kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sista budet

Sista budet är en svensk dramafilm från 1981, regisserad av Christer Dahl och skriven av Dahl, Anders Lönnbro och Bodil Mårtensson under namnet Kennet Ahl. Lönnbro och Mårtensson spelade även huvudrollerna som Roger respektive Lisett Ahl.

Handling
Roger och Lisett har fått 13 rätt på tipset och tror att de har vunnit storkovan. När de får veta att vinsten endast inbringat 823 kronor blir de besvikna.

Rollista
 Bodil Mårtensson – Lisett Ahl
 Anders Lönnbro – Roger Ahl
 Hans Alfredson – Joakim Jocke Berger
 Carl-Axel Heiknert – Anders Berger
 Weiron Holmberg – Gamle Stan
 Roland Janson – fackordföranden
 Inga Ålenius – Rosita
 Sven Wollter – poliskommissarien
 Maria Hörnelius – Den onde
 Karin Holmberg – Kicki
 Mats King – Texas
 Håkan Ernesto Söderberg – Ivan
 Ami Rolder – Mona
 Bo Hörnelius – länsarbetschefen
 Harald Andersson – landshövdingen

Om filmen 
Sista budet producerades av Ingemar Ejve för Svenska AB Nordisk Tonefilm, AB Europa Film, Stiftelsen Svenska Filminstitutet och AB Ri-Film. Den fotades av Göran Nilsson och klipptes av Ahl-kollektivet. Musiken komponerades av Bernt Andersson, Bengt Blomgren, Christer Boustedt, Kjell Jansson och Conny Sjökvist. Filmen premiärvisades den 27 februari 1981 på en mängd orter i Sverige.

Musik 
 "De' ä' grabben me' chokla' i" (text: Gösta Stevens, musik: Helge Lindberg
 "Sköna maj, välkommen" (text: Johan Ludvig Runeberg, musik: Lars Magnus Béen)
 "Du gamla, du fria" (text: Richard Dybeck, musik: trad.)

Referenser 

Svenska filmer 1981
Svenska dramafilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer från Europafilm
Filmer från Svenska Filminstitutet
Filmer i regi av Christer Dahl
Svenska 1980-talsfilmer
Mist

Mist var enligt nordisk mytologi en valkyria. Hon är den ena av Odens båda tjänarinnor, vid sidan av Rist, med uppgift att servera mjöd från geten Heidrun till einhärjarna. 

Mist betyder dimma, vilket det fortfarande betyder i det engelska språket, och i konstruktioner såsom mistlur.

Källor

Valkyrior
Mengjiang

Mengjiang var mellan 1936 och 1945 en japansk lydstat i vad som idag är centrala delarna av Inre Mongoliet i nordvästra Kina, vid gränsen mot Yttre Mongoliet.

Mengjiang bildades ur de kinesiska provinserna, Chahar och Suiyuan som hade ockuperats av Japan år 1936. Staten hade en ungefärlig yta på 506 800 vid sin största utsträckning och befolkningen bestod av cirka 5,5 miljoner invånare, varav ungefär 80 procent var hankineser. Huvudstad var Kalgan och som regeringschef fungerade från 1941 prins Demtjigdonrov.

Mengjiang upphörde att existera när röda armén intog området hösten 1945 under Operation Augustistorm.

Se även
 Andra sino-japanska kriget
 Japan under andra världskriget
 Manchukuo
 Wang Jingweis regim

Tidigare japanska besittningar
Historiska länder och riken i Kina
Mongoliet under 1900-talet
WP:Projekt Kina
WP:Projekt Japan
Stater och territorier bildade 1936
Stater och territorier upplösta 1945
Uppgränna

Uppgränna är en liten by som ligger 2,5 kilometer norr om Gränna i Gränna socken i Jönköpings kommun, län, vid gamla rikshuvudväg 1, som i alla tider varit ett viktigt stråk genom landet, pilgrimsled mot Alvastra och Trondheim och ”eriksgatuväg”. 

Uppgränna är omgivet av ett kulturlandskap som innehåller minnen från forntid, vikingatid och medeltid. Vid Holavedsledens början strax norr om Uppgränna finns en runsten från 1000-talet, liksom en minnessten, som erinrar om Heliga Korsets kapell, byggt omkring 1330 och bevarat långt in på 1700-talet. Hembygdsföreningen återger beskrivningen av ”S:ta Gertruds kapell, byggt till heliga kung Magnus Ladulås ära och fattiga pilgrimer till hugnad och glädje som där åter eller fram far. Vid S:ta Getruds källa har 'offrats pengar och annat mehra'.” 

Längs en stig från Uppgränna når man ruinen efter greve Per Brahe den yngres mäktiga slottsborg Brahehus.

Namnet Uppgränna är känt sedan år 1314, då under namnet "Uppgrannom".

Minnessten
En minnessten av ovanligt slag kan ses i dikeskanten på vägen mellan Uppgränna och Gränna. Den är rest för att erinra om det brott, för vilket drängen Wille Tolft halshöggs 1864. Han hade rånat och mördat sin arbetsgivare, en garvaremästare vid namn Carlsson, som var på väg till Skänninge marknad för att sälja skinn och läder. Wille var den siste som avrättades på detta sätt vid 'Galgen', där det finns en avtagsväg mot Gränna.

Källor

Externa länkar

Orter i Jönköpings kommun
Elan

Elan, är en slovensk skidtillverkare (alpint och backhoppning), segel- och motorbåtstillverkare och sportutrustningtillverkare. Bolagets hemort är Begunje. Under 1970-talet specialiserade man sig på skidor och utvecklades till ett av de ledande företagen. En av företagets största åkare och ansikten utåt är Ingemar Stenmark.

Historia

Elan går tillbaka till en verksamhet som tillverkade skidor för partisanerna under deras krig mot Tyskland under andra världskriget. Bolaget grundades 24 september 1945 av dussintalet personer under ledning av backhopparen Rudi Finžgar. Gruppen bestod av ingenjörer och hantverkare. Elan kunde under resten av året producera 800 par skidor. 1948 blev bolaget förstatligat och samma år startade export till USA. 1963 startade bolagets utvecklingsavdelning.

I början tillverkade man diverse sportutrustning, förutom skidor även badminton- och tennisracketar. Under 1950-talet breddades produktionen till båtar, livräddningsutrustning, bordtennisutrustning, tennisracketar, hockeyklubbor och slädar. Det stora genombrottet för Elan kom under 1970-talet då bolaget fokuserade på sin skidproduktion och kunde knyta till sig Ingemar Stenmark som affischnamn. Stenmark fick ett par skidor av Elans svenska distributör som såg talangen Stenmark åka. Valet av skidtillverkare fick till följd att Ingemar Stenmark brevledes hotades av den kroatiska fascistorganisationen Ustasja, som menade att Stenmark indirekt stödde den jugoslaviska regimen.  Ett annat stort affischnamn var Bojan Križaj. Bolaget kunde fördubbla antalet anställda och blev en av världens ledande skidtillverkare. 

Omkring 1990 gick bolaget i konkurs och 1992 blev det köpt av en kroatisk bank. Bolaget utvecklade bland annat carving-tekniken inom skidor. I slutet av 1990-talet hamnade Elan åter i ekonomisk svårigheterna och togs över av den slovenska statens utvecklingsbolag. 2008 gick slovenska staten in med 90 miljoner kronor för att rädda bolaget. Elan har haft verksamhet i Österrike och Kroatien. Idag tillverkas årligen 300 000 par skidor av Elan vilket ger en marknadsandel på 8,5 procent. Bolaget tillverkar även skidor åt andra märken.

Källor

Noter

Externa länkar
Elanskies
Elansnowsboards
Elanyachts  
Elaninventa (equipment)

Slovenska båttillverkare
Skidutrustningstillverkare
Segelbåtstillverkare
Motorbåtstillverkare
Företag bildade 1945
GA

GA, Ga eller ga kan syfta på:

GA 
GA – den amerikanska delstaten Georgia
GA – landskod för Gabon
GA – IATA:s kod för Garuda Indonesia
GA – den historiskt näst högsta officersgraden i USA:s armé, se General of the Army
GA – ett av Förenta nationernas sex huvudorgan, se FN:s generalförsamling
GA – en anläggning som har inrättats med stöd av anläggningslagen, se gemensamhetsanläggning
GA – en dagstidningen på Gotland, se Gotlands Allehanda
GA – en sportklubb i Graninge i Sollefteå kommun i Sverige, se Graningealliansen
GA – ett amerikanskt försvarsföretag, se General Atomics

ga 
 ga – språkkod för iriska
 .ga – nationell toppdomän för Gabon

Ga 
 Ga – grundämnet gallium
 Ga (språk) – ett kwaspråk
 Ga (folk) – ett folk i Ghana och Tongo
 Ga – beteckning för miljard år, se gigaanni
EK

EK kan syfta på

 Eskilstuna-Kuriren – en svensk dagstidning
 Ekonomi – ofta i samskrivningar som NEK (för nationalekonomi) och FEK (för företagsekonomi)
 EK – förkortning av bokföringstermen eget kapital
 EK – IATA:s kod för flygbolaget Emirates (flygbolag)
 EK – ICAO:s kod för flygplan från Armenien
 EK – ICAO:s kod för flygplatser i Danmark
 EK – en kabeltyp enligt svensk standard, se elkabel
 EK – typ av flygning som görs under utbildning, utan lärare i flygplanet, se enkelkommando

Se även 
 Ek (olika betydelser)
FK

FK eller Fk kan syfta på:

 FK – landskod för Falklandsöarna
 FK – inom kalkylering kostnader som inte varierar med antalet producerade enheter, se fast kostnad
 FK – en förkortning för fotbollsklubb, se Idrottsförening
 FK – F = Cu, fåtrådig, K = PVC, se elkabel
 FK  – en revolutionär marxistisk organisation, se Förbundet Kommunist
 FK – ett indirekt valt överhus till den tvåkammarriksdag som Sverige hade åren 1867–1970, se Första kammaren
 FK - förkortning av Försäkringskassan
 FK - förkortning av filosofie kandidat
 fk – den lägsta officersgraden, se fänrik
 .fk – nationell toppdomän för Falklandsöarna
Portugals Grand Prix 1990

Portugals Grand Prix 1990 var det trettonde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1990.

Resultat 
 Nigel Mansell, Ferrari, 9 poäng
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 6 
 Alain Prost, Ferrari, 4 
 Gerhard Berger, McLaren-Honda, 3 
 Nelson Piquet, Benetton-Ford, 2 
 Alessandro Nannini, Benetton-Ford, 1 
 Riccardo Patrese, Williams-Renault
 Jean Alesi, Tyrrell-Ford
 Michele Alboreto, Arrows-Ford
 Nicola Larini, Ligier-Ford
 Pierluigi Martini, Minardi-Ford
 Mauricio Gugelmin, Leyton House-Judd
 Alex Caffi, Arrows-Ford (varv 58, olycka)
 Aguri Suzuki, Larrousse (Lola-Lamborghini) (58, olycka) 
 Emanuele Pirro, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ford)

Förare som bröt loppet
 Philippe Alliot, Ligier-Ford (varv 52, olycka) 
 David Brabham, Brabham-Judd (52, växellåda) 
 Ivan Capelli, Leyton House-Judd (51, motor) 
 Thierry Boutsen, Williams-Renault (30, motor) 
 Eric Bernard, Larrousse (Lola-Lamborghini) (24, växellåda) 
 Stefano Modena, Brabham-Judd (21, växellåda) 
 Martin Donnelly, Lotus-Lamborghini (14, generator)
 Derek Warwick, Lotus-Lamborghini (5, gasspjäll)
 Yannick Dalmas, AGS-Ford (3, bakaxel)
 Andrea de Cesaris, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ford) (0, snurrade av)

Förare som ej startade
 Satoru Nakajima, Tyrrell-Ford

Förare som ej kvalificerade sig 
 Olivier Grouillard, Osella-Ford
 Paolo Barilla, Minardi-Ford
 Gabriele Tarquini, AGS-Ford 
 Bertrand Gachot, Coloni-Ford

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Roberto Moreno, EuroBrun-Judd
 Claudio Langes, EuroBrun-Judd
 Bruno Giacomelli, Life-Judd

Noteringar
 Loppet skulle körts 71 varv men stoppades efter 61 på grund av en kollision tidigare mellan Alex Caffi och Aguri Suzuki.

VM-ställning
 

1990 i Portugal
Portugals Grand Prix
Världsaidsdagen

Världsaidsdagen, den 1 december, är en dag ägnad åt kampen mot sjukdomen aids främst genom utbildning om förbyggande mot aids och även missuppfattningar om sjukdomen. Den uppmärksammas internationellt.

Dagen instiftades 1988 av folkhälsoministrar från olika länder, vid en internationell konferens om aidsprevention. Den har sedan dess årligen uppmärksammats av olika regeringar och organisationer.

Fram till 2004 hade UNAIDS, Joint United Nations Programme on HIV/AIDS, ansvaret för arbetet att uppmärksamma världsaidsdagen. År 2005 överlämnades ansvaret till Världsaidskampanjen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Världsaidsdagen Stockholm

Förenta nationernas internationella dagar
HIV/AIDS
Temadagar i december
Electro (seriefigur)

Electro (på svenska även känd som Elektro) är en fiktiv superskurk i serietidningsbolaget Marvels universum som slåss mot bland andra Spider-Man. Han kan styra elektricitet, skicka stötar, och färdas på elledningar. I Ultimate Spiderman är hans ledare Kingpin. Han samarbetar ofta med Sandman.

Bakgrund
Electro föddes som Maxwell Dillon, och jobbade på New Yorks elverk när han blev träffad av blixten samtidigt som han utsattes för ett starkt magnetiskt fält, vilket gjorde att hans gener förändrades, så att kroppens vanliga energi förstärktes. Han skaffade sig en dräkt och började utnyttja sina krafter för att skaffa pengar.

Han slöt sig senare samman med Dr Octopus, Sandman, Vulture, Mysterio och Kraven the Hunter (som senare ersattes av Hobgoblin) i Sinister Six, men har även medverkat i andra superskurkgrupperingar. De har slagits mot Daredevil, Fantastic Four, Spider-Man och flera andra superhjältar.

Hans egenskaper kan förena sig med elektricitet och därmed färdas vart han vill på nolltid, kan göra elektriska broar som han kan gå på (spänningen skulle effektivt döda alla andra som försöker), kan styra och manipulera all elektricitet i närheten av honom med viljan, kan paralysera vem som helst genom att förvränga hjärnans elektriska synapser.

Hans krafter kan generera elektricitet genom sin kropp och kan därmed med lätthet döda en vanlig man på 20 meters avstånd (med elektricitet), kan använda sin elektriska energi för att göra en "ficklampa av sina fingrar".

Källor
Spindelmannen, nr 6/94

Superskurkar
Spindelmannen
Fiktiva figurer från delstaten New York
Seriefigurer introducerade 1964
Woodhouse, Leeds

Woodhouse är en stadsdel i Leeds, Storbritannien. Den består till stor del av tät radhusbebyggelse (s.k. Back To Backs). Befolkningen är blandad med både arbetarklass och många studenter, det senare beroende på närheten till Leeds Universitet.

Historia
Namnet antyder att Woodhouse bildades under anglosaxisk tid (d.v.s. någon gång 500-800). Både Great och Little Woodhouse finns med i Domesday Book (1086)

Under medeltiden förekom kolbrytning, men kom att upphöra då nya metoder gjorde det mer lönsamt att bryta på andra ställen. Området var inte speciellt frodigt och användes därför istället till stor del för att torka tvättat ulltyg.

Källor

Engelskspråkiga Wikipedia: Woodhouse, West Yorkshire 2005-12-08

Stadsdelar i Leeds
Robert Knight

Robert Knight, född Robert Peebles 24 april 1945 i Franklin, Tennessee, död 5 november 2017 i Tennessee, var en amerikansk R&B- och soul-sångare. 

Robert Knights mor och tvillingbror dog vid födseln. Han inledde sin karriär i gruppen The Paramounts och senare i The Fairlanes, men inledde en solokarriär 1967. Samma år släppte han sin enda hitsingel "Everlasting Love", vilken nådde plats #13 på den amerikanska listan Billboard Hot 100. I Storbritannien var låten en stor hit och listetta i gruppen Love Affairs version. Uppföljarsingeln "Love On a Mountain Top" som släpptes 1968 nådde knappt listorna men blev en hit i Storbritannien 1973, mycket tack vare northern soul-rörelsen.

Knight jobbade sedermera som kemist.

Diskografi (urval) 
Singlar
1967 – "Everlasting Love" (US Pop #13, US R&B #14, UK #40)
1968 – "Blessed Are the Lonely" (US Pop #97)
1968 – "Isn't It Lonely Together" (US Pop #97)
1973 – "Love on a Mountain Top" (UK #10)

Källor

Noter

Externa länkar
Robert Knight Biography på Oldies.com
Robert Knight på AllMusic

Amerikanska sångare
Personer från Franklin, Tennessee
Födda 1945
Avlidna 2017
Män
Gunnar Almstedt

Nils Gunnar Olof Almstedt, född 23 september 1926 i Söderhamn, död 5 november 2002 i Mariefred, var en svensk musiker (kontrabas). Hans smeknam som musiker var Gunnar "Ankan" Almstedt.

Han var gift med Sif Rigmor Almstedt (född den 27 juli 1931 i Fässberg) från den 24 oktober 1950 fram till hennes död den 3 augusti 2000.

1954 bildadade han tillsammans med bland andra Ove Lind och Bengt Hallberg Almstedt-Lindkvartetten, som spelade smågruppsswing i Benny Goodmans anda.

Ankan hade även i många år en Zoologisk affär i Södertälje men behöll musikintresset och musicerandet livet ut.

Filmografi roller
 - kontrabasist

Diskografi
1957 – Almstedt-Lindkvartetten med Bengt Hallberg. LP. Philips 63708507 - Utg. 1973.
1957 – Swingin' The Blues 1957/58. Gunnar Almstedt & Ove Lind. CD. Dragon DRCD 251 - Utg. 1993.
1997 – We'll Meet Again. LP. The Erstrand-Lind Quartet. CD. Phontastic NCD 8854

Referenser

Fotnoter 

Män
Svenska jazzbasister
Svenska kontrabasister
Födda 1926
Avlidna 2002
Personer från Söderhamn
Nobel

Nobel är en svensk släkt, känd genom Alfred Nobel och Nobelprisen.

Historik 
Släkten härstammar från den uppländske häradshövdingen Petter Nobelius (död 1707), som ursprungligen var från Östra Nöbbelöv i Skåne. Han skrev sig som student vid Uppsala universitet Petrus Olai Nobelius e Scania (d.v.s Peter Olofsson från Skåne). Nobelius är taget från Nöbbelöv. På vaga grunder har han sagts vara son till en bonde vid namn Olof Persson i Gislöv. Petter Nobelius hustru, Vendela Rudbeck, var dotter till Olof Rudbeck d.ä. och Vendela Lohrman, systerdotter till Gustaf Lohreman samt sondotter till Johannes Rudbeckius och Magdalena Hising född i släkten  Hising.

En av deras döttrar, Vendela Christina Nobel, blev mormor till Pehr Henrik Ling. Äldste sonen Petter Nobelius (död 1765) blev häradshövding som sin far. Hans bror Olof Nobelius var ritmästare vid Uppsala universitet, och blev far till flera barn varav den yngste, Immanuel Nobel d.ä., var provinsialmedicus i Gävle. Den senares hustru hette Brita Catharina Ahlberg och var dotter till skepparen i Gävle Olof Ahlberg och Magdalena Axmar. 

Deras son Immanuel Nobel den yngre var fabriksidkare, och gift med Karolina Andriette Ahlsell, dotter till en kamrerare i Stockholm och Karolina Roospigg. De var föräldrar till Alfred Nobel, Ludvig Nobel, och Robert Nobel. En dotter till Ludvig Nobel behöll sitt flicknamn och var farmor till diskrimineringsombudsmannen Peter Nobel.

Till en annan släkt hör länsarkitekten Per-Axel Gunnar Nobel i Vänersborg.

Se även
Petter Nobelius (1655–1707)
Olof Nobelius (1706–1760)
Immanuel Nobel d ä (1757–1839)
Immanuel Nobel d y (1801–1872)
Robert Nobel (1829–1896), gift med Pauline Nobel
Hjalmar Nobel (1863–1956)
Ludvig Nobel (1868-1946)
Ludvig Nobel (1831–1888)
Emanuel Nobel (1859–1932)
Peter Nobel (1931–)
Carl Nobel (1862–1893)
Gösta Nobel (1886–1955)
Alfred Nobel (1833–1896), stiftare av Nobelpriset
Emil Nobel (1843–1864)

Agnes Nobel

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 https://svenska.yle.fi/artikel/2018/12/09/agnes-nobel-jag-berattar-aldrig-att-jag-ar-slakt-med-alfred

Släkten Nobel
Svenska släkter
Luigi Denza

Luigi Denza född 24 februari 1846 i Castellammare di Stabia Italien död 26 januari 1922 i London England, italiensk kompositör. Han har bland annat skrivit musiken till låten Funiculi, Funicula.

Födda 1846
Avlidna 1922
Italienska kompositörer
Män
Clarence Carter

Clarence Carter, född 14 januari 1936 i Montgomery, Alabama, USA, är en amerikansk soulsångare.

Carter är blind sedan födseln. Han började sin karriär som ena halvan av en blind sångareduo. Sommaren 1966 fortsatte han som soloartist. Från och med 1967 fick han en del adekvata hits i hemlandet som "Slip Away" (1968), "Snatching It Back" och "Too Weak to Fight" (1969) men hans största hit var "Patches" från 1970.

Diskografi

Källor

Amerikanska soulsångare
Födda 1936
Män
Levande personer
Alumner från Alabama State University
Joel Rifkin

Joel David Rifkin, även kallad Joel The Ripper och The New York strangler av amerikansk media, född 20 januari 1959 i New York, är en amerikansk seriemördare. 

Mellan 1989 och 1993 mördade han 17 kvinnor i New York. Han är dömd för 9 mord, men har själv erkänt 17.. Hans offer var mestadels missbrukare och prostituerade. Han plockade upp dem på gatorna och utgav sig för att vilja köpa sex, därefter tog han hem dem till sitt hus där han antingen ströp eller slog ihjäl sina offer. Eftersom han dumpade sina offer på platser som låg långt ifrån varandra lyckades polisen inte koppla ihop morden. Ett flertal av hans offer har aldrig hittats. 

1993 åkte han dock fast för fortkörning och när polisen undersökte hans bil fann de en död och delvis förruttnad kropp inlindad i en presenning. När han greps började han i förhör erkänna det ena mordet efter det andra. Polisen trodde först inte på erkännandena men sedan han talat om var han dumpat ett flertal av sina offer och sedan man funnit flera av offrens tillhörigheter i Rifkins hus anhölls han. Han dömdes år 1994 för nio mord till 203 års fängelse.

I en intervju har Joel Rifkin beskrivit sitt mördande som det enda han någonsin varit bra på och att han troligen, om han släpptes fri, skulle börja döda igen.

I populärkultur 
I ett avsnitt av Seinfeld dejtar Elaine Benes (spelad av Julia Louis-Dreyfus) en man som av en slump heter Joel Rifkin. I det avsnittet sägs den riktige Joel Rifkin dock ha mördat 18 kvinnor istället för 17.

Referenser

Amerikanska seriemördare
Män
Födda 1959
Levande personer
Mord och mordförsök 1993
Bröllopsresan

Bröllopsresan är en svensk dramafilm från 1936 i regi av Gustaf Molander.

Handling 
Direktör Jonas Björkman reser till Köpenhamn tillsammans med sin dotter Astrid, nyligen gift med greve Erik Lejonsköld. När brudparet ska åka på bröllopsresa till Rivieran får "greven" ett telegram från London som säger att han måste på affärsmöte. Jonas och Astrid reser själva till Rivieran med varandra som sällskap, i väntan på maken.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 4 januari 1936 på biografen i Lövestad med Stockholmspremiär 24 april 1936 på Spegeln. Inspelningen skedde med ateljéfilmning i Filmstaden i Råsunda med exteriörer från Köpenhamn och Rivieran i Frankrike av Julius Jaenzon.

Som förlaga har man Franz Arnolds pjäs Da stimmt was nicht från 1932. Pjäsen fick svensk premiär på Komediteatern i Stockholm 1933 under titeln Celebert bröllop Pjäsen har tidigare filmats i Tyskland av Hans H. Zerlett 1934.

Rollista (i urval)  
Håkan Westergren - greve Erik Lejonsköld/Emil Larsson, chaufför
Anne-Marie Brunius - Astrid Björkman
Karin Swanström - grevinnan Julia Lejonsköld, Eriks faster
Erik Berglund - direktör Jonas (Patrik Valdemar) Björkman, Astrids far
Karin Albihn - Karin Ekberg
Harry Roeck-Hansen - direktör Ekberg i Trävaruindustrier, hennes man
Ragnar Arvedson - Henry (Bernhard) Gustavson, f.d. betjänt, utger sig för att vara greve Erik Lejonsköld
Torsten Winge - svensk receptionschef
Edvin Adolphson - Emanuelo Silvados, danslärare
Olav Riégo - Holm, kontorschef
Wiktor Andersson - Larsson, Erik Lejonskölds chaufför
Nils Ekstam - hotelldirektören
Peggy Lindberg - hårfrisörskan
Oscar Rosander - fransk receptionschef
Georg Fernquist - hotelldetektiven

Musik i filmen
På ett litet moln i sjunde himlen, kompositör Jules Sylvain, text Sven Paddock, arrangör Hanns Bingang, sång av Nonne Hall.
Natten är vår, kompositör Jules Sylvain, text S.S. Wilson, sång av okänd sångare
Manuela, kompositör Jules Sylvain, instrumental, dans Edvin Adolphson
En afton i Paris, kompositör Jules Sylvain, text S.S. Wilson, instrumental
Ein Sommernachtstraum. Hochzeitmarsch (En midsommarnattsdröm,  Bröllopsmarsch), kompositör Felix Mendelssohn-Bartholdy, framförs trallande avHåkan Westergren
Souvenir de Venice, kompositör Jules Sylvain, instrumental
Puli Muli (Puli Muli/Uti drömmens sagorike), kompositör Curt Fekl, text Wolfgang Ronegg svensk text  Bo Roger, instrumental

Källor

Externa länkar 

Svenska dramafilmer
Filmer 1936
Filmer i regi av Gustaf Molander
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Lights Out (musikalbum av UFO)

Lights Out är ett musikalbum av UFO från 7 maj 1977. Här medverkar Paul Raymond för första gången, han spelar keyboard och kompgitarr och sjunger bakgrundssång.

Låtlista
"Too Hot to Handle" (Phil Mogg/Pete Way) - 3:37 
"Just Another Suicide" (Phil Mogg) - 4:58 
"Try Me" (Phil Mogg/Michael Schenker) - 4:49 
"Lights Out" (Phil Mogg/Andy Parker/Michael Schenker/Pete Way) - 4:33 
"Gettin' Ready" (Phil Mogg/Michael Schenker) - 3:46 
"Alone Again Or" (Bryan MacLean) - 3:00 
"Electric Phase" (Phil Mogg/Michael Schenker/Pete Way) - 4:20 
"Love to Love" (Phil Mogg/Michael Schenker) - 7:38

Musikalbum 1977
Album av UFO
Charles Garnier

Charles Garnier, född 6 november 1825 i Paris, död 3 augusti 1898 i Paris, var en fransk arkitekt.

Biografi
Garniers främsta verk är Paris operahus (1861–74), över vilket han skrev en monografi i två band 1881, observatoriet i Nice samt kasinot i Monte Carlo. Garnier ligger begravd på Montparnassekyrkogården i Paris.

Garnier har gjort grundliga klassiska studier och offentliggjort ett antal arbeten om grekisk konst. Han var en av de främsta företrädarna för 1800-talets renässans- och barockinspirerade arkitektur. 

Han sista skrift var L'habitation humaine (1891, tillsammans med A. Amman).

Noter 

Franska arkitekter under 1800-talet
Födda 1825
Avlidna 1898
Män
Arkitekter från Paris
Storofficerare av Hederslegionen
Ledamöter av Konstakademien