kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Paavo Lipponen

Paavo Lipponen, född 23 april 1941 i Turtola i Turtola kommun i Lapplands län (Tornedalen), är en finländsk socialdemokratisk politiker som var landets statsminister 1995–2003 och som ställde upp i presidentvalet 2012.

Politisk karriär 
Lipponen var statsminister från 1995 till 2003 och är den som suttit näst längst på posten i Finland efter Kalevi Sorsa. Lipponen var kandidat till posten som ordförande för EU-kommissionen år 2004, men förlorade mot portugisen José Manuel Barroso. I mars 2005 avgick Lipponen från posten som ordförande för Finlands Socialdemokratiska Parti (SDP), en post han innehaft i 12 år. Lipponen ställde inte upp för omval till riksdagen 2007.

Den 11 augusti 2011 meddelade han att han ställer upp i presidentvalet i Finland 2012. I socialdemokraternas primärval inför presidentvalet besegrade Lipponen i september 2011 Tuula Haatainen och Ilkka Kantola. Lipponen fick 67 procent av rösterna mot 22 procent för Haatainen och 11 procent för Kantola.. I den första omröstningen fick han 6,7 % av rösterna. I andra omröstningen vann Sauli Niinistö med 62,59 % av rösterna.

Memoarer  

I första delen av sina memoarer Muistelmat 1 berättar Lipponen om den mobbning som han och hans bror utsattes för av religionsläraren Viljo Tikanoja på Kuopio lyceum på 1950-talet.

Familj 
Lipponen är gift med historieläraren, filosofie doktor och riksdagsledamoten Päivi Lipponen. Till familjen hör tre döttrar. Lipponen har också en dotter från sitt första äktenskap.

Utbildning 
 Student, Kuopio Lyceum 1959
 Politices magister (internationell politik), Helsingfors universitet 1971

Karriär 
 Frilansjournalist 1965–1967
 Olika arbetsuppgifter på SDP:s partikansli, bl.a. internationell sekreterare 1967–1979
 Statsminister Mauno Koivistos politiske sekreterare 1979–1982
 Arbetsminister Veikko Helles politiske sekreterare 1983
 Riksdagsledamot 1983–1987, 1991–2007
 Verkställande direktör, Viestintä Teema Oy 1987–1995
 Chef för Utrikespolitiska institutet i Finland 1989–91
 Partiledare SDP 1993–2005
 Statsminister 1995–2003
 Riksdagens talman 2003–2007

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 

 Paavo Lipponens webbplats
 

Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Talmän i Finlands riksdag
Finlands statsministrar
Finländska Socialdemokraternas partiledare
Finländska politiker under 1900-talet
Finländska politiker under 2000-talet
Personer från Pello
Män
Födda 1941
Levande personer
Tornedalingar
Mottagare av Hederslegionen
Isengård

Isengård är en fiktiv fästning i Tolkiens romantrilogi Härskarringen. Den ligger vid Dimmiga bergens södra utlöpare, nära floden Isen (Isen betyder järn). Isengård och dess torn, Orthanc, byggdes redan på Isildurs tid. Fästet utgjorde, tillsammans med Hornborgen, en kniptång som bevakade Rohanpasset och var således av stor strategisk betydelse.

Under tredje åldern minskade Calenhardons befolkning stadigt och till sist kallades Orthancs väktare tillbaka till Minas Tirith och tornet låstes. Med tiden glömdes fästet bort allt mer eftersom det låg i en avlägsen landsända. Men Isengård förblev länge under kontroll av en liten grupp väktare vars ämbete gick från far till son. Gradvis minskade dock kontakten med Minas Tirith tills den upphörde helt. Runt 2710 hade ätten som vaktat Isengård dött ut och sedan visade det sig att Isengård blivit fientligt ställt mot Rohan. Detta berodde på att dunlänningar med tiden infiltrerat Isengård och blandat sig med den Gondorianska besättningen. Dunlänningarna dödade sedan det fåtal som var trogna Gondor och tog sedan Isengård som sitt (dock kunde de inte ta sig in i Orthanc eller skada det). Med Isengård som bas började de härja Rohan ända fram till att de svältes ut, i samband med den långa vintern, av kung Frealaf Hildesson år 2758.

En mer permanent lösning för Isengård var därmed av nöden. Rikshovmästaren Beren av Gondor gav därför gladeligen Isengård och Orthancs nycklar till Saruman, (som nyss återkommit från östern) som blev överste tornväktare år 2759. Men med tiden började Saruman ignorera Minas Tirith allt mer och år 2953, då Gondor distraherades av Saurons återkomst, tog han utan vidare över Isengård som sitt eget fäste. Han fortifikerade Isengård (i rädsla för Sauron) och med tiden började han planlägga Rohans undergång.

Under Ringens Krig var Isengård Sarumans bas i sitt sökande efter Ringen och han avlade fram många orcher och uruk-hai och rekryterade många dunlänningar för att kunna besegra Rohirrim. Slagen vid Isenvaden blev dyrköpta segrar för Saruman (även om Theodred dräptes), eftersom han inte genast invaderade Rohan i stor skala. Till slut fick dock Rohirrim fly från vaden och Sarumans huvudstyrka kunde marschera mot Helms klyfta.

Efter att Isengårds tömts på trupper (som var på väg till Helms klyfta den 3 mars 3019), intog enterna Isengård och höll Saruman fången där. Anledningen till enternas väckta vrede mot Isengård var att dess herre Saruman förstört många av deras skogar efter att han beslutat sig för att tjäna Sauron.

Saruman hölls fången I Orthanc i flera månader av enterna, men släpptes till slut ut av Lavskägge som inte gillade att hålla någon fången en längre tid. Enterna restaurerade Isengård och planterade många nya träd och fick dalen i gåva av Aragorn, med villkoret att de skulle hålla vakt över Orthanc. Orthancs nycklar gavs sedan till Aragorn, dess rättmätiga ägare, och det sägs att han då och då reste till Orthanc för att rådfråga palantírstenen där för att övervaka sitt rike.

Källor 
Encyclopedia of Arda

Platser i Tolkiens värld
Fiktiva slott och borgar
Penn

Penn kan syfta på:

 Penn, Buckinghamshire – en ort och civil parish i Buckinghamshire, England
 Penn, Dorset – en ort i Dorset, England
 Penn, West Midlands – en ort i Wolverhampton, West Midlands, England
 Penn – ett privat Ivy League-universitet i Philadelphia, Pennsylvania, USA, se University of Pennsylvania
 Penn & Teller – en amerikansk illusionistduo
 Sean Penn – en amerikansk skådespelare
Teller

Teller (född Raymond Joseph Teller), född 14 februari 1948 i Philadelphia, Pennsylvania, är en amerikansk programledare och illusionist som tillsammans med Penn Jillette bildar duon Penn & Teller. Teller är den tyste, kortare och något äldre i duon, och får ofta spela rollen av "offer" i de trolleritricks som utförs.

Filmografi 
 1989 - Penn & Teller Get Killed
 2000 - The Fantasticks
 2000 - Fantasia 2000
 2005 - The Aristocrats

Externa länkar 
 Penn & Tellers webbplats
 

Amerikanska illusionister
Skeptiker
Födda 1948
Män
Levande personer
Mononymt kända personer
De lege ferenda

De lege ferenda är ett latinskt begrepp som inom juridiken används för att benämna en analys eller argumentation rörande hur lagen borde vara. Det särskiljer det från de lege lata, som benämner en analys eller ett argument rörande vad som de facto är gällande rätt.

Den exakta distinktionen mellan lege ferenda och lege lata är inte given, och olika rättsfilosofiska skolor tenderar att dra gränsen olika. Rättspositivister, däribland Jeremy Bentham och John Austin, har historiskt varit måna om att upprätthålla en strikt distinktion för att på sätt kunna skilja moralen å ena sidan från lagen å den andra.

I angloamerikansk rätt används vanligen formen lex ferenda istället för de lege ferenda (lex är nominativ, medan lege är ablativ).

Källor

Latinska uttryck inom juridiken

de:Latein im Recht#D
De lege lata

De lege lata är ett latinskt begrepp som inom juridiken används för att benämna en analys eller argumentation rörande vad som är gällande rätt. Det särskiljer det från de lege ferenda, som benämner en analys eller ett argument rörande vad lagen borde vara.

Den exakta distinktionen mellan lege ferenda och lege lata är inte given, och olika rättsfilosofiska skolor tenderar att dra gränsen olika. Rättspositivister, däribland Jeremy Bentham och John Austin, har historiskt varit måna om att upprätthålla en strikt distinktion för att på sätt kunna skilja moralen å ena sidan från lagen å den andra.

I angloamerikansk rätt används vanligen formen lex lata istället för de lege lata (lex är nominativ, medan lege är ablativ).

Referenser

Noter 

Latinska uttryck inom juridiken
Frövifors

Frövifors bruk, numera Billerud Frövi/Rockhammar, är ett pappersbruk i Frövi i Lindesbergs kommun och ingående i koncernen Billerud som en av tio produktionsplatser. Tillverkning av pappersmassa och papper i industriell skala startade i slutet av 1800-talet, men på platsen har funnits järnhantering sedan 1500-talet. Antalet anställda är cirka 630, och produktionen handlar numera om vätskeförpackningar.

Historik
Namnet Frövifors har anor från Gustav Vasas tid. Frövifors bruk har haft kontinuerlig industriell verksamhet sedan 1500-talet och platsen omtalas för första gången 1558 som Fröuij hamar. Vid nedre fallet låg det en hytta, stångjärnshammare och järnmanufakturverk för tillverkning av olika järnämnen.

Massatillverkning startades 1889 i regi av Frövi Fabriks AB, som grundats av August Tersmeden, Henrik Gahn, Carl Hildebrandt, Jakob Henning Lallerstedt och J. W. Olsson i februari 1889. Papperstillverkningen startades cirka 1891/1892. Flera bolags och ägarskiften skedde under de kommande åren, inklusive 1896 då Frövi Fabriks AB ersattes av Frövi Pappersbruks AB. 1900 såldes det sistnämnda bolaget, och året efter grundades Frövifors Bruks AB.

Utveckling och utbyggnad skedde även på fabriksgolvet. Maskinhallen i det gamla pappersbruket förfärdigades åren 1903–04, och från och med 1916 var det sulfatmassa som producerades. 

Sedan utvecklades pappersbruket till att bestå av holländare samt fyra pappersmaskiner. Frövifors lanserade under början av 1900-talet bland annat kraftpapperet Bullefant.

Sedan år 2000 tillvaratar man värmen från pappersproduktionen och transporterar hetvatten till Lindesberg, Frövi och Vedevåg för uppvärmning av tätorten.

Frövifors pappersbruksmuseum
Vid bruket ligger Frövifors pappersbruksmuseum. Det visar en intakt maskinpark och arbetsmiljö från sekelskiftet 1800/1900,  där det tillverkades papper fram till 1980. Museet belyser den industriella pappersframställningens framväxt i Norden, alltifrån 1800-talets senare del fram till den moderna datoriserade processtekniken.

I pappersbruksmuseet finns även Skandinaviens största samling av ölburkar, med 22 000 utställda burkar. Detta har viss koppling till brukshistorien, genom att kraftpapperet Bullephant mot slutet av 1900-talet även blev namn på en ölsort.

Referenser

Noter

Frövi
Billerud Korsnäs
Företag i Lindesbergs kommun
Svenska järnbruk
Industriminnen i Västmanland
Svenska massa- och papperstillverkare
Företag bildade 1889
Arbetslivsmuseer i Sverige
Jacques Piccard

Jacques Piccard, född 28 juli 1922 i Bryssel, död 1 november 2008 i La Tour-de-Peilz, Vaud, var en schweizisk djuphavsforskare. Han var son till Auguste Piccard.

Biografi 
Jacques började 1948 att arbeta tillsammans med sin far och deltog i konstruerandet av en djuphavsfarkost, batyskaf, som kallades Trieste.

Tillsammans med den amerikanske löjtnanten Don Walsh blev han, med Trieste, de två överlägset första, av de hittills tretton personer, som varit på havets djupaste punkt, 10 911 meter ner i Challengerdjupet i Marianergraven, den 23 januari 1960.

Från 1968 började han studera Golfströmmen i en av honom själv konstruerad undervattensfarkost, mesoskaf.

Källor
 

Schweiziska oceanografer
Födda 1922
Avlidna 2008
Män
Personer från Bryssel
Alumner från Genèves universitet
Torkning

Torkning är den konserveringsprocess där vatten eller andra vätskor lämnar ett livsmedel eller ett annat organiskt eller oorganiskt material, vanligen genom avdunstning. Torkning är med stor sannolikhet den äldsta kända konserveringsmetoden.

Säd för bröd eller för djurfoder, torkas i en spannmålstork som möjliggör lagring under längre tid. Utan torkning kan stora delar av skörden fördärvas av mögel, om väderleken kring skördetiden var otjänlig. 

Torkning är ett sätt att förhindra att bakterier eller svampar gör livsmedlet otjänligt som föda för människan och hennes husdjur. Torkade livsmedel passar bra till friluftsliv, som till exempel vid längre vandringar och  cykelturer där den medhavda matens vikt men även hållbarhet är viktig. Av den anledningen finns i handeln ett brett sortiment av torkade, färdiga rätter.

Det finns många olika sätt att torka en vara på, bland annat lufttorkning, soltorkning, frystorkning, spraytorkning och valstorkning. Vissa livsmedel kan man enkelt torka i en vanlig hushållsugn, till exempel köttfärs och skivor av äpple.

Se även 
 Lutfisk
 Prosciutto 
 Virkestork

Matförvaring
Matlagning
Material
Torkning
FN-sekretariatet

FN-sekretariatet (engelska: United Nations Secretariat, franska: Secrétariat des Nations unies), formellt namn Sekretariatet, är ett av Förenta nationernas sex huvudorgan. Dess uppgifter, organisation och befogenheter regleras av FN-stadgans 15:e kapitel. Sekretariatet är det verkställande huvudorganet inom FN och leds av Förenta Nationernas generalsekreterare, som utses av generalförsamlingen på säkerhetsrådets nominering. 

Sekretariatet sköter det löpande arbetet med dess tjänstemannakår. Vid högkvarteret i New York finns cirka flera tusen anställda och i hela världen arbetar sammanlagt cirka 40 000 för sekretariatet. Generalsekreteraren tillsätter personal bland annat med hänsyn till kompetens och geografisk fördelning. Personalen är internationell och endast ansvarig inför FN.

Organisation
Efter beslut i generalförsamlingen 1997 finns från 1998 befattningen som vice generalsekretarare (, ) som biträder generalsekreteraren i dennes uppgifter. Den vice generalsekreteraren utses av generalsekreteraren i samråd med medlemsstaterna.

Varje kontor och avdelning (se nedan) inom sekretariatet leds av chefer som har rangen undergeneralsekreterare (, ). Vice generalsekreteraren och undergeneralsekreterarna ingår i Senior Management Group (SMG) som leds av generalsekreteraren.

Kontor

FN-sekretariat har olika kontor för sina olika verksamhetsgrenar.

Avdelningar

Se även
 Dag Hammarskjöld Library

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats      

FN-sekretariatet
Organisationer bildade 1945
Wesel

Wesel är en stad i den tyska delstaten Nordrhein-Westfalen, och är belägen vid floden Lippes utflöde i Rhen, cirka 25 kilometer norr om Duisburg. Staden har cirka  invånare, på en yta av  kvadratkilometer, och ingår i storstadsområdet Rheinschiene.

Historia 
Wesel blev medlem av Hansan under 1400-talet och kallas därför ofta och i vissa sammanhang officiellt för Hansestadt Wesel.

En kraftig artilleribeskjutning och flygbombning pågick 16, 17 och 19 februari 1945. Den 23 mars 1945 besköts staden inför övergången av Rhen av cirka 3 000 artilleripjäser. Man beräknar att 98 procent av staden förstördes. Återuppbyggandet av staden startade 1946.

Kommunikationer

Motorvägar 
De tyska motorvägarna A 3 och A 57 är nära tillgängliga.

Vattenvägar 
Förutom Rhen är även Wesel-Datteln-Kanal farbar med fartyg och i staden finns två hamnanläggningar.

Källor 

Kommuner och städer i Kreis Wesel
 
Hansan
Théoden

Théoden är en fiktiv romanfigur i J.R.R Tolkiens böcker om Härskarringen. Han var den sjuttonde konungen över landet Rohan i den fiktiva världen Midgård. Han var far till Théodred och fosterfar till sina syskonbarn Éomer och Éowyn. Han var den sista kungen av den andra raden i den kungliga ätten Eorl.

Människor i Tolkiens värld

de:Figuren in Tolkiens Welt#Théoden
Teateråret 1895



Händelser

Okänt datum
Albert Ranft knyter Vasateatern i Stockholm till sitt teaterimperium.

Årets uppsättningar

Okänt datum
Oscar Wildes pjäs En idealisk äkta man (An Ideal Husband) har premiär på Theatre Royal Haymarket London.

Referenser

Externa länkar
Linz am Rhein

Linz am Rhein är en stad i den tyska delstaten Rheinland-Pfalz med cirka  invånare och en yta på  km². Staden ligger i delstatens norra del, omkring 25 kilometer söder om Bonn.

Staden ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Linz am Rhein tillsammans med ytterligare sex kommuner.

Stadens huvudsakliga näring är numera turism.

Källor

Kommuner och städer i Landkreis Neuwied
Oscar Winge

Nils Oscar Vilhelm Winge, ursprungligen Svensson, född 27 juni 1884 i S:t Pauli församling i Malmö, död 2 maj 1951 i Limhamn, var en svensk skådespelare, regissör, teaterledare och idrottsman.

Biografi 
Oscar Winge var son till överläraren Anders Svensson och Elna Olsdotter. Han genomgick Dramatiska teaterns elevskola 1902–1903. 1905–1906 tillhörde han Knut Lindroths sällskap och efter ett år vid August Falcks sällskap tillhörde Winge 1907–1908 Svenska Teatern i Helsingfors. 1908–1910 var han anställd hos Hjalmar Selander och återvände 1910 till August Falck på Intima teatern. Sedan Falck lämnat Intima teatern hösten 1910 var Winge en av kandidaterna till ledarskapet för scenen, men Winge hade i stället plner på att driva en intim teater i landsorten. Starten möjliggjordes av att Winge av August Strindberg erhöll tillstånd att uppföra Svanevit, Påsk och Dödsdansen. 1911–1922 bedrev han med några få avbrott egen turnéverksamhet i landsorten. 1922 lät han bygga om Hippodromcirkusen i Malmö och samma år öppnade han där Hippodromtetern med Tor Hedbergs Nationalmonumentet. Winge ledde teatern fram till 1944 och spelade där främst operetter.

1944 överlät han Hippodromen till sin före detta hustru Elsa Winge och tog själv anställning som lyrikchef vid Malmö stadsteater. 

Winge var i början av 1900-talet svensk mästare i tresteg och dansk mästare i spjutkastning.  
Han var gift 1909–1925 med skådespelaren Sonja Vougt och fick med henne barnen Gabriel, Anders, Holger, Ulla och Dordi. 1927–1941 var han gift med skådespelaren Elsa Winge, född Blomquist, och fick med henne sonen Lo. Hon behöll namnet Winge till sin död 1989. Han var därefter gift med den danska dansösen Sonja Pedersen (död 1987). 

Oscar Winge är begravd på Sankt Pauli norra kyrkogård i Malmö.

Filmografi 
1949 – Hin och smålänningen
1948 - Solkatten
1946 - Det är min modell
 
1933 – Inled mig i frestelse

Teater

Roller

Regi (ej komplett)

Källor

Externa länkar 
 
 
 Oscar Winge på Malmö stadsteater

Svenska teaterchefer under 1900-talet
Svenska teaterregissörer
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska trestegshoppare
Skådespelare från Malmö
Regissörer från Malmö
Idrottare från Malmö
Födda 1884
Avlidna 1951
Män
Gravsatta på Sankt Pauli norra kyrkogård
René Laënnec

René-Théophile-Hyacinthe Laennec, född 17 februari 1781, död 13 augusti 1826, var en fransk läkare. 

Laënnec blev 1804 medicine doktor i Paris och utmärkte sig snart för sina grundliga forskningar inom den patologiska anatomin och diagnostiken. Han anställdes 1816 som läkare vid Hôpital Necker i Paris och vidareutvecklade där sin auskultationsmetod som han använde för att undersöka sjukliga företeelser i lungorna och hjärtat. Laënnec hade redan demonstrerat denna metod för ett medicinskt sällskap år 1815. För detta ändamål konstruerade han också ett särskilt instrument, stetoskopet. År 1819 utgav han en bok i detta ämne med titeln De l’auscultation médiale ou traité du diagnostic, des maladies des poumons et du coeur, fondé principalement sur ce noveau moyen d'exploration. Laënnec utnämndes 1822 till professor vid Collège de France och 1823 till professor i invärtes medicin vid medicinska fakulteten.

Källor
 

Franska professorer i medicin
Personer verksamma vid Collège de France
Födda 1781
Avlidna 1826
Män
Personer från Quimper
Elsa Winge

Elsa Ingeborg Viktoria Winge, född Blomquist den 23 juli 1905 i Helsingborg, död 14 juni 1989 i Malmö, var en svensk skådespelare.

Elsa Winge var 1927–1941 gift med skådespelaren och teaterchefen Oscar Winge. Mellan 1944 och 1950 var Elsa Winge chef för Hippodromteatern, i folkmun kallad Hipp, i Malmö. Tjänsten övertog hon från sin förre make, som blev lyrisk chef vid stadsteatern i samma stad. Winge fortsatte sin exmakes tradition med operetter och revyer på Hipp fram till att teatern år 1950 såldes till Elimförsamlingen, som kom att använda byggnaden som kyrka. Efter detta medverkade hon, främst under 1950-talet, i ett antal filmer.

Elsa Winge är gravsatt i minneslunden på Limhamns kyrkogård.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Helsingborg
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1905
Avlidna 1989
Kvinnor
Näsby församling

Näsby församling kan syfta på:
Näsby församling, Västerås stift – en församling i Västerås stift
Näsby församling, Växjö stift – en församling i Växjö stift
Näsby församling, Linköpings stift – en församling i Linköpings stift som upphörde 1784
Olof Thiel

Olof Thiel, född 31 oktober 1892 i Stockholm, död 10 december 1978 i Vallentuna, var en svensk filmproducent och kompositör.

Biografi 
Thiel var en av direktörerna i Filmaktiebolaget Biörnstad & Thiel och grundare av filmbolaget Irefilm. Han skrev musiken till nästan alla filmer bolaget producerade, oftast under pseudonymen Jacques Armand. 

Olof Thiel var son och fjärde barnet till Ernest Thiel, grundare av Thielska galleriet, och Anna Fredrika Josephson född i släkten Josephson. Han var först gift 1919–26 med Margareta, född af Burén, senare omgift Lindström. Efter skilsmässa gifte han om sig 1928 med Lola Landegren, dotter till överste Victor Landegren.

I sitt första äktenskap var han far till sångpedagogen Madeleine Uggla (1920–2018) och därmed morfar till artisten Magnus Uggla. Han fick flera barn, varav ett uppkallades efter sin farfar och fick namnet Ernest (1921–1997).

Olof Thiel är gravsatt i minneslunden på Solna kyrkogård.

Filmmusik i urval

Producent

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

 Olof Thiel på Svensk filmdatabas

Svenska filmproducenter
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1892
Avlidna 1978
Män
Olof
Lammhult

Lammhult  är en tätort, som ligger omkring 40 kilometer norr om Växjö i Växjö kommun i Kronobergs län.

Historik
År 1416 skrevs Lammhult som Lamhult, och på den tiden var det en liten by med ganska få invånare.

Befolkningsutveckling

Samhället 
Herrgården i Lammhult (som nu tillhör skolan) var tidigare privatägd och hade en tomt som sträckte sig ned till sjön Lammen. Herrgårdens huvudbyggnad är uppförd runt år 1815.

I hembygdsparken finns kulturhistoriska byggnader, bland annat smedja, sågverk, arrest, backstuga, magasin samt cirka 1 000 historiska föremål. Här finns även en ditflyttad hällkista och en minnessten över emigranterna från bygden.

Kommunikationer 
Det går att ta sig med tåg, buss och bil till Lammhult. Riksväg 30 mellan Växjö och Jönköping passerar samhället. Kollektivt går det att åka länstrafikens bussar från Växjö till Lammhult och omvänt.

Lammhult ligger utmed Södra stambanan och inom projektet Tågstopp Södra stambanan (TSS) fick Lammhult ett tågstopp med Krösatågen 2012. Ursprungligen slutade tågen att stanna i Lammhult 1976.

Näringsliv 
Lammhult ligger mitt i det så kallade Möbelriket och har flera större möbelfabriker och butiker som bland annat Lammhults Möbel AB, Svenssons i Lammhult, Norrgavel och Nilssons.

Föreningsliv 
I Lammhult och socknarna omkring finns ett rikt föreningsliv. Folkets hus driver samhällets biograf i en modern salong med ny teknik från 2014.

Idrott 
IFK Lammhult spelar fotboll på Norrvalla, klubben bildades 1930 och spelade under mitten av 2010-talet i division 5 Växjö. En känd profil från IFK Lammhult är Peter Wibrån, som har spelat i tyska FC Hansa Rostock och i Sveriges herrlandslag i fotboll. 2008 skrev Wibrån på för IFK Lammhult och är assisterande tränare i Östers IF.

En annan känd person ifrån Lammhult är Tex Williamsson som är en professionell ishockeymålvakt som spelat i bland annat Leksands IF, Frölunda HC och Tingsryds AIF

Se även 
 Aneboda socken

Källor

Noter 

 
Tätorter i Sverige