kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Södra kronan

Södra kronan (Corona australis på latin) är en stjärnbild på den södra stjärnhimlen. Den är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 
Stjärnbilden var med när konstellationerna på 100-talet e. Kr. listades av astronomen Klaudios Ptolemaios i hans samlingsverk Almagest. Ptolemaios räknade 13 stjärnor till Södra kronan. En av dem har senare förts till Kikaren, där den blev Alfa Telescopii.
Stjärnbildens nuvarande gränser drogs av den belgiske astronomen Eugène Delporte 1930.

Stjärnor 

Södra kronan har inga framträdande stjärnor men har ändå 21 stjärnor som är synliga för blotta ögat (magnitud 5,5) och ett lätt igenkännbart mönster på himlen.
 α - Alfa Coronae Australis (Alphekka Meridiana) är den ljusstarkaste stjärnan med magnitud 4,10. Den tillhör spektralklass A2V och är den enda stjärnan med egennamn i stjärnbilden. Den är namngiven efter Alphecca i Norra kronanoch arabiska. Namnen betyder ”den ljusa (stjärnan) i den brutna ringen” och Alphecca Meridiana följaktligen ”den södra ljusa (stjärnan) i den brutna ringen”.
 β - Beta Coronae Australis är en jättestjärna av spektralklass K0II och magnitude 4,12.
 RX J1856.5-3754 är en neutronstjärna som befinner sig på 450 ljusårs avstånd från jorden, vilket gör den till den närmast belägna upptäckta neutronstjärnan. Den upptäcktes 1992 och verkar ha bildats för ungefär en miljon år sedan vid en supernovaexplosion. Dess diameter har beräknats till 4 – 8 kilometer och den är därför en av de tänkbara kandidaterna som kvarkstjärna.

Djuprymdsobjekt 
Stjärnbilden har flera intressanta objekt, trots sin litenhet, men innehåller inga Messierobjekt.

Stjärnhopar 
 NGC 6541 (Caldwell 78) är en stor klotformig stjärnhop som upptäcktes av den italienske astronomen Niccolò Cacciatore 1826 och senare samma år, en oberoende upptäckt av James Dunlop.

Nebulosor 
 Corona Australis-nebulosan är en reflektionsnebulosa som består av tre nebulösa områden, NGC 6726, NGC 6727 och NGC 6729 (Caldwell 68). Den upptäcktes av den tyske astronomen Julius Schmidt 1861.

Referenser

Externa länkar
Oliver Goldsmith

Oliver Goldsmith, född 10 november 1728 antingen nära Ballymahon i County Longford eller nära Elphin i County Roscommon, död 4 april 1774 i London, var en irländsk författare.

Goldsmith, vars far var präst, studerade vid Trinity College i Dublin och sedan i Edinburgh, där han läste medicin. Han gjorde omfattande resor i Europa och återvände sedan till England. 1761 träffade han Samuel Johnson och blev medlem av dennes Literary Club.

Bland Goldsmiths verk märks The Citizen of the World (1762; en serie brev av en påhittad kinesisk resenär), den idylliska prästgårdsromanen The Vicar of Wakefield (1766, Prästen i Wakefield), poemet The Deserted Village (1770) samt komedin She Stoops to Conquer (1773).

Prästen i Wakefield kan sägas vara den första borgerliga familjeromanen. Vid sin död var Goldsmith svårt skuldsatt.

Svenska översättningar 
 The vicar of Wakefield 
 Land-prästens i Wakefield lefwerne (översättning Erik Wilhelm Weste, Stockholm, 1782)
 Landprästen i Wakefield: drame i fem acter (efter den engelske roman af samma namn [av Carl Stridsberg], Stockholm, 1795)
 Landtpresten i Wakefield (anonym översättning, 1860)
 Prästen från Wakefield (översättning Göte Bjurman, Holmquist, 1912)
 Lantprästen från Wakefield (översättning Richard Hejll, Bonnier, 1934)
 Prästen i Wakefield (översättning Majken Johansson, Natur och kultur, 1958)
 The citizen of the world
 Brefwäxling emellan en chines i London och desz wänner i östern (anonym översättning, Göteborg, 1786)
 She stoops to conquer
 Ett frieri i Westergöthland: komedi i två akter (af Dora Flink efter en engelsk idé, Bonnier, 1862)
 Friarefällan: lustspel i 5 akter (översättning Sven Walberg, Gleerup, 1932)
 The Grecian history, from the earliest state to the death of Alexander the Great (1774)
 Grekiska historien i sammandrag (översättning Axel Gabriel Silverstolpe, Stockholm, 1806)
 The history of Rome from the foundation of the city of Rome, to the destruction of the western empire
 Romerska historien i sammandrag (översättning Josef Wallin, Uppsala, 1814)
 An History of England, in a Series of Letters From a Nobleman to his Son
 Englands historia i bref från en fader till dess son (anonym översättning, Stockholm, 1825-1827)
 [Okänd originaltitel]
 Krigsinvaliden (1997)

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

 

Engelskspråkiga författare
Irländska författare
Män
Födda 1728
Avlidna 1774
Alumner från Trinity College, Dublin
Alumner från Edinburghs universitet
Landshövdingar i Västmanlands län

Landshövdingen i Västmanlands län är chef för Länsstyrelsen i Västmanlands län. Landshövdingen blir under sin ämbetstid även ståthållare på Västerås slott och ingår därmed i de Icke tjänstgörande hovstaterna vid Kungliga hovet.

Landshövdingar (1634-i dag)
Ture Eriksson Sparre 1634–1639 (ståthållare från 1633)
Gustaf Gabrielsson Oxenstierna 1639–1642 
Christer Axelsson Posse 1642–1643
Claes Stiernsköld 1643–1651
Knut Kurck 1651–1660
Gustaf Larsson Sparre 1660–1667 
Ernst Johan Creutz d.ä. 1667–1674
Mauritz Nilsson Posse 1674–1683
Balthasar Gyldenhoff 1683–1689
Lars Wallenstedt 1689–1693 
Polycarpus Cronhielm 1693–1698 
Gustaf Cronhielm 1698–1710
Ludvig Fahlström 1710–1714 
Casten Feif 1714–1715
Jonas Cedercreutz 1716–1720
Gustaf Funck 1720–1736 
Johan Cederbielke 1736–1747
Fredrik von Friesendorff 1747–1761
Gabriel Falkenberg af Trystorp 1761–1763
Fredrik Ulrik Insenstierna 1763–1768    
Olof Malmerfelt 1769–1771 
Carl Carlsköld 1772–1784 
Ulric Gustaf De la Gardie 1784–1809 
Johan Fredrik Lilliehorn 1809–1811       
Johan Wilhelm Liljencrantz 1811–1816 
Thure Drufva 1816–1822
Fredric Ridderstolpe 1822–1849
Fredrik Otto Silfverstolpe 1849–1863  
Fredrik Cronstedt 1863–1869
Reinhold Charpentier 1869–1883 
Fredrik Hederstierna 1883–1900 
Claës Wersäll 1900–1916 
Walter Murray 1916–1937 
Bernhard Gärde 1937–1943
Conrad Jonsson 1943–1952
Ragnar Casparsson 1952–1960 
Gustav Cederwall 1960–1980
Osborne Bartley 1980–1985
Karl-Lennart Uggla 1985–1989 
Carl Johan Åberg 1989–1990 
Jan Rydh 1991–1999 
Mats Svegfors 2000–2009 
Håkan Eriksson, länsråd, tillförordnad landshövding 1 februari 2009 till 31 maj 2009.
Ingemar Skogö 1 juni 2009-2015
Håkan Wåhlstedt 2015 -2015
Minoo Akhtarzand 1 februari 2016-30 november 2021
Ulrica Gradin, länsråd, tillförordnad landshövding 1 december 2021 till 31 oktober 2022
Johan Sterte, sedan 1 november 2022

Källor

Externa länkar
 Landshövdingen i Västmanlands län.

Landshövdingar i Västmanlands län
Västmanlands län
Påfågeln

För biografen, se Påfågeln (biograf). Uppslagsordet ”Pavo” leder hit. För discjockeyn, se DJ Pavo.

Påfågeln (Pavo på latin) är en stjärnbild på södra stjärnhimlen. Den är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 

Påfågeln fanns inte med bland de 48 konstellationerna som listades av den antike astronomen Ptolemaios i hans samlingsverk Almagest.

Stjärnbilden beskrevs först av den nederländske astronomen Petrus Plancius i slutet av 1500-talet. Den förekom första gången i en stjärnatlas som publicerades av Petrus Plancius och den flamländske kartografen Jodocus Hondius 1597. Första gången på bild förekommer den i Johann Bayers stjärnatlas Uranometria, som utkom 1603.

Stjärnor 

Påfågeln är en stjärnbild som har en riktigt ljusstark stjärna, men också några andra som går att se utan kikare, som bidrar till Påfågelns utseende. 
 α - Alfa Pavonis är ljusstarkast med visuell magnitud 1,94.  Den är en blåvit jättestjärna av spektraltyp B2 IV. I Storbritannien fick den namnet ”Peacock” (dvs. ”Påfågeln”) på 1930-talet i HMNAO (Her Majesty’s Nautical Almanac Office). Av 57 ljusstarka stjärnor var det bara Alfa Pavonis och Epsilon Carinae som saknade egennamn. Epsilon Carinae fick på samma sätt egennamnet ”Avior”.
 β -Beta Pavonis har magnitud 3,42 och av spektralklass A5IV
 δ - Delta Pavonis befinner sig endast 19,92 ljusår från Jorden och har magnitud 3,56. Bland de etthundra närmaste G-stjörnorna har den klassificerats som “Best SETI (Search for ExtraTerrestrial Intelligence) target” (ungefär Bästa SETI-objekt). Den är den närmaste solliknande stjärnan, som inte är dubbel- eller multipelstjärna.
 γ - Gamma Pavonis är en stjärna i huvudserien av spektraltyp F9 V och magnitud 4,22. NASA rankade stjärnan på 14:e plats över jordliknande kandidater för sitt senare nedlagda projekt Terrestrial Planet Finder.

Djuprymdsobjekt 

Stjärnbilden innehåller inga Messierobjekt.

Stjärnhopar 
 NGC 6752 (Caldwell 93) är med skenbar magnitud 5,4 den tredje ljusstarkaste av den klotformiga stjärnhoparna på stjärnhimlen.  Endast 47 Tucanae (NGC 104) och Omega Centauri (NGC 5139) är ljusstarkare.

Galaxer 
 NGC 6744 (Caldwell 101) är en spiralgalax av magnitud 9,14. Den är en av de nära galaxerna som mest liknar vår egen galax, Vintergatan. Den har åtminstone en satellitgalax, NGC 6744A, som påminner om de Magellanska molnen.
 NGC 6810, som sköter en galaktisk supervind, är en spiralgalax oc'h ligger 87 miljoner ljusår från Jorden.
 De samverkande NGC 6872 / IC 4970 galaxerna ligger 212 miljoner ljusår från Jorden.

Referenser

Externa länkar
Lilla vattenormen

Lilla vattenormen (Hydrus på latin) är en liten stjärnbild på södra stjärnhimlen. Stjärnbilden är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 
Stjärnbilden förekom första gången i en stjärnatlas som publicerades av Petrus Plancius och den flamländske kartografen Jodocus Hondius 1597. Första gången på bild förekom den i Johann Bayers stjärnatlas Uranometria, som utkom 1603. Den franske astronomen Nicolas Louis de Lacaille gav de ljusstarkare stjärnorna i konstellationen deras Bayer-beteckningar 1756.

Stjärnor 

Lilla vattenormen är en liten och vag stjärnbild, med några någorlunda ljusstarka stjärnor som gör stjärnbilden lätt att känna igen. 
 β - Beta Hydri är ljusstarkast med magnitud 2,80. 150 f. Kr. var den endast två grader från södra himmelspolen och den är fortfarande den stjärna som är närmast himmelspolen bland de ljusstarka.
 α - Alfa Hydri har magnitud 2,90.
 γ - Gamma Hydri är en luminiös röd jättestjärna med magnitud 3,24. Kineserna kallar stjärna Foo Pih.
 δ - Delta Hydri är en vit dvärgstjärna med magnitud 4,08.
 ε - Epsilon Hydri är en blåvit jätte med magnitud 4,06.
 η2 - Eta-2 Hydri är en gul jätte med magnitud 4,68. Exoplaneten Eta-2 Hydri b upptäcktes 2005. Den har en omloppstid av 711 dygn.
 ν - Ny Hydri är en orange jätte med magnitud 4,75.
 ζ - Zeta Hydri är en vit stjärna med magnitud 4,83.

Djuprymdsobjekt

Stjärnhopar 
 NGC 1466 är en klotformig stjärnhop som har ett stort antal RR Lyraestjärnor.

Galaxer 
Stjärnbilden innehåller många ljussvaga galaxer.
 NGC 1473 är en oregelbunden galax.
 NGC 1511 är en spiralgalax av magnitud 11,0.

Oklassificerat 
 IC 1717 är ett objekt som upptäcktes av den danske astronomen John Louis Emil Dreyer i närheten av den gula jättestjärnan Eta-2 Hydri. Det har spekulerats om ett supernovautbrott, men I så fall skulle planeten som upptäckts vid Eta-2 Hydri ha utplånats.

Referenser

Externa länkar
Indianen

För andra betydelser, se Indian (olika betydelser).

Indianen (Indus på latin) är en stjärnbild på södra stjärnhimlen. Stjärnbilden är nu en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 
Stjärnbilden skapades av den nederländske astronomen Petrus Plancius i slutet av 1500-talet och kunde på den tiden referera till infödda i både Asien och Amerika. Första gången på bild förekommer den i Johann Bayers stjärnatlas Uranometria, som utkom 1603.

Stjärnor 

Indianen är en relativt svag stjärnbild med bara några ljusstarkare stjärnor.
 α - Alfa Indi är en stjärna som håller på att utvecklas till jättestjärna och har magnitud 3,11. I Kina kallades stjärnan Pe Sze vilket gav upphov till smeknamnet Persern.
 β - Beta Indi är en jättestjärna med magnitud 3,66.
 ε - Epsilon Indi är en dvärgstjärna som tillhör huvudserien. Den befinner sig på ett avstånd av endast 11,83 ljusår. På grund av sin stora egenrörelse kommer den att byta stjärnbild ungefär år 2640 till Tukanen.

Djuprymdsobjekt

Galaxer 
Indianens stjärnbild innehåller många galaxer, men de är alla små och avlägsna objekt för amatörastronomen.
 NGC 7029 är en elliptisk galax av magnitud 11,81 som upptäcktes av John Herschel 1834.
 NGC 7041 är en annan elliptisk galax av magnitud 11,11 som också upptäcktes av John Herschel 1834.
 NGC 7049 är en galax som bär karaktär av både spiralgalax och elliptisk galax, förmodligen beroende på flera kollisioner med andra galaxer.
 NGC 7064 är en spiralgalax som upptäcktes av John Herschel 1834.
 NGC 7083 är en spiralgalax. Där observerades supernova SN 2009hm.
 NGC 7090 är en stavgalax som upptäcktes av John Herschel 1834.
 IC 5152 är en irreguljär galax som upptäcktes av DeLisle Stewart 1908.

Referenser
Game Boy Advance Wireless Adapter

Game Boy Advance Wireless Adapter är ett tillbehör till Game Boy Advance och Game Boy Advance SP som gör det möjligt för flera Game Boy Advance-spelare att spela trådlöst mot varandra. Det är relativt få spel som stöder detta tillbehör. Denna adapter passar inte till Game Boy Micro.

Lista över spel som stöder detta tillbehör
Classic NES Series: Donkey Kong
Classic NES Series: Dr. Mario
Classic NES Series: Ice Climber
Classic NES Series: Pac-Man
Classic NES Series: Super Mario Bros.
Classic NES Series: Xevious
Digimon Racing
Dragon Ball Z: Buu's Fury
Hamtaro: Ham-Ham Games
The Lord of the Rings: The Third Age
Mario Golf: Advance Tour
Mario Power Tennis
Pokémon FireRed
Pokémon LeafGreen
Shrek SuperSlam

Tillbehör till Game Boy Advance
Oktanten

Oktanten (Octans på latin) är en svag cirkumpolär  stjärnbild på södra stjärnhimlen. Stjärnbilden är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Stjärnbilden har den sydliga polstjärnan, Sigma Octantis, inom sin stjärnbild.

Historik 
Stjärnbilden definierades på 1700-talet av den franske astronomen Nicolas Louis de Lacaille. Först fick den namnet "Octans Hadleianus" för att hedra John Hadley, uppfinnaren av oktanten, det mätinstrument som föregick sextanten.

Stjärnor 

Oktanten är en liten och svag stjärnbild men kan skönjas utan kikare även en kväll med vanliga siktförhållanden. 
 ν - Ny Octantis är den ljusstarkaste stjärnan, med en magnitud av 3,76. Den är en orange jättestjärna av spektralklass K1III. Stjärnan har en luminositet av 16 gånger solens, vilket är ovanligt litet för en jättestjärna. Stjärnans beräknade ålder är 12,1 miljarder år.
 β - Beta Octantis är en vit stjärna av spektralklass A9.
 δ - Delta Octantis är en orange jättestjärna av magnitud 4,31.
 θ - Theta Octantis är också en orange jätte av spektraltyp K1, med magnitud 4,79.
 α - Alfa Octantis är en spektroskopisk dubbelstjärna med den kombinerade ljusstyrkan 5,15 och av variabeltypen Beta Lyrae-stjärna.
 σ - Sigma Octantis är för närvarande polstjärna på södra stjärnhimlen och kallas därför ibland Södra Polstjärnan. Som polstjärna är dess ljusstyrka endast 1/25 av Norra Polstjärnans och därför inget att navigera efter. Istället används Södra korset för att ta ut riktningen mot den södra himmelspolen. Stjärnan är en gulvit jätte av spektraltyp F0III, med magnitud 5,42.

Djuprymdsobjekt 
Stjärnbilden innehåller inga Messierobjekt.

Stjärnhopar 
 Collinder 411 är en öppen stjärnhop och den galax som ligger närmaste den södra himmelspolen.

Galaxer 

 NGC 2573 är en  stavgalax.

Referenser

Externa länkar
Landshövdingar i Skåne län

Landshövdingen i Skåne län är myndighetschef för Länsstyrelsen i Skåne län.

Lista över landshövdingar i Skåne län 
 1997–2005: Bengt Holgersson
 2005–2006: Lise-Lotte Reiter (tillförordnad)
 2006–2012: Göran Tunhammar
 2012–2016: Margareta Pålsson
 2016- : Anneli Hulthén

Före 1997, se landshövdingar i Kristianstads län respektive landshövdingar i Malmöhus län.

Historiska guvernörer över Skåne 
1658-1664 Gustaf Otto Stenbock (1614-1685), generalguvernör över Skånska generalguvernementet
1664-1669 Gustaf Persson Banér (1618-1689), generalguvernör
1676-1677 Fabian von Fersen (1626-1677),  generalguvernör
 1677–1679: Göran Sperling (1630–1691),  generalguvernör
 1693–1698: Otto Vellingk (1649–1708), guvernör
 1698–1705: Carl Gustaf Rehnskiöld (1651–1722) guvernör
 1705–1711: Magnus Stenbock (1664–1717) guvernör
 1711–1716: Jacob Burensköld (1655–1738) guvernör
 1716–1717: Carl Gustaf Skytte (1647–1717) guvernör
 1717–1719: Carl Gustaf Hårdh (1674–1744) guvernör
 1801–1809: Johan Christopher Toll (1743–1817), generalguvernör

Se även 
 Länsstyrelsen i Kristianstads län
 Länsstyrelsen i Malmöhus län
 Skånes historia

Källor

Externa länkar
 Länsstyrelsen i Skåne.

 
Skåne län
Tornugglor

Tornugglor (Tytonidae) är en familj som tillsammans med familjen ugglor bildar ordningen ugglefåglar.

Taxonomi 
Familjen tornugglor består av två underfamiljer med vardera ett släkte, Tytoninae och Phodilinae. Det råder stark oenighet mellan världens taxonomiska auktoriteter hur många arter familjen innehåller. Nedanstående lista följer International Ornithological Congress (IOC) från 2018:

 Underfamilj Tytoninae
 Större sottornuggla (Tyto tenebricosa)
 Mindre sottornuggla (Tyto multipunctata) – betraktas ofta som underart till T. tenebricosa
 Minahasatornuggla (Tyto inexspectata) 
 Taliabutornuggla (Tyto nigrobrunnea)
 Mindre masktornuggla (Tyto sororcula) – betraktas ibland som underart till T. novaehollandiae
 Manustornuggla (Tyto manusi) – betraktas ibland som underart till T. novaehollandiae
 "Seramtornuggla" (Tyto [n.] almae) – urskiljs ibland som egen art
 Gyllentornuggla (Tyto aurantia)
 Masktornuggla (Tyto novaehollandiae)
 "Tasmantornuggla" (Tyto [n.] castanops) – urskiljs ibland som egen art
 Sulawesitornuggla (Tyto rosenbergii)
 Madagaskartornuggla (Tyto soumagnei)
 Tornuggla (Tyto alba) 
 Amerikansk tornuggla (Tyto furcata) – betraktas ofta som underart till T. alba
 Östlig tornuggla (Tyto javanica) – betraktas ofta som underart till T. alba
 Andamantornuggla (Tyto deroepstorffi) 
 Gråmaskad tornuggla (Tyto glaucops)
 Afrikansk gräsuggla (Tyto capensis)
 Orientgräsuggla (Tyto longimembris)

 Underfamilj Phodilinae
 Itombwemaskuggla (Phodilus prigoginei) – placeras ibland i Tyto
 Orientmaskuggla (Phodilus badius)
 Ceylonmaskuggla (Phodilus assimilis)

I familjen återfinns även en handfull arter som dog ut under förhistorisk tid, tidigare under holocen, de flesta tidigare förekommande i Västindien:
 Maltatornuggla (Tyto melitensis)
 Hispaniolatornuggla (Tyto ostologa)
 Bahamatornuggla (Tyto pollens)
 Mindre kubatornuggla (Tyto maniola)
 Noeltornuggla (Tyto noeli)
 Cravestornuggla (Tyto cravesae)
 Större kubatornuggla (Tyto letocarti)

Noter 

Fågelfamiljer
Kameleonten

För andra betydelser, se Kameleonten (olika betydelser).

Kameleonten (Chamaeleon på latin) är en liten stjärnbild på södra stjärnhimlen. Stjärnbilden är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella astronomiska unionen.

Historik 
Den beskrevs först av den nederländske astronomen Petrus Plancius i slutet av 1500-talet. Den förekom första gången i en stjärnatlas som publicerades av Petrus Plancius och den flamländske kartografen Jodocus Hondius 1597. Första gången på bild förekommer den i Johann Bayers stjärnatlas Uranometria, som utkom 1603.

Stjärnor 

Kameleonten är en av de minsta stjärnbilder och saknar ljusstarka stjärnor. 
 α - Alfa Chamaeleontis är ljusstarkast med magnitud 4,07.
 β - Beta Chamaeleontis är en stjärna i huvudserien med en magnitud som varierar 4,24 – 4,30.

Djuprymdsobjekt 
Kameleonten innehåller inga Messier-objekt.

Stjärnhopar 
 Eta Chamaeleontis-hopen (eller Mamajek 1) är en öppen stjärnhop som upptäcktes 1999. Det var den första öppna stjärnhopen som upptäcktes på grund av röntgenemission.

Nebulosor 
 NGC 3195 (Caldwell 109) är en  planetarisk nebulosa.

Referenser

Externa länkar
Mikroskopet

För instrumentet, se Mikroskop.

Mikroskopet (Microscopium på latin) är en liten svag stjärnbild på södra stjärnhimlen. Stjärnbilden är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 
Stjärnbilden definierades på 1700-talet av den franske astronomen Nicolas Louis de Lacaille.

Stjärnor 

Mikroskopet är en liten och svag stjärnbild som kan ses utan kikare enbart under bra förhållanden. 
 γ - Gamma Microscopii är en gul jättestjärna som är den ljusstarkaste stjärnan med magnitud 4,68.
 ε - Epsilon Microscopii är en vit dvärg i huvudserien av magnitud 4,72.
 θ - Theta Microscopii är en dubbelstjärna där båda komponenterna kan ses utan kikare. Magnituden är 4,81.
 α - Alfa Microscopii är en gul jättestjärna som varierar i magnitud 4,88 – 4,94.
 AX Microscopii (Lacaille 8760) är en av de stjärnor som är närmast jorden. Den befinner sig på ett avstånd av 12,87 ljusår, men är endast av magnitud 6,67 och kan alltså inte ses utan kikare trots det korta avståndet.

Djuprymdsobjekt 
Stjärnbilden innehåller inga Messierobjekt, men väl ljussvaga galaxer.

Galaxer 
 NGC 6923 och NGC 6925 är spiralgalaxer, som båda upptäcktes av den engelske astronomen John Herschel sommaren 1834.

Referenser

Externa länkar
Målaren

För andra betydelser, se Målaren (olika betydelser).

Målaren (Pictor på latin) är en stjärnbild synbar enbart på södra stjärnhimlen. Konstellationen är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 
Målaren konstruerades av Nicolas Louis de Lacaille år 1751-1752 vid sina besök på observatoriet i Kapstaden. Ursprungligen kallades stjärnbilden "Le Chevalet et la Palette" - Staffliet och paletten. På senare tid moderniserades stjärnbildens namn till Målaren.

Stjärnor 

 α - Alfa Pictoris är av 3:e magnitud, är en underjätte av A-klass som ligger ca 100 ljusår ifrån Jorden och är ca 35 gånger ljusstarkare än vår sol och ungefär dubbelt så stor.
 β - Beta Pictoris uppvisar ett överskott av infraröd strålning jämfört med normala stjärnor i dess klass och detaljerade observationer har avslöjat en stor skiva runt stjärnan som tros vara en protoplanetär skiva. Detta antyder på närvaron av ett massivt objekt, möjligtvis en brun dvärg eller en planet, som kretsar runt stjärnan och orsakar förvrängningen i skivan. Förekomsten av ett sådant objekt har dock inte bekräftats. Nyligen har man upptäckt att skivans yttre regioner är förvridna vilket antyder existensen av åtminstone två stora kretsande exoplaneter.
 Kapteyns stjärna De flesta av stjärnorna i Målarens stjärnbild kretsar åt samma håll men Kapteyns stjärna är ett undantag. Stjärnan upptäcktes av Jacobus Kapteyn år 1897 och anses vara speciell då den rör sig i motsatt riktning mot alla stjärnor i solens grannskap. Den färdas den snabbt över himlavalvet och tillryggalägger en måndiameter på ca 200 år vilket är den näst största faktiska rörelsen hos någon stjärna.
 Dunlop 21 är ett stjärnpar av 5:e och 6:e magnitud.

Djuprymdsobjekt 
Målaren erbjuder inte några stjärnhopar eller nebulosor.

Galaxer 
 NGC 1705 är en  linsformad galax av magnitud 12,8.
 NGC 1803 är en  stavgalax av magnitud 13,4.

Referenser 

Stjärnbilden Målaren