kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Windows NT 4.0

Windows NT 4.0 är ett operativsystem från Microsoft som började saluföras 1996. I princip rörde det sig om kärnan från Windows NT 3.51 som fått en rejäl ansiktslyftning à la Windows 95. Det är ett 32-bitars operativsystem för både arbetsstationer och servrar. Supporten upphörde 30 juni 2004.

Historia 
Efterföljaren till Windows NT 3.51 var Windows NT 4.0. Operativsystemet introducerade användargränssnittet från Windows 95.

Windows NT 4.0 är den sista versionen av Microsoft Windows att stödja Alpha, MIPS eller PowerPC-processorer.

Windows NT 4.0 var länge i bruk hos många företag under ett antal år, trots Microsofts ansträngningar för att få kunderna att uppgradera till Windows 2000. Det var också den sista utgåvan i Windows NT-serien med varumärket Windows NT, även om Windows 2000 bär beteckningen "Built on NT Technology".

Funktioner 
Windows NT 4.0 bjöd på många prestandaförbättringar jämfört med tidigare system. Den innehöll även följande funktioner:
 Crypto API
 Telephony API 2.0
 DCOM
 Microsoft Transaction Server
 Microsoft Message Queuing (MSMQ), vilket förbättrade kommunikationer.
 Winsock 2 och förbättringar för TCP/IP
 Support för defragmentering av filsystemet.
Windows NT 4.0 var även det första operativsystemet att skeppas med DirectX som standard. Inledningsvis fanns DirectX version 2, medan version 3 av DirectX skeppades med Service Pack 3 som fanns tillgängligt från 1997. Stöd fanns för OpelGL.

Windows NT 4.0 kom med webbläsaren Internet Explorer 2.0.

Varianter

För servrar 
 Windows NT 4.0 Server, som släpptes 1996, utvecklades för småskaliga affärssystemservrar.
 Windows NT 4.0 Enterprise Server, som släpptes 1997 föregick Datacenter-grenen i Windows serverfamilj. Enterprise Server utvecklades för nätverk med högintensiv belastning.
 Windows NT 4.0 Terminal Server, som släpptes 1998, är ett NT-baserat operativsystem som möjliggör fjärranslutning till en maskin, varefter användaren använder sin lokala terminal precis som om han satt vid fjärrdatorn. Denna funktion implementerades som Terminal Services (i Windows 2000), och Remote Desktop (Windows XP och Server 2003).

Övriga 
 Windows NT 4.0 Embedded utvecklades för intelligenta automater som bankomater och biljettmaskiner.
 Windows NT 4.0 Workstation utvecklades för att användas som allmänt operativsystem på professionella arbetsstationer

Service pack 
Microsoft utvecklade flera service pack för Windows NT 4.0. Dessa har lagt till förbättringar och nya funktioner, t.ex förbättring av IIS, smartkortsupport och förbättringar av användarprofiler.

Referenser 

Microsoft Windows
Scharlakansfeber

Scharlakansfeber är en vanlig barnsjukdom.  Numera kan den behandlas med antibiotika, men innan dess var det en fruktad sjukdom.

Sjukdomen orsakas av streptokocker. 
Streptokocker är bakterier som med sitt gift orsakar små knottriga utslag som kliar. Inkubationstiden är kort, 2–4 dagar och följs av feber, huvudvärk, halsfluss (tonsillit) och ibland illamående. Utslagen kommer inom ett halvt dygn och sprider sig över bål och nacke med fokus i nacke, armhålor och ljumskar. De finprickiga utslagen bleknar vid tryck och huden kan kännas som sandpapper. Blekhet runt munnen kombineras med röda kinder. Vanligtvis är tungan vitaktig men varefter slemhinnan drabbas så rodnar tungan, smultrontunga. Utslagen ger sig efter en vecka, fortare vid antibiotikabehandling, och följs av fjällning. Diagnosen ställs kliniskt och med hjälp av ett test, Strep A. Barnet är "smittfritt" efter två dagars påbörjad antibiotikabehandling.

Komplikationer såsom reumatisk feber och akut glomerulonefrit är numera sällsynta. Utöver redan nämnda komplikationer kan scharlakansfeber dock leda till öroninfektion, lever- eller njurskada, lunginflammation och bihåleinflammation. Patienter som har hudsjukdomen impetigo löper högre risk att drabbas av komplikationer.

Referenser

Externa länkar
 Sjukvårdsrådgivningen - Scharlakansfeber

Bakteriella infektioner
Barnsjukdomar
Estetiska programmet

Estetiska programmet är ett av gymnasieskolans nationella program. Enklast kan det estetiska programmet beskrivas som en humanistisk utbildning med estetisk inriktning. Det estetiska programmet är det enda i den nationella gymnasieskolan som enligt gymnasieförordningen har rätt att använda sig av färdighetsprövningar vid intagningen. Det estetiska programmet är högskoleförberedande vilket innebär att avgångselever från det estetiska programmet har utökad behörighet till universitet och högskola, i likhet med elever från till exempel det samhällsvetenskapliga programmet.

Inriktningar 
På det estetiska programmet finns det i nuläget fem nationella inriktningar. Varje inriktning läser 400 poäng som skiljer sig från de andra inriktningarna:
 Bild och formgivning
 Bild, 100 p
 Bild och form 1b, 100 p
 Form, 100 p
 Bildteori, 100 p
 Dans
 Dansgestaltning, 100 p
 Dansteknik 1 och 2, 200 p
 Dansteori, 100 p
 Musik
 Instrument eller sång 1, 100 p
 Ensemble med körsång, 200 p
 Gehörs- och musiklära 1, 100 p
 Teater
 Scenisk gestaltning 1, 2 och 3, 300 p
 Teaterteori, 100 p
 Estetik och media
 Digitalt skapande 1, 100 p
 Medieproduktion 1 och 2, 200 p
 Medier, samhälle och kommunikation 1, 100 p
 Fotografisk bild 1 och 2, 200 p

Gymnasiegemensamma ämnen:
 Matematik 1b, 100 p
 Naturkunskap 1b, 100 p
 Svenska 1, 100 p
 Svenska 2, 100 p
 Engelska 5, 100 p
 Engelska 6, 100 p
 Historia 1b, 100 p
 Samhällskunskap 1b, 100 p
 Religionskunskap 1, 50 p
 Idrott och hälsa 1, 100 p

På många estetiska program förstärker man den studieinriktade profilen genom att även integrera 1–2 moderna språk samt högre steg inom matematik.

Externa länkar 
 Estetiska programmet – information från Skolverket
 www.estetiskaprogrammet.se – en särskild sida om estetiska programmet

Gymnasieutbildning i Sverige
Kulturutbildning i Sverige
Anna Thorell

Anna Josefina Thorell, (som ogift känd som Anna Kullberg), född Andersson 5 augusti 1861 i Göteborg, död 7 mars 1939 på Höstsol i Täby församling, Stockholms län var en svensk skådespelare samt operett- och kuplettsångare.

Biografi
Hon debuterade redan 1877 vid Carl Otto Lindmarks operettsällskap. År 1882 gifte hon sig med skådespelaren och regissören Hjalmar Thorell (1847–1906). Tillsammans med maken ledde hon i flera år Folkets hus teater i Norrköping och hade senare engagemang vid flera olika teatersällskap.

Filmografi (urval)

Teater (ej komplett)

Roller

Källor
Familjenytt Svenska Dagbladet 9 mars 1939

Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Födda 1861
Avlidna 1939
Kvinnor
Skådespelare från Göteborg
Foxtrot (musikalbum av Genesis)

Foxtrot är ett album av progrockgruppen Genesis. Albumet spelades in i Island Studios, Basing Street, London och släpptes i oktober 1972. 

Albumet blev gruppens första att ta sig in på albumlistan i Storbritannien, där det som bäst nådde en tolfteplats. Den närmare 23 minuter långa "Supper's Ready" blev en av hörnstenarna vid gruppens konserter under kommande år och "Watcher of the Skies" förblev även gruppens öppningsnummer vid konserterna 1972-74.

Låtlista 
Samtliga låtar skrivna av Tony Banks, Phil Collins, Peter Gabriel, Steve Hackett och Mike Rutherford.

 "Watcher of the Skies" - 7:19 
 "Time Table" - 4:40 
 "Get 'Em Out by Friday" - 8:35 
 "Can-Utility and the Coastliners" - 5:43 
 "Horizon's" - 1:38 
 "Supper's Ready" - 22:58 
 (I) "Lover's Leap"
 (II) "The Guaranteed Eternal Sanctuary Man"
 (III) "Ikhnaton and Itsacon and Their Band of Merry Men"
 (IV) "How Dare I Be So Beautiful?"
 (V) "Willow Farm"
 (VI) "Apocalypse in 9/8 (co-starring the delicious talents of Gabble Ratchet)"
 (VII) "As Sure As Eggs Is Eggs (Aching Men's Feet)"

Album av Genesis
Musikalbum 1972
Pearlettes

Pearlettes var en musikgrupp som startades 1964 i Stockholm och splittrades 1968. Gruppen bestod av Jane Sannemo, Marianne Törnqvist och Anne Bäckström. Jane Sannemo ersattes senare av Lena Conradson. Gruppen hade bland annat ett kort samarbete med Robert Broberg.

Externa länkar
The Pearlettes

Svenska musikgrupper
Friels kyrka

Friels kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2006 tillhör Örslösa församling (tidigare Friels församling) i Skara stift. Den ligger i kyrkbyn Friel i Lidköpings kommun.

Kyrkobyggnaden

Ursprungliga
Kyrkan uppfördes av gråsten med sandsten i knutarna omkring år 1200. Den ursprungliga kyrkan bestod av ett rektangulärt långhus och ett smalare rakt avslutat kor som ännu idag finns kvar. Byggnaden var 6,6 meter lång och 6,3 meter bred. Golvet inne i kyrkan bestod av huggna kalkstenshällar. Några utskjutande stenar har tolkats som rester efter takvalv. In i kyrkan kom man genom en portal i långhusets västra vägg. Klockorna hängde utanför i en stapel.

Ombyggnader
Kyrkan blev avbränd vid ett danskt fälttåg genom Skaraborg år 1612 under Kalmarkriget. 
En ny klockstapel byggdes 1746. En av kyrkklockorna är från 1670-talet. 1770 byggde man till en sakristia vid korets nordsida. 1861 bytte man ut takbeläggningen från spån till tegel. Då lät man också förstora fönstren, tre i söder och ett i norr. Samtidigt sänktes långhusets gavelrösten till samma höjd som korets. 1884 uppfördes ett kyrktorn av oputsad granit efter ritningar av Lars Kellman och ersatte klockstapeln som revs. Samtidigt revs ett vapenhus på sydfasaden.

Renoveringar
En grundlig renovering genomfördes 1938 då man bland annat lade nytt innertak och målade om kyrkan ut- och invändigt. Samtidigt fick sakristian ny inredning. 1952-53 utfördes underhållsarbeten då tegeltaket lades om. Då bytte man ut putsen på kyrkans murar och lät kalkmåla dessa. Fönster och övriga snickerier målades om.

Interiör
1737 smyckades innertaket med dekormålningar som bland annat skildrar Jesu uppståndelse.

Inventarier

Altaruppsats
Nuvarande altaruppsats härstammar från 1600-talets senare del. Vid bygget av kyrktornet 1884 bytte man ut denna altaruppsats mot en Kristusskulptur efter förebild av Thorvaldsen. Vid renoveringen 1938 lät man konservera och återinsätta altaruppsatsen.

Dopfunt Träskulpturer
En dopfunt från 1100-talet finns bevarad. Likaså finns bevarade fem träskulpturer från 1400-talet.

Orgel
1958 invigdes kyrkans första orgel, byggd av Smedmans Orgelbyggeri.

Externa länkar och källor
 Tunbygdens hembygdsförening informerar om Friels kyrka

Noter

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Lidköpings kommun
Kyrkobyggnader invigda 1894
1894 i Sverige
Söne kyrka

Söne kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2006 tillhör Örslösa församling (tidigare Söne församling) i Skara stift. Den ligger i kyrkbyn Söne i Lidköpings kommun.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes av fint kvaderhuggen sandsten och bestod ursprungligen bara av ett långhus med ett smalare rakslutet kor i öst. Tillkomsttiden är beräknad med dendrokronologisk metod till tidigast 1197-1199. Koret försågs med ett tunnvalv redan i första byggnadsskedet  och har spår av högklassiskt romansk måleri. Ett torn av natursten uppfördes troligen senare under medeltiden. Ett nytt vapenhus av sten tillkom 1693 och en sakristia av sten 1743. De senare tillbyggnaderna har ett mera oregelbundet murverk. Under 1800-talets slut revs västra väggen mellan kyrkorummet och tornet. En takmålning i långhuset tillkom 1925.

Inventarier
 En kalkformad dopfunt av romansk typ med figurreliefer är bevarad från byggnadstiden och är troligen tillverkad på Kinnekulle.
 Nuvarande predikstol är från 1692 och har bilder av Jesus och de fyra evangelisterna.
 Altaruppsatsen härstammar från den rivna kyrkan i Håle gamla kyrka och sattes upp vid restaureringen 1925.
 Den järnbeslagna kyrkporten har kulhål som minner om danska härjningar i bygden.
 Kyrkan har två senmedeltida klockor vilka båda saknar inskrifter.

Orgel
Orgeln på läktaren i väster byggdes 1907 av Carl Axel Härngren medan dess stumma fasad ritades av arkitekt Axel Lindegren. Instrumentet har utökats och omdisponerats, först 1948 av Nordfors & Co och därefter 1972 av samma firma. Orgeln har sju stämmor fördelade på manual och pedal.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
 Bengans historiasidor - Söne kyrka
 Fornvännen: , s. 83-90, (1918).

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Lidköpings kommun
Slaget vid Dunbar (1296)

Slaget vid Dunbar utkämpades under Skotska frihetskriget och vanns av den engelske kungen Edward Longshanks. Segern över den skotska armén var så stor att Longshanks inom kort kunde ockupera hela Skottland.

Slaget 
Den skotska armén hade passerat en ravin och besatt en höjdpunkt på en kulle. Där från höjden väntade skottarna in engelsmännen. När engelska armen inträdde på området gav befälhavaren John de Warenne, 7:e earl av Surrey order om att engelska armen skulle flytta sig till en lägre mark. Då fick skottarna intrycket av att engelsmännen gick till reträtt och de rusade i oordning nedför kullen mot engelsmännen. Dessa var emellertid väl organiserade i sina led och i en enda anfallsvåg lyckades de vinna överlägsenhet. Många skottar togs till fånga, resten flydde. De flesta skottarna dödades när Skottland ockuperades efter slaget.

Se även 
Slaget vid Stirling Bridge
Slaget vid Falkirk
Slaget vid Bannockburn
Slaget vid Dunbar (1650)

Referenser 

Skotsk självständighet
Skotska slag
Engelska slag
Slag i Storbritannien
1296
Relationer mellan England och Skottland
Skottland under 1200-talet
Claude Bernard

Claude Bernard, född 12 juli 1813, död 11 februari 1878, var en fransk fysiolog, grundare av den moderna experimentella fysiologin och experimentella farmakologin.

Bernard blev medicine doktor 1843, och var från 1847 biträdande professor i medicin vid Collège de France. År 1852 erhöll han en personlig professur i fysiologi vid Paris universitet och 1868 blev han professor i allmän fysiologi vid Muséum d'historie naturelle. Bernard myntade det viktiga begreppet inre miljö, och hävdade att de olika mekanismerna i kroppen strävar efter att bibehålla en konstant inre miljö, även vid växlingar i den yttre miljön. Exempelvis upptäckte han 1851 att när kroppen utsätts för kyla, sänder nervsystemet signaler till de perifera blodkärlen så att de dra ihop sig och på så sätt håller kvar kroppsvärmen.

Bernard visade också att kroppens absorption av föda, liksom en del av matsmältningen, äger rum i tunntarmen, och att levern spelar en viktig roll för att ge resten av kroppen en jämn tillgång på druvsocker.

Bernard blev medlem av Franska vetenskapsakademin 1868. Han blev utländsk medlem av Royal Society 1864, och utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1868. Han tilldelades Copleymedaljen 1876.

Vivisektion 
I sin forskning använde Bernard vivisektion, det vill säga dissektion på levande djur. Förutom att det gav forskningsresultat ledde det även till skilsmässa när hans fru såg vilken grymhet han utsatte djuren för.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 

 

Franska fysiologer
Franska professorer i medicin
Personer verksamma vid Collège de France
Personer verksamma vid Paris universitet
Franska läkare under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1813
Avlidna 1878
Män
Svensk uppslagsbok
Mottagare av Copleymedaljen
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Ledamöter av Royal Society
Slaget vid Stirling Bridge

Slaget vid Stirling Bridge var ett slag under första skotska frihetskriget. Den 11 september 1297 möter Andrew Morays och William Wallaces styrkor John de Warenne, 6:e earl av Surrey och Hugh de Cressinghams kombinerade engelska styrkor nära Stirling, vid River Forth. Den nuvarande Stirling Old Bridge är byggd på 1400- eller 1500-talet på samma plats där originalbron låg. Originalbron var byggd av timmer.

Historia
I Stirling, Skottland, besegrades och tillintetgjordes en stor del av den engelska nordarmén under första skotska frihetskriget. Under William Wallaces ledning hade ett uppror startat i maj 1297. Engelsmännen sände en stor armé norrut för att kuva upproret. Vid Stirling Bridge förskräcktes de av brons ringa bredd; bara tre man kunde gå i bredd över bron samtidigt. Men engelsmännen började gå över och inga skottar fanns inom synhåll. Snart var halva den engelska armén över floden.

Då anföll Wallace med sina skottar i två armégrupper. Den ena skulle storma rakt in i engelsmännen och den andra skulle skära av deras flyktväg vid bron. Ett djärvt företag, då skottarna var sämre utrustade än engelsmännen och färre  trots att bara hälften av engelsmännen gått över bron.

Engelsmännen kom snabbt i underläge. Soldater trängdes på bron för att komma över, och flera ramlade i vattnet och drunknade på grund av dåliga simkunskaper och tung utrustning. Så snart engelsmännen var tillintetgjorda på skottarnas sida om floden, fortsatte de skotska krigarna ut på bron och slängde engelsmännen i vattnet. Flera tusen engelsmän flydde i rädsla och bron rasade  resten av den engelska armén flydde då i skräck.

Se även 
 Slaget vid Dunbar (1296) 
 Slaget vid Falkirk 
 Slaget vid Bannockburn
 Wallacemonumentet

Referenser

Skotsk självständighet
Stirling Bridge
Slag i Storbritannien
1297
Engelska slag
Relationer mellan England och Skottland
Skottland under 1200-talet
Thailändska alfabetet

Det thailändska alfabetet används för att skriva språket thai och vissa minoritetsspråk i Thailand. Det kan också användas för att skriva sanskrit och pali. Skriften härstammar ur det khmeriska alfabetet som i sin tur härstammar ur brahmi. Enligt sägen ska den ha skapats av kung Ramkhamhaeng år 1283.

Det thailändska alfabetet har 44 konsonanttecken, och 21 vokaltecken (som kan kombineras samman till åtminstone 32 vokalformer) samt fyra tonmarkeringar. Det skrivs från vänster till höger. Konsonanterna är uppdelade i tre olika klasser: hög, medel och låg. Vilken klass den tillhör avgör vilken ton som ska användas.

Alfabet 
Liksom andra skriftsystem i brahmifamiljen så är den thailändska skriften en abugida vilket innebär att varje konsonant, om inget annat anges, har en medföljande vokal (i det här fallet a eller ō). Vokalen kan ändras eller avlägsnas genom att konsonanten förses med olika vokaltecken som kan förekomma på alla sidor om konsonanten. Ursprungligen fanns det i skriften också speciella bokstäver för att skriva fristående vokaler men numera används istället อ som vokalbärare.

Vokaler

Konsonanter 
De 44 konsonanterna representerar 21 distinkta konsonantljud. De dubbla uppsättningarna av konsonanter används för att representera konsonanter som uttalas olika i sanskrit och pali men likadant i thai.

Flera av konsonanterna har olika uttal beroende på om de står i början eller slutet av en stavelse. De som markerats med "–" i tabellen nedan kan inte förekomma i slutet.

För att underlätta språkinlärning så associeras varje bokstav med ett ord. Exempelvis Ga Gai där "Ga" är uttalet på bokstaven och "Gai" betyder kyckling.

Translitterering 
Tabellerna ovan använder det amerikanska transkriptionssystemet ALA-LC. Det officiella transkriptionssystemet i Thailand, RTGS (Royal Thai General System), skiljer sig dock inte så mycket från ALA-LC. Man använder inga diakritiska tecken eller ligaturer; <ư> skrivs <ue>, <æ> skrivs <ae>, <œ> skrivs <oe>, <ơ> skrivs <o> och man skiljer inte på korta och långa vokaler.

Se även 
 Laotisk skrift
 Thailändsk och laotisk skrift jämfört

Skriftspråk i Brahmifamiljen
Slaget vid Falkirk

Slaget vid Falkirk () ägde rum den 22 juli 1298 och var ett av de stora slagen i första skotska frihetskriget. Ledda av kung Edvard I av England, även kallad Longshanks, besegrade den engelska armén skottarna ledda av William Wallace och kort efter slaget avgick Wallace som Guardian of Scotland.

Historia 

Efter nederlaget vid slaget vid Stirling Bridge började Longshanks skapa en ny armé som befäste det av engelsmännen erövrade ostfrankrike medan den krigsvana, stora engelska armén som slogs där temporärt fraktades över till Skottland sommaren 1298. Soldaterna härjade och plundrade Skottland, och William Wallace tvingades till motangrepp vid Falkirk.

Då den engelska armén var minst dubbelt så stor som den skotska - och den mjuka marken var olämplig att springa på - beslöt Wallace sig för att vinna på defensiven. Han ställde upp sina soldater i fyra skiltroner, en stillastående formation med sköldar och spjut utåt så att ingen kunde komma in. Svagare enheter som ledare och bågskyttar skyddades i skiltronens mitt.

Edward anföll med sina irländska krigare, och med sitt kavalleri. Det hade ingen större effekt. Han avlossade pilar emot skottarna, men hans walesiska bågskyttar vägrade skjuta. De skotska adelsmännen flydde dock till häst. Den mjuka marken försvårade stormningar, men Longshanks fortsatte med sina ständiga attacker och snart kunde kavalleriet bilda sprickor i skiltronerna, som infanteriet använde för att bryta upp dem. Efter flera timmars hårda strider sprack skiltronerna nästan samtidigt och skottarna flydde.

Se även 
 Slaget vid Dunbar (1296)
 Slaget vid Stirling Bridge
 Slaget vid Bannockburn.

Referenser 

Skotsk självständighet
Skotska slag
Engelska slag
Slag i Storbritannien
1298
Relationer mellan England och Skottland
Skottland under 1200-talet
Slaget vid Bannockburn

Slaget vid Bannockburn (), som ägde rum 23-24 juni 1314, var ett slag under det första skotska frihetskriget.

Slaget
Då skottarna besegrats vid Falkirk 1298 och William Wallace avrättats 1305 såg det mörkt ut för Skottlands självständighet. Edvard I dog dock 1307, gammal och sjuk, och hans son Edvard II var känd som en vekling. På den skotska sidan tog Robert I Bruce upp kampen. En ny engelsk armé skickades norrut för att undsätta det av skottarna belägrade Stirling Castle och för att en gång för alla göra slut på upproret. Men Edvard II var inte samma härförare som hans far varit. Robert Bruce, däremot, var minst lika skicklig och kall som Wallace. Han beslöt att använda samma taktik som vid Falkirk, med skiltroner. Engelsmännen anföll konstant, men skottarna vägrade ge vika. Skiltronerna var närmast ogenomträngliga. Engelsmännen anföll igen om natten, men lyckades inte heller då. Efter otaliga stormningsförsök och höga förluster för Edvard så flydde engelsmännen i rädsla nästa dag för att de (i det läget) nästan lika många skottarna skulle göra ett stormningsanfall. Edvard II red iväg i panik och tog en båt till London.

Se även 
 Slaget vid Dunbar (1296)
 Slaget vid Stirling Bridge
 Slaget vid Falkirk

Referenser

1314
Skotsk självständighet
Skotska slag
Slag i Storbritannien
Engelska slag
Relationer mellan England och Skottland
Skottland under 1300-talet