kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mike Shinoda

Michael Kenji "Mike" Shinoda, född 11 februari 1977 i Agoura Hills i Kalifornien, är en amerikansk musiker, musikproducent och digital designer. Han spelar i grupperna Linkin Park och Fort Minor.

Shinoda är son till en amerikansk-japansk far och en amerikansk-rysk mor som sägs vara avlägsen släkting till den ryske kompositören Pjotr Tjajkovskij. Shinoda talar ej japanska men han har lärt sig lite från sin bror som varit utbytesstudent i Japan. 

Som liten började Shinoda spela piano och utbildades i musik med klassisk inriktning. I high school träffade Shinoda och dennes vän Brad Delson trumslagaren Rob Bourdon och tillsammans startade man musikgruppen Xero som senare bytte namn till Linkin Park. Under universitetstiden då han studerade digital design kom han i kontakt med Joseph Hahn och Dave Farrell. Shinoda har bl.a designat omslget till Linkin Parks debutalbum Hybrid Theory och delar av hans konst har ställts ut på det japansk-amerikanska nationalmuseet i Los Angeles. 

Shinoda har också bidragit till att lansera nya artister, framför allt inom hiphop. År 2005 gav han ut en egen hiphopskiva , The Rising Tied, under gruppnamnet Fort Minor. På skivan medverkar bland annat Holly Brook, Kenna, Celph Titled och Black Thought of The Roots.

Som producent har Shinoda bland annat arbetat med Lupe Fiasco och Styles of Beyond.

Det var även han som presenterade Aloe Blacc för Avicii vilket resulterade i världshiten "Wake me up".

Amerikanska musiker
Amerikanska musikproducenter
Musiker från Kalifornien
Personer från Agoura Hills
Födda 1977
Levande personer
Män
Kallhyra

En kallhyra är en hyra för lägenhet, fastighet eller lokal, där driftskostnaden inte är inräknad. Bland annat så tillkommer kostnader för värme, el, vatten och eventuell sophämtningsavgift.

Se även 
Varmhyra

Källor

Bostad
Brad Delson

Bradford Philip Delson, Big Bad Brad, född 1 december 1977 i Los Angeles, Kalifornien, USA, är en amerikansk gitarrist, mest känd för sin medverkan i nu-metal-bandet Linkin Park. Delson spelar på nerstämda PRS-gitarrer eller sjusträngade Ibanez-gitarrer.

Delson växte upp i Agoura, Kalifornien och var vän med Mike Shinoda genom hela barndomen. 1996 bildade de gruppen Xero. De förblev nära vänner, trots att de gick på olika collegen. Delson gick på UCLA, där han träffade sin rumskamrat Dave Farrell, basist i ett lokalt punkband, "the Tasty Snax". Brad övertalade Dave att gå med i Hybrid Theory, som precis bytt namn från "Xero". Han tog examen 2000, från en kommunikationslinje.  Hybrid Theory fick ett skivkontrakt och slog igenom som Linkin Park i slutet av samma år.

Brad tar hand om affärerna i Linkin Park, tillsammans med sin pappa, Donn Delson. Han är också ombudsman för Linkin Parks Machine Shop Records skivbolag, mest bekant som handledare för Fort Minors "The Rising Tied" som släpptes 2005.

Brad har kritiserats för att han spelar för enkla gitarrstycken och för att han aldrig framför solon. Han förklarar detta med att han försöker få sitt spelande att låta som en keyboard för att passa in med hip hop- och electronicasoundet som bandet har. Sommaren 2006 spelade Linkin Park vid Summer Sonic Festival, med Metallica som värd. Det var där bandet debuterade med en låt, kallad Qwerty, i vilken Delson förstummade fans med att spela det tyngsta gitarriffet bandet någonsin gjort. Det har också blivit bekräftat, av Chester Bennington i en intervju med MTV, att Delson kommer att spela ett minutlångt solo, i en sång betitlad "The Little Things Give You Away" från det kommande albumet, Minutes to Midnight. Brad har ett särskilt kännetecken på scen, och det är att han oftast använder ett par stora hörlurar. Dessa hörlurar är designade av Mike Shinoda och honom själv, och han har sagt att anledningen att han har dem är att det hjälper honom att komma in i sin egen ”zon” när han spelar.

Referenser

Externa länkar

Brad Delsons sida på Linkin Parks webbplats

Amerikanska musiker
Män
Födda 1977
Levande personer
Alumner från University of California, Los Angeles
Joseph Hahn

Joseph "Joe" Hahn, även kallad Mr. Hahn, född 15 mars 1977, är DJ för det amerikanska nu-metal/rapcore bandet Linkin Park.

Biografi
Hahn föddes i Dallas, Texas men är uppväxt i Glendale, Kalifornien och är av koreansk härkomst. Han gick i högskolan Hoover High School. Efter examen blev han intresserad av bildkonst, "visual arts", och började vid universitetet Art Center College of Design i Pasadena, Kalifornien, och blev snart vän med Mike Shinoda (numera vokalist/emcee i Linkin Park). Joes huvudämne var "illustration" men han hoppade av studierna för att ägna sig åt en karriär med specialeffekter i teve och tv-serier, såsom Arkiv X, "Dune" och "Sphere".
Joe Hahn blev DJ i Linkin Park (som då kallades för Xero) år 1996. Ända sen dess har han regisserat bandets musikvideor, med undantag för "One Step Closer", "Crawling" och "Faint". Han har även regisserat videor till Static-X, Story of the Year, Xzibit, X-ecutioners och Alkaline Trio.

Hahn har ett alter ego som heter Remy, och kan höras i början av låten "Cure For The Itch".

Referenser

Externa länkar

IMDb: Joseph Hahn

Amerikanska musiker
Födda 1977
Män
Levande personer
Rob Bourdon

Robert Gregory Bourdon, född 20 januari 1979 i Calabasas, Kalifornien, USA, är en amerikansk trummis och medlem i numetal-bandet Linkin Park.

Rob föddes i Calabasas, Kalifornien och bor nu i Los Angeles. Han växte upp i samma stad som medlemmarna i Incubus.

Rob började spela trummor vid tio års ålder, efter att ha gått på en Aerosmith konsert. Hans mamma var Joey Kramers, Aerosmith's trumslagare, ex-flickvän, så Bourdon hade möjligheten att gå backstage. I tidiga tonåren spelade Bourdon i olika band med sina vänner. Det var ungefär vid den tiden han träffade Brad Delson, som nu spelar i Linkin Park precis som Rob, och de spelade ihop i ungefär ett år i ett band de kallade Relative Degree. Deras mål vara att få spela på Roxy Theatre, och efter att ha uppnått deras mål splittrades bandet.

Amerikanska trummisar
Personer från Calabasas
Födda 1979
Levande personer
Män
Hybrid Theory EP

Hybrid Theory EP (demo) är en CD av nu metal-bandet Linkin Park utgiven 1999. Bandet hette då Hybrid Theory efter att ha bytt från det tidigare Xero. Chester Bennington, tidigare Grey Daze, hade tillkommit som sångare.

Låtlista

Hybrid Theory EP
"Carousel"
"Technique"
"Step Up"
"And One"
"High Voltage"
"Part of Me"
"Ambient" (gömd låt efter "Part of Me")

Andra Hybrid Theory-demolåtar
"My December"
"She Couldn't"
"The Untitled" ("In the End" demo)
"Super Xero" ("By Myself" demo)
"Points of Authority" (finns även i en demoversion kallad "Vertical Limit")
"Under Attack" ("Crawling" demo)
"Esaul" ("A Place for My Head" demo)

Banduppsättning
Chester Bennington – sång, gitarr
Rob Bourdon – trummor
Brad Delson – gitarr
Joe "Mr. Hahn" Hahn – turntablist
Mike Shinoda – sång, MC, keyboardist, kompgitarr
Kyle Christener - bas
Dave "Phoenix" Farrell  - bas (han kom med senare)

Album av Linkin Park
Musikalbum 1999
Sound Blaster

Sound Blaster (SB) är ett varumärke och namnet på en serie ljudkort skapat av det Singapore-baserade företaget Creative Labs.

Det var i många år de facto-standarden för digitalt ljud på PC-datorer, i synnerhet modellerna Sound Blaster Pro och Sound Blaster 16. Övriga tillverkares ljudkort var, med få undantag, Sound Blaster-kompatibla eftersom nästan alla spel hade drivrutiner för dessa ljudkort. Sound Blaster var i sin tur kompatibel med de AdLib-ljudkort som fanns på marknaden ännu tidigare.

Det första Sound Blaster ljudkortet kom ut på marknaden i november 1989.

Externa länkar 

Utenheter
Creative Technology

Creative Technology Limited, tidigare Creative Labs, är ett världsledande företag som tillverkar multimediaprodukter för datorer. Företaget har sitt säte i Singapore och skapades av Sim Wong Hoo 1 juni 1981. Företaget har 5800 anställda jorden runt.

Creative har tillverkat eller tillverkar följande multimediaprodukter:
 Ljudkort, som exempel de kända Sound Blaster-korten for PC-datorer.
 Ljudsystem för datorspel.
 Högtalare
 Grafikkort
 CD-ROM- och DVD-spelare.
 Webbkameror
 Optiska datormöss och tangentbord.
 MP3-spelare
 Samplers och synthesizers under varumärkena E-mu Systems och Ensoniq.

Se även
E-mu Systems
Ensoniq

Externa länkar

Creative

Singaporianska företag
Företag bildade 1981
Ljudkort

Ett ljudkort är en komponent i en dator som används för att spela upp och spela in ljud.

Ljudkort kan vara integrerade med moderkortet, vilket är vanligt på bärbara datorer, eller externa instickskort. Dessutom brukar instickskorten ha extra finesser som fler ut- och ingångar och även digitala in- och utgångar som stödjer flera standarder (exempelvis S/PDIF eller ADAT) och samplingsfrekvenser.

Moderna ljudkort hanterar som primär uppgift digitalt ljud, men ofta har ljudkortet även ett MIDI-interface med en inbyggd MIDI-synth.

Det fanns externa ljudkort till de allra första hemdatorerna, ca 1984/1985 (Sinclair, Commodore, BBC, Amstrad, Spectravideo m.m.). Creatives Sound Blaster-kort var ett av de första ljudkorten för PC, som började tillverkas i slutet på 1980-talet. Dessa ljudkort innehöll ofta en tre-kanals ljudkrets, elektronik för talsyntes och/eller 8 bitars ljudinspelning (sampling), vissa hade även stöd för MIDI som var relativt nytt då. Syntaren Vince Clarke använde exempelvis ett MIDI-interface i kombination med en BBC Micro Computer för att spela in en del av den musik han gjorde under 1980-talet. Under 1980-talet var ljudkorten i sin linda. De innehöll en mängd olika funktioner och man visste inte riktigt vart utvecklingen skulle röra sig. Talsyntes i hårdvara försvann från ljudkorten allt eftersom datorerna blev snabbare och detta kunde göras i programvara. Samma sak gäller ljudgeneratorerna. Det kunde också göras i programvara och dagens ljudkort fyller en mer grundläggande funktion på det sättet att de tillhandahåller funktioner för att spela in och spela upp ljud som syntetiseras eller reproduceras i programvara snarare än hårdvara.

Kända ljudkort 
 Sound Blaster
 Gravis Ultrasound
 AdLib

Referenser

Externa länkar 

Utenheter
GW-BASIC

GW-BASIC är ett programspråk; en BASIC-dialekt av Microsoft ursprungligen skapat för Compaq. Programspråket är namngivet efter Greg Whitten, en Microsoft-anställd. GW-Basic är, till skillnad mot efterträdaren QBasic, kommandoradbaserad.

Microsoft
BASIC
MS-DOS-program
Der Sturm

Der Sturm skall inte förväxlas med Der Stürmer.
  
Der Sturm var de tyska expressionisternas tidskrift (1910–1932) och konstgalleri i Berlin. 

Der Sturm grundades av Herwarth Walden. Han var mellan 1912 och 1924 gift med Nell Walden (född Roslund) från Landskrona. Nell Walden räknas ofta som Sveriges första abstrakta konstnär. Hon var också en viktig organisatör inom Der Sturm och har skrivit böcker om Herwarth Walden och Der Sturm. Landskrona museum har en permanent utställning om hennes liv och konst.

I tidskriften fanns illustrationer utförda av medlemmarna i Brücke och Der Blaue Reiter och artiklar som förklarade den nya estetiken. Till de litterära medarbetarna hörde Peter Altenberg, Max Brod, Richard Dehmel, Alfred Döblin, Anatole France, Knut Hamsun, Arno Holz, Karl Kraus, Selma Lagerlöf, Else Lasker-Schüler, Adolf Loos, Heinrich Mann, Ludwig Rubiner, Paul Scheerbart.

Vidare läsning 
Svenska
 Nell i stormen : en ung svenska mitt i den moderna konstens genombrott (Landskrona Kulturförvaltning, 1999) 
 Jessica Sjöholm: Madonnan och dvärgen : genusvetenskapliga perspektiv på Nell Walden och "Der Sturm" Ingår i: Valör. 2002:2, s. 57-66
Tyska
 Barbara Alms, Wiebke Steinmetz (red.): Der Sturm. Chagall, Feininger, Jawlensky, Kandinsky, Klee, Kokoschka, Macke, Marc, Schwitters und viele andere im Berlin der zehner Jahre. (Ausstellungskatalog: Städtische Galerie Delmenhorst Haus Coburg, Hauschild, Bremen 2000)   
 Petra Jenny Vock: „Der Sturm muß brausen in dieser toten Welt“ – Herwarth Waldens ‚Sturm‘ und die Lyriker des ‚Sturm‘-Kreises in der Zeit des Ersten Weltkriegs. Kunstprogrammatik und Kriegslyrik einer expressionistischen Zeitschrift im Kontext. (WVT, Trier 2006)

Externa länkar
Litteratur kring Der Sturm på svenska bibliotek. Libris.
IDstory om Nell Walden

Kultur i Berlin
Konstinstitutioner
Sturm
Tidskrifter startade 1910
Tidskrifter nedlagda 1932
M/S Freja (fiktivt fartyg)

M/S Freja var den båt på vilken TV-serien Rederiet huvudsakligen utspelades. Denna fiktiva Åbofärja ägdes i serien av Dahlénrederiet och var VD:n Reidar Dahléns ögonsten. På båten arbetade en mängd kufiska fiktiva personer, bland dem bartendern Joker, intendenten Uno, säkerhetschefen Bengtsson och maskinisten Gustav. Andra ägare under seriens gång var Mega Line, Transbaltic, Silver Line och Remmer Line.

Den båt som i verkligheten stod som modell för Freja var det åländska rederiet Birka Cruises Birka Princess (senare namngiven M/S Sea Diamond). Interiörerna (däck, maskin, brygga och bildäck) filmades varierande mellan Rederi AB Slites fartyg i början (Athena, Kalypso och Olympia), och senare på Viking Lines (Rosella, Amorella, Isabella, Mariella, Cinderella samt Gabriella). De övriga utrymmena (hytter, infodäck, mässen, restaurangen och Jokers bar, med mera) spelades in i Sveriges Televisions TV-studio. En vanligt förekommande scen var att hissdörrarna vid receptionen öppnades och personerna som kom ut ur hissen kom i fokus. Det fanns två hissar i den uppbyggda studion, men det var alltid dörrarna närmast kameran som öppnades. Det andra dörrparet var inte öppningsbart utan fanns där bara för syns skull.

Händelser 
Freja var med om det mesta under sina levnadsdagar. Hon har brunnit, tagit in vatten, varit utsatt för bombhot, gått på grund, kört in i kaj och smugglat i stort sett allt som går att smuggla, som knark, vapen, flyktingar, ikoner och kärnavfall. Och från inget annat fartyg i modern tid torde så många människor ha fallit, hoppat eller slängts överbord.

Förlisning i verkligheten
Förebilden till Freja, M/S Sea Diamond sjönk 2007 vid Santorini i Grekland.

Kaptener 
M/S Frejas befälhavare var (i kronologisk ordning):
 Rolf Dahlén (avsnitt 1–18)
 Sara Torstensson (avsnitt 19–57)
 Jussi Tola (avsnitt 57-70)
 Carl Ericson (avsnitt 67, 85, 256-259)
 Viggo Strieber (avsnitt 71–84)
 Georg Lager (avsnitt 85–180)
 Andrea Melin (avsnitt 181–186, 197-199, 217-227, 229-238)
 Torsten Jansson (avsnitt 187–197)
 Anders Moberg (avsnitt 199–216, 238-252)
 Fredrik Westberg (avsnitt 227-229)
 Margareta Lager (avsnitt 253–255, 299-304)
 Karin Bergström (avsnitt 259–288, 292–299, 305–306)
 Anna Lindell (avsnitt 289–292, 307–315)
 Kaj Öhman (avsnitt 316–318)

Jublileumsavsnitt 
 I avsnitt 100 firades Dahléns 100-årsjubileum ombord på M/S Freja.
 I avsnitt 200 fick man följa Reidar Dahléns liv. Då han samtidigt låg i koma på sjukhus var det hans själ som visade vad som hade hänt, från barndom till nutid.
 I avsnitt 300 avslöjades att Freja har en egen själ och ett känsloliv. Hennes röst gestaltades då av Birgitta Ulfsson.

Referenser

Fiktiva fartyg
Rederiet
Peter Behrens

Peter Behrens, född 14 april 1868 i Hamburg, Tyskland, död 27 februari 1940 i Berlin, var en arkitekt.

Han var ursprungligen målare, men blev före första världskriget skapare av en modern saklig industriarkitektur och modern industridesign. Han är särskilt känd som medgrundare av Deutscher Werkbund och för hans omfattande uppdrag för AEG före första världskriget. Han anses var protoypen för en industridesigner och samtidigt uppfinnare av företagsdesign, då han för AEG skapade en överensstämmelse mellan företagets skilda produkter. Hans arkitekttbyrå spelade en särskilt roll då flera senare berömda arkitekter praktiserade där, bl.a. Walter Gropius, Ludwig Mies van der Rohe och Le Corbusier. Bland byggnader ritade av Behrens märks AEG:s turbinfabrik i Moabit i Berlin, ritad 1909. Han har också formgivit tunnelbanestationen Bernauer Strasse i Berlin.

Biografi
Behrens föddes i en godsägarfamilj i Schleswig-Holstein. Han studerade vid Christianeum i Hamburg-Altona 1877-1882. Han studerade måleri vid konstakademierna i Karlsruhe, Düsseldorf och München. I München kom han i kontakt med jugendrörelsen. Han var med och grundade Münchner Sezession 1892 som han snart lämnade för att grunda Freie Vereinigung Münchner Künstler tillsammans med Max Slevogt och Lovis Corinth. Han intresserade sig nu också för konsthantverk och gjorde arbeten i glas och porslin. 

1899 började han verka vid Darmstädter Künstlerkolonie och nu får han ett intresse för arkitektur. Från 1902 var Behrens även kursledare vid Bayerisches Gewerbemuseum i Nürnberg. 1907 flyttade Behrens till Berlin för att verka som arkitekt. Han fick nu huvudansvaret för AEG:s design och corporate design. De kommande åren ledde han nästan alla grafiska arbeten från reklamprospekt, produktdesign till företagets byggnader. Han tog även fram företagets nuvarande logotyp. Under denna period delade Behrens ateljé med 
Walter Gropius, Ludwig Mies van der Rohe och Le Corbusier.

Bredvid AEG var Behrens fortsatt aktiv som arkitekt och byggde bland annat den egna bostaden i Babelsberg i Potsdam och en trädgårdsstad i Eppenhausen. Han gjorde också en insats som en av grundarna av Deutscher Werkbund. Han gjorde både utkast till projekt och tog på sig organisatoriska uppgifter. 

1921 började Behrens verka vid konstakademin i Düsseldorf. Hans sista verksamhetsår präglades av stadsbyggnad, framförallt i Berlin som under denna period växte snabbt och bland annat hade problem med trafikstockningar.

Behrens avled 27 februari 1940 av en hjärtattack i Berlin. Han ligger begravd på kyrkogården i Wilmersdorf.

Referenser

Noter

Externa länkar

 

Tyska arkitekter under 1900-talet
Tyska formgivare
Expressionister
AEG
Födda 1868
Avlidna 1940
Män
Personer från Hamburg
Tyska konstnärer under 1900-talet
Bit för bit (TV-program)

Bit för bit var ett TV-program som sändes som en del av TV-programmet Unga tvåan från SVT i Växjö under 1989. Programmet handlade om datorer och deras användning, och innehöll reportage om datorspelsutveckling, om parallelldatorer på Chalmers, samt från CeBIT-mässan 1989.

Ur ett hackerperspektiv var kanske mest intressant att Bit för bit som första svenska TV-program bekräftade existensen av demoscenen. Varje vecka anordnades en demotävling för Amiga-demos. Mycket korta snuttar av en handfull demos visades i varje program, och TV-tittarna fick ringa och rösta på vilket demo som de tyckte var bäst. I efterföljande program korades sedan vinnaren. Bland de demogrupper som fick sina alster visade fanns RSI, Rebels, Alpha Flight, The Link, Phenomena och North Star. Hur urvalsprocessen gick till framgick inte.

Bit för bit var det första TV-program som inkluderade aktivt datorspelande i TV-rutan. I slutet på varje program fick tittarna ringa in med sina tonvalstelefoner och spela Amiga-spelen Paperboy och California Games direkt i TV. Telefonens knappar utgjorde joystick.

Demoscenen
TV-program i SVT
Teknikprogram på TV
TV-program med anknytning till datorspel
Jannike

Jannike eller Jannicke är ett nederländskt kvinnonamn som är en smekform av Jane, Janna, Johanna eller andra femininformer av John, Jan, Johan och liknande. Alla dessa kommer ursprungligen från Johannes.

Jannike upplevde en viss popularitetsvåg under 1980-talet då det liknande namnet Jannika kom med i almanackan, men denna har nu ebbat ut och namnet är nu på väg nedför på topplistan. Totalt sett är namnet inte så vanligt. 31 december 2005 fanns det totalt 788 personer i Sverige med namnet Jannike eller Jannicke, varav 633 med det som tilltalsnamn.

År 2003 fick 4 flickor namnet, varav 2 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag i Sverige: 11 januari (sedan 2001)

Personer med namnet Jannike/Jannicke
Jannike Björling
Gry Jannicke Jarlum, svensknorsk sångerska och författare, under artistnamnen Jannicke eller J-Diva.
Jannike Bonnevie, norsk skådespelerska
Jannike Stenlund, svensk musiker

Referenser 

Kvinnonamn
Lågtyska förnamn
Brian Cotter

Brian Joseph Cotter, från 2006 baron Cotter av Congresbury, född 24 augusti 1938 i Ealing i London, är en brittisk parlamentsledamot för  Liberaldemokraterna. 

Cotter satt i underhuset för valkretsen Weston-super-Mare från valet 1997 till 2005, då han förlorade det till den konservative John Penrose. I april 2006 meddelades att Cotter skulle göras till livstidspär och således få en plats i överhuset i stället. Den 30 maj 2006 adlades han baron Cotter av Congresbury och han höll sitt jungfrutal i överhuset den 29 juni samma år. Congresbury ligger i grevskapet Somerset.

Referenser

Externa länkar
Hemsida

Brittiska parlamentsledamöter
Män
Födda 1938
Levande personer
Grégoire François Du Rietz

Grégoire François Du Rietz [dʏ rje] eller , född 1607 i Arras, död 5 februari 1682 i Maria Magdalena församling, Stockholm, var en svensk livmedikus. Han var troligen son till godsägaren Maurice Du Rietz och Julie de Habarcq. Du Rietz tillhörde sannolikt en urgammal fransk adelsätt, känd sedan 1100-talet.

Biografi 
Du Rietz var medicine doktor vid medicinska fakulteten vid universitetet i Orange. Han inkallades till Sverige av drottning Kristina i oktober 1642 och anställdes 1644 på rekommendationer av Johan Adler Salvius och Hugo Grotius som drottning Kristinas livmedikus. Han blev naturaliserad svensk adelsman den 15 augusti 1651 och introducerad på Riddarhuset den 3 november 1660.

Grégoire François Du Rietz verkade som förste livläkare (arkiater) hos drottning Kristina (1644–1651) och från 1655 till sin död hos Karl X Gustav och dennes gemål Hedvig Eleonora och son Karl XI.

I förening med tre andra läkare, Below, Wattrang och Gripenflycht, inrättade han den 16 maj 1663 i Stockholm ett slags läkarförening, Collegium medicum, som kort därefter fick kungliga privilegier. Anledningen var främst att man ville reglera läkarnas verksamhet och avgränsa dem från kvacksalveriet. Dessutom ville man få kontrollen över handeln med gifter. Denna sammanslutning kan anses vara grunden till Sundhetskollegium, sedermera Medicinalstyrelsen, vilken 1968 uppgick i Socialstyrelsen. Du Rietz (Dörjés) moderdroppar fick sitt namn efter honom.

Se även 
 Hugenotter

Källor 
 
 

Svenska kungliga livmedici och arkiatrer
Svenska läkare under 1600-talet
Personer från Arras
Födda 1607
Avlidna 1682
Män
Ugglan