Arkadien

Arkadien (grekiska Αρκαδία, Arkadía) är både ett antikt landskap och en nutida regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 en prefektur, på halvön Peloponnesos i Grekland. Den nutida regiondelen har en yta på 4 419 km² och ett invånarantal på 100 611 (2005). Huvudstaden är Tripoli.

Landskapet Arkadien är berömt sedan före antiken och brukar beskrivas som ett idylliskt och ursprungligt landskap oförstört av civilisationens krav. Det har förekommit i s.k. arkadisk poesi eller herdediktning under flera tusen år. Senare skalder, i synnerhet författare av herdekväden under renässansen, har prisat Arkadien som ett hem för paradisisk oskuld och stilla lycka. Floden Alfeios flyter genom landskapet. Motorvägarna A7 och A71 går genom Arkadien.

Historia 
Arkadien förblev under förhistorisk tid på grund av sin otillgänglighet oberört av den doriska vandringen. Landskapet var bland annat det enda på Peloponnesos som efter dorernas ankomst behöll den östgrekiska dialekten. Befolkningen hade sedan urminnes tid varit bosatt där och anses ha varit av pelasgiskt ursprung. Dyrkan av gudarna Hermes och Pan var inhemsk hos dem. Bland landskapets städer var de viktigaste Tegea och Mantineia, som ofta låg i konflikt med varandra.

Under antiken bestod Arkadien av ett betydligt antal smärre republiker, som dock aldrig sammanslöt sig till ett fast förbund, varför folket inte heller spelade någon historisk roll. Dorerna i Lakonien försökte på 500-talet f.Kr. erövra landet. Tegea försvarade dess oberoende en tid, men år 550 f.Kr. kom landet under Spartas hegemoni och tillhörde sedan det peloponnesiska förbundet fram till slaget vid Leuktra 371 f.Kr. För att hålla Sparta stången försökte Alkibiades under det peloponnesiska kriget förena Arkadiens städer till ett motförbund, men Tegeas och Mantineias rivalitet hindrade honom från att lyckas. År 418 f.Kr. stod det första slaget vid Mantineia, i vilket Argos och Aten besegrades av Sparta.

Thebanen Epameinondas försök att göra Arkadien till en fast sammansluten förbundsstat för att skapa en rival till Sparta hade inte någon större framgång. En ny huvudstad, Megalopolis, byggdes upp mellan åren 371 och 368, och ett arkadiskt förbund bildades, men efter att det besegrats i ett slag mot spartanerna 368 f.Kr. föll även det samman. Epameinondas själv stupade i det andra slaget vid Mantineia 362 f.Kr.

Sedermera kom Arkadien under Makedoniens välde, ingick 229 f.Kr. i akeiska förbundet och föll 146 f.Kr. i romarnas händer. Därefter led det av goternas invasion. Under medeltiden invandrade många slaver och albaner i området.

Administration
Regiondelen består av fem kommuner. Den tidigare perfekturen hade 23 kommuner.
 
Dimos Gortynia 
Dimos Megalopoli
Dimos North Kynouria
Dimos South Kynouria
Dimos Tripoli

Arkadien i konsten 
Många konstnärer har målat så kallade arkadiska landskap, idylliska herdemotiv som ofta pryds av ruiner inspirerade av grekiska tempel. Ett typiskt arkadiskt landskap är ett naturlandskap med lövträd, betande djur och ofta herdar och herdinnor. Ofta är kompositionen, såsom i till exempel Claude Lorrains målningar, att man står på en bergssluttning och i förgrunden finns några stora skuggande lövträd och sen utspelar sig en handling i förgrunden. Samtidigt ser man ut över ett slättlandskap med berg i fjärran och en soluppgång eller en solnedgång. Ofta syns också ett disigt ljus som gör detaljerna mindre tydliga längre bort i bilden. I landskapen utspelar sig ofta scener med små figurer.

Några av de mer kända konstnärerna som målade arkadiska landskap är: 
 Nicolas Poussin: Et in Arcadia ego
 Claude Lorrain
 Salvator Rosa
 Gaspard Dughet
 Antoine Watteau
 Jean-Baptiste Pater
 Thomas Blanchet
 Louis-Jan-François Lagrenée d.ä.
 Arnold Böcklin (företrädare för symbolismen)
 Johannes de Bosch (specialområde: arkadiska landskap)

Bilder Arkadien i konsten

Se även 
1020 Arcadia

Referenser

Noter

Källor 
 Thylander, Hilding. Den grekiska världen. Svenska Humanistiska Förbundet 1986. .

Externa länkar 

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar