kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hästholmen

Hästholmen () är en tätort vid Vättern i Ödeshögs kommun i Östergötlands län.

Historik

Bronsåldersort
År 1873 upptäcktes hällristningar vid Hästholmen. De omfattar 150 registrerade figurer med skepp (det största 1,6 meter långt), yxor, hästar och andra djur, en vagn, en ränna, ovala fördjupningar, en björntass och skålgropar. De i västra Östergötland till Västra Tollstads socken koncentrerade hällristningarna tyder på att där fanns "ett socialt och religiöst centrum under bronsåldern".

Vendeltida svärd
Vid dykningar utanför Hästholmens hamn har påträffats ett svärd från perioden 650-780 (Vendeltid).

Alvastra klosters hamn
Hästholmens någorlunda skyddade vik är en av de få på Vätterns östra sida. Den gjorde att Hästholmen blev en populär landstigningsplats för sjöfarande från Västergötland och Visingsö under 1100- och 1200-talen. Hästholmen utgjorde sannolikt Alvastra klosters större hamn för kontakter med omvärlden och för transporter till och från klostrets godsinnehav på Visingsö och i Västergötland. Dokument visar att klostret ägde mark och skepp i Hästholmen under 1300-talet men det hade sannolikt mark, skepp och gårdar där tidigare. Grundandet av Alvastra kloster bör ha haft stor betydelse för tillkomsten av Hästholmen som en viktig marknadsplats, köpstad och hamnplats. 

Namnet Hästholmen har, enligt författarinnan Ellen Key (1849–1926), uppkommit av att Magnus Ladulås med följe brukade sitta upp på sina hästar just här, efter färder över Vättern från borgen på Visingsö. Under 1300-talet var trafiken livlig och Hästholmen blomstrade. Man hade tingsplats och enligt handlingar från 1384 finns avtryck av ett sigill varpå det står "Villa Hestolmiensis", vilket skall kunna betyda stad eller fäste.

Hästholmen medeltida stad
Under 1300-talet var Hästholmen en av fyra östgötska städer med eget stadssigill.

När Vadstena kloster hade byggts färdigt under andra hälften av 1300-talet, avtog trafiken till Hästholmen och ortens betydelse minskade fram till på 1800-talet, då transporter av jordbruksprodukter ökade, beroende på att Göta kanal öppnats för trafik. Hästholmen hade tidigare reguljär båttrafik med Hjo på andra sidan av Vättern, och Mjölby–Hästholmens Järnväg trafikerade orten mellan 1910 och 1958. Hästholmen hade tidigt en egen församling som tidigt uppgick i Tollstads församling.

Det kan vidare nämnas att Karl XII landsteg här 1716 på väg till sin syster i Vadstena. Orten var då säkerligen bara en liten by.

Ångfartyget Per Brahes förlisning 1918
En stormig novembernatt 1918 förliste ångaren S/S Per Brahe utanför Hästholmen. Bland de omkomna fanns konstnären John Bauer med hustru och barn, på väg att flytta från Gränna till Stockholm.

Flygolyckan 1937
År 1937 havererade en Fokker S 6 under en övning som Flygvapnet hade i området. Två personer omkom. Piloten Stig Carlssons kvarlevor bärgades år 2014

Befolkningsutveckling

Se även 
Västra Tollstads socken
Hästholmens flygfält
Hästholmens skjutplats

Noter

Vidare läsning

Orter i Ödeshögs kommun
Tätorter i Sverige
Historiska städer i Sverige
Bokordningen

Bokordningen (Fagales) är en ordning inom växtriket. Till Fagales hör några välkända träd, vilka utmärks genom att vara vindpollinerade, däribland björk, ek och bok. 

I nyare klassificeringssystem ingår följande familjer:
 Björkväxter (Betulaceae)
 Bokväxter (Fagaceae)
 Kasuarinaväxter (Casuarinaceae)
 Sydboksväxter (Nothofagaceae)
 Porsväxter (Myricaceae)
 Rhoipteleaceae
 Ticodendraceae
 Valnötsväxter (Juglandaceae)

Alternativt kan Rhoipteleaceae ingå i valnötsväxter, men kan även vara en fristående familj.

Äldre klassificeringssystem, såsom Cronquistsystemet, placerade endast fyra familjer i Fagales; björkväxter, hasselväxter, bokväxter och Ticodendraceae. Av dessa ingår numera hasselväxterna i björkväxtfamiljen. Övriga familjer var uppdelade på tre andra ordningar i underklassen Hamamelidae. Caruarinales bestod endast av kasuarinaväxterna, Juglandales bestod av valnötsväxterna och Rhoipteleaceae och Myricales omfattade resten samt släktet Balanops. Detta släkte är det enda i familjen Balanopaceae, som numera är placerad i Malpighiales.

 
Trikolpater
Eudicotyledonae
Addled parliament

Addled parliament, det "tomma" ("ofruktbara") parlamentet, öknamn på det parlament, som var samlat under åtta veckor i april-juni 1614 och av Jakob I upplöstes utan att ha antagit någon bevillning eller erhållit kunglig stadfästelse på någon bill. Konflikten rörde beskattning; kungen ville höja skatterna medan parlamentet vägrade detta om inte kungen gick med på eftergifter vad gäller utrikes- och religionspolitiken. Efter att parlamentet upplösts dröjde det sju år innan det åter samlades.

Referenser

Storbritanniens parlament
England under 1600-talet
Adullamiter

Adullamiter är ett öknamn på de brittiska liberaler (whigs) av den palmerstonska fraktionen, som 1866 motsatte sig Gladstones reformbill. Namnet uppkom genom ett infall av John Bright, som mot Edward Horsman utslungade att denne skulle ha flytt till "Adullams politiska håla" (jämför 1 Sam. 22: 1--2) och tillsammans med Robert Lowe bildat ett nytt parti på två man. Adullamiternas grupp eller "hålan" ("the cave") räknade emellertid vid omröstningen 33 man och visade sig stark nog att omöjliggöra propositionens antagande och störta Russels ministär.

Källor 

Politik i Storbritannien
Storbritanniens historia
Sean Bean

Sean Mark Bean, ursprungligen Shaun Mark Bean, född 17 april 1959 i Handsworth, Sheffield, South Yorkshire, är en brittisk skådespelare.

Karriär

Sean Bean arbetade i sin fars svetsfirma innan han blev skådespelare med debut som Tybalt i en uppsättning av Romeo och Julia 1983. Han har ofta spelat skurk i internationella filmer som Goldeneye och Patrioter, medan han har varit mest känd som 1800-talssoldaten Richard Sharpe i Storbritannien.

Han är numera mest känd för sin roll som Boromir i filmatiseringen av Sagan om Ringen-trilogin och sin roll som Eddard Stark i Game of Thrones.

Många filmtittare och kritiker har noterat att Sean Beans rollfigurer regelbundet dör under brutala men oftast kreativa omständigheter.

Filmografi

Film 

 – Ranuccio
 – Mr. Lovelace
 – Sean Miller
 – Bonden Grey
 – Alec Trevelyan
 – Jimmy Muir
 – Vronsky
 – Spence
 – Dave Toombs
 – Andy McNab
 – Jason Locke
 – Patrick Koster
 – Boromir
 – Paul Sheppard
 – Boromir (endast i Extended edition) 
 – Partridge
 – Cowboy
 – Boromir
 – Ian Howe
 (röst)
 – Odysseus
 – James
 – Kapten Rich
 – Kyle
 – Merrick
 – Christopher Da Silva
 – Lt Col (ret'd) Richard Sharpe
 – John Ryder
 – Danny Bryant
 – Loki
 – Ulrich
 – Zeus
 – Pyke Kubic & Reese Kubic
 – Markus Kane
 – Jones
 – Roman St John
 – Ewan
 – Kungen
 – Harry Mason
 – Frank Stinson
 – Vian
 – Stinger
 – General
 – Mitch Henderson
 - Regis Lucis Caelum

TV 

 – Lt Col (ret'd) Richard Sharpe (TV-program)
 – James Crusoe (TV-program)
 – John Dawson (TV-program)
 – Eddard Stark
 – Paul Winstone
 – Martin Odum
 – John Marlott

 2019 – World On Fire – Douglas Bennett

TV-spel

Referenser

Noter

Övriga källor 
Independent Talent, agentur | Sean Bean

Externa länkar 

Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Personer från Handsworth
Födda 1959
Män
Levande personer
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art
Allerums kyrka

Allerums kyrka är en kyrkobyggnad i Allerum i Lunds stift. Den är församlingskyrka i Allerums församling.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan byggdes i slutet av 1100-talet. Då var kyrkan en sedvanlig romansk kyrka med absid, kor och långhus, men utan torn. Tornet tillkom istället under 1400-talet, samtidigt som kyrkan fick fem valv. Tornet är 23 meter högt och är försett med trappgavel och dekorativa blinderingar.

År 1767 utökades kyrkan med en korsarm i söder och under 1830–1840-talet genomfördes en omfattande ombyggnad av byggnaden. Den norra korsarmen byggdes, absiden revs, koret byggdes om till sakristia, ett nytt kor inrättades, de tidigare valven raserades och trävalv byggdes. Detta resulterade i att den ursprungliga kyrkan i stort sett försvann, så när som på delar av sakristians och korets murar. Glasmålningarna i kyrkan utfördes av konstnären Hugo Gehlin 1931-1932 och 1934-1935.

I kyrkan finns bevarade kalkmålningar från 1400-talet.

Inventarier 
Kyrkans äldsta objekt är dopfunten, som härrör från 1200-talet. Kyrkans storklocka är från år 1520. Predikstolen tillverkades troligen på 1840-talet och altartavlan utfördes 1861 av Johan Christoffer Boklund. I kyrkan finns också två kandelabrar som skänktes till Lars Magnus Béen på hans åttioårsdag. Béen arbetade som organist i Allerum och är också begravd på kyrkogården. Kyrkas första orgel konstruerades av Olof Schwan år 1811, som dock byggdes om kraftigt 1907. En helt ny orgel uppfördes 1962, vilken år 2000 ersattes med den nuvarande, som är utformad för att likna originalorgeln. Bland textilierna finns en mässhake från 1730. Den skänktes av kyrkans patronus Christian Diedrich von Conow.

Orgel
1811 byggde Olof Schwan, Stockholm en orgel med 10 stämmor.
1907 flyttades en orgel hit från S:t Johanneskyrkan, Göteborg av Thorsell & Erikson, Göteborg. Orgeln var byggd 1873 av Johan Nikolaus Söderling, Göteborg och hade 14 stämmor.
1962 byggde A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund en mekanisk orgel. Fasaden är från orgeln som flyttades hit 1907.

2000 byggde Kaliff & Löthman Instrumentbyggare, Ålem den nuvarande orgeln.

Begravda på Allerums kyrkogård
Nils Poppe ligger begravd på kyrkogården. Poppes epitaf lyder "Hälsa och säg att jag ligger på Allerums kyrkogård", något som Poppe ofta sa när han kände sig trött på livets höst.
Lars Magnus Béen, kompositör till sången "Sköna maj, välkommen".

Galleri

Referenser

Tryckta källor 
 Helsingborgs lokalhistoriska förening (2006). Helsingborgs stadslexikon. Helsingborg: Helsingborgs lokalhistoriska förening.

Webbkällor 
 
 Information om kyrkan från pastoratet
 Information om den nya orgeln från pastoratet

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Helsingborgs kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Prins Munetaka

Prins Munetaka japanska 宗尊親王, bokstavligen Munetaka-shinnoue) född 1242, död 1274. Munetaka var den sjätte Shogunen av Japan genom Kamakura-shogunatet. Han var kejsare Go-Sagas äldste son och efterträdde Kujo Yoritsugu på posten som shogun 10 år gammal 1252. Precis som sin företrädare var han en marionett för Hojo-klanen och ägnade sig åt Waka istället för politik. 1266 avsattes han och efterträddes av sin tvååriga son Prins Koreyasu.

Källor 

Födda 1242
Avlidna 1274
Shoguner
Män
WP:Projekt Japan
Personer i Japan under 1200-talet
Toad the Wet Sprocket

Toad the Wet Sprocket var ett amerikanskt folk pop-band bestående av sångaren Glen Phillips, gitarristen Todd Nichols, basisten Dean Dinning, och trummisen Randy Guss. Bandet bildades 1986 på San Marcos High School i Santa Barbara, California. Namnet togs från Eric Idles monolog "Rock Notes" från Monty Python's Contractual Obligation Album (1980).

Toad the Wet Sprocket släppte sex musikalbum, ett samlingsalbum och flera singlar. Deras bäst kända album är Fear från 1991, som bland annat innehöll "All I Want" och "Walk on the Ocean".

Toad the Wet Sprocket splittrades i juli 1998. Glen Phillips har sedan dess gett sig på en solokarriär, och Todd Nichols bildade bandet Lapdog, i vilket Randy Guss och tidigare även Dean Dinning spelar i.

Toad the Wet Sprocket återbildades tillfälligt för en 25-dagars turnering i februari till mars 2003.

Diskografi

Album
Bread and Circus (1989)
Pale (1990)
Fear (1991) 
"Walk on the Ocean"
"All I Want"
Dulcinea (1994) 
"Something's Always Wrong"
"Fall Down"
In Light Syrup (1995) 
"Brother"
"Good Intentions"
Coil (1997)
"Come Down"
"Crazy Life"
P.S. (A Toad Retrospective) (1999) (samlingsalbum med två nya spår)
"P.S."
"Silo Lullaby"

Singlar
All I Want (1992)
Fall Down (1994)
Fly From Heaven (1995)
Come Down (1996)

Externa länkar
Officiell webbsida
Glen Phillips officiella webbsida

Amerikanska popgrupper
Bror (namn)

Mansnamnet Bror är ett nordiskt namn som helt enkelt betyder 'broder'. Namnet förekom redan på runstenar i formen Brodhir. Formen Bror är känd sedan år 1536.
Bror var i äldre tider ett namn som aldrig gavs till den förste sonen. Först på 1800-talet började man bortse från namnets egentliga betydelse.

Bror var ett väldigt vanligt namn de första årtiondena av 1900-talet. De senaste decennierna har endast enstaka pojkar i varje årskull fått namnet som tilltalsnamn. Den 31 december 2019 fanns det totalt 16 705 personer i Sverige med namnet, varav 4 609 med det som tilltalsnamn. År 2014 fick 22 pojkar namnet som tilltalsnamn. 

Namnsdag: 5 oktober i Sverige, 9 januari i Finland.

Personer med namnet Bror
 Bror Beckman, kompositör
 Bror Fock, friidrottare
 Bror Hasselrot, statsråd, landshövding i Örebro Län
 Bror Hellström, friidrottare
 Bror Hillgren, författare
 Bror Hjorth, konstnär
 Bror Marklund, skulptör
 Bror Mellberg, fotbollsspelare
 Bror Rexed, professor och generaldirektör
 Bror Samuelson, kördirigent, organist, tonsättare
 Bror Stefenson, amiral
 Lille Bror Söderlundh, tonsättare och vissångare
 Bror Zachrisson, forskare, rektor och bokkonstnär
 Bror Öhrn, friidrottare
 Bror Östman, backhoppare

Se även
Bror Räv
Bror Björn
Bror Kanin

Referenser

Mansnamn
Svenska mansnamn
Fornnordiska mansnamn
Exorcisten: Begynnelsen

Exorcisten: Begynnelsen () är en amerikansk skräckfilm från 2004 i regi av Renny Harlin, med Stellan Skarsgård, Izabella Scorupco, James D'Arcy och Remy Sweeney i rollerna.

Handling
Filmen utspelar sig före den klassiska originalfilmen Exorcisten från 1973 och handlar om fader Merrins första möte med djävulen när han svag i sin tro agerar gravplundrare i Afrika efter andra världskriget.

Rollista

Om filmen
Filmen gjordes efter att Paul Schrader nästan färdigställt en version, som produktionsbolaget Morgan Creek Productions inte var nöjda med då de ville ha en mer renodlad skräckfilm. Alexi Hawley anlitades för att skriva om manuset och Harlin att regissera. Men efter att Exorcisten: Begynnelsen inte blev någon framgång färdigställdes Schraders version och släpptes som Dominion: Prequel to the Exorcist, som inte heller blev någon framgång (den släpptes bara på ett begränsat antal biografer) trots det delvist förbättrade mottagandet. Skarsgård spelar huvudrollen i båda filmerna men de flesta andra skådespelarna är utbytta.

Källhänvisningar

Externa länkar
 
Officiell webbplats

Filmer 2004
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska skräckfilmer
Prequelfilmer
Filmer i regi av Renny Harlin
Charlotte Maria Tucker

Charlotte Maria Tucker, född 1821 nära Barnet, Middlesex, död 1893 i Amritsar, Indien, var en engelsk författare. 

Hon flyttade från Indien, där fadern var ämbetsman, i skolåldern till England och ägnade sig tidigt åt skriftställan och filantropisk verksamhet. 1875 återflyttade hon till Indien som missionär. Under signaturen "A.L.O.E." ("A Lady Of England") författade hon berättelser i kristlig anda jämte andra uppbyggliga skrifter. Mer än ett femtiotal blev översatta till svenska.

Källor

Noter

Engelskspråkiga författare

Kvinnor
Födda 1821
Avlidna 1893
Engelska missionärer
Missionärer i Indien
Personer från Middlesex
Personer i Indien under 1800-talet
Douglas Johansson

Sten Gunnar Douglas Johansson, född 31 januari 1960 i Solna församling, Stockholms län, är en svensk skådespelare.

Johansson är utbildad vid Calle Flygares teaterskola 1977–1979, Balettakademien 1978–1983, Herman Howells dansstudio 1979–1983 och Teaterhögskolan i Stockholm 1984–1987. Han debuterade 1988 i TV-serien Xerxes, men är mest förknippad med rollen som Martinsson i filmerna om Kurt Wallander.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 

 
Födda 1960
Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Levande personer
Personer från Solna
Svenska skådespelare under 2000-talet
Tugraorden

Tugraorden var en orden i det Osmanska riket som instiftades 1827 av sultan Mahmud II till minne av janitsjarernas utrotande. Ordenstecknet var en gyllene medaljong med
tugratecknet i briljanter.

Källor 

Osmanska riket
Turkiska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1831
Ugglan
Pachakutiq

Pachakutiq (Quechua för han som vänder världen upp och ned eller jordbävningen), Pachacutec eller Pachakutiq Inka Yupanki var en inka. Han lät bygga Machu Picchu omkring 1440. Många menar att Pachakutiq var en skicklig ledare som i krig erövrade nya områden och expanderade riket. Han effektiviserade den militära organisationen.

Biografi  
Pachakutiq var den fjärde av Hanandynastin och son till Inka Viracocha. Han skulle komma att bli den nionde Sapa Inka. Genom sina framgångar på slagfältet kom han att utses till kronprins istället för sin äldre bror. Pachakutiq efterträddes vid sin död av sin yngsta son. Hustruns namn uppges ha varit Mama Anawarkhi eller Coya Anahurque. Pachakutiq fick två söner: Amaru Yupanqui och Tupac Inca Yupanqui. Amaru, den äldre sonen, valdes ursprungligen till medregent och eventuell efterträdare. Pachacutiq ändrade sig dock senare och valde Tupac, eftersom Amaru inte utvecklades till krigare.

Eftermäle 

Pachakutiq betraktades av vissa som inkarikets räddare, medan andra såg honom som en arrogant och olydig yngling, som stal kronan från sin företrädare.
Machu Picchu har antagits datera sig till Pachacutiqs tid. Som poet blev han attribuerad ett poem av Pedro Sarmiento de Gamboa på dennes dödsbädd: 
"Jag föddes som en lilja i trädgården, och som en sådan växte jag upp, och när jag kom till åren/ blev jag gammal och skulle dö, och på samma sätt vissnade jag och dog."

Pachacutiq betraktas som en nationalhjälte i Peru. Under 2000 års presidentkandidatsval gav  mestis-befolkningen Alejandro Toledo smeknamnet Pachacuti.

Se även
Inkarri

Noter 

Inkarikets regenter
Män
Tugra

Tugra (Dugra, Dogra, Thogra; av persiska tugra, "kungasignet") var den regerande sultanens namnchiffer på mynt, över portar till offentliga byggnader, överst på officiella handlingar, fermaner, diplom och så vidare. 

Tugran i Osmanska riket hade följande på arabiska avfattade lydelse: "Sultan N.N., son av Sultan N.N., den ständigt segerrike", och den yttre bokstavsformen anordnades så, att varje tugra, oberoende av de växlande namnen, alltid hade nästan samma identiska utseende för ögat. Enligt sägnen skall nämligen detta egendomliga utseende, som gör bokstäverna nästan oigenkännliga, ha uppkommit därav, att Murad I (1359-1389), som inte kunde skriva, doppade sina fem fingrar i bläck och tryckte dem på papperet, varefter detta av tryck blev tugrans fastställda yttre form.

Se även 
 Tugraorden

Källor 
 

Osmanska riket
Ugglan
N.N.

N.N., av latinets nomen nescio, "jag vet inte namnet", är det sätt varpå en okänd persons namn anges i en text. Kan i vissa sammanhang stå för notetur nomen, "namnet märks".

Se även 
 Pseudonym
 Alias
 Heteronym
 Nom de guerre
 John Doe
 Metavariabel

Akronymer
Latinska ord och uttryck
Retoriska personer
Anonymitet
Gunilla Johansson

Gunilla Elisabeth Johansson Gyllenspetz, född 23 december 1965 i Gällstad, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Johansson är uppvuxen på landsbygden utanför Ulricehamn. Hon flyttade till Göteborg och genomgick där en vårdutbildning som följdes av arbete som undersköterska, mentalsköterska samt arbete vid en yrkessärskola för psykotiskt utvecklingsstörda. 1988 studerade hon vid teaterlinjen på Nordiska folkhögskolan i Kungälv och sökte därefter in till Scenskolan, där hon dock inte kom in. I stället turnerade hon med en egen musik- och teaterföreställning och bedrev privatstudier för Henric Holmberg. 1990 sökte hon återigen in till Scenskolan och denna gången kom hon in. Hon studerade där fram till och med 1993 och gjorde slutproven på Backa teater i föreställningarna Peer Gynt och Flickan i sprit. Hon fortsatte vid samma teater några år och medverkade där bland annat i Romeo och Julia, vilken filmades för TV. 1996–1999 var hon engagerad vid Göteborgs Stadsteater och medverkade där bland annat i föreställningen Kode (2000), vilken kom att bli uppmärksammad. Hon återvände till Backa teater och gjorde där huvudrollen Eliza i Pygmalion. Hon ingår i Backa teaters fasta ensemble.

Utöver teatern har Johansson medverkat i flera film- och TV-produktioner. Hon debuterade 1994 i TV-serien Handbok för handlösa, där hon gjorde rollen som sköterskan Maja. 1999 gjorde hon huvudrollen i TV-serien Insider och 2007–2010 spelade hon rollen som Lotta Björn-Tegebrandt i TV-serien Andra Avenyn.

Johansson debuterade som teaterregissör 2006 med Lars Norén-pjäsen Rumäner. Hon har även regisserat Vem vakar över oss av Dennis Magnusson (2009) och Snart kommer tiden av Line Knutzon (2010), båda på Borås Stadsteater. 2011 regisserade hon Systrarna på Backa teater.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Referenser 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1965
Levande personer
Tukthus

Tukthus (ty. Zuchthaus) var förr benämning för större straff- eller tvångsarbetsanstalter. Genom "tukt", det vill säga sträng disciplin och ordnad sysselsättning, skulle fångarna göras till nyttiga samhällsmedlemmar. 

De första tukthusen tillkom under 1500-talets senare hälft i England och Nederländerna. Med dessa förebilder anlades sedan tukthus i så gott som alla länder. Motivet var den stora vinst, som tukthusen gav eller sades ge. En tid lär tukthusen ha gett dubbelt så mycket i intäkt som de kostade. Det som utmärkte dessa anstalter, åtminstone de bättre av dem, var att fångarna hölls i konstant arbete. 

Detta ledde till att tukthusen inte hade det uppfostrande och förbättrande inflytande som avsetts, utan i själva verket blev högskolor för laster och brott. Även efter de stora förändringar som senare gjordes på fångvårdsanstalterna fortsatte benämningen tukthus att användas. I tysk, finländsk och dansk lag betecknade tukthusstraff (tukthusarbete) det som den svenska lagen kallade straffarbete. 

Ett fångförvar ordnades i Stockholm år 1624 under tuktmästaren Joachim Firbrandt, då kung Gustaf II Adolf beordrade denne att anlägga ett barnhus med 100 platser för värnlösa och övergivna ungdomar.

Officiellt fanns tukthusstraffet kvar i Finland fram till 1975.

Källor

Fotnoter

Frihetsberövande
Kriminalvård
Ugglan
Samlade dikter 1967 - 1967

Samlade dikter 1967-1967 är en diktsamling av Tage Danielsson, utgiven 1967. Samlingen innehåller flera av Danielssons mest kända dikter, till exempel Hungrig vår och Det eviga. Dikterna är genomgående rimmade. Många av dikterna är parodier eller pastischer. I förordet parodierar Danielsson dessutom den biografiska tolkningsmetoden inom litteraturvetenskapen.

Diktsamlingen är indelad i följande avsnitt:

 Den glada perioden
 Eftertankens tid
 Vanmäktig tystnad
 Efter rimkrisen
 Den reaktionära hänförelsens tid
 Den tjusiga perioden
 Trotsåldern
 Den djupa perioden
 Bla-bla-perioden
 Experimentdiktens tid
 Höstdagars klarhet

Dikterna har en omisskännlig doft av 1960-tal; här nämns både flower power och Tage Erlander samt Bertil Ohlin. I dikten Det eviga – som lånat sin titel från Esaias Tegnérs välkända dikt Det eviga men sitt versmått och sin idé från Tegnérs dikt Vid svenska akademiens femtiåra minneshögtid den 5 april 1836 – hyllar Danielsson samtidens populära sångare inom schlager, pop och jazz. Här är strofen om Monica Zetterlund:

En nattklubbsdrottning doftande av logar. 
Ett lingonris som satts i cocktailglas. 
En blond negress från Värmlands huldraskogar. 
Monica Zetterlund. En jazzpaschas, 
en sång som hejdar sej, till hälften hunnen, 
och drar den där när Fröding satt på dass. 
En väv av guldbrokad och vadmal spunnen. 
Men märk det vemodsdraget över munnen: 
ett nordiskt sångardrag, en sorg i rosenjazz. 

Vissångaren John Ulf Anderson gav 1971 ut en LP-skiva med samma namn som boken, där han framför egna tonsättningar av utvalda dikter ur samlingen.

Svenska diktsamlingar
Skönlitteratur 1967
Svenskspråkiga diktsamlingar