kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Abraham H. Maslow

Abraham Harold Maslow, född 1 april 1908 i Brooklyn i New York, död 8 juni 1970 i Menlo Park, var en amerikansk psykolog, mest känd för behovshierarkin, en teori om motivationen hos människor.

Biografi 
Maslow studerade psykologi vid University of Wisconsin där han avlade doktorsexamen 1934.

Tillsammans med Carl Rogers myntade han i början av 1960-talet begreppet humanistisk psykologi.

Maslows teorier och modeller, bland annat Maslows behovstrappa, har bland annat använts i Försvarsmaktens ledarskapsutbildning.

Maslows teori har dock fått kritik i och med att den inte kan verifieras empiriskt. Trots detta har Maslows teori gett stora influenser på forskning om motivation.

Källor 
 Kritik från professor Lennart Sjöberg

Noter 

Amerikanska psykologer
Födda 1908
Avlidna 1970
Män
Personer från Brooklyn
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Alumner från Cornell University
Alumner från City College of New York
Günther Prien

Günther Prien, född 16 januari 1908, död 7 mars 1941, var Tysklands mest hyllade ubåtsbefälhavare, Korvettenkapitän, samt innehavare av Riddarkorset med eklöv, befälhavare på U-47 som var en av Kriegsmarines mest framgångsrika ubåtar. Den 14 oktober 1939 lyckades han smyga sig in till den brittiska flottbasen i Scapa Flow och sänka slagskeppet . Efter denna insats blev han tysk hjälte och kallades "Tjuren vid Scapa Flow". 

Han sänkte totalt 189 156 ton allierat tonnage och var därmed det nionde mest framgångsrika tyska ubåtsässet under andra världskriget.

Omständigheterna kring U-47:s förlisning med förlust av man och allt är än idag oklara, men troligen förliste ubåten på grund av en minkollision eller av ett materialhaveri - en teori är att U-47 träffades av en egen cirklande torped, en annan säger att hans båt sänktes av den brittiska jagaren HMS Wolverine. Prien har släktgrenar i Sverige.

Födda 1908
Avlidna 1941
Personer som stupat i strid under andra världskriget
Sjömilitärer i Nazityskland
Män
Mottagare av Riddarkorset med eklöv
Överjäst öl

Överjäst öl är öl som fått jäsa vid förhållandevis hög temperatur (ca 14–20 °C) och där jästen därigenom hamnar på ytan på grund av att jästen följer med koldioxidbubblorna upp, därav namnet överjäst. 
Överjäst öl kännetecknas av att jästen ger betydligt mer smak (ofta fruktig smak) till ölet än vid underjäsning. Det är vanligt att doften är betydligt fylligare och fruktigare än vad smaken sedan är.

De flesta överjästa öl återfinns under samlingsnamnet ale, men även veteöl är en överjäst öltyp.
I Storbritannien dominerar överjäst öl, i till exempel mild, bitter, porter och stout. Även i Belgien finns en stor mångfald av överjästa öl. I övriga världen är underjäst öl vanligare som i till exempel vanlig pilsner.

Jäsningen
Jästen som används vid överjäsning har odlats fram från spontanjäst öl. Det var först under 1800-talet jästens betydelse vid ölbryggning klargjordes. Två viktiga framsteg var Louis Pasteurs upptäckt att en encellig mikroorganism var avgörande i processen som förädlade sockret till alkohol samt Emil Christian Hansens renodlade jästsort Saccharomyces carlsbergensis. Genom att använda denna rena jästsort kunde ölen lagras längre utan risk för ölsjuka.

Typer

Ale

Under samlingsnamnet ale (uttalas även i svenskan på engelskt vis: "ejl") presenteras de flesta överjästa öl. Det finns flera olika varianter, oftast landsspecifika. Nämnas kan engelsk bitter, real ale och barley wine, liksom India pale ale, IPA, samt de tyska altbier och kölsch.

Porter

Porter är en mörk öltyp som passar bra till choklad. Portern slog igenom i England under 1700-talet och under 1700-talets slut spreds portern även till Sverige. Den dominerande portern i Sverige är Carnegie Porter.

En starkare variant av porter började produceras i England och den kallades Stout-Porter, vilket senare förkortades bara stout.

Veteöl

Veteöl eller Weißbier är överjäst öl där man inte bara använder malt från sädesslaget korn, utan även en viss del vetemalt. I södra Tyskland är andelen vetemalt ofta högre (uppemot 50%) och ölet går då ofta under benämningen Weizenbier. Vetet ger en mildare, friskare ton med låg humlebeska och ölet får en smak som istället domineras av jästens olika fruktiga aromer.

Se även
Öl
Ölbryggning
Underjäst öl
Spontanjäst öl

Referenser

Webbkällor
Överjäst öl från Systembolaget.se

Noter

Ölsorter
Pilsner

Pilsner (eller pils) är ett ljust, underjäst, förhållandevis beskt öl. Det är ursprungligen från staden Pilsen i Böhmen (idag Plzeň i Tjeckien), där ölsorten bryggdes första gången 5 oktober 1842. Pilsner är den vanligaste ölsorten i Tyskland där den heter Pilsener eller Pils. Ölsorten är ursprunget till alla moderna ljusa lageröl.

Sverige
Den första pilsnern i Sverige bryggdes år 1871. Det skedde första gången i Borås. Senare samma år började Georg Sellmann på Hamburgs Bryggeri (Hamburgerbryggeriet) i Stockholm brygga en pilsner, som blev så populär att den nya ölsorten snart var den dominerande i Sverige.

Pilsner kom även under starkölsförbudets tid 1922-1955 att bli benämningen på den alkoholsvaga klass II-ölen (2,8 viktprocent). Detta gjorde att pilsner under en period hamnade i vanrykte, något som dock motverkats av Staropramen och andra tjeckiska öls popularitet på senare år.

I vardagsspråk menar man ofta med ordet "pilsner" en öl helt enkelt.

Kvalitetsmässigt skilde man före starkölsförbudet på pilsneröl med en alkoholhalt av 4,75 viktprocent och pilsnerdricka med en alkoholhalt av 3,25 viktprocent.

Se även 

 Knoppflaska
 Lageröl
 Pilsenerbryggeriet
 Pilsner Urquell
 Pilsnerfilm
 Stockholms Bryggerier

Referenser 

Ölsorter
Underjäst öl

Underjäst öl är en beteckning för öl som använder en jästkultur som jäser långsamt och som jäses vid låg temperatur (cirka 6–12o C). Jästen sjunker då ganska snabbt till botten, varav namnet.

Över 90 procent av allt öl som bryggs är underjäst och oftast även ljust, detta trots att denna öltyp är relativt ung. Tekniken för underjäst öl utvecklades under mitten av 1800-talet, och metoden ger ett friskt, hållbart öl. Underjäst öl har en renare karaktär av malt och humle än överjäst öl.

De flesta underjästa ölsorter kallas för lager. Denna benämning kommer av att öl som producerats med denna teknik kunde lagras längre.

Olika typer av underjäst öl

Ljus lager
De flesta underjästa öltyper är ljusa lager. Stora producentländer är Tjeckien, Tyskland och Danmark. De flesta svenska starkölstyper är ljusa lager, men de mjukare svenska vattnet gör oftast ölen lite mildare och fylligare.

Mörk lager
Mörka lager finns i flera olika sorter och var den ursprungliga varianten av underjäst öl. Innan kyltekniken uppfanns kunde man bara underjäsa öl under vintern. Därför brukades en extra stor sats göras vid slutet av säsongen, med högre alkoholstyrka, för att ölet skulle hålla över sommaren. Det som fanns kvar av den satsen i oktober dracks i samband med de traditionella höstmarknaderna, och därför kallas de för oktoberfestbier.

Andra varianter
Det finns flera andra typer av underjäst öl som även faller inom andra kategorier, såsom specialöl, blandningar mellan olika sorter och maltbaserade blanddrycker.

Se även
 Ölbryggning
 Spontanjäst
 Pilsner
 Stockholms Bryggerier

Noter

Ölsorter
Branko Crvenkovski

Branko Crvenkovski, född 12 oktober 1962 i Sarajevo, är en civilingenjör och makedonsk politiker.

Crvenkovski valdes till medlem i parlament vid det första parlamentsvalet efter självständigheten (1990). Från och med september 1992 till och med november 1998 var han premiärminister i den makedonska regeringen. Han omvaldes som medlem i parlamentet vid 1998 års parlamentsval och åter igen år 2002. Crvenkovski var premiärminister en andra period från november 2002 till och med maj 2004.

Vid presidentvalet i april 2004 valdes han till president, och satt på denna post från 12 maj 2004 till 12 maj 2009. Valet blev dock omdebatterat angående legaliteten (valfusk) och betraktades som olagligt av andra partierna, främst av VMRO-DPMNE.

Källor

Externa länkar 
 President of the Republic of Macedonia (en)

Nordmakedoniens presidenter
Nordmakedoniens premiärministrar
Personer från Sarajevo
Levande personer
Födda 1962
Män
Serengeti nationalpark

Serengetis nationalpark ligger i norra Tanzania och dess 14763 km2 gör parken till den till ytan näst största i Tanzania efter Ruaha nationalpark. Parken upptogs 1981 på Unescos världsarvslista.

Parken gränsar till Kenya i norr och det kenyanska viltreservatet Masai Mara. Mycket stora mängder med gnuer och zebror vandrar mellan parkerna. Under större delen av året finns hjordarna i Serengeti. Serengeti gränsar också till Ngorongoros naturskyddsområde, Maswas viltreservat, Singita Grumeti-reservatet och Ikorongos viltreservat.

Historia 
1929 blev 2286 km2 av Serengeti viltreservat och 1940 blev området skyddat. År 1952 fick Serengeti nationalparksstatus och området utökades 1959. Parken upptogs 1981 upptogs på Unescos världsarvslista. Namnet Serengeti kommer från "siringet" som på maa betyder ungefär "utvidgat område" eller "ändlös slätt".

Djurliv 
Serengeti är unikt för sin stora koncentration av savannlevande djur där gnuernas vandring är en imponerande syn. Där finns omkring 30 arter av gräsätare som gnu (cirka 1,5 miljoner), zebra, afrikansk buffel, giraff, elefant, thomsongasell, grantgasell, topi, vårtsvin, flodhäst och koantilop. Serengeti har ett litet bestånd av den akut hotade svarta noshörningen.

I Serengeti finns 13 arter stora rovdjur. Några rovdjur är lejon, leopard, fläckig hyena , gepard, schakal och krokodil. Den starkt hotade afrikanska vildhunden finns i parken men ses sällan.

Bildgalleri 

I parken har också drygt 400 fågelarter siktats. Några exempel är struts, koritrapp, sekreterarfågel, rödnackad savannlärka och kronvipa. Dessutom finns en mängd rovfåglar som segelflyger i lufthavet som exempelvis gycklarörn.

Miljöhot 
2010 presenterade Tanzanias regering planer på att dra en stor väg igenom den norra delen av nationalparken Serengeti. Vägens planerade dragning skulle innebära att gnuernas och zebrornas stora årliga vandring skulle behöva korsa vägen två gånger om året. Regeringens motiv för vägbygget är att den är nödvändig för att utveckla området väster om parken. Planerna har väckt mycket kritik där kritikerna främst lyfter fram ett hot mot ekosystemet i termer av att klippa vandringsrutter, trafikolyckor, ökat tjuvskytte, mer människor och infrastruktur. På senare tid har även röster från ekologhåll som är positiva till vägbygget börjat höras. Dessa röster gör gällande att Serengeti inte kan överleva om lokalbefolkningens ekonomiska utveckling förhindras.

Säsong 
För att se gnuhjordarna är december till juli den bästa tiden. Om man istället vill se rovdjur är tiden från juni till oktober bäst.

Kommunikationer 
Med bil från staden Arusha tar resan cirka sju timmar. Med flyg tar det cirka en timme från Arusha till någon av de tre landningsplatserna i parken.

Se även 
 Ngorongoro

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Nationalparker i Tanzania
Savanner
Världsarv i Tanzania
Världsarv inskrivna 1981
Slaget vid Tabor

Slaget vid Tabor var ett fältslag vid berget Tabor i nuvarande norra Israel den 16 april 1799, där 2 000 fransmän i grunden besegrade en osmansk styrka på 35 000.

Osmanerna under paschan Abdullah av Damaskus var på väg för att försöka befria Acre från den franska belägringen – och på sikt hela Palestina och Egypten, som Napoleon Bonaparte hade intagit.

Bonaparte sände general Jean-Baptiste Kléber i förväg med 2 000 man för att genskjuta fienden. Vid foten av Tabor mötte de de 25 000 turkiska kavalleristerna och 10 000 infanterister. Fransmännen var instängda mot berget, och Kléber valde att gå till anfall. De kämpade frenetiskt, men när ammunitionen började ta slut var situationen kritisk.

Bonaparte hade på fyra mils håll hört stridslarmet och sett det enorma sandmoln som rördes upp. Han skyndade dit med en kolonn och kunde dold av molnet närma sig fienden bakifrån. De osmanska trupperna flydde och skingrades för vinden. Endast två fransmän stupade och 60 sårades.

När Bonaparte samma sommar återvände till Frankrike, lämnade han den duglige Kléber som överbefälhavare över Egyptenarmén. Denne mördades dock året därpå av en muslimsk fanatiker.

Referenser

Tabor
Tabor
Tabor
Tabor
Krigsåret 1799
Steven Tyler

Steven Tyler, född Stephen Victor Tallarico den 26 mars 1948 i New York, är en amerikansk rockmusiker, sångare, låtskrivare, skådespelare och multiinstrumentalist, mest känd som sångare i det amerikanska hårdrocksbandet Aerosmith. 2011–2012 medverkade han i TV-programmet American Idol som jurymedlem.

Biografi 
Steven Tyler föddes i New York och växte upp i Bronx och senare i Yonkers. Tyler har sedan Aerosmith grundades under sent 1960-tal (formellt 1970) varit dess sångare och självklara ledare och ligger också bakom de flesta av gruppens största hits såsom "Dream On", "Janie's Got a Gun" (med Tom Hamilton), "Walk This Way" (med Joe Perry) och "Love in an Elevator" (med Joe Perry). Tyler, med sitt dynamiska och spretande rörelsemönster på scenen, har också ett karakteristiskt sätt att betona ord, något som kan höras särskilt bra i låtarna "I Don't Want to Miss a Thing" och "Dream On". Tyler har kallats The Demon of Screamin''' efter sitt unika sätt att sjunga. En gimmick är den scarf han alltid har virad kring mikrofonstativet vid liveuppträdanden.

 Skådespeleri 
Tyler har medverkat i två avsnitt av sitcom-serien 2 1/2 män och framträtt som karaktären "Sammy" i dramafilmen Goodnight, Joseph Parker från 2004. Han gör också en röst i filmen The Polar Express. Tillsammans med de övriga i Aerosmith har han även medverkat i filmerna Wayne's World 2 och Be Cool.

Tyler medverkade i American Idol mellan 2011 och 2012 som jurymedlem.

 Privatliv 
Tyler har vid ett antal tillfällen behandlats för drogproblem, bland annat 2009 efter att han blivit beroende av smärtstillande medicin.

1973 hade Tyler ett uppmärksammat och skandalomsusat förhållande med en 16-åring, Julia Holcomb. Relationen varade under tre år och tog slut efter yttre påtryckningar, en husbrand och en abort.Lifenews.com

Tyler har tillsammans med modellen och sångerskan Bebe Buell dottern Liv Tyler, som är skådespelare och modell.

 2015 
Tyler meddelade 2015 att han planerar att släppa ett soloalbum med countryinfluenser. Albumet We're All Somebody from Somewhere'' släpptes 15 juli 2016.

Diskografi

Studioalbum

Singlar
1998 – "I Love Trash"
2010 – "Love Lives"
2011 – "(It) Feels So Good"
2015 – "Love Is Your Name"
2016 – "Red, White & You"
2016 – "We're All Somebody From Somewhere"

Referenser

Noter

Externa länkar 

Officiell webbplats

Amerikanska rocksångare
Personer från Westchester County
Musiker från New York
Aerosmith
Födda 1948
Levande personer
Män
Houses of the Holy

Houses of the Holy är rockbandet Led Zeppelins femte studioalbum. Albumet spelades in januari - augusti 1972 och släpptes den 28 mars 1973. Mestadelen av låtmaterialet spelades in vid Mick Jaggers lantställe Stargroves med Rolling Stones mobila studio. Albumet nådde förstaplatsen på albumlistan både i USA och i Storbritannien.

Albumet skiljer sig ganska mycket från föregångaren IV genom att vara mer experimentellt och har dessutom en klarare ljudbild. Här finns låtar som den funkiga "The Crunge"" och den reggaeinfluerade "D'yer Mak'er". Låten "The Ocean" är en sorts hyllning till "publikhavet" som följt bandet på deras konserter. "No Quarter" är kanske gruppens mest särpräglade låt över huvud taget och liveversionerna kunde ibland vara 25-30 minuter långa.

Albumomslaget designades av Audrey Powell på Hipgnosis. Det baserades på olika foton tagna vid Giant's Causeway på Nordirland. Liksom på det föregående albumet fanns varken artistnamn eller skivtitel på omslagsbilden.

Skivan listades av magasinet Rolling Stone som #149 på deras lista The 500 Greatest Albums of All Time. I en senare version flyttades den ner till plats 278.

Låtlista 
Sida ett
"The Song Remains the Same" (Page, Plant) - 5:28
"The Rain Song" (Page, Plant) - 7:39
"Over the Hills and Far Away" (Page, Plant) - 4:47
"The Crunge" (Page, Plant, Jones, Bonham) - 3:13
Sida två
"Dancing Days" (Page, Plant) - 3:41
"D'yer Mak'er" (Page, Plant, Jones, Bonham) - 4:22
"No Quarter" (Page, Plant, Jones) - 6:59
"The Ocean" (Page, Plant, Jones, Bonham) - 4:30

Medverkande 
Jimmy Page - Akustisk och elektrisk gitarr, bakgrundssång och producent
Robert Plant - Sång och munspel
John Paul Jones - Orgel, piano, basgitarr och bakgrundssång
John Bonham - Trummor, slagverk och bakgrundssång

Listplaceringar

Källor

Musikalbum 1973
Album av Led Zeppelin
Albumettor i Storbritannien
Albrecht von Hagen

Albrecht von Hagen, född 11 mars 1904 i Langen, död 8 augusti 1944 i Plötzenseefängelset, var en tysk jurist och militär; kapten. von Hagen dömdes till döden för delaktighet i 20 juli-attentatet mot Adolf Hitler 1944 och avrättades genom hängning i Plötzenseefängelset i Berlin.

Referenser

Webbkällor 
 

Födda 1904
Avlidna 1944
Män
Personer från Pommern
Tyska jurister
Militärer i Nazityskland
20 juli-attentatet
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer som dött under andra världskriget
Personer avrättade i Plötzenseefängelset
Born Again

Born Again är Black Sabbaths elfte studioalbum, utgivet 12 september 1983. Ian Gillan, tidigare i Deep Purple, står för sånginsatserna, sedan Ronnie James Dio hoppat av efter det föregående albumet Live Evil. Originaltrummisen Bill Ward återvände till bandet för detta album.

Albumet nådde fjärdeplatsen på brittiska albumlistan.

Turnén som följde tros idag vara mest ihågkommen för att ha gett inspiration till filmen Spinal Tap. När Black Sabbath började turnera för detta album använde de sig av dvärgar utklädda till spädbarnet på albumets omslag, och senare av en stor Stonehenge som skulle dyka upp på scen i samband med att låten från albumet med samma namn började spelas. Men den blev för stor för att passa på scenen och den delen avbröts mitt under spelandet. I Spinal Tap är bandet i motsatt situation, eftersom deras Stonehenge är för liten för scenen.

Låtförteckning
Samtliga låtar är skrivna av Tony Iommi, Ian Gillan, Geezer Butler och Bill Ward, där ej annat anges.
Sida A
 "Trashed" – 4:16
 "Stonehenge" – 1:58
 "Disturbing the Priest" – 5:49
 "The Dark" – 0:45
 "Zero the Hero" – 7:35

Sida B
 "Digital Bitch" – 3:39
 "Born Again" – 6:34
 "Hot Line" (Iommi, Gillan, Butler) –  4:52
 "Keep It Warm" (Iommi, Gillan, Butler) –  5:36

Musiker
Ian Gillan – sång
Tony Iommi – gitarr, flöjt
Geezer Butler – elbas
Bill Ward – trummor
Geoff Nicholls – keyboard

Referenser

Album av Black Sabbath
Musikalbum 1983
Prinsessa på vift

Prinsessa på vift (originaltitel: Roman Holiday) är en amerikansk romantisk komedifilm från 1953, i regi av William Wyler. Huvudrollerna spelas av Audrey Hepburn och Gregory Peck.

Handling 
Prinsessan Ann (Audrey Hepburn) gör uppror mot sina kungliga förpliktelser och upptäcker Rom på egen hand. Hon möter Joe Bradley (Gregory Peck), en amerikansk journalist som i jakt på ett exklusivt reportage låtsas ovetande om hennes riktiga identitet. Men hans plan raseras när de blir kära...

Rollista (urval) 
 Audrey Hepburn – Prinsessan Ann (Anya "Smitty" Smith)
 Gregory Peck – Joe Bradley
 Eddie Albert – Irving Radovich
 Hartley Power – Hennessy, Joes redaktör
 Harcourt Williams – Ambassadören för Prinsessan Anns land
 Margaret Rawlings – Grevinnan Vereberg, Anns närmsta hovdam
 Tullio Carminati – General Provno
 Paolo Carlini – Mario Delani
 Claudio Ermelli – Giovanni
 Paola Borboni – städerskan
 Laura Solari – sekreteraren
 Alfredo Rizzo – taxichauffören
 Gorella Gori – skoförsäljaren

Om filmen 
Audrey Hepburn tilldelades en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll.

1987 gjordes en nyinspelning, ämnad för TV, med Catherine Oxenberg och Tom Conti i huvudrollerna.

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1953
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska romantikfilmer
Filmer i regi av William Wyler
Rom på film
Kungligheter på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Filmer vars kvinnliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
Filmer från Paramount Pictures
Pierre Lindstedt

Pierre Ernst Vilhelm Lindstedt, född 15 augusti 1943 på Dalarö i Stockholms län, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Trots att han är son till Carl-Gustaf Lindstedt var han från början inte inställd på att bli skådespelare. Han kom dock att börja hjälpa sin far och Arne Källerud med deras föreställningar på Nöjeskatten och blev så småningom scenarbetare på Dramaten och China för att sedan bli passare vid SF. Han gjorde en del korta filminhopp och medverkade i Ingvar Skogsbergs examensfilm på filmskolan, Okay sailor okay (1968), något som fäste uppmärksamheten på honom. Något mindre positiv uppmärksamhet fick han i rollen som motellportier tillsammans med sin far i den utskällda tv-serien Mysinge motell (1968). 

När han sedan gjorde en mindre roll i Bo Widerbergs film Ådalen 31 (1969) medförde detta att Widerberg rekommenderade honom för en roll som drängen Arvid i Troells utvandrarfilmer Utvandrarna (1971) och Nybyggarna (1972). Efter dessa framgångar blev han åter arbetslös en tid och tog anställning som lagerarbetare, men en roll i tv-filmen Repmånad (1972) mot teaterchefen vid Upsala Stadsteater Palle Granditsky ledde till att han fick engagemang hos denne och gjorde scendebut där i Revisorn (1972). 

Därefter har han varit verksam som skådespelare vid Riksteatern 1974 där han medverkade i Jeppe på berget, och från 1976 till 1993 vid Malmö stadsteater, från vilken han i likhet med många andra friställdes vid omorganisationen. Tillsammans med sex andra friställda kolleger, däribland Lindstedts fru skådespelerskan Karin Grandin, bildade han då Teater Glädjehuset i Malmö. Därefter har han bland annat framträtt som hotellägare i tv-serien Pistvakt (1998 och 2000) och som spöket Staffan i julkalendern Mysteriet på Greveholm (1996), en roll han återkom till 2012 i uppföljaren Mysteriet på Greveholm – Grevens återkomst.

Lindstedt saknar helt och hållet formell skådespelarutbildning men säger sig ha lärt av att titta på sin far när denne stod på scenen. Han representerar en sorts vardagsnära naturlighet i sitt spel och när han 1994 fick Svenska Dagbladets Poppepris motiverades detta med hans "enastående förmåga att underfundigt, varmt, humoristiskt och med små medel gestalta den udda men ändå så vanliga människan". 1971 erhöll han Filmakademins Kurt Linder-stipendium för rollen i Ådalen 31 samt Filmpublicisternas stipendium 1972 för rollen i Utvandrarna och Nybyggarna.

Filmografi (urval)

TV

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Referenser

Noter

Webbkällor 
Svensk Filmdatabas

Externa länkar 
 Pierre Lindstedt på Malmö stadsteater
 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Personer från Dalarö socken
Födda 1943
Levande personer
Män