kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
William Adelin

William Adelin. född 5 augusti 1103, död 25 november 1120, var Henrik I av England och Edith av Skottlands ende legitime son. Hans morföräldrar var Malcolm III av Skottland och S:t Margaret av Skottland.

Hans tidiga död i samband med det Vita skeppets förlisning förändrade England och Frankrikes politik. Då skeppet sjönk klarade han sig till en livbåt, men dog då han försökte rädda sin syster Matilda, grevinnan av Perche. Eftersom William dog i 17-18-årsåldern, hade han inte haft särskilt stor inverkan på sin fars politik. Men han påverkade det tidiga 1100-talet på två sätt.

Under Henriks långa regeringstid stod kungen inför åtskilliga fientliga hotbilder från sina grannområden. Som del i ett försök att knyta Anjou, som länge varit en rival till Normandie, till sig, trolovade han sonen William med Matilda, äldsta dotter till greve Fulk V av Anjou. Bröllopet ägde slutligen rum 1119. Hustrun reste med ett annat skepp, överlevde och blev abbedissa i Fontevraudklostret.

Kungen av Frankrike var en annan fientlig granne. Ett viktigt tvistemål var att Henrik skulle visa vördnad, Henrik erbjöd 1115 att William skulle göra det i hans ställe, något som accepterades 1120. William visade Ludvig VI av Frankrike sin vördnad någon gång under 1120, och därför räknas han ibland som hertig av Normandie.

Williams mor drottning Edith tjänade vanligtvis som Henriks regent i England då han var i Normandie. Efter hennes död 1118 var William gammal nog att ta över den uppgiften. Han hade kungens rådgivare, såsom Roger av Salisbury, till sin hjälp. Under sitt sista levnadsår kallades han rex designatus (utsedd kung). Trots detta hade William mycket liten makt. 

Andra delen av hans namn skrivs ibland Audelin, Atheling, eller Aetheling. Hur som helst kommer det från det gammalengelska ordet Ætheling, som betyder "kungason".

Hans äldre syster kejsarinnan Maud efterträdde honom som tronföljare till fadern.

Källor 
 Hollister, C. Warren. Henry I (Yale Monarchs Series)

Personer i England under 1100-talet
Personer som omkommit i samband med fartygsförlisningar
Män
Födda 1103
Avlidna 1120
Fredagen den trettonde

Fredagen den trettonde, som inträffar en till tre gånger varje år, är enligt skrock en otursdag.

Bakgrund och historik
Föreställningen om fredagen den trettonde som olycksdag kan tidigast beläggas i mitten av 1800-talet, och verkligt spridd bland folk i allmänhet blev den först på 1900-talet. Idén vann anklang inte minst inom litteraturen, till exempel i Thomas W. Lawsons roman Friday, the Thirteenth (1907), som handlar om panik bland börsmäklare på Wall Street. Först under decennierna därefter började man på allvar uppfatta fredagen den 13 som en dag då man borde ta sig i akt, och under de senaste decennierna har vi fyllt på mytfloran genom att söka oss tillbaka i historien på jakt efter diverse olyckor som sägs ha inträffat på datumet ifråga. Ett av de senaste tillskotten är att ett betydande antal ordensmedlemmar från Tempelherreorden blev fängslade av Filip IV av Frankrike fredagen den 13 oktober 1307 på order av påven Clemens V. Många av dessa torterades och avrättades dessutom.

En annan hypotes grundar sig på att Jesus hade tolv lärjungar, och när Jesus förråddes var Judas Iskariot den trettonde vid bordet. Det kan även ha varit så att det baseras på att det fanns sammanlagt tretton personer och att Jesus korsfästes och dog på långfredagen.

Folktro 
Fredagen betraktades i det gamla bondesamhället som ett slags helg- och vilodag, en dag som var olämplig att börja med ett arbete på och det man gjorde fick inte vara bullersamt. Det var också olämpligt att starta en resa, särskilt en längre mer äventyrlig resa, speciellt till sjöss. Talet 13 betraktas som ett magiskt tal inom folktro och magi.

Fobier 
Triskaidekafobi (av grekiskans treiskaideka ’tretton’ och phobos ’rädsla’) är fobi för talet tretton och fobi för fredagen den trettonde specifikt kallas paraskavedekatriafobi eller paraskevidekatriafobi" av grekiskans Παρασκευή (paraskeví) ’fredag’,  δεκατρείς (dekatreís) ’tretton’ och φοβία (fobi'') ’rädsla’.

Statistik 
Enligt en omfattande olycksgranskning som försäkringsbolaget Trygg-Hansa genomfört (publicerad 2012) inträffar nästan sju procent färre skador under fredagen den 13 än under en genomsnittlig dag och tre procent färre skador fredagen den 13 än under en genomsnittlig fredag.

Referenser 

Folktro
Fredag
Datum
Vita skeppet

Vita skeppet var ett fartyg som sjönk i Engelska kanalen nära Normandies kust, utanför Barfleur, 25 november 1120. Bland de drunknade fanns William Adelin, kung Henrik I av Englands ende legitime son. Endast en sjöman överlevde. 

William av Malmesbury skrev: '"Här omkom med William även Richard, en annan av kung Henriks söner född innan trontillträdet, son till en kvinna utan rang, en modig och lydig yngling, som fadern höll kär, Richard d'Avranches, 2nd Earl of Chester, och hans bror Otheur; Geoffrey Ridel; Walter of Everci; Geoffrey, ärkedekan av Hereford; Matilda grevinna av Perche -kungen dotter, the Countess of Chester; kungen niece Lucia av Blois och många andra..."

Orsaken till förlisningen är oklar. Olika historier florerar om ett dryckeslag bland besättning och passagerare och att präster inte fick komma ombord för att välsigna skeppet så som var brukligt. Kanalen har dock ofta visat sig vara farligt vatten. 

Stefan av Blois, kungens systerson, sägs ha klivit av skeppet strax innan avfärden, något som kan tyckas ironiskt eftersom han, som direkt resultat av Williams död senare skulle bli en av tronprentendenterna i den period som kallas Anarkin och så småningom kung av England.

Referenser
 Victoria Chandler, "The Wreck of the 'White Ship'", in The final argument : the imprint of violence on society in medieval and early modern Europe, edited by Donald J. Kagay and L.J. Andrew Villalon (1998)

Segelfartyg
Fartygsförlisningar
Skeppsvrak i Engelska kanalen
Bellmanpriset

Bellmanpriset, kulturpris instiftat 1920 av makarna Emma och Anders Zorn "för att hedra en verkligt framstående svensk skald". Priset, som från början var 10 000 kr och grundat på avkastningen av den fastighet där källaren Freden i Stockholm ligger, har efter hand höjts till 250 000 kr. Priset delas ut av Svenska Akademien. Enligt testatorns vilja tilldelades Erik Axel Karlfeldt priset från och med 1920 till hans död 1931. Efter detta gavs priset, likaså på livstid, till Albert Engström. Priset blev rörligt 1943, men kan fortfarande förlängas.

Pristagare

Med fast pris 
1920–31 – Erik Axel Karlfeldt
1932–42 – Albert Engström

Med rörligt pris 
 
1943 – Bo Bergman
1944 – Vilhelm Ekelund
1945 – Pär Lagerkvist
1946 – Sigfrid Siwertz
1947 – Anders Österling
1948 – Hjalmar Gullberg
1949 – Bertil Malmberg
1950 – Evert Taube
1951 – Harry Martinson
1952 – Erik Blomberg
1953 – Gunnar Ekelöf
1954 – Johannes Edfelt
1955 – Nils Ferlin
1956 – Rabbe Enckell
1957 – Olof Lagercrantz
1958 – Erik Lindegren
1959 – Werner Aspenström
1960 – Karl Vennberg
1961 – Gunnar Ekelöf
1962 – Harry Martinson
1963 – Elsa Grave
1964 – Artur Lundkvist
1965 – Sven Alfons
1966 – Bo Bergman och Tomas Tranströmer
1967 – Gunnar Ekelöf och Östen Sjöstrand
1968 – Lars Forssell
1969 – Anders Österling
1970 – Ebba Lindqvist
1971 – Johannes Edfelt
1972 – Stig Sjödin
1973 – Sandro Key-Åberg
1974 – Birger Norman
1975 – Petter Bergman
1976 – Maria Wine
1977 – Karl Ragnar Gierow
1978 – Bo Setterlind
1979 – Göran Sonnevi
1980 – Werner Aspenström
1981 – Lars Forssell
1982 – Artur Lundkvist
1983 – Tobias Berggren
1984 – Bengt Emil Johnson
1985 – Kjell Espmark
1986 – Solveig von Schoultz
1987 – Ragnar Thoursie
1988 – Lennart Sjögren
1989 – Folke Isaksson
1990 – Lars Gustafsson
1991 – Ingemar Leckius
1992 – Gunnar Harding
1993 – Anna Rydstedt
1994 – Katarina Frostenson
1995 – Lars Lundkvist
1996 – Lasse Söderberg
1997 – Eva Runefelt
1998 – Björner Torsson
1999 – Bruno K. Öijer
2000 – Jesper Svenbro
2001 – Olle Adolphson
2002 – Kristina Lugn
2003 – Tua Forsström
2004 – Gunnar D. Hansson
2005 – Eva Ström
2006 – Stig Larsson
2007 – Claes Andersson
2008 – Arne Johnsson
2009 – Ann Jäderlund
2010 – Magnus William-Olsson
2011 – Birgitta Lillpers
2012 – Lars Norén
2013 – Eva-Stina Byggmästar
2014 – Ingela Strandberg
2015 – Barbro Lindgren
2016 – Göran Sonnevi
2017 – Lennart Sjögren
2018 – Tua Forsström
2019 – Gösta Ågren
2020 – Eva Runefelt
2021 – Åsa Maria Kraft
2022 – Jenny Tunedal

Galleri

Se även
Stockholms stads Bellmanpris

Noter

Anders Zorn
Svenska litteraturpriser
Svenska Akademien
Priser och utmärkelser instiftade 1920
Formel 1-VM 1962

hade nio deltävlingar som kördes under perioden 20 maj-29 december. Förarmästerskapet vanns av britten Graham Hill och konstruktörsmästerskapet av BRM.

Vinnare 
 Förare:  Graham Hill, Storbritannien, BRM 
 Konstruktör:  BRM, Storbritannien

Grand Prix 1962

Grand Prix utanför VM 1962

Stall, nummer och förare 1962

Slutställning förare 1962

Slutställning konstruktörer 1962

Externa länkar

Säsonger
Jacob Fabricius

Jacob Fabricius, född 20 augusti 1704 i Lindesberg, död 11 december 1741 i Karlskrona, var en svensk präst och författare.

Biografi
Fabricius var amiralitetspastor i Karlskrona amiralitetsförsamling och är ihågkommen för att han en kort tid före sin död var gift med författarinnan Hedvig Charlotta Nordenflycht. Men också han var poet. Postumt utkom 1744 Amaranther, som bland annat innehåller dikter präglade av pietistisk skönhetsmystik och den av platonsk dygdeuppfattning präglade allegorien Vänskaps väg.

Bibliografi
 - Utgiven av Hedvig Charlotta Nordenflycht med dedikation och företal.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska präster under 1700-talet
Svenska författare under 1700-talet
Svenskspråkiga författare
Födda 1704
Avlidna 1741
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Lindesberg
John Levén

John Levén, född 25 oktober 1963 i Stockholm, är en svensk musiker, basist, mest känd som basist i det svenska rockbandet Europe. Levén blev medlem i Europe 1981, och han spelar där än idag. Levén har medverkat på alla Europes skivor hittills.

Diskografi

Europe 
 Europe (1983)
 Wings of Tomorrow (1984)
 The Final Countdown (1986)
 Out of This World (1988)
 Prisoners in Paradise (1991)
 Start from the Dark (2004)
 Secret Society (2006)
 Almost Unplugged (2008)
 Last Look at Eden (2009)
 Bag of Bones (2012)
 Walk the Earth (2017)

Övriga 
 Glenn Hughes - From Now On... (1994)
 Glenn Hughes - Burning Japan Live (1994)
 Thin Lizzy Tribute - The Lizzy Songs (1995) 
 Johansson Brothers - Sonic Winter (1996)
 Brazen Abbot - Eye of the Storm (1996)
 Clockwise - Nostalgia (1996)
 Brazen Abbot - Bad Religion (1997)
 Clockwise - Naïve (1998)
 Southpaw - Southpaw (1998)
 Thore Skogman - Än Är Det Drag (1998)
 Nikolo Kotzev - Nikolo Kotzev's Nostradamus (2001)
 Brazen Abbot - Guilty as Sin (2003)
 Last Autumn's Dream - Last Autumn's Dream (2003)
Impera - Spirit of Alchemy (2020)

Videografi 
 Greatest Hits - The Videos
 Live From The Dark  (2005)
 20th Anniversary Edition - The Final Countdown Tour 1986. (2006)

Svenska basister
Svenska pop- och rockmusiker
Medlemmar i Europe
Födda 1963
Män
Levande personer
Musiker från Stockholm
Motorvägar i Tjeckien

De första planerna på ett motorvägsnät igenom Tjeckien uppstod på 1930-talet efter Tysklands annektering av landet. Planerna omfattade då en motorväg mellan Wien och Warszawa som skulle gå via Brno (ty: Brünn) och en motorväg mellan Dresden och Brünn. Andra världskriget satte ett effektivt stopp för dessa planer men den tyska staten hade innan kriget brutit ut exproprierat stora landområden som skulle tas i anspråk för de nya vägarna.

Efter kriget och efter Pragkuppen 1948 lades alla planer på ett tjeckiskt (tjeckoslovakiskt) motorvägsnät på is. Den nya regimen var främst intresserad av järnvägsprojekt som skulle underlätta för den egna och den sovjetiska militärmaktens transporter inom landet och till de andra "socialistiska broderfolken" inom Warszawapakten. Tjeckerna fortsatte dock vidare på en tradition av storskalig biltillverkning som hade rönt framgångar innan kriget, Škoda. I början av 1970-talet bestämde sig det tjeckoslovakiska transportdepartementet för att bygga två stora motorvägar från Prag till resten av landet. Det var linjerna Prag - Brno - Bratislava och Prag - Hradec Králové (där det fanns en stor sovjetisk militärbas) som nu äntligen skulle byggas. 1980 färdigställdes vägbygget mellan Prag och Bratislava medan vägen mellan Prag och Hradec Králové på grund av brist på pengar bara blev byggd till hälften. Än idag väntar man på att bygga en fortsättning mot staden och mot den polska gränsen.

Sedan det forna Östeuropa upplöstes har motorvägsnätet i Tjeckien byggts ut allt mer. Motorvägsbyggena tog fart under 1990-talet och har sedan fortsatt i oavbruten fart sedan dess. Målet i Tjeckien är att ha ett motorvägsnät som binder ihop de viktigaste delarna av landet och som når ut till gränserna. Till Slovakien finns det sedan ett antal år en motorväg, men det har också under den senaste tiden öppnats en ny motorväg från Plzeň till Tyskland som knyter ihop de tjeckiska motorvägarna med de tyska. Från Prag går också en motorväg norrut till A17 i Tyskland för att slutligen nå Dresden. Även om motorvägbyggena är långt ifrån färdiga, har Tjeckien ett motorvägssystem som är av hög klass och ett bra vägnät, mycket av detta härrör från den långa tradition av bilindustri och motortillverkning som finns i landet (Škodaverken).

Motorvägssträckor i Tjeckien 

 D1 Prag – Brno – Vrchoslavice (förlängning mot Ostrava – (Polen) under byggnad)
 D2 Brno – Břeclav – (Slovakien)
 D3 (Prag – České Budějovice – (Österrike) under byggnad)
 D5 Prag – Plzeň – (Tyskland)
 D8 Prag – A17 (Tyskland)
 D11 Prag – Poděbrady (förlängning mot Hradec Králové – (Polen) under byggnad)

Externa länkar 
 Road and Motorway Directorate of the Czech Republic
 Czech motorways
Louis Riel

Louis David Riel, född 22 oktober 1844 i Winnipeg, död 16 november 1885 i Regina, var en kanadensisk politiker och upprorsledare av métisursprung.

År 1869 ledde Riel en motståndsrörelse mot den nyutnämnde kanadensiske guvernören. Man intog Fort Garry och upprättade i december en provisorisk regering med Riel som president. En expedition under överste Wolseley sändes ut och intog den 24 augusti 1870 Fort Garry, men avstod från att häkta Riel.

Riel valdes 1873 till medlem av Kanadas parlament, men tog inte plats där. Valet förklarades senare ogiltigt, varpå han omvaldes 1874. År 1875 beslöts det att han skulle förlora mandatet. Hans fåfänga och mystiska läggning övergick senare till psykisk störning, och 1877-78 var han intagen på mentalsjukhus. 

Riel levde under åren 1879-1884 i lugn som farmare i den amerikanska delstaten Montana, men sistnämnda år uppmanades han av en deputation från mestiserbefolkningen att återvända till Kanada och företräda sina landsmän. Han åstadkom snart en ny resning, som dock slogs ner våren 1885. 

Riel togs till fånga den 15 maj samma år, dömdes till döden som förrädare och avrättades genom hängning. Den franska befolkningsgruppen i Kanada såg i avrättningen en yttring av rasförföljelse från den engelska befolkningsgruppens sida, och i den närmaste tidens partistrider spelade frågan om rättvisan i Riels avrättning en ganska stor roll.

Källor
 

Kanadensiska politiker under 1800-talet
Personer från Winnipeg
Födda 1844
Avlidna 1885
Män
Personer som blivit avrättade av Kanada
Personer som blivit avrättade genom hängning
Motorvägar i Slovakien

Sedan kommuniststyrets fall i Östeuropa har motorvägarna i Slovakien vuxit fram allt mer från att bara ha haft en motorväg från Bratislava mot Tjeckien. Motorvägsbyggena tog fart under 1990-talet och har sedan fortsatt i oavbruten fart sedan dess. Målet i Slovakien är att ha ett motorvägsnät som binder ihop de viktigaste delarna av landet och som når ut till gränserna till grannländerna. Till Tjeckien har det sedan ett antal år funnits en motorväg liksom till Ungern. Sedan 2007 finns det även en motorväg till Österrike som utgör en motorvägsförbindelse mellan Bratislava och Wien. Motorvägen är ett intresse inom Europeiska unionen och även ett slovakiskt intresse, eftersom Wiens flygplats, 40 km från Bratislava i praktiken fungerar som Slovakiens internationella flygplats, då Bratislava flygplats har ganska lite utrikestrafik, även om ett lågprisbolag använder den flygplatsen som gemensam flygplats för Wien och Bratislava. Dessutom arbetspendlar en del från Bratislava till Wien.

En motorväg har byggts från Bratislava till Žilina och Košice i östra delen av landet mot den ukrainska gränsen, om än med några luckor. Slovakien har nu ett motorvägssystem som är av hög klass och ett bra vägnät.

Motorvägssträckor i Slovakien 
 
  Motorväg D1 
    : Bratislava - Trnava (50 km)
  : Trnava - Trenčín (70 km)
   : Trenčín - Žilina (68 km)
  : Žilina - Prešov - Košice - gränsen till Ukraina (329 km)

  Motorväg D2 
  : gränsen till Tjeckien - Malacky - Bratislava - gränsen till Ungern (81 km)

  Motorväg D3 
  : gränsen till Polen - Čadca - Žilina (61 km)

  Motorväg D4 
 gränsen till Österrike - runt Bratislava - gränsen till Österrike (48 km)
497 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Grekland 
 Artybios slår ner upproret på Cypern, som är en del av det pågående joniska upproret.
 Perserna inleder ett fälttåg mot Hellesponten och senare även mot Karien. Under fälttåget i Karien blir Miletos tyrann Aristagoras besegrad av den persiske kungen Dareios I och tvingas fly till Thrakien, där han dör inom kort.

Romerska republiken 
 17 december – Ett tempel till guden Saturnus ära invigs i Rom.

Kina 
 Staden Tianjin grundas.

Födda 
 Sofokles, atensk dramatiker och statsman (född detta eller nästa år; död 406 f.Kr.)

Avlidna 
 Aristagoras, tyrann i staden Miletos och ledare för det joniska upproret

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
Motorvägar i Serbien

I Serbien har motorvägarna både egna nummer och normalt också europavägsnummer, och oftast skyltas bara europavägsnumren.

Serbien har motorvägar som till största del är byggda under den tid då Jugoslavien existerade. Flera serbiska motorvägar är byggda mellan 1960- och 1980-talet. De byggdes till stor del under den tid då Tito styrde Jugoslavien och den främsta avsikten var från början att knyta ihop de olika delarna av det som då var Jugoslavien och Belgrad fanns då i centrum för landet.

Under 1990-talet byggdes egentligen inga nya vägar i Serbien då det var politiskt instabilt och krig gjorde att ekonomin inte tillät nyinvesteringar på infrastruktur. Planerade nya motorvägsbyggen fick därför vänta under hela 1990-talet. Hösten 2000 bytte Serbien regim och detta innebar också en förändring i landets ekonomi. Detta innebar att motorvägsbyggen åter kunde komma igång. Detta prioriteras också i allt större omfattning då Serbien håller på att återta sin position som ett viktigt land för internationell genomfart. Visum behövs inte längre för EU-medborgare, vilket gör Serbien till ett lämpligt transitland. Sedan slutet av 2009 behöver inte heller serbiska medborgare visum till EU-länder. E75 är nu huvudväg mellan Ungern och Grekland. Nya motorvägar håller också på att byggas och fler planeras. En ny ringled runt Belgrad är under byggnad och delar av denna används redan. Det är också motorvägsbygge på E80 från Niš till gränsen till Bulgarien. Denna kommer att bli en länk i en motorvägsförbindelse från Bulgarien och Turkiet och övriga Europa när Bulgarien byggt sin del i detta. Ytterligare motorvägar projekteras men dessa planer är ännu enbart förslag. De flesta motorvägar är avgiftsbelagda.

Motorvägssträckor i Serbien 
A1 (skyltas E75), Gräns mot Ungern - Subotica - Belgrad - Niš - Preševo - gräns mot Nordmakedonien
A2 (skyltas E763), Belgrad - Čačak
A3 (skyltas E70), Belgrad - Batrovci (vid gränsen mot Kroatien)
A4 (skyltas E80), Niš - Dimitrovgrad (vid gränsen mot Bulgarien)
Under byggnad och planering:
"Nummerlös" Ringled runt Belgrad (denna är under byggnad och vissa delar är färdiga)
A2 mot Montenegro planeras som motorväg, sträckan Belgrad-Čačak är färdig och öppen för trafik: Återstår delen mellan Čačak och gränsen till Montenegro.

Källor
Slush Puppie

Slush Puppie är en dryck av sorten Slush som tillverkas och säljs av Cadbury Schweppes i över 50 länder.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Drycker
Šid

Šid (serbiska kyrilliska: Шид) är en ort och kommun i området Srem i Serbien och ligger mycket nära gränsen till Kroatien. Folkmängden i centralorten uppgick till 16 311 invånare vid folkräkningen 2002, och hela kommunen hade 36 423 invånare 2007. Majoriteten är serber (77,6%).

Under 1990-talet har Šid utmärkt sig för att ligga nära de krigshärjade områdena i Kroatien, bland annat Vukovar men Šid har däremot varit en ort som klarat sig undan konflikterna under 1990-talet.

Motorvägen E70 går nära Šid och järnvägen mellan Zagreb och Belgrad går rakt genom Šid. Detta har inneburit att Šid från 1990-talet och framåt har blivit ett viktigt gränssamhälle sedan det f.d. Jugoslavien delats under 1990-talet. Šid har därför blivit känt som ett samhälle där det råder gränskontroll med pass och tull. Detta var besvärliga processer förut då det var hårda regler för visum för att komma in till det dåvarande Serbien och Montenegro. Idag har dock detta förändrats, och pass- och tullkontrollen är numera normal till det nuvarande Serbien. Reglerna för resor över denna gräns har också förenklats de senaste åren.

I byn Privina Glava nära Šid finns en kyrka som är byggd på 1100-talet.

Orter
Följande orter ligger i kommunen:
Adaševci (Адашевци)
Bačinci (Бачинци)
Batrovci (Батровци)
Berkasovo (Беркасово)
Bikić Do (Бикић До)
Bingula (Бингула)
Erdevik (Ердевик)
Gibarac (Гибарац)
Ilinci (Илинци)
Jamena (Јамена)
Kukujevci (Кукујевци)
Ljuba (Љуба)
Molovin (Моловин)
Morović (Моровић)
Privina Glava (Привина Глава)
Sot (Сот)
Vašica (Вашица)
Višnjićevo (Вишњићево)

Källor

Orter i Serbien
Orter i Vojvodina
Gränsorter i Europa
Garry Tallent

Garry Tallent, född 27 oktober 1949 i Detroit, Michigan, och uppvuxen i Neptune City, New Jersey, är en amerikansk musiker och skivproducent. Han är mest känd basist och ursprungsmedlem i E Street Band.

När Bruce Springsteen upplöste E Street Band 1989 flyttade Tallent till  Nashville, Tennessee. Där påbörjade han en karriär som skivproducent och studiobasist. Tallent kom tillbaka till E Street Band när Springsteen återförenade bandet 1995 för inspelning av nya låtar till sitt album Greatest Hits.

Innan E Street Band bildades spelade Tallent med Little Melvin & The Invaders (1967), Downtown Tangiers Band (1968), The Jaywalkers (1968), Moment Of Truth (1968), Glory Road (1969-1970), Dr Zoom And The Sonic Boom (1971-1972) och The Bruce Springsteen Band (1972).

Externa länkar
The E Street Band
Garry's Corner

Födda 1949
Amerikanska rockmusiker
Amerikanska basister
Medlemmar i E Street Band
Män
Levande personer
Neptune City

Neptune City, eller bara Neptune, stad i Monmouth County, New Jersey, USA. Invånarantal 5 000. Basisten i E Street Band, Garry Tallents uppväxtstad. Jack Nicholson växte också upp här.

Referenser 

Orter i New Jersey
Monmouth County