kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Venetianskt måleri

Venetianskt måleri var en skola inom det italienska måleriet som upplevde sin blomstringstid på 1400- och 1700-talen.

Den venetianska skolan hade huvudsakligen sin storhetstid efter den florentinska skolan.

På 1400-talet utvecklades det venetianska måleriet under påverkan från Paduaskolan och Antonello da Messina, som introducerade bröderna van Eycks oljemålningsteknik. Det kännetecknas av en varm färgskala och ett måleriskt utnyttjande av färgen. Tidiga mästare var familjerna Bellini och Vivarini, följda av Giorgione och Tizian, sedan Tintoretto och Veronese.

På 1700-talet upplevde det venetianska måleriet en renässans tack vare Tiepolos dekormåleri och Canalettos, Giambattista Pittonis och Guardis panoramautsikter.

Konst under 1400-talet
Renässansens konst
Barockens målarkonst
Konst under 1700-talet
Italiensk konst
Aggetorp

Aggetorp är två bebyggelser i Stora Lundby socken i Lerums kommun.  SCB avgränsade före 2015 två småorter för bebyggelserna. Sedan 2015 räknas de som en del av tätorten Gråbo.

Källor 

Orter i Lerums kommun
Maria Goretti

Maria Teresa Goretti, född 16 oktober 1890 i Corinaldo, Italien, död 6 juli 1902 i Nettuno, var en italiensk bondflicka, jungfru, martyr och helgon inom Romersk-katolska kyrkan.

Biografi
Maria Goretti föddes i Corinaldo nära Ancona, i en familj av fattiga lantarbetare. Hennes far Luigi blev arbetslös och tvingades 1899 att med sin familj flytta till sumpmarkerna i Le Ferriere nära Nettuno, söder om Rom. Året därpå dog Luigi i malaria, och Maria fick då ta hand om hushållet och sina fyra syskon för att modern Assunta skulle kunna förvärvsarbeta och förtjäna familjens levebröd. Ett tungt ansvar lades på Marias axlar. Hennes kärlek till Jesus fick sin uppfyllelse när hon fick ta emot den heliga kommunionen för första gången.

Familjen Goretti delade bostaden ”La Cascina Antica” med far och son Serenelli. Sonen Alessandro Serenelli (född 1882) brukade läsa pornografisk litteratur. Upphetsad av denna började han göra Maria oanständiga förslag. Hon lyckades freda sig ett flertal gånger under våren och försommaren 1902, men den 5 juli beslutade sig Alessandro för att få sin skamliga vilja igenom. På eftermiddagen, då alla andra var sysselsatta på åkrarna, beväpnade sig Alessandro med en vässad syl och försökte våldta Maria. Hon var dock fast besluten att kämpa emot, vilket gjorde Alessandro rasande. Han högg henne fjorton gånger med sylen och försvann sedan från platsen.

Innan Maria dog den 6 juli 1902 på Ospedale Orsenigo i Nettuno, förlät hon sin mördare. När hon helgonförklarades 1950, var hennes mor Assunta, men även Alessandro Serenelli närvarande på Petersplatsen. Han hade suttit i fängelse fram till 1929 och då sökt upp Marias mor för att be henne om förlåtelse. Senare blev han anställd som medhjälpare i ett kapucinkloster. Han avled 1972, 90 år gammal.

Maria Gorettis reliker vördas i kryptan under basilikan Nostra Signora delle Grazie e di Santa Maria Goretti i Nettuno.

Regissören Augusto Genina filmatiserade 1949 Maria Gorettis liv och martyrium i filmen Cielo sulla palude. I huvudrollen ses Inés Orsini.

År 1954 invigdes kyrkan Santa Maria Goretti i Rom. Även på andra platser finns kyrkor som bär hennes namn.

Kritik 
Helgonförklaringen av Maria Goretti har blivit kritiserad för att glorifiera martyrskapet hos kvinnor framför att förlora sin oskuld. Kritikerna menar att den romersk-katolska kyrkan genom att helgonförklara Maria Goretti implicerar att det är bättre för en kvinna att dö än att förlora sin sexuella oskuld. De menar att kyrkan på så vis skapar en ohållbar situation för kvinnor inom den romersk-katolska tron som riskerar att utsättas för sexuellt våld, eftersom Gorettis helgonförklaring implicerar att det kan vara en välsignelse att dö istället för att bli sexuellt befläckad.

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 Sankta Maria Goretti – Officiell webbplats

Kvinnor
Avlidna i barndomen
Födda 1890
Avlidna 1902
Katolska martyrer
Italienska helgon
Italienska martyrer
Personer från Corinaldo
Jungfrumartyrer
Cecilia Nilsson (politiker)

Cecilia Viktoria Nilsson (i riksdagen kallad Cecilia Wigström i Göteborg), före 2012 Nilsson Wigström, född Nilsson 29 juni 1971 i Rogberga församling i Jönköpings län, är en svensk politiker (folkpartist). Hon var ordinarie riksdagsledamot 2002–2010, invald för Göteborgs kommuns valkrets.

Biografi 
Nilsson är född i Rogberga och flyttade till Jönköping som sjuåring. År 1991 flyttade hon till Göteborg för att läsa statsvetenskap på universitetet. Under tiden i riksdagen var hon tjänstledig från sitt arbete som internationell projektledare på Västra Götalandsregionens näringslivsenhet. Tidigare har hon bott utomlands under längre perioder (USA, Frankrike och Sydafrika) och talar flytande franska, tyska, engelska och spanska. Hon har arbetat som bland annat servitris, sjukvårdsbiträde och praktiserat hos Jimmy Carter.

Valet 2002 kampanjade Nilsson till riksdagen i Göteborg under parollen "liberal solidaritet" med förslag för mänskliga rättigheter i utrikespolitiken, jämställdhet och integration. Hon fick 4,95% kryss av Folkpartiets väljare. I riksdagen blev hon ledamot av utrikesutskottet, OSSE-delegationen och EU-nämnden. År 2004 tog hon initiativ till att starta en tvärpolitisk grupp i riksdagen för Dawit Isaak. Mellan 2004 och 2006 var hon tf ordförande för OSSE:s parlamentariska utskott för mänskliga rättigheter och demokrati , där hon fortsatte som ordinarie ledamot till 2010.

I valet 2006 fick Nilsson 6,3% kryss. Hon blev ledamot i justitieutskottet och år 2008 bytte hon till konstitutionsutskottet. Under de åtta åren i riksdagen bidrog Nilsson bland annat till att sätta fokus på diktaturen Vitryssland/Belarus där biståndet ökade till landet och en svensk ambassad öppnades, att få statliga verksamheter till Göteborg samt starkare lagstiftning mot organiserad brottslighet.

I oktober 2009 meddelade Nilsson att hon inte skulle ställa upp för omval i riksdagsvalet 2010. Däremot ställde hon upp i valet till Göteborgs kommunfullmäktige, men avsade sig det uppdraget 2013.

Nilsson, som i riksdagen var känd som Cecilia Wigström i Göteborg, skall ej sammanblandas med sin partikollega Cecilia Wikström (i Uppsala), även hon tidigare riksdagsledamot.

Referenser

Externa länkar 

Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Jönköpings kommun
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Nya Arbetartidningen (1993–2009)

Nya Arbetartidningen (NAT) var en sporadiskt utkommande tidskrift som utgavs i pappersform mellan 1993 och 2009 och därefter levde vidare som nätpublikation. Den var partipolitiskt oberoende men hade en stark kommunistisk prägel. En drivande kraft var Per-Åke Lindblom.

Tidskriftens redaktörer hade tillhört den så kallade 1968-vänstern, med bakgrund i det Albanienvänliga Kommunistiska partiet i Sverige (KPS) och det maoistiska Sveriges kommunistiska arbetarparti (SKA). SKA, ursprungligen känt som SKP(m-l), var en vänsterutbrytning ur Sveriges kommunistiska parti (SKP), tidigare känt som KFML. På tidskriftens hemsida beskrivs NAT som en fortsättning på SKP(m-l):s organ Kommunistiska arbetartidningen.

Bland de ämnen som avhandlades spelade politik och utrikespolitik samt motståndet mot EU en stor roll. Ungefär hälften av det publicerade materialet var författat av utomstående skribenter, ofta översatt från engelska av redaktionen. 

Efter nedläggningen av papperstidskriften fortsatte NAT på nätet. Hemsidan www.nat.nu uppdaterades senast 2014, men fortgår ännu 2020 i form av en blogg.

Det finns inget samband mellan NAT (eller dess efterföljare på nätet) och den nättidning med samma namn som startades 2011. Den senare publikationen fungerar som partiorgan för Arbetarpartiet, en norrländsk utbrytning ur den trotskistiska gruppen Rättvisepartiet socialisterna.

Referenser

Externa länkar
Nya Arbetartidningens hemsida: http://www.nat.nu/index.html
Nya Arbetartidningens blogg: http://nyaarbetartidningen.bloggplatsen.se/

Svenska tidskrifter
Ola Sundell

Ola Henry Sundell, född 19 mars 1952 i Hammerdal, är en svensk politiker (moderat) och skogsmästare. Han var riksdagsledamot från Jämtlands läns valkrets 1994–2010. Sundell har varit Moderaternas talesman i samefrågor.

Sundell bor i Görvik, Hammerdal i Strömsunds kommun och talar flytande jämtska. Han har varit Moderaternas talesman i försvarsfrågor (mellan 2002 och 2006) och var tippad, av bland annat Göteborgs-Posten, som ny försvarsminister efter en borgerlig valseger, något Sundell själv deklarerat att han ville. Efter valsegern gick posten dock till Mikael Odenberg, något Sundell inte var besviken över eftersom han ansåg att sannolikheten att posten skulle gå till honom var relativt låg. 

Sundell har bland annat drivit frågor om till exempel sänkt elskatt för inlandet och har motionerat om en statlig utredning för att se över ifall Sverige skall ha en vattenkraftsåterbäring, något man har i Norge. Sundell har även verkat för en uppluckring av strandskyddet i glesbygden och sänkt dieselskatt.

Sundell var Moderaternas distriktsordförande i Jämtlands län 1995–2007 och var den förste moderate distriktsordförande som öppet kritiserade Bo Lundgren efter Moderaternas valnederlag 2002. Sundell menade att Lundgren var "en lång parentes" som partiledare.

Riksdagsuppdrag 
Suppleant i Miljö- och jordbruksutskottet 1994–1998, 2002–2006
Suppleant i Skatteutskottet 1994–2002
Suppleant i Trafikutskottet 2002
Suppleant i Näringsutskottet 2003–2004
Suppleant i OSSE-delagtionen 2004–2006
Ledamot i Näringsutskottet 1998–2003
Ledamot i Nordiska Rådets svenska delegation 2002–2004 (suppleant oktober–september 2002)
Ledamot i Försvarsutskottet 2002–2006
Ledamot i Sammansatta utrikes- och försvarsutskottet 2003–2006 (suppleant oktober–november 2004)
Ledamot i Miljö- och jordbruksutskottet 2006–2010
Ledamot i Valprövningsnämnden 2011–2015

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Hammerdals socken
Födda 1952
Levande personer
Män
Stefan Attefall

Jan Stefan Attefall, ursprungligen Lindström, född 21 augusti 1960 i Lycksele församling i Västerbottens län, är en svensk ämbetsman och politiker (kristdemokrat).

Han var Sveriges civil- och bostadsminister åren 2010–2014 i regeringen Reinfeldt. Som bostadsminister var han med om att införa de bygglovbefriade attefallshusen, som fick sitt namn efter honom.

Sedan 20 april 2023 är Stefan Attefall landshövding i Uppsala län.

Biografi 
Attefall har avlagt kandidatexamen i statskunskap och nationalekonomi vid Umeå universitet. Han är son till båtbyggaren Konrad Lindström och antog modern Solveigs efternamn Attefall som vuxen. Hans bror Anders Sellström är även han kristdemokratisk politiker. Attefall gick i tonåren med i KDS och fick snart politiska uppdrag. Attefall var förbundsordförande för Kristdemokratiska Ungdomsförbundet 1986–1989 och chefredaktör för Kristdemokraten 1989–1991 och 1995–1998.

Han var riksdagsledamot 1991–1994 och åter 1998–2010. Sedan 2006 tillhörde han Jönköpings läns valkrets efter att ha flyttat till Jönköping. Han var 2002–2010 gruppledare i riksdagen för sitt parti och var 2006–2010 ordförande i Finansutskottet. Han var tidigare ledamot av Finansutskottet 1991–1994 samt Arbetsmarknadsutskottet 1998–2006. Han har även varit ledamot av riksdagens valberedning samt Krigsdelegationen. Attefall har varit ledamot i Kristdemokraternas partistyrelse 2001–2015.

Attefall är sedan 2017 ordförande i styrelsen för Civitas, Institut för politisk filosofi, och var under åren 2004–2010 ledamot i styrelsen för Högskolan i Jönköping., entledigad 14 oktober 2010 . Åren 2014-2018 var han ersättare i riksbanksfullmäktige och 2015-2019 ordförande för det kommunala bostadsbolaget Vätterhem i Jönköping. Han var mellan 2017 och 2023 ordförande i RIO, Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation och sedan 2018 ledamot i Mediestödsnämnden och i Bibelfondens styrelse. 

Attefall är sedan 20 april 2023 landshövding i Uppsala län. Förordnandet sträcker sig till 2029.

Attefall gifte sig 1986 med psykologen Karin Hansson (född 1958), sedermera skild från, gift för andra gången sedan 1996 med journalisten Cecilia Hjorth Attefall (född 1967), som bland annat är ordförande i Studieförbundet Bilda och kommunpolitiskt aktiv. De har tre vuxna barn tillsammans, en son och två döttrar. Stefan och Cecilia är bosatta i Jönköping.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Attefall.com

Ledamöter av Sveriges riksdag för Kristdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Svenska chefredaktörer
Alumner från Umeå universitet
Personer från Lycksele
Födda 1960
Levande personer
Män
Lars Ångström

Lars Tord Folke Jonasson Ångström, född 30 mars 1955 i Stockholm (Oscar), är en svensk politiker (miljöpartist). Han var ordförande för Svenska Freds- och Skiljedomsföreningen 1985–1995, VD för Greenpeace 1995–1996 och ordinarie riksdagsledamot 1998–2006, invald för Stockholms läns valkrets. Han har tagit ställning för Ukrainas rätt att försvara sig och för att Sverige bistår med vapen, samt stöder ett svenskt NATO-medlemskap. 

Som ledamot i riksdagens försvarsutskott har han framförallt engagerat sig i försvarspolitik, och var en av huvudpersonerna bakom beslutet om den omfattande försvarsbantningen som genomdrevs i början av 2005.

Han bor på Färingsö i Ekerö kommun och driver tillsammans med sin fru Katharina företaget Äppelfabriken, ett trädgårdscafé med butik och musteri. Ångström har länge engagerat sig för att få till stånd en ny och mer tillförlitlig haveriutredning av M/S Estonia, den passargerarfärja som förliste 1994 med 852 dödsoffer. Han var tidigare ledamot i Exportkontrollrådet (EKR).

Priser och utmärkelser 
 1995 - Eldh-Ekblads fredspris

Referenser

Externa länkar 

 
 Arkiverad sida från december 2004 om Lars Ångström på Miljöpartiet de grönas webbplats
 Äppelfabriken

Ledamöter av Sveriges riksdag för Miljöpartiet
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Stockholm
Födda 1955
Män
Levande personer
Svenska freds- och skiljedomsföreningen

För andra svenska fredsorganisationer, se svenska fredsorganisationer.

Svenska Freds- och Skiljedomsföreningen (SFSF), vardagligt kallad Svenska Freds, är en politiskt och religiöst obunden svensk fredsorganisation med cirka 9 000 medlemmar fördelade på sju lokalföreningar. Svenska Freds grundades 1883 och har sitt säte i Stockholm.

Ordförande sedan maj 2022 är Kerstin Bergeå som efterträdde Agnes Hellström (2016–2022). 

Föreningens centralstyrelse delar årligen ut Eldh-Ekblads fredspris.

Historia

Föreningen bildades 1883 på Hotell Rydberg i Stockholm. En av grundarna, publicisten och fredsagitatorn Klas Pontus Arnoldsson (1844–1916), fick Nobels fredspris 1908.

Under första världskriget hölls i juni 1915 en så kallad fredskongress i Varberg, där Svenska Freds var en av 200 deltagande föreningar. Kongressprotokollet översändes till alla världens regeringar. Ett flertal framträdande politiker och kulturpersonligheter har genom åren varit medlemmar i föreningen, nämnas kan Hjalmar Branting, Per Anders Fogelström och August Strindberg. 

Svenska Freds har och har haft en lång rad lokalavdelningar. Dessa har uppstått och senare ofta avvecklats eller gått samman med andra lokalavdelningar beroende på hur lokala aktivister orkat driva verksamheten. En speciell sådan var Vapenfriföreningen som existerade från 1974 för att sedan avvecklas ca 20 år senare. Vapenfriföreningen var en hybrid av fredsförening och facklig organisation för vapenvägrare. Botkyrka Fredsförening är ett annat exempel på lokal förening som numera gått upp i Stockholms fredsförening men som på sin tid bland annat drev en skola i Bangladesh samt liksom andra lokala fredsföreningar hade en aktiv närradioorganisation.

Organisation och verksamhet
Föreningen finansieras huvudsakligen med offentliga bidrag från Arvsfonden och Folke Bernadotteakademin, men har även intäkter i form av medlemsavgifter och gåvor från privatpersoner. 

Föreningen ger ut Fredstidningen Pax (”fred” på latin).

Föreningens centralstyrelse delar årligen ut Eldh-Ekblads fredspris. Organisationen finansieras nästan uteslutande med offentliga medel.

Ordförande
 Sven Adolf Hedlund (1883–1888)
 Carl Sundblad (1888–1896)
 Edvard Wavrinsky (1896–1898)
 Anton Nyström (1898–1899)
 Gustaf Rudolf Wretman (1900)
 N.A. Nilsson (1901–1905)
 Per Nilsson Bosson (1906–1914)
 Nils A:son Berg (1914–1920)
 Gust. E. Dahlberg (1921)
 Nils A:son Berg (1922–1930)
 Per Gyberg (1931–1940)
 J.A. Åhgren (1941–1946)
 Erik Lindblom (1946–1962)
 Östen Johannesson (1962)
 Per Anders Fogelström (1963–1977)
 Åke Sandin (1977–1979)
 Tomas Magnusson (1979–1985)
 Lars Ångström (1985–1995)
 Magnus Jiborn (1995–1998)
 Maria Ermanno Fäldner (1998–2003)
 Frida Blom (2003–2007)
 Anna Ek (2007–2016)
 Agnes Hellström (2016–2022)
 Kerstin Bergeå (2022–ff)

Källor
 Fredskonferensen i Varberg 1915

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Fredsorganisationer i Sverige
Svenska ideella organisationer
Organisationer bildade 1883
Intresseorganisationer i Sverige
Birgit Cullberg-stipendiet

Cullbergstipendiet instiftades av Sveriges regering i samband med koreografen och dansaren Birgit Cullbergs 90-årsdag 1998. Stipendiet skall ges till en svensk koreograf. Stipendiebeloppet är 100 000 kronor. Det delas ut av Konstnärsnämnden.

Pristagare 
 1999 Lena Josefsson
 2000 Pär Isberg
 2001 Birgitta Egerbladh
 2002 Örjan Andersson
 2003 Kenneth Kvarnström
 2004 Jens Östberg
 2005 Anna Vnuk
 2006 Johan Inger
 2007 Gunilla Heilborn
 2008 Dorte Olesen
 2009 Björn Säfsten
 2010 Christer Lundahl och Martina Seitl
 2011 Jeanette Langert
 2012 Jefta van Dinther
 2013 Malin Elgán
 2014 Zerjon Abebe
 2015 Alexander Ekman
 2016 Alma Söderberg
 2017 Martin Forsberg
 2018 QUARTO - Leandro Zappala & Anna af Sillén de Mesquita
2019 Rachel Tess
2020 Dinis Machado
2021 Nicole Neidert

Källor

Noter

Priser och utmärkelser instiftade 1998
Priser
Boëthius

Boëthius är ett svenskt efternamn som bärs av en norrländsk släkt, känd sedan 1600-talet, och en av Sveriges äldre prästsläkter. Namnet uttalas [boé:tsius] och kan skrivas på något olika sätt.

Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Boethius 96
 Boëthius 63
Tillsammans blir detta 159 personer.

Historia
Släktens stamfader är herr Anders, den förste protestantiske prästen i Sidensjö i Ångermanland. Hans son Olaus Andreae Angermannus blev kyrkoherde i Mora, varför dennes son, som var döpt med Bo (Boëtius) som förnamn, kallade sig Boëtius Olai Moraeus (cirka 1560–1628). 

Släktnamnet Boëtius började användas av den senares sonson Jakob Boëthius (1647–1718) som var kyrkoherde i Västmanland, förste teologie lektor, lektor i grekiska och bibliotekarie. Etymologiskt är namnet en latinisering av förnamnet Bo.

Boëtius Olai Moraeus var gift med Jesper Svedbergs mors moster, och Jacob Boëthius mor, Tora Rudbeckia, var Johannes Rudbeckius brorsdotter.

Samtliga släktmedlemmar härstammar från Jacob Boëthius som dömdes förlustig liv, ära och gods 20 juli 1698, men befriades genom rådets resolution 1710. Han var gift med Helena Löfgren från Västerås.

Släktträd i urval
 Jakob Boëthius (1647–1718), präst och gymnasierektor
 Jacob Boëthius (1716–1781), kyrkoherde i Grangärde
 Daniel Boëthius (1751–1810) professor
 Jacob Eduard Boëthius (1789–1849), jurist och professor
Pehr Boëthius (1754–1813), kyrkoherde i Säter
Daniel Edvard Boëthius (1807–1877), kyrkoherde i Ål, kontraktsprost
 Daniel Edvard Boëthius (1834-1905), kontraktsprost
 Daniel Boëthius (1873–1940), sjökapten
 Lars Boëthius (1903–1968), konstnär, gift med Ingrid Strandberg
 Simon Boëthius (1850–1924), historiker och politiker, professor skytteanus
 Bertil Boëthius (1885–1974), riksarkivarie, professor
 Carl Gustaf Boëthius (1915–2001), chefredaktör
 Maria-Pia Boëthius (född 1947), författare och journalist, tidigare gift med Jan Lindström, journalist
 Axel Boëthius (1889–1969), arkeolog, professor
 Renata Wrede (1923–1998), konstnär och författare
 Gerda Boëthius (1890–1961), konsthistoriker med professors namn

Källor

Noter

Referenser och litteratur 
Svenska släktkalendern, årg. 1912, 1913, 1914, 1917, 1919, 1936, 1950
Sv. slägt-kalender 1888
(osign.), "Boëthius", Svenska män och kvinnor Del 1 (Sthlm 1942)
(osign.), "Boëthius", Svenskt Biografiskt Lexikon Del V (Sthlm 1925)

Svenska släkter
Prästsläkter
Anders Svärd

Anders Svärd, född 26 maj 1939 i Kumla, är en svensk politiker (centerpartist), som var riksdagsledamot 1982–1985 och 1988–1998.

Biografi 
Han är till yrket vägmästare och innan han invaldes i riksdagen var han kommunalråd i Kumla kommun.

Svärd valdes in i riksdagen 1982 och kom att vara riksdagsledamot mandatperioden 1982–1985 och sedan åter 1988–1998. I riksdagen var han ledamot av justitieutskottet 1988–1991, Nordiska rådets svenska delegation 1991–1994 och försvarsutskottet 1994–1998, samt suppleant i olika perioder i försvarsutskottet, justitieutskottet, sammansatta utrikes- och försvarsutskottet, trafikutskottet och valberedningen.

Han var ledamot av Försvarsberedningen sedan 1998 samt i Försvarets Underrättelsenämnd till 30 juni 2009, som utövade parlamentarisk kontroll över Sveriges militära underrättelseverksamhet.

Svärd var under lång tid ledamot i kyrkomötet och i Svenska kyrkans centralstyrelse. Han var under olika perioder vice ordförande i dessa organ. När Centerpartiet ändrade linje och blev positivt till nya relationer mellan Svenska kyrkan och staten hade Svärd en viktig roll när det gällde utformningen av Svenska kyrkans nya arbetsvillkor.

Han är farfar till den moderata politikern Oskar Svärd.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Kommunalråd i Kumla kommun
Svenska centerpartistiska kommunalråd
Ledamöter av kyrkomötet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Kumla
Födda 1939
Levande personer
Män
Hussein

Hussein, Husayn, Hussain, Husain, är olika sätt att skriva ett vanligt arabiskt namn med latinska bokstäver. Namnet har bland annat burits av:

Husayn ibn Ali, kalifen Alis son.
Hussein ibn Ali, kung av Hijaz (1916-1924).
Zakir Husain, indisk politiker.
Hussain Muhammad Ershad, bangladeshisk politiker.
Kung Hussein av Jordanien, Jordaniens tidigare kung. 
Saddam Hussein, före detta president i Irak.
Taha Husayn, egyptisk författare.
Barack Hussein Obama, före detta amerikansk president.
Israeler

Israeler (; ) är invånare i den moderna staten Israel. En judisk medborgare i Israel, som är född i landet, kan informellt kallas sabra, efter en kaktus som växer i regionen. Det användes ursprungligen, före Israels självständighet om judar som var födda och uppvuxna i Osmanska rikets Palestina eller Brittiska Palestinamandatet.

Se även 
 Israeliter
 Personer i Sverige födda i Israel

Källor

Vidare läsning