kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Harri Holkeri

Harri Hermanni Holkeri, född 6 januari 1937 i Oripää, död 7 augusti 2011 i Helsingfors, var en finländsk politiker (Samlingspartiet). Han var statsminister 1987–1991, talman i FN:s generalförsamling 2000–2001, FN:s sändebud i Kosovo 2003–2004.

Harri Holkeri, tidigare partiledare och direktör vid Finlands Bank, fördes fram som Samlingspartiets statsminister efter riksdagsvalet 1987. Holkeris regering avslutade partiets oppositionsperiod sedan år 1966, som bland annat anses ha dikterats av Finlands känsliga grannförhållande till Sovjetunionen. Samlingspartiet nominerade Holkeri som partiets kandidat i 1982 och 1988 års presidentval.

År 1991 led Holkeris parti ett nederlag i riksdagsvalet och Centerns Esko Aho tillträdde som ny statsminister. Holkeri avled den 7 augusti 2011, efter en längre tids sjukdom. Den 27 augusti fick han statsbegravning.

Internationella uppdrag 
1995–1998 medlem av en internationell grupp tillsatt för att samla in illegala vapen i Nordirland.
2000–2001 talman i FN:s generalförsamling.
2003–2004 chef för FN:s mission i Kosovo (UNMIK), men avbröt uppdraget av hälsoskäl efter åtta månader.

Utmärkelser 
1998 Statsråd (i Finland en betydande hederstitel på livstid)
1999 Hederskommendör av Imperieorden, första klassen, Storbritannien

Referenser

Externa länkar 

 

Finlands statsministrar
Samlingspartiets partiledare
Ledamöter av Finlands riksdag för Samlingspartiet
Samlingspartiets partisekreterare
Finländska innehavare av statsråds titel
Finländska politiker under 1900-talet
Finländska politiker under 2000-talet
Födda 1937
Avlidna 2011
Män
Personer från Oripää
Liljeholmsberget

Liljeholmsberget är en bergsknalle och ett bostadsområde i stadsdelen Liljeholmen i Stockholms kommun.

Beskrivning
Liljeholmsberget ligger mellan Södertäljevägen, Liljeholmsinfarten och Liljeholmsvägen. Den östra delen av berget sprängdes bort när Södertäljevägen drogs i rak linje från Liljeholmsbron 1930–1932; ytterligare delar av berget försvann när vägen breddades 1956.

Berget når 26 meter över havet. På 1800-talets början stod en väderkvarn på bergets topp. Första byggnaden vid bergets västra sluttning var Liljeholmens folkskola invigd år 1900. Det följdes 1925 av  Brännkyrkas församlingshus, som placerades på bergets topp. Församlingshuset ritades av arkitekt Hakon Ahlberg för Brännkyrka församling. Sedan 2003 finns Nordiska musikgymnasiet i byggnaden. 

Åren 1992–1995 byggdes 265 lägenheter av Sveriges Bostadsföreningars Centralorganisation, med Göran Ahlqvist som arkitekt, för Bostadsrättsföreningen Liljeholmsberget. Acke Oldenburg svarade för den konstnärliga utsmyckningen.

Basområdet Liljeholmsberget hade 532 invånare 2005.

Externa länkar

Liljeholmen
EON Productions

EON Productions är det officiella produktionsbolaget bakom James Bond-filmerna. Namnet är en förkortning för Everything or Nothing (allt eller inget). De som jobbar på EON syftar dock på att namnet kommer från ordet "aeon" som betyder eternity eller "i all evighet".

Det startades omkring 1961 av Albert R. Broccoli och Harry Saltzman, för att skydda rättigheterna till Ian Flemings Bond-böcker. De lyckades köpa upp rättigheterna till samtliga Flemings Bond-böcker utom en – Casino Royale som redan var såld.

Bolaget inledde direkt ett nära samarbete med Pinewood Studios strax utanför London, och fortsatte att filma stora delar av Bond-filmerna där fram tills Tid för hämnd, när det hade blivit för dyrt att filma i Storbritannien och man tvingades flytta till Mexiko. Numera spelas återigen Bondfilmer in i Pinewood.

Efter den lysande starten med Agent 007 med rätt att döda kunde EON Productions snart göra andra typer av filmer. Redan i Agent 007 ser rött kunde man till exempel se filmaffischen till en av bolagets filmer. (Det är den som skurken Krilencu har sitt gömställe bakom.) Men det är för Bond-filmerna som filmbolaget är känt.

Under 1970-talet gled Broccoli och Saltzman alltmer isär. Till slut sålde Saltzman sin del av bolaget till United Artists 1975. Broccoli tog då över jobbet på egen hand, fram tills Octopussy då han tog hjälp av sin styvson Michael G. Wilson. De fortsatte samarbetet fram tills Tid för hämnd 1989. Sedan har Michael G. Wilson med hjälp av sin halvsyster, tillika Albert R. Broccolis dotter Barbara Broccoli producerat Bond-filmer. 
Efter Albert R. Broccolis död ägs EON Productions av United Artists och Broccolis dotter och styvson, Michael G. Wilson och Barbara Broccoli. 

Ända sedan kontroversen med filmen Åskbollen har bolaget försökt få monopol på varumärket James Bond. De lyckades dock inte hindra producenten Charles K. Feldman från att få till en film baserad på boken Casino Royale (se Casino Royale (1967)), och tio år efter samarbetet med Kevin McClory inför filmandet av Åskbollen gick rättigheterna tillbaka till McClory, som senare gjorde Never Say Never Again. Båda Bond-filmerna som inte producerades av EON Productions anses vara inofficiella Bond-filmer.

Se även
 tidsmåttet eon.

 
James Bond
Brittiska filmbolag
Företag bildade 1961
Signalbehandling

Signalbehandling handlar om att representera, manipulera och transformera signaler och den information som signalerna innehåller med hjälp av matematiska metoder. Den har således mycket besläktat med den gren inom matematiken som behandlar stokastiska processer och filter.

Signalbehandling har väldigt många praktiska tillämpningar, inom dataöverföring (till exempel mobiltelefoni) och datalagring (till exempel CD, DVD) vilket inkluderar datakompression (till exempel MP3) men även inom tolkning av naturliga signaler till exempel inom seismografin och astronomin.  Matematiskt bygger signalbehandling på signalteorin, som i sin tur bygger på statistiken och differential- och integralkalkylen.

Kategorier av signalbehandling
De tre stora typerna av signalbehandling är
Analog signalbehandling
Signalbehandling i diskret tid (där tiden blivit kvantiserad)
Digital signalbehandling
OSI-modellen

Några definitioner 
Till en signal x(t) finns dessa saker definierade:
signaleffekt: 
signalenergi: 
medelvärde: 
medelsignaleffekt: 
effektivvärde:

Referenser

Externa länkar
Snobbar som jobbar

Snobbar som jobbar (engelska: The Persuaders!) är en brittisk TV-serie med Roger Moore och Tony Curtis i huvudrollerna som miljonärerna Brett Sinclair och Danny Wilde. 
De två huvudpersonerna, den engelske aristokraten Brett Sinclair och amerikanen Danny Wilde tvingas arbeta ihop och jaga skurkar för att undvika ett fängelsestraff. Sammanlagt 24 avsnitt filmades i Storbritannien, Frankrike och Italien från maj 1970 till juni 1971.

Serien sändes på ITV från den 17 september 1971 till den 25 februari 1972. I många länder i Europa blev serien en stor tittarsuccé, bland annat i Sverige där den sågs av varannan svensk, men i USA hade den begränsad framgång efter att ha sänts på samma tid som På farligt uppdrag. Produktonsbolaget ville göra en andra säsong men Roger Moore valde att istället fokusera på sin nya roll som James Bond.

Det musikaliska ledmotivet komponerades av John Barry.

Snobbar som jobbar visades i SVT 1971–1972 och repriserades 1983 och 1986.

Lista över avsnitt 
 "Overture"
 "The Gold Napoleon"
 "Take Seven"
 "Greensleeves"
 "Powerswitch"
 "The Time and the Place"
 "Someone Like Me"
 "Anyone Can Play"
 "The Old, the New, and the Deadly"
 "Angie... Angie"
 "Chain of Events"
 "That's Me Over There"
 "The Long Goodbye"
 "The Man in the Middle"
 "Element of Risk"
 "A Home of One's Own"
 "Five Miles to Midnight"
 "Nuisance Value"
 "The Morning After"
 "Read and Destroy"
 "A Death in the Family"
 "The Ozerov Inheritance"
 "To the Death, Baby"
 "Someone Waiting"

Externa länkar
 
 Cult TV
 Official Persuaders appreciation society

TV-seriestarter 1971
TV-serieavslutningar 1972
Engelskspråkiga TV-serier
Brittiska TV-serier från 1970-talet
Fiktiva radarpar
Challenge Tour

PGA European Challenge Tour är andra tour i PGA European Tour. Den har till syfte att ge spelare möjlighet att utvecklas och kvalificera sig till Europatouren. Touren omfattar ett 40-tal tävlingar i olika länder, bland annat i Sverige. Spelarna får tillgodoräkna sig poäng för golfens världsranking efter sin bästa placering på 15 tävlingar varav högst sju från sitt eget hemland. De tio bästa på tourens Order of Merit är direktkvalificerade för PGA European Tour efterföljande säsong.

Externa länkar
Challenge Tour

 
Återkommande sportevenemang med premiär 1986
Segerstedt

Segerstedt är ett svenskt efternamn som den 31 december 2014 bars av 310 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Segerstedt
 Albrekt Segerstedt (1844–1894), pedagog, publicist och folkminnesforskare
 Albrekt Julius Segerstedt (1763–1815), läkare, präst och skriftställare
 Amy Segerstedt (1835–1928), lärare, folkbildare och filantrop
 Bengt Segerstedt (1911–1986), förlagsredaktör, konstnär
 Edith Segerstedt (1907–1980), dragspelare och orkesterledare
 Erik Segerstedt (född 1983), sångare
 Erland Segerstedt (född 1954), fotograf
 Ingrid Segerstedt-Wiberg (1911–2010), journalist, debattör och politiker, folkpartist
 Marie-Louise Segerstedt (1906–2001), journalist, kåsör och författare
 Martin Segerstedt (1930–2014), politiker, socialdemokrat
 Torgny Segerstedt (1876–1945), publicist och religionshistoriker
 Torgny T:son Segerstedt (1908–1999), filosof och sociolog, universitetsrektor
 Viktor Segerstedt (1878–1963), arkitekt

Övrigt
 Ingrid Segerstedts gymnasium, Göteborg
 Torgny Segerstedts frihetspenna
 Torgny Segerstedtsgatan, Göteborg
 Torgny Segerstedtmonumentet, Göteborg

Se även
 Gatunamn i Göteborg från och med 2001
 Lista över spårvagnar i Göteborg

Källor

Efternamnsförgreningssidor
Svenska efternamn
Sammatti

Sammatti är en före detta kommun i landskapet Nyland i Södra Finlands län, som sedan 1 januari 2009 ingår i Lojo stad. Sammatti har cirka 1 250 invånare och har en yta på 85,18 km². Den före detta kommunen ligger cirka 80 kilometer väst om Helsingfors. Innan kommunsammanslagningen var Sammattis grannkommuner Karislojo, Lojo, Nummi-Pusula och Suomusjärvi. 

Sammatti var en enspråkigt finsk kommun.

Sammatti är Kalevalas sammanställare Elias Lönnrots hemort.

De största insjöar i Sammatti är sjön Enäjärvi och sjön Kirmusjärvi.

Historia 
Första gången omnämndes Sammatti i skriftliga källor år 1406. Sammatti blev en kapellförsamling till Lojo senast år 1591. När Karislojo blev en självständig socken år 1614 flyttades Sammatti till en kapell under Karislojo. Sammatti kapellförsamling lades ned år 1859 men området blev en självständig kommun redan år 1866. 

Från 1600-talet till mitten av 1700-talet fanns det 28 gårdar i Sammatti. I mitten av 1600-talet fanns det till och med 9 rusthåll i området. 

Den första ordentliga vägen till Sammatti byggdes i slutet av 1700-talet när stigen mellan Karislojo och Sammatti byggdes till en större åkväg. 

Vid storskiftet blev det inga nya gårdar i Sammatti. Orsaken var att det fanns inga jordområdena vart man kunde bygga nya hus. När antalet invånarna ökade på 1850-talet fanns det redan 75 torp i kommunen. År 1789 hade det bara varit tio torp i Sammatti.

Geografi

Byar 
Haarijärvi, Karstu, Kaukola, Kiikala, Leikkilä, Lohilampi, Luskala, Myllykylä, Mustlahti, Niemenkylä och Sammatti

Herrgårdar 
Luskala gård

Sevärdheter 
 Sammatti kyrka
 Paikkari torp
 Huset Lammintalo
 Miinas stuga
 Johan Lohilampi-museet

Kända personer från Sammatti 

 Tuulikki Eloranta, sångare
 Simo Hannula, konstnär
 Eeva Joenpelto, författare
 Elias Lönnrot, Kalevalas sammanställningtällare
 Risto Piekka, Akavas ordförande

Politik

Mandatfördelning i Sammatti kommun, valen 1976–2004

Källor

Externa länkar 

Före detta finländska kommuner
Orter i svenska Finland
Sammatti
Carlo di Borgogna

Carlo di Borgogna är en opera i tre akter med musik av Giovanni Pacini och text av Gaetano Rossi.

Operan uppfördes den 21 februari 1835 på Teatro La Fenice i Venedig, men upplevde endast en föreställning p.g.a. att uppförandet blev ett gigantiskt fiasko hos publiken. Pacini tog fiaskot väldigt hårt och drog sig tillbaka från offentligheten i cirka 5 år och komponerade bara kammarverk för hemmet. Pacini skyllde fiaskot på sin egen begåvning och skrev för mycket på känsla och ville därför vila och lära upp sig.

Handling
Operan utspelar sig i Burgund på 1400-talet med Karl den djärve i huvudrollen, men Rossi har blandat i många olika element och texten får mest ses som ett romantiskt drama utan någon direkt historik förankring.
Hertig Karl ska ingå i ett politiskt äktenskap med Leonora di Jork, men han älskar fortfarande Estella som är dotter till Arnoldo, Greve av Ivrj. Arnoldo vill ha hämnd för Carlos svek och i en konfrontation mellan Carlo, Leonora och Estella avslöjar Carlos sin kärlek till Estella. Leonora vill då tvinga in Carlo i äktenskapet.
Arnoldo har samlat schweizare till revolt mot Carlo, men Carlo har samlat sina soldater till motattack. Arnoldo segrar dock till Estellas förfäran, och Carlo dödas av Arnoldo.

Musiken
Pacinis musik är mycket stark och höjer sig över andra samtida operor. Inte ens vissa Donizettioperor har samma kvalitet från samma tid. Musiken skiftar hela tiden i rytm, och orkesterkoloriten är även den stark; man kan inte så att säga ställa in autopilot hos dirigenten utan han måste hela tiden vara uppmärksam på temposkiftningarna i partituret. Pacini själv skrev förintande om verket i sina memoarer. Han tyckte att di Borgogna brydde sig mer om rösterna än om instrumenteringen. Den samtida publiken kallade honom för Maestro delle Cabalette, för hans till synes lätt ihopsnickrade Cabalettor, men han hade stora svårigheter med att hela tiden komma på nya cabalettor. Han ville förändra cabalettans roll även om han inte lyckades helt och fullt. Musiken har även påverkats av Rossinis Guillaume Tell eftersom även Carlo utspelar sig i Schweiz.

Personer
Carlo, Hertig av Burgund, Domenico Donzelli, Tenor
Leonora av jork, Carlos blivande hustru, Henriette Méric-Lalande, Sopran
Arnoldo, Greve av Ivrj, Domenico Cosselli, Baryton
Estella, hans dotter, Giuditta Grisi, Mezzosopran
Amelia, släkting till Ivrj, Marietta Albini, Sopran
Oberto, Okänd
Lord Athol, Lorenzo Lombardi
Guglielmo D'Erlach, Schweizisk riddare, Antonio Solari

Externa länkar
http://www.opera-rara.com/

1400-talet i fiktion
Italienskspråkiga operor
Italienska operor
Bengt Persson (skådespelare)

Bengt Lennart Persson, född 18 augusti 1928 i Sundsvall, död 18 januari 1967 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Han var en av medlemmarna i Vårat gäng och gick under smeknamnet "Bullan". Persson är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1928
Avlidna 1967
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Jules Sandeau

Léonard Sylvain Jules Sandeau, född 19 februari 1811 i Aubusson, död 24 april 1883 i Paris, var en fransk författare och skriftställare.

Sandeau fördes in på författarbanan av Aurore Dudevant, med vilken han stod i personlig och litterär förbindelse. Hennes pseudonym George Sand framgick ur denna förbindelse. De utgav nämligen tillsammans under pseudonymen Jules Sand en roman, Rose et Blanche (1831; svensk översättning "Rosa och Blenda", 1839). Efter det skrev Sandeau ett stort antal romaner och noveller, bland vilka kan nämnas Madame de Sommerville (1834), Marianne (1839), där han tecknat George Sand, Le docteur Herbeau (1841), Vaillance et Richard (1843), Fernand (1844), Catherine (1845), Valcreuse (1846), Mille de la Seiglière (1848; kanske hans mästerverk), Madeleine (1848), La chasse au roman (1849), Un héritage (1850), Sacs et parchemins (1851), La maison de Penarvan (1858), Un debut dans la magistrature (1862), La roche aux mouettes (1871) och Jean de Thommeray (1873). Tillsammans med Émile Augier skrev Sandeau för teatern La pierre de touche (1854; "Pröfvostenen", 1856) och Le gendre de monsieur Poirier (1854; "Klädeshandlaren och hans måg", 1855). Dessutom omarbetade han tillsammans med Augier flera av sina romaner för teatern. Av dessa hade särskilt Mademoiselle de la Seiglière (1851) lysande framgång och höll sig populär på den franska repertoaren och på andra ställen in på 1900-talet. År 1858 blev Sandeau ledamot av Franska akademien.

Böcker på svenska 
 Marianna (Marianne) (översättning Fredrik Niklas Berg, Hjerta, 1842)
 Doktor Herbeau (Le docteur Herbeau) (1843)
 Slottet Valcreuse (Valcreuse) (1849)
 Jagten efter äfventyr (La chasse au roman) (Rylander, 1850)
 Arfvet (Arfvet) (1850)
 Madeleine (Madeleine) (1865)
 Fiskmåsklippan (La roche aux mouettes) (Flodin, 1873)
 Vaillance: novell (Vaillance et Richard) (översättning M. A. Goldschmidt, Looström, 1876)
 Blått blod eller ätten Penarvans historia (La maison de Penarvan) (Flodin, 1877)
 Fröken de la Seiglière: roman (Mademoiselle de la Seiglière) (översättning Ernst Lundquist, Fahlcrantz, 1888)

Källor

Noter

Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska novellförfattare
Franskspråkiga novellförfattare
Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Ledamöter av Franska Akademien
Dramatiker under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Personer från Creuse
Födda 1811
Avlidna 1883
Män
Ugglan
Rudolf Keijser

John Rudolf Keijser, född 2 maj 1922 i Stockholm, död 18 april 1991 i Huddinge församling, var en svensk musiker. 

Keijser var i början av tonåren medlem av Gymnastiksällskapet Norden och turnerade bland annat med Cirkus Scott. 1940 började han medverka i Vårat gäng som trumpetaren Rulle. Keijser är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi 
1942 – Vårat gäng

Källor 
 Keijser, John Rudolf på SvenskaGravar.se

Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1922
Avlidna 1991
Män
Carl-Michael Alw

Carl-Michael Alw, född 3 oktober 1926 i Stockholm, död 10 oktober 1997 i Älmsta, Väddö, var en svensk skådespelare.

Filmografi

Källor

Externa länkar 

Män
Födda 1926
Avlidna 1997
Skådespelare från Stockholm
Claes Thelander

Claes Fredrik Vilhelm Thelander, född 14 januari 1916 i Helsingborg, död 12 december 1999 i Bromma, var en svensk skådespelare. Han började sin karriär på teatern och spelade i filmroller, och en del tv-roller, från 1938 till 1993.

Filmografi i urval 

 (TV-pjäs)

 (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Roller

Referenser

Externa länkar
 

Män
Födda 1916
Avlidna 1999
Skådespelare från Helsingborg
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Lista över svenska handgranater

Här listas svenska handgranater från och med modell 1918.

Rökhandgranater och facklor
Rökhandgranat m/18, skafthandgranat
Rökhandgranat m/37
Rökhandgranat m/49
Rökhandgranat m/51
Rökhandgranat m/56
Rökhandgranat 4
Rökfackla m/49
Rökfackla m/55
Rökfackla 4
Gevärsrökgranat 1

Spränghandgranater
Spränghandgranat m/18, skafthandgranat
Spränghandgranat m/39, skafthandgranat
Spränghandgranat m/39C, skafthandgranat
Spränghandgranat m/40
Spränghandgranat m/43B, skafthandgranat
Spränghandgranat m/45
Spränghandgranat m/45B
Spränghandgranat m/45C
Spränghandgranat m/56
Spränghandgranat 90
Spränghandgranat 2000
Spränghandgranat 07, hoppande handgranat.

Övningshandgranater
Övningshandgranat är avsedd för att träna in tajmningen i att räkna in tills granaten exploderar samt träna kast av handgranat. Kännetecken för en övningshandgranat är att den är helt blåmålad, eller som övningshandgranathylsa 6 ett blått band där den är som bredast.
Övningshandgranathylsa 6
Övningshandgranathylsa 7 - Liknar spränghandgranat m/56
Övningsgashandgranat m/30 - Liknar ??
Övningsgashandgranat m/37 - Liknar ??
Övninghandgranat m/39C - Liknar spränghandgranat m/39
Övningshandgranat m/40 - Liknar spränghandgranat m/40
Övningshandgranat m/45 - Liknar spränghandgranat m/45
Övninghandgranat m/90 - Liknar spränghandgranat m/90
Övninghandgranat m/9096 - Liknar chockhandgranat m/96
Övninghandgranat m/2000 - Liknar spränghandgranat m/2000

Blind
Blind kastövningshandgranat m/45

Övriga handgranatstyper
Brandhandgranat m/37
Chockhandgranat m/96

Handgranater
Svenska handgranater
Granater
Nils Ekstam

Nils Theodor Ekstam, född 12 juli 1889 i Jakob och Johannes församling, Stockholms stad, död 1 november 1946 i Sankt Petri församling, Malmöhus län, var en svensk skådespelare och teaterchef.

Ekstam var från 1927 gift med målaren och författaren Evy Margit Broberg (1900–1996). De är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm. De fick en son, Stig Ingemar (född 1938).

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska teaterchefer
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1889
Avlidna 1946
Män
Saverio Mercadante

Saverio Mercadante, född 17 september 1795 i Altamura, död 17 december 1870 i Neapel, var en italiensk kompositör.

Biografi

Mercadante hade studerat för den gamle Niccolò Antonio Zingarelli och komponerade sin första opera 1817 efter påtryckningar av Rossini och sågs som Rossinis efterträdare i operan. Sitt internationella genombrott fick han med operan Il giuramento efter Meyerbeers stora framgångar med sin opera Les Huguenots varvid Mercadante kände sig sporrad att göra en opera i samma stora stil som fransk grand opéra. Han ville dock göra stora reformer i italiensk opera, exempelvis ta bort den banala cabalettan och variera formerna samt ha mindre crescendon, lägre tessitura, färre repetitioner, mer originalitet i kadenserna, större tyngdpunkt på dramat och rikare orkestration.
Han lyckades dock inte helt att få bort cabalettorna och föll tillbaka i sina gamla former under 1840-talet men störst lyckades han i operan La Vestale där det ej finns cabalettor och inga större arior, utan stora ensembler dominerar operan. Han var även banerförare för den mer lyckosamme Giuseppe Verdi som stal många idéer från Mercadante.

Senare i livet blev Mercadante helt blind men kunde ändå komponera, mest kyrkliga verk med hjälp av sina elever.

Operor i urval

Elisa e Claudio 30 oktober 1821 Scala Milano
Caritea, Regina di Spagna 21 februari 1826 Teatro Fenice Venedig
Gabriella di Vergy Augusti 1828 Teatro San Carlos Lissabon
I Normanni a Parigi 7 februari 1832 Turin
Emma d'Antiochia, Felice Romani, 1834 Venedig, Teatro La Fenice      
I Briganti 22 mars 1836 Théâtre Italien Paris
Il giuramento 10 mars 1837 Scala Milano
Elena da Feltre 1 januari 1837 Teatro San Carlo Neapel
Il bravo 9 mars 1839 Scala Milano   
La Vestale 10 mars 1840 Teatro San Carlo Neapel  
Il reggente 2 februari 1843 Teatro Regio Turin
Leonora 5 december 1844 Teatro Nuovo Neapel
Orazi e Curiazi 10 november 1846 Teatro San Carlo Neapel

Källor

Noter

Italienska kompositörer
Män
Födda 1795
Avlidna 1870
Nils Ohlin

Nils Olov Ohlin, född 17 juli 1895 i Stockholm, död 30 juli 1958 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk skådespelare och instrumentmakare. Han scendebuterade 1919.

Nils Ohlin är gravsatt i Gustav Vasa kyrkas kolumbarium i Stockholm.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta i Gustaf Vasa kyrkas kolumbarium
Födda 1895
Avlidna 1958
Män