kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Morgan Freeman

Morgan Porterfield Freeman Jr., född 1 juni 1937 i Memphis, Tennessee, är en amerikansk skådespelare och regissör. Han är särskilt känd för sin distinkta djupa röst, och har medverkat i en rad filmgenrer som porträtterar karaktärsroller.

Biografi
Freeman växte upp i Mississippi där han började skådespela i skolan. Han studerade teaterkonst i Los Angeles och medverkade i scenproduktioner i sin tidiga karriär. Han fick uppmärksamhet på 1970-talet för sin roll i barnserien The Electric Company. Freeman medverkade i  Shakespeares pjäser Coriolanus och Julius Caesar. Hans  genombrottsroll var i Street Smart (1987), där han spelar en hallick. Filmen gav honom en Oscarnominering för bästa manliga biroll. Han nådde ytterligare stjärnstatus i komedidramat På väg med miss Daisy (1989), som gav Freeman en andra Oscarnominering för bästa skådespelare. Bland hans andra tidiga framgångar märks krigsfilmen  Ärans män (1989) och det biografiska dramat Hårt mot hårt.

Freeman regidebuterade 1993 med dramat Bopha! , och ett år senare, medverkade han i fängelsedramat Nyckeln till frihet. David Finchers polisthriller Seven (1995), där Freeman spelade rollen som en detektiv, fick beröm för sin prestation. Senare framträdde han i  Steven Spielbergs historiska epos Amistad  (1997), och science fictionfilmen Deep Impact  (1998). I mitten av 2000-talet spelade han en före detta boxare i Clint Eastwoods film Million Dollar Baby. För sin skildring av Sydafrikas president Nelson Mandela i Invictus (2009), fick han en Oscarnominering för bästa skådespelare. Freeman medverkade i två filmserier 2013; the Fallen; en filmserie där han porträtterar politikern Allan Trumbull, och serien Now You See Me, där han spelar en före detta trollkarl. Freeman har även varit värd för och berättare i National Geographics The Story of God with Morgan Freeman och The Story of Us with Morgan Freeman.

Freeman är en av grundarna av Revelations Entertainment, ett produktionsbolag som har producerat några av hans filmer och dokumentärer. Han har varit en förespråkare för miljöfrågor, och har berättat kortfilmer för globala organisationer som FN. Han har fått pris från Kennedy Center Honor, The AFI Life Achievement Award, The Cecil B. DeMille Award, och priset Screen Actors Guild Life Achievement Award. För sina framträdanden i teaterproduktioner har han vunnit tre Obie Awards, en av de mest prestigefyllda utmärkelserna.

Privatliv 
Den 24 maj 2018 rapporterade CNN resultaten av en utredning där åtta kvinnor anklagade Freeman för att ha sexuellt trakasserat dem, och åtta andra personer sa att de bevittnade hans olämpliga beteende på inspelningsplatser av filmer, samtidigt som han marknadsförde sina filmer, eller hos hans produktionsbolag.

Filmografi (i urval)

Teater

Referenser

Externa länkar

  

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1937
Män
Levande personer
Skådespelare från Memphis
Oscar för bästa manliga biroll
Bromma stadsdelsområde

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "properties": {
    "stroke": "#DD0000",
    "stroke-width": 3
  },
  "ids":"Q10436033"
}

Bromma är ett stadsdelsområde i Västerort inom Stockholms kommun. 

Bromma stadsdelsområde har cirka 61 000 invånare i 23 700 lägenheter och 7 700 småhus och villor.

Bromma stadsdelsområde omfattar stadsdelarna:  Abrahamsberg, Alvik, Beckomberga, Blackeberg, Bromma Kyrka, Bällsta, Eneby, Höglandet, Mariehäll, Nockeby, Nockebyhov, Norra Ängby. Olovslund, Riksby, Smedslätten, Stora Mossen, Södra Ängby, Traneberg, Ulvsunda, Ulvsunda industriområde,  Åkeshov,  Åkeslund, Ålsten, Äppelviken.

Historik
Den 1 januari 1916 inkorporerades Bromma landskommun i Stockholms stad. 

Stadsdelsnämnden startade sin verksamhet den 1 januari 1997 som en av 24 stadsdelsområden.

1 januari 1999 inkorporerades det då separata stadsdelsområdet Västerled i Bromma stadsdelsområde.

Se även
Bromma (huvudartikel om Bromma)
Bromma socken (äldre administrativ indelning)
Västerort (stadsområde som inkluderar Bromma stadsdelsområde)

Referenser

Noter 

 
Västerort
Bockhornsklöver

Bockhornsklöver (Trigonella foenum-graecum) är en ettårig ört som används som krydda, främst i persisk, indisk och thailändsk matlagning. Örten växer vilt från östra medelhavsområdet till Kina, men odlas över hela världen.

Historia 
Bockhornsklövern har en lång historia. De äldsta fynden kommer från Irak och är daterade till omkring 4000 år f.Kr. I Tutankhamons grav, från omkring år 1300 f.Kr., har man hittat bockhornsklöverfrön.

Inom folkmedicinen har kryddan använts för att öka mjölkproduktionen hos ammande kvinnor, förbättra matsmältningen och lindra hudirritation.
  
Det latinska artnamnet betyder "grekiskt hö".

Användning 

Bockhornsklöver används främst i det indiska köket men förekommer också i Nordafrika och från Mellanöstern österut mot Kina.
Fröna används både malda och hela och de späda bladen och skotten av bockhornsklöver kan användas som grönsak. De malda fröna ingår i flera kryddblandingar, bland annat curry.

Medicinsk användning
Inom folkmedicinen används bockhornsklöver invärtes mot undervikt, och utvärtes mot furunklar, karbunklar och nagelinflammationer. Använd del är växtens frön. Växten tillskrivs även en mjölksekretionsökande verkan. Dess innehåll av steroidsaponinet diosgenin (bundet till socker) är utgångsmaterial för syntes av steroidhormoner, t.ex. i p-piller. Bockhornsklöver kan en betydande effekt på totalt serumtestosteron. Resultat från kliniska prövningar tyder på att fenugreek-extrakt som tillskott påverkar serumets totala testosteronnivåer hos män.

Sjukdomsutbrott 
Under 2011 inträffade ett utbrott med över 4 000 fall i norra Tyskland där över 50 personer avled med en ovanlig variant av E. coli. Smittkällan var groddar från bockhornsklöverfrön importerade från Egypten.

Källor

Externa länkar

Ärtväxter
Kryddväxter
Mat och dryck i Indien
Mat och dryck i Thailand
Bo Växtindex
Bladgrönsaker
Martin Ryle

Sir Martin Ryle, född 27 september 1918 i Brighton, East Sussex, död 14 oktober 1984 i Cambridge, Cambridgeshire, var en brittisk astronom, fysiker och nobelpristagare.

Ryle var Astronomer Royal 1972–1982. Han blev Fellow of the Royal Society 1952 och tilldelades Hughesmedaljen 1954, Royal Astronomical Societys guldmedalj 1964, Faradaymedaljen 1971, Royal Medal 1973 och Brucemedaljen 1974. Ryle och landsmannen Antony Hewish tilldelades Nobelpriset i fysik 1974 för "deras banbrytande arbeten inom radioastrofysiken: Ryle för hans observationer och uppfinningar, särskilt apertursyntestekniken, och Hewish för hans avgörande insatser vid upptäckten av pulsarerna".

Asteroiden 12136 Martinryle är uppkallad efter honom.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1974
 Nobelprize.org, Martin Ryle - självbiografi

Brittiska fysiker under 1900-talet
Brittiska astronomer under 1900-talet
Brittiska nobelpristagare
Nobelpristagare i fysik
Ledamöter av Royal Society
Mottagare av Royal Medal
Mottagare av Hughesmedaljen
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Mottagare av Brucemedaljen
Mottagare av Faradaymedaljen
Personer från Brighton
Födda 1918
Avlidna 1984
Män
Alumner från Christ Church, Oxford
Alumner från Trinity College, Cambridge
Antony Hewish

Antony Hewish, född 11 maj 1924 i Fowey, Cornwall, död 13 september 2021, var en brittisk radioastronom och nobelpristagare.

Biografi
Hewish och landsmannen Sir Martin Ryle mottog Nobelpriset i fysik 1974 för "deras banbrytande arbeten inom radioastrofysiken: Ryle för hans observationer och uppfinningar, särskilt apertursyntestekniken, och Hewish för hans avgörande insatser vid upptäckten av pulsarerna".

Efter utbildningen vid University of Cambridge anslöt sig Hewish 1946 till den grupp av radioastronomer som leddes av Sir Martin Ryle. När han ledde ett forskningsprojekt vid Mullard Radio Astronomy Observatory vid Cambridge 1967 observerade en av hans studenter, Jocelyn Bell, regelbundna pulserande radiosignaler från en okänd källa. Gruppen lyckades fastställa att signalerna inte var interferens från någon källa på jorden utan måste komma från en dittills okänd typ av stjärna. Man har sedan lyckats fastställa att denna typ av signaler utsänds av snabbt roterande neutronstjärnor. Tilldelningen av nobelpriset till Hewish och Ryle, utan att erkänna Jocelyn Bells insatser, har kritiserats.

Utmärkelser 
 1969 Eddington-medaljen
 1974 Nobelpriset i fysik

Källor 

Nobelpristagare i fysik
Män
Födda 1924
Brittiska astronomer under 1900-talet
Avlidna 2021
Mottagare av Eddingtonmedaljen
Ledamöter av Royal Society
Personer från Cornwall
Brittiska nobelpristagare
Brittiska fysiker under 1900-talet
Leo Esaki

Leo Esaki (江崎 玲於奈 Esaki Reona), född 12 mars 1925 i Osaka, Japan, är en japansk fysiker och nobelpristagare.

Asteroiden 6920 Esaki är uppkallad efter honom.

Han och norsk-amerikanen Ivar Giæver tilldelades halva prissumman av Nobelpriset i fysik 1973
"för deras experimentella upptäckter rörande tunnelfenomenet i halvledare, respektive supraledare". 
Den andra halvan tilldelades engelsmannen Brian Josephson.

Biografi
Esaki läste fysik på University of Tokyo eftersom han ville förstå naturens mest grundläggande principer, men också för att lära sig för att senare kunna forska industriellt och därigenom vara med och bygga upp det krigsdrabbade Japan. Efter sin examen började han på Sony Corporation och det var under sin tid där, år 1957, som han uppfann tunneldioden (även kallad Esakidiod), den första kvantelektriska komponenten.  Denna gav honom en doktorstitel i fysik och senare också 1973 års Nobelpris i fysik. Andra utmärkelser för denna upptäckt inkluderar:
Nishina Memorial Award (1959)
Morris N. Liebmann Memorial Prize (1961)
Stuart Ballantine-medaljen från Franklin Institute (1961)
Japanska akademipriset (1965)
Japanska kulturorden (1974)
År 1960 flyttade Esaki till USA och började på IBM Research. Den från början ettåriga forskningsperioden resulterade istället i att Esaki blev kvar på företaget i drygt 30 år. Under tjugo av dessa var hans forskning inriktad på konstgjorda halvledarstrukturer som supergitter och kvantbrunnar. Ursprunget till dessa strukturer kan hittas i vetenskapliga artiklar av Esaki från sent 60-tal/tidigt 70-tal, i vilka det hävdas att strukturer med väldefinierade elektriska egenskaper baserade på kvantfysik skulle kunna byggas med hjälp av epitaxi.
Detta har på senare år besannats och de tvärvetenskapliga forskningsområdena har vuxit explosionsartat. Esaki är en viktig pionjär inom nanotekniken.
För sin banbrytande roll har han bland annat tilldelats år 1985 American Physical Society’s International Prize for New Materials.

Externa länkar

Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1973
Nobelprize.org, Leo Esaki - biografi

Fotnoter

Födda 1925
Nobelpristagare i fysik
Japanska fysiker
Män
Levande personer
Personer inom nanoteknik
WP:Projekt Japan
Alumner från Tokyos universitet
Brian Josephson

Brian David Josephson, född 4 januari 1940 i Cardiff, Wales, är en brittisk fysiker och nobelpristagare.

Biografi
Josephson var fysiker i Cambridge och tilldelades halva prissumman av Nobelpriset i fysik 1973 med motiveringen
"för hans teoretiska förutsägelser av egenskaperna hos en supraström genom en tunnelbarriär, särskilt de fenomen vilka allmänt benämnas Josephson-effekterna".
Den andra halvan av prissumman delades av Leo Esaki och Ivar Giæver.

Josephson är gift med Carol Anne Olivier (1976) och paret har en dotter.

Bibliografiskt urval 
 Brian Josephson; "Non-linear conduction in superconductors", Doktorsavhandling, Newton Library Catalogue, University of Cambridge.

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1973
 Nobelprize.org, Brian Josephson - curriculum vitae
 Brian D. Josephson, webbplats.

Alumner från Trinity College, Cambridge
Nobelpristagare i fysik
Mottagare av Faradaymedaljen
Män
Födda 1940
Levande personer
Personer från Cardiff
Brittiska eponymer
Walesiska fysiker
Ledamöter av Royal Society
Marie Göranzon

Britt-Marie Elisabeth Göranzon Malmsjö, född Göranzon den 27 oktober 1942 i Linköpings församling, Östergötlands län, är en svensk skådespelare.

Biografi
Marie Göranzon är dotter till hotelldirektör Bengt Göranzon och Maria, född Sterner, samt syster till informatikern Bo Göranzon. Hon utbildades vid Dramatens elevskola 1964–1967 och har därefter tillhört Dramatens ensemble. Bland hennes över fyrtio rolltolkningar kan nämnas Eleonora i Strindbergs Påsk,  Nina i Tjechovs Måsen, titelrollen i Fröken Julie, Alice i Strindbergs Dödsdansen, Mary Tyrone i O’Neills Lång dags färd mot natt som gav henne O'Neill-stipendiet. Bland TV-produktioner kan nämnas Strindbergs Spöksonaten, samt Lars Noréns Löven i Vallombrosa och Ett sorts Hades. Utanför Dramaten har hon spelat bland annat på Scalateatern, Maxim och Vasan. På Vasan spelade hon i Albees Vem är rädd för Virginia Woolf? och Lars Noréns Så enkel är kärleken.

Göranzon nominerades 2003 till en Guldbagge för bästa kvinnliga biroll i Alla älskar Alice (2002).

Göranzon medverkade i säsong 5 av SVT-programmet Stjärnorna på slottet 2010–2011.

Lena S Karlsson har 2012 skrivit boken Scenens lust och magi som bygger på samtal med Göranzon och maken Jan Malmsjö.

Tillsammans med Stina Jofs har Göranzon 2017 skrivit självbiografin Vrålstark & skiträdd.

Priser och utmärkelser
1997 – Guldmasken som "Bästa kvinnliga skådespelare" för rollen i Vem är rädd för Virginia Woolf?
1998 – O'Neill-stipendiet
1999 – Litteris et Artibus
2010 – Svenska Dagbladets Thaliapris
2016 – Medeapriset

Privatliv
Marie Göranzon är sedan 1974 gift med Jan Malmsjö och har med honom sonen Jonas Malmsjö. På 1960-talet var hon gift med skolkamraten och kollegan Lars Amble, med vilken hon har dottern Lolo Amble, dramatiker och poet.

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller (ej komplett)

Filmografi

 (TV-film)

1984 – Systrar (TV-pjäs)

1995 – Som löven i Vallombrosa (TV-pjäs)

 (TV-film)

Bibliografi
 2012 – 
 2017 –

Referenser

Externa länkar 

 
 
 Marie Göranzon på  Dramaten
 Marie Göranzon på Uppsala stadsteater

Kvinnor
Födda 1942
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Litteris et Artibus
Sommarvärdar 1982
Sommarvärdar 1986
Sommarvärdar 2012
Guldbaggenominerade
Skådespelare från Linköping
Levande personer
Deltagare i Stjärnorna på slottet
Guldmasken för bästa kvinnliga skådespelare
Chhattisgarh

Chhattisgarh är en delstat i norra Indien, bildad 2000 ur en del av Madhya Pradesh. Anledningen till den nya statusen som delstat var att flera andra nya delstater bildades samtidigt och att man i Chhattisgarh över seklerna utvecklat en distinkt regional sociokulturell identitet.

Historia 
Under lång tid styrdes området av Haihayadynastin, för att erövras först av stormogulerna, maratherna, och slutligen 1818 britterna. Under ledning av Vir Narain Singh gjordes uppror 1857 men detta slogs ner av britterna samma år.

Geografi 
Se lista över distrikt i Chhattisgarh.

Huvudstaden Raipur ligger längs stambanan mellan Bombay och Calcutta. Delstatens historiska geografiska benämning är South Kosala. Till avsevärd del ligger delstaten i regionen Chutia Nagpur.

Samhälle 
En tredjedel av befolkningen tillhör stamfolk och delstaten uppfattas ibland som dominerad av dessa befolkningsgrupper. Detta stämmer inte överens med demografiska fakta men kan förklaras av att stamfolken genom historien gjort uppror mot respektive härskare ett stort antal gånger. 

Det finns tre sjukhus för leprasjuka i Chhattisgarh.

BJP är starkaste politiska partiet i delstaten.

71,04 procent av befolkningen som är 7 år eller äldre var läskunniga vid folkräkningen 2011, därav 81,45 procent av männen och 60,59 procent av kvinnorna. Urbaniseringsgraden är 20,1 %.

Ekonomi 
Chhattisgarh är till 44 procent täckt av skog, vilket motsvarar 12 procent av hela Indiens skogsbestånd. 34,5 procent av delstaten är åkermark. Delstaten har en stor energiproduktion och exporterar energi till grannstaterna.

Inom gruvindustrin utvinns bland annat stenkol och järnmalm. Näringslivet domineras av jordbruk.

Källor
Manipur

Manipur är en delstat i nordöstra Indien, av Nehru kallad the Jewel of India, vilket anspelar på dels naturen, dels namnets betydelse på meiteispråket.

Historia 
Delstaten har stått under brittisk kontroll sedan 1825. Ett förrädiskt mord på några brittiska ämbetsmän 1891 ledde till en brittisk straffexpedition, varvid regenten förvisades till Andamanerna och andra medskyldiga hängdes. Till ny raja utsågs en femåring. Så länge han var minderårig (till 1907) stod staten under brittisk förvaltning (se även Manipurkriget 1891). Manipur blev en del av Indiska Unionen 15 oktober 1949, då som ett unionsterritorium (Indien fick sitt nuvarande namn 1950). Manipur blev en delstat 21 januari 1972.

Före den indiska självständigheten var Manipur en brittisk vasallstat vid Indiens nordöstra gräns, politiskt stående under viceguvernören i östra Bengalen och Assam. 21 900 km² och 284 465 inv. (1901).

Geografi 
Delstaten är liksom de flesta grannstaterna i nordöst höglänt, och består av en bred dal, vattnad av många floder, av vilka de största är Barak (till Megna) och Manipur (till Chindwin) samt ett större omgivande bergland. 34,5 procent av delstatens area är åkermark.

Kultur 
Klassisk manipuri är en dansform som skiljer sig från övrig klassisk dans i Indien.

Det anses att litteratur och skrivkunnighet har en mycket lång historia i Manipur. Först senare under historien har den hinduiska kulturen trängt in, nämligen på 1700-talet. Idag är 58 procent av befolkningen hinduer, 34 procent kristna och 7 procent muslimer. 68,9 procent av befolkningen är läskunnig, varav 77,9 procent av männen och 59,7 procent av kvinnorna.

Före hinduismen anses kvinnorna ha varit jämställda med männen, trots att polygami var vanligt. Numera är samhället patriarkalt.  Meiteifolket är indelat i sju olika klaner.

Från Manipur härstammar polospelet.

Samhälle 
Befolkningen består av olika grupper av tibeto-burmanska folk, främst det hinduiska folket Meitei, som bor i Manipurs dalgång och är den dominerande befolkningsgruppen samt de kristna Naga (vilka är delade i ett stort antal klaner) i bergen och det muslimska folket Meitei Pangal med rötter i Bengalen. Etnografiskt ligger delstaten mittemellan det kaukasiskt-dravidiska Indien och det östligare mongoliska området. De senaste tre decennierna har en avsevärd illegal invandring från Bangladesh, Myanmar och Nepal ägt rum.

Det officiella språket är meitei, men det finns också 44 stamfolk med eget språk.

Urbaniseringsgraden i Manipur är 20,1 procent.

Ekonomi 
Industrialiseringsgraden är låg i Manipur. Näringslivet vilar nästan helt på jordbruk, och i viss mån hemslöjd, till exempel lergods, och dylikt. Traditionellt produceras mindre mängder silke. Största produkterna är ris och skogsprodukter, vilka också exporteras. Delstaten är även ryktbar för sin utmärkta ponnyavel.

Källor

 
Historiska indiska stater
Ugglan
Bror

Bror, broder, kallas den pojke/man med vilken man har båda föräldrarna gemensamt. En storebror är en äldre bror, medan en lillebror är en yngre bror. En tvillingbror är ett manligt syskon som fötts samtidigt som den som benämner honom så. En styvbror (plastbror, låtsas eller bonusbror) är barn till en av föräldrarnas partner. En halvbror har en gemensam förälder med den person den är bror till. En adoptivbror är föräldrarnas adoptivbarn, och en fosterbror är föräldrarnas fosterbarn.

Storebror används som ett symboliskt uttryck för den dominerande parten inom något, oftast mellan grannländer, inom till exempel sport. Till exempel kan Argentina sägas vara Chiles "storebror" i fotboll för herrar, räknat efter framgångar genom åren.

"Bror" förekommer, särskilt i äldre svenska, som tilltalsord mellan män (jämför syster), exempelvis som i frasen "Har bror en penna jag kan låna?", särskilt mellan personer som ser sig som jämlikar. "Bror" är även ett generellt vardagligt tilltalsord mellan personer i förortssvenska och används då även mellan kvinnor. Ordet signalerar att man har gedigna band med varandra, och kan jämföras med "mannen" som också används könsneutralt.

Titulatur
Före dureformen, när det var viktigt hur man titulerade varandra, lade män bort titlarna genom att bli "du och bror" med varandra. Detta kunde beseglas med en brorskål.

"Broder" används som titel inom många munkordnar.

Kända bröder 
 Bee Gees
 Bröderna Bronett
 Bröderna Goncourt
 Bröderna Grimm
 Bröderna Lumière
 Bröderna Marx
 Bröderna Wright
 Daniel och Henrik Sedin
 Jérôme och Kevin-Prince Boateng
 Olsen Brothers

Referenser

Noter

Se även

 Syster
 Broder Daniel
 Bröderna Lejonhjärta
 Broder Jakob

Släkt
Tripura

Tripura är en delstat i nordöstra Indien; namnet tros komma av ett ord för landet nära vattnet.

Historia 
Furstendömet Tripura styrdes länge av maharadjan av Manikya. Efter att 1761 ha kommit under brittiskt styre fick maharadjan sitta kvar, under brittisk överhöghet. 1949–1951 bedrev Ganamukti Parishad väpnad kamp mot monarkin. Vid Indiens självständighet skrev maharadjan på ett anslutningsavtal med den nya staten, men Tripura blev inte egen delstat förrän 1972, efter att tidigare ha varit ett federalt territorium.

Administrativ indelning 
Tripura är indelat i åtta distrikt: Dhalai, Gomati, Khowai, North Tripura, Sipahijala, South Tripura, Unakoti och West Tripura.

Geografi 
58–60 procent av delstatens yta är täckt av skog. 27 procent är åkermark.

Kultur 
Det ursprungliga språket i Tripura är kokborok, ett Bodo-garospråk som tillhör språkfamiljen tibetoburmanska språk.

Samhälle 
Befolkningen består av bengaler och manipurer och 19 olika stamfolk (adivasi).

Av delstatens befolkning som är 7 år eller äldre var 87,75 procent läskunniga vid folkräkningen 2011, därav 92,18 procent av männen och 83,15 procent av kvinnorna. Urbaniseringsgraden är 16 procent.

Ekonomi 
Efter prospektering har man funnit stora tillgångar på naturgas. Exploatering har dock ännu ej inletts.

Inom jordbruket produceras stora mängder jackfrukt, ananas och apelsiner. Te har odlats sedan 1916. Även silkesproduktionen är av större omfattning. 64 procent av arbetskraften är sysselsatt i jordbruket, som står för 48 procent av BNP. Man odlar också gummi, och här ligger Tripura tvåa i Indien efter Kerala. Det finns planer på att fyrdubbla den areal som används för gummiutvinning.

Källor

Externa länkar 

 
Historiska indiska stater
Plastbrännare

En plastbrännare är en anordning för destillation speciellt anpassad för separering av etanol och vatten. Plastbrännare är vanliga för hembränning eftersom de är billiga och enkla att tillverka. Principen är att en mindre mängd vätska placeras i ett öppet mindre kärl inuti ett större som är slutet. Vätskan hålls uppvärmd med en doppvärmare vid omkring 50 °C, vilket gör att den långsamt avdunstar och kondenseras på det yttre kärlets innerväggar. Kondensen som samlas i kärlets botten kan sedan via ett hål avledas direkt ner genom ett filter innehållande aktivt kol. Slutprodukten får ungefär dubbelt så hög alkoholhalt som vätskan man startade med och kan givetvis destilleras flera gånger om starkare vara önskas. Metoden är långsam, och lämpar sig inte för produktion i större skala.

Externa länkar
Plastbrännaren: Ett finurligt sätt att göra sprit | AmazingStill
Forum med diskussion kring plastbrännaren 
Hemsida om olika plastbrännare 

Hembränning
Laboratorieutrustning
Nya Tungomålsgillet

Nya tungomålsgillet var en ideell förening med ca 1200 medlemmar (2003) som grundades 1986 och lades ned 2008. Föreningen var inspirerad av Tungomålsgillet, en kortlivad svensk förening från 1740-talet. Ordförande var Bernt Olsson, Malmköping. Av deras stadgar framgick att gillet "skall verka för en rik, fantasifull och för alla begriplig svenska, bekämpa avsiktlig språkmisshandel och motverka social skiktning av språket. Det skall även verka för dialekternas fortlevnad och erkänna och respektera minoritetsspråken i Sverige. Nya tungomålsgillet skall vara religiöst och partipolitiskt obundet samt alltid vägledas av humana och demokratiska ideal." Föreningen gav ut tidningen Målföret med fyra nummer per år.

Språkpolitik