kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Loretta Lynn

Loretta Lynn, född Webb den 14 april 1932 i Butcher Hollow (ibland även kallat Butcher Holler) i Johnson County, Kentucky, död 4 oktober 2022 i Hurricane Mills, Humphreys County, Tennessee, var en amerikansk countrysångerska och låtskrivare. Hon är syster till sångarna Crystal Gayle och Peggy Sue och låtskrivaren Donald Ray Webb och kusin till Patty Loveless. 

Lynn slog igenom år 1960 med låten "I'm a Honky Tonk Girl" och hade sin storhetstid som artist under 1960- och 1970-talen. Några av hennes kända låtar är "Don't Come Home a' Drinkin' (With Lovin' on Your Mind)" (1966), "Fist City" (1968), "Woman of the World" (1969), självbiografiska "Coal Miner's Daughter" (1970) och "After the Fire Is Gone" (1971). Hon gjorde även bland annat ett antal duetter med Conway Twitty, däribland låten "Louisiana Woman, Mississippi Man". Patsy Cline var en av Lynns största inspirationskällor.

2004 släppte hon albumet Van Lear Rose tillsammans med White Stripes-medlemmen Jack White. Albumet blev en stor succé och fick en Grammy för "Årets bästa countryalbum".

Hon gifte sig i januari 1948 med Oliver Vanetta "Mooney" Lynn. Tillsammans med honom fick hon sex barn. Han dog på grund av diabetes 1996 och de hade då varit gifta i 48 år. Hennes självbiografi, Coal Miner's Daughter, filmatiserades 1980 (se Loretta) och Sissy Spacek vann en Oscar för sitt porträtt av Loretta Lynn.

Totalt tilldelades Lynn 18 Grammyutmärkelser och toppade den amerikanska countrysingellistan 16 gånger.

Diskografi 

Album

 (med Ernest Tubb)

 (med Ernest Tubb)

 (med Ernest Tubb)

 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)

 (med Ernest Tubb)
 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)

 (med Conway Twitty)
 (med Dolly Parton & Tammy Wynette)

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

 
 
 

Amerikanska countrysångare
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Mottagare av Frihetsmedaljen
Musiker från Kentucky
Personer från Johnson County, Kentucky
Födda 1932
Avlidna 2022
Kvinnor
Patti Page

Patti Page, egentligen Clara Ann Fowler, född 8 november 1927 i Claremore, Oklahoma (några källor uppger Muskogee), död 1 januari 2013 i Encinitas, Kalifornien, var en amerikansk sångerska. Hon var en av de största artisterna inom så kallad "traditionell pop". Hennes låtar hade ofta inslag av countrymusik.

Page slog igenom i slutet av 1940-talet, bland annat som sångerska i Jimmy Joys orkester. 1947 fick hon skivkontrakt med Mercury. Hennes största hit var "The Tennessee Waltz" från 1950 vilken är en av de mest sålda singlarna i historien i USA. Den följdes upp av "I Went to Your Wedding" och "The Doggie in the Window". Sin sista stora hit fick hon 1965 med låten "Hush, Hush, Sweet Charlotte" från filmen med samma namn.

Diskografi

Studioalbum (urval)

Låtar i urval

 "Confess" (1948) (US #12)
 "So in Love" (1948) (US #13)
 "Money, Marbles, and Chalk" (1949) (US #27, US Country #15)
 "I'll Keep the Lovelight Burning" (1949) (US #26)
 "With My Eyes Wide Open, I'm Dreaming" (1949) (US #11)
 "I Don’t Care If the Sun Don’t Shine" (1950) (US #8)
 "All My Love (Bolero)" (1950) (US #1)
 "Back in Your Own Backyard" (1950) (US #23)
 "Tennessee Waltz" (1950) (US #1, US Country #2)
 "Would I Love You (Love You, Love You)" (1951) (US #4)
 "Down the Trail of Achin' Hearts" (1951) (US #17)
 "Mockin’ Bird Hill" (1951) (US #2)
 "Mister and Mississippi" (1951) (US #8)
 "Detour" (1951) (US #5)
 "And So to Sleep Again" (1951) (US #4)
 "Come What May" (1952) (US #9)
 "Whispering Winds" (1952) (US #16)
 "Once in a While" (1952) (US #9)
 "I Went to Your Wedding" (1952) (US #1)
 "You Belong to Me" (1952) (US #4)
 "Why Don’t You Believe Me" (1952) (US #4)
 "(How Much Is That) Doggie in the Window" (1953) (US #1)
 "Now That I'm in Love" (1953) (US #18)
 "Butterflies" (1953) (US #10)
 ""Father, Father" (1953) (US #23)
 "Changing Partners" (1953) (US #3)
 "Cross Over the Bridge" (1954) (US #2)
 "Steam Heat" (1954) (US #8)
 "What a Dream" (1954) (US #10)
 "Let Me Go, Lover!" (1954) (US #8)
 "Piddlily Patter Patter" (1955) (US #32)
 "Croce di Oro" (1955) (US #16)
 "Go on with the Wedding" (1955) (US #11)
 "My First Formal Gown" (1956) (US #80)
 "Allegheny Moon" (1956) (US #2)
 "Mama from the Train" (1956) (US #11)
 "Repeat After Me" (1956) (US #53)
 "A Poor Man's Roses (Or a Rich Man's Gold)" (1957) (US #14)
 "Old Cape Cod" (1957) (US #3)
 "I'll Remember Today" (1957) (US #23)
 "Belonging to Someone" (1957) (US #13)
 "Another Time, Another Place" (1958) (US #20)
 "Left Right out of Your Heart (Hi Lee Hi Lo Hi Lup Up Up)" (1958) (US #3)
 "Fibbin'" (1958) (US #39)
 "Hush, Hush, Sweet Charlotte" (1965)

Källor

Noter

Externa länkar

 Officiell webbplats

Amerikanska sångare
Födda 1927
Avlidna 2013
Kvinnor
Musiker från Oklahoma
Amerikanska musiker under 1900-talet
Walter Hartmann

Walter Hartmann född 23 juli 1891 i Mülheim an der Ruhr mellan Essen och Duisburg i Ruhrområdet och död 11 mars 1977 i Hameln cirka 50 km sydväst om Hannover var en tysk militär. Walter Hartmann befordrades till generalmajor i oktober 1941 och till general i artilleriet i maj 1944. Han erhöll Riddarkorset av järnkorset med eklöv och svärd i mars 1945. Efter kriget var Walter Hartmann i amerikansk krigsfångenskap från maj 1945 till juni 1947.

Militär karriär
befälhavare för 24. artilleriregementet oktober 1937 - november 1940
artillerichef i LII. armékåren november 1940 – juli 1941
på sjukhus (förlorade vänster arm och ben) juli 1941 – maj 1942
befälhavare för specialdivision 407 maj – september 1942 
befälhavare för 390. fältövningsdivisionen september 1942 – april 1943
befälhavare för 87. infanteridivisionen april – november 1943 
till överbefälhavarens förfogande november 1943 - februari 1944
befälhavare för I. armékåren februari - mars 1944
befälhavare för XLIX. bergskåren maj - september 1944
befälhavare för VIII. armékåren september 1944 - mars 1945
befälhavare för XXIV. pansarkåren april - maj 1945

Generaler i Nazityskland
Män
Födda 1891
Avlidna 1977
Anna Karenina (film, 1927)

Anna Karenina (originaltitel: Love) är en amerikansk stumfilm från 1927 i regi av Edmund Goulding. Filmen baseras på romanen från 1877 av Lev Tolstoj. Filmen avvek dock en del från romanen och spelades in med två olika slut, ett lyckligt och ett olyckligt. Det lyckliga var för den amerikanska publiken. 1935 spelades historien in en andra gång, återigen med Greta Garbo i huvudrollen, under titeln Anna Karenina.

Rollista (i urval) 
 Greta Garbo - Anna Karenina
 John Gilbert - Kapten Greve Alexej Vronskij
 George Fawcett - Storherig
 Emily Fitzroy - Storhertiginnan
 Brandon Hurst - Senator Alexej Karenin
 Philippe De Lacy - Serjozja Karenin, son till Anna

Externa länkar 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska romantikfilmer
Filmer 1927
Lev Tolstoj-filmatiseringar
Filmer baserade på ryska romaner
Amerikanska stumfilmer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Wilhelm Hasse

Wilhelm Hasse född 24 november 1894 i Neisse i Oberschlesien, död 21 maj 1945 i fånglägret i Písek omkring 90 km söder om Prag. Tysk militär. Hasse befordrades till generalmajor i februari 1942 och till general i infanteriet i augusti 1944. Han erhöll Riddarkorset av järnkorset med eklöv i januari 1945. 

Hasse var
operationschef vid generalstaben i armégrupp Nord september 1939 – december 1940
chef för generalstaben vid 18. armén december 1940 – januari 1942
chef för generalstaben vid armégrupp Nord januari 1942 – februari 1943
till överbefälhavarens förfogande februari - november 1943
befälhavare för 30. infanteridivisionen november 1943 – mars 1944 
befälhavare för II. armékåren mars 1944 – mars 1945
befälhavare (tf) för 17. armén mars - maj 1945
befälhavare för XXIV. pansarkåren april - maj 1945

Hasse sårades och var i sovjetisk krigsfångenskap  8 – 21 maj 1945.

Generaler i Nazityskland
Män
Födda 1894
Avlidna 1945
Personer från Neisse
Friedrich Wilhelm Hauck

Friedrich Wilhelm Hauck född 10 januari 1897 i Breslau (dagens Wrocław i Polen) död 15 april 1979 i Überlingen ca 30 km nordväst om Friedrichshafen vid Bodensjön var en tysk militär under andra världskriget. Hauck befordrades till generalmajor i juni 1943 och till general i artilleriet i april 1945. Han erhöll Riddarkorset av järnkorset i juni 1944. Hauck var i amerikansk  krigsfångenskap maj 1945 – februari 1948. 

Därefter skrev Hauck med bistånd av sex andra samtida tyska generaler på US Armys uppdrag "Die Operationen der Deutschen Heeresgruppen an der Ostfront 1941 - 1945; Südliches Gebiet".

Karriär 
operationschef vid generalstaben i V. armékåren november 1938 – juni 1940
chef för generalstaben vid särskilda armékommando XXXVII juni 1940 – februari 1941
kvartermästare vid 11. armén februari 1941 – september 1942
kommenderad till generalkvartermästaren vid arméns generalstab september – november 1942
befälhavare för 386. grenadjärregementet november 1942 - mars 1943
befälhavare för 305. infanteridivision mars 1943 – november 1944 
befälhavare (tf) för LXXVI. pansarkåren november – december 1944
till överbefälhavarens förfogande december 1944 - januari 1945
kommenderad till kurs för befälhavande generaler 2 – 15 januari 1945
befälhavare (tf) för LXIV. armékåren  15 – 24 januari 1945
befälhavare för LI. bergskåren mars – maj 1945

Generaler i Nazityskland
Män
Födda 1897
Avlidna 1979
Personer från Breslau
Stopp! Tänk på något annat

Stopp! Tänk på något annat är en svensk dramafilm  från 1944 i regi av Åke Ohberg.

Handling
Karsten blir förälskad i Sonja, men hon avvisar honom trots att hon inte är ointresserad. Hon reser till Frankrike, han reser efter och deras kontakt fördjupas. Han måste resa hem och lyckas inte övertala henne att följa med. När hon till slut kommer tillbaka fortsätter hans uppvaktning. Sonja tror inte på hans ord, men inser att han har mognat betydligt och bestämmer sig för att inleda ett förhållande.

Om filmen
Filmen premiärvisades 26 oktober 1944. Som förlaga har man Olle Hedbergs romansvit Grop åt andra, Mota Olle i grind och Stopp! Tänk på något annat som utgavs 1937-1939. Filmrätten till dessa romaner köptes först av Svensk Filmindustri och Per Lindberg skrev ett manuskript som dock aldrig spelades in. Inspelningen av filmen skedde vid Europa Studio i Sundbyberg med foto av Sven Thermænius.

Rollista (i urval)
Källa: 
Eva Henning - Sonja Strömbeck 
Hasse Ekman - Karsten Kirsewetter 
Olof Winnerstrand - överste Wilhelm Kirsewetter, Karstens far 
Hjördis Petterson - Henriette Kirsewetter, Karstens mor 
Ingrid Backlin - Annemari Tirén 
Anders Ek - Mårten Bergfelt 
Hugo Björne - Oscar Patrik Tirén, prost, Annemaries far 
Gösta Cederlund - ingenjör Hans Strömbäck, Sonjas far 
Marianne Löfgren - fru Strömbeck, Sonjas mor 
Marianne Gyllenhammar - Lisbeth 
Curt Masreliéz - Hasse af Stråhlberg 
Nina Scenna - Hilma, Kirsewetters husa 
Magnus Kesster - Frans Kvist 
Constance Gibson - Lotten, Lisbeths farmor

Musik i filmen
Valse mélancolique, kompositör Nathan Görling, instrumental. 
Ma belle fille, kompositör Nathan Görling, instrumental. 
Amapola, kompositör och text Joseph Maria Lacalle, svensk text Ejnar Westling, instrumental.  
Min tös, kompositör Otto Hultner text Felix Körling, instrumental. 
Parlez-moi d'amour, kompositör och text Jean Lenoir svensk text Kärlekens ord Karl-Ewert och svensk text Säg du älskar mig Dix Dennie, instrumental. 
Il barbiere di Siviglia. Uvertyr (Barberaren i Sevilla. Uvertyr) kompositör Gioacchino Rossini, instrumental. 
Symfoni, nr 6, op. 74, h-moll (Pathétique) kompositör Peter Tjajkovskij,  instrumental.

Källor

Externa länkar
 

Filmer 1944
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Åke Ohberg
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Arthur Hauffe

Arthur Hauffe född 20 december 1892 i Wittgensdorf ca 5 km nordväst om Chemnitz i Sachsen död 22 juli 1944 öster om Lviv i dagens Ukraina. Tysk militär. Hauffe befordrades till generalmajor i juni 1941 och till general i infanteriet i november 1943. Han erhöll Riddarkorset av järnkorset i juli 1943. Tillfångatagen av sovjetiska stridskrafter 22 juli 1944 och vid marsch samma dag mot krigsfångenskap i Sovjetunionen trampade han på en truppmina och dödades.

Befäl 
 chef för generalstaben vid gränskommando övre Rhen maj – september 1939
 chef för generalstaben vid XXV. Armeekorps september 1930 – februari 1940
 chef för generalstaben vid XXXVIII. Armeekorps februari – september 1940
 chef för generalstaben vid den tyska Wehrmachtsinsatsen i Rumänien och samtidigt befälhavare för tyska arméstridskrafterna i Rumänien september 1940 – juni 1941
 befälhavare för tyska arméstridskrafterna i Rumänien juni 1941 – januari 1943
 befälhavare för 46. Infanterie-Division februari - augusti 1943 
 befälhavare för XIII. Armeekorps september 1943 – juli 1944

Referenser 

Generaler i Nazityskland
Män
Födda 1892
Avlidna 1944
Ken Venturi

Kenneth "Ken" Venturi, född 15 maj 1931 i San Francisco, Kalifornien, död 17 maj 2013 i Rancho Mirage, Kalifornien, var en framstående amerikansk professionell golfspelare på PGA-touren under det sena 1950- och tidiga 1960-talet.

Venturi fick sitt nationella genombrott då han 1956 som amatör kom tvåa i The Masters Tournament efter att ha legat i ledningen sedan den första rundan. Den sista rundan gick han under svåra förhållanden på 80 slag vilket hindrade honom från att bli den förste amatör som vann tävlingen.

Tidigt på 1950-talet var Venturi elev hos den store golfspelaren Byron Nelson och han influerades även av sin spelpartner Ben Hogan. Med sin inställning kombinerad med sin fantastiska talang blev Venturi en regelbunden vinnare under sina tidiga år på PGA-touren efter att han blev professionell 1956. Han var nära att vinna The Masters Tournament 1958 och 1960 men båda gångerna besegrades han av Arnold Palmer.

Efter att han ådragit sig några mindre skador i en bilolycka 1961 tappade Venturi sin sving och hans karriär började att gå utför. Detta pågick fram till 1964 då han började att spela bra igen. Efter en rad bra placeringar i olika tävlingar nådde han toppen av sin comeback genom att vinna 1964 års US Open på Congressional Country Club efter att nästan ha kollapsat i hettan under den sista rundan som spelades över 36 hål. Hans seger blev det årets toppnyhet och han fick ta emot utmärkelsen Årets idrottsman av tidningen Sports Illustrated.

Efter 1964 dalade Venturis karriär igen och hans hälsa försämrades av en sjukdom i handlederna. Efter flera operationer återställdes hans hälsa men han kom aldrig tillbaka till sin gamla form. Efter att han dragit sig tillbaka från PGA-touren 1967 och 14 segrar där arbetade han de följande 30 åren som expertkommentator på CBS Sports samtidigt som han drev flera golfskolor.

Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1931
Avlidna 2013
Luftmotstånd

Luftmotstånd är en kraft som beror på det mekaniska motstånd som strömmande luft orsakar. Det finns på grund av luftens molekyler. Till exempel när man cyklar studsar dessa mot en och man förlorar rörelseenergi som molekylerna tar upp. Luftmotståndet är proportionellt mot tvärsnittsytan och mot kvadraten på hastigheten. Detta beror på att molekylernas rörelseenergi är en kvadrat på hastigheten och sedan på att antalet luftmolekyler som kolliderar med föremålet är proportionellt mot tvärsnittsytan.

Om ett föremål rör sig med hög hastighet är luftmotståndet stort. När en tung kropp med liten tvärsnittsarea faller en kortare sträcka är luftmotståndet i praktiken så litet att man kan bortse ifrån det. Då är föremålet i fritt fall. Ett fallande föremål når till slut en konstant hastighet, den så kallade gränshastigheten. Detta beror på att med hastigheten ökar även luftmotståndet, till den punkt då luftmotståndet blir lika stor som tyngdkraften som får föremålet att falla och föremålet därför slutar accelerera.

Luftmotståndet beräknas som

där
Fd är luftmotståndet
C är luftmotståndskoefficienten, beroende på föremålets strömlinjeform, till exempel 0,25 till 0,45 för en personbil
ρ är luftens densitet
A är föremålets tvärsnittsarea
v är föremålets relativa hastighet genom luften

Se även
 Anfallsvinkel
 Coandăeffekten
 Gränshastighet
 Gränsskikt
 Lyftkraft
 Reynoldstal
 Stokes lag
 Överstegring

Externa länkar
Undervisningsmaterial om luftmotstånd

Strömningsmekanik
David (miniserie)

David är en tysk/amerikansk/italiensk miniserie från 1997.

Handling
Officiell handling: "Gud förser Israels folk med två kungar via profeten Samuel; den store krigaren Saul som till sist sviker Gud – och David, Goliats besegrare. David ger storhet och ära till den Israeliska monarkin, men sedan syndar även han mot Guds bud - han förför en vacker kvinna och ser till att hennes man mördas. Mönstret av död och våld fortsätter sedan inom hans egen familj."

Om filmen
 Följer efter avsnitten: Genesis, Abraham, Jacob, Josef, Moses och Simson och Delila.
 Del 11 och 12 av 21 i Bibelserien.

Rollista (urval)
Nathaniel Parker - David
Jonathan Pryce - Saul
Leonard Nimoy - Samuel
Sheryl Lee - Bathsheba

Externa länkar
Info hos IMDb

Filmer 1997
Filmer baserade på Bibeln
Amerikanska dramafilmer
Italienska dramafilmer
Tyska dramafilmer
Kulturella återgivningar av kung David
Salomo (miniserie)

Salomo är en amerikansk film från 1997.

Handling
Officiell handling: "Strax innan Kung Davids död tvistas det om vem som skall efterträda honom. Davids favoritson Salomo besegrar sin äldre bror och blir därmed Israels nya kung. Salomo blir med tiden berömd och respekterad bland sitt folk för sin visdom och rättvisa. Besökare kommer från hela världen och bland dem anländer Drottningen av Saba vars skönhet Salomo inte kan motstå."

Om filmen
 Följer efter avsnitten: Genesis, Abraham, Jacob, Josef, Moses, Simson och Delila och David.
 Del 13 och 14 av 21 i Bibelserien.

Rollista (urval)
Ben Cross ....  Solomon 
Vivica A. Fox ....  Queen of Sheba 
Max von Sydow ....  David 
David Suchet ....  Joab

Externa länkar
Info hos IMDb

Amerikanska dramafilmer
Filmer 1997
900-talet f.Kr. på film
Mandarin (ämbetsman)

Mandarin, västerländsk benämning på en ämbetsman i det kejserliga Kina och Vietnam.

Ordet, som användes som översättning av det kinesiska ordet guān (官), kommer sannolikt ifrån det portugisiska ordet mandarim, som betyder "minister" eller "rådgivare", vilket i sin tur kan härledas till det äldre sanskrit-ordet mandari (kommendör).

Alla civila och militära ämbetsmän, ofta sammanfattade under benämningen baiguan ("de 100 sysslorna"), tituleras guanfu. Under Qing-dynastin var ämbetsmannahierarkien delad i 9 rangklasser, vilka utmärkas genom olika knappar på hattarna och genom broderier på bröstet. Då de adlas, tillfaller adelskapet endast deras förfäder. Ärftliga titlar tillkom endast Konfucius och kejsarnas ättlingar, men de senare kunde inte göra anspråk på statstjänst, om de inte avlagt nödvändiga examina. De enda familjer, som i någon mån liknade Europas aristokrati, är de, vilka sedan århundraden, son efter fader, hört till rikets litterärt verksamma.

Det var dock inte endast meriter som bestämde de kinesiska ämbetsmännens utnämning, tvärtom förekom i Kina i stor skala försäljning av sysslor. Att bli provinsguvernör kostade 600 000 à 700 000 kr. (1910 års penningvärde). En guvernör utnämndes för 3 år och skulle på den tiden skaffa sig ersättning för dessa utgifter, medan hans lön var 15 500 kr. Dessutom ålåg det honom att sörja för sina släktingars bästa.

Det kinesiska ämbetsmannaväsendet avskaffades 1912 i samband med att Qing-dynastin föll.

Källor 

Garrett, Valery M. Mandarin Squares: Mandarins and Their Insignia. New York: Oxford University Press, 1990.
Kinas historia
 
WP:Projekt Kina
Cäsar von Hofacker

Cäsar von Hofacker, född 11 mars 1896 i Ludwigsburg, död 20 december 1944 i Berlin, var en tysk officer i Luftwaffe och delaktig i 20-juli attentatet mot Adolf Hitler år 1944. Han ingick i Karl-Heinrich von Stülpnagels stab. 

Hofacker greps i Paris den 26 juli 1944 och fördes till Gestapo i Berlin. Under tortyr angav han bland andra generalfältmarskalk Erwin Rommel som en av de mot Hitler sammansvurna. Hofacker dömdes av Volksgerichtshof till döden den 30 augusti 1944 och hängdes i Plötzenseefängelset den 20 december samma år.

Populärkultur 
I filmen Rommel från 2012 gestaltas Cäsar von Hofacker av den tyske skådespelaren Tim Bergmann.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
 

Militärer i Nazityskland
20 juli-attentatet
Män
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade genom hängning
Födda 1896
Avlidna 1944
Personer från Ludwigsburg
Personer avrättade i Plötzenseefängelset
Haide Göransson

Haide Göransson, ursprungligen Hajde Göransson, född 12 maj 1928 i Stockholm, död 28 december 2008, var en svensk skådespelare och mannekäng.

Hon startade 1953 butiken Haides bad- och underkläder på Linnégatan 1 i Stockholm; i dag drivs den av hennes dotter och ligger sedan sommaren 2009 på Linnégatan 4.

Hon var från 1951 gift med skådespelaren Birger Malmsten. De fick två barn, Liselotte Bergholtz och Claes Malmsten.

Filmografi

Referenser

Externa länkar

Födda 1928
Svenska skådespelare
Kvinnor
Avlidna 2008
Skådespelare från Stockholm
Lanny Wadkins

Lanny Wadkins, född 5 december 1949 i Richmond i Virginia, är en amerikansk golfspelare.

Wadkins studerade på Wake Forest University. Han vann förutom tre delstatssegrar för amatörer även US Amateur Championship 1970 och han deltog i Walker Cup 1969 och 1971. Han blev professionell 1971 och efter det följde en rad segrar på PGA-touren och hans 21:a och sista PGA-seger kom i Canon Greater Hartford Open 1992. Hans största seger kom 1977 i majortävlingen PGA Championship.

Han spelade för det amerikanska laget i Ryder Cup åtta gånger (1977, 1979, 1983, 1985, 1987, 1989, 1991 och 1993) vilket 2004 tillsammans med Raymond Floyd var rekord över flest Ryder Cup-tävlingar för en amerikansk spelare. (Nick Faldo har spelat elva gånger för Europa.) 1995 var han kapten för laget.

Från 2000 spelar Wadkins på Champions Tour och det året vann han ACE Group Classic vilket 2005 är hans hittills enda seger på den touren. Han delar sin tid på Champions Tour med att arbeta för CBS Sports.

Meriter

Majorsegrar
1977 PGA Championship

PGA-segrar
1972  Sahara Invitational  
1973  Byron Nelson Golf Classic,  USI Classic  
1977  World Series of Golf  
1979  Glen Campbell-Los Angeles Open,  Tournament Players Championship  
1982  Phoenix Open,  MONY Tournament of Champions,  Buick Open  
1983  Greater Greensboro Open,  MONY Tournament of Champions  
1985  Bob Hope Classic,  Los Angeles Open,  Walt Disney World/Oldsmobile Classic 
1987  Doral-Ryder Open  
1988  Hawaiian Open,  Colonial National Invitation  
1990  Anheuser-Busch Golf Classic  
1991  United Hawaiian Open 
1992  Canon Greater Hartford Open

Segrar på Champions Tour
2000 ACE Group Classic

Övriga segrar
1968 Southern Amateur 
1970 U.S. Amateur, Southern Amateur 
1978 Victorian PGA Championship, Canadian PGA Championship 
1979 Bridgestone Open 
1980 PGA Grand Slam of Golf
1984 World Nissan Championship 
1990 Fred Meyer Challenge (med Bobby Wadkins)

Externa länkar
Profil på PGA Tour



Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1949
Levande personer
Personer från Richmond, Virginia
Idrottare från Virginia
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Alumner från Wake Forest University
Spelare på PGA Tour
Marie-Louise Mannervall

Margareta Marie-Louise Mannervall, född 23 december 1910 i Stockholm, död där 30 april 1999, var en  svensk skådespelare.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Födda 1910
Avlidna 1999
Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Skådespelare från Stockholm