kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Parallellogram

Parallellogram är fyrhörniga, plana geometriska figurer vars motstående sidor är parallella. 

Parallellogram är ett specialfall av parallelltrapets. 

Arean av en parallellogram är lika med en sidas längd multiplicerat med det vinkelräta avståndet till motstående sida:

I en parallellogram sammanfaller diagonalernas skärningspunkt med diagonalernas mittpunkter.

För en parallellogram gäller parallellogramlagen enligt vilken sambandet mellan sidor och diagonaler är

där a och b är sidlängderna medan d1 och d2 är diagonalernas längder.

Specialfall 
Specialfall av parallellogrammer är kvadrater, rektanglar och romber. Parallellogram som varken är rektanglar eller romber kallas romboider.

Genus 
Ordet "parallellogram" har historiskt räknats som utrum ("en parallellogram"), men även neutrum förekommer ("ett parallellogram").

Se även 
 Anglepoise-lampan

Källor

Externa länkar 

Polygoner
Groa

Groa (Gróa) var i nordisk mytologi en völva som var gift med Aurvandil den djärve. Snorre Sturlasson berättar, att när Tor gick holmgång mot jätten Hrungner, som han slog ihjäl med sin hammare, så träffades han själv av en brynstensskärva som borrade sig in i skallen på honom. Då uppsöktes han av völvan Groa. Hon gol galdrar över honom till dess att brynstenen lossnade. När Tor märkte att stenen var på väg ut, ville han löna Groa för hennes konst och berättade då den goda nyheten att Aurvandil, som hon trott vara död, fortfarande levde och snart skulle vara hemma igen. Men då blev Groa så glad att hon glömde bort sina galdrar, varför stenen fortfarande sitter kvar i Tors huvud. Därför gäller, enligt Snorre, följande regel för gott uppförande: Man bör aldrig kasta en brynsten på tvärs över golvet, för då rör sig flisan i Tors huvud.

Groa är också namnet på en död völva som omtalas i eddadikten Grógaldr (Groas trollsång). När hennes son Svipdag av sin onda styvmor tvingas ut på friarfärd till gudinnan Menglöd, väcker han upp den döda för att be henne gala galdrar som kan skydda honom på resan.

Viktor Rydberg trodde att dessa båda völvor var en och samma person, som han med ledning av namnet tolkade som en fruktbarhets- eller växtlighetsdis. Men namnet Groa är inte så gammalt att en sådan tolkning är rimlig. Etymologiskt kommer namnet troligen från det norröna verbet gróa (gro, växa), men att det i eddorna har kommit att bli ett völvenamn kan bero på påverkan från det keltiska namnet Groach (eller Gruach), som dels betyder "kvinna" (i synnerhet "gammal kvinna"), dels "spåkvinna" eller "häxa". På nordisk botten har detta häxnamn associerats med det inhemska gróa och så kommit att knytas till den goda völvan, helbrägdagörerskan – hon som använder livsbefrämjande och botande trolldom. Aurvandils hustru Groa, liksom Svipdags mor med samma namn, nämns ju uttryckligen som goda völvor.

En annan völva med namnet Groa finns i Vatnsdæla saga, kapitel 36, och en är nämnd i  Göngu-Hrólfs saga. För övrigt tycks namnet Groa ha varit populärt på vikingatiden. Tio personer med detta namn omtalas i Landnámabók, men om någon av dessa också varit völva får vi inte veta.

Källor 

Människor i nordisk mytologi
Völvor
Romb

En romb är en fyrhörning, en plan geometrisk figur vars alla sidor är lika långa. Motstående sidor är parallella och diagonalerna står rätvinklig på varandra. En romb är ett specialfall av en parallellogram.

Ett specialfall är en rätvinklig romb, som är detsamma som en kvadrat.

En rombs area A kan beräknas på flera sätt:

 

 

 

där s är sidan, h är höjden, v är vinkeln mellan två sidor och d1 och d2 är diagonalerna.

Referenser 

Polygoner
Grotte

Grotte är i nordisk mytologi världskvarnen som maler guld åt Frode och reglerar stjärnornas rörelser. Kvarnen kan också mala fred och lycka eller krig och undergång. De två kvarnstenarna var så tunga att ingen människa kunde mala med kvarnen. Det berättas i Grottesången i Poetiska Eddan att kvarnen var i tjänst hos den danske kungen Frode, som under ett besök hos kungen i Svitjod inköpte två jättinnor, Fenja och Menja, som därefter skötte den. Därmed stärktes Frodefreden och kulten kring guden Frej. 

Förmodligen var Frode och Frej olika namn på samma kung respektive gud och somliga tror att Frejs tjänare Bejla och Byggvir kan vara desamma som Fenja och Menja.

Politiskt begrepp
Sagan om Grotte har haft politisk och social betydelse i 1900-talets Sverige, då den ligger till grund för Viktor Rydbergs stora dikt Den nya Grottesången — en indignerad allegori över arbetarklassens villkor under den framväxande industrialismen. Det är omvittnat av många, bland annat Ernst Wigforss, att ledande socialdemokrater tog djupa intryck av detta verk. Författaren Folke Fridells debutbok, arbetarskildringen Tack för mig – grottekvarn, är ett ytterligare exempel.

Se även 
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan

Referenser

 Hexikon (1981)

Föremål i nordisk mytologi
Viktor Rydberg
Rektangel

En rektangel är en plan geometrisk figur i form av en fyrhörning, där alla fyra hörnens vinklar är räta. Rektangelns motstående sidor är parallella och har samma längd.

Dessutom har diagonalerna samma läng.
 
En rektangel utgör ett specialfall av en parallellogram; en fyrhörning vars motstående sidor är parallella, men där vinklarna inte nödvändigtvis är räta.

Om den ena sidlängden är b (basen) och den andra sidlängden är h (höjden), kan omkretsen O och arean A beräknas med.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Polygoner
Grundläggande matematik
Gruvrået

Gruvrået (eller bergrået eller gruvfrun) är i nordisk folktro en varelse som härskar över platser med gruvfyndigheter. Hon uppträder som en trollkäring, ett djur, en gråskäggig gubbe eller en fladdermus och skrämmer ofta bort människor som vill utnyttja malmen. Hon kunde också framträda som en elegant dam, lång och stilig, ofta förnämt klädd i en ljusgrå klänning. Om hon var på riktigt bra humör kunde hon visa var de lämpliga malmådrorna fanns eller varna om olyckor.

Olika sorters rån är skogsrået, sjörået och gruvrået vilka har gemensamt att de råder över naturen där de befinner sig. Ett rå är oftast av kvinnligt kön och lockande för en man. Detta beror på att de flesta skildringarna diktades av män när de verkade i sin arbetsmiljö.

Sägner om gruvrået förekom i samhällen där gruvdrift var vanligt. Andra förekommande namn på detta väsen var bergrået och gruvfrun. Hon hade en mindre erotisk karaktär än skogsrået och sjörået, vilket kan förklaras med att gruvarbetaren inte hade samma avstånd till hemmet, hustrun eller andra kvinnor, som skogsarbetaren och fiskaren. 

En anledning till att historier om gruvrået uppkommit är att gruvarbetarna drömde om stora oupptäckta malmfyndigheter. I en sägen berättas om ett möte med gruvrået, där hon sagt att hennes syster bor i ett berg med dubbelt så stora rikedomar. Berättelser förekommer också där gruvrået gjort så att män inte hittar tillbaka till en nyupptäckt fyndighet. Många sägner kan ses som varningssägner, där gruvarbetare kunde lära av berättelsen och inte vara för giriga i sitt arbete.

Se även 
Bergande
Rå (mytologi)

Referenser

Nordisk folktro
Övernaturliga väsen
Guldmane

Guldmane eller Gullfaxe var i nordisk mytologi jätten Hrungners häst. Namnet Gullfaxe betyder guldman. Gullfaxe var en riktigt snabb häst som kunde ta sig fram både på land, i vatten och i luften. 

Gullfaxe och Sleipner reds ikapp av Oden och Hrungner efter det att jätten menade att Gullfaxe var snabbast i världen. De slog vad om sina egna huvuden. Sleipner vann men ritten hade gått så snabbt och långt att de hade hamnat i Asgård och Oden bjöd in jätten på middag. Men Hrungner var odräglig mot alla och när han gjorde narr av Tor, uppstod en djup fiendskap mellan dem. Då Oden menade att de absolut inte fick slåss i Asgård, bestämde de möte vid Jotunheims utmarker. 

När jätten var försenad, skickade Tor sin dräng Tjalve att möta jätten. Tjalve visade gott mod och viskade till jätten att Tor alltid anföll underifrån, vilket var en lögn. När jätten stupade föll han över Tor som klämdes fast. Tor fick kalla på hjälp av sin tre dagar gamla son Magne, vars mamma var en jätte vid namn Järnsaxa. Magne slängde trots sin korta höjd och unga ålder undan jättens ben och befriade Tor. Tacksam gav Tor bort hästen Gullfaxe till Magne som tack.

Hästar i nordisk mytologi
Mytologiska hästar
Gyllenborste

Gyllenborste, även Gyllenburste, isländska Gullinburste eller Slidrugtanne ('han med de hemska tänderna'), är i nordisk mytologi guden Frejs galt. Gyllenborste lyser upp natten med sitt glänsande skinn och det berättas att Frej åker efter honom.

I svensk folktro tros Gyllenborste leva kvar under namnet Gloson.

Se även 
 Hildisvin, fornnordiska gudinnan Frejas svin. 
 Särimner, i fornnordisk mytologi varelse, kanske en galt, som  varje dag äts och återuppstår i Valhall.

Referenser

Djur i nordisk mytologi
Svindjur i mytologi
Frej
Gulltopp

Gulltopp (fornvästnordiska Gulltoppr eller Golltoppr; "Guldlugg") var i nordisk mytologi en av asagudarnas hästar. Enligt Snorre Sturlasson var det guden Heimdall som ägde hästen.

Källskrifterna 
I Grímnismál 30 i Den poetiska Eddan omtalas tio hästar som asarna rider varje dag då de skall fara till doms vid Yggdrasil. Vilka gudar som rider de olika hästarna omtalas inte.

Samma strof återberättas på prosa i Gylfaginning 15 i Snorres Edda. Snorre nämner hästarna i exakt samma ordning som de förtecknas i Grímnismál, men har lagt till en häst, nämligen Sleipner, så att antalet nu blir elva. Kanske skulle det ha varit tolv, men "Balders häst brändes med honom", och Tor saknar häst. Han får, säger Snorre, gå till fots till domplatsen.

Att det var Heimdall som ägde Gulltopp omtalas på tre ställen i Snorres Edda. I Gylfaginning 27 ger Snorre en kort biografi över Heimdall, där han bland annat skriver: "Han [=Heimdall] heter också Hallinskide och Gyllentann: hans tänder var av guld. Hans häst heter Gulltopp." I Gylfaginning 49 berättar Snorre hur gudarna i procession färdas till Balders begravning. Om Heimdall skriver han: "Heimdall red på hästen som heter Gulltopp." Men Snorres källa för denna uppgift är Ulf Uggasons dikt Húsdrápa, och där står det bara att Heimdall kom ridande – hästens namn nämns inte. I Skáldskaparmál 8, slutligen, går Snorre igenom vilka kenningar som kan användas för att känneteckna Heimdall. En av de kenningar som nämns är "Gulltopps ägare".

"Gulltopp" nämns som hästnamn också i Torgrimstulan, som finns i Skáldskaparmál 58, samt i namntulornas hästnamnsförteckning, men det är endast Snorre som förknippar Gulltopp med Heimdall. Rudolf Simek gissar att det var Snorre själv som i systematiseringsiver gjorde den sammankopplingen. Kanske associerade han namnet Gulltoppr till Heimdalls namn Gullintanni ("Guldtand").

Anmärkningar

Källor 
 Den poetiska Eddan i översättning av Björn Collinder, Forum 1957.
 Snorres Edda i översättning av Karl G. Johansson och Mats Malm, Klassikerförlaget 1999. 
 Lindow, John, Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs, Oxford 2001. 
 Simek, Rudolf, Dictionary of Northern Mythology, D.S. Brewer, 2007.

Noter 

Hästar i nordisk mytologi
Mytologiska hästar
Men in Black

Men in Black (Finland: MIB - Svartklädda män) är en amerikansk science fiction-film som hade biopremiär i USA den 2 juli 1997, i regi av Barry Sonnenfeld. Filmen bygger på en tecknad serie av Lowell Cunningham. Filmen har fått uppföljarna Men in Black II (2002) och Men in Black III (2012).

Handling 
När en utomjording börjar en våldsam jakt efter ett smycke som en annan typ av utomjordingar tänker beskydda om det så innebär att Jorden måste förstöras, faller uppdraget att rädda planeten på den superhemliga statliga organisationen "Men in Black". När ryktet börjar gå bland alla andra rymdvarelser som bor på Jorden, blir det snart ont om rymdskepp att fly i.

Rollista i urval 

 Tommy Lee Jones - Agent K
 Will Smith - James Darrell Edwards III/Agent J
 Linda Fiorentino - Dr. Laurel Weaver
 Vincent D'Onofrio - Edgar/Krypet 
 Rip Torn - Zed 
 Tony Shalhoub - Jack Jeebs 
 Siobhan Fallon - Beatrice, Edgars fru 
 Richard Hamilton - Agent D, K's första partner 
 Kent Faulcon - 2nd Lt. Jake Jensen 
 John Alexander - Mikey 
 David Cross - Newton, bårhuspersonal 
 Debbie Lee Carrington - Utomjordisk pappa 
 Verne Troyer - Son till utomjordning 
 Jon Gries - Nick - van-chaufför
 Karen Lynn Gorney - Annonsutropare  
 Patricia McPherson - K's fru 
 Alison Gordy - Fotgängare
 Tim Blaney - Frank (röst)
 Mike Nussbaum - Gentle Rosenberg, Arquillian
 Carel Struycken - Arquillan

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmer 1997
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska actionkomedifilmer
Amerikanska science fiction-komedifilmer
Amerikanska science fiction-actionfilmer
New York på film
Delvis animerade spelfilmer
Filmer baserade på tecknade serier
Filmer från Columbia Pictures
Filmer från Amblin Entertainment
Filmmusik av Danny Elfman
Amerikanska kompisfilmer
Gunnar Gjukason

Gunnar (Gundahar,  Gundahari, tyska Gunther, latin Gundaharius eller Gundicharius, fornengelska Gúðere, fornnordiska Gunnarr)  var en halvt mytologisk kung av Burgund under tidigt 400-tal. Legender om honom finns nedtecknade i latinska, medeltida medelhögtyska, fornnordiska, och fornengelska texter, som särskilt rör relationer med Sigurd Fafnesbane (Siegfried på tyska) och hans död genom förräderi av hunnern Attila (Atle i fornnordisla sagor).

Gunnar Gjukason i nordisk mytologi
Gunnar Gjukason (på nysvenska Gjukesson) är i nordisk mytologi en dödlig människa som svär fostbrödralag med Sigurd Fafnesbane. Han är son till Gjuke och Grimhild.

Sigurd och Gunnar räddar Brynhild som de både åtrår, medan hon, å sin sida, åtrår Sigurd. Han är dock trolovad med Gunnars syster Gudrun och besvarar därför inte hennes känslor. Av svartsjuka driver Brynhild Gunnar och hans bröder till att mörda Sigurd, varpå Gunnar blir ägare till Andvares guldskatt. Hunnernas konung Atle gifter sig med Gudrun och lockar Gunnar och dennes bror Högne till sig. De gräver ner sin skatt i floden Rhen innan de tillfångatas och dödas av Atle. Rhenguldet har aldrig återfunnits.

Se även 
 Niflungar
 Völsungasagan
 Poetiska Eddan: Gudrunarkvida, Atlamal 
 Snorre Sturlasson: Prosaiska Eddan

Referenser

Gestalter i nordisk sagalitteratur
Gungner

För studentkören, se Gungner (kör)

Gungner (fornnordiska: Gungnir, gungaren) är i den nordiska mytologin Odens spjut, som har smitts av dvärgar. Oden vigde sina fiender till döden genom att kasta spjutet över dem. När Oden vid Ragnarök rider för att förgöra Fenrisulven med Gungner, blir han slukad utan att ha lyckats skada besten. 

Enligt Snorres Edda tillverkades Gungner, liksom för övrigt skeppet Skidbladner och gudinnan Sivs guldhår, av Ivaldes söner i Svartalvaheim på begäran av Loke. I Sigrdrivomal omtalas av sierskan att Oden ristat runor på Gungners udd.

Referenser

Föremål i nordisk mytologi
Oden
Fiktiva vapen
Gunn

Gunn kan syfta på:

 Gunn (valkyria) – en mytologisk gestalt
 Charles (Gunn) Gunn – en rollfigur i TV-serien Angel

Personer
 Gunn – ett nordiskt kvinnonamn, se Gun
 Gunn (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet
 Gunn (auktor) – en auktorförkortning för flera personer

Geografi
 Gunn Valley – en dal i Kanada
 Mount Gunn – ett berg i Antarktis
Tommy Lee Jones

Tommy Lee Jones, född den 15 september 1946 i San Saba, Texas, är en amerikansk skådespelare och regissör, som började på Broadway för att sedan gå vidare till Hollywood.

Före skådespelarkarriären jobbade han, liksom sin far Clyde C. Jones, i oljeindustrin. Då Tommy Lee Jones gick på Harvard var han rumskompis med Al Gore.

Han fick en Oscar för bästa manliga biroll i filmen Jagad.

Filmografi

Filmer

TV

Referenser

Vidare läsning 
 Grunert, Andrea,  "Les bons et les méchants selon Tommy Lee Jones", in: Francis Bordat et Serge Chauvin (eds.) Les bons et les méchants Université Paris X, 2005, p. 339–352,

Externa länkar 

 
 

Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska filmproducenter
Amerikanska manusförfattare
Oscar för bästa manliga biroll
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Texas
Personer från San Antonio
Personer från Midland, Texas
Personer från San Saba County
Författare från Texas
Födda 1946
Levande personer
Män
Alumner från Harvard College
Göll

Göll (fornvästnordiska Gǫll) är en valkyria i nordisk mytologi. Hon är ett kollektivt väsen. Eftersom ingenting berättas om henne kan hon inte räknas som en mytologisk person. Hennes namn nämns i Grímnismál 36 i Poetiska Eddan, där hon sägs vara en av flera valkyrior som i Valhall bär fram öl åt enhärjarna:

Samma strof citeras också av Snorre Sturlasson i Gylfaginning, kapitel 36. Dessutom nämns ‘Göll’ i ett par tulor; dels i en strof med valkyrienamn, dels i en strof med synonymer för ‘slag’ och ‘drabbning’ (orrusta), vilken innehåller flera rena valkyrienamn. Dessa namn har alltså kunnat uppfattas som poetiska synonymer för ‘fältslag’.

Namnet 
Ordet gǫll betyder ‘klang’, ‘larm’, och syftar på slagfältets oväsen då svärd, sköldar och spjut slår mot varandra. Íslensk orðsifjabók ger översättningen hávaði, gnýr (d.v.s. ‘larm, buller, brak och dån’). Både Sighvat Þórðarson, Einarr Skúlason och Þórkell Gíslason använde göll som heite i kenningar, men eftersom ordet som appellativ betyder ‘väpnad sammanstötning’ kan det vara svårt att avgöra om det var valkyrienamnet som skalderna avsåg.

Gǫll kan också vara en variant av gjǫll och då översättas ‘skri’ eller ‘skrik’, vilket är den betydelse som ligger bakom namnet Þrymgǫll; den gällt skrikande rostgrind som nämns i Fjölsvinnsmál 10.

Det finns tre maskulina motsvarigheter till valkyrienamnet Gǫll, nämligen Gǫllnir, Gǫllorr och Gǫllungr. Alla dessa är namn på Oden, valkyriornas herre.

Kommentarer

Källor 

Valkyrior
Gymer

Gymer (norröna Gymir) är en jätte i nordisk mytologi. Han är omtalad i eddadikterna Skírnismál och Hyndluljóð, liksom i Snorre Sturlassons prosaåtergivning av dessa dikter i Prosaiska Eddan. Enligt Skírnismál bor han på Gymisgarðr i Jotunheim. Gårdens stängsel bevakas av galna hundar och av en fladdrande trolleld (vafrlogi) som inte låter någon främling slippa förbi. Gymer är gift med Aurboda, som enligt Snorre är av bergresarnas ätt, och tillsammans har de dottern Gerd, som är guden Frejs hustru. Om hur det gick till när Frej friade till Gerd berättas i dikten Skírnismál. Av denna dikt framgår också att Gerd har haft en bror, som dräptes av Frej (eller möjligen av Skirner). Broderns namn nämns inte, men det har gissats att han skulle vara identisk med den jätte vid namn Bele (Beli), som Frej enligt Snorre dödade med ett hjorthorn. Enligt Hyndluljóð är Gymer släkt med jätten Tjatse, vars dotter Skade är gift med Njord.

I prosainledningen till Lokasenna – en efterklassisk eddadikt från 1100-talet – sägs Gymer vara ett binamn på havsjätten Ägir. Samma påstående upprepas på två ställen i Snorres Edda, nämligen i Skáldskaparmál, kapitlen 25 och 61. Vid båda tillfällena använder Snorre samma halvstrof av skalden Hovgårda-Räv som källa:

{|
|
Fœrir bjǫrn, þar er bárabrestr, undinna festa
opt í Ægis kjaptaúrsvǫl Gymis vǫlva.|
Gymirs vågsvala vala
vrider där böljan strider
tvinnade trossars stinna
toftbjörn mot Ägirs läger.
|
Gymes skumsvala völva [Ran; vågorna]
för ofta de snodda fästenas
björn [skeppet] i Ägirs käftar,
när vågen slår.
|
|}
I klartext: Vågorna driver ofta skeppet i havsjättens käftar. Här framgår, skriver Snorre, "att Ägir och Gymer är sak samma". Båda dessa namn kan användas i  kenningar för havet (kap. 25); ja, de kan till och med stå som heite för havet (kap. 61).

Att Ägir och Gymer skulle ha varit samma mytologiska gestalt är dock mindre troligt, då de i källorna beskrivs helt olika. Ägir är ju en havsjätte, gift med den falska Ran och far till nio livsfarliga döttrar, medan Gymer förmodligen är bergrese (i varje fall är hans hustru det) och svärfar till en gud. Sammanblandningen dem emellan brukar i stället förklaras med jättenamnens utbytbarhet då de används som heiten. Alla de namn på jättar, som nämns i exempelvis tulornas jǫtna heiti, är ju ingenting annat än poetiska synonymer för begreppet "jätte".
Den skald som vill använda detta begrepp kan alltså välja vilket som helst av dessa heiten, beroende på diktens formella behov rörande antal stavelser och allitteration, med mera.

 Kommentarer 

 Källor 
 Den poetiska Eddan Snorres Edda, översatt av Karl G. Johansson och Mats Malm, Klassikerförlaget 1999. 
 Snorre Sturlusons Edda, översatt av Åke Ohlmarks, Zindermans 1964.
 Lindow, John (2001), Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs, Oxford University Press. 
 Simek, Rudolf (2007), Dictionary of Northern Mythology'', D.S. Brewer.

Noter 

Jättar i nordisk mytologi
Sven Utterström

Sven Ludvig "Uttern" Utterström, född 16 maj 1901 i Vibbyn i Överluleå socken, död 7 maj 1979 i Boden, var en svensk fabrikör och längdskidåkare som tävlade för Bodens BK.

Sven Utterström var son till lantbrukaren Olof Ludvig Utterström och Anna Kristina Karlsson. Han började efter genomgången folkskola att vid 14 års ålder ägna sig åt skogsarbete på faderns gård. Det var hans huvudsakliga sysselsättning fram till 1928, då han tillsammans med S. Nilsson inköpte en mineralvattenfabrik i Boden. Senare ägnade han sig åt tillverkning av skidvalla. Utterström vann 1922 svenska mästerskapen i Skidlöpning i Stockholm, och blev senare svensk mästare på 30 kilometer 1928, 1930 och 1933 samt svenska mästerskapen i staffett för Bodens BK 1925. Han vann Vasaloppet 1925 och delade vasaloppssegern 1928 med Per-Erik Hedlund. Uttterströms främsta bedrifter som idrottare var segrarna i Holmenkollens 50 kilometerslopp 1929 och 1930, båda i hård strid med norrmannen Arne Rustadstuen, samt den överraskande segern på 18 kilometer vid Os i Lake Placid 1932. På skidutrustningens område kom Utterströms erfarenheter (hårda bindningar, kortare skidor och stavar) att bli vägledande för senare generationers skidlöpare. Han utgav Mitt skidlöparliv (1934).

Utterström belönades med Svenska Dagbladets guldmedalj 1929 tillsammans med konståkaren Gillis Grafström.

Meriter
1925 – Segrare i Vasaloppet
1930 – VM-guld på 50 kilometer
1932 – OS-guld på 18 kilometer
1933 – VM-guld i stafett

Filmografi

Referenser

Externa länkar 
 

Avlidna 1979
Födda 1901
Män
Olympiska guldmedaljörer 1932
Personer från Överluleå socken
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska längdåkare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1928
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1932
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1932 från Sverige
Vasaloppssegrare
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Världsmästare i längdåkning
Svenska mästare i längdskidåkning
Lars Hall (femkampare)

Lars Göran Ivar Hall, född 30 april 1927 i Karlskrona, död 26 april 1991 i Täby, svensk idrottsman (modern femkamp). Hall blev olympisk guldmedaljör 1952 och 1956, tog VM-guld 1950 och 1951. Han erhöll Svenska Dagbladets guldmedalj 1956 för "sin olympiska guldmedalj i modern femkamp i Melbourne" 1956. 

I det civila livet arbetade Hall som slöjdlärare.

Referenser

Svenska moderna femkampare
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1952
Olympiska guldmedaljörer 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Sverige
Tävlande i modern femkamp vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande i modern femkamp vid olympiska sommarspelen 1956
Födda 1927
Avlidna 1991
Män
Idrottare från Karlskrona
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Svenska idrottare under 1900-talet