kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hummer (bilmärke)

Hummer var ett bilmärke som tillverkades av General Motors (GM). Produktionen inleddes 1992 och lades ner i maj 2010. Det var ursprungligen ett militärt fordon av jeep-typ, men senare utvecklades även en civil SUV-version.

Historik 
Ursprungligen tillverkades bilen av American Motors Corporation (AM General) som 1999 sålde varunamnet Hummer till GM. AM General tillverkar dock fortfarande den militära förlagan. Bilen har, precis som sin föregångare Jeep, sina rötter som en militär bil, bland annat användes Hummerbilar under Gulfkriget. Arnold Schwarzenegger övertalade militären att de skulle göra militärversionen till en civil personbil. År 2005 såldes endast 374 exemplar av modellen H1.

Hummer har nu även börjat tillverka cyklar och enligt engelska Wikipedia skall GM även lansera en eau de Cologne med namnet Hummer som kommer att kosta cirka 54 USD. Flaskan till denna cologne skall ha formen av bilmodellen H2.

På grund av den kris som GM befann sig i tillkännagav man onsdagen den 3 juni 2009 att Hummer avsågs att säljas till den kinesiska verkstadskoncernen Sichuan Tengzhong. Den 24 februari 2010 meddelade GM att de istället valde att lägga ner tillverkningen då den kinesiska regeringen inte tillät Sichuan Tengzhong att slutföra köpet. Några dagar senare ändrade sig dock GM och gav Hummers ledning tid att hitta en ny ägare före första maj. Men trots denna respit så blev nedläggningen ett faktum då inga nya köpare dök upp.  Tio år senare, år 2020, återuppstod namnet; nu inte som ett separat märke utan som två modeller: elektrisk SUV och pick-up under märkesnamnet "GMC Hummer EV". Produktionen av EV sattes ursprungligen till hösten 2021, men har framflyttats till 2023.

Modeller 

 HMMWV (High Mobility Multipurpose Wheeled Vehicle) även kallad Humvee - Militärt fordon från 1983.
 Hummer H1 - Civilt fordon från 1992.
 Hummer H2, "The Baby Hummer". 
 Hummer H2 SUT
 Hummer H3T - Konceptbil.
 Hummer H3

Referenser

Noter

Externa länkar 

Ej längre existerande amerikanska biltillverkare
Fordonsmärken tillhörande General Motors
Broaryd

Broaryd är en tätort i Södra Hestra distrikt (Södra Hestra socken) i Gislaveds kommun i Jönköpings län (Småland). I dess västra del ligger kyrkbyn för Södra Hestra socken, Södra Hestra, med Södra Hestra kyrka.

Broaryd ligger i den småländska skogsbygden, beläget vid länsväg 153 Varberg-Skeppshult.

Historia
Broaryd är ett före detta stationssamhälle längs Västra Centralbanan. Den senare banan ledde mellan Landeryd i söder och  Ulricehamn och Falköping i norr. 

Ortnamnet är en kombination av orden 'bro' och 'ryd', vilket sistnämnda liksom 'röd' och 'red' betyder 'röjning'. Namnet skrevs 1570 'Broarydh'.

Befolkningsutveckling

Samhället
I Broaryd finns grundskola och Lugnets äldreboende. Här finns Södra Hestra kyrka, Broaryds Allianskyrka, som tillhör Svenska Alliansmissionen samt Filadelfiaförsamlingen i Broaryd, som tillhör Pingströrelsen i Sverige.

Näringsliv 
Ett antal företag och industrier finns etablerade på orten. Stebro plast, SMS Stålfackverk ,ABT Träprodukter och Nissabo limfog tillhör de större.

Noter 

Orter i Gislaveds kommun
Tätorter i Sverige
Liggcykel

En liggcykel är en cykel ämnad att cyklas av en eller flera personer i mer eller mindre liggande ställning. Det är vanligast med en tillbakalutad körställning men det förekommer varianter där cyklisten ligger på mage. Liggcyklar har oftast två hjul men det finns liggcyklar med tre (trike) eller fyra (quad) hjul. 

Den liggande ställningen gör att luftmotståndet blir avsevärt lägre än för ekipage med en mer upprätt sittställning. För att ytterligare förbättra aerodynamiken i syfte att minska luftmotståndet finns liggcyklar med en olika typer av kåpor. En variant är velomobilen som är en helt inkapslad trehjuling men finns även mer sällan förekommande med två eller fyra hjul.

Liggcykelns historia
Liggcykeln har en mer än hundraårig historia. År 1896 visade M. Challand en liggcykel på en mässa i Genève och det är den första dokumenterade liggcykeln. 

År 1933 satte fransmannen Francis Faure timrekordet på en liggcykel efter att ha cyklat 45,055 kilometer på den utsatta timmen. Internationella cykelunionen (UCI) valde år 1934 att förbjuda liggcyklar från sina tävlingar som en följd av rekordet. UCI lyckades behålla statusen på sina tävlingar och det är huvudorsaken till att liggcyklar har varit så ovanliga, även om intresset börjar öka. Alla hastighetsrekord på land med muskeldrivna fordon där luftmotståndet är avgörande är satta med liggcyklar.

Liggcykeln idag
Verksamheten sorterar idag under två olika organisationer. Dels den nordamerikanska International Human Powered Vehicle Association och dels den internationella World Human Powered Vehicle Association.

Cyklar
Broby, Östra Göinge kommun

Broby är en tätort som är centralort i Östra Göinge kommun i Skåne län.

Kyrkan, Östra Broby kyrka, ligger mitt i byn vid torget. Mittemot kyrkan ligger Broby gästgivaregård. Låg- och mellanstadieskolan heter Prästavångsskolan och högstadieskolan heter Göingeskolan. Bakom Prästavångsskolan ligger simhallen, sporthallen och idrottsplatsen. Drygt 1 km nordväst om tätortens centrum ligger det sedan länge nedlagda Broby sanatorium.

Historia
Broby var och är kyrkby i Östra Broby socken med en mindre del i Emmislövs socken. Orten ingick efter kommunreformen 1862 i Östra Broby landskommun, där Broby municipalsamhälle inrättades 27 januari 1911. När landskommunen 1952 uppgick i Broby landskommun följde municipalsamhället med och upplöstes sedan 31 december 1958.

Befolkningsutveckling

Kommunikationer

Vägar 
Det går att komma till Broby via riksväg 19 och länsväg 119. Kommer man från norr är det riksväg 23 som övergår till riksväg 19 strax söder om Östanå, där riksväg 23 fortsätter till Malmö via Hässleholm.

Bussar 
Skånetrafikens linjer 542 och 545 stannar i Broby.

Järnväg 

Fram till 2002 fanns det järnväg till Kristianstad (persontrafik till 1969), men den är numera uppriven mellan Broby och Hanaskog och ersatt med cykelväg. Cykla dressin kan man göra på sträckan Broby-Glimminge, banan ligger kvar och ägs av kommunen. Stationsbyggnaden i Broby står kvar, men är nu en privat tandläkarmottagning.

Evenemang och föreningar 
På marknadsplatsen i norra delen av byn har det sedan 1773 årligen hållits två marknader, där man kan köpa alltifrån marknadskarameller till levande kaniner. Det sägs även att häxor brukade avrättas på den gamla marknadsplatsen.
Den första marknaden på året infaller första lördagen i juni, medan höstmarknaden infaller första lördagen i september.

Broby hembygdsgård är ett av Sveriges äldsta och största friluftsmuseer med en samling av byggnader, dräkter och textilier. Initiativet till parken togs 1921 av författaren Pehr Johnsson. I parken finns även en kaffestuga.

Kända personer 
 Viking Palm, olympisk guldmedaljör i brottning
 Oda Berg, född Angeldorff, hemslöjdskonsulent på Södra Kalmar läns Hushållningssällskaps Slöjdmagasin, senare Hemslöjdschef på Kalmar läns hemslöjd.

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Östra Göinge kommun
Tätorter i Sverige
Centralorter i Skåne län
In- och utenheter

För in- och utenheter i samband med färgstyrning, se artikeln Färgstyrning

In- och utenheter är i datorteknik den maskinvara som användare använder för att kommunicera med datorer.

De vanligaste inenheterna är tangentbord och datormus, men även andra enheter såsom styrspak, styrplatta och laserskanner förekommer i stor utsträckning. Inenheterna används för att ge datorn information som den sedan tolkar.

Utenheter används för att få ut behandlad information från datorn. Den vanligaste utenheten är bildskärmen, andra vanliga är skrivare och ljudkort kopplat till högtalare eller hörlurar.

Se även
 I/O
 Kringutrustning

 
Människa-datorinteraktion
Quai Saint-Bernard

Quai Saint-Bernard, gratis friluftsmuseum med moderna skulpturer i Paris framför Institut du monde arabe vid kanten av floden Seine. Mest känd är platsen för att under somrarna locka till dans – i små halvcirkelformade amfiteatrar vid kanten av floden kan man under sommarhalvåret dansa argentinsk tango, franska folkdanser (däribland bretonska folkdanser), salsa, rockdans, capoeira, latin house och samba-forro. Tangodansarna är mest uthålliga och dansar varje kväll utom när det regnar. För de andra danserna spelas det musik endast under vissa veckodagar, se extern länk. Dansen organiserades länge av entusiaster utan tillstånd, men från och med 2003 har Paris stad officiellt godkänt aktiviteten.

Externa länkar
 https://web.archive.org/web/20040925160404/http://www.parisdansesenseine.fr/

Paris
Masutatsu Oyama

Masutatsu "Mas" Oyama (大山 倍達, Ōyama Masutatsu), född 27 juli 1923 som Choi Yeong-eui i Gimje, Korea och död 26 april 1994 i Tokyo, var en koreansk karatemästare som grundade karatestilen kyokushinkai. Som femtonåring hade han flyttat till Japan och då tagit nytt namn efter sin nya japanska adoptivfamilj.

Levnad 
Vid nio års ålder hade den blivande Ōyama börjat lära sig traditionell kenpō, innan han fick kontakt med kampsport. Väl i Japan började han träna Shōtōkan-ryūkarate främst under "Gikō" Funakoshi, som var son till den berömde Funakoshi Gichin. Han skaffade sig en postgymnasial utbildning på Wasedauniversitetet. Även om Ōyama föddes i Korea, blev han en zainichi-korean och kom att tillbringa större delen av sitt liv i Japan med japanskt medborgarskap från 1964. Vid 22 års ålder hade han 4 dan i karate (fjärde gradens svarta bälte) och 4 dan i jūdō. Ett tag bytte Ōyama även karatestil till gōjū-Ryū.

Efter Stilla havskrigets slut flyttade Ōyama upp och isolerade sig i bergen i 1 000 dagar för att träna, inspirerad av den kände samurajen Miyamoto Musashi. Han tillbringade det första året i ett ensligt tempel och de sista två åren i en stuga som han byggde själv. Där livnärde han sig på det han fann i naturen runt omkring. När han återvände från fjället flyttade han in vid sidan av ett slakthus, där han efterhand började testa sin styrka och teknik mot nötboskapen, som skulle slaktas.

Ōyama var gift med Chiyako Ōyama (1926–2006). Paret har två söner, som har återvänt och bor i Korea. Masutatsu avled, som icke-rökare, i lungcancer 70 år gammal.

Eftermäle 
Ōyama, ofta känd som Mas Oyama, skapade vad som kom att anses vara den första och mest inflytelserika fullkontakt-karatestilen.
Det sägs att Ōyama aldrig någonsin förlorade en kamp. Han var den ende som hade 10:e gradens bälte i stilen. Han var flerfaldig mästare i All Japan Championship och han besegrade också ett 50-tal tjurar under sin livstid. Ōyama gjorde flera turnéer runt om i världen för att visa karatens styrka och möjligheter.

Noter och referenser

Externa länkar 
 Sosai Masutatsu Oyama
 Göteborgs Kyokushinkai

Japanska kampsportare
Karate
Födda 1923
Avlidna 1994
Män
WP:Projekt Japan
Personer från Gimje
Brottby

Brottby är en tätort i Vallentuna kommun. Strax intill orten finns trafikplatsen Brottby trafikplats, där E18 möter länsväg 268. Brottby ligger i Össeby-Garns socken. På västra sidan E18 ligger villaområdena Karby samt Sunnersta och på östra sidan ligger villaområdet Sundby.

Orten har sitt namn efter Brottby gård. Namnet kommer från Brytioby som är sammansatt av förledet Bryti som på fornsvenska betyder "förvaltare" och efterledet by som betyder ungefär "gård".

Befolkningsutveckling

Samhället
I Brottby ligger Össeby kyrkoruin från och Össeby-Garns kyrka varav båda byggdes på 1200-talet. I Brottby finns också pizzerian Brottby Café.

Brottby på film
Brottby Café har varit med i ett flertal svenska filmer, bland annat Vägen ut och flera Beck-filmer. Exempel på andra filmer som delvis spelats in i Brottby är Lilla Jönssonligan och cornflakeskuppen, Kejsarn av Portugallien och Hundraåringen som klev ut genom fönstret och försvann.

Bilder

Referenser 
Josephson, Kordunner et alia Språket Biblioteksförlaget

Externa länkar 
Presentation av Brottby på Vallentuna kommuns webbplats.

Orter i Vallentuna kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Essvik

Essvik är tidigare tätort som sedan 2015 ingår i tätorten Kvissleby söder om Sundsvall. Essvik är också en halvö som består av (från söder till norr) Skottsund och Juniskär samt de sammanvuxna orterna Haraberget, Essvik och Ljusvik, alla inom tätorten Kvissleby, samt småorten Nyhamn.

Befolkningsutveckling

Samhället
Essvik har en skola som heter Essviks skola. Tidigare fanns här en sulfitfabrik, som idag står övergiven. Den byggdes 1900 och köptes upp av SCA 1934. Platsen är föremål för ett saneringsprogram.

Se även 
Njurunda socken

Noter

Vidare läsning

Orter i Sundsvalls kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Njurunda tätortsområde
Sveriges landsbygdsminister

Sveriges landsbygdsminister, formellt statsråd, är ett statsråd och den ledamot av Sveriges regering som ansvarar för Sveriges jordbrukspolitik och landsbygdsfrågor, det vill säga jordbruks-, livsmedels-, skogs-, djur-, same- och fiskefrågor samt landsbygdsutveckling.

Ämbetet benämndes Sveriges jordbruksminister fram till oktober 2010. Den 1 januari 2011 ändrades i anslutning därtill jordbruksdepartementets namn till landsbygdsdepartementet. Landbygdsdepartementet lades ner vid årsskiftet 2014/2015 när landsbygdsfrågorna flyttas till näringsdepartementet och landsbygdsministern är sedan dess inte längre departementschef. Ämbetet avskaffades formellt den 9 juli 2021 när ansvarsområdena flyttades till statsrådet och chefen för Näringsdepartementet. Den efterföljande regeringen ledd av Magdalena Andersson, valde sedan att återinföra ministerportföljen igen. Landsbygdsdepartementet återinrättades när Regeringen Kristersson tillträdde den 18 oktober 2022.

Sveriges första jordbruksminister, Theodor Odelberg, utnämndes år 1900. Dessförinnan hade jordbruks- och fiskefrågor handlagts av civilministern. Axel Pehrsson-Bramstorp (bondeförbundare) är den jordbruksminister som har innehaft ämbetet under längst tid, 9 år och 42 dagar. Från 1932 och fram till 2021 tillhörde jordbruksministern antingen Socialdemokraterna eller Bondeförbundet/Centerpartiet med undantag av Eric Enlund (folkpartist) 1978–1979.

Lista över Sveriges landsbygdsministrar

Jordbruksministrar 1900–2010

Landsbygdsministrar 2010–2021

Statsråd med ansvar för landsbygdsfrågor 2021–2021

Biträdande jordbruksministrar 1986–1988

Se även 
 Jordbruksminister (motsvarigheter i andra länder)

Referenser 

Jordbruksministrar
 
 
Listor över jordbruksministrar
Bildanden 1900
The Terminal

The Terminal är en amerikansk dramakomedi från 2004 regisserad av Steven Spielberg med Tom Hanks i huvudrollen.

Handling 
Viktor Navorski (Tom Hanks) reser till New York från ett östeuropeiskt land. Under hans resa sker en militärkupp i hans hemland som innebär att landet inte längre erkänns av USA. Därmed försvann Viktors medborgarskap och hans visum till USA blev ogiltigt, vilket betyder att Viktor blev statslös. Han kan inte träda in i USA och inte heller åka tillbaka till sitt hemland. Viktor har inget annat val än att stanna kvar och bosätta sig på flygplatsen. Där händer det massor av vardagliga absurditeter i interaktionen med United States Customs and Border Protection och han får träffa både vänner och fiender.

Rollista

Om filmen 
Filmen har fått sin inspiration av historien om Mehran Karimi Nasseri, en iransk flykting som bosatte sig i terminal 1 på Paris-Charles de Gaulle flygplats i Paris sedan 1988 efter att ha blivit bestulen på sina värdehandlingar som bevisade hans flyktingstatus.

Referenser

Externa länkar 
Officiella hemsida
 
 
 
 

Filmer 2004
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska romantiska komedifilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Ryskspråkiga filmer
Bulgariskspråkiga filmer
Filmer i regi av Steven Spielberg
Filmer producerade av Steven Spielberg
Filmer från Amblin Entertainment
New York på film
Filmer från Dreamworks
Luftfart på film
Sonia Delaunay-Terk

Sonia Delaunay-Terk, född som (Sara Stern : Sara Eljevna Sjtern)  14 november 1885 i Gradizk, Guvernementet Poltava, död 5 december 1979 i Paris, Frankrike, var en ukrainsk-fransk konstnär.

Sonia Delaunay-Terk, som var av judisk börd, var gift med Robert Delaunay och i likhet med sin make målade hon orfistiska konstverk med betoning på cirkelformer och färgernas optiska inverkan.

Biografi 
Som femåring flyttade hon med familjen till Sankt Petersburg och som tjugoåring till Karlsruhe i Tyskland, där hennes passion för konst ledde till att hon gick en teckningskurs vid Akademie der Bildenden Künste i Karlsruhe mellan 1903 och 1905. Hon kom till Paris 1906 och gifte sig med Robert Delaunay år 1910.

Under sin konstnärsutbildning vid Académie de la Palette utförde hon verk som tydligt var influerade av Paul Gauguin, Vincent van Gogh och fauvisterna. År 1914 hade Salon des Indépendants en sektion kallad "Prismes Electrique", vari hon deltog tillsammans med Aleksander Archipenko, Kazimir Malevitj, Vadim Meller och Aleksandra Ekster. Samma år flyttade hon till Madrid och vidare till Portugal för att undkomma första världskriget 1915–1916. Sonia Delaunay fick här sitta i husarrest i sex veckor, anklagad för spioneri. Paret mötte flera portugisiske konstnärer som de blivit bekanta med i Paris. Sonia Delanay-Terk målade många bilder från portugisiska marknader och därtill akvareller och keramikplattor.

År 1920 kom hon tillbaka till Paris och öppnade 1924 en modeateljé tillsammans med Jacques Heim. År 1925 deltog hon på utställningen: "Exposition Internationale des Arts Decoratifs et Industriels Modernes" i Paris samman med Natan Altman, Aleksandra Ekster, Vadim Meller, Anatolij Petritskij och David Sjterenberg. Hon visade arbeten i måleri, textilier och teaterkulisser (scenografi).

År 1964 blev hon den första levande kvinnliga konstnär som fick en retrospektiv utställning i Louvren. Hon tilldelades Hederslegionen 1975. Målningen "Coccinelle" blev 2004 frimärke både i Frankrike och Storbritannien för att fira 100 år med Entente Cordiale.

Hon finns representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum, Moderna museet och Skissernas museum.

Asteroiden 6938 Soniaterk är uppkallad efter henne.

Referenser

Externa länkar 

 Böcker relaterade till Sonia Delaunay-Terk på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Personer från Poltava oblast
Franska konstnärer
Ukrainska konstnärer
Ryska konstnärer
Födda 1885
Avlidna 1979
Kvinnor
Orfism
Officerare av Hederslegionen
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Orfism

Denna artikel behandlar konststilen orfism. För den grekiska religionsformen, se orficism.

Orfism var en tendens inom den abstrakta konsten i Paris omkring 1911–14. 

Guillaume Apollinaire kallade 1912 Robert Delaunays kubistiska måleri för "orfistiskt" och sammanlänkade det därmed med Fernand Légers, Francis Picabias och Marcel Duchamps måleri samt vissa verk av Pablo Picasso och František Kupka.

Termen orfism används idag bara om Sonia Delaunay-Terk och hennes man Robert Delaunays verk. Den förstnämnda experimenterade med färgcirklar, cirkelsegment och rytmer i en stil kallad "simultan".

Två amerikanska målare, Stanton MacDonald-Wright och Morgan Russell, har betonat färgen på ett liknande sätt i den så kallade synkronismen.
Röllakan

Röllakan (eller även rölakan) är en vävteknik som är en enklare variant av gobelängväven och används numera mest för ullmattor. Skarvarna mellan färgområden i mönstret kan göras så att tyget blir oliksidigt eller liksidigt.

Röllakan är en av de enklaste vävteknikerna av varp och inslag i tuskaft. Varje inslagstråd är mönsterbildande. I samband med mönsterbyte läggs en ny tråd in i samma skäl och trådarna binds samman genom att de slingras om varandra. Vanligast är enkelslingning som innebär att inslagstrådarna slingas om varandra varannan gång de möts. Från mer sentida miljöer är dubbelslingning som innebär att inslagstrådarna slingas om varandra vid varje möte vanligare. 

Röllakan är mycket gammal som teknik och känd från högkulturerna i Främre Orienten och i Egypten. Den förekommer även i Syd- och Mellanamerika vilket visar att tekniken uppstått flera gånger oberoende av varandra. Fynd av textilier i röllakan finns bland gravarna i Valsgärde och Birka, det är dock osäkert om de tillverkats i Sverige. Under medeltiden är tekniken inte känd i Norden, men däremot i Tyskland. Den äldsta daterade röllakansväven i Sverige är från 1710. I Sverige är tekniken främst brukad i Skåne. Ett täcke i röllakan är känt från Jämtland. I Blekinge, Småland, Halland, Bohuslän och södra Västergötland har enklare röllakansvävar med främst geometriska motiv tillverkats.

Etymologi 
Röllakan kommer ur det fornsvenska ordet ryglakan som härstammar från det medellågtyska ruggelakan vars betydelse är ryggkläde, med syftning till det tyg som hänger som bonad på väggen bakom de sittandes ryggar och på ryggstöd. En liknande teknik är kelim och dhurrie.

Se även 
Kelim
Dari

Källor

Noter

Externa länkar 
 Textilgalleriet – Nordiska museet / DigitaltMuseum

Vävsätt
Mattor
Wild Honey

Wild Honey, album som gavs ut 4 december 1967 av The Beach Boys. Albumet var gruppens fjortonde LP och det är producerat av The Beach Boys gemensamt. 

Wild Honey kallas ofta för The Beach Boys soul-album.

Albumet nådde Billboard-listans 24:e plats.

På englandslistan nådde albumet 7:e plats.

Låtlista
Singelplacering i Billboard inom parentes. Placering i England=UK 

Wild Honey (Brian Wilson/Mike Love) (#31, UK #29)             
Aren't You Glad (Brian Wilson/Mike Love)            
I Was Made to Love Her (Cosby/Hardaway/Moy/Stevie Wonder)   
Country Air (Brian Wilson/Mike Love)              
A Thing or Two (Brian Wilson/Mike Love)       
Darlin' (Brian Wilson/Mike Love) (#19, UK #11)                    
I'd Love Just Once to See You (Brian Wilson/Mike Love)
Here Comes the Night (Brian Wilson/Mike Love)  
Let the Wind Blow (Brian Wilson/Mike Love)         
How She Boogalooed it (Mike Love/Bruce Johnston/Al Jardine/Carl Wilson)    
Mama Says (Brian Wilson/Mike Love)      

När skivbolaget Capitol återutgav Beach Boys-katalogen 1990 parades albumet Wild Honey ihop med albumet Smiley Smile på en CD. Dessutom fanns nedanstående sex bonusspår på skivan:
Heroes and Villians (singelversion) (Brian Wilson/Van Dyke Parks) (#12)
Good Vibrations (diverse versioner) (Brian Wilson/Mike Love)
Good Vibrations (tidig version) (Brian Wilson/Mike Love)
You're Welcome (Brian Wilson)
Their Hearts Were Full of Spring (Bobby Troup)
Can't Wait Too Long (Brian Wilson)

Musikalbum 1967
Amerikanska musikalbum
The Beach Boys