kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dieter Hoeneß

Dieter Hoeneß, född 7 januari 1953 i Ulm i Baden-Württemberg, är en tysk/västtysk före detta fotbollsspelare och sportchef (ty. Manager), och bror till Uli Hoeneß.

Dieter Hoeneß spelade i Bundesliga för Stuttgart och Bayern München. Han deltog i VM-finalen 1986. Efter den aktiva karriären har han precis som sin bror Uli varit framgångsrik som sportchef.

Meriter
6 A-landskamper för Förbundsrepubliken Tyskland
VM i fotboll: 1986
VM-silver 1986
Tysk mästare 1985, 1986

Klubbar
Bayern München
VfB Stuttgart

Managerkarriär
Stuttgart 1990-1995
Hertha Berlin 1997-2009
Wolfsburg  2010-2011

Externa länkar
Spelarbiografi om Dieter Hoeness (svenska)

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Bayern München
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i VM i fotboll 1986
Män
Födda 1953
Levande personer
Australiens Grand Prix 2002

Australiens Grand Prix 2002 var det första av 17 lopp ingående i formel 1-VM 2002.

Resultat
 Michael Schumacher, Ferrari, 10 poäng
 Juan Pablo Montoya, Williams-BMW, 6
 Kimi Räikkönen, McLaren-Mercedes, 4
 Eddie Irvine, Jaguar-Cosworth, 3
 Mark Webber, Minardi-Asiatech, 2
 Mika Salo, Toyota, 1 
 Alex Yoong, Minardi-Asiatech  
 Pedro de la Rosa, Jaguar-Cosworth

Förare som bröt loppet
 David Coulthard, McLaren-Mercedes (varv 33, växellåda)
 Jacques Villeneuve, BAR-Honda (27, vinge)
 Takuma Sato, Jordan-Honda (12, elsystem)
 Jarno Trulli, Renault (8, snurrade av)
 Rubens Barrichello, Ferrari (0, kollision) 
 Ralf Schumacher, Williams-BMW (0, kollision) 
 Giancarlo Fisichella, Jordan-Honda (0, kollision)
 Felipe Massa, Sauber-Petronas (0, kollision) 
 Nick Heidfeld, Sauber-Petronas (0, kollision)
 Jenson Button, Renault (0, kollision) 
 Olivier Panis, BAR-Honda (0, kollision)
 Allan McNish, Toyota (0, kollision)

Förare som diskvalificerades
 Heinz-Harald Frentzen, Arrows-Cosworth (16, körde ur depån mot rött ljus)   
 Enrique Bernoldi, Arrows-Cosworth  (15, använde en reservbil)

Noteringar 
Allan McNish, Felipe Massa, Takuma Sato och Mark Webber gjorde F1-debut.

VM-ställning

Källor 

2002 i Australien
Australiens Grand Prix
Storå, Finland

Storå () är en kommun i landskapet Södra Österbotten i Finland. Storå har  invånare och en yta på  km².

Storå är enspråkigt finskt.

Historia
Storå omtalas för första gången år 1586 såsom Södermarck och Forsby. Ortens två bönder hette Sigfrid Thomasson och Lasse Larsson. Nybygget torde ha uppkommit på 1570-talet. Namnet Södermarck användes ännu år 1591, men fick sedan ge vika för Forsby. År 1608 benämndes byn ”Storåå” (Storå är en förlängning av Lappfjärds å längre västerut, byter namn efter sockengränsen.) och hade då fyra bönder; den fjärde hette Jöran Mattsson Sirooi. Den sistnämndes hemman blev senare första hemmanet i Vesijärvi by, som 1606 benämndes Wesijoki. Namnet Forsby blev senare namnet på ett hemman i Storå. Den finskspråkiga befolkningen växte och blev i majoritet och orten fick ett finskt namn. År 1696 hade Storå 18 gamla bönder och sex nybyggare samt Wesijärvi och Cärienkåski vardera en nybyggare. Nybyggandet fortgick sålunda. År 1705 bestod Storå av fem byar med finska namn. Orten hade i början av 1700-talet omkring 200 invånare. Vägen till Lappfjärds kyrka var lång, över tre mil.

Storåborna byggde sig ett bönehus 1710, där prästerna från Lappfjärds pastorat några gånger per år predikade. Begravningar skulle fortsättningsvis ske i Lappfjärd, men i lönndom lades ett och annat lik i marken runt bönehuset. Det framkom vid tinget cirka femton år efter bönehusets tillkomst. Envisheten att bilda egen församling gav resultat, för den 21 augusti 1732 erhölls kungligt bifall till att Storå fick bilda kapellförsamling. Bönehuset byggdes om till en kyrka, som invigdes år 1733. Församlingen bestod då av 30 familjer hemmahörande i Lappfjärds socken och 15 i Ikalis socken. Den första kaplanen i Storå blev magister Anders Gadolin, som kom år 1734. Storå kapell blev genom beslut av domkapitlet av 21 juni 1786 förstorat med Vesijärvi by, vars invånare var finsktalande och hade närmare till Storå än till Lappfjärds kyrka. Närapå 70 år senare, den 29 november 1855 blev Storå ett eget pastorat. Befolkningen växte vid denna tidpunkt lavinartat och räknades år 1880 till 4 016 själar.

Politik

Mandatfördelning i Storå kommun, valen 1976–2021

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Övrigt
Den nuvarande korskyrkan i Storå stod färdig år 1833. Klockstapeln är från år 1854.

Externa länkar

Källor

 
Finlands kommuner
Dawsons Creek

Dawsons Creek (originaltitel: Dawson's Creek) är en amerikansk TV-serie från 1998–2003 som handlar om ett gäng ungdomars uppväxt i den amerikanska småstaden Capeside.

Karaktärerna är Dawson Leery, Joey Potter, Pacey Witter, Jen Lindley och syskonen Jack och Andie Mcphee. Serien börjar med att Jen flyttar från New York till sin mormor i Capeside. Grannpojken Dawson bli genast förälskad i Jen. De blir ihop men sedan gör de slut. Dawson blir förälskad i barndomsvännen Joey men Joey är tillsammans med Jack som visar sig vara homosexuell. Ungdomarna stöter på många vardagsproblem som de sedan löser.

Serien spelades in i Wilmington, North Carolina.

Rollförteckning (urval)

Referenser

Externa länkar 
 Dawson's Creek Official Site
 

Amerikanska TV-serier från 1990-talet
TV-seriestarter 1998
TV-serieavslutningar 2003
TV-program i The WB
Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Amerikanska dramaserier
Fasan i Dunwich

Fasan i Dunwich (engelsk originaltitel "The Dunwich Horror") är en skräcknovell av H. P. Lovecraft.

Novellen skrevs 1928 och publicerades i april 1929 i tidningen Weird Tales. Novellen översattes till svenska 1988 av Kerstin Wallin och publicerades i Sverige i novellsamlingen "Cthulhu 1", utgiven av Sam J. Lundwall.

"Fasan i Dunwich" utspelas i den fiktiva staden Dunwich som ligger i Massachusetts, USA.

Berättelsen handlar om Wilbur Whateley och de underliga händelserna kring hans födelse och uppväxt. Wilburs mor är en deformerad albinokvinna, hans far är dock okänd. Han växer upp och utvecklas i en onormalt snabb takt och är vuxen vid 10 års ålder. Fram till dess har hans morfar indoktrinerat honom i mörka ritualer och häxkonst.

Intrigen i berättelsen handlar om Wilburs begär att finna en originalutgåva av Necronomicon för att kunna öppna en portal åt "de äldres" (Old Ones) återkomst till jorden.

Källor 
 Lovecraft, H. P. (1929): The Dunwich Horror
 Heimdahl, Jens (2003): Lovecraft på svenska — en översiktlig bibliografisk historik

Externa länkar

Amerikansk skönlitteratur
Verk av H.P. Lovecraft
Verk som räknas till Cthulhu-mytologin
Skönlitteratur 1929
Bogdan Stelea

Bogdan Stelea, född 5 december 1967 i Bukarest, är en rumänsk före detta professionell fotbollsmålvakt. Mellan 1988 och 2005 spelade Stelea 91 landskamper för Rumänien. Han debuterade i landslaget 1988 i en match mot Israel.

Meriter 
 Fotbolls-VM 1994, 1998
 Fotbolls-EM 1996, 2000
 91 A-landskamper

Rumänska fotbollsmålvakter
Rumänska fotbollstränare
Rumänska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Dinamo Bucureşti
Spelare i FC Politehnica Iaşi (1945)
Spelare i RCD Mallorca
Spelare i Standard Liège
Spelare i FC Rapid Bucureşti
Spelare i Samsunspor
Spelare i FK Steaua Bukarest
Spelare i UD Salamanca
Spelare i Akratitos
Spelare i FC Oţelul Galaţi
Spelare i Liga I
Spelare i La Liga
Spelare i Erste Klasse A
Spelare i Grekiska superligan
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i VM i fotboll 1994
Spelare i VM i fotboll 1998
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000
Idrottare från Bukarest
Födda 1967
Levande personer
Män
Privatdetektiv

Privatdetektiv, detektiv eller deckare, (person i det) yrke som är inriktat på att lösa brott, ta reda på fakta eller lösa mysterier. De arbetar ofta för advokater, försäkringsbolag eller privatpersoner som misstänker att deras partner är otrogna. Trots att det i Sverige inte längre är en juridisk nödvändighet att ha bevis för sin partners otrohet eller dåliga uppförande är det fortfarande en marknad för detektiver.

Fiktiva detektiver 
Den som brukar anges som den förste i raden av fiktiva detektiver är Edgar Allan Poes Chevalier Auguste Dupin i berättelsen Morden på Rue Morgue från 1841.

De kanske mest kända fiktiva detektiverna är Sherlock Holmes och Hercule Poirot. Sherlock Holmes skapades 1887 av Arthur Conan Doyle. Conan Doyle refererade själv till Holmes som en "private inquires agent". Hercule Poirot skapades av "deckardrottningen" Agatha Christie 1920. Poirot kom att bli en av Christies mest igenkända och spridda huvudfigurer som hon baserade ett 30-tal böcker på. Dessa detektiver skapades inom litteraturen och har blivit filmatiserade flera gånger med olika personer i huvudrollen.

I Sverige är Ture Sventon en känd privatdetektiv från böckerna som är skrivna av Åke Holmberg. Ture Sventon jobbar i huvudsak med att försöka ta fast sin ärkerival, Ville Vessla, som stjäl eller utpressar personer om att stjäla något dyrbart som leder till att Ture Sventon måste kopplas in. Ture Sventon har ofta hjälp av två barn, med olika namn, samt sin goda vän från arabiska öknen herr Omar.

Snoken var en framgångsrik svensk tv-serie om privatdetektiven Anders "Snoken" Grip som bodde på en husbåt tillsammans med sin hund, Tubbe.

Stereotyp 
Sedan 1940-talet har deckaren också återfunnits bland de litterära stereotyperna. Det är en hjälte-typ som snubblar in i ett mysterium och ska lösa det. Deckaren är ofta lugn, avslappnad och intelligent. Klichén säger också att han (för det är nästan alltid en man) dricker whisky, röker, klär sig i trenchcoat, fedora och är en utmärkt skytt.

Privatspanare 
En liknande benämning som är en vanlig benämning på privatpersoner som försöker hitta sanningen om Palmemordet är "privatspanare". Kända privatspanare är Sven Anér, Lars Borgnäs, Ingvar Heimer, Lars Krantz, Fritz G Pettersson, bröderna Kari Poutiainen och Pertti Poutiainen, Olle Alsén och Gunnar Wall.

Detektivbyråer 
Ytterligare benämning är detektivbyråer. I Sverige finns det en hel del detektivbyråer, och det är en växande bransch. Kända detektivbyråer i Sverige är bl.a. Cheaters detektivbyrå och Gothia Protection Group.

Stereotyper och arketyper
Personer inom säkerhet
Brottsutredning
Otto Elg-Lundberg

Otto Elg-Lundberg, ursprungligen Lundberg, född 26 augusti 1855 i Åland, Uppsala län, död 1942, var en svensk skådespelare och teaterdirektör.

Biografi
Elg-Lundberg var elev vid Kungliga teatern 1874–1875. Därefter följde engagemang hos Novander 1875–1876, Södra Teatern 1877–1878, Nya Teatern 1879–1882, åter till Södra teatern 1883–1887, Svenska teatern 1888–1892. Från 1896 var han teaterdirektör vid Anna Elg-Lundbergs sällskap, ett sällskap där hans fru Anna Lundberg stod i centrum för skådespeleriet. Bland de teaterroller han gjort kan nämnas Michael Strogoff i Tsarens kurir, Sten Sture den yngre i Kristian II, Arvid i Det skadar inte, Brunke i Birger och hans ätt, Rambow i Lifvet på landet, Julio i Klostret Castro, Fursten i Regina von Emmeritz och Juan i Domaren i Sa-lamea.

Vid sidan av teatern hann Elg-Lundberg även göra tre filmroller. Han debuterade 1924 i Gösta Berlings saga, följt av Polis Paulus' påskasmäll (1925) och Charlotte Löwensköld (1930).

Elg-Lundberg ligger begravd på Norra begravningsplatsen tillsammans med sin fru Anna Sofia Elisabet Elg-Lundberg (född Malmgren, avliden 1946). Otto Elg-Lundberg gravsattes den 20 december 1942.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar

 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Män
Födda 1855
Avlidna 1942
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Ålands socken
Alicia Lundberg

Alicia Ivarsdotter Lundberg, ogift Lignell, född 29 september 1933 i S:t Görans församling i Stockholm, död 22 april 2017 på Lidingö, var en svensk journalist och radio- och TV-presentatör.

Biografi 
Efter normalskolekompetens 1951 var Alicia Lundberg anställd hos SEB 1951–1952 och hos Alfort & Cronholm 1955. Hon bedrev 1956–1958 språkstudier i London och Paris parallellt med arbete vid svenska resebyråerna i dessa städer. Lundberg har även gått Poppius journalistskola. År 1959 kom hon till Sveriges Radio, där hon bland annat var presentatör, redaktör och programvärd inom såväl radio som TV.

Hon gjorde bland annat flera program om gorillor i Afrika och ägnade stora delar av sitt liv åt att skildra bergsgorillorna i Virungabergen i Rwanda. Mer än 30 resor blev det till Virungabergen. Hennes dokumentär om bergsgorillorna har visats flera gånger i tv. Hon var programledare för Melodifestivalen 1973 och svensk TV-kommentator i Eurovision Song Contest på samma år. Hon var även programledare för Svensktoppen och Stjärnornas musik.

Alicia Lundberg var dotter till direktören Ivar Lignell och Alice, ogift Welander. Hon var 1961–1979 gift med producenten Göran Lundberg (1934–1993) och är mor till Lotta (född 1963), Johanna (född 1964) och Bella (född 1967). Alicia Lundberg var bosatt i Lidingö kommun och är gravsatt i minneslunden på Lidingö kyrkogård.

Filmografi i urval 
 (berättare)
1995 – Babe - den modiga lilla grisen - Maa, den gamla tackan (röstdubbning i den svenska versionen)

Referenser 

Svenska programpresentatörer
Svenska radioprogramledare
Svenska TV-programledare
Svensktoppens programledare
Melodifestivalens programledare
Svenska journalister under 1900-talet
Sommarvärdar 1974
Sommarvärdar 1976
Journalister från Stockholm
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1933
Avlidna 2017
Kvinnor
All Saints (musikgrupp)

All Saints är en brittisk tjejgrupp som mellan 1997 och 2001 hade ett flertal listframgångar, innan de splittrades 2001. De gjorde comeback 2006 och gav ut ett album och en singel, men därefter gav gruppen inte ut mer musik och 2009 var gruppen splittrad igen. Ett samlingsalbum gavs ut 2010. 

All Saints återuppstod 2013 och verkade som support för Backstreet Boys på deras turné i Storbritannien och Irland 2013 och 2014.

Historia 
All Saints bildades 1993 under namnet All Saints 1.9.7.5. "All Saints" syftar på gatan där de träffades, och "1.9.7.5" syftar på de tre ursprungliga medlemmarnas, Melanie Blatt, Shaznay Lewis och Simone Rainford, födelseår. Trion släppte 1995 singeln "Silver Shadow". Samma år lämnade Rainford gruppen. Så småningom anslöt sig systrarna Nicole Appleton och Natalie Appleton till gruppen och den nya konstellationen etablerade sig 1996 som All Saints. Debutalbumet All Saints (1997) nådde andraplatsen på UK Albums Chart.

All Saints låt "Pure Shores" var ledmotivet till filmen The Beach från år 2000 med Leonardo DiCaprio i huvudrollen. All Saints (tre av medlemmarna) spelade huvudroller i David A. Stewarts film Honest som gick upp på biograferna i Storbritannien våren 1999.

Bildgalleri

Diskografi 
Studioalbum 
 1997 – All Saints
 2000 – Saints & Sinners
 2006 – Studio 1
 2016 – Red Flag
 2018 – Testament

Samlingsalbum 
 2001 – All Hits
 2010 – Pure Shores: The Very Best of All Saints

Remixalbum
 1998 – The Remix Album

EP
 I Know Where It's At (18 augusti 1997)
 Bootie Call (31 augusti 1998)
 All Hooked Up (27 januari 2001)

Singlar
 "Let's Get Started" (maxi-singel) (1997; endast Japan)
 "Never Ever" (19 november 1997)
 "Under the Bridge" / "Lady Marmalade"  (27 april 1998)
 "War of Nerves" (23 november 1998)
 "Pure Shores" (14 februari 2000)
 "Black Coffee" (2 oktober 2000)
 "Rock Steady" (6 november 2006)
 "Chick Fit" (26 februari 2007)
 "One Strike" (2016)
 "This Is A War" (2016)
 "One Woman Man" (2016)

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats
 All Saints på allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Engelska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1993
Musikgrupper upplösta 2001
Brittiska musikgrupper
Musikgrupper med syskon
Hilda Forsslund

Hilda Forsslund, född Hilda Auguste Wilhelmina von Lühman 11 juli 1846 i Norrköping, död 1931, var en svensk skådespelare.

Forsslund var engagerad i Hugo Rönnblads sällskap 1902–1903 samt vid Stora Teatern i Göteborg. Hon filmdebuterade 1915 i Arvid Englinds Patriks äventyr och kom att medverka i totalt fyra filmer fram till och med 1924.

Filmografi

Referenser

Externa länkar
 
 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Kvinnor
Födda 1846
Avlidna 1931
Skådespelare från Norrköping
Jenny Hasselquist

Jenny Matilda Elisabet Hasselquist, född 31 juli 1894 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 8 juni 1978 på Höstsol i Täby, var en svensk premiärdansös, skådespelare och balettpedagog.

Biografi 
Hasselquist, vars far var riksdagsmannen Johannes Hasselquist, utbildades från 1906 vid Balettelevskolan på Kungliga Teatern (Stockholmsoperan) där hon också fick anställning 1910. Hon uppmärksammades 1913 av Michel Fokine och fick genom honom solopartier i Sylfiderna och Cleopatra, i vilka hon hade en lysande framgång. Samma år blev hon premiärelev hos Fokine och sekonddansös samt 1915 premiärdansös. 1919 tog hon avsked från Kungliga Teatern och inledde därmed en internationell karriär som turnerande ballerina, 1919–1921 som medlem i Les ballets suédois. Hon dansade på flera av kontinentens större scener såsom Coliseum i London, Théâtre des Champs Élysées i Paris, Théâtre du Parc i Bryssel och Deutsches Teater i Berlin.

Hon medverkade i filmer av Mauritz Stiller, Victor Sjöström och Gustaf Molander liksom i tyska filmer. Hon hade sammanlagt närmare tjugo roller i stumfilmer och två i ljudfilmer. 

Hon öppnade en balettskola 1932 och undervisade även på Kungliga Teatern i början av 1950-talet. Hon medverkade även i dramatiska roller i folkparksturnéer med Nils Ekstams sällskap på 1940-talet.   

Hon var gift 1918–1922 med konstnären Wilhelm Kåge och 1923–1927 med trädgårdsarkitekten Gösta Reuterswärd. Kåges dans- och figurskisser av Hasselquist blev förlaga för många av silverdekorerna på den berömda keramiska Gustavsbergsserien Argenta från 1930.

Jenny Hasselquist är begravd på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Rollfoton

Referenser

Källor 

 Cyranos.ch
  Alexey Gusev. Mea culpa: Stor och detaljerad årsdag artikeln. Tidning "Seance"

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Kvinnor
Födda 1894
Avlidna 1978
Svenska ballerinor
Svenska balettdansare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Jenny
Dansare från Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Orkanen Gilbert

Orkanen Gilbert var en tropisk cyklon som drabbade Västindien och Mexiko 9 till 17 september 1988. Den registrerades som en av de allra kraftigaste tropiska cykloner som observerats på västra halvklotet. Ovädret var också en av de största tropiska cykloner som observerats på västra halvklotet - som mest täckte "Gilbert" en yta som var större än Texas

Gilbert uppstod som ett tropiskt lågtryck nära Barbados och växte snabbt i styrka. 12 september passerade ögat (dvs orkanens centrum) rakt över Jamaica som en kategori 5-orkan på Saffir–Simpsons orkanskala med medelvindar på cirka 65 m/s (230 km/h). Gilbert orsakade enorm förödelse på Jamaica där cirka 500 000 människor blev hemlösa och dussintals omkom. Efter det satte ovädret kurs mot Mexiko. Gilbert nådde sin maximala styrka 14 september utanför Yucatan. Den dagen uppmättes ett lufttryck på endast 888 hektopascal i Gilberts öga och medelvindhastigheten låg på 83 m/sek, 299 km/h, i byarna åtminstone 95 m/sek, drygt 340 km/h (gränsen för orkan går vid 33 m/s). Lufttrycket var då det lägsta som någonsin uppmätts i en orkan i Atlanten och Karibiska havet. I fråga om vindhastighet hade bara orkanen Camille 1969 och orkanen Allen 1980 högre uppmätt medelvindhastighet (85 m/sek). Från och med 13 september började befolkningen utmed Texas kust att förbereda sig för vad som kallades "århundradets värsta oväder".

Efter att ha orsakat enorma skador i bland annat Cancun på Yucatan drog Gilbert vidare ut över Mexikanska golfen, nu försvagad men fortfarande en mycket kraftig orkan. 16 september nådde ovädret Mexikos östkust, strax söder om gränsen till Texas som därmed hamnade utanför det kraftigaste vindbältet. Väl inne över land försvagades Gilbert snabbt och nedgraderades till en tropisk storm. Men i den bergiga terrängen fortsatte ovädret att producera enorma regnmängder som orsakade stora översvämningar och dödade uppemot 200 människor.

Gilbert dödade totalt minst 318 människor och cirka 800 000 blev hemlösa. De materiella skadorna uppgick till många miljarder dollar. Gilbert är fortfarande en av de mest destruktiva orkaner som drabbat Karibien.

Anmärkning Orkanen Wilma "övertog" 19 oktober 2005 förstaplatsen från Gilbert som den (mätt efter lufttrycket) kraftigaste tropiska cyklonen som registrerats på västra halvklotet. Wilma hade som lägst ett lufttryck i "ögat" på 882 millibar.

Källor 

Gilbert
Gilbert
Gilbert
Guds rena Lamm, oskyldig

Guds rena Lamm, oskyldig (original på plattyska: "O Lam Godes vnschüldig", rikstysk form "O Lamm Gottes unschuldig") är en passionspsalm av Nicolaus Decius från 1522. År 1529 tycks den ha översatts till danska och 1536 den översattes till svenska, troligen av Olaus Petri.

Texten har sitt ursprung i mässans ”O Guds Lamm” (Agnus Dei) som bygger på Johannesevangeliet 1:29, där Johannes Döparen pekar på Jesus med orden ”Se Guds Lamm, som tar bort världens synd!”

Psalmen består av en enda strof, som ursprungligen sjöngs tre gånger. Den har ofta sjungits som offertoriepsalm, i delar av frikyrkligheten mest just som "O Guds Lamm-hymn" under nattvardsfirande.

Melodin (Ess-dur, 4/4) är av Decius, efter en Agnus Dei-melodi från 1200-talet. Den trycktes i Erfurt 1542 ("Christliche Kirchen Ordnung") och samma melodi som till Du går, Guds Lamm, du rena.

Koralbearbetningar 
Guds rena Lamm, oskyldig ur Fastekoraler av Bengt-Göran Sköld.

Publicerad i
Swenske Songer eller wisor 1536 med titeln O rene gudz lamb.
Een liten Songbook under rubriken "Te Deum". 
1572 års psalmbok med titeln O Rene Gudz Lamb oskyldigt under rubriken "Agnus Dei".
Göteborgspsalmboken med titelraden O Rene Gudz Lamb oskyldigt under rubriken "Om Christi Lijdande".
1695 års psalmbok som nr 150 med inledningen "O rene Guds Lamb" under rubriken "Om Christi Lidande".
1819 års psalmbok som nr 94 under rubriken "Jesu lidande, död och begravning: Jesus på korset".
Stockholms söndagsskolförenings sångbok 1882 som nr 91 med vers 1, under rubriken "Psalmer".
Sionstoner 1889 som nr 458
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1907 som nr 409
Svensk söndagsskolsångbok 1908 som nr 47 under rubriken "Jesu lidande"
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 111 under rubriken "Jesu lidande"
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 509 under rubriken "Högtider och särskilda tillfällen - Långfredag".
Segertoner 1930 som nr 21
Sionstoner 1935 som nr 189 under rubriken "Passionstiden".
1937 års psalmbok som nr 94, där det står "ehur" istället för "fastän" och "vår synd du haver dragit", under rubriken "Passionstiden".
Förbundstoner 1957 som nr 106 under rubriken "Guds uppenbarelse i Kristus: Jesu lidande och död", vers 1.
Segertoner 1960 som nr 24
Psalmer för bruk vid krigsmakten 1961 som nr 94 vers 1.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 608 under rubriken "Högtider – Passionstid".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 143 under rubriken "Fastan".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr 61 under rubriken "Fastetiden".
Lova Herren 1988 som nr 155 under rubriken "Passionstiden".

Referenser

Noter

Externa länkar
Hos Sibelius-Akademin återfinns noterna enligt 1695 års melodi till O reene Gudz Lamb oskyldigt, där framgår att förebilden är: "O Lamm Gottes, unschuldig".

Passionspsalmer
Nattvardspsalmer
Tyska psalmer