kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stulna år

Stulna år (originaltitel: Girl, Interrupted) är en amerikansk dramafilm från 1999 i regi av James Mangold, som också har skrivit filmmanuset tillsammans med Lisa Loomer och Anna Hamilton Phelan. Filmen är baserad på en självbiografi av Susanna Kaysen. På Oscarsgalan 2000 vann filmen för bästa kvinnliga biroll till Angelina Jolie.

Handling 
Året är 1967. 18-åriga Susanna (spelad av Winona Ryder) skrivs in på ett mentalsjukhus efter att ha överdoserat aspirin ihop med vodka. Där träffar hon Lisa (Angelina Jolie), som varit intagen alltför länge. Susanna får diagnosen borderline personlighetsstörning, men hon har svårt att förstå sig på den. Hon skaffar sig fler vänner på hemmet och genom skrivande och tänkande blir hon till slut frisk.

Rollista i urval 
 Winona Ryder – Susanna Kaysen
 Angelina Jolie – Lisa Rowe
 Clea DuVall – Georgina Tuskin
 Brittany Murphy – Daisy Randone
 Elisabeth Moss – Polly "Torch" Clark
 Jared Leto – Tobias Jacobs
 Angela Bettis – Janet Webber
 Jeffrey Tambor – Dr. Melvin Potts
 Vanessa Redgrave – Dr. Sonia Wick
 Whoopi Goldberg – Valerie Owens, sjuksköterska
 Kurtwood Smith – Dr. Crumble

Soundtrack 
Filmen utspelar sig år 1967, och man får höra mycket musik från 1960-talet. Man får även höra musik som gjordes under början av 1970-talet.
Musik från filmen:
 Petula Clark - "Downtown" (man får även höra Winona Ryder och Angelina Jolie sjunga sången)
 The Doors - "Roadhouse Blues"
 The Chambers Brothers - "Time Has Come Today"
 The Band - "The Weight"
 Simon & Garfunkel - "Bookends"
 Jefferson Airplane - "Comin Back to Me"
 Aretha Franklin - "The Right Time"
 Skeeter Davis - "The End of the World"
 Wilco - "How to fight loneliness"

Gökboet light 
Filmen jämförs ofta med filmen Gökboet (1975) och en del kritiker har kallat för "Gökboet light". Även om filmerna utspelar sig i samma miljö, så finns det dock inga större likheter mellan dem.

Externa länkar 
 
 

Filmer 1999
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Filmer i regi av James Mangold
Engelskspråkiga filmer
Filmer om psykiatri
Självskadebeteende på film
Filmer om självmord
Psykologiska dramafilmer
Filmer om mobbning
Psykopati på film
Filmer från Columbia Pictures
James Mangold

James Mangold, född 16 december 1963 i New York i delstaten New York, är en amerikansk filmregissör, manusförfattare och filmproducent. Mangold är känd för att ha regisserat filmer som Walk the Line, The Wolverine och Logan – The Wolverine.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Födda 1963
Män
Levande personer
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska filmproducenter
Personer från New York
Blitzen

Blitzen (försvenskning av det brittiska uttrycket the Blitz, ljungelden, efter tyskans Blitz, blixt) kallas den period under slaget om Storbritannien i början av andra världskriget då en serie tyska bombanfall utfördes mot Storbritannien. Blitzen inleddes den 7 september 1940 genom ett anfall mot London. Bombningarna drabbade framför allt denna stad men även en rad andra orter, bland annat Coventry. Bombanfallen varade till maj 1941.

Bombningarnas omfattning 
London anfölls  av i genomsnitt 200 bombflygplan varje natt mellan 7 september och 3 november. Bombningarnas klimax under 1940 var den 29 december då 1 500 bränder rasade i London City. Under hela blitzen föll totalt 50 000 sprängbomber och miljoner  brandbomber över London. Från mitten av november riktades även luftangreppen mot andra städer och industrianläggningar. Natten till den 15 november fälldes över 600 ton sprängbomber och tusen brandbomber över staden Coventry. Senare angreps även Birmingham, Bristol, Southampton, Liverpool, Plymouth, Sheffield, Manchester, Leeds, Glasgow, Cardiff, Swansea, Clydeside, Belfast, Hull och Portsmouth.

De brittiska civila förlusterna under blitzen uppgick till 43 381 döda och 50 856 sårade. I London skadades 1 150 000 hus. Blitzen var trots detta en misslyckad strategi av tyskarna. Genom att koncentrera bombningarna mot civila mål fick britterna tid till att bygga upp sitt flygvapen vilket till slut vann slaget om Storbritannien.

London Pride 

Den brittiske författaren och kompositören Noël Coward skrev den patrotiska sången London Pride under Blitzenbombningarna i London, med syftet att stärka andan hos Londonborna. Blomman som nämns i sången är Saxifraga urbium, en trädgårdsperenn som historiskt är känd som London Pride.

Se även
Terrorbombning
V-1
V-2

Källor 
BBC History - The Blitz
Store norske leksikon / Blitzen

Noter

Externa länkar 

Luftangrepp under andra världskriget
Storbritannien under andra världskriget
Tyskland under andra världskriget
Krigsåret 1940
Krigsåret 1941
Terrorbombning
London under 1900-talet
1940 i Storbritannien
1941 i Storbritannien

nl:Blitzkrieg#Blitz op Londen
Jerry Haleva

Jerry Haleva, född 1946, amerikansk skådespelare. Han har hittills bara spelat Saddam Hussein i sina roller, då han anses vara lik honom till utseendet.

Filmografi
2002 – Live From Baghdad (TV-film)
2002 – The First $20 Million Is Always the Hardest
1998 – Maffia!
1998 – The Big Lebowski
1993 – Hot Shots! 2
1991 – Hot Shots! Höjdarna!

Externa länkar
 

Amerikanska skådespelare
Födda 1946
Män
Levande personer
Boeing B-29 Superfortress

Boeing B-29 Superfortress ("superfästningen") är ett amerikanskt tungt bombplan, som vanligtvis sammankopplas med fällningen av atombomberna över Hiroshima den 6 augusti och Nagasaki den 9 augusti 1945. 

B-29 hade emellertid då använts i cirka ett år för att åsamka Japan skador på kommunikationer och industrier samt bombningar av civilbefolkningen. Nära 4 000 plan tillverkades. De användes i stort sett endast i striderna i Stilla Havet då behovet i Europa inte längre fanns vid denna tidpunkt. I Stilla Havet hade planet stora fördelar av sina höjdprestanda, som minskade typens sårbarhet mot fiendens motåtgärder som luftvärnskanoner och jaktplan, samt sin långa räckvidd som tidigare bombplan saknat för att vara tillräckligt effektiva, främst för bombningar av det japanska fastlandet.

B-29 och en uppgraderad version B-50 användes av US Air Force in på femtiotalet bland annat under Koreakriget.

531 bombflygplan, däribland de berömda Bockscar och Enola Gay, tillverkades på licens av Glenn L. Martin Company.

Referenser 

Amerikanska bombflygplan
Amerikanska stridsflygplan under andra världskriget
Amerikanska militärflygplan under Koreakriget
Lufttankningsflygplan
Flygplan tillverkade av Boeing
Glenn L. Martin Company
Dornier Do 217

Dornier Do 217 var en tysk flygplanstyp, som var avsedd att vara bland annat ett tungt bombplan, medan E-varianten framför allt användes som fartygsattackplan. 

En av varianterna E-5 var försedd med radiostyrda glidbomber (en slags primitiva robotar). 

Planet hade viss framgång gentemot den allierade sjöfarten under andra världskriget, men antalet plan var aldrig tillräckligt för att åstadkomma tillräcklig nytta/allvarliga problem.

Den 9 september 1943 angrepp sex Do 217 K-2 från III. Gruppe/KG 100 beväpande med varsin styrd bomb av modellen Fritz X den italienska flottan utanför Sicilien som då var på väg att överlämna sig till de allierade efter Italiens kapitulation. I anfallet sänktes det italienska slagskeppet Roma som tog med sig 1 255 av besättningen i djupet. Systerfartyget Italia skadades men kunde nå Malta. 
I anslutning till landstigningen vid Salerno, Operation Avalanche, skadades det brittiska slagskeppet , den brittiska kryssaren  och den amerikanska kryssaren  av Do 217 K-2 från III. Gruppe/KG 100 med Fritz X bomber.

Under landstigningsoperationen vid Anzio i januari 1944 sänktes en brittisk kryssare  och en jagare av styrda bomber som släppts från Dornier Do 217.

Totalt byggdes 1 730 Dornier Do 217 under kriget av vilka 1 366 var bombplan (520 av dessa var Do 217K/M). Ett litet antal Dornier Do 217J gavs till Italien.

Varianter 
 Do 217 A-0 : förseriemodell, spaningsplan.
 Do 217 C-0 : förseriemodell, bombplan.
 Do 217 E : bombplan.
 Do 217 E-0 : förseriemodell, bombplan.
 Do 217 E-1 : 
 Do 217 E-2 : 
 Do 217 E-3 : 
 Do 217 E-4 : 
 Do 217 E-5 : 
 Do 217H : prototypserie.
 Do 217K : Bombplan med omdesignad förarkabin med en helt glastäckt nos.
 Do 217 K-1 : Nattbombplan
 Do 217 K-2 : Bombplan för sjömål med utrustning för att bära den styrda bomben Fritz X.
 Do 217 K-3 : Bombplan för sjömål med utrustning för att bära den styrda bomben Fritz X eller Henschel Hs 293.

 Do 217M : bombplan.
 Do 217 M-1 : 
 Do 217 M-3 : 
 Do 217 M-5 : 
 Do 217 M-11 : 
 Do 217J : nattjaktplan.
 Do 217 J-1 : 
 Do 217 J-2 : 
 Do 217L : bombplan.
 Do 217N : nattjaktplan.
 Do 217 N-1 : 
 Do 217 N-2 : 
 Do 217P : spaningsplan.
 Do 217R : bombplan.

Se även 
 Lista över stridsflyg

Externa länkar 

 Specifikationer för Do 217

Tyska bombflygplan
Tyska stridsflygplan under andra världskriget
Flygplan tillverkade av Dornier
Focke-Wulf Fw 189 Uhu

Focke-Wulf Fw 189 Uhu, tyskt flygplan från Focke-Wulf, som i första hand var avsedd som ett spaningsflygplan med begränsade möjligheter till arméunderstöd. Det tillverkades mellan 1938 och 1944. Användes främst på östfronten som taktiskt spaningsplan.

Sammanlagt tillverkades ca 850 plan av typen Fw 189 varav drygt 30 konverterades till nattjaktplan.

Utveckling 
År 1937 sammanställde Reichsluftfahrtministerium en specifikation för ett nytt spaningsflygplan för taktisk spaning som skulle ersätta Henschel Hs 126 som precis hade tagits i tjänst. En motoreffekt på 850 till 900 hk var specificerad tillsammans med krav på plats för tre besättningsmän och god sikt runt om. Specifikationen sändes till Arado och Focke-Wulf. Arados konstruktion, Arado Ar 198, föredrogs ursprungligen då det var ett tämligen konventionellt högvingat enmotorigt flygplan med en glasad buk för observationer. Kurt Tank som var chefskonstruktör på Focke-Wulf designade Fw 189 mer okonventionellt med två bommar och en glastäckt gondol. Blohm & Voss föreslog på eget initiativ den asymmetriska Blohm & Voss BV 141.

Varianter
Den huvudsakliga produktions varianten var spaningsplanet Fw 189A, med två undervarianter A-1 och A-2.
 Fw 189 A-0: Förproduktionsvariant byggt i 10 exemplar för utprovning på förband.
 Fw 189 A-1: Den första produktionsvarianten med en 7,92 mm MG 15 i ryggtornet, MG 15 i aktertornet, två 7,92 mm MG 17 i vingrötterna och fyra 50 kg bomber. Istället för bomber kunde två olika kameror medföras Rb 20/30 eller Rb 50/30.
 Fw 189 A-1 Trop: Tropikvariant.
 Fw 189 A-1/U2: VIP transportversion.
 Fw 189 A-1/U3: VIP transportversion.
 Fw 189 A-2: Ersatte de rörliga MG 15 kulsprutorna med MG 81Z tvillingkulsprutor.
 Fw 189 A-3: Tvåsitsigt skolplan med dubbelkommando, endast ett fåtal byggda.
 Fw 189 A-4: Lätt markattackplan med två 20 mm MG 151/20 och extra pansar för motorerna och undersidan av flygkroppen.
 Fw 189 B: Femsitsigt skolplan, 13 byggda.
 Fw 189 B-0: Tre förserieplan.
 Fw 189 B-1: Femsitsigt skolplan, 10 byggda.

Externa länkar

Tyska spaningsflygplan
Tyska stridsflygplan under andra världskriget
Flygplan tillverkade av Focke-Wulf
Färg (olika betydelser)

Färg kan syfta på:

Visuellt och fysikaliskt 
Färg – en rad olika företeelser som på engelska betecknas "colour" 
Färgblandningsprinciper – att åstadkomma olika färger (kulörer) utifrån tre primärfärger
Additiv färgblandning – blandning av ljus med olika färg
Subtraktiv färgblandning – få olika färger (kulörer) genom att förändra ljusstrålningens kvantitet och våglängdssammansättning
Färglära – läran om färgers egenskaper, användning och sammansättning

Färgperception – hur människor ser färger (färgseende)
Färgspektrum – strålningen inom det område som kan ge synintryck
Färgomfång – färger som antingen i en enskild miljö eller scen eller som kan skapas genom att använda en viss utenhet
Färgsystem – en systematisk uppordning och beteckning av färger
Färgrymd – en geometrisk representation av färger som koordinater i en rymd
Färgcirkel – en cirkel som delats in i ett antal sektorer som representerar varsin färgton
Färgton – den relativa graden av likhet med en eller två av de fyra kulörta elementarfärgerna
Färgkod – för att klassificera med olika färger
Färgsymbolik – användningen av färg som en symbol för egenskaper, sinnestillstånd eller andra företeelser
Politisk färg – en färg när den används för att beskriva en persons eller ett partis politiska position*Färg – svensk benämning på en pokerhand, se flush
 Färg  – inom heraldik bara vissa färger, se tinktur (heraldik)
Färg (kortspel) – en kortspelsterm

Material
 Färgämne – ett ämne som används för att ge färg åt ett föremål eller material
 Målarfärg – ett flytande material ofta med ett tillsatt färgämne
 Färgbrytning – processen att ge önskad kulör till en målarfärg
 Konstnärsfärger – målarfärger för konstnärligt bruk

Teknologi
 Färgdjup – en definition av hur många bitar som en dator använder för representera färger som visas på en bildskärm

Färgladdning – ett begrepp inom kvantkromodynamiken

Se även
 Färgen (olika betydelser) – flera betydelser
Clea DuVall

Clea Helen D'etienne DuVall, född 25 september 1977 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare författare, filmproducent och regissör. Hon är känd för sin medverkan i filmerna  The Faculty (1998), She's All That; But I'm a Cheerleader; Girl, Interrupted (all 1999), Identity, 21 Grams (båda 2003), The Grudge (2004), Zodiac (2007), Conviction (2010), och Argo (2012).

Biografi 
DuVall hade svårt med skolan som ung och hoppade av high school. Hon läste senare på Los Angeles High School of the Art, en utbildning som hon fullgjorde i juni 1995 men inte med särskilt höga betyg. Efter att ha gått ut skolan, började småroller ramla in, medan hon jobbade extra på ett café. 1998 fick hon sin första större roll i Robert Rodriguez's The Faculty där hon spelar gotharen Stokes Mitchell. I första säsongen av Heroes spelade hon FBI-agenten Audrey Hanson.

År 2016 debuterade DuVall som regissör med  The Intervention , som hon också skrev och samproducerade. Hon var med och skrev och regisserade den romantiska komedin  Happiest Season.

 Personligt 
DuVall är lesbisk.

Hon är mycket god vän med skådespelarna Summer Phoenix och Melanie Lynskey.

Filmografi (urval)

2006-2007 - Heroes'' (TV-serie)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1977
Kvinnor
Levande personer
Brittany Murphy

Brittany Anne Murphy-Monjack, född 10 november 1977 i Atlanta, Georgia, död 20 december 2009 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelerska. Hon medverkade i filmer som Smekmånaden, Clueless, Stulna år, 8 Mile, Sin City, Uptown Girls, Pojkarna i mitt liv och Spun.

Biografi 
Murphy föddes i Atlanta och hennes föräldrar skilde sig när hon var två år. Hon växte upp med sin mor i Edison, New Jersey och senare i Los Angeles, dit de flyttade för att Murphy skulle ta sig an en karriär som skådespelerska.

Sitt första engagemang i Hollywood fick hon vid 14 års ålder i TV-serien Drexell's Class och därefter medverkade hon i flera olika TV-serier. Genombrott på film var i filmen Clueless (1995) för vilken hon nominerades till ett Young Artist Award. Från 1997 och framåt gjorde hon även rösten till Luanne Platter i TV-serien King of the Hill. Efter Clueless medverkade hon i bland annat Drop Dead Gorgeous och Stulna år  (originaltitel Girl, interrupted) (båda 1999). Hon spelade huvudroller i bland annat Cherry Falls (2000) och Smekmånaden (originaltitel Just Married, 2003), i vilken hon spelade mot Ashton Kutcher som hon dessutom var tillsammans med en tid. En annan känd roll gjorde hon i filmen 8 Mile (2002). Hon medverkade även i mindre kända filmer som The Ramen Girl (2008) och Deadline (2009), samt spelade huvudrollen "Cilla" i TV-filmen Tribute (Begravt i glömska 2009), efter en bok av Nora Roberts.

Förutom skådespeleri ägnade hon sig även åt musik. År 2006 släppte hon singeln "Faster Kill Pussycat" (från albumet A Lively Mind) tillsammans med Paul Oakenfold. Den nådde förstaplatsen på Hot Dance Club Songs-listan. Hon sjöng också i den animerade filmen Happy Feet (2006), i vilken hon gjorde rösten som rollfiguren Gloria.

Familj 
Murphy förlovade sig 2005 med Joe Macaluso, men förhållandet tog slut året därpå. I maj 2007 gifte hon sig med manusförfattaren Simon Monjack.

Död 
Den 20 december 2009 dog Murphy i sitt hem. Dödsorsaken fastställdes till lunginflammation. Räddningstjänsten i Los Angeles kom till Murphys bostad i Los Angeles och hon fördes till sjukhuset Cedars-Sinai Medical Center. Hon dödförklarades klockan 10.04. Hon blev 32 år gammal. 23 maj 2010 dog även hennes make, Simon Monjack, även han till följd av lunginflammation.

Filmografi i urval 

 - Tai

 - Veronica
 1997-2009 - King of the Hill - Luanne Platter (231 avsnitt)
 - Daisy Randone
 - Lisa Swenson
 (TV-film) - Rivkah
 - Jody Marken
 - Fay Forrester
 - Elizabeth Burrows
 - Dede Mulligan
 - Nikki
 - Alex
 - Molly Gunn
 - Sarah
 - Stacy
 - Shellie
 - Emily Jackson-Jacks
 - Kristi
 - Sue
 - röst till Gloria
 - Abby
 - Cilla McGowan
 - June
 - Alice Evans
 - Dr. Amy Lane
 - Mary
 - Susan

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1977
Avlidna 2009
Kvinnor
Skådespelare från Georgia
Elisabeth Moss

Elisabeth Singleton Moss, född 24 juli 1982 i Los Angeles i Kalifornien, är en amerikansk skådespelare, producent och regissör. Hon är känd bland annat för sina roller som presidentens dotter Zoey Bartlet i TV-serien Vita huset och som Peggy Olson i Mad Men. År 2014 blev hon tilldelad en Golden Globe för sin roll som kriminalkomissarien Robin Griffin i Top of the Lake. Sedan 2017 spelar hon rollen som tjänarinnan Offred i The Handmaid's Tale, baserad på Margaret Atwoods roman med samma namn.

Biografi 
Elisabeth Moss är dotter till två musiker. Hennes första roll på TV kom 1990 då hon var med i NBC-serien Lucky/Chances. 1992–1995 var hon med i sju avsnitt av Småstadsliv i rollen som Cynthia Parks. Hon har även arbetat som röstskådespelare i Frosty Returns (1992) och Det var en gång en skog (1993). 1994 spelade hon Harvey Keitels dotter i filmen Oskyldiga offer. 1999 följde en återkommande gästroll som presidentens dotter Zoey Bartlet i Vita huset. 2007 följde rollen som Peggy Olson i Mad Men som hon nominerades till en Emmy för 2009 och 2011. Vid Golden Globe-galan 2014 prisades Moss i kategorin Bästa kvinnliga skådespelare i en miniserie för sin roll som Robin i Top of the Lake.

Hennes Broadwaydebut skedde i oktober 2008 och 2011 debuterade hon på The Comedy Theatre i Londons West End.

Privatliv
Elisabeth Moss var gift med komikern Fred Armisen mellan 2009 och 2011. Deras äktenskap varade i åtta månader innan de separerade och så småningom ansökte om skilsmässa. Under flera år hade hon ett förhållande med den australiske filmfotografen Adam Arkapaw. De lärde känna varandra under inspelningen av Top of the Lake.

Elisabeth Moss är scientolog.

Filmografi (urval)
 (röst)

Referenser

Externa länkar

 

Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1982
Levande personer
Skådespelare från Los Angeles
1254

1254 (MCCLIV) var ett normalår som började en torsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

December 
12 december – Sedan Innocentius IV har avlidit en vecka tidigare väljs Rinaldo Conti till påve och tar namnet Alexander IV.

Okänt datum 
Birger jarl får påven att stadfästa hans förslag om att ge län till sina söner. Länen skall dock stå under äldste broderns, kung Valdemars, överhöghet.
Hertig Magnus får Södermanland i förläning.
Hertig Bengt får en del av Finland i förläning.
Hertig Erik får en del av Småland i förläning.

Födda 
Bengt Birgersson (Bjälboätten), son till Birger jarl.
Maria av Brabant, fransk drottning.
Marco Polo, venetiansk upptäcktsresande.

Avlidna 
17 juni – Ingeborg, dotter till den svenske kungen Erik Knutsson, gift med Birger jarl.
7 december – Innocentius IV, född Sinibaldo de Fieschi, påve sedan 1243.

Externa länkar
Jared Leto

Jared Joseph Leto, född 26 december 1971 i Bossier City, Louisiana, är en Oscarsvinnande amerikansk skådespelare, producent och musiker.

Biografi
Leto studerade skådespeleri på School of Visual Arts i New York, där han medverkade i sin egen film Crying Joy. Han slog igenom när han medverkade i TV-serien Mitt så kallade liv (1994–1995). Efter detta har han medverkat i en mängd storfilmer så som American Psycho (2000), Requiem for a Dream (2000) och Alexander (2004). Vid Oscarsgalan 2014 vann han en Oscar i kategorin Bästa manliga biroll för sin roll i Dallas Buyers Club.

Jared Leto är vid sidan av filmkarriären sångare och gitarrist i rockgruppen Thirty Seconds to Mars. Han har även regisserat nästan alla musikvideorna till sitt band själv. Det gör han under namnet Bartholomew Cubbins. Han är bror till Shannon Leto, trummis i Thirty Seconds to Mars.

Två gånger, 1996 och 1997, har Jared Leto blivit utsedd till en av världens 50 vackraste människor av tidningen People.

Filmografi

Diskografi 
Studioalbum med Thirty Seconds to Mars:
 2002 – 30 Seconds to Mars
 2005 – A Beautiful Lie
 2009 – This Is War
 2013 – Love Lust Faith + Dreams

Källor

Externa länkar 

 
 Officiell webbsida
 Officiell twitter

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska rocksångare
Amerikanska gitarrister
Oscar för bästa manliga biroll
Personer från Bossier City
Födda 1971
Levande personer
Män
Alumner från University of the Arts (Philadelphia)
Jeffrey Tambor

Jeffrey Michael Tambor, född 8 juli 1944 i San Francisco i Kalifornien, är en amerikansk skådespelare.

Karriär 
Vid Golden Globe-galan 2015 fick Tambor pris i kategorin Bästa manliga huvudroll i en komediserie för rollen som Maura Pfefferman i Transparent. Samma år vann han även en Emmy i samma kategori och för samma serie.

Filmografi (urval) 

 (avsnittet "Foreign Affairs")

 (röst)

 (röst)

 (röst)

Referenser

Externa länkar 

 

Födda 1944
Amerikanska skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Skådespelare från San Francisco
Alumner från San Francisco State University
Alumner från Wayne State University