kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Miljöminister

Miljöminister är den minister i ett lands regering som bland annat ansvarar för miljöpolitik, naturvård och hållbar utveckling. Miljöministern leder ett miljödepartement eller miljöministerium och bistås i detta av en tjänsteman som vanligtvis är politiskt tillsatt och i flera länder innehar titeln statssekreterare. 

I Spanien och Storbritannien ansvarar miljöministern även för jordbrukspolitiska frågor och miljö- och jordbruksministerierna är sammanslagna. I USA har inrikesministern vissa miljöpolitiska uppgifter såsom ansvar för naturvård och nationalparker. Men den egentliga motsvarigheten benämns Administrator of the Environmental Protection Agency som leder Environmental Protection Agency och är, liksom inrikesministern, medlem av USA:s kabinett.

I Europeiska kommissionen är motsvarande ämbete kommissionären med ansvar för miljö. I Europeiska unionens råd möts miljöministrar i formationen Rådet för miljö.

Olika länders motsvarigheter till miljöminister

Se även 
 Sveriges miljöminister

Kommentarer

Referenser 

Ministrar efter post
Liturgiska kläder

Liturgiska kläder är de kläder som tjänstgörande präster med flera bär under gudstjänsten. Bruken varierar mellan olika kristna samfund. Inom den svenska frikyrkan har under senare delen av 1900-talet bruket av liturgiska kläder ökat men traditionellt har man inte använt sådana.

Svenska kyrkan
Det grundläggande liturgiska plagget är alban (av lat. albus, "vit"). Alban symboliserar dopdräkten och dopets renhet och är en bild för alla döptas allmänna prästadöme. Alban är en vit långskjorta sammanhållen med ett band eller rep, cingulum. Direkt ovanpå alban bär biskopar, präster och diakoner en stola. Den är ett avlångt brett band i kyrkoårets liturgiska färg. Biskopen bär stolan rakt nedåthängande, prästen korsad över bröstet och diakonen korsad över högra höften. Stolan symboliserar Kristi ok som den vigda har tagit på sig i sin uppgift i kyrkan.

Vid nattvardsfirande, till exempel högmässa, bär präster och biskopar sedan en mässhake över alba och stola. Mässhaken är ett poncholiknande plagg som liksom stolan har liturgisk färg. Vid gudstjänster utan nattvard byts alban ofta ut mot ett röcklin, en fotsid, vid skjorta med vida ärmar. Röcklin används utan cingulum varför stolan alltid hänger rakt ner även på präster och diakoner.

Andra liturgiska kläder är tunika, dalmatika, korkåpa, halslin, manipel, mitra och pallium.

Litteratur
 Margareta Ridderstedt, Vackert och värdigt. Liturgiska textilier från svenska atelijéer  1880-1930 . Stockholms universitet 2017. 
Sven-Åke Rosenberg, Släpet på hans mantel- En bok om kyrklig textilvård.. 1979
 Bengt Stolt, Kyrklig skrud enligt svensk tradition. 1964.

Se även
 Ämbetsdräkt
 Liturgi
 Liturgiska textilier
 Liturgiska föremål
 Liturgiska färger
 Paramenta
 Kyrkotextilier
 Gammarelli

Kyrkotextilier

de:Liturgisches Gewand
el:Άμφια
en:Vestment
fr:Paramentique catholique
id:Vestimentum
ko:전례복
lb:Liturgescht Gewand
nl:Parament
no:Liturgiske klær
pl:Parament
Ijo

Ijo () är en kommun vid Bottenvikens kust i landskapet Norra Österbotten i Finland. Genom Ijo strömmar Ijo älv, en av Finlands längsta älvar. Ijo har  invånare (), på en yta av  km². Grannkommuner är Uleåborg, Pudasjärvi, Ranua och Simo.

Ijo är enspråkigt finskt.

Historia
Ijo var på 1300-talet ett kapell under Pedersöre men blev ett kapell under Kemi omkring 1400. En självständig kyrksocken blev Ijo några år före år 1477. År 1488 nämns Simo och Kello som annex till Ijo men vid ingången till nya tiden hade de förlorat sin ställning. För Simos del skedde det i början av 1500-talet då kapellet anslöts till Kemi kyrksocken.

I kommunen fanns ett stort glasbruk 1783–1885 i byn Nyby.

Kommunsammanslagning 
Kommunerna Ijo och Kuivaniemi sammanslogs den 1 januari 2007 till den nya kommunen Ijo. Ijo hade 6 971 invånare (per 30.11.2006) och hade en yta på 635,24 km², varav 623,00 km² var landområden.

Tätorter 
Vid Statistikcentralens tätortsavgränsning den 31 december 2021 fanns tre tätorter inom Ijo kommuns område:

Byar 

 Alaranta 
 Halttula 
 Illinsaari 
 Jokikylä 
 Koni 
 Kuivaniemi
 Laitakari 
 Luola-aava 
 Meriläisenperä 
 Myllykangas 
 Nyby 
 Oijärvi 
 Olhava 
 Paasonperä 
 Pohjois-Ii 
 Sorosenperä
 Vatunki 
 Vuornos 
 Väli-Olhava 
 Yli-Olhava 
 Yliranta
 Pahkakoski (exklav)

Styre och politik

Mandatfördelning i Ijo kommun, valen 1976–2021

Vänorter
Ijo har inga vänorter.

Befolkning

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Ijo gymnasium

 
Finlands kommuner
Euklidiskt rum

Ett euklidiskt rum är ett reellt vektorrum där en skalärprodukt är definierad. Ibland krävs också att rummet är ändligdimensionellt. Jämför inre produktrum.

Euklidiska rum är så kallade för att de bland den moderna matematikens många typer av rum närmast motsvarar Euklides rumsbegrepp. I ett euklidiskt rum kan man definiera vinklar, avstånd, linjer, plan och så vidare; och dessa objekt har de egenskaper de tillskrivs i euklidisk geometri. Däremot skulle Euklides själv inte känts vid definitionen av ett modernt euklidiskt rum, eftersom denna involverar begrepp som preciserades först på 1800-talet. 

Linjär algebra
Euklidisk geometri
Topologiska rum
Normer
Vetenskapliga principer uppkallade efter personer
1569

1569 (MDLXIX) var ett normalår som började en lördag i den Julianska kalendern.

Händelser

Januari 
 26 januari – Erik XIV avsätts formellt och Johan III bekräftas av riksrådet som kung av Sverige.

Juli 
 1 juli – Lublinfördraget omvandlar personalunionen mellan kungariket Polen och storfurstendömet Litauen till en realunion, det polsk-litauiska samväldet.
 9 juli – Per Brahe d.ä. får Visingsborg som grevskap, vilket blir Sveriges första grevskap.
 10 juli – Johan III kröns tillsammans med sin hustru Katarina Jagellonica i Uppsala domkyrka. Adeln kräver bland annat att utlänningar förhindras plats i riksrådet.

Sommaren 
 Sommaren - En sammansvärjning mot Johan III med syfte att återuppsätta Erik XIV på tronen avslöjas.

Oktober 
 24 oktober – Svenskarna går åter in i Skåne och härjar.
 29 oktober – Skånska Åhus intas av svenska trupper.
 Oktober – Danskarna börjar belägra Varberg.

Hösten 
 Hösten - Stillestånd sluts mellan de svenska och de danska styrkorna i Estland.

November 
 11 november – Den danske befälhavaren Daniel Rantzau stupar under belägringen av Varberg.
 13 november – Fredsförhandlingar mellan Sverige och Danmark inleds i Knäred men förblir resultatlösa.

December 
 4 december – Danskarna återerövrar Varbergs fästning.

Okänt datum 
 Fredsmil (även känt som Frihetsmil) införs för första gången i det svenska riket. Detta innebär att frälsebönder inom en mils radie från säterigårdar slipper krigsutskrivningar.
 En ombyggnad av Borgholms slott påbörjas.

Födda 
 31 januari – Johan Nilsson Gyllenstierna, svensk amiral.
 30 augusti – Djahangir, indisk stormogul.
 5 november – Nils Turesson Bielke, svenskt riksråd.
 Margareta Saraechhia, italiensk författare.
 Amelia Lanyer, engelsk diktare.

Avlidna 
 Januari – Janet Beaton, skotsk adelsdam.
 11 september – Vincenza Armani, italiensk konstnär. 
 20 oktober – Evfrosinja Staritskaja, politiskt aktiv rysk adelskvinna.
 11 november – Daniel Rantzau, dansk krigare (stupad).
 Gracia Mendes Nasi, osmansk affärskvinna.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Mitra

Mitra är en (liturgisk) huvudbonad som i huvudsak bärs av biskopar som symbol för deras ämbete. Även abbotar och förr även abbedissor i vissa klosterordnar bär ibland mitra.

Den toppiga, trekantiga mitran är en symbol för de eldslågor som vid den första kristna pingsten stannade över apostlarnas huvuden. Den är alltså ett tecken på biskoparnas apostoliska uppgift att råda och stödja i kyrkan.

Mitran kom i bruk omkring 1000, och har utvecklats från en konisk mössa, som så småningom blev lägre, fick ett veck i mitten från panna till nacke och sedan ett par spetsiga, i början lägre, sedan högre gavellika sidostycken som omkring 1200 vändes så att de kom att stå upp framtill och baktill i stället för som tidigare över öronen.

Från mitran hänger på ryggen ner två band (infulae), som från början var knytband, men som idag endast har en dekorativ funktion.

Biskopars heraldiska vapen kröns ofta av mitror, på samma sätt som adliga eller kungliga vapen kröns av kronor.

Inom Svenska kyrkan avskaffades mitran genom Uppsala mötes beslut 1593 men återinfördes på 1700-talet.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Biskopar
Kyrkotextilier
Huvudbonader
Kristna symboler
Påsknatten

Påsknatten är natten mellan påskafton och påskdagen. Traditionellt firas då en påsknattsmässa till minnet av uttåget ur Egypten och Kristi uppståndelse. Från början var denna midnattsmässa förlagd till långfredagens första timma men försköts längre fram till övergången från påskafton till påskdag.  Temat i Svenska kyrkan är "Genom död till liv".

Gudstjänsten har oftast tre delar:

 Vakan – med textläsningar och böner.
 Dopliturgin – med dop eller doplöftesförnyelse.
 Påskmåltiden – ett högtidligt nattvardsfirande.

I gudstjänsten tänds ofta ett stort ljus på en ny eld utanför kyrkan. Detta ljus symboliserar både den eldpelare som ledde israeliterna ut ur Egypten och uppståndelsens allt omfattande ljus. Från detta ljus tänder sedan församlingen mindre handljus, som en symbol för hur de genom dopet fått del av uppståndelsens ljus.

Påsknatten var i den tidiga kyrkan dopets rätta plats, och den föregående fastan var dopförberedelsens tid. På påsknatten leddes katekumenerna, dopkandidaterna, in i baptisteriet, dopkapellet, där de fick klä av sig och avsvära sig djävulen och avlägga sin kristna trosbekännelse innan de tre gånger nedsänktes i dopgraven. När de döpts smordes de med chrisma och ikläddes den vita alban, dopdräkten. Sedan fick de för första gången delta i församlingens nattvardsfirande.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Kristus är uppstånden. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Källor

Fotnoter

Påsk
Kyrkoåret
Natt
Påskafton

Påskafton är en helgdagsafton, lördagen före påskdagen. Denna dag är gudstjänstfri i Svenska kyrkan.

I Finland kallas dagen allmänt för påsklördag. Benämningarna stäcko- eller stacklördag (stack betyder kort) förekommer också allmänt i Svenskfinland. Även benämningen kortlördag har förekommit.

I Sverige 

Påskafton är i kristen tradition en "tom" dag, lördagen efter långfredagen. Detta beror på att Jesus ligger i graven och lärjungarna har låst in sig i rädsla för dem som låg bakom avrättningen. Svenska kyrkan håller inga gudstjänster förrän tidigast sen kväll/påsknatten för att fira Jesus uppståndelse på påskdagen. Påsken börjar vid midnatt.

Enligt Första Petrusbrevet 3:18-19 och 4:6 nedsteg Kristus till dödsriket för att rädda de rättfärdigas själar och öppna för dem himmelrikets portar. På påskens ikoner ser man Kristus trampa på dödsrikets portar, dess lås är sprängda och Kristus räcker handen åt Adam och Eva, åt kungar och profeter.

Folkliga traditioner i Sverige 
Att påskaftonen i Sverige kommit att bli den stora ”firardagen” under påsken kan troligen ses som en parallell till julaftonen. Påskafton förknippas i Sverige ofta med påskägg fyllt med godis/överraskning och påskmat med ägg. I delar av landet tänds även påskeldar.

Referenser

Noter

Källor 
 Nordiska museet 
 Svenska kyrkan

Externa länkar 
 Nordiska museet - Om påskhelgen, svenska traditioner

Kyrkoåret
Påsk
Lördag
Askim (stadsdelsnämndsområde)

Askim var ett stadsdelsnämndsområde i Göteborgs kommun under åren 1989–2010, vilket den 1 januari 2011 gick upp i stadsdelsnämndsområdet Askim-Frölunda-Högsbo.

Askims stadsdelsnämndsområde omfattade primärområdena 523 Askim, 524 Hovås och 525 Billdal.

Referenser 

Historiska stadsdelsnämndsområden i Göteborg
Ylleshed

Ylleshed är en ort cirka 12 kilometer öster om Landskrona, mest känd för att Slaget vid Landskrona utkämpades här år 1677. I Ylleshed genomfördes 2003 den första systematiska arkeologiska undersökningen av ett slagfält.

Referenser

Orter i Landskrona kommun
Huskatt

Huskatt, blandraskatt eller bondkatt är de officiella benämningarna på alla de katter som saknar stamtavla, och alltså inte är registrerade i någon kattorganisation. Även om båda föräldrarna är registrerade raskatter så kallas avkomman huskatt om den inte registreras. Motsatsen till huskatt är raskatt. 

Huskatten kallas också ofta vardagligt bondkatt, eller felaktigt europé. Den sistnämnda är emellertid en helt egen ras; dagens huskatt är så genetiskt uppblandad att den har ganska litet gemensamt med europén. Huskattens officiella engelska benämning är domestic cat ("tamkatt"), uppdelad i domestic short-haired cats ("tama korthårskatter") och domestic long-haired cats ("tama långhårskatter").

Huskattens (och alla tamkatters) närmaste förfader är sannolikt den nubiska falbkatten, en nordafrikansk underart av vildkatten.

Utställning 
Huskatter kan ställas ut på kattklubbarnas utställningar i egna klasser, vanligtvis uppdelade i korthåriga och långhåriga. Huskatten bedöms enligt en särskild huskattstandard som främst ser till kondition, kroppsbyggnad och temperament.

Kastrering av huskatt 
Djurskyddsorganisationer arbetar för att förmå huskattägare att kastrera både sina hon- och hankatter för att hålla kattbeståndet nere. Det antas finnas cirka 100 000 hemlösa katter i Sverige. Kastrering bör enligt normgruppen vid Sveriges veterinärförbund ske vid lägst fyra månaders ålder.

Se även 
Aegeankatt
Raskatt
Katt

Referenser

Externa länkar 

Kattraser
Carl Ludvig Engel

Johan Carl Ludvig Engel (på tyska Johann Carl Ludwig Engel), född 3 juli 1778 i Berlin, död 14 maj 1840 i Helsingfors, var en tyskfödd arkitekt som utförde sitt livsverk i Helsingfors. Han var en representant för den  nyklassiska stilen som formade Helsingfors till en värdig huvudstad för Storfurstendömet Finland.

Karriär
Engel studerade vid Bauakademie i Berlin samt 1803-05 i Italien och anses ha varit inspirerad av den tyske arkitekten Friedrich Gilly. Engel blev 1809 stadsarkitekt i Reval, flyttade 1813 till Sankt Petersburg och antogs 1816 till arkitekt vid nybyggnadsarbetena i Helsingfors - staden, som 1808 hade härjats av eldsvåda, erhöll därefter en ny stadsplan. År 1824 blev Engel utnämnd till chef för Intendentskontoret för de allmänna byggnaderna i Finland. Han uppgjorde den första stadsplanen för Jyväskylä 1837.

Engels verk utgör kärnan i Finlands arkitektoniska tradition. Viktiga byggnader i den då nya finska huvudstaden är Helsingfors nuvarande domkyrka (ursprungligen Nikolaikyrkan), universitetets huvudbyggnad och bibliotek och Statsrådsborgen, alla vid Senatstorget, samt Helsingfors stadshus (ursprungligen Societetshuset) vid Salutorget och Lappvikens sjukhus. Engel har även ritat bland annat restaurang Brunnshuset i Helsingfors, Åbo observatorium, Åbo ortodoxa kyrka och Eckerö post- och tullhus på Åland.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Galleri

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
 

Tyska arkitekter under 1800-talet
Finländska arkitekter under 1800-talet
Tyska stadsarkitekter
Arkitekter från Berlin
Födda 1778
Avlidna 1840
Män
Ugglan
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Bosse Ringholm

Bo Ingvar Karchimirer (Bosse) Ringholm, född 18 augusti 1942 i Skövde församling, är en svensk politiker (socialdemokrat). Han var statsråd 1999–2006 och i den kapaciteten finansminister 1999–2004 och vice statsminister tillika idrottsminister 2004–2006. Ringholm var förbundsordförande för SSU 1967–1972, landstingsråd i Stockholm 1983–1997 och generaldirektör för Arbetsmarknadsstyrelsen 1997–1999. Han var riksdagsledamot 2002–2010; han var även ersättare i riksdagen under kort tid 1976 och 1982.

Biografi 
Ringholm gick gymnasiet i Skövde, men hoppade av. Han var senare aktiv inom Sveriges Elevkårer. Ringholm var ordförande i Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU) 1967–1972, en mycket radikal period i förbundets historia. Bland annat förespråkade han ett förstatligande av det privatägda svenska kreditväsendet. Vid SSU:s kongress 1972 förklarade han också att den socialdemokratiska regeringen måste öka sitt ekonomiska stöd till FNL och den kommunistiska regeringen i Nordvietnam samt till gerillarörelserna Pathet Lao i Laos och Röda khmererna i Kambodja.

Ringholm var något av regeringen Perssons slitvarg, som axlade ansvar som finansminister, EU-samordningsminister, vice statsminister, idrottsminister och tillförordnad utrikesminister.

Ringholm är bosatt i Enskede i Stockholm. Han är gift och har tre barn.

Referenser

Externa länkar 

Sveriges finansministrar
Sveriges vice statsministrar
Sveriges EU-ministrar
Regeringen Persson
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska landstingsråd
Generaldirektörer för Arbetsmarknadsstyrelsen/Arbetsförmedlingen
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Politiker från Skövde
Födda 1942
Levande personer
Män
Gunnar Lund

Nils Gunnar Wiggo Lund, född 26 juli 1947 i Karlskoga församling, Örebro län, är en svensk diplomat och socialdemokratisk politiker.

Biografi
Lund genomförde sin värnpliktstjänstgöring vid Försvarets Tolkskola i Uppsala där han utbildades i ryska. Efter akademisk utbildning – filosofie kandidatexamen i nationalekonomi, statskunskap och ryska (Stockholms och Uppsala universitet 1971), mastersexamen i nationalekonomi och internationell rätt (Columbia University, New York 1972) – genomgick han Utrikesdepartementets aspirantutbildning 1972–1974. Han tjänstgjorde därefter vid Sveriges OECD-delegation i Paris, på ambassaden i Köpenhamn, på Ekonomi- och Handelsdepartementet. Han anställdes 1983 på Finansdepartementet och var statssekreterare där 1988–1991. Efter den borgerliga valsegern 1991 återvände Lund till Utrikesdepartementet och var stationerad i Stockholm med ställning som ambassadör. När socialdemokraterna återtog makten 1994 utnämndes han till statssekreterare vid Utrikesdepartementet med ansvar för handelsfrågor. År 1999 efterträdde han Frank Belfrage som chef för Sveriges ständiga representation vid Europeiska unionen i Bryssel (EU-ambassadör).

År 2002 blev Lund minister för internationell ekonomi och finansmarknader (biträdande finansminister), en post han besatte fram till 2004. Lund rekryterades till regeringen i första hand för att ansvara för övergången till euron om det skulle bli ett ja i folkomröstningen 2003. När så ej blev fallet lämnade Lund så småningom regeringen för att ta över posten som Sveriges ambassadör i USA efter Jan Eliasson. Åren 2007–2014 tjänstgjorde han som ambassadör i Paris där han återigen hade efterträtt Frank Belfrage. Han efterträddes 2014 av Veronika Wand-Danielsson.

Lund är gift med Kari Lotsberg och har tre barn. Han är son till Wiggo Lund och farbror till Regina Lund.

Referenser

Noter

Källor
Nationalencyklopedin
Utrikesdepartementets kalender 2007-2008

Svenska socialdemokrater
Sveriges biträdande finansministrar
Svenska statssekreterare
Sveriges ambassadörer i USA
Sveriges ambassadörer i Frankrike
Sveriges ambassadörer i Europeiska unionen
Födda 1947
Alumner från Uppsala universitet
Män
Levande personer
Personer från Karlskoga
Lars-Erik Lövdén

Lars-Erik Lövdén, född 11 januari 1950 i Slottsstadens församling i Malmö, är en svensk politiker (socialdemokrat) och ämbetsman.

Lövdén blev juris kandidat vid Lunds universitet 1975 och var kommunsekreterare i Malmö kommun 1976–1979. Han var riksdagsledamot 1980–2004, ordförande i Malmö arbetarekommun 1983–2003, inrikesminister 1998 (innan departementet avvecklades, ministerposten återuppstod igen 2014 i regeringen Löfven I), biträdande finansminister (kommun- och bostadsminister) 1999–2004, landshövding i Hallands län 2005–2014.
 
Lövdén är son till Sten Lövdén och Inga, född Roslind.

År 1999 utsågs han till Malmö högskolas första hedersdoktor.

Referenser 
 
 Länsstyrelsen i Hallands län

Noter

Externa länkar 

Landshövdingar i Hallands län
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Sveriges biträdande finansministrar
Hedersdoktorer vid Malmö högskola och universitet
Personer i Malmös historia
Politiker från Malmö
Födda 1950
Levande personer
Män
Alumner från Lunds universitet
Jan O. Karlsson

Jan Olov Karlsson, född 1 juni 1939 i Stockholm, död 19 september 2016 i Stockholm, var en svensk jurist och politiker (socialdemokrat). 

Karlsson började sin karriär som medarbetare till Olof Palme vid Statsrådsberedningen på 1970-talet. Han var statssekreterare i Jordbruksdepartementet med ansvar för nordiska samarbetsfrågor 1982–1985 och i Finansdepartementet 1985–1988. Han var därefter politiskt sakkunnig i Statsrådsberedningen 1990–1991, fortsatte som tjänsteman på socialdemokraternas riksdagskansli under oppositionsåren och var ledamot av Europeiska revisionsrätten 1995–2001, dess ordförande 1999–2001, samt biträdande utrikesminister med ansvar för bistånds- och migrationsfrågor 2002–2003. Han blev tillförordnad utrikesminister 11 september–9 oktober 2003 efter mordet på Anna Lindh, inför Laila Freivalds tillträde på posten.

Karlsson var biståndsminister och migrationsminister under sin tid som statsråd på Utrikesdepartementet. Han väckte medial uppmärksamhet bland annat genom en rad kontroversiella uttalanden. Exempelvis kallade han George W. Bush "den där jävla Texasgubben" och när han tröttnade på RFSL:s frågor mumlade han "Nu får det vara slut på alla bögfrågor".

Karlsson lämnade regeringen vid Laila Freivalds tillträde som utrikesminister.

Karlsson var son till socialborgarrådet Hans Karlsson och far till sångaren Peder Karlsson samt var brorson till Arne Karlsson. Han är begravd på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Se även
Göra en hel pudel

Referenser

Externa länkar

Han föddes in i sosseadeln Aftonbladet 10 november 2002 

Födda 1939
Svenska socialdemokrater
Svenska statssekreterare
Sveriges biträdande utrikesministrar
Svenska migrationsministrar
Sveriges utrikesministrar
Sommarvärdar 1999
Män
Avlidna 2016
Jurister från Stockholm
Regeringen Persson
Politiker från Stockholm
Personer inom Europeiska revisionsrätten
Gravsatta på Katarina kyrkogård