kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wenner-Gren Center

Wenner-Gren Center  är ett höghus intill Sveaplan vid norra delen av Sveavägen i stadsdelen Vasastan i Stockholms innerstad. Byggnaden, som ritades av arkitekt Sune Lindström, var det första höghus i Sverige som genomförts i stålkonstruktion och var vid färdigställandet Europas högsta byggnad med en stomme av stål.

Bakgrund 
Axel Wenner-Gren, tidigare Axel Wennergren, var VD för Electrolux, skapade sig en stor förmögenhet under 1920-talet genom försäljning av dammsugare och kylskåp, främst i USA. På förslag av nobelpristagaren Hugo Theorell (medicin 1955) donerade han 1955 pengar till ett internationellt centrum för gästande vetenskapsmän i Stockholm. Wenner-Grens donation var 8 miljoner kronor (motsvarar cirka 120 miljoner i 2021 års penningvärde), och regeringen tillhandahöll en gratis tomt.

Byggnaden 

Wenner-Gren Center uppfördes åren 1959-1961 av John Mattson Byggnads AB, stålstommen levererades av Bröderna Hedlund. Byggnaden invigdes i januari 1962. Arkitekterna Sune Lindström och Alf Bydén ritade anläggningen med tre huskroppar. Symposiebyggnaden Tetragon närmast Sveavägen, en lägre, halvcirkelformad Helicon som rymmer gästforskarbostäder enligt Wenner-Grens intentioner och en Pylon, en hög tornbyggnad som sträcker sig 74 meter över mark (82,4 m ö.h.) och har 25 våningar. Denna del inrymmer kontor och Wenner-Gren-Stiftelserna. Den halvcirkelformade Helicon inredes av formgivaren Malene Bjørn. Lågdelen med höghusdelen i "brännpunkten" liknar ett solur och upptar formen av den lilla sjön Ormträsket som fanns här tidigare. Wenner-Gren Centers kvartersnamn Ormträsket påminner om detta.

Byggnaden var det första höghus i landet som genomförts i stålkonstruktion och på sin tid Europas högsta byggnad med en stomme i stål. För att ytterligare förstärka intrycket av ett mycket högt hus har höghusdelen utförts avsmalnande med tilltagande höjd. Kortsidorna är täckta av grovkorrugerad plåt, där trapphuset markerar sig genom ett högt, vertikalt fönsterband. Långsidorna är klädda med färgat fasadglas, en mycket modern fasadutformning för sin tid. 

Högt upp i Pylonen finns en festvåning som bjuder på utsikt över Stockholm.

Bilder

Se även
 Lista över Stockholms högsta byggnader

Källor

Referenser

Tryckta källor

 Informationstavla på platsen

Externa länkar 
 Wenner-Gren-stiftelsens officiella webbplats
 Informationsfilm som illustrerar husets uppförande

Skyskrapor i Stockholm
Byggnader och anläggningar i Vasastan
Arkitekturåret 1961
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Tripoli, Libanon

Tripoli (arabiska طرابلس, Tarābulus) är en hamnstad i norra Libanon, vid foten av Libanonberget. Den ligger 85 km norr om huvudstaden Beirut, och har cirka 500 000 invånare. 80 procent är sunnimuslimer.

Historia 
Den gamla feniciska staden, som är känd endast under sitt grekiska namn Tripolis, var under den persiska tiden säte för städerna Sidons, Tyros och Arados förbundsråd, och vart och ett av dessa hade sitt kvarter i den "tredubbla staden". Under de två sista århundradena f.Kr. slogs där mynt, på vilka staden kallas "helig och självständig", och dessa följdes av kejserliga mynt från 32 f.Kr. till 221 e.Kr. Omkring 450 och ånyo omkring 550 förstördes den av jordbävningar. Araberna intog staden 638 efter lång belägring, varefter den ömsevis tillhörde dem, ömsevis grekerna, tills den år 995 kom under de egyptiska fatimiderna, som behandlade den väl och uppmuntrade dess sjöfart. I mitten av 1000-talet låg Tripoli vid El-Minah och hade omkring 20 000 invånare. Av de väldiga murarna och tornen från den tiden finns ännu betydande lämningar. 1109 intogs det efter fem års belägring av korsfararna och blev huvudort i grevskapet Tripolis, som omfattade kusten mellan kungariket Jerusalem i söder och furstendömet Antiokia i norr. Under korstågen fortfor staden att blomstra genom handel och industri (bland annat väverier), men 1289 intogs och förstördes den av den egyptiske sultanen Qalawun, och en ny stad anlades på dess nuvarande plats.

Källor

Externa länkar

 Tripoli stads officiella webbplats 

Fenicien
Orter i Mohafazat Liban-Nord
Registreringsskyltar i USA

Registreringsskyltar i USA tillhandahålls av delstaterna, förutom fordon som ägs av den federala statsmakten och utländska diplomatfordon, varav de senare skyltarna utfärdas av USA:s utrikesdepartement. 

I vissa fall har även USA:s indiannationer egna skyltar. Vissa delstater (till exempel Arizona) kräver inte registreringsskylt på fronten av personbilar.

Format
Generellt innehåller registreringsskyltarna symboler, färger eller slogans som associerar till det område den är utfärdad för. Registreringsnumren är utformade på ett sådant sätt att de gott och väl ska täcka utfärdarens behov med tanke på antal fordon som kan tänkas registreras där. Till exempel: Wyoming, den minsta delstaten sett till folkmängd, använder skyltar enligt följande: 12 3456 eller 12 345A, varav de två första siffrorna är 1-23 eller 99. Siffrorna 1-23 för delstatens 23 countyn och nummer 99 för hyrfordon. Rhode Island, den minsta delstaten sett till area, använder skyltar enligt följande: AB-123 och 12345, medan Kalifornien och vissa andra större delstater använder sju tecken: ABC1234 och 1ABC234.

Registreringsskyltar avsedda för annat än personbilar, såsom lastbilar och släpvagnar, kan ha ett annat format såsom 1A23456. I några stater anges fordonets hemmacounty eller fram till vilken månad registreringen gäller. Till exempel: i Massachusetts anger den sista siffran på registreringsskylten vilken månad registreringen upphör att gälla (CI 234A anger exempelvis att den upphör i april, den fjärde månaden). Några delstater anger på skylten i vilket county fordonet hör hemma. Exempel: i Indiana är formatet 12A2345, där de första siffrorna anger county.

Några andra exempel för numrering av personbilar
 AB-123C (New Jersey under 1990-talet)
 ABC-12D (fr.o.m 1980 i New Jersey, och det format som fortfarande används)
 1AB-234 (South Dakota)
 1 A2345 (Idaho)
 12 A3456 (Idaho)
 12A B3456 (Idaho)
 1A B2345 (Idaho)
 1-A23456 (Montana)
 12-A34567 (Montana)
 A12-3CD (Florida)
 1AB-C23 (Maryland)
 12A B34 (Massachusetts)
 1234 AB (Massachusetts)
 A12-BCD (Texas)
 ABC-123 (Minnesota)

Registreringsskyltar numreras vanligen systematiskt med början på ex. AAA-000. I vissa fall används istället det omvända systemet, med en fallande ordning. Detta system infördes exempelvis i Virginia 1993, då man började använda sju tecken, detta för att det skulle bli alltför dyrt att byta ut alla registreringsskyltarna i delstaten.

Precis som i Sverige är vissa bokstavs- eller sifferkombinationer inte tillåtna på registreringsskyltar. Exempelvis används inte bokstäverna FUK, DIE och KKK, liksom sifferkombinationerna 911 (det amerikanska larmnumret) eller 666 (som enligt Uppenbarelseboken är Vilddjurets tal och anses symbolisera Djävulen).

Kanada och Mexiko
Kanada och Mexiko har registreringsskyltar enligt samma principer och utseende som USA. De utfärdas av delstaterna utom för vissa federala myndigheters fordon. Skyltarna gäller i USA och USA:s skyltar gäller i Kanada och Mexiko.

Referenser

Externa länkar
 World license plates, direktlänk till delen om USA
  US license plates

Transport i USA
Vägtrafik i Nordamerika
USA
Motorvägar i Libanon

Detta är en lista över motorvägar i Libanon.

Motorvägar finns i Libanon trots att landet är ganska litet. De libanesiska motorvägarna går först och främst till Beirut. Med Beirut som utgångspunkt går en längs med kusten norrut till Tripoli och en annan går söderut mot Saida. Libanon var utsatt för ett långvarigt inbördeskrig under 1970- och 1980-talen. Detta medförde att nya vägar inte byggdes i landet under denna tid. Det hade dock redan före kriget byggts en del motorvägar runt Beirut. Efter kriget har utbyggnader av all form av infrastruktur tagit fart. Detta gäller även motorvägsutbyggnader. Planer finns på att bygga ut motorvägarna så att de når ut till gränserna mot Syrien och Israel.

Motorvägssträckor i Libanon
 2 Beirut - Tripoli
 3 Beirut - Saida - En Nabatiye
Gordon Marsh

Gordon Marsh född 5 december 1929 i Sunderland, Storbritannien, är en engelsk-svensk koreograf, regissör och dansare. Han bor i Bonnarp, Ljungbyhed, i Klippans kommun med sin fru, Anna Elisabeth Assarsson Marsh.

Biografi
Som sjuttonåring emigrerade Gordon Marsh till Kanada, där han bland annat jobbade som timmerflottare, rallare och pappersarbetare tills han en dag blev sufflör hos en teatergrupp. Huvudrollsinnehavaren hoppade av ensemblen en vecka innan premiären och Marsh i egenskap av sufflör kunde rollen och fick överta den. Vid tjugotvå års ålder började han studera dans vid Banff School of Fine Arts i Banff, Alberta i västra Kanada. 1958 debuterade han på Broadway i Oh Captain!. Så småningom återvände han till Storbritannien innan han på 1960-talet flyttade till Sverige, där han sedan dess har arbetat med tv och teater.

1997-1998 satte han upp musikalen Grease på Slagthuset i Malmö. Produktionen spelade för fulla hus från september till april. 2002-2003 gjorde han uppsättningen Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat på Slagthuset, där Måns Zelmerlöw gjorde debut i en professionell uppsättning. Även denna musikal blev en framgång, vilket han också fick 2003 Teaterchefernas pris vid Guldmasken-galan. Våren 2009 satte han upp musikalen Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat på Kompetenshuset i Klippan. I musikalen medverkade elever från Klippans Gymnasieskola.

Han har varit gift två gånger. Med första hustrun Karin fick han tre barn. Sedan 1976 är han gift med skådespelaren Elisabeth Assarson, med vilken han har två barn.

Filmografi

Regi
2000 - Vita hästen (TV)

Koreografi
 1962 - Kaskad
 
1964 - Drömpojken

Teater

Roller

Regi

Koreografi

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 

Svenska dansare under 1900-talet
Svenska koreografer under 1900-talet
Brittiska dansare
Brittiska koreografer
Män
Födda 1929
Levande personer
Personer från Sunderland
Privatteaterchefernas pris
2 (motorväg, Libanon)

2 är en motorväg i Libanon som går mellan Beirut och Tripoli vid Libanons norra kust. Motorvägen passerar Jounie, Jbail och El Batroun. Denna motorväg går längs med Libanons kust norr om Beirut. Motorvägen kommer att förlängas mot gränsen till Syrien.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Libanon

Motorvägar i Libanon
3 (motorväg, Libanon)

3 är en motorväg i Libanon som går mellan Beirut och En Nabatiye som ligger i Libanons södra inland. Motorvägen passerar Saida. Denna motorväg går längs med Libanons kust söder om Beirut till Saida och fortsätter en bit söderut längs med kusten. Strax söder om Saida går sedan motorvägen in mot inlandet tills den når En Nabatiye. Vid kusten kommer motorvägen kommer att förlängas mot gränsen till Israel.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Libanon

Motorvägar i Libanon
Slätthögs församling

Slätthögs församling är en församling i Moheda pastorat i Allbo-Sunnerbo kontrakt i Växjö stift och i Alvesta kommun. 

Församlingskyrka är Slätthögs kyrka som byggdes 1841-1842 i nyklassicistisk stil.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var till 1962 moderförsamling i pastoratet Slätthög och Mistelås, för att därefter vara annexförsamling i pastoratet Moheda, Ör, Slätthög, Mistelås och Ormesberga. Från 1986 är Slätthögs församling annexförsamling i pastoratet Moheda, Slätthög och Mistelås.

Folkmängd 1805 enligt Socken Statistik öfver Swerige (1834): 1 436 personer.

Folkmängd 1830 enligt Socken Statistik öfver Swerige (1834): 1 738 personer.

Folkmängd 1839 enligt Anteckningar och statistiska upplysningar öfver Sverige (1839): 2 050 personer.

Folkmängd 1843 enligt Ny Smålands Beskrifning: 2 052 personer.

Folkmängd 1863 enligt Svensk uppslagsbok (1953): 2 410 personer.

Folkmängd 1915 enligt Nordisk familjebok (1917). 1 837 personer.

Folkmängd enligt Bonniers konversationslexikon (1934). 1 640 personer.

Folkmängd 1952 enligt Svensk uppslagsbok (1953): 1 106 personer.

Folkmängd 1994 enligt Nationalencyklopedin (1995). 594 personer.

Folkmängd 2000-12-31 enligt SCB (2001): 553 personer.

Folkmängd 2005-12-31 enligt SCB (2006): 556 personer.

Folkmängd 2010-12-31 enligt SCB: (2011) 539 personer.

Folkmängd 2015-12-31 enligt SCB: (2016) 525 personer.

Kyrkotillhöriga 2000-12-31 enligt Svenska kyrkan: 532 personer.

Kyrkotillhöriga 2005-12-31 enligt Svenska kyrkan: 518 personer.

Kyrkotillhöriga 2010-12-31 enligt Svenska kyrkan: 481 personer.

Kyrkotillhöriga 2015-12-31 enligt Svenska kyrkan: 469 personer.

Se även
Slätthögs socken

Referenser

Externa länkar 
Slätthögs församling

Församlingar i Växjö stift
Indelningar i Alvesta kommun
Norrmjöle GK

Norrmjöle GK är en golfklubb som ligger helt nära havet i Norrmjöle, inte långt från badplatsen Bettnessand och naturreservatet Strömbäck-Kont, och omkring 20 km söder om Umeå i Västerbotten.

Banan är lätt kuperad med många vattenhinder och fyra av hålen har sina greener eller utslagsplatser vid klubbhuset. Greenerna är  undulerade och innehåller inbyggda elslingor som värmer upp marken för att göra säsongen längre.

I anknytning till golfbanan ligger en restaurant och en golfshop.

Berömda medlemmar i golfklubben är Sven Tumba, Ingemar Stenmark och Jesper Blomqvist.

Sportklubbar i Umeå kommun
Sportklubbar bildade 1991
Nyköpings GK

Nyköpings GK är en golfklubb bildad 1951 i Nyköping, Södermanland. Klubben ligger mellan Nyköping och Oxelösund längs Nävekvarnsvägen och är en 36-hålsanläggning. 18 hål stod klara 1976 och den 1 juli 2005 invigdes 18 nya hål.
 
Västra banan är en blandning av parkbana och öppen landskapsbana.
Östra banan är en blandning av parkbana och hål av skogskaraktär.

På banorna spelas spelas årligen omkring 17 000 rundor och av dessa spelas mer än 6 000 av gästspelare.

Anläggningen har en drivingrange med 20 utslagsplatser, puttinggreen, övningsbunkrar och två pitchgreener. Det finns även en korthålsbana som tidigare var pay and play, men som numera är gratis att spela på.

I klubbhuset finns restaurang och omklädningsrum med dusch och bastu, plats för husvagnar.

Historik
Nyköpings golfklubb bildades 1951 och blev då den 38:e golfklubben i Sverige. Golfbanan, som då hade nio hål, låg inne i centrala Nyköping vid Ekensbergsområdet.

1976 stod nuvarande Ärila-banan med 18 hål klar, med Nils Sköld som banarkitekt. Klubben bytte samtidigt namn till Ärila GK efter gårdsnamnet. Området ägs numera av golfklubben.

År 2001 beslutade klubben att bygga ut anläggningen med ytterligare 18 hål. Dessa ritades av Sune Linde, som hade varit engagerad i klubben redan på 1960-talet. Arbetet startades 2002 och 2005 invigdes två nya banor, den "Östra" och den "Västra", som båda hade karaktären av "mästerskapsbanor".

Namnet Nyköpings Golfklubb återtogs efter ett beslut på årsmötet 2004.

Se även
Lista över golftermer

Golfklubbar i Sverige
Sport i Nyköping
Sportklubbar bildade 1951
Mercedes-Benz E-klass

Mercedes-Benz E-klass (tyska: E-Klasse), personbil tillverkad av Mercedes-Benz. E tolkas sedan början av 1990-talet som "executive" och är ställt före nummerbeteckningen, medan bokstaven innan dess stod för "Einspritzung" (insprutningsmotor) och stod efter nummerbeteckningen.

1968 presenterades den Mercedes som skulle lägga grunden för det som idag är E-klass, nämligen den s.k. kompaktmodellen (1968-1976), som efterträdde den välkända fenmodellen (1959-68). Kompaktmodellen med Mercedes interna beteckning W114/115, fanns med dieselutförandena 200 D och 220 D, samt i bensinutförandena 200, 220, 230 och 250. 1973 kom den s.k. "twincam-motorn", en 2,8 liter stor sexcylindrig motor med dubbla överliggande kamaxlar och 160-185 hk. 1974 kom dessutom en fyrcylindrig 230-motor (230/4) samt. en 2,4 liters dieselmotor (240 D), och 1975 kom en treliters femcylindrig dieselmotor (240 D 3,0). Kompaktkarossen förekom i två varianter - en 4-dörrars sedan och en 2-dörrars coupé (HT). Coupéversionerna fanns från 1969 som 250 C och CE och från 1973 även som 280 C och CE.

1976 kom modell W123, med mindre kantig kaross, men med i princip samma teknik som föregångaren, fanns som Coupé, Sedan, Lang, T-modell och Ambulans/Begravningsbilschassi.

Mercedes E-klass markerar således den mellanstora modellen i Mercedes modellprogram, även om modellen i jämförelse med den totala bilmarknaden räknas som en exklusiv stor bil. Begreppet E-klass kom efter att C-klass presenterades 1993 sommaren det året gjordes W124 om och E-klass var född, W124 tillverkades mellan 1984 och 1997 - sista modell var Cabrioletmodellen. E-klass fanns både med diesel- och bensinmotorer - från sävliga 200 D till den kraftfulla 8-cylindriga 500 E med 326 hk.

Nästa generation E-klass (W210) presenterades sommaren 1995 och byggdes fram till 2003 T-modell. Denna ersattes sedan av (W211), som presenterades 2002. Den fjärde generationens E-klass (W212) visades första gången i början av 2009 och byggdes fram till 2016. Den femte och nuvarande generationens E-klass har modellbeteckningen (W213) och lanserades 2017.

Se även
Mercedes-Benz W114/115
Mercedes-Benz W123
Mercedes-Benz W124
Mercedes-Benz W210
Mercedes-Benz W211
Mercedes-Benz W212
Mercedes-Benz W213
Mercedes-Benz W214

E-klass
Bakhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Motorvägar i Tunisien

Motorvägar finns i Tunisien men de finns i liten omfattning om man jämför med t.ex. europeiska länder. De har byggts ut i ett nord-sydligt och ett öst-västligt stråk. Det nord-sydliga stråket Bizerte–Tunis–Monastir–Sfax går längs med Tunisiens östra kust, den rikaste delen av Tunisien och den del dit flest turister tar sig. Det öst-västliga stråket Tunis–Oued Zarga leder mot Béja, som inte är en turistort och har en levnadsstandard som är något lägre än den rikare ostkusten. De fattigare västliga och sydliga delarna av Tunisien har inga motorvägar och vägstandarden är låg.

Motorvägssträckor i Tunisien
 A1 Tunis–Sfax
 A3 Tunis–Oued Zarga
 A4 Tunis–Bizerte
ISO/IEC 646

ISO/IEC 646 definierar ett antal nationella varianter på teckenkodning, alltså sätt att hantera text i datorer. Dessa varianter är alla 7-bitars, vilket innebär max 128 möjliga tecken. Utgångspunkten är den amerikanska varianten, inklusive styrkoder, som kallas ASCII. 
Upp till cirka 20 positioner hos ASCII förändras i de olika varianterna. Normalt är varje variant bara avsedd för ett land.

För Sverige fanns två varianter, en där åäöÅÄÖ stöddes, och en där éüåäöÉÜÅÄÖ stöddes. Storbritannien hade sin variant där £ fanns (vilket inte finns i ASCII). Tyskland/Österrike hade sin variant och Danmark/Norge sin variant och så vidare. För franska var det ett problem, de cirka 20 tecknen räckte inte, man behöver áàâçéèëêíìîïòóôùúýÿ plus stora bokstäver för dem. Därför gjordes det en princip för franska (och fler latinska språk) att man hade tecken för ´`¨^ och lät datorerna tolka en sådan plus en bokstav och eventuellt ett backsteg mellan som att de skulle kombineras ihop.

De nationella varianterna av ISO/IEC 646 används inte särskilt mycket sedan 8-bitarskodning introducerades, antingen i form av användning av en av delarna av ISO/IEC 8859, eller en "code page" i Windows eller MacOS, eller numera allt oftare en kodning definierad av Unicode (och ISO/IEC 10646). I vissa sammanhang används de fortfarande, exempelvis inom ekonomi, där man har gamla beprövade standarder och programvaror där man inte ser behovet av stöd för utländska texter.

Det har förekommit variationer i tabellerna bland olika datortillverkare, till exempel minst ett par till för Sverige.

Teckenkodningar
ISO 646
IEC 646
A1 (motorväg, Tunisien)

A1 är en motorväg i Tunisien som går mellan Tunis och Sfax som ligger längs med Tunisiens östra kust. Motorvägen passerar viktiga tunisiska hamnstäder och turistorter som Hammamet, Sousse och Monastir. Ostkusten har bättre ekonomi och mer turism än resten av Tunisien, vilket gör att tunisiska staten anser att det är mer motiverat att ha motorväg i detta område.

Motorvägar i Tunisien
A3 (motorväg, Tunisien)

A3 är en motorväg i Tunisien som går mellan Tunis och Oued Zarga i Tunisiens norra inland. Det finns långsiktiga planer på att bygga denna motorväg vidare till gränsen till Algeriet.

Motorvägar i Tunisien
John Nash

John Nash kan syfta på:

*John Forbes Nash (1928-2015), matematiker, ekonomipristagare och den person som boken och filmen A Beautiful Mind handlar om.
John Nash (arkitekt) (1752–1835), brittisk arkitekt.
Elisabeth Beskow

Ej att förväxla med barnboksförfattaren Elsa Beskow.

Elisabeth Maria Beskow, signaturen Runa, född 19 november 1870 i Stockholm, död 17 oktober 1928 i Stockholm, var en svensk författare. Hon var dotter till Gustaf Emanuel Beskow och kusin till Natanael Beskow.

Beskow skrev mer än femtio romaner och barnberättelser under pseudonymen Runa. Hon var i början av 1900-talet Sveriges näst mest lästa kvinnliga författare (efter Selma Lagerlöf). Romanerna är färgade av en starkt religiös-idealistisk livsuppfattning och ofta med en tydlig sensmoral och uppbygglig struktur. Beskow är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi över svenska originalupplagor

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenskspråkiga författare
Författare publicerade under pseudonym
Svenska författare under 1800-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Stockholm
Elisabeth
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1870
Avlidna 1928
Kvinnor
Bonghwa

Bonghwa är en landskommun (gun) i den sydkoreanska provinsen Norra Gyeongsang. Folkmängden var  invånare i juli 2018. 

Den består av centralorten Bonghwa-eup och socknarna Beopjeon-myeon, Bongseong-myeon, Chunyang-myeon, Jaesan-myeon, Murya-myeon, Myeongho-myeon, Sangun-myeon, Seokpo-myeon och Socheon-myeon.

Källor

Orter i Norra Gyeongsang
WP:Projekt Korea
Goryeong-gun

Goryeong (hangul: 고령군, hanja: 高靈郡) är landskommun (gun) i den sydkoreanska provinsen Norra Gyeongsang. Folkmängden var  i slutet av 2020. Huvudorten heter Daegaya-eup (som tidigare hette Goryeong-eup).  Kommunen gränsar i nordost till storstaden Daegu.

Kommunen är indelad i en köping (eup) och sju socknar (myeon):
Daegaya-eup,
Dasan-myeon,
Deokgok-myeon,
Gaejin-myeon,
Seongsan-myeon,
Ssangnim-myeon,
Ugok-myeon och
Unsu-myeon.

Källor

Orter i Norra Gyeongsang
WP:Projekt Korea
Chilgok-gun

Chilgok-gun är en landskommun (gun) i den sydkoreanska provinsen Norra Gyeongsang. Folkmängden var  invånare i slutet av 2020.

Kommunen är indelad i tre större orter, köpingar (eup) och fem socknar (myeon). Den administrativa huvudorten är Waegwan-eup med  invånare. Övriga köpingar är Buksam-eup och Seokjeok-eup. Socknarna är: 
Dongmyeong-myeon,
Gasan-myeon,
Gisan-myeon,
Jicheon-myeon och
Yangmok-myeon.

Bildgalleri

Källor

Orter i Norra Gyeongsang
WP:Projekt Korea
Cheongsong-gun

Cheongsong-gun är en landskommun (gun) i den sydkoreanska provinsen Norra Gyeongsang. Folkmängden var  invånare i slutet av 2020. Den administrativa huvudorten heter Cheongsong-eup och hade invånare år 2020.

Kommunen är indelad i en köping (eup) och sju socknar (myeon):
Andeok-myeon,
Bunam-myeon,
Cheongsong-eup,
Hyeondong-myeon,
Hyeonseo-myeon,
Jinbo-myeon,
Juwangsan-myeon och
Pacheon-myeon.

Källor

Orter i Norra Gyeongsang
WP:Projekt Korea
Cheongdo-gun

Cheongdo-gun är en landskommun (gun) i den sydkoreanska provinsen Norra Gyeongsang. Folkmängden var  i slutet av 2009.

Kommunen har två köpingar (eup), Hwayang-eup, som är kommunens administrativa huvudort, och Cheongdo-eup, som är kommunens största ort. Dessutom finns sju socknar (myeon): 
Gakbuk-myeon,
Gangnam-myeon,
Geumcheon-myeon,
Iseo-myeon,
Maejeon-myeon,
Punggak-myeon och
Unmun-myeon.

Källor

Orter i Norra Gyeongsang
WP:Projekt Korea
Orbitsville

Orbitsville kan syfta på:

 Orbitsville (roman) – en science fiction-roman av Bob Shaw 1974–1975
 Orbitsville Departure – en uppföljare 1983
 Orbitsville Judgement – en uppföljare 1990

Se även 
  Lorentztransformation – illustrerad i romanen Orbitsville av Bob Shaw