kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ptolemaios III Euergetes

Ptolemaios III Euergetes, född 284 f.Kr. död 221 f.Kr., kung i ptolemeiska riket, son till Ptolemaios II Filadelfos, gift med Berenike II, far till Ptolemaios IV Filopator.

Ptolemaios började 246 f.Kr. sin regering med ett framgångsrikt fälttåg mot Seleukiderriket. Han trädde även i förbindelse med Grekland, valdes av Akaiska förbundet till överfältherre och mottog vid sitt hov den landsflyktige spartanske kungen Kleomenes. Konst och vetenskap omhuldade han i likhet med sina företrädare.

Referenser 

 

Ptolemaier
Födda 284 f.Kr.
Avlidna 221 f.Kr.
Män
Ugglan
Personer i Egypten under 200-talet f.Kr.
Abbas Pascha

Namnet Abbas Pascha bars av två olika personer:
 Abbas Pascha, en vicekung av Egypten (levde 1816-1854)
 Kediven Abbas Pascha av Egypten (levde 1874-1944)
Övre Soppero

Övre Soppero (finska: Yli-Soppero, samiska: Badje Sohppar) är en ort i Vittangi distrikt (Jukkasjärvi socken) i Kiruna kommun. Övre Soppero ligger cirka 52 kilometer söder om Karesuando och cirka 51 kilometer norr om Vittangi. E45 passerar genom samhället. Avståndet till Nedre Soppero är cirka 6 kilometer. 2015 förlorade Övre Soppero sin status som tätort på grund av folkmängden minskat till under 200 personer. Istället avgränsades här från 2015 en småort.

Historia
Byn var i äldre tid skatteland för olika samesläkter. Den fasta bosättningen anlades på 1710-talet av Mats Ersson Lainio-Soppero från Lainio, vilken gifte sig med skattelandets dåvarande innehavare Karin Henriksdotter, änka efter en i övrigt okänd skogssame vid namn Henrik. Mats Eriksson Soppero avled 1736, och Karin Henriksdotter lät samma år sin andre makes släkting, kronolänsmannen Henrik Jönsson Niemi-Soppero från Muonionniska ärva nybygget.

Administrativa tillhörigheter
Orten ligger i Jukkasjärvi socken som vid kommunreformen 1862 bildade Jukkasjärvi landskommun. 1 januari 1948 ombildades landskommunen i sin helhet till Kiruna stad. 1 januari 1971 trädde Kommunreformen i Sverige 1971 i kraft och Sverige fick enhetlig kommuntyp. Kiruna stad ombildades då till Kiruna kommun, som Övre Soppero tillhört sedan dess.

Befolkningsutveckling 

Vid folkräkningen år 1890 fanns det 222 personer som var skrivna i Övre Soppero.

Samhället
I Övre Soppero finns ett värdshus Sopperogården, bensinstation, kiosk och en F-6 skola.
Här finns också ett slakteri och styckningsanläggning för ren- och älgkött. 
I byn finns också flera hantverkare som säljer samiskdesignade produkter som till exempel silver och glaskonst.

Personer från orten
I Övre Soppero bor och arbetar textilkonstnären Britta Marakatt-Labba.

Orten på film
Här spelades TV-serien Frufritt in.

Litteratur
 Johansson, Thore R. Gårdarna i Övre Soppero : de bebodda - de öde - de rivna : med 78 antavlor : varifrån kom de människor som bodde där? Kiruna : Kiruna amatörforskarförening, 1998. Libris 8233213.
 Linder, Ulf: Soppero : by och vildmark i norr. Stockholm : LT ; 1972. Libris 854576.
 Laestadius, Ann-Helén: Sms från Soppero, 2009

Källor
Vårt hävdade Norrbotten, Länsstyrelsen i Norrbottens län

Noter 

Orter i Kiruna kommun
Saarivuoma sameby
Tidigare tätorter i Sverige
Småorter i Sverige
Ptolemaios IV Filopator

Ptolemaios IV Filopator, död 204 f.Kr., kung i ptolemeiska riket, son till Ptolemaios III Euergetes och Berenike II, gift med Arsinoe III, far till Ptolemaios V Epifanes.

Ptolemaios var alltid under gunstlingars, mäns eller kvinnors, inflytande. Han började sin regering med modermord och antog namnet Filopator ("den fadersälskande"), varefter han med grymhet rasade mot sina övriga fränder för att sedermera ohejdat hänge sig åt sina lustar. Sina egyptiska undersåtar avlägsnade han genom att tvinga "fredsvännerna" fellaherna att bära vapen. Med Ptolemaios inträdde det sedliga förfall, som gjorde de följande ptolemeiernas historia till en nästan oavbruten kedja av släktmord, grymheter och utsvävningar. 

Under Ptolemaios IV:s regeringstid utspelade sig det fjärde syriska kriget mot Antiochos den stores seleukider.

Källor 
 

Ptolemaier
Födda 200-talet f.Kr.
Avlidna 204 f.Kr.
Män
Ugglan
Personer i Egypten under 200-talet f.Kr.
Abbate

Abbate (italienska), även Abate, kallas i Italien en ung andlig, som genomgått teologisk lärokurs och erhållit tonsuren, men inte blivit prästvigd.

Referenser 

Utbildning inom romersk-katolska kyrkan
Romersk-katolska kyrkans organisation
Ptolemaios V Epifanes

Ptolemaios V Epifanes ("den lysande"), kung i ptolemeiska riket 204-180 f.Kr., son till Ptolemaios IV Filopator och Arsinoe III, gift med Kleopatra I.

Vid sin fars död var Ptolemaios Epifanes endast fyra år gammal och stod under romarnas beskydd. Med deras bistånd nedslogs även ett farligt uppror 196 f.Kr. Det femte syriska kriget mot Antiochos III:s Seleukiderrike utkämpades under Ptolemaios regering, under kriget förlorades Palestina, som tidvis lytt under Egypten, för alltid.

Källor 
 

Ptolemaier
Födda 200-talet f.Kr.
Avlidna 100-talet f.Kr.
Män
Ugglan
Personer i Egypten under 200-talet f.Kr.
Personer i Egypten under 100-talet f.Kr.
Ptolemaios VI Filometor

Ptolemaios VI Filometor ("den modersälskande") var kung i det ptolemeiska riket mellan 180 och 144 f.Kr. Han var son till Ptolemaios V Epifanes och Kleopatra I, gift med Kleopatra II.

Ptolemaios Filometor tillträdde som sexårigt barn regeringen under förmyndarskap av sin mor. Förjagad av sin bror, vilken han antagit till medregent, sökte han hjälp hos romarna och återinsattes av dem i sitt välde. 

Under hans regering hade Egypten ett farligt krig mot Antiochos IV i Syrien om Palestina, där han tillfångatogs av syrierna. Sedan han blivit fri, tog han sin yngre bror Ptolemaios VII Euergetes till medregent, men stridigheter utbröt mellan bröderna, vilket lämnade Rom tillfälle att blanda sig i Egyptens angelägenheter. Ptolemaios Filometor blev i ett krig med Syrien dödligt sårad i en batalj nära Antiochia. 

Kanske var han en av de bästa av ptolemaierna; han var god, tapper och förståndig, men även något trög, och ibland hänsynslös. Han var även författare och gav en allt annat än smickrad karakteristik av sig själv. Cypern och Cyrenaika förvärvades av honom. 

Han efterträddes av sin son och medregent Ptolemaios VIII.

Källor 
 

Ptolemaier
Födda 186 f.Kr.
Avlidna 144 f.Kr.
Män
Ugglan
Personer i Egypten under 100-talet f.Kr.
Kungligheter som stupat i strid
Ptolemaios VIII Euergetes

Ptolemaios VIII Euergetes II ("välgöraren"), även kallad Fyskon ("isterbuken"), född 182 f.Kr., död 116 f.Kr., var kung i ptolemeiska riket åren 170 f.Kr.–116 f.Kr.

Ptolemaios Euergetes lär ha mördat sin brorson, Ptolemaios VII, för att själv kunna efterträda dennes far Ptolemaios VI Filometor, med vilken han hade varit medregent. Han tuktade därefter de motspänstiga invånarna i Alexandria genom ett fruktansvärt blodbad.

Källor

Kommentarer 

Ptolemaier
Födda 182 f.Kr.
Avlidna 116 f.Kr.
Män
Ugglan
Wilhelm von Abbema

Wilhelm von Abbema, född den 15 januari 1812 i Krefeld, död i Düsseldorf den 8 november 1889, var en kopparstickare och etsare. Han graverade i synnerhet landskap.

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Tyska grafiker
Personer från Krefeld
Män
Födda 1812
Avlidna 1889
Abbiategrasso

eller Abbiagrasso är en ort och kommun i storstadsregionen Milano, innan 31 december 2014 i provinsen Milano, i regionen Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Riddaren Pierre Terrail de Bayard dog i staden år 1524. Osten Mascarpone kommer från trakten.

Källor

Noter

Kommuner i storstadsregionen Milano
Orter i Lombardiet
Richard Talbot, 1:e earl av Tyrconnell

Richard Talbot, earl och titulär hertig av Tyrconnel, född 1630, död 14 augusti 1691 i Limerick, var en irländsk ädling.

Talbot stred mot Cromwell vid Drogheda 1649, undkom sedan till Spanien och Flandern, men återvände 1655 hem, häktades kort därpå såsom misstänkt för mordplaner mot Cromwell, lyckades emellertid fly till Bryssel, återkom med Karl II 1660 samt blev kammarherre och personlig förtrogen åt dennes bror Jakob.

Efter sin tronbestigning 1685 upphöjde Jakob Talbot till earl av Tyrconnel och gav honom i uppdrag att på Irland organisera en katolsk armé. År 1687 blev han vicekung på Irland, och efter Jakobs avsättning i England var han dennes främste medhjälpare under fälttåget mot Vilhelm II:s trupper på Irland 1689-1690.

Talbot förde befälet i det för Jakob olyckliga slaget vid Boyne 1690. Samma år erhöll han hertigtitel i den jakobitiska adeln. Talbot nödgades september 1690 fly till Frankrike, men återvände året därpå till Irland som Jakobs lordlöjtnant och avled av slag, kort efter det att Jakobs trupper definitivt besegrats vid Aughrim.

Källor

Noter 

Irlands lordlöjtnanter
Irländsk adel
Personer på Irland under 1600-talet
Födda 1630
Avlidna 1691
Män
Ugglan
Idivuoma

Idivuoma (nordsamiska:Ađevuopmi) är en småort i Karesuando distrikt (Karesuando socken) i Kiruna kommun.

Byn hette ursprungligen Riiska och ligger vid sjön Idijärvi 19 kilometer sydväst om Karesuando, nära berget Ajakkavaara. Den anlades före år 1696 av Samuel Olsson Riska från Muonionniska.

I Idivuoma finns en så kallad stenvalvbro bevarad. Byn är utgångspunkt för en vandringsled genom tundraområdet Pessinki.

Vid småortsavgränsningen 2010 utgjorde andelen obebodda fritidshusfastigheter i småorten mer än 30 % av samtliga fastigheter.

Befolkningsutveckling
Vid folkräkningen den 31 december 1890 bodde 25 personer i byn.

På grund av förändrat dataunderlag hos Statistiska centralbyrån så är småortsavgränsningarna 1990 och 1995 inte jämförbara. Befolkningen den 31 december 1990 var 154 invånare inom det område som småorten omfattade 1995.

Noter

Orter i Kiruna kommun
Småorter i Sverige
Ny Tid

Ny Tid kan avse:

Ny Tid (Finland) – en svenskspråkig månadstidning i Helsingfors
Ny Tid (Sverige) – en socialdemokratisk tidning som utkom i Göteborg
Arbetet Ny Tid – en tidigare dagstidning i Göteborg, se Arbetet Väst
Ny Tid (Norge) – en vänsterpolitisk veckotidskrift i Norge
Ny Tid (1899–1947) – arbetartidskrift i Trondheim (1899–1923), tidning för Norges Kommunistiske Parti (1923–1939 och 1945-1947)
Ny Tid (Danmark) – en tidigare teoretisk tidskrift för Kommunistisk Parti i Danmark
Ny Tid (USA) – namnet på en amerikansk socialistisk tidning på svenska mellan 1922 och 1936
Kauppinen

Kauppinen är en by i Jukkasjärvi distrikt (Jukkasjärvi socken) i Kiruna kommun, Norrbottens län (Lappland). Byn är belägen vid sidan av E10, en mil öster om tätorten Kiruna. Bäcken Luossajoki passerar norr om byn.

Kauppinen klassades av SCB som en småort mellan 1995 och 2020. Vid avgränsningen 2020 var antalet bofasta färre än 50 vilket medförde att orten miste sin status som småort.

Befolkningsutveckling

Noter

Orter i Kiruna kommun
Tidigare småorter i Sverige
Kurravaara

Kurravaara är en småort i Jukkasjärvi distrikt (Jukkasjärvi socken) i Kiruna kommun, vid Torneälvens strand cirka 12 km nordost om centralorten Kiruna som den är förbunden med via länsväg BD 874. Orten har omfattande fritidshusbebyggelse som ger byn en vid utbredning längs älvdalen och dess vik Lahti. Trakterna runt Kurravaara är kända för sin geologi och sina mineraltillgångar.

Vid småortsavgränsningen 2010 utgjorde andelen obebodda fritidshusfastigheter i småorten mer än 30 % av samtliga fastigheter.

Historia
Vid Vuolusjoki mellan sjön Alanen Vuolusjärvi och Torneälven, mitt emot den nuvarande byn Kurravaara, anlades år 1700 en hytta för att smälta malmen från koppargruvan i Sjangeli. Den första bruksperioden avslutades dock redan 1702. I juni 1718 besöktes platsen av Aubry de La Motraye, som beskrev den på följande sätt:
 

År 1734 rapporterades byggnaderna vid hyttan vara mycket förfallna.

År 1749 återuppbyggdes hyttan av malmletaren Nils Petter Abrahamsson Fougt (1723–1793), som något år senare även anlade nybygget Kurravaara. I hyttan smältes nu inte bara malm från Sjangeli utan även från Gruvberget ovanför det nuvarande samhället, Rakisvaara tre mil längre norrut samt Pahtavaara vid Vittangiälven. Snart övergavs emellertid hyttan igen och fick förfalla.

Förutom masugnsruiner och slagghögar är en av byggnaderna vid Jukkasjärvi hembygdsgård det enda kvarvarande minnet av smältverksepoken vid Vuolusjoki. Det mesta skingrades vid en auktion i mitten av 1800-talet. Kvar blev en kvarn som brukades ytterligare ett antal år. Av den återstår bara ett par kvarnstenar som finns vid bäcken Vuolusjoki.

Befolkningsutveckling

Vid folkräkningen den 31 december 1890 bodde det 110 personer i Kurravaara.

Film, TV och litteratur

 I tv-serien "Rebecka Martinsson" (som baseras på böckerna av Åsa Larsson) kommer huvudkaraktären från Kurravaara.

Källor 
 Ove Larssons förord till Åke Barcks bok KURRAVAARA genom 300 år

Fotnoter 

Orter i Kiruna kommun
Småorter i Sverige
Charles Talbot, 1:e hertig av Shrewsbury

Charles Talbot, 12:e earl och 1:e hertig av Shrewsbury, född 24 juli 1660, död 1 februari 1718, var en engelsk ämbetsman och hovfunktionär.

Shrewsbury, som ärvde earlvärdigheten 1668, då hans far föll i duell med hertigen av Buckingham, övergick 1679 till engelska kyrkan och var hovman först hos Karl II, sedan hos Jakob II, men inlät sig redan 1687 i korrespondens med Vilhelm av Oranien, flydde augusti 1688 till Holland och återvände i november samma år med Vilhelm, som mars 1689 gjorde honom till statssekreterare. 

När tories följande år fick överhand i rådet, avgick Shrewsbury, som för övrigt uppgavs ha närmat sig jakobiterna. Han var åter statssekreterare 1694–1699, upphöjdes 1694 till markis av Alton och hertig av Shrewsbury, därefter överkammarherre till 1700, då han av hälsoskäl begav sig på utrikes resor och bland annat bodde flera år i Rom. Här umgicks han med stadens ledande filosofer och aristokrater och då inte mist med den kulturellt högtstående påven Clemens XI, vilken uppskattade Shrewsbury mycket. I Rom utvecklade Shrewsbury sin pessimistiska levnadsfilosofi som gick ut på att alla mänskliga strävanden – främst då politiskt arbete – i slutänden är meningslösa. Senare tiders spekulationer om att Shrewsbury i Rom återvände till romersk-katolska kyrkan har inte kunnat beläggas.

Hemkommen 1707, avlägsnade sig Shrewsbury alltmer från whigpartiet, och han spelade 1710 en mycket framträdande roll vid det systemskifte, som bragte tories till makten i drottning Annas råd. Samma år blev han åter överkammarherre, var 1712–1713 ambassadör i Paris och därpå lordlöjtnant på Irland samt utsågs 30 juli 1714 av den döende drottningen till riksskattmästare, på vilken post han efter drottningens två dagar senare timade död genomförde den hannoverska tronföljdens definitiva erkännande. 

Shrewsbury blev i oktober 1714 Georg I:s överkammarherre, men avgick av hälsoskäl redan i juli 1715. Han var en man med sällsport vinnande personlighet, kallades av Vilhelm III "hjärtanas konung" och av Swift "nationens gunstling", men sjuklighet och ett grubblande lynne gjorde honom vankelmodig i politiken. Dock utövade han vid kriserna 1688, 1710 och 1714 avgörande inflytande, varvid han emellertid av brist på uthållighet avstod för egen del från den politiska maktställning, som syntes stå öppen för honom. Hans Correspondence utgavs 1821 av William Coxe.

Källor

Vidare läsning 

 Dorothy H. Somerville: The King of Hearts, Charles Talbot, Duke of Shrewsbury (1962)

Irlands lordlöjtnanter
Brittiska hertigar
Brittiska politiker under 1700-talet
Födda 1660
Avlidna 1718
Män
Ugglan
Lainio

Lainio är en by i Vittangi distrikt (Jukkasjärvi socken) i Kiruna kommun. Orten klassades fram till 1995 som en småort för att därefter åter igen klassas som småort från 2015.

Byn, som ligger invid Lainioälven, grundades av Klemet Olofsson (Hietaniemi) från Koivukylä omkring 1650. De flesta av de släkter som idag bor i Lainio, härstammar från Klemet Olofsson.

Älven delar byn i två delar Västra Lainio respektive Östra Lainio.

Lainio, som i äldre tid även kallades Neitiniva är den äldsta kontinuerligt bebodda bosättningen i Torne lappmark och förbinds med omvärlden genom länsväg BD 891.

Befolkningsutveckling 

På grund av förändrat dataunderlag hos Statistiska centralbyrån så är småortsavgränsningarna 1990 och 1995 inte jämförbara. Befolkningen den 31 december 1990 var 65 invånare inom det område som småorten omfattade 1995. Vid småortsavgränsningarna 1990 och 1995 utgjorde andelen fritidshus i småorten mer än 50 % av samtliga hus.

Vid folkräkningen år 1890 fanns det 417 personer som var skrivna i Lainio.

Källor
Vårt hävdade Norrbotten, Länsstyrelsen i Norrbottens län

Noter

Skrivet om Lainio 
Boende i Lainio från 1600-talet : skattelagda krononybyggare, nybyggare : gårdar i Lainio : lärare verksamma i Lainio .... D. 1-2 / Gunnar Eriksson. - 2007Folkskolan i Lainio. D. 1-3 / Gunnar Eriksson. - 2006
Lainio : släkten : till Lainio - i Lainio - från Lainio. D. 1-3 / Gunnar Eriksson. - 2006Johansson, Thore R.. - Gårdarna i Lainio : varifrån kom de människor som bodde i dessa och deras förfäder? / Thore R. Johansson. - 2001
Andersson, Carl. - Gården där læstadianismen startade - räddad. - 1986. -  Met (Svanstein). - 0281-0921. ; 1986: nr 2, s. 9 Andersson, Carl. - Lainio by på 1800-talet : barn byttes mot renar -1983. -  Met (Svanstein). - 0281-0921. ; 1983:3/4, s. 56-57
Lainio, vår hembygd / [red.: Sibylla Niemi]. - 1981Halldén, Johan Fredrik. - Ordspråk och säregna uttryck från Svappavaara och Lainio. - 1968. -  Tornedalica nr 6.

Se även
 Vittangi församling
 Vittangi sameby

Externa länkar
 Bilder från Lainio, Oksajärvi och Kuokso	
 Vittangi hembygdsförening

Orter i Kiruna kommun
Tidigare tätorter i Norrbottens län
Småorter i Sverige
Lannavaara

Lannavaara (samiska: Láttevárri) är en ort i Vittangi distrikt (Jukkasjärvi socken) i Kiruna kommun. Lannavaara klassades som småort av SCB mellan 1990 och 2015, men vid 2015 års småortsavgränsning uppfyllde Lannavaara inte de krav som SCB då ställde på en småort. Vid avgränsningen 2020 klassades bebyggelsen åter som småort.

Det finns järnmalmsfyndigheter några kilometer från Lannavaara, och det har funnits planer på att starta gruvor där.

Vid småortsavgränsningen 2010 utgjorde andelen obebodda fritidshusfastigheter i småorten mer än 30 procent av samtliga fastigheter.

Etymologi 
Byn kallades i slutet av 1800-talet för Lantavaara (svenska: Gödselberget) då invånarna i Nedre Soppero hade åkrar i Lannavaara och förde hit gödsel.

Historia 
Orten grundades omkring 1870 av kronolänsmannen Ragnar Laestadius.

I Lannavaara byggde Lapska missionens vänner en minneskyrka över prinsessan Eugénie, med namnet Lannavaara minneskyrka, som stod färdig och invigdes 1934.

Befolkningsutveckling 

På grund av förändrat dataunderlag hos Statistiska centralbyrån så är småortsavgränsningarna 1990 och 1995 inte jämförbara. Befolkningen den 31 december 1990 var 103 invånare inom det område som småorten omfattade 1995. I augusti 2020 fanns det enligt Ratsit 85 personer över 16 år registrerade med Lannavaara som adress.

Samhället 

I samhället låg en Konsumbutik (Coop Nära). Konsumbutiken stängdes i april 2015 på grund av dålig lönsamhet. Istället öppnade en lokal mataffär på samma plats.

I Lannavaara finns företaget Kristallen AB som bedriver utbildning inom ädelstenar och guldsmide. Luleå tekniska universitet har förlagt sin ädelstensteknikutbildning till Kristallens lokaler i Lannavaara.

Turismverksamhet bedrivs bland annat inom jakt och fiske samt även med jultomtar. Även guldvaskning lockar turister och lycksökare till markerna kring Lannavaara.

I Lannavaara finns också det katolska Sankt Josefs Kloster där den kvinnliga kommuniteten Marias Lamm bor och verkar.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Kiruna kommun
småorter i Sverige
George Abbot (ärkebiskop)

George Abbot, född den 19 oktober 1562 i Guildford, död 5 augusti 1633 i Croydon,  var en engelsk prelat, bror till Robert Abbot. 

Abbot verkade i Oxford som teologisk lärare i puritansk anda och deltog från 1604 verksamt i utarbetandet av den engelska bibelöversättningen år 1611. Som teolog utmärkte Abbot sig för lärdom och fördragsamhet. Av Jakob I användes han 1608 i förhandlingarna med den skotska kyrkan och utnämndes i snabb följd till biskop av Lichfield och Coventrys stift 1609, biskop av London 1610 och slutligen till ärkebiskop av Canterbury 1611. 

Abbott deltog i översättningen av Jakob I:s bibel, och var vid flera tillfällen vicekansler för Oxfords universitet. Som ivrig protestant motarbetade han det spanska giftermålet och bekämpade arminianismen, varjämte han rådde konungen till en bestämt protestantisk utrikespolitik. Av Karl I och Buckingham var han illa sedd. Till följd av ett vådadråp under en jakt nödgades han för en tid avhålla sig från ämbetsutövning och tillbragte, sedan William Laud blivit den i kyrkliga frågor bestämmande, sina sista år i tillbakadragenhet.

---Sidenote START---

Källor 

 

Ärkebiskopar av Canterbury
Engelska präster under 1600-talet
Födda 1562
Avlidna 1633
Män
Ugglan
Personer från Guildford
Alumner från Balliol College, Oxford
Robert Abbot

Robert Abbot, född 1560 i Guildford, död 1618 i Salisbury, var en engelsk teolog, bror till George Abbot.

Abbot författade som universitetslärare i Oxford flera polemiska skrifter mot jesuiten Bellarmin samt blev 1615 biskop av Salisbury.

Källor

Noter

Tryckta källor
 

Engelska teologer
Engelska biskopar
Anglikanska biskopar
Personer i England under 1600-talet
Personer från Guildford
Födda 1560
Avlidna 1618
Män
Charles Abbot, 1:e baron Colchester

Charles Abbot, 1:e baron Colchester, född den 14 oktober 1757 i Abingdon, död den 8 maj 1829, var en brittisk statsman, rättslärd och medlem i Royal Society. Han var halvbror till Jeremy Bentham, far till Charles Abbot, 2:e baron Colchester och farfar till Reginald Abbot, 3:e baron Colchester.

Efter att ha arbetat tolv år som barrister blev han då han 1795 sekreterare ("clerk of the rules") vid King's Bench och fick samma år plats i brittiska underhuset Där arbetade han för nödvändiga reformer inom rätts- och förvaltningsväsendet. På hans initiativ infördes bland annat en förbättring i sättet att publicera lagar och författningar, liksom också en kommission för samlande och bevarande av rikets gamla handlingar ("Record Commission") tillsattes och den första noggranna folkräkningen i Storbritannien (1801) vidtogs. 

Colchester var 1801 medlem av Addingtons ministär, som översekreterare och sigillbevarare för Irland, och blev 1802 vald till talman, en post som han hade till 1817, då en svår sjukdom tvingade honom att dra sig tillbaka. Vid avskedstagandet blev han peer (baron Colchester) och fick en mycket rikligt tilltagen årlig pension. Efter att av hälsoskäl ha tillbringat fem år på resor, återkom han 1822 hem och deltog sedan som ivrig tory i överhusets förhandlingar. 

År 1828 utkom hans tal mot katolikernas emancipationsanspråk, 1829 de på sin tid mycket beundrade tal, i vilka han på underhusets vägnar hälsat de brittiska segrarna under Napoleonskrigen. År 1861 utgav Colchesters son Diary and Correspondence of Charles Abbot, Lord Colchester, Speaker of the House of Commons 1802-17 (3 band, med levnadsteckning).

Källor

Noter

Brittiska advokater
Storbritanniens ministrar
Talmän i brittiska underhuset
Brittiska överhusledamöter
Engelsk adel
Ledamöter av Royal Society
Brittiska politiker under 1800-talet
Personer från Abingdon, Oxfordshire
Födda 1757
Avlidna 1829
Män
Ugglan
Alumner från Christ Church, Oxford