kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marcus Aemilius Lepidus (triumvir)

Marcus Aemilius Lepidus, född omkring 89 f.Kr. i Rom, död 13 f.Kr., var en romersk fältherre och statsman. Han var son till Marcus Aemilius Lepidus, som konsul 78 f.Kr.

Biografi
Lepidus, som var anhängare till Julius Caesar, blev genom honom 49 f.Kr. stadsprefekt och rytteriöverste. Efter Caesars död år 44 f.Kr. blev han överstepräst och förde befälet över legionerna i Gallien. År 43 f.Kr. ingick Lepidus tillsammans med Marcus Antonius och Octavianus det andra triumviratet och erhöll först Hispania, sedan Africa. Lepidus förlorade med tiden inflytande gentemot de andra triumvirerna, och hans inflytande var under Octavianus/Augustus ringa. Dock behöll han sin post som överstepräst.

Källor

Externa länkar

Personer från Rom
Romerska militärer
Romerska politiker
Personer i Romerska riket under 000-talet f.Kr.
Födda 89 f.Kr.
Avlidna 13 f.Kr.
Män
Ugglan
 
Romerska praetorer
Gud bevare Mr Rosewater

Gud bevare Mr Rosewater från 1965 är Kurt Vonneguts berättelse om Eliot Rosewater. Eliot Rosewater är notarius publicus, frivillig brandman (liksom Vonnegut själv) och ledare för Rosewater Foundation. Eftersom Eliot Rosewater är en ovanlig kombination av humanist och kapitalist, så börjar Rosewater ge bort pengarna till dem som behöver dem istället för att investera i kulturskatter. Han blir därför betraktad som sinnessjuk av sina släktingar - Vonnegut uppfinner begreppet "samaritrofi" i denna bok.

Gud bevare Mr Rosewater är en sanslös drift med girighet, kapitalism och västerländsk präktighet. Den driver tesen att vi inte behöver acceptera världen som den är - vi kan finna våra egna vägar och skapa förändring. 

Trots sitt tema är Gud bevare Mr Rosewater troligen Vonneguts mest positiva roman. Vonneguts alter ego Kilgore Trout dyker också upp, precis som han brukar göra i Vonneguts romaner.

Skönlitteratur 1965
Amerikansk skönlitteratur
Engelskspråkig skönlitteratur
Pepsico

Pepsico, Inc, i marknadsföringssyfte skrivet PepsiCo, inc, är ett amerikanskt multinationellt livsmedelsföretag och dryckestillverkare. Företagets mest kända produkt är deras coladryck vid namn Pepsi, som står för 21 procent av den globala läskedrycksmarknaden och genererar årligen mer än $20 miljarder i försäljning till koncernen.

Fram till 1997 ägde Pepsico även Kentucky Fried Chicken (KFC), Pizza Hut och Taco Bell, mars det året knoppades verksamheterna av och sattes in i ett holdingbolag vid namn Tricon Global Restaurants Inc. (idag Yum! Brands, Inc). För det fick Pepsi $4,5 miljarder, som skulle användas bland annat för att betala av skulder.

Varumärken
Aquafina
Doritos
Gatorade
Lay's
Mountain Dew
Pepsi-Cola
Quaker Oats
Sierra Mist
Sodastream
Tropicana
Walkers

Partnerskap
7 Up (enbart utanför USA.)
Dole Food Company
Lipton (samarbete med Unilever)
Starbucks

Ledare
Källa:

Styrelseordförande
Herman Lay, 1965–1971
Donald M. Kendall, 1971–1986
D. Wayne Calloway, 1986–1996
Roger Enrico, 1996–2001
Steven Reinemund, 2001–2007
Indra Nooyi, 2007–2019
Ramon Laguarta, 2019–

Verkställande direktörer
Donald M. Kendall, 1965–1986
D. Wayne Calloway, 1986–1996
Roger Enrico, 1996–2001
Steven Reinemund, 2001–2006
Indra Nooyi, 2006–2018
Ramon Laguarta, 2018–

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

  
Företag bildade 1965
Kentucky Fried Chicken

Kentucky Fried Chicken, KFC, är en snabbmatsrestaurangkedja i USA och många andra länder, som framför allt säljer friterad kyckling. Mannen som finns avbildad i KFC:s logotyp är företagets grundare Harland Sanders. Huvudkontoret ligger i USA och har smeknamnet "Vita Huset", på grund av att det liknar Vita Huset i Washington.

Historia 
Den första KFC-restaurangen öppnades 1930 av Harland Sanders ("Colonel Sanders") i ett litet tankställe i Corbin i Kentucky. KFC står för Kentucky Fried Chicken men mellan 1991 och 2006 valde företaget att enbart använda sig av förkortningen KFC på grund av tvister med den amerikanska delstaten Kentucky.

KFC i världen 

KFC har restauranger i 147 länder och regioner. Idag finns KFC-restauranger i så gott som alla europeiska länder, exempelvis 191 stycken i Tyskland, men Norge utgör ännu ett undantag som fortfarande helt saknar KFC-restauranger.

KFC i Sverige 
Det första restaurangen i Sverige öppnades på Sveavägen i Stockholm 1981 men det stängdes efter en kortare tid på grund av hygienkraven inte uppfylldes. I februari 2014 aviserade Nordic Service Partners att man planerade en nylansering av KFC på franchisebasis i Sverige och den första nya restaurangen öppnades 27 november 2015 i Lockarp i Malmö. År 2023 fanns det 16 resturanger i landet.

Källor

Externa länkar 

  
  

Amerikanska snabbmatskedjor
Företag bildade 1930
Yum! Brands
Amerikanska kycklingrestauranger
Kilgore Trout

Kilgore Trout är en science fiction-författare som dyker upp i många av Kurt Vonneguts berättelser och som sägs vara en litterär avbild av den riktige sf-författaren Theodore Sturgeon. Enligt Vonnegut själv är Kilgore Trout hans eget alter ego, "den jag var förr", och beroende på Vonneguts sinnesstämning – och Trouts roll i berättelsen – varierar hans framgång. I en berättelse har han problem med att få en anständig förläggare och får sina alster publicerade som sidutfyllnad i pornografiska magasin som säljs med epitetet "vidöppna bävrar inuti". I en annan berättelse får Trout Nobelpriset i litteratur. 

Kilgore Trout är en parodi på den arketypiske science fiction-författaren. Samtidigt representerar han en ödmjuk tillbakablick på Vonneguts egen karriär som författare – Vonnegut började själv med korta noveller som han fick publicerade i diverse magasin.

En bok, Venus on the Half-Shell, har också publicerats under pseudonymen Kilgore Trout. Det antogs från början att det var Kurt Vonnegut själv som hade skrivit boken men det kom sedan fram att det var Philip José Farmer som var författaren.

Anmärkningar 

Litterära figurer från USA
Fiktiva figurer från delstaten New York
Författarpseudonymer
Koreografi

Koreografi (av klassisk grekiska χορός 'dans' och γράφειν 'skriva')  är konsten att skapa en dans och beskriva dans så att utförandet av dansens olika komponenter, som rörelse, steg och positioner, kan gestaltas till en helhet. Ordet koreografi betecknar även den skapade danskompositionen.

Koreografi använder kroppsliga och rumsliga uttryck. Den formella eller klassiska förståelsen av begreppet handlar om att en koreograf ger förutsättningar och instruktioner för hur en grupp dansare ska röra sig i förhållande till varandra, tiden och rummet, vid framförande på en scen eller annat socialt sammanhang, ofta till musik. Men koreografi kan även användas tvärkonstnärligt i en bredare bemärkelse, som ett verktyg för att förstå eller utveckla alla typer av rörelse.

Traditionellt sett finns inom den västerländska sceniska danskonsten en uppdelning mellan ”utförare” (dansare) och ”skapare/instruktör” (koreograf). Dansaren har betraktats som både ”material”, ”verktyg” och ”uttolkare” (interpret) åt koreografen som tillskrivits rollen som konstnär. Idag har denna uppdelning på många sätt suddats ut, då många dansaktörer rör sig fritt mellan rollerna, inte sällan i form av utövardrivna kollektiv.

För att nedteckna en beskrivning av en danskomposition så att verket kan bevaras för framtiden används olika system för dansnotation. 

En person som arbetar med koreografi kallas koreograf. Arbetssätt för att skapa en danskomposition kan bygga på en eller båda av två grundläggande tekniker: improvisation eller planerad koreografi, där man utgår mer från bestämda positioner och rörelser.

Se även

:Kategori:Koreografer
:Kategori:Dansrörelser

Källor
 Blom, L, A. and Tarin Chaplin, L. (1989) The Intimate Act of Choreography. Dance Books. 
 Ellfeldt, L. (1998) A Primer for Choreographers . Waveland Press. 
 Minton, S, C. (1997) Choreography: A Basic Approach Using Improvisation. Human Kinetics . 
 Tufnell, M. and Vaughan, D. (1999) Body Space Image : Notes Toward Improvisation and Performance. Princeton Book Co. 
 Smith-Autard, J, M. (2000) Dance Composition. Routledge.

Noter

Externa länkar

 
Scenkonstproduktion
Bonaqua

Bonaqua (även BonAqua, Bonaqa och aquaBona) är ett varumärke för bordsvatten som ägs av Coca-Cola Company. Vattnet säljs i ett stort antal länder, med eller utan kolsyra och dels i icke smaksatt variant, och dels i en mängd versioner med olika fruktsmaker.

Bonaqua i Finland och Sverige 
Den Bonaqua som säljs i Finland är ett naturligt mineralvatten som tillverkas av Sinebrychoff (en del av Carlsberg) i Kervo, medan den som säljs i Sverige är ett naturligt källvatten som tillverkas av Coca-Cola Europacific Partners i Jordbro.

Källor 

Bordsvatten
Mineralvatten
Varumärken för dagligvaror
Coca-Cola
Sittande vadpress

Sittande vadpress är en övning inom bland annat styrketräning. När knät böjs i en viss vinkel så kopplas gastrocnemius bort och den inre vadmusklen soleus får då jobba ensam. Denna övning är alltså en isolerande övning för soleus.

Aktiverar
Sittande vadpress aktiverar flundramuskeln, eller inre vadmuskeln i vaden.
 Soleus
 Tibialis posterior (vid varianter)
 Peroneal (vid varianter)
 Extensor digitorum longus (vid varianter)

Externa länkar

Styrketräningsövningar
Kankaanpää

Kankaanpää är en stad i landskapet Satakunta i Finland. Folkmängden är , och den totala arealen utgörs av  km². Folkmängden i Kankaanpää centraltätort uppgick den 31 december 2012 till 7 933 invånare, landarealen utgjordes av 15,02  km² och folktätheten uppgick till 528,2 invånare/ km². Staden ligger 55 kilometer nordost om Björneborg, och 100 kilometer nordväst om Tammerfors.

Kankaanpää stad ingår i Norra Satakunta ekonomiska region.

Kankaanpää stads språkliga status är enspråkig finsk.

Historia 
 Kankaanpäätrakten har anor från stenåldern. Under nyare tider började folk slå ned sina bopålar här under 1500-talet. De äldsta gårdsnamnen omnämns i dokument på 1560-talet. Det rörde sig om fem gårdar, och fastigheter med samma namn står fortfarande än i dag på i stort sett samma ställen. Kankaanpää noterades i dokumenten under namnet Cancanpä. Landskapets äldsta trafikled (vägnamnet på en gammal karta: Ifrå korsholm ått Taffuestehus genom Eriemarcken) Kyrönkankaantie löpte längs med dessa bygder från Korsholm till Tavastehus. Landsvägen fungerade under tidernas lopp både som militärväg och handelsväg..

Administrativ historik
Kankaanpää blev självständig kommun år 1865, köping 1967 och omvandlades till stad 1972.

Vid årsskiftet 2021 upplöstes grannkommunen Honkajoki och gick samman med Kankaanpää.

Militärt förband 
Artilleribrigaden är förlagd i Niinisalo by, inom Kankaanpää stad. Det militära förbandet är stadens näst största arbetsgivare efter staden själv.

Kankaanpää församling 
 Kankaanpää kapellförsamling grundades 1759, och fick en egen kaplan år 1777. Eget pastorat år 1841. Kankaanpääs moderförsamling var Ikalis församling.

Byar som har tillhört Kankaanpää församling i äldre tider: Ala-Honkajoki, Jämiänkeidas, Kankaanpää, Karhoismaja, Korvaluoma, Kyynärjärvi, Leppäruhka, Luomajärvi, Niinisalo, Taulunoja, Venesjärvi, Veneskoski, Vihteljärvi, Vihusaari och Vuorenmaa.

Politik

Mandatfördelning i Kankaanpää stad, valen 1976–2021

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Källor
 Kankaanpää stads webbplats  Läst 6 februari 2015. (Allmän fakta om orten har hämtats här)

Noter

Externa länkar 

Finlands kommuner
Ishockey vid olympiska vinterspelen 2010

Ishockey vid olympiska vinterspelen 2010 spelades i Vancouver i provinsen British Columbia i Kanada. Två turneringar spelades: en herrturnering och en damturnering.

Årets ishockey vid vinter-OS fick ett mönster. Medaljfördelningen för herrarnas turnering och damernas blev exakt lika: brons för Finland, silver för USA, och guld för Kanada i båda turneringarna.

Regerande olympiska mästare

Medaljfördelning

Rinkar 
Den olympiska ishockeyturneringen i Vancouver spelades på de mindre rinkarna som används i NHL. 

Traditionellt har de europeiska, större, rinkarna använts även när internationella turneringar spelas i USA eller Kanada (dock inte i VM 2008 . Arrangörerna säger sig inte ha råd att bygga om befintliga rinkar. NHL-rinkarna är 61 meter x 25,9 meter jämfört med de europeiska på 60 meter x 30 meter.

Deltagande nationer

Herrar

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Medaljfördelning

Damer

Grupp A 
  Kanada
  Sverige
  Schweiz
  Slovakien

Grupp B 
  USA
  Finland
  Ryssland
  Kina

Medaljfördelning

Spelformat

Herrar 
Herrturneringen omfattade 30 matcher, och startade den 16 februari 2010. Bronsmatchen spelades den 27 februari 2010 och finalmatchen den 28 februari 2010.
De tolv lagen delades in i tre grupper med fyra lag i varje grupp. Gruppsegrarna och bästa grupptvåan blev direktkvalificerade till kvartsfinalerna. De övriga åtta lagen fick spela playoff om de övriga fyra kvartsfinalplatserna.

De flesta matcherna spelades i Canada Hockey Place. En kvartsfinal och en match i playoff spelades dock i UBC Winter Sports Centre. De nio bäst rankade lagen efter världsmästerskapet 2008 i Kanada blev direktkvalificerade för den olympiska turneringen. En första kvalturnering till den olympiska turneringen för lag rankade på plats 19–30 spelades i november 2008. De tre bästa lagen från denna kvalturnering fick gå vidare och spela ett kval i februari 2009, där de mötte lagen rankade på plats 10–18. De tre bästa lagen från denna turnering tog de tre sista platserna i olympiska vinterspelen.
Gruppindelningen för den olympiska turneringen, baserad på IIHF:s världsrankinglista.

 Grupp A: Kanada, USA, Schweiz, Norge.
 Grupp B: Ryssland, Tjeckien, Slovakien, Lettland.
 Grupp C: Sverige, Finland, Vitryssland, Tyskland.

Den olympiska turneringen spelades med två huvuddomare och två linjedomare, ett system som infördes i världsmästerskap från 2008.

Damer 
En liten förändring skedde på damsidan. De sex bästa lagen från världsmästerskapet 2008 i Folkrepubliken Kina gick vidare direkt till den olympiska turneringen, istället för de fyra bästa som vid 2006 olympiska turnering. Såväl final som bronsmatch spelades den 25 februari 2010.

Referenser

Noter

Externa länkar
Toddybladet

Toddybladet ("Bladet") är en studentikos tidning utgiven av Toddybladsredaktionen, en del av Toddydagsutskottet inom Medicinska Föreningen Lund-Malmö. 

Toddybladet utkommer en gång per år sedan 1897 på Den Stora Toddydagen och säljs i Lund med omnejd. Det första Toddybladet utkom 1894 (möjligen 1895) och hette Sonden. 

Innehållet följer en viss form, som varit mer eller mindre konstant över åren. En alfabetsramsa brukar inleda, för att sedan följas av en ledare författad av den ständige chefredaktören Hugo W. Todd. Därefter följer en mer eller mindre häcklande presentation av någon välkänd lärare inom medicinska fakulteten. Tidningen innehåller också en påhittad frågespalt, som uppges författad av Fru Greta Goebbels-Hansen (f. Hess). 

En viktig, och ofta svårtolkad del av tidningen är programmet för Toddydagen, som är den högtid hos Medicinska Föreningen på vilken Toddybladet säljs.  

Bladet har alltid en ny titel och har de senaste åren parodierat andra tidskrifter, bland annat "kyrkans tidelag", 2009 och "Aftongroggen", 2010. Tidigare hade det endast roliga namn som "Organet" och "Anatombomben", 1945.  

Försäljningen sköts av förstaårsstudenter på läkarutbildningen, så kallade Toddygumbor. Dessa är utklädda i läkarrock och ofta skyddsglasögon samt huvudbonad. De behövs då stadens ungdom skjuter ärtor och kastar ägg på dem. Oftast är Toddygumborna mer eller mindre berusade, i alla fall förr. Dagen avslutas med en stor fest på Akademiska Föreningen.

År 2021 slog gumbatruppen, Toddygubbarna och Toddygummorna, HT20/VT21 säljrekord när de sålde Toddyblad för totalt 69 000 kr. 

Varje år anklagas tidningen för att vara sexistisk, rasistiskt och allmänt okorrekt av olika kulturskribenter och korrekt allmänhet.

Källor

Noter

Svenska tidningar
Svensk studentkultur
Lunds universitet
Karvia

Karvia () är en kommun i landskapet Satakunta i Finland. Folkmängden i Karvia kommun uppgår till cirka  invånare, och den totala arealen utgörs av  km². Folkmängden i tätorten Karvia kyrkoby uppgick den 31 december 2012 till 827  invånare, landarealen utgjordes av 2,80  km² och folktätheten uppgick till 295,4  invånare/ km². Karvia kommun grundades år 1891. Kommunen gränsar till Kauhajoki stad, Jalasjärvi kommun, Parkano stad, Kankaanpää stad och Honkajoki kommun. I Karvia kommun finns insjön Karvianjärvi.
 
Karvia kommun ingår i Norra Satakunta ekonomiska region.

Karvia kommuns språkliga status är enspråkig finsk.

Karvia församling 
Karvia grundades som kapellförsamling under Ikalis moderförsamling år 1796. Överflyttades som kapellförsamling under Kankaanpää församling år 1841. Avskildes till en egen kyrksocken år 1891.

Byar som har tillhört Karvia församling i äldre tider: Ämmälä, Kantinkylä, Karvia, Kirkonkylä, Sara, Sarvela och Suomijärvi. I nuvarande Karvia kommun finns nio byar, bland vilka kan nämnas: Kantti, Sara, Sarvela, Saunaluoma, Suomijärvi och Ämmälä.

Politik

Mandatfördelning i Karvia kommun, valen 1976–2021

Vänorter 
Karvia kommun har två vänorter:
 Bollnäs, Sverige.  
 Viru-Nigula, Estland.

Utbildning 
Inom den grundläggande utbildningen finns fem finskspråkiga skolor: Kantin koulu (åk 1-6), Kirkonkylän koulu (åk 1-6), Saran koulu (åk 1-6), Sarvelan koulu (åk 1-6) och Yläkoulu (åk 7-9).

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Sevärdheter 
 Karvia hembygdsmuseum.
 Karvia friluftsmuseum. Gamla byggnader.
 Kyrö skans. En fästning uppförd på 1630-talet.
 Den medeltida landsvägen, Kyrönkankaantie löper genom kommunen.

Källor
 Karvia kommuns webbplats  Läst 3 mars 2015.

Noter

Externa länkar

Finlands kommuner
Kiikoinen

Kiikoinen (föråldrat svenskt namn: Kikois) var en kommun i landskapet Satakunta. År 2012 hade Kiikoinen cirka 1 245 invånare och en areal på 144,32 kvadratkilometer. Kiikoinens kommun uppgick 2013 i Sastamala stad i Birkaland.

Kiikoinen var enspråkigt finskt.

Historia
Kiikoinen tillhörde Västra Finlands län innan länen avskaffades 1 januari 2010.

Politik

Mandatfördelning i Kiikoinens kommun, valen 1976–2021

Källor

Externa länkar 

Före detta finländska kommuner
Sastamala
Ramsbergs kyrka

Ramsbergs kyrka är en kyrkobyggnad i Ramsberg i Västerås stift. Fram till 2010 var den församlingskyrka i Ramsbergs församling, men efter en församlingssammanslagning hör kyrkan numera till Linde bergslags församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan invigdes 1791 under det formella namnet av Gustav III:s kyrka. Som regel kallas den dock Ramsbergs kyrka. Kyrkan är orienterad så att torn och ingång ligger i nordnordväst och koret i sydsydost.

Det första kapellet byggdes i Ramshyttan 1538. Det finns en uppgift att ett kapell fanns 1547 och en annan uppgift att det uppfördes 1589 men det sista årtalet kan hänvisa till en träkyrka som var borta 1673. Kapellet och träkyrkan byggdes av Ambrosius Markusson Keijser.

Vid församlingskyrkan finns en minnessten över Lasse-Maja med inskriptionen: 
I Ramsberg hans vagga
I Arboga hans grav
I rättsprotokollet hans minne

Inventarier
 Dopfunten av kalksten har en cuppa från 1672.
 Predikstolen från 1805 är tillverkad av professor och hovbildhuggare Ljung i Stockholm.
 Orgeln är från 1806 och försågs 1960 med ett nytt orgelverk 27 med stämmor av orgelbyggare Gebrüder Jehmlich från Dresden.
 Altaruppsatsen är från 1724 och har i mittfältet en oljemålning föreställande Nattvarden.

Galleri

Referenser
 Kulturhistorisk karaktäristik Ramsbergs kyrka

Noter

Externa länkar
 Linde bergslags församling
 

Kyrkobyggnader i Västerås stift
Kyrkobyggnader i Lindesbergs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1791
1791 i Sverige
Via Rasella

Via Rasella är en för Italiens historia betydelsefull gata i centrala Rom. 

Via Rasella utgörs av en lång backe som löper parallellt med genomfartsleden Via del Tritone. Gatan börjar strax före trafiktunneln Traforo Umberto I som löper genom Quirinalen och slutar framför järngrindarna till Palazzo Barberini.

Attentat
Den 23 mars 1944 förövade den kommunistiska motståndsrörelsen GAP, Gruppi d'Azione Patriottica, ett attentat mot tyska SS på Via Rasella. Man hade observerat att ett kompani ur SS-polisregementet Bozen, vars manskap utgjordes av tysktalande italienare från Alto Adige, varje marseftermiddag 1944 marscherade uppför Via Rasella från sitt övningsområde till kasernerna vid Castro Pretorio i norra Rom. Flyktmöjligheterna längs de små sidogränderna kring Via Rasella var utmärkta. 

Två unga studenter, Rosario Bentivegna och Carla Capponi, ledde bakhållet. Bentivegna var maskerad till gatsopare med en soptunna innehållande 18 kilo trotyl. Capponi hade placerat sig på en strategisk plats för att kunna skymta SS-bataljonen, när den dök upp. I handväskan hade hon en pistol. När bataljonen på 156 SS-soldater nått i jämnhöjd med tvärgatan Via Boccaccio, tände Bentivegna stubintråden och försatte sig i säkerhet. Kl. 15.42 exploderade bomben, och partisanerna öppnade eld. 26 tyska soldater dog genast och 60 sårades, varav 7 dödligt. De övriga sköt vilt omkring sig. 

Den tyske kommendanten i Rom, Herbert Kappler, ville spränga hela kvarteret som hämnd för de 33 SS-soldaternas död. Man tog dock kontakt med Hitler, som gav order om att för varje dödad tysk skulle tio italienare avrättas.

Ännu i början av 2000-talet kan man se spår både av bombens verkningar och av skjutandet; husen vid Via Boccaccio är ärrade av kulhål.

Se även 
 Fosse Ardeatine

Gator i Rom
Rom under 1900-talet
Italien under andra världskriget
1944 i Italien
Krigsåret 1944
Hästkastanjesläktet

Hästkastanjesläktet (Aesculus) är ett släkte träd i familjen kinesträdsväxter, och omfattar cirka 13 arter. Släktet förekommer i tempererade delar av Nordamerika, sydöstra Europa samt i södra och östra Asien. Tidigare ingick släktet i familjen hästkastanjeväxter (Hippocastanaceae), men de flesta taxonomer inräknar numera denna familj bland kinesträdsväxterna.

Arterna är vanligtvis lövfällande träd, sällsynt buskar. Knopparna har stora täckfjäll, som ofta är klibbiga av kåda. Blommorna är praktfulla och kommer i toppställda klasar med rör- eller klockformade foderblad. Kronbladen är vanligen 4–5 till antalet, och blommorna har 7 ståndare. Frukten är en mer eller mindre läderartad kapsel som innehåller 1–3 stora frön, de så kallade hästkastanjerna.

Hästkastanjesläktet står inte nära äkta kastanjer, Castanea sativa, utan det svenska namnet syftar bara på frönas likhet. Hästkastanjer är giftiga, inte så farliga vid ett enstaka tillfälle men värre vid upprepad förtäring.

Taxonomi 
Arter enligt Catalogue of Life och Dyntaxa:

 Aesculus assamica
 Aesculus bushii
 Aesculus californica
 rödblommig hästkastanj
 Aesculus chinensis
 gulblommig hästkastanj
 Aesculus glabra
 hästkastanj
 Aesculus hybrida
 Aesculus indica
 Aesculus marylandica
 Aesculus mutabilis
 Aesculus neglecta
 Aesculus parryi
 småblommig hästkastanj
 Aesculus pavia
 Aesculus sylvatica
 Aesculus turbinata
 Aesculus worlitzensis

Referenser

Externa länkar 
 Den virtuella floran – Hästkastanjer

Kinesträdsväxter
Hä Växtindex