kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Orvar

Mansnamnet Orvar är av fornnordiskt ursprung, med betydelsen pil. Jämför engelskans ”arrow” och fornnordiskans ”ǫr”, genitiv ”ǫrvar” (nyisländska ”ör”, ”örvar”).

Egentligen betyder namnet ”pils” eller ”pilens”. Den ursprunglige bäraren av namnet var sagohjälten Ǫrvar‑Odd. Ändelsen ‑ar är en genitivändelse. ”Ǫrvar” betyder alltså ”pils”, och ”Ǫrvar‑Odd” betyder ungefär ”Pilens Udd”. (Ǫ är en bokstav som används för att skriva fornisländska).

På 1800‑talet började Orvar uppfattas som ett förnamn på egen hand utan det senare namnledet ‑Odd. Orvar är belagt som namn sedan 1830, då den nordiska namnrenässansen pågick.

Namnet Orvar var som mest populärt på 1920‐ och 30‑talen. Namnet är för närvarande (2015) inte särskilt vanligt. Några enstaka pojkar i varje årskull får namnet som tilltalsnamn. Den 31 december 2014 fanns totalt 850 personer folkbokförda i Sverige med namnet Orvar, varav 243 med det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 18 september, (1986–1992: 9 april).

Personer med namnet Orvar
 Orvar Bergmark, fotbolls- och bandyspelare, Sveriges förbundskapten i fotboll, VM-silver 1958
 Orvar Nybelin, zoolog, chef för Naturhistoriska museet i Göteborg
 Orvar Nyquist, svensk bergsingenjör 
 Orvar Odd, pseudonym för Oscar Patric Sturzen-Becker
 Orvar Säfström, filmrecensent, f.d. programledare för Filmkrönikan
 Orvar Stambert, ishockeyspelare
 Orvar Trolle, svensk simmare
 Orvar Åqvist, svensk direktör och ingenjör

Övrigt
 Orvar Odds saga, en fornaldarsaga
 "Orvars krog", pub på Norrlands nation, Uppsala
 Jätteproppen Orvar

Referenser

Förnamn
Mansnamn
Fornnordiska förnamn
Fornnordiska mansnamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Sveriges Lantbruksmuseum

Sveriges Lantbruksmuseum är en del av Nordiska museet och finns vid Julita gård i Södermanland. 

Kungliga skogs- och lantbruksakademien som grundades 1813 drev ett lantbruksmuseum redan på 1800-talet. År 1904 fick museet egna lokaler vid Frescati, i den byggnad som numera (2012) fungerar som restaurang Lantis vid Stockholms universitet. När universitet skulle flytta till Frescati på 1960-talet blev det nödvändigt att utrymma de gamla museilokalerna. Museet stängde vid årsskiftet 1965/66 och samlingarna donerades till Nordiska museet.  

Nordiska museet hade samlat lantbruksföremål sedan starten 1873 och samlandets inriktning var främst äldre allmogekultur ur ett etnografiskt perspektiv. Akademiens samlingar var i stället inriktade på att följa med den tekniska utvecklingen  – inte minst från decennierna kring sekelskiftet 1900. Samlingarna kom därmed att komplettera varandra och Sverige har idag en av världens främsta lantbrukshistoriska samlingar.

Julita gård 

Ganska snart stod det klart att det nya museet borde lokaliseras till Julita gård, Nordiska museets museiherrgård i Södermanland. Under 1970- och 1980-talet kom stora delar av museiprojektet att realiseras men den stora utställningshallen som var tänkt att fullborda projektet blev aldrig byggd. I stället föreslog man att lantbruksmuseet skulle bli förverkligat i form av ”en etappvis utbyggnad inom Julita gårds kärnområde”.
 
Med placeringen på Julita gård hamnade lantbruksmuseet i ett sammanhang där det historiska godset, det levande jordbruket på gården och herrgårdsparkens samlingar av historiskt växtmaterial blev en del av museiupplevelsen. Den första utställningen i det etappindelade lantbruksmuseet invigdes i augusti 1990.  För att markera samspelet mellan museiverksamheten och det levande landskapet kallades anläggningen ”Julita Gård och Museer”. I samband med detta fick Julita gård en friare roll gentemot övriga Nordiska museet och fungerade under några år från 1988 som en fristående resultatenhet under Nordiska museets nämnd. Numera (2012) fungerar Julita gård som en av Nordiska museets avdelningar. 

När den nya djurskyddslagen infördes 1988 blev det uppenbart att det inte skulle vara möjligt med fortsatt djurhållning i Julita gårds gamla ladugårdskomplex från 1882–1885. En ny ladugård uppfördes för arrendejordbruket och de gamla byggnaderna gjordes om till utställningslokaler. Sveriges lantbruksmuseum invigdes ånyo 4 juli 1998. Delar av de lantbrukshistoriska samlingarna är alltså utställda i Julita gårds gamla ladugårdsbyggnader.

Fotnoter

Externa länkar
Julita - Sveriges Lantbruksmuseum

Byggnader och anläggningar i Katrineholms kommun
Friluftsmuseer i Sverige
Museer i Södermanlands län
Arbetslivsmuseer i Sverige
Stenbockslåtar

Stenbockslåtar är en svit låtar som spelas på fiol omstämd till A-E-a-ciss, så kallad näckstämning, eller a-durstämning. I sviten ingår Stenbockens marsch, Stenbockens polska och Stenbockens vals. Låtarna är spridda i många varianter över hela landet med andra namn som Näckens polska, Tyska klockorna etc. Melodierna spelas med utnyttjande av medklingande lösa strängar som klingar i a-durackord och med "klonkar", det vill säga pizzicaton, på de lösa strängarna och "rullstråk", det vill säga brutna ackord över tre strängar.

Låtarna antas vara hyllnings- eller triumfmusik efter Magnus Stenbocks vinst över danskarna i slaget vid Helsingborg 1710. 

En svit med närliggande melodier kallas Slaget vid Ringstorp (platsen utanför Helsingborg där slaget stod) och består av tre delar: 1. Stenbockens fältmarsch, 2. Getapågarnas framryckande och 3. Danskarnas reträtt. 

En annan svit (eller en grupp sviter) som också räknas till stenbockslåtarna är de med namnet Bohus belägring. 
En indelas i tre delar: 1. Bohus belägring av Måns Bock, 2. Stenbockens högsta åstundan och 3. Stenbockens polska
En annan i fyra delar: 1. Dansken skjuter, 2. Svenskens jämmer, 3. Svensken skjuter, 4. Danskens jämmer. 

Musiken är ren programmusik som ska illustrera marscherande, framryckande och ridande (rullstråk mm), skjutande (pizzicaton), jämmer (dissonanser). Ett flertal stenbocksmelodier finns upptecknade i standardverket Svenska Låtar framför allt i skånedelarna.

Svensk folkmusik
Slaget vid Helsingborg
Polacker

Polacker ( ) är en västslavisk folkgrupp i Östeuropa, som har polska som modersmål och främst lever i Polen. I den polska diasporan lever flest i USA, följt av Brasilien och Tyskland. Polacker är nära besläktade med belarusier, ukrainare, slovaker, ryssar, tjecker och andra slaviska folk.

Se även 
 Personer i Sverige födda i Polen
 Polacker i USA
 Polacker på Island

Referenser

Noter

Vidare läsning 

 

Polacker
Ukrainare

Ukrainare (, ukraintsi), historiskt kallade rutener och lillryssar, är en östslavisk etnisk grupp om 37–45 miljoner människor.

De talar främst ukrainska men även ryska. Folkgruppen är bosatt främst i Ukraina (37 miljoner), men även i Ryssland (4 miljoner), Polen (1,5 miljoner), Kanada (1 miljon), Brasilien (970 000), USA (890 000), Kazakstan (550 000), Moldavien (375 000), Argentina (305 000), Vitryssland (248 000) och Tyskland (128 100).

Till följd av Rysslands invasion av Ukraina 2022, flydde stora delar befolkningen ur landet. Stora delar av de ockuperade områdena tömdes på ukrainsk befolkning, vilka flydde till omgivande länder. Miljontals ukrainare har efter ryska tvångsåtgärder även transporterats till Ryssland.

Se även 
 Ukrainare i Sverige
 Ukrainare i Ryssland

Referenser

Noter

Externa länkar
Letter

För Lettlands befolkning se Lettlands demografi. Se också letter (pappersformat).

Letter () är en baltisk folkgrupp, med lettiska som modersmål. De bor framförallt i Lettland. Sedan millenieskiftet har Lettlands befolkning minskat från 2,3 till 1,8 miljoner invånare, vilket framför allt skett till följd av utvandring samtidigt som landet har hög mortalitet. Den stora utvandringen har föranlett en växande lettisk diaspora runt om i världen. Framför allt har letter utvandrat till Storbritannien, jämte polacker och litauer. Den lettiska diasporan växer även i de nordiska länderna, där den är som störst i Norge, följt av Sverige.

Se även 
 Balter
Letter i Sverige
Litauer
Liver

Referenser 

 
Etniska grupper i Europa
Belarusier

Belarusier eller vitryssar (, belarusy), är en östslavisk folkgrupp som huvudsakligen befolkar Belarus, och finns som minoritetsgrupper i Polen, Ryssland, Litauen och Ukraina.

Historik 
Under tidiga 1900-talet utvandrade ett stort antal belarusier till USA, Brasilien och Kanada. Sedan Sovjetunionen föll har hundratusentals belarusier flyttat till EU, USA, Kanada och Ryssland. Sedan Belarus blev självständigt i början av 1990-talet, och det belarusiska språket fått mer uppmärksamhet, kallar sig över åtta miljoner människor belarusier till etniciteten. Landet har även varit i union med Polen samt legat under Sovjetunionen under många år innan det åter blev självständigt. Belarusier är nära släkt med polacker, ryssar och ukrainare.

Belarusiernas språk är belarusiska, men de flesta belarusier i Belarus kan även ryska, som används främst i huvudstaden Minsk och i andra större städer.

Det bor över 12 000 belarusier i Estland. 

Etymologi för ordet "vitryss" som tidigare används i svenska är enligt Svenska akademiens ordbok belagt sedan 1622 och betyder "person av vitrysk nationalitet (l. med vitryskt medborgarskap l. med vitryska ss. modersmål)". Axel Oxenstierna skrev 1622: "Hvijtt Ryssar med struzor (dvs. pråmar) ähre ähnnu inge ankompne."

Se även 
 Belarusier i Sverige

Referenser 

Etniska grupper i Europa
Acne (företagskoncern)

Acne är en svensk företagskoncern grundad 1996 med huvudkontor i Stockholm. 

Acne består av Acne Advertising (reklam), Acne Art Department (design), Acne Digital (web), Acne Film (reklamfilm, långfilm, tv) samt de egna varumärkena Acne Studios (mode), Acne Paper (magasin) och Acne JR (leksaker).

Acne Film
Acne Film har producerat kristallen-nominerade Jakten på det perfekta livet för SVT.

Referenser

Se även 
 Acne Studios

Externa länkar 
Acnes webbplats
Acne Studios webbplats
Acne JRs webbplats

Svenska medieföretag
Svenska TV-produktionsbolag
Företag bildade 1996
Alan Greenspan

Alan Greenspan, född 6 mars 1926 i New York, är en amerikansk nationalekonom. 

Greenspan var ordförande för USA:s centralbank, Federal Reserve, från 11 augusti 1987 till 31 januari 2006. På den posten ansågs han vara den person som hade störst makt över USA:s ekonomiska politik; vissa anser att han därmed var en av världens mest inflytelserika personer. Greenspan utsågs till Financial Times Person of the Year 1998.

Greenspan uppfattas allmänt som en mycket kompetent centralbankschef. Mot slutet av hans ämbetstid sjönk dock anseendet, bland annat på grund av börskraschen efter år 2000, den turbulenta utvecklingen på den amerikanska bomarknaden samt en räntepolitik som uppfattats som inte endast motiverad av ekonomiskt hänsynstagande utan även av en vilja att stödja president George W. Bush. Den 1 februari 2006 efterträddes Greenspan som centralbanksordförande av Ben Bernanke. 

I samband med finanskrisen 2008 kom den uttalat marknadsliberale Greenspan att skarpt kritiseras såsom delansvarig för den uppkomna situationen. Inför ett kongressutskott vittnade Greenspan i oktober 2008 om att han haft "delvis fel" i sina bedömningar som centralbankschef, och att stramare regleringar av finansmarknaden behövdes.

Biografi 
Mellan åren 1945 och 1950 studerade Greenspan vid New York University. 1950 avlade han masterexamen i nationalekonomi.

Greenspan är sedan 1997 gift med den 20 år yngre NBC-journalisten Andrea Mitchell.

Objektivism 
Under 1950-talet introducerades Greenspan för författarinnan och filosofen Ayn Rand och omfamnade hennes så kallade filosofi, "objektivismen". Han blev en av medlemmarna i författarens inre krets (det så kallade kollektivet) som läste Atlas Shrugged ('Och världen skälvde') medan den skrevs. Han bidrog med några kapitel till Rands bok Kapitalismen - Det okända idealet, och de förblev vänner fram till hennes bortgång 1982. På senare tid har ledande "objektivister", såsom Yaron Brook och Harry Binswanger kritiserat Greenspan i hans roll som centralbankschef.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Amerikanska centralbankens biografi om Alan Greenspan

Amerikanska nationalekonomer
Personer inom amerikanskt bankväsen
Ordförande för Federal Reserve System
Kommendörer av Hederslegionen
Alumner från New York University
Födda 1926
Levande personer
Män
Mottagare av Frihetsmedaljen
Personer från New York
Alumner från Columbia University
Amerikanska statstjänstemän
Alumner från Juilliard School
Adam Opel

Adam Opel, född 9 maj 1837 i Rüsselsheim, död 8 september 1895 i Rüsselsheim, var en tysk fabrikör som  grundade företaget Opel.

Adam Opel började sin yrkesbana som klensmedslärling i verkstaden hos sin far Wilhelm Opel (1803–1867), i likhet med sina bröder.

Från 1857 praktiserade han under några vandringsår i olika länder. Han arbetade i Belgien och England och kom därefter till Paris där han en period arbetade i en symaskinsfabrik. 1862 återkom han till sin hemstad där han 1863 grundade sin egen symaskinsmanufaktur och la därmed grunden till firman Opel.

1868 gifte han sig med Sophie Marie Scheller (1840-1913), dottern till värdshusvärden Scheller. Med henne fick Adam Opel fem söner: Carl, Wilhelm, Heinrich, Fritz och Ludwig Opel. 1886 började han tillverka cyklar och skaffade sig därmed ytterligare en verksamhetsgren. Opel blev snabbt Tysklands största cykeltillverkare. 

Opel insjuknade vid 58 års ålder i tyfus och avled varvid hans hustru Sofie Opel tillsammans med sönerna övertog ledningen av firman. Tre år efter Adam Opels död började familjen Opel att tillverka automobiler, ett område där företaget senare kom att få en ledande ställning i Europa.

Källor 

Födda 1837
Avlidna 1895
Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Grundare av bilindustri
Personer med anknytning till Opel
Män
Personer från Rüsselsheim
Suffer

Suffer är punkbandet Bad Religions tredje album, utgivet 1 november 1988.

Låtlista

Medverkande
Greg Graffin - sång
Brett Gurewitz - gitarr
Greg Hetson - gitarr
Jay Bentley - bas
Pete Finestone - trummor

Musikalbum 1988
Album av Bad Religion
Kopparvallen, Falun

Kopparvallen, Koppis, var en bandyanläggning i Falun i Sverige. Men är nu en fotbollsanläggning. Kopparvallen ligger nära centrala Falun och därigenom på gångavstånd för de flesta åskådarna. Falu BS spelade sina hemmamatcher på Kopparvallen innan den nya bandyarenan Lugnets isstadion invigdes inför säsongen 1975/1976. Numera spelas det fotboll på Kopparvallen. Den är hemmaplan för klubben Falu BS FK.

Kopparvallen har 4 stycken fotbollsplaner varav en är konstgräs.

Fotbollsanläggningar i Sverige
Sport i Falun
Sportanläggningar i Falu kommun
Kopparvallen, Åtvidaberg

Kopparvallen är en fotbollsarena i Åtvidaberg.

Kopparvallen, som, sedan ombyggnaden till säsongen 2014, tar 8 000 åskådare, är hemmaplan för Åtvidabergs FF. Arenan invigdes först 1920 då utan namn vilket den först fick 1936. Arenan byggdes under 1950-talet ut med stöd av bruket i orten, Facit, och fortsatte förbättras i takt med framgångarna som nådde en höjdpunkt på 1970-talet. Kopparvallens huvudläktare byggdes under 1930-talet och har nu därför K-märkts, vilket innebär att den varken får flyttas eller byggas om.Inför den allsvenska säsongen 2012 byggdes en ny huvudläktare på motsatta långsidan. Arenan har därefter fortsatt moderniseras fram till 2014.

På arenan har bland andra Ralf Edström, Roland Sandberg, Conny Torstensson, Jürgen Klinsmann och Pelé spelat.

Källor

Noter

Externa länkar
Kopparvallen

Fotbollsanläggningar i Sverige
Sport i Åtvidaberg
Sportanläggningar invigda 1936
Sportanläggningar i Åtvidabergs kommun
1936 i Sverige
Khair ed-Din

Khair ed-Din (med flera varierande stavningar), även känd som Barbarossa (italienska för "rödskägg"), var den yngre av två bröder, och som på 1500-talet var en av de mest kända ledarna för de osmanska flottorna i Medelhavet.

Biografi 
De båda bröderna föddes under 1470-talet i byn Palaiokipos på ön Lesbos. De var söner till Yakup Ağa, en muslimsk man med albanskt ursprung, och en grekisk kristen kvinna från ön. Fadern hade hjälpt till i osmanernas erövring av ön. Den äldre brodern hette Horuk (Aruk eller Urudzj) och den yngre Khizr, men detta ändrades senare av den osmanske sultanen till Khair ed-Din ("god i tron"), som de kristna senare förvrängde till Hairaddin (Djereddin). 

Tidigt skaffade sig de bägge bröderna rykte som djärva sjömän och spred skräck i flera länder kring Medelhavet. Sedan de trätt i tjänst hos emiren av Tunis, gjorde de ansenliga erövringar längs norra Afrikas kuster. År 1515 sändes Horuk att hjälpa emiren av Alger mot spanjorerna. Han besegrade spanjorernas flotta, tog kontroll över Alger med omgivningar och lät mörda sultanen, vilket tvingade resterna av den splittrade dynastin att fly. 1518 stupade dock Horuk i en drabbning vid Oran mot spanjorerna när dessa försökte återupprätta det gamla styret. 

Khair ed-Din efterträdde sin bror som härskare över Alger och ställde sig 1519, genom ett fördrag, under osmanske sultanens överhöghet samt utvidgade snart sitt välde genom att underlägga sig Tunis. Han organiserade sjöröververksamhet på Medelhavet i stor skala och ledde en stor osmansk flotta under sultan Süleymans krigståg mot det Habsburgska Österrike. Detta tvingade år 1535 den tysk-romerska kejsaren Karl V till tåget mot Tunis, som han erövrade och återgav åt den fördrivne fursten. 

Khair ed-Din, som nu endast kontrollerade Alger, fortsatte att vara ett gissel för de kristna. Han blev 1536 av Süleyman I utnämnd till överbefälhavare (beglerbeg) över den osmanska flottan och förde bort invånarna i staden Mahón på Menorca, slog i Artaviken den genuesiske amiralen Andrea Doria och erövrade 1539, efter en tuff belägring Castelnuovo på dalmatiska kusten. 1540 förintade han en kristen flotta vid Kreta och 1542 hjälpte han Frans I av Frankrike under den fransk-osmanska alliansen samt medverkade till Nices intagande. Han dog vid hög ålder i Konstantinopel,Istanbul i dagens Turkiet 1546.

Se även 
 Barbareskpirater

Noter 

Personer i Osmanska riket under 1500-talet
Avlidna 1546
Män
Födda 1470-talet
Kapare
Pirater
Osmansk slavhandel
Ivar Johansson (brottare)

Ivar Valentin Johansson, född 31 januari 1903 i Kuddby, Vikbolandet, död 4 augusti 1979 i Norrköping, var en svensk brottare och polis från Norrköping. Han erövrade tre olympiska brottningsguld, varav två under samma OS (1932, i två olika viktklasser). Han räknas ibland som den störste brottare som aldrig vunnit VM-guld.

Biografi

Ivar Johansson idrottsuppfostrades i Tornet och IK Sleipner, innan specialklubben IK Björnen bildades 1926.

Johansson är mest känd för sina två guld vid de Olympiska sommarspelen 1932 i Los Angeles. Efter sitt första guld i mellanvikt, fristil, bantade han då bort nästan fem kg på mindre än ett dygn och lyckades ändå vinna ännu ett guld i weltervikt, grekisk-romersk stil. Vid prisceremonin efter fristilstävlingen stod guldpallen tom – Johansson satt då i bastun och svettades. Vid invägningen nästa dag stannade vågen på 72 kg.

IK Björnen-brottaren tog även ett guld vid de Olympiska sommarspelen 1936 i Berlin i mellanvikt, grekisk-romersk stil. Tillsammans med Aleksandr Medved, Carl Westergren och Aleksandr Karelin är Johansson de enda fyra brottare som vunnit tre OS-guld. 

Johansson erövrade nio EM-titlar under åren 1931-1939 (tre i fristil och sex i grekisk-romersk) samt 22 SM-titlar 1928-1943, och han tilldelades Svenska Dagbladets guldmedalj 1932. Han vann dock aldrig något VM-guld, eftersom han aldrig ställde upp i VM.

Johansson har flest poäng på Stora Grabbars Märke och är den som leder tabellen över Sveriges främste brottare genom tiderna.

Familj och det civila
Ivar Johansson var polis till yrket och ett välkänt namn i Norrköpings stadsbild i mitten av seklet. Han var farbror till Donald Johanson.

Meriter
3 OS-guld (1932, 1936)
9 EM-guld (1931–1939)
22 SM-guld (1928–1943)
 Svenska Dagbladets guldmedalj 1932

Referenser 

Svenska poliser
Svenska brottare
Olympiska guldmedaljörer 1936
Olympiska guldmedaljörer 1932
Svenska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1936
Svenska idrottare under 1900-talet
Personer från Kuddby socken
Födda 1903
Avlidna 1979
Män
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Heraklion

Heraklion (grekiska: Ηράκλειο) är den fjärde största staden i Grekland och den största staden på den grekiska ön Kreta.

Efter språkreformen 1976 är det officiella grekiska namnet Ηράκλειο, transkriberat Iraklio. Heraklion är den äldre, högspråkliga formen, på grekiska `Ηράκλειον, som oftast efter uttalet skrevs Iraklion. Det äldre italienska namnet var Candia.

Formellt är Heraklion en kommun (démos). Den är huvudstad både för distriktet (den regionala enheten) Heraklion och för hela förvaltningsregionen (perifería) Kreta. Staden är belägen på öns norra kust, 4 kilometer från platsen för det gamla Knossos. Befolkningen i staden har ökat från 137 711 personer (2001) till 151 324 (2011).

Historia 
Heraklion kan ha varit en hamnplats till staden och palatset Knossos under minoisk tid. När araber från Andalusien erövrade Kreta år 824 grundade de en borg där Heraklion nu ligger, som de kallade Rabdh el Khandak "Borgen med vallgraven". 961 föll borgen efter en belägring av bysantinska kejsardömet; befolkningen dödades och staden brändes till grunden. En ny stad med namnet Chandax byggdes upp. Venetianarna köpte Kreta 1204 och förändrade det arabiska namnet till Candia. Under deras styre växte Candia till en av de största hamnarna i östra Medelhavet, och det finns fortfarande ett venetianskt fort vid hamnen. Det Osmanska riket erövrade staden år 1669. Det osmanska styret fortgick till år 1898 till den autonoma Staten Kreta bildades under internationellt överinseende. Staden fick då namnet Herakleion efter en romersk stad Heracleum ("Herakles stad"), vars exakta belägenhet man inte känner.

Referenser 

Orter på Kreta
Greklands kommuner
Melilla

Melilla är en spansk exklav vid nordafrikanska Medelhavskusten med landgräns mot Marocko. Den utgör en Plaza mayor bland de spanska Plazas de soberania. Marocko gör anspråk på Melilla och Ceuta, en annan spansk exklav i Marocko. Liksom Ceuta är Melilla omgivet av stängsel för att förhindra illegal invandring.

 Status: Ciudad autónoma
 President: Juan José Imbroda Ortiz
 Parlament: La Asamblea, mandat 25, valperiod 4 år
 Yta: 20 km² 
 Befolkning: 72 000 invånare (2006) (3 275 inv/km²)
 Språk: Spanska och tamazight
 Religion: Romersk-katolsk och sunni-islam
 Helgdag: Melilladagen 17 september 1497. Dagen för autonomin 14 mars 1995.

Historia 
Melilla, som är Spaniens äldsta besittning på Afrikas fastland, togs från morerna 1496 och blev formellt spanskt territorium 15 september 1497. Staden fick sedan utstå många angrepp av rifpiraterna, även under tidigt 1900-tal. Staden ingick inte i protektoratet Spanska Marocko.

Melilla är sannolikt romarnas Rusadir (av Ptolemaios kallat Ryssadiron) och biskopssäte på 1400-talet. 

Melilla tillhörde administrativt provinsen Málaga innan den blev en autonom stad 1995.

Se även 
 Gränsstängslen i Ceuta och Melilla

Källor

Externa länkar 
 Om Melilla

Spanska exklaver
Spaniens avhängiga territorier
Melilla
Gränsorter i Afrika