kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johann Bayer

Johann Bayer, född 1572 i Rain, död 7 mars 1625 i Augsburg, var en tysk astronom. Han har blivit känd främst för sin stjärnatlas Uranometria, utgiven 1603.

Biografi 
Johann Bayer föddes i staden Rain i Bayern 1572. Han studerade filosofi vid universitetet i Ingolstadt 1592 och flyttade senare till Augsburg där han 1612 blev utsedd till stadsjurist. Han dog ogift 1625 och begravdes på Augsburgs katolska kyrkogård. Nästan allt som är känt om Bayer kommer från texten på gravstenen.

Uranometria 
Bayer var en engagerad amatörastronom som var väl bekant med äldre stjärnkartor. Standardverket på hans tid var italienaren Alessandro Piccolominis De le stelle fisse (1540), en atlas som Bayer beslöt att uppdatera med fler stjärnor och tydligare bilder. Piccolominis atlas baserades på Ptolemaios gamla stjärnkatalog Almagest från 100-talet. Den var omständlig och ledde ibland användaren till fel stjärna. Bayer kunde utnyttja Tycho Brahes nya stjärnkatalog för norra halvklotet kompletterad med några stjärnbilder från södra halvklotet som den nederländske navigatören Pieter Dirchszoon Keyser hade beskrivit. Piccolominis atlas var illustrerad med träsnitt, Bayers med tydligare kopparstick. 

Johann Bayers stjärnatlas Uranometria utkom 1603. Han vidareutvecklade där ett system för nomenklatur som redan Piccolomini hade använt. Inom varje stjärnbild tilldelade Bayer varje enskild stjärna en grekisk bokstavsbeteckning. Om det grekiska alfabetets bokstäver inte räckte till fortsatte han med latinska. I stjärnbilden Orion kallades således Betelgeuse α (alfa) Orionis och Rigel β (beta) Orionis. Dessa Bayerbeteckningar lever vidare än idag. 

Man har ofta antagit att Bayer lät den ljusaste stjärnan heta α, den näst ljusaste β etc men det stämmer inte alltid. Exempelvis lyser Rigel något starkare än Betelgeuse. Dessutom finns det stjärnor med variabel ljusstyrka. 

Bayer använde en projektion där latitud visades med räta linjer på jämna avstånd och longitud med snedställda linjer.

Några år efter utgivningen av Uranometria började Gallileo Gallilei och andra astronomer att rikta teleskop mot stjärnhimlen. Man upptäckte då en mängd nya stjärnor och kunde positionsbestämma dem med högre noggrannhet. Bayers atlas kom därför snabbt att behöva kompletteras med nya stjärntabeller. Ändå utgavs nya tryck av kopparplåtarna, ibland konstfullt färglagda.

Vid sidan av Uranometria var Johann Bayer delaktig i Julius Schillers verk Coelum stellatum Christianum, en stjärnatlas som utkom 1627. I denna hade de klassiska stjärnbilderna ersatts av gestalter ur bibeln och kyrkohistorien.

Stjärnbilder ur Uranometria

Krater på månen 
En krater på månen är uppkallad efter Johann Bayer. Ett antal mindre kratrar har fått namnen Bayer A, Bayer B, Bayer C etc.

Källor
 "Atlases, Astronomical”. History of astronomy. New York: Garland. 1997. Libris 5751682. 
 ”Bayer, Johann”. Dictionary of scientific biography. New York. 1970-1990. Libris 8081711
 Mendillo, Michael (2021). ”The Schiller Enterprise”. Sky & Telescope Vol 141 (No 1 (January 2021)): sid. 64-71.

Tyska astronomer
Födda 1572
Avlidna 1625
Män
Ugglan
Bayrare
Jean Sylvain Bailly

Jean Sylvain Bailly, född 15 september 1736 i Paris, död (avrättad) 12 november 1793, var en fransk astronom och statsman.

Bailly utförde flera berömda arbeten inom den astronomiska vetenskapen (bland annat Histoire de l'astronomie ancienne, Histoire de l'astronomie moderne). Han invaldes 1778 som utländsk ledamot nummer 106 av Kungliga Vetenskapsakademien och 1784 i Franska vetenskapsakademin.

Sin största ryktbarhet vann Bailly dock genom den betydande roll han spelade i franska revolutionens första skeden. Som deputerad för Paris i tredje ståndet satt han i États généraux 1789, blev, sedan nämnda stånd förklarat sig för nationalförsamling, dess president och ledde som sådan förhandlingarna under den minnesvärda sessionen då församlingen svor Eden i Bollhuset den 20 juni. Efter Bastiljens kapitulation (14 juli) utnämnd till maire (borgmästare) i Paris, utmärkte sig Bailly på denna svåra post genom rättvisa och hovsamhet, men ådrog sig därigenom jakobinernas hat, vilka beskyllde honom för rojalistiska tänkesätt. Sedan han i november 1791 nedlagt sitt ämbete, drog han sig tillbaka till Melun, men blev av sina fiender anklagad, förd till Paris och dömd till döden 11 november 1793 samt följande dag avrättad. I sina Mémoires d'un témoin de la révolution, vilka utgavs 1804, gav han en skildring av revolutionens händelser.

Nedslagskratern Bailly på månen är uppkallad efter honom.

Källor

Noter

Externa länkar

Franska astronomer under 1700-talet
Personer som blivit avrättade i samband med franska revolutionen
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Franska politiker under 1700-talet
Forskare från Paris
Politiker från Paris
Födda 1736
Avlidna 1793
Män
Ugglan
Borgmästare i Paris
Henry Draper

Henry Draper, född den 7 mars 1837, död den 20 november 1882, var en amerikansk naturforskare, son till John William Draper, morbror till Antonia Maury.

Draper studerade medicin i New York samt utnämndes 1860 till professor i fysiologi och analytisk kemi vid universitetet där. Draper konstruerade stora teleskop, med hjälp av vilka han tog de största dittills åstadkomna månfotografierna (1,3 meter i diameter) och upptäckte syre i solen (1877).

År 1866 skrev han en lärobok i kemi och året därpå gifte han sig med Anna Mary Palmer som också blev hans assistent. År 1870 blev han den förste som lyckades ta en nebulosabild när han fotograferade Orionnebulosan.  Han var även först med att fotografera stjärnan Vegas spektrum och fotografera en kometsvans i vid vinkel.

År 1882 insjuknade han i lungsäcksinflammation och avled 45 år gammal. Hans änka skapade en minnesfond som användes för att skapa Henry Draper Catalogue förkortat HD, en stjärnkatalog med spektrumet från över en kvarts miljon stjärnor som katalogiserades mellan första och andra världskriget.

Källor och referenser

http://www.saburchill.com - Henry Draper (engelska)

Noter

Externa länkar

Amerikanska astronomer under 1800-talet
Födda 1837
Avlidna 1882
Män
Rawalpindi

Rawalpindi är en stad i den pakistanska provinsen Punjab, på södra sluttningen av Himalayas nordvästra kedjor, nära floderna Indus och Jhelum. Folkmängden uppgår till lite mer än 2 miljoner invånare. Strax norr om Rawalpindi ligger den pakistanska huvudstaden Islamabad. Medan sistnämnda stad uppfördes på 1960-talet fungerade Rawalpindi som huvudstad.

Historia 
Under antiken var staden känd under namnet Taxila, och var under Alexander den stores tid huvudstad för dennes lydfurste Taxiles.

Rawalpindi var under brittisk tid den största militärstationen i Indien och nyckeln till det brittiska försvarssystemet vid nordvästra gränsen, samt försvarades av en kedja av starka fort. Andra divisionen av norra brittisk-indiska armén låg där i garnison. Jämte lokverkstäder för nordvästra järnvägen fanns här järngjuteri, tältfabrik med mera.

Den indiske politikern Kidar Nath Sahani föddes i Rawalpindi 1926.

Här avled den pakistanska politikern Benazir Bhutto efter en självmordsattack den 27 december 2007.

Källor

Noter

Externa länkar

Historiska huvudstäder
Orter i Pakistan
Brittisk-indiska armén
Taxiles

Taxiles (även Ambhi) hette en indisk furste, som blev Alexander den stores bundsförvant och vars rike var beläget mellan Indus och Hydaspes. Taxiles var motståndare till Poros. Huvudorten i Taxiles rike hette Taxila (nu Rawalpindi).

Källor

Indiska regenter
Män
Födda 300-talet f.Kr.
Avlidna 300-talet f.Kr.
Personer i Indiens historia
Taxila

Taxila, Takshashîlâ (तक्षशिला), forntida stad, grundad omkr. 600 f.Kr., några mil från nuvarande Rawalpindi i Pakistan, och huvudstad i Gandhara, ett rike som sedermera (200 f.Kr.) erövrades av Baktrien. De grundade staden Sirkap
bredvid Taxila på motsatta sidan floden.

1980 upptogs Taxila på Unescos världsarvslista.

Referenser 

Fornminnen i Indien
Världsarv i Pakistan
Världsarv inskrivna 1980
Ruinstäder
Ruiner i Pakistan
Hydaspes

Hydaspes (grek. Ύδασπης) var en flodgud i grekisk mytologi. Han var son till antingen Okeanos och Tethys eller Thaumas och Elektra.

Han var gift med nymfen Astris (även kallad Asterie) och han var far till deras barn Deraides och hydaspiderna.

Referenser 

Gudar i grekisk mytologi
Flodgudar
Laura Trenter

Laura Gertrud Elisabeth Trenter, under en period Eriksson Trenter, född 29 maj 1961 i Florens , är en nordisk författare, som skrivit barndeckare, guideböcker, bilderböcker och gjort datorspel.

Biografi 
Trenter bodde sina första år till stor del i Rom. Hon har studerat arkeologi, kulturantropologi och skapande svenska vid Uppsala universitet. Efter en mediautbildning följde tillfälliga anställningar som journalist på bland annat Dagens Nyheter och Kvällsposten. 

Det var ursprungligen fantasy och inte deckare som hon hade tänkt skriva, något som inte blev verklighet förrän med den femtonde boken, Puman (2004). Debuten skedde istället med barnboken Pojkarna Puckelbros bilbekymmer (1994). Det blev tre böcker om pojkarna Puckelbro, illustrerade av Joakim Lindengren. Intresset för arkeologi avspeglas bland annat i faktaboken Gräv efter spår (2001).

År 2003 fick hon Bokmässans pris som årets näst bästa ungdoms- och deckarförfattare.

Familj 
Laura Trenter är dotter till deckarförfattarna Stieg Trenter och Ulla Trenter samt halvsyster till fotografen Bo Trenter. Hon var 1988–2009 gift med Olof Eriksson (född 1961), med vilken hon har två söner. Numera (2023) är hon sambo med Peter Lund (född 1964).

Bibliografi 
 1994 – Pojkarna Puckelbros bilbekymmer (tillsammans med Joakim Lindengren)
 1995 – Parisresan (tillsammans med Katrin Jakobsen)
 1996 – Moster Jajjas katter (tillsammans med Joakim Lindengren)
 1997 – Londonresan (tillsammans med Katrin Jakobsen)
 1997 – Mysteriet med Molly Mercedes (tillsammans med Joakim Lindengren)
 1998 – Hjälp! Rånare! 
 1999 – Det brinner!
 2000 – Äventyr på Gripsholms slott (tillsammans med Erika Kovanen)
 2000 – Pappa polis
 2001 – Gräv efter spår (tillsammans med Erika Kovanen)
 2001 – Snögrottan
 2001 – Den svarta portföljen (tillsammans med Magnus Bard)
 2002 – Julian och Jim
 2003 – Fotoalbumet (tillsammans med Katrin Jakobsen)
 2004 – Puman
 2005 – Det lysande ögat (tillsammans med Tony Manieri)
 2005 – Dagboken (tillsammans med Katrin Jakobsen)
 2006 – Stackelstrands hemlighet (tillsammans med Tony Manieri)
 2007 – Testamentet (tillsammans med Katrin Jakobsen)

Priser och utmärkelser 
 Spårhunden 2002 (för Julian och Jim)
 Bokjuryn kategori 10-13 år 2003
Regionförbundet i Kalmar läns kulturstipendium 2006

Referenser

Externa länkar 
 Laura Trenters webbplats hos Tiden

Svenskspråkiga författare
Svenska kriminalförfattare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1961
Levande personer
Kvinnor
Personer från Florens
Isaac Barrow

Isaac Barrow, född oktober 1630 i London i England, död 4 maj 1677 i London i England, var en engelsk kristen teolog och matematiker. Han är mest känd för utvecklingen och bevisningen av analysens fundamentalsats, men hans arbete centrerade kring kappakurvans egenskaper.

Biografi 

Isaac Barrow var son till Thomas Barrow och Ann, dotter till William Buggin från North Cray. Barrow var professor vid Cambridges universitet, först i grekiska och från 1664 i matematik. År 1669 avstod han självmant sin professur till sin elev, sir Isaac Newton. Hans föreläsningar i optik var en viktig inspirationskälla för Newton vid hans upptäckt av det vita ljusets sönderdelning.

Referenser 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Födda 1630
Avlidna 1677
Män
Brittiska matematiker
Brittiska teologer
Alumner från Universitetet i Cambridge
Alumner från Trinity College, Cambridge
Lucasiska professorer i matematik
Fuendetodos

Fuendetodos är en kommun (municipio) i provinsen Zaragoza, regionen Aragonien i nordöstra Spanien. Fuendetodos har  invånare och orten ligger 250 km öster om huvudstaden Madrid.

Fuendetodos är känt för att målaren Francisco Goyas födelsehus är beläget här. Huset är idag ett museum med etsningar utförda av Goya.

Källor

Se även
Kommuner i Aragonien

Orter i Aragonien
Kommuner i Aragonien
Pappa polis

Pappa polis är en ungdomsroman skriven av Laura Trenter och kom ut i december 2000. Den finns även som talbok.

Handling
Boken handlar om Julian som är 11 år. Julians pappa är polis och blir skjuten av ett motorcykelgäng. Pappan överlever men förövaren ser ut att gå fri och rädslan lever kvar. Julian börjar då att göra egna efterforskningar och hamnar plötsligt livsfarligt nära sanningen. Han träffar sedan MC-killen Jim och de blir vänner...

Se även
Det brinner! – en ungdomsbok av Laura Trenter som också filmatiserats
Hjälp! Rånare! – en ungdomsbok av Laura Trenter som också filmatiserats

Källor

Externa länkar 

 Pappa polis på Libris

Skönlitteratur 2000
Svensk skönlitteratur
Barddhaman

Barddhaman (äldre namn Bardwan eller Burdwan) är administrativ huvudort för distriktet Barddhaman i den indiska delstaten Västbengalen och är belägen vid Bankafloden, drygt 9 mil norr om Calcutta. Staden hade lite mer än 300 000 invånare vid folkräkningen 2011, med förorter cirka 380 000 invånare 2015.

Staden, då under namnet Bardwan, var under brittisk tid centrum för en division i presidentskapet Bengalen, då ända ner till Bengaliska viken, väster om Hugli. Barddhaman är möjligen uppkallad efter Jain Tirthankara Mahavir Vardhamaan.

Källor

Externa länkar

Orter i Västbengalen
Brattfors, Filipstads kommun

Brattfors, Brattforshyttan, är en småort i Filipstads kommun, kyrkbyn i Brattfors socken i Värmland och ett tidigare järnbruk. Brattfors ligger utmed riksväg 63, cirka 10 km sydväst om Filipstad.

Historia
När Brattforshyttan anlades är inte känt, men en hytta finns upptagen i jordeboken från år 1540. I 1560 års skattelängd upptas 4 bergsmän och 9 husmän. I början av 1600-talet var hyttan nedlagd, men 1624 verkar den åter ha varit i bruk. Verksamheten torde dock åter blivit nedlagd, då den nämns som uppbyggd 1641. 

Under 1600-talets första hälft uppfördes två stångjärnshammare vid Brattforshyttan; den nedre år 1615 och den övre i början av 1630-talet. Under 1640-talet tillkom ytterligare en hammare. Som så många andra järnbruk hade man problem med vattentillgången och långa transporter. 1689 beslöt man därför att Brattforshyttan endast skulle ha 1 hammare i bruk, som också finns noterat i Bergskollegiets anteckningar. Trots det ofördelaktiga läget, med ganska lång och dessutom besvärlig väg från gruvorna, kom Brattfors med tiden att utvecklas till en betydande järnindustri.

Tillverkningen fördubblades under 1840-talet och steg efter lancashiresmidets införande år 1853 till än högre siffror. Konkurrensen från de stora järnverken gjorde dock att produktionen snart minskade. 1913 köptes Brattfors bruk av Uddeholms AB. Smidet lades ned 1918, och två år senare nedlades även hyttan. 

Smedjan revs ganska snart efter den nedlagts. Hyttan finns däremot kvar och är bevarad som industrihistoriskt minnesmärke.

Befolkningsutveckling

Noter

Externa länkar

 
Brattforshyttan

Svenska järnbruk
Orter i Filipstads kommun
Småorter i Sverige
Rejmyre

Rejmyre  är en tätort i Finspångs kommun i Östergötland.

Historik 
Rejmyre nämns första gången i bevarade handlingar år 1385 under namnet Reghinmyra. Det var då i Askeby klosters ägo, men såldes detta år till riksdrotsen Bo Jonsson Grip, den tidens störste jordägare i Sverige. 

Rejmyre hette (fram till cirka 1800) Regnmyra. Reijmyre glasbruk anlades på platsen år 1810. Därefter uppfördes Rejmyre kyrka.

Befolkningsutveckling

Samhället
Glasbruket har en butik med fabriksförsäljning. Intill glasbruket finns flera hantverkare och butiker där bland andra Rejmyre Mässingsbruk och Rejmyre Armaturfabrik har fabriksförsäljning. Där finns också Lill-Annas kafé. 

I Rejmyre arrangeras varje år sedan 2006 musikfestivalen Skogsröjet.

Kommunikationer
Rejmyre trafikeras av Östgötatrafikens busslinje 416.

Personer från Rejmyre
Gaston Backman
Louis Backman
Carl Fries
John E. Weinerhall

Se även
Skedevi socken

Noter 

Orter i Finspångs kommun
Tätorter i Sverige
Lotorp

Lotorp är en tätort i Finspångs kommun, utmed vägen mellan Finspång och Vingåker.

Historia
Lotorps järnbruk anlades 1635 av Gillis de Flon. Bruket lades ned 1916 och större delen skogen och övriga markerna tillhöriga bruket övertogs av Fiskeby fabriks AB som en tid fortsatte att driva Yxvikens sågverk norr om Lotorp.

Befolkningsutveckling

Kommunikationer
Lotorp trafikeras av Östgötatrafikens busslinje 417.

Se även
Risinge socken
Lotorp (naturreservat)

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
 Brukswikin: Lotorps bruk i Risinge socken 

Orter i Finspångs kommun
Svenska järnbruk
Tätorter i Sverige
Sonstorp

Sonstorp är en tätort i Finspångs kommun i Hällestads socken.

Sonstorp ligger vid Emmaån, ett av Finspångsåns källflöden.

Historia
På 1300-talet ägdes gården av Nils Jönsson (Rosenstråle) och tillhörde hans ätt till 1655, då den utgick på manssidan. Sonstorp ärvdes av G. Crusebjörn och friherre Carl Gyllenpistol. På 1760-talet ägdes det i sin helhet av riksrådet friherre Nils Palmstierna (död 1766). Hans arvingar lät 1792 uppföra den nuvarande väldiga huvudbyggnaden, men 1793 måste de sälja egendomen till Olof Burenstam. Dennes måg, ryttmästaren greve Gustaf Stellan Mörner, löste ut sina medarvingar och lämnade gården i arv till sin son greve Gustaf Otto Mörner af Morlanda (död 1903). Hans son, löjtnant greve Gustaf Oscar Mörner, som också löst ut sina medarvingar, blev från 1905 ensam ägare. Mellan 1945 och 1990 ägdes bruket av Hans G. Mörner. Sonstorps bruk tillhör sedan 1990 greve Carl-Gustaf Mörner.

Bruket, som fick privilegium 1580, hade 4 hammare, 8 härdar och 1 knipphammare samt masugn. Annastinefors manufakturverk (med privilegium från 1752 och 1785), vid Hagsjön, 10 km. från Sonstorp tillhörde bruket. Under greve Otto Mörners tid utvidgades bruket flera gånger. Bruksrörelsen lades ned 1910, men kraftstationen finns ännu kvar i en välbevarad bruksmiljö. Verksamheten vid Sonstorp består numera främst av jord- och skogsbruk.

Befolkningsutveckling

Kommunikationer
Sonstorp trafikeras av Östgötatrafikens busslinjer 413 och 414.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Bruksorter i Östergötland
Orter i Finspångs kommun
Tätorter i Sverige
Guliganerna

Guliganerna är en fristående supporterförening till IF Elfsborg. Föreningen grundades 21 november 1991, alltså under en tid när IF Elfsborgs läge såväl sportsligt som ekonomiskt såg allt annat än bra ut. Guliganernas medlemmar stöttade dock IF Elfsborg mer fanatiskt än någonsin och satte redan då grunden till föreningens fortsatta utveckling. 

Guliganerna är en aktiv supporterförening som är öppen för alla Elfsborgare oavsett ålder, kön eller läktartillhörighet. Det innebär bland annat att föreningen är politiskt obundna samt tar avstånd från alla former av våld och rasism. Guliganerna är en förening med medlemmar mellan 0 och 92 år, bestående av både killar och tjejer, utspridda runt om i landet.

Även om Guliganerna i första hand företräder sina medlemmar på Borås Arenas västra ståplatsläktare, Elfsborgsläktaren, skall alla som vill vara med och bidra till eller uppleva en positiv läktarkultur och bra stöd till IF Elfsborg känna sig välkomna.

Sedan starten 1991 har Guliganernas verksamhet främst fokuserat på att aktivt stötta IF Elfsborg på hemmaplan såväl som på bortaplan samt höja intresset för IF Elfsborg i och runt omkring Borås. Genom åren har föreningen även tagit fram en mängd egna souvenirer, medlemstidningar, två öl med egna etiketter samt tagit fram samt släppt fyra CD-skivor med Elfsborgsmusik. Idag har föreningen vuxit till att även innefatta såväl medlemslokal som försäljningsställen vid Elfsborgs matcher och diverse marknader i Borås med omnejd.

Referenser

Externa länkar 
 Guliganerna

Supporterklubbar i Sverige
Supporterklubbar bildade 1991
Ingar Sigvardsdotter

Ingar Hanna Sigvardsdotter, född 20 november 1968 i Kivik, är en svensk skådespelare. 

Sigvardsdotter växte upp i Vitaby på Österlen och utbildade sig vid Calle Flygare Teaterskola 1991–1993 och för privata lärare samt filmkurs vid Dramatiska Institutet. Hon verkade vid Dramaten några år från 1995, då hon också medverkade i ett par uppsättningar av Ingmar Bergman, Misantropen och Yvonne samt bland annat Puntila i regi av Thorsten Flinck. Hon har också spelat i ett antal filmer och TV-produktioner, bland annat Det okända (2000).

Sigvardsdotter var med i Skånelaget på TV 4:s Fortet 2005 tillsammans med Anders Johansson, Måns Nilsson och Anders S. Nilsson.

Hon har även spelat i den prisbelönta novellfilmen Den andra sidan samt Fragile.

Hon medverkar som Johanna i Telenors reklamfilmer kring en familj.

Filmografi

2003 – Den andra sidan (kortfilm)
2004 – Fragile (kortfilm)

2006 – Ralph (kortfilm)

2007 – Predikanten

TV-produktioner
 Snoken (SVT, 1995) - nakenmodell
 OP:7 (Kanal 5, 1997-99)
 Pip-Larssons (SVT, 1998)
 Lukas 8:18 (SVT, 1999) - Jossan
 Sjätte dagen (SVT, 1999)
 Nya Tider (TV 4, 1999-2006)
 Danslärarens återkomst (SVT, 2000)
 Rederiet (SVT, 2000) - Jessica Strömberg
 Fem gånger storm (TV4, 2000) - Jessica
 Anderssons älskarinna (SVT, 2001) - Modern Solvieg
 Pappa polis (SVT, 2001)- Mamman Anna
 Talismanen (SVT, 2003)
 Linné och hans apostlar (SVT, 2004) - Greta Benzelia
 Kommissionen (SVT, 2005)
 Mäklarna (SVT, 2006) - Frisören Kicki
 Kommissarien och havet (TV 4, 2006-)
 Ett gott parti (TV 4, 2007)
 Tatort: Mann über Bord (2007) - Greta
 Hinsehäxan (SVT, 2012)

Externa länkar
Svensk Filmdatabas, om Ingar Sigvardsdotter
Ingar Sigvardsdotters webbplats

Personer från Vitaby socken
Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1968
Levande personer
Falla

Falla är en tätort i Finspångs kommun cirka 3 km söder om Finspång. 

Falla har sitt ursprung från gamla gårdar såsom Falla, Rörstorp och Gullerstorp.

Befolkningsutveckling

Kommunikationer
Falla trafikeras av Östgötatrafikens busslinjer 50

Se även
Risinge socken

Noter 

Orter i Finspångs kommun
Tätorter i Sverige
Hällestad

Hällestad kan syfta på:

Skåne
 Hällestads socken, Skåne – en socken i Skåne i Torna härad
 Hällestads landskommun, Skåne –en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län 1863–1951
 Hällestads församling, Skåne – en tidigare församling i Lunds stift –2002
Hällestads kyrka, Skåne – en kyrka öster om Dalby i Lunds stift
 Hällestads distrikt, Skåne – ett distrikt i Lunds kommun och Skåne län 2016–
 Torna Hällestad – en tätort i Hällestads distrikt

Västergötland
 Hällestads socken, Västergötland – en socken i Västergötland i Gäsene härad
 Hällestads landskommun, Västergötland - en tidigare kommun i dåvarande Älvsborgs län 1863–1951
 Hällestads församling, Skara stift – en tidigare församling i Skara stift –2002
Hällestads kyrka, Västergötland – en kyrka mellan Herrljunga och Falköping i Skara stift
 Hällestads distrikt, Västergötland – ett distrikt i Falköpings kommun och Västra Götalands län 2016–

Östergötland
 Hällestads socken, Östergötland – en socken i Östergötland i Finspånga läns härad 1863–1970
 Hällestads landskommun, Östergötland –  en tidigare kommun i Östergötlands län
 Hällestads församling, Linköpings stift – en tidigare församling i Linköpings stift –2013
Hällestads kyrka, Östergötland – en kyrka väster om Finspång i Linköpings stift
 Hällestads distrikt, Östergötland – ett distrikt i Finspångs kommun och Östergötlands län 2016–
 Hällestad, Finspångs kommun – en tätort i Hällestads distrikt

Se även
Hällstad
Ljusfallshammar

Ljusfallshammar är en tätort i Finspångs kommun i Hällestads socken.

Historia
Samhället byggdes upp på mark som tillhörde byarna Djuckerö och Ljusfall. Namnet kommer från byn Lyssfall (Ljusfall) och hammaren vid hyttan. Lyss hammar  finns nämnt i hammarlängder från 1639 och 1651. Runt byarna fanns ett antal gruvor som var förutsättningen för verksamheten.

Befolkningsutveckling

Samhället
Ett brukssamhälle i nordvästra Östergötland ut med rv 51 i Finspångs Kommun, Med fina fiske sjöar och sevärdheter som ett av Sveriges största skogs- och lantbruksmuseer, med föremål från bondens vardag samt olika hantverksmiljöer. Skolan i samhället drivs som friskola av Ljusfalls skolas ekonomiska förening.

Noter

Externa länkar 
Mer om Ljusfallshammar
Lantbruksmuseum

Orter i Finspångs kommun
Svenska järnbruk
Tätorter i Sverige