kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pamfylien

Pamfylien var under antiken en region i södra Mindre Asien mellan Lykien och Kilikien, med kust mot Medelhavet och Taurusbergen i norr. Det gränsade i norr till bergsregionen Pisidien och var därför ett litet land som sträckte sig över ungefär 50 kilometer kust och 20 kilometer inåt land.

Historia 
Pamfyliens område var en del av Hettiterriket, på 1200-talet f.Kr. som Tarhuntassa-provinsen. Mot slutet av 1200-talet gick Hettiterriket under och Tarhuntassa levde troligen vidare som ett eget rike efter det, men hur länge vet man inte.

Mycket är okänt om de följande århundradena, men under 600-talet f.Kr., då handelskontakterna med grekerna fick fart, gick området under namnet Pamfylien. Viktiga handelsstäder uppstod nu, som Perge och Side, även den äldre staden Aspendos växte snart i betydelse.

De rika handelsstäderna gjorde också området attraktivt för regionens stormakter. Det hamnade ett tag under Lydien, innan det istället erövrades av Perserriket på 500-talet f.Kr. På 400-talet var det under en tid under Atens styre, innan det återtogs av Persien. Pamfylien tillhörde sedan Perserriket fram till 333 f.Kr. Därefter var det under makedonskt styre.

Efter det makedonska imperiets sönderfall hamnade Pamfylien under skiftande härskare. År 188 f.K. tvingade Romarriket fram att Pamfylien hamnade under det allierade Pergamons styre. Under Pergamon-tiden grundades staden Attaleia (Antalya) av Attalos II 150 f.Kr. År 133 f.Kr. överlämnades Pergamon till Romarriket. Det kom därefter en tid av oroligheter och laglöshet i området kring Pamfylien, innan Romarriket under första århundradet f.Kr. tog området i mer direkt besittning. År 43 e.Kr. bildade Pamfylien och Lykien en romersk provins, som i slutet av 200-talet delades i två.

Pamfylien och Pisidien 
Pamfylien och Pisidien hade en befolkning med gemensamt ursprung, men Pamfylien, med sitt läge vid kusten och dess bördiga jord, befolkades tidigt även av framför allt greker och kilikier. Pamfylien fick så en större befolkning och en snabbare utveckling än Pisidien.

En distinktion mellan Pamfylien och Pisidien gjordes åtminstone på 300-talet f.Kr. Herodotos (484–425 f.Kr.), som över huvud taget inte nämnde pisidierna, räknade pamfylierna till folken i Mindre Asien, men Eforos (ca 400–330 f.Kr) nämnde båda och placerade dem i geografiskt skilda områden. Under romersk administration fick Pamfylien dock även omfatta Pisidien, och Ptolemaios (ca 90–170 e.Kr.) beskrev regionen som en helhet.

Båda regionerna utvecklade tidigt ett eget alfabet, delvis grekiskt och delvis av asiatiskt slag. Några inskriptioner finns bevarade på marmor och mynt.

Referenser 

Historiska platser i Turkiet
Antikens geografi
Romerska provinser
Platser i Bibeln
Mindre Asien
Formel 1-VM 1987

hade 16 deltävlingar som kördes under perioden 12 april-15 november. Förarmästerskapet vanns av brasilianen Nelson Piquet och konstruktörsmästerskapet av Williams-Honda.

Vinnare
 Förare:  Nelson Piquet, Brasilien, Williams-Honda
 Konstruktör:  Williams-Honda, Storbritannien

Grand Prix 1987

Stall, nummer och förare 1987

Slutställning förare 1987

Slutställning konstruktörer 1987

Noter

Externa länkar

Säsonger
Nysning

Nysning är ett reflexmönster som innebär en snabb utblåsning av luft ur mun och näsa. Nysningen framkallas vanligen genom retning av näsans nervceller, antingen på mekanisk eller kemisk väg. Nysningen är, tillsammans med hostningen, kroppens sätt att blåsa luftvägarna rena. Medan luften vid en hostning måste passera de slutna stämbanden och ut genom munnen, går luften vid en nysning genom öppen röstspringa. Luften går huvudsakligen ut genom munnen.

Nysningar kan också förekomma när någon utsätts för kraftigt ljussken, till exempel när en person som varit inomhus går ut i starkt solsken. Här beror nysningen på att nervsignalerna från ögonen passerar intill näsans signaler vid en kopplingspunkt i hjärnan och "spiller över" en del till näsans nervbanor. Detta fenomen kallas fotisk ljusreflex.

Hastigheten för de partiklar som nyses ut beror på partikelns storlek, där mindre partiklar färdas snabbare.

Nysning i folktro 
En nysning ansågs förr vara framkallad av högre makter, onda eller goda. För att försäkra sig om att nysningen skulle vara till det bästa, uttryckte man en positiv önskan genom lämpligt uttryck. På vanlig svenska kunde man säga Gud signe!.

När någon har nyst är det artigt att säga prosit.                
Det latinska uttrycket prosit! betyder "må det gagna!", från pro sum, "vara nyttig", eller pro sit eller konjunktiv av prodesse, "gagna" eller "vara till nytta".

På andra språk används ofta liknande uttryck för denna förhoppning:

afrikaans - gesondheid (Hälsa!)
arabiska - يرحمك الله [Yarhhamuka/-ki Allah] ([må] gud välsigne dig)
burmesiska - phe ya (Gud välsigne dig)
engelska - God bless you!, Bless you! ([Gud] välsigne Dig!)
farsi (persiska) - Afiat bashe
finska - Terveydeksi!- (Hälsa!)
franska  - à tes souhaits! (må dina önskningar förverkligas!)
grekiska - Γιτσες [Jitses] - (Välsigne dig)
isländska - Guð hjálpi þér - (Må gud hjälpa dig)
iriska - Dia Linn - (Gud är med oss)
katalanska - Salut! - (Hälsa!)
polska - Na zdrowie! (För hälsan!)
portugisiska - Santinho (Litet helgon)
 portugisiska (Sydamerika) - Saúde (Hälsa)
ryska - будь здоров! [bud' zdorov] (Var frisk)
rätoromanska - Viva! - (Lev!)
spanska - Jesús! - (Jesus)
 spanska (i Latinamerika) - Salud! (Hälsa!)
turkiska - çok yaşa! (Lev länge!)
tyska - Gesundheit! (Hälsa!)
ungerska - Egészségedre (För hälsan; som man även säger när man skålar)
Kurdiska (Kurmanci)-Her biji (lev länge)

Referenser 

Medicinska symtom från respirationssystemet
Reflex

Reflex eller Reflexer har flera betydelser:

 Reflex (gospelkör) – en gospelkör från Norge
 REFLEX (medicinsk studie) – en förkortning för ett forskningsprojekt
 Reflex (medicinsk term) – ett impulsartat motoriskt mönster
 Reflex (språkvetenskap) – en nyare form som återgår på en äldre form
 Reflex (uppslagsverk) – ett uppslagsverk på fyra band utgivet av Natur & Kultur

Se även 
 Reflexbricka – ett hjälpmedel för att reflektera ljus
 Reflexer (roman) – en roman av Amanda Kerfstedt
 Reflexer (konstverk) – en målning av Anders Zorn
 Reflexion (fysik) – ett fysikaliskt ljusfenomen
 Reflexväst – en väst med inbyggda reflexband
Marcus Landström

Marcus Landström är en svensk kompositör, som främst har arbetat ihop med bröderna Djo och Mombi Moupondo i Group Avalon. Han var med och komponerade låten Big up som deltog i Melodifestivalen 2005 och slutade på en sjätteplats i en av deltävlingarna.

Svenska kompositörer under 2000-talet
Födelseår saknas
Levande personer
Män
Group Avalon

Group Avalon är en musikgrupp, som bestod av bröderna Djo och Mohombi Moupondo med kongolesiskt påbrå. Gruppen deltog i Melodifestivalen 2005 vid deltävlingen i Linköping med låten Big Up, som kom på sjätte plats i deltävlingen. 2005 ställde Group Avalon upp i Show sthlm, en årlig musikfestival som hölls på Lava i Kulturhuset.  

År 2003 vann de en Kora - All African Music Award (motsvarigheten till Grammis) i klassen "Diaspora Europe Caraïbes".

2 juni 2007 deltog de i Hoodsfredsfestivalen i Kista.

Group Avalon lanserade skivan Afro-Viking på den Afrikanska Marknaden den 21 december 2007.

Group Avalon har samarbetat med artister/låtskrivare som Bob Sinclar , Million Stylez, Kaysha, Mohamed Lamine (Rai n B Fever), Silverroom, Alexander Papadimas m.fl.

Diskografi

Singlar 
2005 – Big Up / extended version / the attic rmx / the attic radio edit / instrumental
2005 –  Pata Pata / Mama Africa

 
 
Svenska musikgrupper
Deltagare i Melodifestivalen 2005
Musikgrupper från Linköping
Svenska duogrupper
Musikgrupper med syskon
Agneta Ekmanner

Agneta Stensdotter Ekmanner Cornell, född 4 december 1938 i Sankt Görans församling, Stockholm, är en svensk skådespelare som under en kort period också arbetade som fotomodell.

Biografi 
Ekmanner är dotter till tandläkaren Sten Ekmanner (1910–1990) och Birgit Essén (1913–2008) samt dotterdotter till Rütger Essén. Hon studerade statsvetenskap och historia vid Lunds universitet, men tog aldrig någon examen. Vid sidan av sina studier var hon engagerad i Lunds Studentteater 1963–1964. Perioden 1965–1968 studerade hon vid Scenskolan i Malmö, där hon gick i samma klass som bland andra Claire Wikholm och Thomas Hellberg. Därefter knöts hon till Stockholms Stadsteater, där hon blev kvar fram till 2007. Hon var verksam vid Dramaten åren 1989-2006.

Agneta Ekmanner gifte sig 1965 med regissören Jonas Cornell (1938–2022). Så tidigt som 1967 visade hon sig naken i filmen Puss & kram regisserad av maken. Motspelare var bland andra Sven-Bertil Taube och Håkan Serner. År 1968 deltog Ekmanner i kårhusockupationen i Stockholm. Sitt politiska intresse fick hon även utlopp för som programledare för debattprogramen Eftersnack (1970), Sånt är livet (1977) och Nattugglan (1978).

År 2006 var hon sommarpratare i Sveriges Radio P1.

Filmografi 

 (TV-film)

 (TV-film)
 (TV-film)
 (TV-film)

 (TV-film)

 (TV-film)

 (TV-film)
 (TV-film)

 (TV-film)

 (TV-film)

 (TV-film)

 (TV-film)

Teater

Roller (ej komplett)

Priser och utmärkelser 
 1975 – Bodilpriset ("Bästa kvinnliga huvudroll" för Per)
 1989 – Svenska Dagbladets Thaliapris
 1989 – Carl Åkermarks stipendium
 1990 – Gösta Ekman-stipendiet
 1996 – Litteris et Artibus

Ljudboksinläsningar (urval) 
 2006 – Ett år av magiskt tänkande av Joan Didion
 2008 – Mrs Dalloway av Virginia Woolf

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Mottagare av Litteris et Artibus
Svenska fotomodeller
Sommarvärdar 2006
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Skådespelare från Stockholm
Födda 1938
Kvinnor
Levande personer
Queens of the Stone Age

Queens of the Stone Age (även kallat Qotsa) är ett amerikanskt rockband som startades av Josh Homme 1996 i Palm Desert, Kalifornien efter att hans föregående band Kyuss lades ner 1995. Bandet är det mest kända och mest framgångsrika av Josh Hommes musikprojekt. Bandet har sina rötter i underground stoner rock, men enligt bandledaren Homme så spelar bandet "robotrock" och räds inte att spela och influeras av allt möjligt inom rockgenren. 

Josh Homme är bandets enda konstanta medlem, men bandets medlemmar blev mer långvariga i och med albumet ...Like Clockwork (2013). Sitt stora genomslag fick QOTSA i och med att den forna Nirvana-trummisen och sångaren för Foo Fighters Dave Grohl under kortare perioder under 2002 och 2022 fungerade som trummis för bandet.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
 Josh Homme – sång, gitarr, slidegitarr, keyboard, basgitarr (1996–)
 Troy Van Leeuwen – gitarr, lapsteel, keyboard, vibrafon, bakgrundssång (2002–)
 Michael Shuman – basgitarr, keyboard, bakgrundssång (2007–)
 Dean Fertita – keyboard, gitarr, slagverk, bakgrundssång (2007–)
 Jon Theodore – trummor, slagverk, sampler (2013–)

Tidigare medlemmar (urval)
 Joey Castillo  – trummor, slagverk (2002–2012)
 Alain Johannes – basgitarr, gitarr, piano, orgel (2005–2007; senare studiomusiker)
 Natasha Schneider – keyboard (2005; död 2008)
 Mark Lanegan – sång, keyboard (2001–2005)
 Nick Oliveri – basgitarr, gitarr, sång (1998–2004)
 Dave Grohl – trummor, slagverk, bakgrundssång (2002, 2012–2013)
 Alfredo Hernandez – trummor (1997–1999)

Turnerande medlemmar
Dave Catching – gitarr, keyboard, lap steel (1998–2000)
Gene Trautmann – trummor, percussion (1999–2001)
Brendon McNichol – gitarr, keyboard, lap steel (2000–2001)
Dan Druff – basgitarr, bakgrundssång (2004–2005)

Tidslinje

Diskografi

Källor

Externa länkar 

 

Amerikanska rockgrupper
Stonerrock
Musikgrupper bildade 1997
Jonas Cornell

Bengt Henrik Jonas Cornell, född 8 november 1938 i Storkyrkoförsamlingen i Stockholm, död 29 oktober 2022 på Djurgården i Oscars distrikt i Stockholm, var en svensk regissör, manusförfattare och producent.

Efter studentexamen studerade han vid Lunds universitet 1961–1963. Han debuterade som skönlitterär författare 1962, blev sedan litteratur- och filmkritiker och, efter utbildning på Filminstitutet 1964–1965, regissör. Bland hans produktioner märks Puss & kram (1967), Grisjakten (1970) efter Jersilds roman och Varning för Jönssonligan (1981) samt TV-filmen Babels hus (1980).

Jonas Cornell var bror till journalisten Peter Cornell och psykoterapeuten Ann Cornell. Fadern Jan Cornell var förlagsdirektör samt bror till historikern Elias Cornell och halvbror till diplomaten Erik Cornell, hjärnforskaren David H. Ingvar och revyartisten Cilla Ingvar. Farföräldrarna Henrik Cornell och Ingegerd Henschen-Ingvar var historiker respektive konsthistoriker. Jonas Cornells mor Brita, ogift Ekerot, var syster till skådespelaren Bengt Ekerot. Han var gift 1962–1964 med Anita Berger och från 1965 till sin död med skådespelaren Agneta Ekmanner. Han fick dottern Clara i sitt första äktenskap och barnen Johannes och Frida i sitt andra gifte.

Filmografi
 Roller

 Manus

 Regi

 1990 – Apelsinmannen (TV-film)

2012 – Rött och svart (Radioteatern, SR)
2012 – Södern (Radioteatern, SR)

Priser 
TV- filmen "Apelsinmannen" (1990) belönades 1991 med priset Prix Europa i fiction-klassen.  

Manuset till filmen "Mannen på balkongen" (1993) belönades med Guldbaggen 1994.  
  
 Producent

Teater

Regi (ej komplett) 
Under åren 1971–2001 var Jonas Cornell fast anställd på Stockholms stadsteater och satte upp 25 föreställningar, 

ett urval nedan.

Radioteater 
Jonas Cornell regisserade även ett antal radiopjäser, bland dem En döds memoarer av Hjalmar Bergman (2004), Om lejon kunde tala av Bengt Börjeson och Anna Karenina av Leo Tolstoj (2009).

Bibliografi

Filmer på svtplay 
 Apelsinmannen
 Babels hus
 En komikers uppväxt
 Idag röd
 Lysande landning
 Träff i helfigur

Referenser

Externa länkar
 
 Programkatalog Cinemateket våren 2022 (Tema Jonas Cornell, s. 217-225) 
 Leif Zern: Jonas Cornell drog på munnen när andra rynkade på pannan DN Familj / 2022-11-06 

Svenska filmregissörer
Svenska teaterregissörer
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska filmproducenter
Svenska regissörer under 1900-talet
Guldbaggen för bästa manuskript
Regissörer från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Födda 1938
Avlidna 2022
Män
Songs for the Deaf

Songs for the Deaf är Queens of the Stone Ages tredje album och släpptes 27 augusti 2002. Det innehåller hitsinglarna "No One Knows" och "Go With the Flow".

Låtlista

Källor

Musikalbum 2002
Album av Queens of the Stone Age
Lullabies to Paralyze

Lullabies to Paralyze är Queens of the Stone Ages fjärde album, utgivet 22 mars 2005. Det innehåller hitsingeln "Little Sister".

Låtlista
"This Lullaby" - 1:23
"Medication" - 1:54
"Everybody Knows That You Are Insane" - 4:14
"Tangled Up in Plaid" - 4:13
"Burn the Witch" - 3:35
"In My Head" - 4:01
"Little Sister" - 2:54
"I Never Came" - 4:48
"Someone's in the Wolf" - 7:16
"The Blood Is Love" - 6:38
"Skin on Skin" - 3:42
"Broken Box" - 3:02
"You Got a Killer Scene There, Man..." - 4:57
"Long Slow Goodbye" - 6:54

Musikalbum 2005
Album av Queens of the Stone Age
Joddling

Joddling är en sångstil som framförallt utövas i alpländerna, med det österrikiska förbundslandet Tyrolen som centrum. Joddling grundar sig på snabb växling mellan brösttoner och falsett-toner. Joddling är vanligt inom country.

I Sverige

Den svenska dansbands, pop- och countrysångerskan Kikki Danielsson är ett exempel på en artist som spelat in sånger med joddling. Även Alice Babs har joddlat i några av sina tidiga sånger.

År 1995 delade Konstnärsnämnden i Stockholm ut Sveriges första och enda joddlarstipendium till sångerskan och artisten Siw-Marie Andersson, som ägnat sig åt den joddling som härskar i alptrakterna. Siw-Marie har joddlat i musikaler, operetter och har dessutom fört in joddling i kyrkor runt om i Sverige.

Se även 
 Musik i Tyskland
 Musik i Österrike
 Franzl Lang
 Yodel It!

Externa länkar 

Sång
Min oskuld och Pearl Harbor

Min oskuld och Pearl Harbor (originaltitel: Ham on Rye) är en roman från 1982 av Charles Bukowski. Den är en skildring av Bukowskis barndom, med hans alter ego Henry Chinaski som huvudperson. 1983 kom boken i svensk översättning.

Handling 
Romanen skildrar en uppväxt i en av Los Angeles sämre förorter under Depressionen efter första världskriget. Där växer Chinaski upp i en kärlekslös familj där fadern slår honom. Också i skolan känner han sig malplacerad och livet tycks honom svårt i största allmänhet. Han hanterar det hela genom att utveckla en hård och kaxig attityd mot omvärlden och en stor portion ironi gentemot sin egen person. Den cynism som anses utmärkande för Bukowski gör sig påmind i romanen, men här finns också en stor känslighet och ärlighet.

Chinaski lämnar sin familj och avbryter sina studier för att flytta in i ett sjabbigt hotell i slummen. Han träffar sin enda vän för sista gången innan denne går ut i kriget, och han själv återvänder till fyllan och bråken.

Mottagande 
Min oskuld och Pearl Harbor räknas som en av Bukowskis bästa böcker. Många anser den vara ett svar på J.D. Salingers roman Räddaren i nöden – en annan roman om en desillusionerad tonåring. (Min oskuld och Pearl Harbors engelska titel är Ham on Rye, och Räddaren i nödens Catcher in the Rye.)

Boken klassificeras som en självbiografi, men kritiker pekar på att Bukowski överdriver sina erfarenheter för att få dem att stämma överens med den egna självbilden som en rebellisk ensamvarg.

Referenser

Externa länkar 
 Ham On Rye Quotes

Amerikanska romaner
Andra världskriget i skönlitteratur
Engelskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1982
USA i skönlitteratur
Eva Henning

Eva Henning, folkbokförd Eva Maurstad, ogift Wetlesen, född 10 maj 1920 i Newark i New York, död 18 april 2016 i Oslo, var en norsk-svensk skådespelare. Henning spelade bland annat huvudroller i filmer som Elvira Madigan (1943), Stopp! Tänk på något annat (1944), Vandring med månen (1945), Banketten (1948), Törst (1949) och Flicka och hyacinter (1950).

Biografi 
Eva Henning var dotter till ingenjören Edgar Wetlesen, som var vägbyggare, och Ragni Wetlesen, född Frisell, vilka gick skilda vägar när Eva Henning var sex år. Modern gifte om sig med Dramatenskådespelaren Uno Henning.

Eva Henning började använda styvfaderns efternamn Henning som artistnamn när hon 1938 började studera vid Dramatens elevskola där hon gick ut 1940. Därefter var hon framgångsrik som komediskådespelare i Stockholm och Oslo. 

Henning filmdebuterade 1940 i Ragnar Arvedsons Gentleman att hyra, och hennes genombrott kom 1943 i Åke Ohbergs Elvira Madigan där hon spelade titelrollen. År 1954 flyttade hon till Norge där hon hade teaterengagemang.

Privatliv  
Eva Henning var gift första gången 1943–1946 med friherre Jockum Beck-Friis (1917–2001), andra gången 1946–1953 med skådespelaren Hasse Ekman (1915–2004) och tredje gången 1954–1970 med den norske skådespelaren Toralv Maurstad (1926-2022). Hon bodde i Oslo. Hon var mor till konstnären Fam Ekman.

Filmografi  

 (kortfilm)

Teater

Roller

Källor 
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1985, P. A. Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1984  ISSN 0347-3341 s. 472

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 
 

Svenska skådespelare
Födda 1920
Kvinnor
Avlidna 2016
Skådespelare från delstaten New York
Personer från Wayne County, New York
Eva
Trafikplats

En trafikplats (förkortning tpl) eller planskild trafikplats (rikssvenska), en planskild anslutning (finlandssvenska) eller ett mot är en typ av vägkorsning där trafiken korsar minst en av de mötande vägarnas körbanor planskilt. För att ta sig mellan vägarna finns i stället på- och avfartsramper. Trafikplatser finns främst längs motorvägar och motortrafikleder (där plankorsningar inte får förekomma) samt andra större vägar, men det förekommer också att mindre vägar och gator har trafikplatser.

Additionskörfält är ett tillkommande körfält som används vid på- och avfart i samband med trafikplatser.

Termen mot, med samma språkliga stam som "möte", används bland annat runt Göteborg, Uddevalla och Värmland, samt i Västerås.

På- och avfarter 

På- och avfarter är kortare vägbanor som förbinder de korsande vägarna i en trafikplats, och gör det möjligt att köra in på respektive lämna minst en av vägarna i trafikplatsen utan att korsa körbanan.

Påfarterna på motorvägar har nästan alltid accelerationsfält, som är ett extra körfält som finns till höger (vid högertrafik) om en vägs huvudkörfält under en begränsad sträcka efter att en påfartsramp mynnat på denna vid en trafikplats. Accelerationsfältet skall ge de från påfarten utkomna trafikanterna chans att komma upp i samma hastighet som de fordon som sedan tidigare befinner sig på vägen har samt ge dem möjlighet att placera sig i dess trafikflöde. I samband med vanliga korsningar och trafikplatspåfarter med stopplikt kan inkommande trafikanter bromsa trafiken på målvägen genom att behöva accelerera direkt i samband med inträdet och dessutom behöva göra det i ordinarie körfält.

På motsvarande sätt kan avfarter ha retardationsfält eller parallellsträckor, som är förberedande avfartskörfält på vägen som skall lämnas. Avfarter med parallellsträcka kallas parallellavfarter, och avfarter utan kallas kilavfarter.

Typer av trafikplatser 
Trafikplatser där inga körbanor korsas i plan kallas högklassiga trafikplatser. Till denna grupp hör bland annat typerna fullständig klöverbladskorsning och trumpetkorsning. De kan fungera som motorvägskorsningar, det vill säga platser där flera motorvägar möts utan att motorväg upphör när man passerar genom korsningen. Bland icke-högklassiga trafikplatstyper finns bland annat ruterkorsning, ruterkorsning med cirkulationsplats, droppruter (ruterkorsning med dropp-cirkulationsplatser, enpunktsruter (SPUI) och halvt klöverblad.

Se även
Avfartsnummer

Referenser

Externa länkar
Trafikverket - Trafikplatsnumrering

Motorvägskorsningar
Uno Henning

Knut Uno Henning, född den 11 september 1895 i Katarina församling, Stockholm, död den 16 maj 1970 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Efter att ha genomgått Frans Schartaus Handelsinstitut 1910–1913 blev han antagen till Dramatens elevskola där han studerade 1915–1917. Henning engagerades efter studierna vid Dramaten 1918–1925. En kortare tid var han anställd vid Vasateatern under Albert Ranfts ledning och vid Oscarsteatern 1926–1927, Dramaten 1927–1929, Blancheteatern 1930–1931, Oscarsteatern 1930–1931, Gösta Ekmans teatrar 1931–1935 och åter vid Dramaten  1935–1965.

Han filmdebuterade 1919 i Rune Carlstens Ett farligt frieri och kom att medverka i 40-tal filmer och TV-produktioner. En minnesvärd roll gör han som kall och manipulativ läkare i Hasse Ekman-filmen Var sin väg (1948). År 1925 fick han förtroendet att recitera Nyårsklockan vid tolvslaget på Skansen. 

Han var son till bagerifabrikören Karl Bernard Henning och Eleonora Henning, född Martin. Gift 1926 med Ragni Wærn-Frisell (1896–1984). Uno Henning var styvfar till skådespelaren Eva Henning, bror till simmaren Thor Henning, samt svärfar till företagsledaren och politikern Gunnar Ericsson.

Uno Henning är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1895
Avlidna 1970
Män