kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johannes Brunsmand

Johannes Brunsmand, född 30 oktober 1637 i Trondheim, Norge där han tog studentexamen 1658. Han avled 25 juli 1707 i Köpenhamn, och var en dansk präst och psalmförfattare bosatt i Vartov i Danmark. Han var son till prästen Bernt Brunsmand och Margrethe Mogensdatter. Han gifte sig först vid 50 års ålder, 1687 med postmästaränkan Magdalene Andersen, f. Klaumann, som avled 25 juli 1707.

Biografi
Brunsmand var efter teologisk ämbetsexamen rektor under åren 1668-1677 på Herlufsholm skola. Han prästvigdes 1677 och från 1679 till sin död var han präst på Vartovs hospital, Børnehuset och Pesthuset i Köpenhamn. 

Brunsmand, som var varm anhängare till den ortodoxa lutherska läran, hyste starkt agg mot sin tids fördomar och vidskepelser. Det framförde han särskilt i polemik mot Niels Stensen, som han önskade omvända från katolicismen. Hans avsky kom också till uttryck i hans skrift Kiøge Huus-Kaars, som utgavs första gången 1674 och i flera senare upplagor och även utgavs i ett latinskt tryck utgivet i Holland för att motarbeta den reformerta prästen Balthasar Bekker. Mer sympati hyste man med Brunsmands angrepp på den tyske prästen Lysers polygamiteorier. Bland Brunsmands övriga skrifter finns också två uppskattade psalmsamlingar: år 1676 utgavs Aandelig Siunge-Lyst, som utökades, bearbetades och återutgavs 1687 under titeln: Den siungende Himmel-Lyst / Eller en liden Ny Salme-bog, som innehöll 90 psalmer och ett tillägg av 19 psalmer av andra författare. Thomas Kingo medtog 9 av Brunsmands psalmer i Vinter-Parten 1689, men endast en bearbetad psalm levde vidare till 1699-psalmeboken. Han är representerad i danska Psalmebog for Kirke og Hjem med en översättning till danska Hvorfor vil du dog klage från tyska av en psalm av Johann Heermann.

Externa länkar
Se Den Danske Salmebog Online

Danska präster under 1600-talet
Danska psalmförfattare
Födda 1637
Avlidna 1707
Män
Präster från Trondheim
Brian Molko

Brian Molko, född 10 december 1972 i Bryssel, Belgien, är en brittisk-luxemburgsk musiker främst känd som frontfigur i Placebo. Förutom att vara sångare i Placebo spelar han även gitarr, bas och keyboard i bandet. Han skriver dessutom de flesta av bandets låtar.

Biografi
Brian Molkos far var bankman, vilket innebar att familjen flera gånger under Molkos barndom flyttade runt i världen. Skottland, Liberia, Libanon och Luxemburg där han bodde under större delen av sin barndom, men i flera intervjuer har Molko talat om sin mors hemstad Dundee i Skottland som platsen "där han växte upp". 

Vid 17 års ålder flyttade han till London för att studera teater på Goldsmiths. Det var också i London, närmare bestämt på South Kensington spårvagnsstation som han stötte ihop med sin gamla skolkamrat Stefan Olsdal. De hade båda studerat på Internationella skolan i Luxemburg, men på den tiden tillhört olika gäng och därför inte pratat med varandra. Brian Molko bjöd Olsdal att komma till en av hans spelningar tillsammans med bland andra Steve Hewitt på en liten klubb. Olsdal blev mäkta imponerad av Molkos säregna röst och tillsammans bildade de Ashtray Heart. 

Molko brukar referera till Depeche Mode, David Bowie, Dead Kennedys, Sonic Youth, PJ Harvey och The Pixies som sina musikaliska inspirationskällor. 

Brian Molko är känd för att på egen hand ha lärt sig spela gitarr. Han har ett tiotal gitarrer vilka alla är äldre än han själv samt har kvinnonamn. 

. 

Brittiska musiker
Födda 1972
Män
Levande personer
Musiker från Bryssel
George Biddell Airy

Sir George Biddell Airy, född 27 juli 1801 i Alnwick i Northumberland, död 2 januari 1892 i London, var en brittisk astronom.

Airy blev 1828 professor och direktor för observatoriet i Cambridge. Åren 1836–1881 verkade han som kunglig astronom i Greenwich, var 1871–1873 president i Royal Society och adlades 1872. Airy gav ut en Catalogue of 2 156 stars och lät utföra reduktionerna till månobservationer, som ända sedan 1750 gjorts på Greenwich-observatoriet, observerade solförmörkelser bland annat i total solförmörkelse i Göteborg 1851 och tog initiativet till en omfattande engelsk gradmätning. Han utförde även teoretiska undersökningar över gravitationen samt en del undersökningar i fysik (optik och magnetism) och i meteorologi. Airy tilldelades Copleymedaljen 1831, Lalandepriset 1834 och Royal Astronomical Societys guldmedalj 1846. Han var ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien från 1840.

Nedslagskratrarna Airy och Airy-0 på planeten Mars och Airy på månen är alla uppkallade efter honom.

Källor

Tryckta källor

Noter

Engelska astronomer
Engelska professorer
Professorer i astronomi
Alumner från Trinity College, Cambridge
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Lucasiska professorer i matematik
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Copleymedaljen
Mottagare av Lalandepriset
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Astronomer under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer från Northumberland
Födda 1801
Avlidna 1892
Män
Ugglan
William Hiley Bathurst

William Hiley Bathurst, född 28 augusti 1796 i Clevadale, nära Bristol och död 25 november 1877 i Lydney Park, var en engelsk präst och psalmförfattare. Han var son till Charles Bragge och Charlotte Addington. Sitt mellannamn, Hiley, bar han efter sin mormor. Han gifte sig med Mary Anne Rhodes 1828 och de fick fyra barn tillsammans. 

Bathurst utbildades i Winchester vid Christ Church, Oxford och avlade sin kandidatexamen 1818. År 1819 utnämndes han till prästadjunkt och året därpå prästvigdes han. År 1820 föreslogs han till kyrkoherde för Barwick-in-Elmet, Yorkshire, en tjänst han tackade ja till och upprätthöll i 32 år. Han avgick 1852 på grund av samvetsskäl kring några av reglerna för dop och begravning i den Allmänna bönboken. (Book of Common Prayer). 

Han flyttade först till Darley Dale, nära Matlock i Derbyshire, där han under elva år ägnade sig åt litterärt arbete. I maj 1863 blev han ägare till sin fars egendom då hans äldre bror avlidit utan arvingar. Han flyttade strax därefter till Lydney Park och avled där den 25 november 1877.

Under de första åren av sitt yrkesliv komponerade Bathurst koraler och diktade många psalmtexter. De publicerades 1830 i psalmboken Psalms and Hymns for Public and Private Use (Psalmer och hymner för bruk allmänt och i hemmet). Alla utom 18 av de 150 psalmerna och alla de 206 hymnerna var av hans hand.

Bibliografi
 The Georgics of Virgil, Translated by W. H. B., 1849 (Översättning)
 Metrical Musings; or Thoughts on Sacred Subjects in Verse, 1849

Psalmer
 Hark! the distant isles proclaim
 Holy Spirit from on high
 Jesus, thy Church with longing eyes
 Eternal Spirit, by whose power
 O for a faith that will not shrink
 O Saviour, may we never rest.

Källor

 

 

 

 

Brittiska psalmförfattare
Födda 1796
Avlidna 1877
Män
Alumner från Christ Church, Oxford
Wilhelm Beer

Wilhelm Beer, född 14 januari 1797 i Berlin, död där 27 mars 1850, var en tysk amatörastronom och bankir. Han var bror till musikern Giacomo Meyerbeer.

Beer ingick 1813 i frivillig krigstjänst, men fick 1815 på begäran avsked och övertog därefter ledningen av sin fars affärer. Varm vän av astronomin, anordnade Beer i sin villa i Tiergarten vid Berlin ett observatorium, vid vilket han lyckades anställa den berömde von Mädler. De viktigaste resultaten av dessa båda mäns observationer offentliggjordes i Physische Beobachtungen des Mars in der Erdnähe (1830) och Mappa selenographica (1834–1836). Detta senare arbete är den första fullständiga och noggranna generalkartan över den synliga delen av månen. Beer tilldelades Lalandepriset 1836, tillsammans med von Mädler.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Tyska astronomer
Mottagare av Lalandepriset
Astronomer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Forskare från Berlin
Födda 1797
Avlidna 1850
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Johann Elert Bode

Johann Elert Bode, född 19 januari 1747 i Hamburg och död den 23 november 1826 i Berlin, var en tysk astronom känd för sin omformulering och publicering av Titius-Bodes lag och för sina arbeten med att bestämma omloppsbanan för och namnge planeten Uranus. Han har också tillskrivits upptäckten av Bodes Galax (M81).

Bode framträdde redan vid 19 års ålder med ett astronomiskt arbete och två år därefter med ytterligare ett. Han blev 1786 direktör för observatoriet i Berlin, där han publicerade Uranographia, sive astrorum descriptio (1801), en himmelsk atlas såväl med ambitionen att vara såväl vetenskapligt korrekt i att visa lägena för 12 000 förut okända stjärnor och andra astronomiska objekt, som att i artistisk tolkning återge stjärnbilderna. Uranographia markerar höjden av en epok med artistisk avbildning av konstellationerna. Senare atlas visar allt färre utarbetade figurer, ända tills de inte längre alls kom i tryck. Bode grundade även 1774 Berliner astronomisches Jahrbuch.
 
Av betydelse för den astronomiska vetenskapen var också Bodes mångåriga brevväxling med Lalande.

Bode invaldes 1794 som utländsk ledamot nummer 162 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Asteroiden 998 Bodea är uppkallad efter honom.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Referenser 

Födda 1747
Avlidna 1826
Tyska astronomer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Svensk uppslagsbok
Ledamöter av Royal Society
Personer från Hamburg
Johann Franz Encke

Johann Franz Encke, född den 23 september 1791 i Hamburg, död den 26 augusti 1865 i Spandau, var en tysk astronom.

Encke studerade under Gauss i Göttingen och förestod observatoriet Seeberg vid Gotha som vicedirektor 1817–1822, som direktor 1822–1825, varefter han kallades till direktor för observatoriet i Berlin, på vilken post han kvarstod till 1863. Från 1844 var han professor i astronomi vid Berlins universitet. Encke tilldelades Lalandepriset av Franska vetenskapsakademien 1819 och Royal Astronomical Societys guldmedalj 1824. Han invaldes 1836 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien. Encke utmärkte sig i synnerhet genom sina arbeten om bestämningen av planet- och kometbanor. En komet bär hans namn, Enckes komet. Denna upptäcktes dock inte av honom, utan hade många gånger blivit iakttagen, första gången av Méchain 1786. Encke beräknade dess bana och fann att omloppstiden utgjorde 3,3 år. Efter att under en lång följd av år ha beräknat dess rörelse, fann Encke att iakttagelserna antydde en fortgående förkortning av omloppstiden. Förklaringen till det sökte han i tillvaron av ett i världsrymden utbrett tunt mediums motstånd. Undersökningarna om Enckes komets rörelse fortsattes senare av von Asten och Backlund, av vilka den senare påvisade, att Enckes hypotes om motstånd från ett befintligt medium inte var riktig, utan att förminskningen av kometens omloppstid sannolikt hade till orsak inflytandet av en meteorsvärm, som kometen passerade i någon punkt av sin bana. 

Asteroiden 9134 Encke är uppkallad efter honom.

Källor
 

Tyska professorer i astronomi
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Lalandepriset
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Astronomer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Hamburg
Födda 1791
Avlidna 1865
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Göttingens universitet
Eudoxos

Eudoxos, född i Knidos 408 f.Kr., död där 355 f.Kr. var en grekisk matematiker och astronom.

Eudoxos vistades någon tid i Egypten samt verkade sedan som lärare i Cyzicus och Aten. Som matematiker sysselsatte sig Eudoxos med stereometri och läran om proportionerna, med det deliska problemet och det gyllene snittet. Han var den förste, som uppställde satsen, att pyramidens volym är tredjedelen av en prismas med samma bas och höjd. 

Som astronom var Eudoxos den förste, som utmanad av Platon försökte förklara himlakropparnas skenbart ojämna rörelse. Han antog att de var fästa vid sfärer, vilka rörde sig och därvid medförde himlakropparna. Så förklarade han månens och solens rörelser i förhållande till jorden genom två system av tre koncentriska sfärer, vilka roterade i olika riktningar och med olika hastigheter. Övriga kända fem planeter fick vardera fyra sfärer, inalles 27 stycken med fixstjärnesfären inräknad.

Hans arbete kom att följas upp av Kallippos.

För övrigt skall Eudoxos ha varit en skicklig observatör samt författat arbeten även i geografi och musik.

Asteroiden 11709 Eudoxos är uppkallad efter honom.

Källor
 

Födda 408 f.Kr.
Avlidna 355 f.Kr.
Antikens astronomer
Antikens matematiker
Män
Ugglan
Eratosthenes

Eratosthenes, kallad Filologos ("vetenskapsälskaren"), född 276 f.Kr. i Cyrene i dagens Libyen, död 194 f.Kr., var en grekisk vetenskapsman. Sin ryktbarhet har Eratosthenes vunnit företrädesvis som astronom och matematiker. Han verkade även som poet och geograf, vilket samtiden belönade med pentathlos, ett epitet som annars bara gavs till den som fem gånger vunnit i de olympiska spelen. Hans kritiker gav honom dock öknamnet Beta eftersom han alltid verkade vara näst bäst på allt. 

Eratosthenes studerade i Aten och kallades av Ptolemaios III Euergetes till föreståndare för biblioteket i Alexandria. Han blev på sin ålderdom blind och ska av sorg över det medvetet svultit sig själv till döds.

Geografi
Eratosthenes förnyade geografin, vars namn han myntade i sin bok Geographika. Hans karta över främre Asien var byggd på geografiska studier och mätningar som företagits under Alexanders den stores fälttåg. Det geografiska vetandet om Orienten utvecklades efter Eratosthenes insats först under parterriket.

Metod för att mäta jordens storlek 
Utan tvekan är det främsta skälet till Eratosthenes berömmelse bestämningen av jordens storlek. För detta uppfann och tillämpade han en trigonometrisk metod utöver de redan introducerade begreppen latitud och longitud, för vilket han även förtjänat titeln geodesins fader. Som referens visste han att solen mitt på dagen vid sommarsolståndet stod rakt i zenit i staden Syene (dagens Assuan). Samtidigt kastades en skugga från en obelisk i Alexandria, rakt norr om Syene, som visade att solen stod 7,2 grader från zenit. Eftersom denna vinkel är 1/50 av cirkelns omkrets, så måste jordens omkrets vara 50 gånger större än avståndet mellan Syene och Alexandria. En löpare fick mäta upp detta till drygt 800 kilometer och resultatet blev mycket nära det rätta värdet 40 000 km för hela omkretsen. (Enligt denna första gradmätning skulle jordens omkrets vara 250 000 stadier eller 39 360 km).

Instrumentbyggare 
Eratosthenes har tillskrivits uppfinningen av armillarsfären omkring år 255 f.Kr., vilken kom att användas ända in på 1600-talet. Med dess hjälp blev han den förste, som genom observationer lyckades finna ekliptikans oblikvitet, som han beräknade till 23° 51' 20".

Matematik
Inom matematiken angav Eratosthenes ett sätt att lösa det ryktbara deliska problemet samt en metod för att bestämma primtalen, kallad Eratosthenes såll.

Källor 
Sinnerstad, U. Från stjärnskådning till rymdforskning. Lund (1985), sidan 69.

Referenser

Se även 
3251 Eratosthenes

Antikens astronomer
Antikens matematiker
Födda 276 f.Kr.
Avlidna 194 f.Kr.
Män
Talteoretiker
David Fabricius

David Fabricius, född 1564 i Esens, Ostfriesland, död 1617, tysk astronom, far till Johannes Fabricius.

Fabricius blev 1584 pastor i Resterhaave, 1603 i Osteel. Han utförde astronomiska och meteorologiska observationer av olika slag, såsom iakttagelser av kometen 1607, den nya stjärnan i Ormbärarens stjärnbild med mera. Mest bekant är Fabricius genom upptäckten (i augusti 1596) av den märkvärdiga föränderliga stjärnan Mira i Valfiskens stjärnbild. Kepler ansåg Fabricius som den förnämste observatören efter Tycho Brahe.

Källor
 

Tyska astronomer
Födda 1564
Avlidna 1617
Män
Johannes Fabricius

Johannes Fabricius, född 1587 i Resterhaave, död sannolikt 1615, tysk astronom, son till David Fabricius.

Fabricius upptäckte, ungefär samtidigt med och oberoende av Galilei, solfläckarna samt solens rotation. Dessa viktiga upptäckter offentliggjordes, tidigare än Galileis, i Fabricius arbete De maculis in sole observatis et apparente earum cum sole conversione narratio, cui adjecta est de modo eductionis specierum visibilium dubitatio (1611).

Källor
 

Tyska astronomer
Alumner från Helmstedts universitet
Alumner från Leidens universitet
Födda 1587
Avlidna 1615
Män
Stefan Olsdal

Stefan Olsdal, född 31 mars 1974 i Göteborg, är en svensk musiker (basist). 

Han är basist i Placebo, men spelar även gitarr och keyboard. När Olsdal var 8 år flyttade hans familj till Luxemburg där han gick på den internationella skolan samtidigt med gruppens nuvarande sångare Brian Molko. De två umgicks inte under skoltiden men träffades senare i London och bildade så småningom gruppen Placebo.

Svenska rockbasister
Svenska rockgitarrister
Svenska keyboardister
Musiker från Göteborg
Födda 1974
Levande personer
Män
John Flamsteed

John Flamsteed, född 14 augusti 1646 i Denby, död 31 december 1719 i Burstow, var en engelsk astronom.

Flamsteed gav redan omkring 1667 ut sitt första arbete, som handlar om tidsekvationen. Sedan han 1673 blivit magister artium vid universitetet i Cambridge, där han dock inte synes ha studerat, utnämndes han 1676 till Astronomer Royal och direktor för det 1675 av Karl II inrättade observatoriet i Greenwich.

Samtidigt med att den celesta mekaniken genom Newton undergick en fullständig revolution, införde Flamsteed så betydande förbättringar i observationskonsten, att vissa räknade den moderna astronomins uppkomst från 1676, då Flamsteed började sina observationer. Dessa samlades i Flamsteeds Historia coelestis britannica (1712) och omfattade iakttagelser av fixstjärnor, planeter, kometer, solfläckar och Jupiters månar.  Tio år efter Flamsteeds död publicerades Atlas Coelestis.

Newton och Flamsteed tycks inte ha stått i särskilt gott förhållande till varandra. Detta hindrade dock inte, att Flamsteed försåg Newton med alla månobservationer, som blivit gjorda före 1685 och med stöd av vilka den senare i Philosophiae Naturalis Principia Mathematica utvecklade sin gravitationsteori.

Källor
 

Brittiska astronomer
Födda 1646
Avlidna 1719
Män
Ugglan
Personer från Derbyshire
Ledamöter av Royal Society
Valbo socken

Valbo socken i Gästrikland ingår sedan 1971 i Gävle kommun och motsvarar från 2016 Valbo distrikt. Distriktet är dock mindre än socknens ursprungliga omfattning.

Socknens areal är 546,51 kvadratkilometer, varav 503,81 land. År 2000 fanns här 12 908 invånare. En del av Gävle, tätorterna Forsbacka, Lund och Valbo samt Valbo kyrka i tätorten Gävle, strax öster om Valbo ligger i denna socken.

Administrativ historik
Valbo socken har medeltida ursprung, och omtalas i skriftliga handlingar första gången 1302 ('Deinde Valabo') Ur socknen utbröts på 1400-talet Gävle stad. Flera områden har vid olika tidpunkter överförts till Gävle stad: 1911 Bomhus, 1919, 1935, 1940, 1942 (stenbäck), områdena Furuvik, Järvsta och Hemlingby överfördes 1965. Från Gävle stad till Valbo socken har överförts områden 1940. 1940 överfördes området Fleräng till Älvkarleby landskommun och Skutskärs församling i Uppsala län.   

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Valbo församling och för de borgerliga frågorna bildades Valbo landskommun. Landskommunen uppgick 1971 i Gävle kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Valbo, som omfattar samma område som Valbo församling hade 1999/2000 och alltså är mindre än Valbo sockens ursprungliga omfattning. Östra delarna av socknen ligger i distrikten Gävle Staffan och Bomhus.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Gästrikland. De indelta båtsmännen tillhörde Första Norrlands förstadels båtsmanskompani.

Geografi
Valbo socken ligger kring Gavleån söder och väster om Gävle med Storsjön i väster kusten i öster. Socknen har odlingsbygd i åns dalgång med skogsbygd i övrigt.

Byar 

 Alborga
 Allmänninge
 Backa
 Bäck
 Dalen
 Grååsen
 Häcklinge
 Johanneslöt
 Lund
 Mackmyra
 Rörberg
 Stackbo
 Sälgsjön
 Tavlan
 Tvea
 Västbyggeby
 Ytterhärde
 Åbyfors
 Åsbyggeby
 Öhn
 Östanbäck
 Överhärde

Fornlämningar
Från stenåldern finns boplatser och från bronsåldern gravrösen. Från järnåldern finns nio gravfält. Tre runristningar har noterats och tre silverskatter har påträffats. På Ön i Gavleån finns lämningar efter medeltidsfästet Gaddaborg.

Namnet
Namnet (1344 Valabo) innehåller val(e), 'vindfälle', efterleden är bo, bygd'.

Befolkningsutveckling

Kända personer från bygden 
Nicklas Bäckström
Andreas Dackell
Joa Elfsberg
Magnus Lindqvist

Se även
Valbo församling
Valbo landskommun

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Gästrikland
Indelningar i Gävle kommun
Valbo
Indelningar i Älvkarleby kommun
Thomas Henderson

Thomas James Alan Henderson, född 28 december 1798 i Dundee, död 23 november 1844 i Edinburgh, var en skotsk astronom.

Henderson ägnade sig först åt juridik, men utbildade sig sedan i Edinburgh till astronom, blev 1831 direktor för observatoriet i Kapstaden och 1834 professor i astronomi vid universitetet i Edinburgh samt direktor för observatoriet där med titeln Astronomer Royal. Under sin vistelse i Kapstaden utförde han (1832–1833) en bestämning av parallaxen för stjärnan Alfa Centauri, en av de första tillförlitliga parallaxbestämningarna för någon fixstjärna. Han offentliggjorde även en mängd andra astronomiska observationer och undersökningar i facktidskrifterna.

Källor

Noter

Skotska astronomer
Skotska professorer
Professorer i astronomi
Personer verksamma vid Edinburghs universitet
Ledamöter av Royal Society
Astronomer under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer från Dundee
Födda 1798
Avlidna 1844
Män
Ugglan
Steven Hewitt

Steven "Steve" Hewitt, född 22 mars 1971 i Manchester, Storbritannien, är en engelsk musiker och var fram till 2007 trummis i bandet Placebo. Han var tidigare medlem i bandet Breed. Hewitt anslöt till Placebo efter utgivningen av gruppens första skiva.

Brittiska trummisar
Födda 1971
Män
Levande personer
PAL (olika betydelser)

PAL eller Pal kan syfta på:

 PAL – nationalitetsbeteckning för motorfordon från Palau
 PAL – analogt TV-färgsystem för utsändning av TV, se Phase Alternating Line
 PAL-regionen – TV-område som täcker stora delar av Asien, Afrika, Europa och Oceanien
 PAL – patientansvarig läkare inom svensk sjukvård, se Hälso- och sjukvårdslagen
 PAL – lagen om produktansvar, se Produktansvarslagen 
 PAL – tidig variant av programmerbar logik, se Programmable array logic
 PAL (programspråk) – programspråk från 1960-talet
 Pal – collie som spelade Lassie på 1940-talet
 Pal – ort i Iran, se Falj

Referenser
Daniel Kirkwood

Daniel Kirkwood, född 1814 i Harford, Maryland, död 1895, var en nordamerikansk astronom.

Kirkwood blev 1851 professor i matematik vid Delaware college och 1856 vid Indiana-universitetet i Bloomington. Han vann stor ryktbarhet genom sina undersökningar av asteroidernas banor. Han upptäckte det märkvärdiga förhållandet, att asteroiderna i allmänhet är förenade i grupper på olika solavstånd, skilda åt genom relativt tomma luckor. Redan 1866 försökte han förklara detta som en följd av planeten Jupiters störande inverkan på dessa kroppars rörelse. Dessa "luckor" kallas idag Kirkwoodgap.

Mycket bekanta är även hans undersökningar av planetsystemets bildande, av Saturnusringens delningar och av sambandet mellan kometerna och meteorsvärmarna. Det 1900 inrättade observatoriet i Bloomington fick till hans ära namnet
"Kirkwood-observatoriet".

Nedslagskratern Kirkwood på månen och asteroiden 1578 Kirkwood är uppkallad efter honom.

Källor

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska astronomer under 1800-talet
Män
Födda 1814
Avlidna 1895
Ugglan
Personer från Harford County
Forskare från Maryland