kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jokkmokksliden

Jokkmokksliden är en kronopark i Malå socken, Norsjö revir, Västerbottens län, avsatt av överloppsmark enligt landshövdingens avvittringsutslag 10 december 1887 samt 15 maj 1891, med benämning enligt Kammarkollegiums beslut 13 oktober 1891. Areal: 4 040 hektar.

Se även
Jokkmokks revir

Källor 
 

Malå kommun
Ugglan
Jokkmokks revir

Jokkmokks revir var ett förvaltningsområde inom Domänverket som omfattade Kvarnåns, Bodträskåns, Görjeåns, Varjekåns och Appoälvens vattenområden samt trakterna på södra sidan av Lilla Luleälven från Vajkijaure till älvens utflöde i Stora Lule älv, allt i Jokkmokks socken, Norrbottens län. Reviret var uppdelat i fyra bevakningstrakter och hade en kronoparksareal av 60 900 hektar produktiv skogsmark.

Se även
Jokkmokksliden

Källor 
 

Revir
Revir i Norrbottens län
Ugglan
Jokkmokks allmänning

Jokkmokks allmänning, tidigare Jokkmokks sockenallmänning, är en allmänningsskog belägen i Jokkmokks kommun i Norrbottens län. Den omfattar omkring 82 000 hektar varav 65 000 hektar produktiv skogsmark.

I enlighet med kungligt brev 5 april 1889 hade genom Kunglig Majestäts befallningshavandes (landshövdingens) avvittringsutslag för Jokkmokks socken 15 december 1890 av det varje skifteslag vid avvittringen tilldelade skogsanslaget en fjärdedel avsatts till sockenallmänning, vilken skulle som en för Jokkmokks sockens invånare gemensam och från deras hemman oskiljaktig egendom för deras räkning förvaltas. 

Grunder för förvaltningen fastställdes av Kunglig Majestät den 14 augusti 1896. Allmänningen stod under Skogsstatens vård och förvaltning. 

Till en början gick avkastningen till stor del till kommunala ändamål, exempelvis för att avlöna prästerskapet samt bygga tingshus, häkte, läkarbostad och apotek. År 1922 fick allmänningen en egen förvaltning och därefter har merparten av avkastningen gått till delägarna, det vill säga hemmansägarna i Jokkmokks kommun. För närvarande (2018) utbetalas varje år 5,5–6 miljoner kronor till delägarna samt till olika bygdeprojekt.

Källor 
 Jokkmokks allmänning: historik
 

Jokkmokks kommuns geografi
Jokkmokks kommuns historia
Ugglan
Mosbricka

Mosbricka är ett vanligt mål mat vid grillar och gatukök runtom i Sverige. Vanligtvis bestående av pulvermos med lämpligt tillbehör i kött, till exempel korv (varmkorv, grillkorv etcetera) eller köttbullar. Vanliga tillbehör är senap, ketchup, bostongurka, räksallad, gurkmajonnäs och lingonsylt. Särskilt populärt under 1970-talets raggarkultur, men så även därefter.

Ordet mosbricka finns i Svenska Akademiens ordlista (2015).

Referenser 

Snabbmat
Tenacious D

Tenacious D, också känt som The D, är ett amerikanskt rockband bildat av musikerna och skådespelarna Jack Black (leadsång, kompgitarr) och Kyle Gass (sologitarr, bakgrundssång). 
Musikstilen är en blandning av olika sorters rock, som komisk rock och folk-rock. Språket är stundtals vulgärt.

Tenacious D blev kända år 1999 då de medverkade i en TV-serie med samma namn. Serien var sex avsnitt lång och visades på HBO.  I TV-serien presenterade bandet sig som "The D" och "världens bästa band". 
Idag visas serien till och från på Comedy Central. Serien finns också släppt på dvd:n "The Complete Masterworks".
Jack Black och Kyle Gass har haft både biroller och huvudroller i ett flertal filmer, som "Min stora kärlek". Jack Black var också huvudrollsinnehavare i filmen School of Rock.

Bandet har gjort en film som heter Tenacious D: Världens bästa rockband som innehåller alla låtar ur albumet med samma namn.

Historia
Jack Black och Kyle Gass var 16 respektive 24 år gamla när de möttes i Edinburgh, Skottland 1985 då de båda var med i Los Angeles teatergrupp "The Actor's Gang". Namnet Tenacious D står för Tenacious Defence som är en term inom baseboll som användes av Marv Albert.
Namnet blev bestämt tack vare publiken på deras första gig 1994 på "Al's Bar", andra möjliga namn var "Pets or Meat", "Balboa's Biblical Theatre" och "The Axe Lords Featuring Gorgazon's Mischief", vilket var Kyle Gass favorit.

Medlemmar
Ordinarie medlemmar
Jack Black – sång, akustisk gitarr (1994–)
Kyle Gass – sologitarr, bakgrundssång (1994–)
Bidragande musiker
John Konesky – elektrisk gitarr, bakgrundssång (studio och live) (2005–)
John Spiker – basgitarr, bakgrundssång (studio och live) (2005–)
Brooks Wackerman – trummor (live) (2006–)
Dave Grohl – trummor, slagverk (studio) (2001–)

Diskografi

Filmografi
Tenacious D: Världens bästa rockband (2006)

Externa länkar

Tenacious D:s officiella webbplats
Tenacious D:s officiella filmsajt

Amerikanska rockgrupper
Fotodiod

En fotodiod är i grund och botten en helt vanlig diod, dock utan ett yttre skyddande hölje. Halvledardioder består av en övergång mellan två områden: ett P-dopat område och ett N-dopat område.

Det vanligaste ämnet i fotodioder är kisel som har fyra valenselektroner. N-området görs genom dopning med ett ämne med fem valenselektroner, exempelvis fosfor, och P-skiktet är dopat med ett ämne med tre valenselektroner, exempelvis bor. Därför saknas det elektroner i p-området, medan det finns ett överskott av elektroner i n-skiktet. Elektronkoncentationerna är alltså olika på ömse sidor om kontaktskiktet. Diffusion leder då till att elektroner i n-området vandrar över till p-området. Det är ett skikt nära övergången av det n-dopade området som blir positivt laddat, medan det uppstår ett negativt laddat skikt i det p-dopade området, med ett starkt elektriskt fält däremellan. I mörker finns här inga fria elektroner.

Men om en foton absorberas genereras ett elektron-hål-par. När elektronen hamnar i det elektriska fältet mellan skikten, svepas den till det positivt laddade n-skiktet, där den kan ledas ut i en yttre krets (elledning). Fotoströmmen är proportionell mot ljusstyrkan med vilken dioden belyses.

Spektralrespons för kiselfotodioder 
Fotodetektorer i kisel med en designdefinierad spektral respons beskrivs. För detta ändamål utnyttjas modern mikrobearbetningsteknik i allmänhet och två egenskaper hos den integrerade kiselfotodetektorn i synnerhet. För det första utnyttjas våglängdsberoendet hos absorptionskoefficienten. För det andra utnyttjas den omständigheten att interferensfiltret i flera lager vid pn-övergången utvecklas genom bearbetning av en kiselskiva. Det komplexa brytningsindexet för kisel, n * = n - jk, är våglängdsberoende i den märkbara delen av spektrumet på grund av ett indirekt bandgap vid 1,12 eV och möjligheten till en direkt övergång vid 3,4 eV, vilket gör att materialet i hög grad absorberar UV-strålning och även fungerar praktiskt taget som ett transparent material för våglängder över 800 nm. Denna mekanism gör det möjligt att konstruera färgsensorer och fotodioder med distinkt respons i IR- eller UV-området. Överföringen av händelseljus med en ytstapel av tunna filmer till volymmässigt kisel är beroende av våglängden. Den nödvändiga kompatibiliteten med konventionella mikroelektroniska processer i kisel begränsar utbudet av idealiska material till kiselkompatibla material som traditionellt används för tillverkning av integrerade kretsar. Exakta uppgifter om kristallint kisel, termiskt odlat SiO2, LPCVD-polysilikon, kiselnitrid (med låg förlust och stökiometrisk) och oxider (LTO, PSG, BSG, BPSG), PECVD-oxynitrider samt smalfilmsmetaller tillhandahålls för att öka simuleringens förutsägbarhet. För en fullständig mikrospektrometer används vanligtvis mikrobearbetning för att tillverka diffusionskomponenten. Enheter som arbetar i det synliga eller infraröda spektralområdet baserat på ett Fabry-Perot-galler eller en etalon presenteras.

Tillämpningar 
 Ljusmätare, tex i kameror;
 Fjärrkontrollmottagare
 Solceller för elenergi.

Referenser 

Dioder
Adecco

Adecco Group AG är ett multinationellt företag i bemanningsbranschen listat på Fortunes Global 500-lista. Koncernen sysslar också med konsultverksamhet och rekrytering. Adecco är registrerat i Schweiz och noterat på Swiss Exchange. År 2015 uppgick koncernens vinst till 206 miljarder SEK.

Företaget har över 7 000 kontor i 60-talet länder, 37 000 fast anställda och har kontinuerligt omkring 700 000 personer i uppdrag.

Sverige
Adecco Sweden AB har 50 kontor spridda över hela Sverige. Omsättningen år 2015 uppgick till ca 2,8 miljarder SEK. Förutom uthyrnings- och rekryteringstjänster erbjuder Adecco lösningar inom bland annat utlokalisering, omställning, ledarskapsutveckling, kompetensutveckling, karriärrådgivning, utbildning och rehabilitering.

Historia
1957 grundades bolaget Adia i Schweiz och 1964 grundades Ecco i Frankrike, dessa två bolag bildade tillsammans Adecco 1996. I samband med detta bildades en koncern som då omsatte över 5,4 miljarder Euro. År 2000 köper Adecco Olsten Staffing och blir då det största bemanningsföretaget i USA.

Externa länkar

 Adecco i Sverige

Multinationella företag
Schweiziska företag
Företag bildade 1996
Företag i Zürich
Interpreterande programspråk

Interpreterande programspråk kallas programspråk konstruerade för en interpreterande miljö.

I en interpreterande miljö tolkas programkoden samtidigt som programmet körs, till skillnad mot en kompilerande miljö, där koden översätts i en separat process till maskinkod.

Några interpreterande programspråk:
BASIC
Comal
Prolog
APL

Det finns kompilatorer för interpreterande språk, och det finns interpretatorer för kompilerade språk. Ett viktigt mellanting är när översättningen inte görs hela vägen utan till en maskinläsbar kod för interpretation i körningsögonblicket. ABC80 och ABC800 hade i sin BASIC-tolk en inbyggd omvandling av detta slag, och resultatet kunde sparas i så kallad BAC-kod, oläsbar för människor, men snabbt återanvändbar för basictolken, i och med att alla adresser för hopp och variabler var färdiguträknade i koden.

Bland dagens programspråk är Java viktigt just i detta avseende, då Javakompilatorn i de flesta sammanhang inte översätter till färdig maskinkod, utan till bytekod, som är tänkt att kunna tolkas i flera olika miljöer ("plattformar") med olika processorer och operativsystem. Som programdelar i en webbsida (så kallade applets) kan alltså ett färdigt javaprogram köras på den dator som kopplar upp sig, bara stöd för Java applets finns på användardatorn (klienten).

Programspråk
Livlinan

För säkerhetsföremålet, se livlina.
Livlinan (ursprungligen "Livslinjen") är en kristen telefonjour som ekonomiskt och socialt hjälper gravida kvinnor som vill ha hjälp att kunna föda sitt barn. De ger även rådgivning till kvinnor som mår dåligt till följd av en abort.

Referenser

Externa länkar 
 Livlinans hemsida

Intresseorganisationer i Sverige
Telefonjourer
Svindlande affärer (TV-serie)

Svindlande affärer (originaltitel: The Rogues) är en amerikansk TV-serie från 1964–1965. Totalt producerades 30 entimmesavsnitt. 

Serien kretsar kring en framgångsrik internationell familj av gentlemannatjuvar vars specialtet är att stjäla från förmögna brottslingar. I centrum står kusinerna Marcel St. Clair (Charles Boyer) från Frankrike, Alexander "Alec" Fleming (David Niven) från England och amerikanen Tony Fleming (Gig Young), och varje avsnitt fokuserar vanligen på en av dessa tre. 

Serien inkluderade ytterligare flera släktingar, däribland de återkommande karaktärerna faster Margaret (Gladys Cooper), Timmy Fleming (Robert Coote) och Mark Fleming (Larry Hagman). Även Walter Matthau, Everett Sloane, George Sanders och Telly Savalas gjorde gästspel i serien.

Duon bakom serien, Ivan Goff och Ben Roberts, skulle senare bli mer kända som skapare av kriminalserien Charlies änglar (1976–1981).

Externa länkar 

Amerikanska TV-serier från 1960-talet
TV-seriestarter 1964
TV-serieavslutningar 1965
Engelskspråkiga TV-serier
Fönster mot TV-världen

Fönster mot TV-världen var en TV-programserie med Åke Wihlney som sändes från SVT Malmö åren 1974–1985.

Serien behandlade såväl den tekniska utvecklingen inom TV-mediet som sådant som pågående trender samt vad folk tittade på internationellt. Programmet blev uppskattat eftersom det gav en utblick i världen, något som annars var tämligen begränsat i och med att det inte gick att se utländska TV-sändningar i Sverige, då parabolmottagaren och kabel-TV:n slog igenom först under den andra hälften av 1980-talet.. 

Programmet är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009).

Sista programmet sändes lördagen den 21 december 1985, fyra dagar efter programledaren Åke Wihlneys död.

Källor

Externa länkar
 Fönster mot TV-världen på Svensk mediedatabas
 Fönster mot TV-världen på YouTube

TV-program i SVT
Flora kommun

Flora kommun () är en tidigare kommun i Sogn og Fjordane fylke i västra Norge. Den administrativa huvudorten var staden Florø. Kommunen  blev 1 januari 2020 sammanslagen med Vågsøy kommun. Den nya kommunen heter Kinns kommun. 

I Flora kommun återfinns hällristningarna i Ausevik.

Kommunvapen 
Blasonering: På raud botn tre sølv sildar i skrå-stilling.(I rött fält tre balkvis ställda sillar av silver.)

Kommunvapnet godkändes ursprungligen som kommunvapen för dåvarande Florø kommun genom kunglig resolution den 19 februari 1960. Efter att Florø kommun gått upp Flora kommun 1964 godkändes samma kommunvapen för den nya storkommunen genom kunglig resolution den 6 oktober 1967. Motivet syftar på det rika sillfisket som länge varit stadens såväl som bygdens huvudnäring.

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Tidigare kommuner i Sogn og Fjordane fylke
Kinns kommun
Viks kommun

Vik är en kommun i Sogn og Fjordane fylke i Norge. Den har omkring 2 899 invånare. Den administrativa huvudorten är Vikøyri.

Tätorter och småorter 

 Vikøyri
 Vangsnes
 Feios
 Fresvik
 Framfjorden

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kommuner i Sogn og Fjordane fylke
Sibiriskt rådjur

Sibiriskt rådjur (Capreolus pygargus) liknar utseendemässigt det europeiska rådjuret men är tydligt större, och dess utbredningsområde är endast något överlappande söder om Ural men i övrigt östligare. Det är närbesläktat med rådjuret och båda arter bildar släktet Capreolus.

Utseende 

Det sibiriska rådjuret är 125 till 145 centimeter långt, har en mankhöjd av 80 till 95 centimeter och en vikt på 32 till 48 kilogram. Förutom den större storleken skiljer sig arten från vanligt rådjur genom större horn och en mera rödaktig pälsfärg på sommaren. Dessutom är en körtel hos sibiriskt rådjur täckt av rött hår medan den hos europeiskt rådjur är täckt av mörkbrunt hår.

Utbredning 

Utbredningsområdet sträcker sig från floderna Don och Khopjor samt norra Kaukasus över södra Ural, Kazakstan och södra Sibirien till norra och mellersta Kina samt Mongoliet och Korea.

Ekologi 
Sibiriskt rådjur lever främst i skogar med gräs som undervegetation men även på gräsland med tillräcklig många träd och buskar där det kan gömma sig. I bergstrakter når arten 3300 meter över havet. Det är inte mycket känt om artens ekologi men den antas ha samma beteenden som det europeiska rådjuret. Sibiriskt rådjur är främst aktiv mellan skymningen och gryningen. Individerna lever under sommaren vanligen ensamma (förutom vid parningen) och under vintern syns ofta grupper av hanar och honor med 20 till 30 medlemmar. I några delar av utbredningsområdet vandrar rådjuren flera kilometer (upp till 200 km) mellan sommar- och vinterreviren och för dessa vandringar sammansluter sig flera flockar till stora hjordar med upp till 500 individer. Under parningstiden (juli till september) skapar hannarna revir som de markerar med körtelvätska. Territoriet försvaras mot artfränder av samma kön. Revirets storlek går upp till 170 hektar. 

Det befruktade ägget vilar vanligen en tid innan den egentliga dräktigheten börjar. Dräktigheten varar 6 till 10 månader och i maj eller juni föds sedan ett eller två ungdjur. Sällan har kullen upp till fyra ungar. Ungarna väger vid födelsen 1,5 till 2,5 kg och har liksom kid av europeiskt rådjur ljusa prickar på kroppen. Ungarna börjar redan efter 5 till 10 dagar med fast föda men de diar samtidig sin mor tills de är fyra eller fem månader gamla. Några veckor innan nästa kull föds måste de lämna modern.

Födan utgörs av vegetabiliska ämnen som gräs, örter, bark och kvistar.

Hot och status 

På grund av jakt minskade beståndet betydligt men till följd av det stora utbredningsområdet räknas arten inte som hotad. Enligt en uppskattning från 1995 ligger hela populationen vid en miljon individer.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .

Externa länkar 

Hjortdjur
Däggdjur i palearktiska regionen
Kinas fauna
Rysslands fauna
WP:Projekt Kina
Tha Boord o Ulstèr Scotch

Tha Boord o Ulstèr Scotch eller Ulster-Scots Agency är ulsterskotska språkets enda statliga myndighet, gemensamt upprättad av Storbritanniens och Irländska republikens regeringar, enligt deras överenskommelse Långfredagsavtalet 1998. Avtalets genomförandedel grundade North / South Language Body med ansvar för två myndigheter med bestämmanderätt på båda sidorna av gränsen: Foras na Gaeilge (för att stödja irisk gaeliska) och Tha Boord o Ulstèr Scotch (för att stödja skotska språket).

Det finns ingen statlig myndighet för närvarande i själva Skottland - men Skottlands koalitionsregering har lovat stöd till språket.

Tha Boord o Ulstèr Scotchs uppdrag är to promote the study, conservation, development and use of Ulster Scots as a living language - att verka för granskning, bevarande, utveckling och användning av Ulster Scots som ett levande språk. I lagstiftningen är dess mål to promote Ulster Scots as a variety of the Scots language - att verka för Ulster Scots som en variant av skotska språket.

Bland pågående projekt kan nämnas ljudinspelning av talare med Ulster Scots som modersmål, sammanställning av ett Ulster Scots - engelskt lexikon och en översättningsservice. 

Myndigheten har en egen tidning - The Ulster-Scot.

Se även
Skotska
Skotska parlamentet

Externa länkar
 Officiell webbplats för Tha Boord o Ulstèr-Scotch 
 Language, Identity and Politics in Northern Ireland (på BBC:s webbplats)
 Ulster-Scots voices (på BBC:s webbplats)
 Ulster Scots på www.scots-online.org

Organisationer i Irland
Brittiska myndigheter i Skottland
Språk på Irland
A Trick of the Tail

A Trick of the Tail är ett musikalbum av progrockgruppen Genesis som släpptes i februari 1976. 

Albumet var det första efter att Genesis klassiska sättning (Peter Gabriel, Tony Banks, Steve Hackett, Mike Rutherford och Phil Collins) spruckit i och med att frontmannen och sångaren Peter Gabriel lämnat gruppen. I stället skötte trummisen Phil Collins sången. Många hade räknat ut Genesis utan Peter Gabriel, men albumet blev väl mottaget av såväl kritiker som allmänheten. Det blev #3 på albumlistan i Storbritannien och #31 i USA - gruppens högsta placering där dittills.

Låtlista
"Dance on a Volcano" (Tony Banks, Phil Collins, Steve Hackett, Mike Rutherford) - 5:53
"Entangled" (Banks, Hackett) - 6:28
"Squonk" (Banks, Rutherford) - 6:27
"Mad Man Moon" (Banks) - 7:35
"Robbery, Assault and Battery" (Banks, Collins) - 6:15
"Ripples" (Banks, Rutherford) - 8:03
"A Trick of the Tail" (Banks) - 4:34
"Los Endos" (Banks, Collins, Hackett, Rutherford) - 5:46

Listplaceringar

Referenser
A Trick of the Tail på Allmusic

Musikalbum 1976
Album av Genesis
Färöarnas flagga

Färöarnas flagga (officiellt Merkið) är Färöarnas nationella flagga, baserad på Danmarks flagga.

När Färöarnas nationalidentitet växte fram på 1800-talet överfördes öarnas gamla vapen, känt sedan 1300-talet, till en flaggduk. Det föreställde en vit vädur i ett blått fält på flaggan gick det blåa fältet en röd kant. När Färöarna fick självstyre 1906 antogs en ny flagga, med öarnas nationalfågel strandskatan som motiv. Ingen av dessa flaggor fick någon större användning.

Den första flaggan av nuvarande utseende gjordes av färöiska studenter i Köpenhamn och hissades första gången på Färöarna den 22 juni 1919. Studenterna var Jens Olivur Lisberg från Fámjin, Thomas Pauli Dahl från Vágur och Janus Øssurson från Tórshavn och originalet de gjorde hänger idag i kyrkan i Fámjin. Den färöiska flaggdagen firas 25 april.

År 1931 blev flaggan inofficiell i landet. Den blev halvofficiell 25 april 1940 eftersom Storbritannien tog kontroll över öarna och Tyskland över Danmark, och Storbritannien ville se skillnad på färöiska och danska båtar. Den färöiska flaggan blev officiell 1948, då Färöarna också fick inre självstyre.

Flaggans utseende 
Rött och blått är Färöarnas traditionella färger. Vitt står för havets skum och den rena himlen. Den blå färgen ändrades 1959 från mörkt blå till azurblå. Korset på flaggan ska visa anknytningen till övriga Norden.

Källor

Litteratur
Sven Tito Achen, "Det færøske flag." Heraldisk tidsskrift 3 (1974), s.453–458.
Pauli Dahl, "Brot úr flaggsins søgu." Gluggin nr 4, Torshavn april  1969

Externa länkar

Regionflaggor i Europa
Färöarna
Skvadron

Skvadron är en beteckning på ett militärförband.

Inom Sveriges armé var skvadron då det först förekommer i början av 1600-talet beteckningen på en taktisk enhet av kavalleri eller infanteri. Inom infanteriet utbyttes beteckningen i slutet av 1600-talet mot bataljon. Kavalleriskvadronen fortsatte att fungera som en rent taktisk enhet och bestod vanligen av 2–4 kompanier. I slutet av 1700-talet blev skvadronen även den administrativa enheten, då kompaniindelningen inom kavalleriet upphörde. Strax efter andra världskriget hade ryttarskvadroner 200 man, indelade i ryttarplutoner och kulsprutetropp. Dessutom fanns cykelsvadroner, med organisation i likhet med ett skyttekompani.

Skvadronschefen var vanligtvis ryttmästare. Numer används skvadron för att beteckna kompanier i jägar- och militärpolisförband.

I Frankrike har skvadron (escadron) även använts inom trängen, och omfattade där fyra kompanier.

Även inom tyska armén har skvadron (Schwadron) använts som enhetsbeteckning inom trängregementena. Det etymologiskt liknande Geschwader är i tyska flygvapnet en större enhet, sammansatt av flera skvadroner, Staffeln.

Helikopterskvadron används i svenska försvarsmakten som beteckning på detachementen ur Helikopterflottiljen: första, andra samt tredje helikopterskvadronen. Storleken på respektive skvadron varierar och är mer en organisatorisk form än en mått på enhetens storlek. Helikopterskvadron skall dock inte sammanblandas med den engelskspråkiga formen squadron, vilket är en mindre enhet än den svenska helikopterskvadronen (som normalt består av flera flygdivisioner och underhållskompanier).
Transportflygskvadron används i svenska försvarsmakten som beteckning på ett av krigsförbanden i Flygvapnet (från 2021). Övriga liknande förband är Statsflygskvadronen och Specialflygskvadronen.

Squadron 
Inom utländska försvarsmakter kan den engelska termen squadron (förkortat som Sqn.) beteckna varierande typer av armé-, flyg- och marinförband av olika storlek. Inom NATO betecknar squadron ett flygförband motsvarande en flygdivision i svenska flygvapnet. I den amerikanska armén är squadron ett bataljonsförband i pansartrupperna och arméflyget. Skillnaden mot bataljoner är att en squadron är organiserad i troops i stället för kompanier och plutoner. I den brittiska armén är squadron ett kompaniförband sammansatt av enheter från olika truppslag, dvs en mindre motsvarighet till en battlegroup (Storbritannien) eller task force (USA). Sjömilitärt motsvarar en squadron fartyg (till exempel jagare eller ubåtar) en eskader. 

Ej att förväxla med beteckningen squad som i armésammanhang motsvarar grupp.

Se även 
 Eskader
 Militärförband

Referenser

Militär organisation
Ugglan