kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1777

1777 (MDCCLXXVII) var ett normalår som började en onsdag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Januari 

 15 januari – Vermont förklarar sig självständigt, under namnet New Connecticut.

Maj 
25 maj – Brand i Kristinehamn.

Juni 
7 juni–30 juli – Gustav III besöker sin kusin, kejsarinnan Katarina II av Ryssland, vilket resulterar i en både förtrolig och dubbelbottnad brevväxling.
14 juni – Stjärnbaneret antas som USA:s flagga av USA:s kontinentalkongress.

Juli 
 8 juli – New Connecticut byter namn till Vermont.

Augusti 
23 augusti – Brand i Åmål.

December 

20 december – Marocko blir det första landet i världen som formellt erkänner USA .

24 december – James Cook upptäcker Kiritimati ("Julön"), som kallas så eftersom den upptäcks i juletider.

Okänt datum 
Byggandet av Strömsholms kanal påbörjas.
Byn Latikberg i Västerbotten grundas, då byn får sitt första nybygge.
Boxholms kvarn uppförs där Gropa kvarn tidigare har legat. Byggnaden står kvar än idag och inhyser idag Boxholms bruksmuseum.
 Det Dramatiske Selskab grundas i Köpenhamn.
 Académie de Saint-Luc stängs i Paris.

Födda 
14 januari – William Martin Leake, brittisk arkeolog.
5 februari – Erik af Edholm, svensk läkare.
12 februari – Friedrich de la Motte Fouqué, tysk författare.
4 mars – John Mattocks, amerikansk politiker, guvernör i Vermont 1843–1844.
5 mars – Outerbridge Horsey, amerikansk politiker, senator 1810–1821.
17 mars – Roger B. Taney, amerikansk jurist och politiker.
12 april – Henry Clay, amerikansk statsman.
30 april – Carl Friedrich Gauss, tysk matematiker, kallad "matematikernas konung".
23 juli – Philipp Otto Runge, tysk målare.
12 augusti – George Wolf, amerikansk politiker, guvernör i Pennsylvania 1829–1835.
14 augusti – Hans Christian Ørsted, dansk fysiker och kemist.
29 augusti – Nikita Bitjurin, rysk munk, geograf och sinolog.
31 augusti – Jean Pierre Joseph d'Arcet, fransk kemist.
11 september – Felix Grundy, amerikansk politiker.
12 september – Carl Johan af Wirsén, svensk viceamiral.
27 september – Johan Anders Wadman, svensk författare.
15 oktober – Erik Lundin, svensk garvare, grönsakshandlare och gårdsägare.
18 oktober – Heinrich von Kleist, tysk poet, dramaturg och novellist.
27 oktober – Laurits Nicolai Hvidt, dansk affärsman och politiker.
5 november
Filippo Taglioni, italiensk balettdansör och koreograf.
Nathan Sanford, amerikansk politiker.
8 november – Désirée Clary, drottning av Sverige 1818–1844, gift med Karl XIV Johan.
4 december – Julie Récamier, fransk salongsvärd. 
16 december – Barbe-Nicole Clicquot-Ponsardin fransk champagnetillverkare.
23 december – Alexander I av Ryssland, rysk tsar.

Avlidna 
27 juni – William Dodd, engelsk präst och skriftställare (avrättad).
6 oktober – Marie Thérèse Geoffrin, fransk salongsvärd och mecenat. 
22 oktober – Stefan Löfving.
22 december – Carl Reinhold Berch, svensk numismatiker och ämbetsman.
Domenico Gregorini, italiensk arkitekt.
 Celia Grillo Borromeo, italiensk matematiker.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
KFUM Uppsala

KFUM Uppsala (Uppsala KFUK-KFUM), är en förening i Uppsala med cirka  medlemmar (2015) som sysslar med olika fritidsaktiviteter. 

Föreningen har 13 sektioner (2015), verksamma inom olika områden. Bland annat drivs Alnäs friluftsgård och Gottsunda fritidsgård i separata sektioner. Det finns dessutom flera idrottssektioner, bland annat inom tennis, trampolin och vindsurfning samt KFUK-KFUM Uppsala Aikidoklubb.

Historia
Den nuvarande föreningen bildades 1974 genom en sammanslagning av Uppsala KFUM och Uppsala KFUK. Uppsala KFUM bildades dock redan 1876.

Övriga föreningar

Det finns 2015, förutom Uppsala KFUK-KFUM, även ytterligare tre KFUM-föreningar i Uppsala. Tillsammans har dessa föreningar  medlemmar (2015).
KFUM Uppsala Basket vann SM-silver i basket 1979, och har spelat i Svenska basketligan sedan den bildades, bland annat under namnet Sallén, numera som Uppsala Basket.
Uppsala Kyokushin Karate, för karatestilen kyokushinkai.
Uppsala KFUM Badmintonklubb spelar badminton i den egna hallen Fyrisfjädern.

Se även
KFUM
KFUM-borgen

Externa länkar 
Föreningens webbplats

Sport i Uppsala
Sportklubbar bildade 1974
Stig Malm

Stig Nils Åke Malm, född 4 mars 1942 i Sundbyberg i Stockholms län, död 5 mars 2021 i Stockholm, var en svensk fackföreningsman (Metallindustriarbetareförbundet). Han var ordförande i LO 1983–1993.

Biografi
Stig Malm växte upp i ett arbetarhem i Sundbyberg och började som sextonåring arbeta på Arenco. Han utbildade sig vid yrkesskolan till instrumentmakare 1958, och började snart engagera sig fackligt, först vid Arencos verkstadsklubb och sedan från 1965 som assistent vid Metalls förbundsskola Skåvsjöholm i Åkersberga. 1967 blev han förhandlingsombudsman för Svenska metallindustriarbetarefacket, blev 1979 andre vice ordförande där, 1981 andre vice ordförande för LO, och 1983 ordförande för LO.

Malm gjorde ordet "fittstim" känt efter att ha återberättat en anekdot om en taxichaufför som använde ordet. För detta fick han mycket kritik, men ordet användes sedan av feminister och gav namn åt en antologi. Malm hade en ledande roll i det så kallade "rosornas krig" under 1980- och början av 1990-talet, där han stod på vänstersidan, och finansminister Kjell-Olof Feldt och den så kallade kanslihushögern stod på den andra sidan.

Malm avgick från tjänsten som LO:s ordförande den 3 december 1993 efter att han uppmärksammats för att som styrelseledamot ha godkänt ett antal generösa fallskärmsavtal. 1994 gav han ut memoarboken 13 år. Därefter var han under några år styrelseordförande för Svensk Bilprovning men lämnade uppdraget. Malm har senare även varit kommunpolitiker i Solna kommun. Han satt i SVT-programmet Gomorron Sveriges nyhetspanel i 16 år och deltog 2004 i På spåret.

2021 avled han i sviterna av covid-19. Malm är begravd på Solna kyrkogård.

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1942
LO:s ordförande
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Svenska socialdemokrater
Personer från Sundbyberg
Avlidna 2021
Personer som avlidit av covid-19
Personer i Sverige under 1900-talet
Personer i Sverige under 2000-talet
Gravsatta på Solna kyrkogård
Albert Forslund

Johannes Albert Forslund, född 11 april 1881 i Ovansjö, Gävleborgs län, död 4 maj 1954 i Stockholm, var en svensk fackföreningsman och socialdemokratisk politiker.

Biografi 
Han anställdes vid Dala-Ockelbo-Norrsundets Järnväg 1901 och hann bli konduktör innan han blev funktionär på heltid i Svenska järnvägsmannaförbundet och dess förbundsordförande 1918–1936. Han var kommunalpolitiskt aktiv i Spånga, där en gata är uppkallad efter honom, Albert Forslunds backe.

Forslund blev ordförande i LO efter Edvard Johansons bortgång under perioden februari till september 1936. Under sin korta ordförandetid inleddes det arbete som kom att leda fram till Saltsjöbadsavtalet 1938. Men Forslund valde politiken framför det fackliga arbetet.

Han var riksdagsledamot (första kammaren) 1931–1951, kommunikationsminister 1936–1938 och socialminister 1938–1939.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
LO:s ordförande
Sveriges kommunikationsministrar
Sveriges socialministrar
Personer från Ovansjö socken
Födda 1881
Avlidna 1954
Män
Promille

Promille är en måttenhet för en tusendel (per mille). Man använder promilletecknet (‰) för att beteckna promille.  

Promille används exempelvis vid angivelse av alkoholhalt i blod, salthalt i havsvatten, antalet födslar och dödsfall i en population och banlutningen hos järnvägar. Då en promille är 1/10 av en procent (%) används promille typiskt när värdet uttryckt i den vanligare måttenheten procent blir väldigt litet.

Matematisk formel 
En promille definieras som:
1 ‰ = 10−3= 1/1000 = 0,001 = 0,1 %

Relaterade begrepp 
 Procent (%)
 Procentenhet
 Promilleenhet
 Baspunkt (finansiell punkt, hundradels procentenhet)
 Parts per million (ppm) – miljondel
 Parts per billion (ppb) – miljarddel
 Parts per trillion (ppt) – biljondel
 Parts per quadrillion (ppq) – biljarddel

Se även 
 Promilletecken (‰)

Källor

Noter 

Dimensionslösa storheter
Måttenheter
Procentenhet

Procentenhet är ett begrepp som används för att uttrycka den aritmetiska differensen av två procenttal. Namnet är missledande eftersom procent redan är en enhet. Procent anger storheten andel.

Exempel
Antag att den relativa arbetslösheten ökar från 5 % till 6 % i ett land. Den relativa arbetslösheten har då ökat med 1 procentenhet. Det är också korrekt att säga att den relativa arbetslösheten ökat med 20 procent (eftersom talet 6 är 20 procent större än talet 5).

Relaterade begrepp
 Procent (%)
 Promille (‰)
 Promilleenhet
 Baspunkt (finansiell punkt, hundradels procentenhet)
 Parts per million (ppm) – miljondel
 Parts per billion (ppb) – miljarddel
 Parts per trillion (ppt) – biljondel
 Parts per quadrillion (ppq) – biljarddel

Matematisk terminologi
Måttenheter
Promilleenhet

Promilleenhet är ett begrepp som används för att uttrycka den aritmetiska differensen av två promilletal. Om något ökar från exempelvis 5 promille till 6 promille är ökningen 1 promilleenhet. Det är också korrekt att säga att ökningen är 20 procent (eftersom talet 6 är 20 procent större än talet 5).

Relatade begrepp
 Procent (%)
 Procentenhet
 Promille (‰)
 Baspunkt (finansiell punkt, hundradels procentenhet)
 Parts per million (ppm)
 Parts per billion (ppb)

Måttenheter
Person

Person kan syfta på:

 Person – en individ av arten människa
 Person (grammatik) – inom lingvistik, beskriva vilken roll ett givet nomen spelar i en sats
 Person – ett efternamn, se Persson 
 Fiktiv person – en litterär figur i en skönlitterär text
 Fysisk person – en juridisk term för en person eller individ i egentlig mening, en människa
 Juridisk person – ett juridiskt begrepp för en sammanslutning, som har egen rättskapacitet
 Ickemänsklig person - en individ av annan arttillhörighet som genom rättsförhandlingar eller lagändringar tilldömts personskap
 Person – i kristen teologi kallas de tre hypostaserna i Gud eller i Treenigheten - Fadern, Sonen och Den Helige Ande - för personer, se hypostas

Se även 
 Individ – en enhet av en art
Persona – flera betydelser
 Personalism – en filosofisk riktning som betraktar personen som en oreducerbar realitet
Personlighet – i beteendevetenskap vara detsamma som en identitet
Karaktär –  en persons, plats eller situations kännetecken, egenskaper eller läggning

 

ro:Persoană
Centralort

Centralort är ett begrepp i kommunala sammanhang i Sverige. Eftersom centralortsteorin var vägledande för kommunblocksreformen 1962–1977 domineras de flesta svenska kommuner av en större tätort, dit också kommunens politiska ledning förlagts. Av Sveriges 290 kommuner år 2010 har 124 en tidigare stad som centralort och 72 en tidigare köping. Oftast har centralorten samma namn som hela kommunen, även om det finns gott om undantag. Den minsta tätorten i Sverige som är centralort är Österbymo i Ydre kommun.

Flera avsteg gjordes dock från centralortsprincipen. Några kommuner domineras av två eller flera tätorter av likartad storlek, och ibland delar de också på kommunadministrationen, även om kommunen som juridisk person alltid är officiellt registrerad på en viss adress i en av orterna. Andra kommuner (i storstadsområdena) domineras av delar av större, kommungränsöverskridande tätorter: till exempel har inte mindre än nio kommuner sin politiska ledning inom tätorten Stockholms gränser. Eftersom begreppet centralort inte är definierat i lag är det oklart hur det ska tillämpas på dessa kommuner. Några kommuner fyller det tolkningsutrymmet genom att själva utnämna en eller flera orter till centralort (till exempel räknar Vaggeryds kommun både Skillingaryd och Vaggeryd som centralorter).

Se även
 Centralortsteorin
 Residensstad
 Huvudort

Externa länkar

Kommunreformer
Bebyggelsetyper
Orter
Nipkowskiva

Den 6 januari 1884 fick den tyske ingenjören och uppfinnaren Paul Nipkow (1860-1940) patent på en anordning som "kan göra ett föremål som befinner sig vid punkt A synligt vid en godtycklig punkt B". En roterande skiva (Nipkows skiva) var försedd med 24 hål placerade längs en spirallinje. Härigenom kunde man avsöka en bild linje för linje. Nipkow var fattig och avslutade sina forskningar samt glömde bort att hans patent löpte ut. Han drogs emellrtid fram ur glömskan på 1930-talet och utropades i Tyskland till "televisionens fader".

På 1920-talet gjordes flera försök i Storbritannien och USA med ett optomekaniskt (Nipkowskiva) system för avläsning av bilder. Detta innebar begränsningar i linjetal och bildfrekvens.
År 1926 genomförde skotten John Logie Baird de första praktiska TV-försöken (30 linjer resp. 12,5 bilder/s). Bilden var bara några centimeter hög. Bairds mottagare kallades "televisor". Två år senare demonstrerade han även färg-TV. I slutet av 1930-talet byttes nipkowskivan ut mot elektroniska komponenter.

Referenser
. Sid. 235-236.

Optik
Television
Bas

Bas (av grekiska ba'sis, grund, något man står eller går på ). Detta bas är även ursprung till verbet basera och adjektivet basal.

Bas i betydelser som avser "låg" (ej hög), kommer av italienskans basso: låg (från grekiska, sedan latin bassus)

Bas eller BAS kan syfta på:

 .BAS eller .bas – filändelse för ett program skrivet i BASIC, se Lista över filändelser
 BAS – en akutmottagning för patienter med missbruksproblematik i Stockholm, se Beroendeakuten
 BAS – Storbritanniens nationella institut för forskning i Antarktis, se British Antarctic Survey
 BAS-kontoplan – en kontoplan för bokföring
 Bas – en av kontakterna på en bipolär transistor
 Bas – ett rundningsmärke på spelplanen inom baseboll
 Bas – en server med programvara för en elektronisk anslagstavla, se Bulletin board system
 Bas – en avskild del som finns underst på en byggnadsdel, se sockel
 Bas och överbyggnad – ett begrepp inom marxistisk teori
 Bas 60 – ett flygbassystem för det svenska flygvapnet
 Bas 90 – ett flygbassystem för det svenska flygvapnet
 Databas – en samling information
 Flygbas – en anläggning för flygplan, helikoptrar och luftballonger
 Militärbas – en militär installation som inhyser militärer, fordon och materiel till dessa
 Rymdbas – en plats där raketer och rymdfarkoster sänds ut i rymden
 Sant Esteve d'en Bas – en ort i provinsen Província de Girona i Spanien
 Bas-et-Lezat, kommun, departementet Puy-de-Dôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes, Frankrike
 Bas-en-Basset, kommun, departementet Haute-Loire i regionen Auvergne-Rhône-Alpes, Frankrike

Inom musik och ljudlära 
 Basstämma – en låg stämma i sång eller musik
 Basinstrument – ett musikinstrument i basläge
 Bas – ett stort stråkinstrument, se kontrabas
 Bas – ett elförstärkt stränginstrument, se elbas
 Bas – det största av bleckblåsinstrumenten, se bastuba
 Basregistret – det lägsta tonregistret, under ca 200 Hz (ej exakt definierat), se basinstrument
 Prefixet bas- i betydelsen låg, ex. basklav

Inom matematik 
 Bas – ett tal som definierar ett positionssystem, se talbas
 Bas - det tal som bestämmer en logaritm
 Tiologaritm – ett praktiskt val av bas
 Basen för den naturliga logaritmen, se e (tal)
 Bas – det lägst placerade talet i potens (matematik) 
 Bas (linjär algebra) – en uppsättning vektorer som definierar ett linjärt rum
 Bas (topologi) – en mängd som genererar en topologi
 Bas (funktionsutveckling) – en funktion i funktionsutveckling
 Den sida i en parallellogram eller triangel som höjden definieras mot, (är vinkelrät mot höjden)
 Den sida i en likbent triangel som inte nödvändigtvis har samma längd som de övriga.

Inom kemi 
 Bas (kemi) – en grupp kemiska föreningar, som har förmågan att uppta vätejoner varvid de i en vattenlösning ger ett pH-värde över 7
 Lewisbas – inom kemin kan den vara en negativt laddad jon eller neutral
 Kvävebas – en sorts kemiska byggstenar i DNA och RNA
 BaS – ett salt, se bariumsulfid

Personer
 Bas (regent) – en kung i Bithynien
 Bas Leinders (1975–), en belgisk racerförare
 Bas Rutten (1965–), en före detta Mixed martial arts-utövare
 Hippolyte Le Bas (1782–1867), en fransk arkitekt
Tenor

Tenor (från latinets: 'tenor', uttalas med o- eller å-ljud, av tenere – att bära) är en stämma  inom solosång och körsång. Tenor är den högsta herrstämman (om man bortser från kontratenor och sopranist), och motsvarar ett tonomfång mellan c i lilla oktaven och ettstrukna a, möjligen upp till tvåstrukna c (höga c) (en tenore di grazia kan ha ett omfång ända upp till tvåstrukna f, och en heldentenors omfång kan gå ända ned till ass i stora oktaven. Om termens ursprung, se cantus firmus.

Tenor kan också stå för ett musikinstrument med ungefär samma omfång som tenorrösten, till exempel tenorbasun eller tenorsaxofon.

Historia
Historiskt har tenoren genom tiderna utvecklats från en mer barytonfärgad klang under 1600-talet, hos till exempel Monteverdi, först troligen även med falsettklang. Under första halvan av 1800-talet började tenorerna sjunga även de högsta partierna i bröstregistret (tenore rubusto), vilket senare hos till exempel Verdi och Wagner utvecklades till dramatisk tenor och hjältetenor.

Tenortyper
Den klassiskt skolade tenorrösten kan beskrivas efter vilken typ av arior eller sånger som rösten passar bäst till (enligt gängse estetiska och framför allt traditionsbundna normer). Så kan man på italienska tala om 
tenore leggero (exempelvis Nemorino i Donizettis ”L’elisir d’amore”) tenore di grazia, tenore lirico (lyrisk tenor, exempelvis Faust i Gounods ”Faust”)
tenore lirico spinto (exempelvis Pinkerton i Puccinis ”Madama Butterfly”), tenore robusto, tenore drammatico (dramatisk tenor eller hjältetenor - exempelvis Calaf i Puccinis ”Turandot”, på tyska Heldentenor - exempelvis Siegmund i Wagners ”Die Walküre”) och så vidare.

Exempel
Tenore leggero: Juan Diego Florez, Tenore lirico: Luciano Pavarotti, Tenore lirico spinto: Jussi Björling, Tenore spinto: Placido Domingo, Tenore drammatico: Mario del Monaco, Heldentenor: Max Lorenz

Kända klassiska tenorer 
 Luigi Alva
 Johann van Beethoven (Far till Ludwig van Beethoven)
 Jussi Björling
 Andrea Bocelli
 José Carreras 
 Enrico Caruso
 Beniamino Gigli
 Franco Corelli
 Plácido Domingo
 Pentti Hietanen
 Fritz Wunderlich
 Lauritz Melchior
 Domenico Donzelli
 Nicolai Gedda
 Peter Schreier
 Tito Schipa
 Sergej Lemeshev
 Giuseppe Giacomini
 Per Grundén
 Julius Günther
 Erland Hagegård
 Jonas Kaufmann
 James King
 Alfredo Kraus
 Anthony Rolfe Johnson
 Peter Pears
 Wolfgang Windgassen
 Juan Diego Flórez
 John McCormack
 Carlo Bergonzi
 Mario del Monaco
 Luciano Pavarotti
 Giovanni Battista Rubini
 Jon Vickers
 Gösta Winbergh
 Franco Bonisolli
 Gregory Kunde
 Saimir Pirgu
 Mario Lanza
 Richard Tucker
 Javier Camarena
 Sven Erik Vikström
 Rolando Villazón
 James McCracken
 Jaume Aragall

Kända tenorer inom andra genrer 
 Knut Agnred
 Nils Börge Gårdh
 Per Hellqvist
 Gustav Honk
 Isak Johansson
 David Phelps
 Robert Plant
 Paul Potts
 Magnus Rudbeck
 Andreas Weise
 Einar Wærmö

Se även
Sång

Källor

Noter

Externa länkar
"Tenor - den högsta herrstämman" från musik-instrument.se

Sång
Opera
Körsång
Ingemar Leijonborg

Karl Axel Ingemar Leijonborg, född 13 januari 1940, är en svensk regissör, manusförfattare och TV-man. Han var medgrundare till TV4.

Biografi
Leijonborg studerade vid Stockholms universitet.

Han anställdes av Sveriges Radio 1962 och arbetade därefter där som TV-producent fram till 1968. I samband med kanaldelningen utsågs han 1968 till planeringschef för TV1. I samband med en annan omorganisation av TV1 blev han programchef för TV1 Fiction 1979-1985.

År 1984 grundade han företaget Nordisk Television tillsammans med Gunnar Bergvall. Avsikten var att skapa en ny TV-kanal, som senare skulle få namnet TV4.

Från 1989 var han vd för kanalen och innehade denna position när TV4 började sända i september 1990. Han valde dock att lämna vd-stolen vid utgången av 1990 för att fokusera på jobbet som programdirektör. Björn Unger, som hämtats från Rikskuponger, blev ny vd.

TV4 vann koncessionen för att sända i marknätet, men fick samtidigt Jan Stenbeck som större delägare. Den 11 december 1991 meddelade Stenbeck på ett möte med Publicistklubben att delar av den dåvarande TV4-ledningen, inklusive grundarna Leijonborg och Bergvall och vd:n Unger fått sparken.

Efter att ha lämnat TV4 startade han produktionsbolaget Moviola som skulle producera filmatiseringar av Jan Guillous böcker. Det första stora projektet för Moviola var filmatiseringen av boken Vendetta.

Familj
Han är bror till Lars Leijonborg, tidigare folkpartiledare.

Producent i urval
2003 – Ondskan

Källor

Män
Födda 1940
Svenska TV-regissörer
Levande personer
Anna Sterky

Anna Sterky, egentligen Ane Cathrine Sterky, tidigare Nielsen och Jensen, född 18 april 1856 i Köpenhamn, död 15 maj 1939 i Stockholm, var en dansk-svensk fackföreningskvinna, feminist, redaktör och politiker (socialdemokrat).

Hon var ordförande i Kvindelige Herreskredderes Fagforening 1885–1890 och ledamot av De Samvirkende Fagforeningers representantskap (föregångaren till danska LO). Hon var ordförande i Kommittén för den kvinnliga agitationen 1899–1902, i Kvinnornas fackförbund 1903–1906, styrelseledamot i förbundet 1906–1908, redaktör för Morgonbris 1904–1910, ordförande i Kvinnokongressens AU 1907–1920 samt partikassör 1921–1925.

Biografi 
Sterky föddes i arbetarfamiljen Nielsen. Hennes far var arbetare och modern hemsömmerska. Hon var yngst av åtta syskon. Hon fick tidigt bidra till familjens försörjning och hjälpte sin mor med enklare arbeten av olika slag. 

Sterky döptes till Ane Cathrine Jensen, men ändrade sitt tilltalsnamn till Anna efter att hon vid fem års ålder bevittnat en offentlig avrättning av en ung, ogift tjänstepiga som dömdes till döden för att ha tagit livet av sitt nyfödda barn. Den avrättade hette Ane Cathrine. 

Efter sju års skolgång och konfirmation började Sterky arbeta som herrskräddare. Hon engagerade sig tidigt fackligt och 1883 var hon med och bildade ”De kvindelige Herreskraedderes Fagforening” (de kvinnliga herrskräddar fackförening), vilket var den första kvinnliga fackförening i Danmark som överlevde någon längre tid. År 1884 valdes Sterky in i fackföreningens styrelse, och 1885 valdes hon till ordförande, en post hon stannade på till 1890. Anna arbetade hårt för att organisera särskilt hemsömmerskorna med deras usla arbetsvillkor.

År 1891 flyttade hon till Sverige. Först var hon aktiv på tidningen Ny Tid och engagerade kvinnor fackligt. Hon flyttade till Stockholm 1898, och var där kontorist, städerska m.m. hos LO 1898–1900, och 1900–1925 vid socialdemokraternas partiexpedition, där hon var partikassör åren 1921–1924. Hon byggde upp fackföreningar för kvinnor och arbetade för skapandet av det socialdemokratiska kvinnoförbundet.

Hon var ordförande i Kvinnornas fackförbund 1902–1907 och redaktör för tidningen Morgonbris 1904–1909. År 1920 blev hon hedersordförande för socialdemokratiska kvinnoförbundet. Hon var gift 1878–1893 med en Peder Jensen och sammanlevde med Fredrik Sterky 1891–1900 och tog även hans efternamn. Hon finns som reliefskulptur utförd 1988 av Christina Rundqvist Andersson på Norra Bantorget i Stockholm utanför LO-borgen.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
Dansk Kvindebiografisk Leksikon - Anna Jensen Sterky
 

Svenska socialdemokrater
Svenska publicister
Kvinnor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1856
Avlidna 1939
Svenska kvinnorättskämpar
Personer från Köpenhamn
RF

RF kan syfta på:

 RF – en av Sveriges fyra grundlagar, se Regeringsformen
 RF – en paraplyorganisation för hela den svenska idrottsrörelsen, se Riksidrottsförbundet.
 RF – en vänsterextrem svensk utomparlamentarisk militant organisation, se Revolutionära Fronten
 RF – den frekvens (svängningshastighet) som motsvarar radiovågornas område, se Radiofrekvens
 RF – en prissättningsmodell som används av bildbyråer, se Royalty free
 rf – förkortning i Finland för registrerad förening