kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Klipping

Erik Klipping, Erik V Kristoffersson, född 1249, död 22 november 1286, var kung av Danmark 1259–1286. Han var son till sin företrädare kung Kristofer I och Margareta Sambiria av Pommerellen. 

Vid faderns död 1259 låg danska kronan i konflikt med ärkebiskop Jacob Erlandsen och Köpenhamn var intaget och Själland invaderat av furst Jarimar av Rügen och hertig Erik Abelsen av Slesvig. Både Sverige och Norge ställde anspråk på den danska tronen genom den tidigare kungens Erik Plogpennings döttrar Sofia och Ingeborg. Den tioårige Erik kröntes juldagen 1259 i Viborgs domkyrka. Eriks mor, änkedrottning Margareta Sambiria, var rikets regent under hans omyndighet. Konflikten med Erik Abelsen bilades 1260 då denne blev hertig av Sønderjylland. Den blossade snabbt upp igen och under slaget på Lohede 1261 tillfångatogs både änkedrottningen och Erik Klipping. Margareta frigavs året därpå, men Erik släpptes först när han blev myndig 1264.

Erik blandade sig i tronstriderna mellan Birger jarls söner Valdemar och Magnus i Sverige. Erik stödde först Magnus och senare Valdemar. År 1277 härjade danska styrkor långt in i Sverige. För att finansiera dessa äventyr genomförde Erik "klippning" (devalvering) av landets valuta, vilket förmodligen gav upphov till hans märkliga tillnamn.  

Erik Klipping gifte sig den 11 november 1273 i Schleswig med Agnes av Brandenburg. Paret fick följande barn:

Erik Menved (1274–1319), kung av Danmark
Kristofer II (1276–1332), kung av Danmark
Märta (död 1341), Sveriges drottning genom sitt äktenskap med kung Birger Magnusson
Rikissa (död 1308), furstinna av Mecklenburg-Werle genom sitt äktenskap med furst Nikolaus II
Katarina (född och död 1283)
Elisabet (född och död 1283)
Valdemar (död 1304)

Erik utmanade starka adelsintressen och 1282 tvingades han genom en så kallad handfästning att ge danehoffet, stormannaklassens främsta organ, ökat inflytande framförallt över lagstiftningen. Ett aristokratiskt missnöje med Eriks regim kvarstod dock. Den 22 november 1286 blev han mördad i Finderup i Jylland, och nio stormän dömdes året därpå fredlösa för mordet.

Erik Klipping är begravd i Viborgs domkyrka.

Källor 

 

Danmarks regenter
Kungligheter som blivit mördade
Personer som blivit mördade i Danmark
Personer i Danmark under 1200-talet
Födda 1249
Avlidna 1286
Män
Jakob II av Skottland

Jakob II, född 16 oktober 1430, död 3 augusti 1460, var kung av Skottland från 1437. Han var son till Jakob I av Skottland och Johanna av Beaufort. 

Jakob II var den ende överlevande sonen till Jakob I, och stöddes av såväl adeln som parlamentet. Under hans minderårighet kämpade två adelspartier om makten i Skottland. Jakob anslöt sig till earlen av Douglas. Partierna försonade sig vid 1440-talets slut, samtidigt som Jakob uppnådde myndig ålder. Han frigjorde sig nu från Douglas inflytande och sökte stöd hos kyrkan. En adlig sammansvärjning under Douglas ledning slutade med att denne mördades av Jakob och hans anhängare led fullständigt nederlag 1455.

1460 ingrep Jakob II på huset Lancasters sida i Rosornas krig och angrep engelska områden i södra Skottland. Han dödades när en kanon exploderade under belägringen av Roxburgh Castle.

Gift med Maria av Gueldres (Marie av Geldern), dotter till Arnold, hertig av Geldern.

Barn:
 Jakob III av Skottland

Källor 

Skottlands regenter
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Huset Stuart
Kungligheter som stupat i strid
Födda 1430
Avlidna 1460
Män
Jakob IV av Skottland

Jakob IV av Skottland, född 17 mars 1473, död 9 september 1513, kung av Skottland från 1488 till sin död, son till Jakob III av Skottland och Margareta av Danmark. Gift 1503 med Margareta av England, dotter till Henrik VII av England.

Jakob hade av de upproriska proklamerats som kung mot sin far och kröntes 1488. Han stärkte den skotska statens inflytande över de västliga öarna. Han understöd till en pretendent av huset York ledde till krig med England 1496-97. Det avvecklades genom hans giftermål med Henrik VII:s dotter. Hans förbindelser med Frankrike mot Henrik ledde till ett nytt krig 1513. Under en invasion av England samma år besegrades och dödades han i slaget vid Flodden.

Barn:
 Jakob V av Skottland född 1512.

Källor 

Skottlands regenter
Huset Stuart
Födda 1473
Avlidna 1513
Män
Kungligheter som stupat i strid
Jakob V av Skottland

Jakob V av Skottland, född 10 april 1512 i Linlithgow, död 14 december 1542 i Falkland, kung av Skottland 1513-1542. Han var son till Jakob IV av Skottland och Margareta av England.

Jakob blev kung 1513. Under hans minderårighet leddes styret av en aristokratisk förmyndarregering av växlande sammansättning. 1528 tog han själv parti mot earlen Angus, och fördrev honom ur landet. Jakob orienterade sig utrikespolitiskt mot Frankrike och tog sina bägge gemåler därifrån, vilket ledde till ett spänt förhållande mellan England och Frankrike. 1542 utbröt ett krig mellan Skottland och England vilket slutade med ett katastrofalt nederlag för Skottland.

Kort efter detta avled Jakob V. Han efterlämnade endast ett legitimt barn, dottern Maria Stuart. I ett förhållande med Margaret Erskine, dotter till lord Erskine, föddes en son, James Stewart, 1:e earl av Moray 

Gift med 1) 1537 med Madeleine (född 1520, död 1537; dotter till Frans I av Frankrike)

Gift med 2) 1538 med Maria av Guise

Barn (i andra äktenskapet)
 Maria Stuart

Källor 

Skottlands regenter
Huset Stuart
Födda 1512
Avlidna 1542
Män
Personer i Skottland under 1500-talet
Personer från Linlithgow
Otto IV (tysk-romersk kejsare)

Otto IV, ty. Otto IV von Braunschweig , född 1175/1182, död 19 maj 1218, tysk kung från 1198, tysk-romersk kejsare från 1209 till 1215 som Otto IV. Son till Henrik Lejonet, av huset Welf.

Biografi 
Otto förlänades av Richard Lejonhjärta med Akvitanien och Poitou. Hans besittningar i Tyskland inskränkte sig till delar av Braunschweig. När vid kungavalet 1198 ett parti under ärkebiskop Adolf av Köln vägrade erkänna Filip av Schwaben som kung, enade det sig i stället om Otto. På hans sida ställde sig England, Danmark och Böhmen, och 1201 erkändes han av påven Innocentius III som rättmätig kung. 1204 var han den starkaste av rivalerna, men avfall inom hans läger gjorde sig gällande och han måste 1207 lämna Tyskland. Mordet på Filip av Schwaben 1208 öppnade på nytt vida utsikter för Otto. Han erkändes även av Filips gamla anhängare som kung och kröntes 1209 av påven till romersk kejsare.

Då han omedelbart därefter började föra en för påven misshaglig politik i södra Italien, bannlystes han 1210 av denne. När Otto 1211 var på väg att gå över till Sicilien, fick han underrättelse om att ett antal tyska furstar till motkung valt den hohenstaufiske Fredrik II. Nya strider följde, och på nytt uppträdde England som Ottos allierade och Frankrike som hans motståndare. Avgörandet föll 1214 i slaget vid Bouvines, där Otto led ett förkrossande nederlag. Övergiven av sina anhängare fortsatte han kampen mot Fredrik II till sin död 1218.

Noter 

Tysk-romerska kejsare
Huset Welf
Avlidna 1218
Män
Personer från Braunschweig
Födda 1100-talet
Personer i Tyskland under 1200-talet
1177

1177 (MCLXXVII) var ett normalår som började en lördag i den Julianska kalendern.

Händelser

Maj 
 Maj – Den engelske kungen Henrik II:s son Johan utnämns till herre över Irland. När Johan 1199 även blir kung av England överförs titeln därmed till den engelske monarken och förblir så fram till 1542, då den ersätts av titeln kung av Irland, vilken de engelska och brittiska monarkerna i sin tur innehar fram till 1801, då den uppgår i titeln kung av Storbritannien och Irland.

Okänt datum 
 Sverre Sigurdsson, som påstår sig vara utomäktenskaplig son till den förre norske kungen Sigurd Munn, utropar sig till kung av Norge i opposition mot den regerande kungen Magnus Erlingsson. Vid Magnus död 1184 blir Sverre ensam kung av Norge.
 Snorre Sturlassons Heimskringla (skriven på 1230-talet) sträcker sig fram till detta år.
 Absalon Hvide blir ärkebiskop av Lund.

Födda 
 Otto IV, tysk-romersk kejsare (född någon gång mellan detta år och 1182).
 Blanka av Navarra, regent i Champagne.

Avlidna 
 Walter Fitzalan, förste innehavaren av titeln High Steward of Scotland.
 Constance av Frankrike (grevinna av Toulouse)

Externa länkar
1128

1128 (MCXXVIII) var ett skottår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Påven Honorius II bekräftar Tempelherreorden.
 Adolf II efterträder Adolf I som greve av Holstein.

Födda 
 Absalon Hvide, dansk ärkebiskop 1177-1201 och politiker. 
 Margareta av Navarra (drottning av Sicilien), siciliansk regent.

Avlidna 
 Muhammed ibn Tumart, almohadermas grundare.

Externa länkar
1158

1158 (MCLVIII) var ett normalår som började en onsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Januari 
20 januari – Biskop Henrik dräps av bonden Lalli på Kjulo sjö. Henrik blir sedermera Finlands skyddshelgon.
Det första svenska korståget mot Finland avslutas. Resultatet har blivit att kristendomen har börjat införas i Finland och att finnarna i Åbotrakten har döpts.

Okänt datum 
Sverker den äldres dotter Helena blir nunna i Vreta kloster, där hennes syster Ingegerd är priorinna.
Karl Sverkersson väljs till kung i Östergötland.
Absalon Hvide blir biskop av Roskilde.
Henrik Lejonet av Sachsen bränner ner byn Ze den Munichen och bygger upp en ny handelsstad (nuvarande München) med en tullstation för att övervaka fraktandet av salt från det närliggande Salzburg i Österrike.
Böhmen blir ett kungarike.

Födda 
Albrekt den stolte, markgreve av Meissen.
Ottokar I av Böhmen, kung av Böhmen.
Valdemar av Slesvig, dansk prelat.

Avlidna 
20 januari – Henrik, biskop, Finlands skyddshelgon.
Maud av Savojen, portugisisk drottning.

Externa länkar
Fredrik III av Tyskland

Fredrik III, tyska Friedrich III (fullständigt tyskt namn Friedrich Wilhelm Nikolaus Karl, som prins Fredrik Vilhelm), född 18 oktober 1831 på slottet Neues Palais i Potsdam, död där den 15 juni 1888, var tysk kejsare och kung av Preussen från den 9 mars 1888 till sin död samma år, det så kallade trekejsaråret. Han var son till kejsar Vilhelm I och far till Vilhelm II.

Biografi 
Fredrik bedrev universitetsstudier i Bonn för bland andra Ernst Moritz Arndt och Friedrich Christoph Dahlmann. Liksom sin engelskfödda hustru var han politiskt liberal och kom tidigt i en konfliktfylld ställning gentemot Bismarck, särskilt under den preussiska författningskonflikten 1862–1866 och hölls därefter av denne som kronprins borta från inrikespolitiken, särskilt i samband med författningsarbetet 1870–1871. Under krigen mot Österrike 1866 och Frankrike 1870 förde Fredrik dock befälet över delar av armén och deltog bland annat i slagen vid Wörth och Sedan. Under sin långa kronprinstid ägnade han sig främst åt främjandet av sina stora intressen: arkeologi och museiväsen.

Fredrik insjuknade i strupcancer redan innan hans far dog, och regerade endast i 99 dagar under det så kallade trekejsaråret 1888. Under sin korta regeringstid behöll han Bismarck som rikskansler, men avlägsnade den reaktionäre inrikesministern von Puttkamer från sin post.

Fredrik III ligger begravd i Kaiser-Friedrich-Mausoleum i Friedenskirche i Potsdam, tillsammans med kejsarinnan Viktoria och två av parets barn.

Familj 
Fredrik gifte sig 1858 på Windsor Castle med prinsessan Viktoria (1840–1901), äldsta dotter till drottning Viktoria av Storbritannien och prinsgemålen Albert av Sachsen-Coburg-Gotha.

Barn:
 Vilhelm II av Tyskland (1859–1941)
 Charlotte av Preussen (1860–1919), gift med Bernhard III av Sachsen-Meiningen
 Henrik av Preussen (1862–1929), gift med Irene av Hessen
 Sigismund av Preussen (1864–1866)
 Viktoria av Preussen (1866–1929), gift med 1) Adolf av Schaumburg-Lippe, 2) Alexander Zoubkoff
 Valdemar av Preussen (1868–1879)
 Sophie av Preussen (1870–1932), gift med Konstantin I av Grekland
 Margareta av Preussen (1872–1954), gift med Friedrich Karl av Hessen-Kassel

Källor 
 Ponsonby, Frederick, Letters of the Empress Frederick, Macmillan & Co, London 1929 
 Packard, Jerrold M., Victoria's Daughters, St Martin's Press, New York 1998

Noter

Se även 
 Huset Hohenzollern

Externa länkar 

Födda 1831
Avlidna 1888
Personer från Potsdam
Preussens regenter
Tysklands kejsare
Riddare av Strumpebandsorden
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Alumner från Bonns universitet
Anna Kournikova

Anna Kournikova (ryska: Анна Курникова), född 7 juni 1981 i Moskva, är en rysk-amerikansk tidigare professionell tennisspelare. Kournikova är idag bosatt i Miami. Hon var framförallt dubbelspelare och rankades som sådan under en period som världsetta.

Tenniskarriären 
Kournikova vann sin första av två Grand Slam-titlar i dubbel 1999 i Australiska öppna. Hennes partner var då Martina Hingis. De båda vann också dubbeltiteln i turneringen 2002. Hingis var ofta Kournikovas dubbelspelspartner. Även om Kournikova konstant varit rankad som en av de tjugo bästa singelspelarna enligt WTA har hon aldrig vunnit en professionell singeltävling. Hon har dock spelat ett stort antal finaler och semifinaler, bland annat Wimbledonmästerskapen. Under 2000-talet var hon ofta skadad och  2003 beslutade hon att sluta med tennisen. Kournikova vann totalt 16 WTA-titlar i dubbel. I november 1999 rankades hon som världsetta i dubbel.

Privatliv 
Hon har haft ett antal förhållanden som figurerat mycket i massmedia, bland annat ett med ishockeyspelaren Sergej Fjodorov. Hon är sedan hösten 2001 tillsammans med Enrique Iglesias. I filmen Mina jag & Irene (med bland andra Jim Carrey) spelar hon en biroll som motellföreståndare. Tennisspelet Anna Kournikova's Smash Court Tennis är namngivet efter henne. Hon var personlig tränare under säsong 12 av TV-serien Biggest Loser då hon ersatte Jillian Michaels.

Grand Slam-finaler i dubbel (3)

Titlar (2)

Finalförluster (1)

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Video på Youtube

Ryska tennisspelare
Ryska fotomodeller
Födda 1981
Kvinnor
Idrottare från Moskva
Levande personer
Ryska idrottare under 1900-talet
Ryska idrottare under 2000-talet
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Ryssland
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1996
Xerxes

Xerxes (klassisk grekiska Ξέρξης (Xérxes); persiska: خشایار Khashayar) kan syfta på:

 Xerxes I (död 465 f.Kr.), persisk storkonung
 Xerxes II (cirka 424 f.Kr.), persisk storkonung
 Xerxes av Armenien (död 212 f.Kr.), härskare i kungariket Armenien
 Xerxes (Händel) – opera i tre akter, skriven år 1738 av den tysk-engelske tonsättaren Georg Friedrich Händel
 Xerxes (TV-serie) – svensk TV-serie i sex delar från 1988
 Xerxes – ett land i mangan Full Metal Alchemist
 Xerxes – en beteckning för bokstaven X vid bokstavering, se Bokstavering 

Persiska förnamn
Mansnamn
485 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Sicilien 
 Tyrannen Gelon av Gela utnyttjar ett erbjudande från Syrakusa och blir själv härskare över staden samt lämnar sin bror Hieron som härskare över Gela. Erbjudandet kommer från ättlingarna till gamorerna, som var stadens första kolonisatörer, och har innehaft makten där tills de har blivit förvisade av killichiroerna, stadens lägre klasser.

Födda

Avlidna 
 Anakreon, grekisk poet och lyriker

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
479 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Grekland 
 Den persiske befälhavaren Mardonios, som nu har sin bas i Thessalien, får stöd av Argos och västra Arkadien. Han försöker också vinna över Aten på sin sida men misslyckas.
 Mardonios anfaller Aten ännu en gång och atenarna tvingas retirera, varpå Mardonios plundrar staden. Spartanerna marscherar norrut för att hjälpa Aten mot perserna.
 27 augusti
 Den persiska invasionen av Grekland avbryts, när den persiske generalen Mardonios trupper besegras av grekerna, som leds av den förre spartanske kungen Leonidas I:s brorson Pausanias, med den återtagne Aristides som ledare för den atenska arméavdelningen, i det avgörande slaget vid Plataiai i Boiotien. Mardonios stupar under slaget och grekerna tar rikt byte. Thebe erövras strax därefter, varvid Pausanias låter avrätta stadens kollaboratörer.
 Samtidigt besegras perserna till sjöss av en grekisk flotta, ledd av Leotychidas från Sparta och Xanthippos från Aten, i slaget vid Mykale utanför Lydiens kust vid Mindre Asien.
 Staden Potidaia drabbas av en tsunami.

Födda

Avlidna 
 27 augusti – Mardonios, persisk befälhavare vid Plataiai (stupad)
 Konfucius, kinesisk filosof (född 551 f.Kr.)
 Efialtes av Trakis, grekisk förrädare i slaget vid Thermopyle

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Matjessill

Matjessill är en svensk inlagd sill vars speciella smak kommer från att pulveriserat sandelträ och kanel ingår kryddningen. Det är sandelpulvret som ger den röda färgen.

Matjessill har fått sitt namn från nederländskans maatjesharing (ett namn som har utvecklats från maagdenharing: jungfrusill), en inlagd sill som säljs i bland annat Nederländerna, Tyskland och Polen. Den holländska matjessillen smakar dock helt annorlunda än den svenska: den är salt i smaken, har skarpare fisksmak och mindre kryddsmak. Den fångas innan den har fått rom, därav namnet.

Svensk matjessill är, tillsammans med färskpotatis, gräddfil och gräslök, en vanlig rätt på det svenska midsommarbordet. Sillen har en lång historia i Sverige och betraktas som något av en nationalrätt, men matjessillen kom till Sverige först i början på 1900-talet.

I Bohuslän, där sillfisket förr i tiden spelade stor ekonomisk roll, finns fortfarande många stora och mindre sillkonservfabriker. På Klädesholmen, ett litet fiskesamhälle på två öar, har man hanterat sill sedan slutet av 1500-talet. Som mest fanns där 25 fabriker, idag finns det bara 1 sillfabrik ännu kvar, som tillverkar sillkonserver på traditionellt vis.

Näringsinnehåll
100 g matjessill, Clupea harengus, (62 % fisk, exklusive lag) innehåller
Energi 740 kJ (225 kcal)

Lagen består av vatten, vinäger och ättika; smaksatt med kryddpeppar, kanel, kryddnejlika, sandelträ och dill.

Bilder

Noter

Fiskrätter
Gladiator

Gladiator (latin för "svärdskämpe") var en slagskämpe under antikens Rom, som i underhållningssyfte tvingades kämpa inför publik mot andra gladiatorer eller vilda djur på liv och död. De tränades och hölls inlåsta i särskilda gladiatorskolor samt uppträdde vid de många gladiatorspelen under tidsepoken. Gladiatorerna var ofta dödsdömda förbrytare, krigsfångar eller slavar men det var en tredjedel som var fria romerska medborgare som också antogs till att vara gladiatorer.

Gladiatorspelen är omgivna av myter och berättelser som ofta inte kan bekräftas. Gladiatorernas hälsning till kejsaren, om denne närvarade vid arenan sägs ha varit "Ave Caesar, morituri te salutant!" ("Ärade Kejsare, de som är på väg in i döden hälsar dig"). Det nämns dock endast i ett enda sammanhang i romersk litteratur; i Suetonius biografi över kejsar Claudius (som skriver Imperator och inte Caesar) och senare även i Cassius Dios Romanum historiarum. Då skall det ha yttrats av dödsdömda fångar (och alltså inte av gladiatorer) vid ett arrangerat sjöslag. Det saknas belägg för att det skulle ha varit en standardfras.

En gladiator kunde be om nåd under gladiatorspelen genom att lägga sig på rygg och sträcka upp vänster arm. Åskådarna kunde då rösta ifall de tyckte att gladiatorn skulle skonas. Tummen upp antas ha betytt att gladiatorn skulle benådas och tummen ner att denne skulle dödas. Hur det verkligen förhöll sig är inte fastlagt i några källor, förutom det faktum att tummen vreds åt ett eller annat håll. Huruvida detta alls var vanligt förekommande är okänt. Om kejsaren var närvarande hade han det slutgiltiga avgörandet om nåd skulle beviljas.

Den historiskt mest kände gladiatorn var Spartacus. År 73 f.Kr. ledde han en armé på 70 000 män, bestående av gladiatorer och slavar, i kamp mot Rom. Två år senare - 71 f.Kr. - besegrades han dock av Crassus vid floden Silarus.

Stridskläder 
 En hjälm, vanligen gjord i tjock bronsplåt. Den vägde cirka 4 kg.
 Ett armskydd i metall, linne eller läder. Skyddet satt på armen som inte skyddades av skölden.
 Ett svärd. Svärdet varierade mycket i storlek.
 Benskydd i metall, bars med tjock stoppning för att inte tynga ner på fotens ovansida
 En sköld, oftast gjord i trä med ett överdrag i läder.
 Överkroppen lämnades oftast bar; det visade att gladiatorn var villig att dö.

Varianter av gladiatorer 

Det fanns olika typer av gladiatorer, varav några nämns nedan:
 Samnitus
 Hoplomachus
 Retiarius (nätkämpe) - kämpade med treudd och dolk och försökte snärja sin motståndare med nät, matchades mot en secutor
 Secutor (förföljaren) - tyngre beväpnad gladiator
 Thraker - gladiator i thrakisk rustning
 Murmillo - beväpnad med svärd, sköld och hjälm
 Essedarius - (vagnskämpe) - kämpade i en stridsvagn
 Andabatus - (blindkämpe) - bar en hjälm utan hål för ögonen och slogs i blindo med sin motståndare
 Dimachaerius (tvåsvärdskämpe) - hade lite rustning och slogs med två svärd
 Scaeva - (vänsterhänt) - vänsterhänta ansågs vara svåra att kämpa mot och många tränade därför upp sig till att bli vänsterhänta.
 Bestiarius (djurkämpe)

Se även 
 Gladiatrix

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

 
Djurhetsning
Romantik

Romantik kan avse:

Period
 Romantiken – en konstnärlig och intellektuell rörelse som skapades under 1700-talets slut.
Romantikens musik – var 1800-talets tonspråk, som utgjorde musikens manifestation av romantikens estetik
 Romantisk balett – den romantiska perioden inom balett inföll under 1800-talets första hälft
 Romantikens litteratur – den litterära epok som underordnas romantiken
 Romantikens konst –  en del av den estetiska utvecklingen under romantiken som tog sin början runt 1800 efter upplysningstiden
 Romantikens filosofi – filosofins utveckling under romantiken
 Romantiken i Sverige – under samtiden kallad "nyromantiken", framkommer under 1800-talets första år

Romantik i litteratur och film
 Riddarroman – en litterär genre som skapades på medeltiden om riddarromantik
 Romantik – en beteckning på en skönlitterär genre, se kärleksroman
 Romantikfilm – en inspelad kärlekshistora för visuell media
 Romantisk komedi – en av de filmgenrer som varit populär längst
 Romantik (film) – en amerikansk film från 1930

Se även
 Förromantiken – föregrep eller inledde romantiken och gäller framför allt skönlitteraturen
 Nationalromantik – en intellektuell och estetisk rörelse under 1800-talet och början av 1900-talet
 Nyromantik – en numera sällan använd benämning på en stil inom måleri, litteratur och arkitektur
 Nyromantiken i Sverige – samtidens benämning på romantiken
 Nyromansk stil –  en av 1800-talets historiserande nystilar i arkitektur
 Senromantik 
 Högromantik
Henrik Lejonet

Henrik "Lejonet", (), född 1129, död 6 augusti 1195 i Braunschweig (störtade med sin häst), begravd i Braunschweiger Dom, hertig av Sachsen 1142–1180, hertig av Bayern 1147/1156–1180. 

Han var son till hertig Henrik den stolte av Bayern och Sachsen (död 1139) i dennes gifte med Gertrud av Supplinburg (död 1143).

Henrik Lejonet lät skapa Braunschweigs välkända lejon, Braunschweiger Löwe.

Familj
Henrik "Lejonet" gifte sig första gången 1147/1148 med Klementia av Zähringen (död 1173/1178) från vilken han skildes 1162. Paret fick dottern Gertrud av Sachsen och Bayern (1152/1155–1196/1197).

Henrik "Lejonet" gifte sig andra gången i Minden 1 februari 1168 med Mathilda av England (1155/1156–1189). Paret fick följande barn:
 Henrik I den långe av Braunschweig (1173/1174–1227), greve av Braunschweig och pfalzgreve vid Rhein
 Otto IV (tysk-romersk kejsare) (1177/1182–1218), tysk kung och romersk kejsare
 Wilhelm den fete av Lüneburg (1184–1213), greve av Lüneburg.

Henrik "Lejonet" hade med sin konkubin, Ida av Blieskastel, ytterligare ett barn, dottern Mathilda (död före 1219) som gifte sig med furst Henrik Burwin I av Mecklenburg.

Referenser

Noter

Externa länkar

Födda 1129
Avlidna 1195
Huset Welf
Personer i Tyskland under 1100-talet
Hertigar av Sachsen
Män
Personer från Braunschweig
Walhalla