kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Damascenerrosor

Damascenerrosor består dels av sommar- och höstdamascenerrosor. Sommardamascenerna tros ha sitt ursprung i en spontan hybrid mellan provinsros (Rosa gallica) och fenicierros (Rosa phoenicia). Höstdamascenerna tros ha uppstått av en korsning mellan provinsros (Rosa gallica) och myskros (Rosa moschata). Sommardamascenerna blommar endast på försommaren medan höstdamascenerna remonterar och därmed blommar både på försommaren och på sensommaren eller hösten. Damascenerrosorna är kända för sin fina doft och de används tillverkning av rosenolja och parfym.

Historia 
Hundrabladiga rosor, som sannolikt syftade på damascenerrosor beskrevs på 300-talet f.Kr. av naturforskaren Theofrastos, och troligen även av Herodotos på 400-talet f.Kr. när han berättar om kung Midas trädgårdar. Vergilius beskrev ca 50 år f Kr två gånger blommande rosor och Plinius d ä beskriver det samma runt 100 år senare. Man tror här att det var höstdamascenerrosor som Vergilius och Plinius d ä beskrev. Efter romartiden glömdes rosorna bort, men började odlas igen på 1200-talet i distriktet Champagne av Robert de Brie för att senare spridas vidare över Europa.

Höstdamascenerrosor hade sin mest populära period under mitten av 1800-talet då över 100 sorter fanns i odling. Numera är endast ett fåtal bevarade.

Växtsätt 
Damascenerrosorna bildar 1–2 m höga buskar med ett öppet växtsätt, med böjda och hängande grenar. Blommorna sitter i små klasar och skiftar i rosenrött, rosa eller vitt och doftar starkt. Bladen är grågröna och ludna på undersidan.

Höstdamascener - sorter 

'Autumn Damask'        
'Quatre Saisons Blanc Mousseux'        
'Rose de Quatre Saisons'        
'Rose de Rescht'

Sommardamascener - sorter 

'Blush Damask' (Ca 1832)    
'Botzaris' (Cochet 1856)    
'Celsiana' (Cels 1840)    
'Duc de Cambridge' (ca 1800)    
'Gloire de Guilan' (Lindsay 1949)    
'Hebe's Lip' (Paul 1912)    
'Ispahan' (1832)    
'Trigintipela' (Kazanlikrosen)   
'La Ville de Bruxelles' (Vibert 1849)    
'Leda'     
'Marie Louise' (Malmaison 1813)    
'Mme Hardy' (Hardy 1832)    
'Mme Zöetmans' (Marest 1830)    
'Omar Khayyám' (1893)    
'Pink Leda'    
'Rose d'Hivers'    
'St Nicholas' (Hilling 1950)    
'York and Lancaster' (Monardes 1551)

Källor 

Rosor
Da Växtindex
Sydafrikas riksvapen

Sydafrikas riksvapen fastställdes för första gången 17 september 1910. Det nuvarande vapnet togs fram för att symbolisera de konstitutinella förändringar landet genomgått sedan 1994, och fastställdes den 27 april 2000 i samband med högtidlighållandet av Freedom Day.

Blasonering 
På ett fält av guld, två människofigurer vända mot varandra och med de inre armarna höjda till ett handslag, avbildade i sydafrikansk hällristningsstil i röd ockra, allt omgivet av en tunn bård i röd ockra. Över skölden ett spjut och en knobkierie (klubba) i svart korslagda.

Däröver en uppstigande sekreterarfågel i guld, som på bröstet bär en stiliserad protea, med nio foderblad i omväxlande grönt och guld och med nio kronblad formerade i en triangel bestående av omväxlande huvudställda trianglar i tre rader, den översta röd, de tre därpå följande gröna och guld om varandra, och de fem sista omväxlande gröna och guld med mittriangeln svart. Sekreterarfågeln kröns av en uppgående sol med sju strålar, brutna mellan guld och orange; de yttersta strålarna möter sekreterarfågelns vingspetsar.

Under skölden ett grönt band med mottot !KE E:/XARRA //KE (khoisan, ung. skilda folk förenas) i silver. Från var och en av bandets ändar utgår två elefantbetar i guld, krökta inåt, vars spetsar bär sekreterarfågelns vingar. Innanför betarna, flankerandes skölden, två veteax i guld..

Det nuvarande vapnets tillkomst 
Vapnet togs fram 1999 genom en designtävling, där tio sydafrikanska designers deltog. Tre förslag presenterades för regeringen, som valde Iaan Bekker's förslag. Det vinnande förslaget togs i bruk i samband med firandet av Freedom Day, det vill säga årsdagen av det första allmänna fria valet i Sydafrika efter apartheidlagarnas avskaffande 1994, den 27 april 2000.

Tidigare vapen 
Sydafrikanska unionens vapen antogs i samband med unionens bildande, den 31 maj 1910, och fastställdes i ett sköldebrev utfärdat av den brittiska kronan den 17 september 1910. Då unionen skapats genom ett samgående av Kapkolonin, Natalkolonin, Oranjefristaten och Transvaal kom unionsvapnet att spegla de fyra tidigare koloniernas respektive vapensköldar. I den kvadrerade skölden finns därför Hoppet (Kapkolonin), två gnuer (Natal), ett apelsinträd (Oranjekolonin) och en vagn (Transvaal). Sköldhållarna är en springbock och en oryx, valspråket Ex unitate vires (latin, kraft ur enighet). Nya versioner av vapnet togs fram 1930 och 1932, och förblev i bruk när Sydafrikanska unionen ombildades i Sydafrikanska republiken den 31 maj 1961.

Referenser 

Riksvapen i Afrika
Sydafrikas nationalsymboler
Heraldiska vapen med människor
Heraldiska vapen med fåglar
Heraldiska vapen med spjut
Edvardpriset

Kvällspostens Edvard-pris instiftades till minne av skådespelaren och underhållaren Edvard Persson. Priset består av en statyett skapad av den kände malmöskulptören Thure Thörn och tilldelas årets svenska nöjesunderhållare. Det har utdelats varje år sedan 1979 och röstas fram av Kvällspostens läsare och jury. Priset delas ut i början av varje år och kan bara vinnas en gång.

Edvardpriset delas traditionellt ut vid en överraskningsceremoni. Pristagarens omgivning engageras för att hålla eventet hemligt fram till utdelningen. 2016 års vinnare, Jill Johnson, fick ta emot priset i sin hemstad Ängelholm, inför hockeyderbyt mellan Rögle och Malmö Redhawks. 2017 års vinnare, Henrik Dorsin, tog emot priset på Oscarsteatern i Stockholm där han svarade ovationerna med att sjunga en visa av Edvard Persson.

Vinnare av Edvardpriset 

1979 – Nils Poppe
1980 – Lasse Åberg
1981 – Gösta Ekman
1982 – Bosse Parnevik
1983 – Hans Alfredson
1984 – Tommy Körberg
1985 – Jan Malmsjö
1986 – Lill Lindfors
1987 – Helt Apropå-gänget
1988 – Eva Rydberg
1989 – Lasse Brandeby
1990 – Galenskaparna och After Shave
1991 – Åke Cato och Sven Melander
1992 – Povel Ramel
1993 – Tomas von Brömssen
1994 – Robert Gustafsson
1995 – Björn Ulvaeus och Benny Andersson
1996 – Stellan Sundahl
1997 – Peter Harryson
1998 – Thomas Petersson
1999 – Fredrik Lindström
2000 – Lasse Berghagen
2001 – Tina Nordström
2002 – Suzanne Reuter
2003 – Anders Jansson och Johan Wester
2004 – Lena Philipsson
2005 – Robert Wells
2006 – Ingvar Oldsberg
2007 – Babben Larsson
2008 – Ola Salo
2009 – Claes Malmberg
2010 – Björn Skifs
2011 – Måns Zelmerlöw
2012 – Charlotte Perrelli
2013 – Jerry Williams
2014 – Sanna Nielsen
2015 – Hasse Andersson
2016 – Jill Johnson
2017 – Henrik Dorsin
2018 – Marianne Mörck
2019 – Siw Malmkvist
2020 – Tareq Taylor
2021 – Mikael Wiehe
 2022 – Gizem Erdogan

Litteratur
Edvard – ett stycke svensk nöjeshistoria. av Christer Borg, 2010

Referenser
Vinnare 1979-2015

Noter

Priser och utmärkelser inom svensk scenkonst
Priser och utmärkelser instiftade 1979
Torsten Hägerstrand

Stig Torsten Erik Hägerstrand, född 11 oktober 1916 i Moheda församling, Kronobergs län, död 3 maj 2004 i Lunds Allhelgonaförsamling, var en svensk geograf. 

Han var professor i kulturgeografi vid Lunds universitet 1957–1971 och i kulturgeografisk process- och systemanalys vid Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet 1971–1982.

Biografi
Hägerstrand blev känd för banbrytande forskning om innovationsspridning och lanserade i början av 1970-talet tidsgeografi som forskningsämne. Hans doktorsavhandling vid Lunds universitet, Innovationsförloppet ur korologisk synpunkt (1953), räknas som ett klassiskt verk bland geografer. Hägerstrand började tidigt använda sig av datorer och koordinatsatta data och var med om att skapa grunden för det som kallas för geografiska informationssystem – GIS. Han introducerade även en ny form av visualiseringsteknik för spatial-temporal information, en så kallad rymd-tidskub.

Hägerstrand tilldelades 1994 Ingenjörsvetenskapsakademiens stora guldmedalj "för hans stora insatser som teknikfilosof och en av vårt lands ledande samhällsforskare". Han blev ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1969 och av Vetenskapsakademien 1971.

Hägerstrand är en av Sveriges internationellt mest kända kulturgeografer. Han är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Källor
Torsten Hägerstrand i Vem är det 1993

Noter

Externa länkar
 

Svenska professorer i kulturgeografi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1916
Avlidna 2004
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Hedersdoktorer vid Edinburghs universitet
Hedersdoktorer vid University of Glasgow
Personer från Moheda socken
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Akademiker (Finland)
Provençal

Provençal eller Provençale (observera cediljen, Provence stavas utan cedilj), franska för "från Provence", är ord som brukar användas för att beskriva maträtter kryddade med vitlök och eller Herbes de Provence, exempelvis Cœur de filet provençale.

Matkultur
Stjärnsmäll i Frukostklubben

Stjärnsmäll i Frukostklubben är en svensk komedifilm från 1950 skriven och regisserad av Gösta Bernhard. En filmatisering av det populära radioprogrammet Frukostklubben med Sigge Fürst.

Om filmen 
Stjärnsmäll i Frukostklubben har visats i SVT, bland annat i januari 2020.

Rollista 
Sigge Fürst – Sigge Fürst, ledare för Frukostklubben
Åke Söderblom – Krutis "Trollet" Svensson, före detta mästerboxare
Sven Lindberg – Gunnar Larsson, författare
Gus Dahlström – Gus Dahlström, revyartist
Holger Höglund – Holger, revyartist
Kai Gullmar – fru Svensson, granne med Axelssons systers svägerska
Gunnar "Knas" Lindkvist – Fix, detektiv
Carl-Gustaf Lindstedt – Fix, detektiv
Marianne Löfgren – Tilda Svensson, sammanlevande med "Trollet"
Douglas Håge – Toning, direktör för AB Planetfilm
Arne Källerud – Bergström, pensionatsgäst
Sven Arefeldt – Sven, pianist på Lilla Revy-Teatern
Gösta Bernhard – endast röst (ej med i filmen)

Musik i filmen  
Lördagsmelodin, kompositör Per-Martin Hamberg, text Stig Bergendorff, sång Sigge Fürst piano Allan Johansson  klarinett Oscar Rundqvist och på dragspel Andrew Walter   
Good Morning (God morgon), kompositör Nacio Herb Brown, engelsk text Arthur Freed svensk text Per-Martin Hamberg, sång Sigge Fürst, Curt Randelli, Evy Edoff, Andrew Walter med flera   
Daisy Bell (Tilda lilla), kompositör och text Harry Dacre, svensk text Gösta Bernhard, sång Sigge Fürst 
Hm, sa' paddan, kompositör Sven Arefeldt, text Roland Eiworth, sång och piano Sven Arefeldt 
Får jag komma på fredag när farsan har löning?, kompositör och text Gus Dahlström, sång Gus Dahlström och Holger Höglund 
Berättelse och sång om Löjtnant Sparre och Elvira Madigan, den sköna konstberiderskan, hvilka båda för egen hand och af kärlek sköto ihjäl sig i Tåsinge, Danmark (Sorgeliga saker hända), text Johan Lindström Saxon, instrumental

Källor

Externa länkar 
Stjärnsmäll i Frukostklubben på Internet Movie Database

Filmer 1950
Svenska komedifilmer
Filmer i regi av Gösta Bernhard
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på radioprogram
Svenska 1950-talsfilmer
Landsbygd

Landsbygd kallas ett område med lantlig bebyggelse. Termen används ofta som motpol till stad, och ofta avser den alla områden belägna mellan städerna. Ordet ska inte förväxlas med landsorten, som betecknar "landet utom huvudstaden" (till exempel Stockholm i Sverige).

Sveriges landsbygd
I Sverige finns inte någon vedertagen definition om vad som är landsbygd. Olika definitioner används för olika syften.

Statistiska centralbyrån definierar dock en landsbygdskommun som en kommun där mer än 6,4 procent av de folkbokförda invånarna är sysselsatta inom jordbruks- och skogssektorn, där kommunen har en tätortsgrad under 70 procent och som inte är glesbygdskommun.

Glesbygdsverket definierade områden som ligger 5–45 minuters bilresa från tätorter med mer än 3 000 invånare som tätortsnära landsbygd.

Tillväxtanalys har en klassificering som utgår från befolkningstäthet och befolkningsstorlek. Hänsyn tas även till avstånd till större städer. Enligt denna definition finns sex kommuntyper. Denna definition bör främst användas när man vill relatera till mer specifika förutsättningar och potentialer i generella och övergripande beskrivningar av kommuner i ett landsbygdsperspektiv.
 Mycket glesa landsbygdskommuner – kommuner med hela befolkningen i rurala områden och med minst 90 minuters genomsnittlig resväg till en tätbebyggelse med minst 50 000 invånare (15 kommuner).
 Glesa landsbygdskommuner – kommuner med minst 50 procent av befolkning i rurala områden och mindre än 50 procent av befolkningen med mindre än 45 minuters resväg till en tätbebyggelse med minst 50 000 invånare (45 kommuner).
 Tätortsnära landsbygdskommuner – kommuner med minst 50 procent av befolkning i rurala områden och minst 50 procent av befolkningen med mindre än 45 minuters resväg till en tätbebyggelse med minst 50 000 invånare (70 kommuner). 
 Glesa blandade kommuner – övriga kommuner med mindre än 50 procent av befolkning i rurala områden och mindre än 50 procent av befolkningen med mindre än 45 minuters resväg till en tätbebyggelse med minst 50 000 invånare (28 kommuner).
 Täta blandade kommuner – övriga kommuner med mindre än 50 procent av befolkning i rurala områden och minst 50 procent av befolkningen med mindre än 45 minuters resväg till en tätbebyggelse med minst 50 000 invånare (103 kommuner).
 Storstadskommuner – kommuner med mindre än 20 procent av befolkning i rurala områden och en med angränsande kommuner samlad folkmängd på minst 500 000 (29 kommuner).

Se även
 Landskap
 Glesbygd
 Skärgårdskommun i Finland

Referenser

Bebyggelsetyper
Regionekonomi
Tomtar

För andra betydelser, se Tomte

Tomtar (nederländskt original: Leven en werken van de kabouter) är en bok från 1976 med text av Wil Huygen, illustrationer av Rien Poortvliet och till svenska översatt 1979 av Birgitta Dalgren.

Boken är en fiktiv faktabok, som berättar om olika sorters tomtar, tomtarnas historia, hur de bor och lever, vad de äter och så vidare.

Filmatisering
Boken ligger till grund för den amerikanska filmen Gnomes, visad i Sverige som Trolltyg i tomteskogen. Filmens tomtar och troll har lånat sina utseenden från boken, men berättelsen är en helt fiktiv fantasyberättelse som bara delvis följer de "fakta" om tomtar som boken presenterade.

Skönlitteratur 1976
Nederländsk litteratur
Tomtar
Medvetenhet

Medvetenhet är att ha kunskap, insikt eller uppfattning om vem man är, vad man upplever, vad man tänker på och vad någonting innebär eller betyder för en själv och ibland även för andra. Att ha medvetenhet är att i vid mening känna till vad som rör sig i samtiden. Medvetenhet används ibland förenklat som synonym för självmedvetande, att vara medveten om sitt eget medvetande.

Att ta ett medvetet beslut betyder att man tänkt igenom vad beslutet innebär och vilka konsekvenser det kan ha. Att göra någonting omedvetet betyder att göra någonting utan kunskap om att man gör det, utan att tänka på det, eller utan att veta om det (jämför även undermedvetet).

Det man gör omedvetet kan man ibland bli medveten om medan det sker eller efter fullbordat faktum. Man har då en tendens att efterrationalisera sådana handlingar genom att omedvetet konstruera förklaringar som framställer dem som medvetet styrda. Det kan ses som en inbyggd lojalitet hos medvetandet som är nödvändig för att det ska kunna stå för hela jagets uppträdande.

Källor

Noter

Se även
Medvetande
Samvete
Medvetandefilosofi
Identitet (beteendevetenskap)
Medvetande hos djur
Band (symbol)
Temadag

Kunskap
Psykologi
Vem ska trösta knyttet?

Vem ska trösta knyttet? är en klassisk bilderbok från 1960, skriven och illustrerad av Tove Jansson.

Handling 
Boken handlar om ett knytt, en liten varelse som lever väldigt ensam i sitt stora hus, men i rädsla för ensamheten ger sig ut i världen. Under sin resa möter knyttet homsor, hemuler, filifjonkor, hattifnattar och en mumrik, men är för blyg för att göra sig bekant med dem. Den första halvan av knyttets resa slutar vid havets strand där han hittar tillfällig tröst och en flaskpost från det ännu ensammare skruttet, vilket gör honom modig och stark nog att ge sig ut på resan över havet, besegra den hemska Mårran och slutligen rädda skruttet. Därefter har han fått lite nytt självförtroende.

Bearbetningar 
Boken finns utgiven som musiksatt ljudsaga med musik av Peter Lundblad arrangerad av Torbjörn Eklund (1978), som tecknad film av Johan Hagelbäck (1980) samt som barnteaterpjäs.

Referenser

Externa länkar
Svenska Yle Arkivet/Tove Jansson läser Vem ska trösta Knyttet?
The Moomin Trove
Animerad film, Vem ska trösta Knyttet?

Mumin-böcker
Skönlitteratur 1960
Länsväg 301

Länsväg 301 är en primär länsväg i Dalarnas och Gävleborgs län. Den går mellan Rättvik (riksväg 70) och Alfta (riksväg 50) via Furudal, Voxna, Edsbyn och Ovanåker. Delen Furudal–Voxna (38 km) är gemensam med länsväg 296. Totalt är 301:an cirka 107 km lång.

Historia
Före 1985 gick länsväg 301 Rättvik – Arvet vid länsväg 296 och vägen Voxna – Alfta – Bollnäs – Söderhamn hette riksväg 82, men 82:an degraderades 1985 till länsväg och blev en del av 301:an som alltså förlängdes. 
1 oktober 2001 blev dock vägsträckan Alfta – Bollnäs – Söderhamn åter riksväg, nu som en del av riksväg 50, "Bergslagsdiagonalen". Därmed fick länsväg 301 sin nuvarande sträckning Alfta - Ovanåker - Edsbyn - Voxna - Dalfors - Furudal - Rättvik.

Se även
 Lista över länsvägar i Dalarnas län
 Lista över länsvägar i Gävleborgs län

301
Länsvägar i Gävleborgs län
Länsväg 233

Länsväg 233 är en primär länsväg i Örebro, Dalarnas och Västmanlands län. Den går sträckan  Kopparberg - Malingsbo - Skinnskatteberg - Gunnilbo - Ramnäs och är 81 km lång.

Vid Kopparberg ansluter den till riksvägarna 50 och 63, korsar riksväg 68 strax väster om Skinnskatteberg, länsväg 250 vid Gunnilbo och ansluter i öster till riksväg 66 vid Ramnäs.

Vägstandarden är varierande, men genomgående tillräckligt god i förhållande till trafikmängden. Avsnittet mellan Kopparberg och Malingsbo präglas av vilda skogsbygder och starka stigningar i riktning mot Malingsbo. Delen mellan Malingsbo och Skinnskatteberg har naturmässigt en mer öppen prägel med insprängda odlingsmarker, medan sträckan mellan Skinnskatteberg och Ramnäs nästan uteslutande passerar genom stora skogsområden.

Anslutande vägar

Se även
 Lista över länsvägar i Dalarnas län
 Lista över länsvägar i Örebro län
 Lista över primära länsvägar i Sverige

Externa länkar
 

Länsvägar i Örebro län
Länsvägar i Västmanlands län
233
Allianz

Allianz SE är ett tyskt försäkringsbolag med huvudkontor i München. Det är en av de största försäkringskoncernerna i världen. Det har aktier i nästan alla tyska företag.

Företaget grundades 1890 av Carl Thieme och bankmannen Wilheim Finck i Berlin. 1910 stod man, tillsammans med över 70 andra försäkringsbolag, för försäkringen för Titanic. De var de första användarna av datorer i Europa 1956. År 2000 introducerades de på börsen i New York

Allianz är huvudsponsor till Allianz Arena i München. År 1990 grundade Allianz-koncernen stiftelsen Allianz Umweltstiftung för stöd till utvecklingen av ett hållbart, miljöanpassat samhälle, och år 2000 bildades stiftelsen Allianz Kulturstiftung, för samhällskulturell utveckling och förståelseskapande ungdomsutbyten inom Europa. I januari 2012 invigdes Allianz Forum i Berlin som huvudkontor för de båda stiftelserna.

Referenser

Externa länkar

Företag bildade 1890
Tyska försäkringsbolag
Företag i Bayern
München
Multinationella företag
Företag listade på Frankfurtbörsen
Matrjosjka

Matrjosjka (ryska: матрёшка; uttal i IPA: [mɐˈtrʲoʂkə]) (ofta kallad babusjka eller rysk docka utanför Ryssland) är en delbar rysk trädocka fylld med allt mindre delbara dockor inuti. Matrjosjka är en diminutivform av det ryska flicknamnet "Matrjona" (Матрёна), medan babusjka (бабушка) betyder farmor/mormor på ryska. De bygger vanligtvis på ett tema, som kan variera mellan allt från sagofigurer till sovjetiska ledare.

Den första dockan skapades 1890 av konstnären Sergej Maljutin (1859–1937) och träsnidaren Vasilij Zvjozdotjkin (1876–1956) i konstnärskolonin på godset Abramtsevo utanför Moskva, som ägdes av  konstmecenaten Savva Mamontov. Maljutins design var inspirerad av en uppsättning japanska trädockor som föreställde de sju lyckogudarna i japansk mytologi. Denna första matrjosjkadocka bestod av åtta dockor: först sex flickor, sedan en pojke och längst in ett spädbarn.

År 1900 presenterade Savva Mamontovs hustru dockan på Världsutställningen i Paris, där den fick sitt internationella genombrott och tilldelades en bronsmedalj i kategorin leksaker. Inom några få år tillverkades matrjosjkadockor på ett flertal platser runt om i Ryssland.

Referenser

Externa länkar 
Dansk firma som specialiserar sig på import av "babushka-dukker"

1890-talets leksaker
Kultur i Ryssland
Produkter lanserade 1890
Dockor
Träleksaker
Wikisource

Wikisource är ett systerprojekt till Wikipedia som startades den 24 november 2003. Det är ett arkiv för tidigare publicerade texter, såsom böcker och historiska dokument, som det är fritt att använda, i allmänhet för att upphovsrättsskyddet upphört. Vid sidan av faksimilversioner tillhandahåller Wikisource bearbetade versioner med korrekturläst och sökbar text, eventuellt med kommentarer, samt bakgrundsinformation, såsom bibliografier.

2010 fanns det egna wikier för 53 olika språk. Dessutom finns det ett flerspråkigt Wikisource, som rymmer flera mindre språk som inte har en egen wiki. Det största delprojektet är det engelskspråkiga med över 140 000 texter.

Se även 
 Projekt Gutenberg
 Projekt Runeberg
 Internet Archive#Textsamlingar

Referenser

Externa länkar 
 Svenska Wikisource huvudsida

Wikiwebbplatser
Wikimedia
Källor
Creative Commons-licensierat material
TUI

TUI eller TUI Group är en turismkoncern där moderbolaget TUI AG har sitt säte i Hannover, Tyskland. 

TUI Group verkar inom två affärsområden: Tourism Business och Specialist Travel. TUI Group har 30 miljoner kunder per år och 76 000 anställda och flyger från 25 länder.
TUI Sverige, TUI Nordic, Finnmatkat i Finland och Marmara i Frankrike samt flygbolagen TUIfly Nordic och ThomsonFly ingår i TUI Group. De olika företagen bär den gemensamma symbolen som föreställer ett leende samtidigt som symbolen bildar företagsnamnet TUI.

Historik
Namnet TUI är en förkortning av Touristic Union International. Numera används endast kortformen av namnet.

Fram till 2002 var TUI AG ett industri- och transportföretag med namnet Preussag som i mitten av 1990-talet omstrukturerades till ett turism-, transport- och logistikföretag genom att flera av dess industrikoncerner såldes och ett flertal betydande rese- och transportföretag köptes. 2007 gick TUI:s reseavdelning samman med det brittiska företaget First Choice Holidays PLC och bildade TUI Travel PLC. I december 2014 gick TUI AG och TUI Travel PLC samman till ett bolag, TUI AG och en koncern, TUI Group.

Källor
Gruppens webbplats

Externa länkar 

 Fritidsresor

 
Tyska företag
Charterbolag
Företag bildade 1923
Pundare

Pundare används som en nedsättande benämning på personer med narkotikamissbruk, ibland mer specifikt för dem som använder centralstimulerande droger, främst amfetamin.

Användning i språket
"Pundhuvud" och "pundo" är slang för en obegåvad person, "att vara pundig". Motsvarande ord på sanskrit avsåg tvärtom en lärd person. Slangordet "pundhuvud", känt sedan 1600-talet, är alltså en ironiskt menad betydelseomkastning. Det engelska ordet pundit betyder "expert" och avsåg tidigare en lärd person. Pundit eller pandit betyder också en brahmin som är lärd i sanskrit, och särskilt inom hinduism, filosofi eller juridik. Ordet kommer från hindi pandit, från sanskrit pandita, "lärd man".

Referenser

Missbruk
Benämningar på personer