kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Manövervagn

En manövervagn är en spår- eller järnvägsvagn som innehåller förarplats (vanligen i ena änden) men inte någon framdrivning. De ser oftast ut som en motorvagn men saknar drivaggregat med motorer. Manövervagnen är avsedd att kunna gå främst i tåg där den drivande delen, oftast ett lok eller en motorvagn, går längst bak. Den drivande delen styrs från manövervagnen. För det mesta sker styrningen genom en kabel som går genom hela tåget. Även radiostyrning förekommer, men detta är ovanligt.

Anledningen till att manövervagnar används är att behovet av rundgång vid ändstationerna försvinner då loket eller motorvagnen inte behöver kopplas loss. En nackdel kan vara att man ibland förlorar flera sittplatser till förarutrymmet och på järnväg av säkerhetsskäl ibland lägger in ett resgodsutrymme bakom förarutrymmet som deformationszon.

Manövervagnar kan även användas vid höga hastigheter (200 km/h eller mer), men säkerhetsrisken vid en eventuell kollision ökar då.

Manövervagnar används för svensk del:
 AFM7 (manövervagn) tillsammans med vanligt Rc-lok i regionaltågstrafik (upphört cirka 2016)
 på Roslagsbanan och Saltsjöbanan.
 med X2000 och vissa pendeltåg som då har manövervagn.

De har också använts i Ängbyvagnarna hos Storstockholms Lokaltrafik och dess föregångare.

Manövervagnen i X2000-tåget, littera UB2X, har en tomvikt på 55,0 ton vilket skall jämföras med X2000-tågets mellanvagn som endast väger 47,0 ton.

Järnvägsvagnar
Spårvagnar
Håkan E. Wilhelmsson

Håkan Emanuel Wilhelmsson, född den 4 april 1948, är en svensk präst. Han var 2002–2013 domprost i Lunds stift och Lunds domkyrkoförsamling.

Karriär
Wilhelmsson prästvigdes 1971, var förbundssekreterare i Riksförbundet Kyrkans Ungdom 1972-1979 samt därefter lärare vid Sigtunastiftelsens Humanistiska Läroverk 1979-1980. Han var kyrkoadjunkt i Sigtuna 1980-1981, pedagogisk konsult vid Svenska kyrkans utbildningsnämnd, rektor för Svenska kyrkans kursgård 1984-1986, direktor för Svenska kyrkans utbildningscentrum samt handläggare och projektledare för Svenska kyrkans centralstyrelse 1986-1993.

1993-1995 var Wilhelmsson komminister i Husby-Ärlinghundra församling, samt därefter redaktör för Mitt i Församlingen 1995-2000. Efter att ha varit vikarierande kyrkoherde i Enskede-Årsta församling, Jakobsbergs församling, Skärholmens församling och Kista församling 1998-2002 utsågs han den 1 februari 2002 att efterträda Anders Svenningsen som domprost i Lund.

Wilhelmsson nominerades 2010 som kandidat till ny biskop i Växjö stift efter Sven Thidevall, men erhöll endast ett fåtal röster.

Bibliografi
 SIA om skolan (med Bertil Rodin och Tommy Wahlström) (Stockholm 1974) 
 Låt oss bedja - bönbok för sakristia och kyrkbänk (med Bengt Samuelsson) (Stockholm 1979)
 En ny bok om kyrkan (med Nils-Erik Åberg och Barbro Bohman) (Borås 1989)
 "Lilla boken om kristen tro - ett pedagogiskt experiment" i Föreningens Lärare i religionskunskap årsbok 1995 
 Tusen år inför dina ögon - ekumeniskt gudstjänstmaterial för millennieskiftet (redaktör) (Uppsala 1999)
 Muslimska fester och högtider (redaktör) (Uppsala 1999)
 Att göra gemensamt - kommunikation i Svenska kyrkan (redaktör) (Uppsala 1999)
 Sammanträdesteknik i Svenska kyrkan (Stockholm 2005)
 Frimodig och trofast - en vänbok till Christina Odenberg, Lunds stifts biskop 1997-2007 (redaktör) (Lund 2007)

Referenser

Noter

Domprostar i Lund
Lundabor
Födda 1948
Män
Levande personer
Haribo

Haribo, förkortning för Hans Riegel Bonn, är en av Europas största godistillverkare och grundades i Bonn i Tyskland 1920.

Haribos är bland annat kända för sina gelébjörnar. Företagets maskot är en gul björn.

Historia
Hans Riegel grundade Haribo i Bonn-stadsdelen Kessenich 1920 där huvudkontoret med fabrik fortfarande finns. Två år senare skapade han föregångaren till succén Goldbären som hette Tanzbären. Haribo växte snabbt till en av de ledande godistillverkarna under mellankrigstiden. 1925 började man tillverka lakritsprodukter. Idag tillverkar man ett brett sortiment av fruktgummin, karameller och lakrits.

Efter Hans Riegels plötsliga död i mars 1945 övergick företaget till hans söner Hans och Paul. Under tiden som sönerna satt i krigsfångenskap leddes företaget av deras mor Gertrud Riegel (1900-1973). Hans Riegel leder företaget utåt medan Paul Riegel var ansvarig för forskning och produktutveckling. Hans Riegel syns i offentliga sammanhang medan Paul Riegel nästan aldrig visade sig offentligt.

Företaget har växt genom flera uppköp i bland annat Frankrike, England och hemma i Tyskland. Företagets mest kända produkt Gelébjörnarna producerade man 2005 dagligen i 100 miljoner exemplar fördelat på 18 fabriker runt om i Europa.

Efter Paul Riegels död 2009 ägs företaget till 50% av Hans Riegel och till 50% av ett holdingbolag som kontrolleras av Paul Riegels fyra barn Hans-Jürgen, Hans-Guido, Hans-Arndt och Andrea Riegel.

Thomas Gottschalk har under många år gjort reklam för Haribo i Tyskland.

Produktion
Haribo har omkring 6 000 anställda och fem fabriker i Tyskland och ytterligare 13 i övriga Europa. Haribos produkter säljs i över 100 länder.

Haribo har en produktionsanläggning i Faxe i Danmark och lager i Helsingborg.

Referenser

Vidare läsning 
Bettina Grosse de Cosnac: Die Riegels. Die Geschichte der Kultmarke HARIBO und ihrer Gründerfamilie. Bastei Lübbe, Bergisch Gladbach 2006, 
Olaf Schumacher: Die Goldbären in der Geschichte. Haribo. Frech, lustig, bärig gut. Ed. Lempertz, Bonn 2001, 
Kordula Werner: Das große HARIBO-Buch. vgs, Köln 2001,

Externa länkar 
Haribo
Haribo Lakrits Sverige (arkiverad)

Tyska livsmedelsföretag
Företag bildade 1920
Norges fotbollslandslag

Norges fotbollslandslag kan avse

Norges herrlandslag i fotboll
Norges U21-herrlandslag i fotboll
Norges damlandslag i fotboll
Melpomene

Melpomene, grekiska Μελπομένη (den sjungande), är en av de nio muserna. Hon är sångens och tragedins beskyddarinna och avbildades med en vinlövskrans och en tragisk mask. 

Enligt vissa källor var Melpomene mor till sirenerna, de två eller tre fågelliknande kvinnliga väsen som sades leva på ön Anthemoessa och locka sjömän i fördärvet med sina sånger. Sirenernas far var flodguden Acheloos. 

Sagohjälten Odysseus undkom sirenerna, enligt Homeros, genom att täppa till kamraternas öron med vax och låta binda sig vid fartygets mast. Skälet till att Odysseus inte täppte till de egna öronen var, att han ville höra sirenernas sång.

Referenser 

Gudinnor i grekisk mytologi
Radio- och TV-verket

Radio- och TV-verket (RTVV) var en svensk statlig förvaltningsmyndighet, som sorterade under Kulturdepartementet.

Historik 
Myndigheten bildades den 1 juli 1994 när Styrelsen för lokalradiotillstånd, Närradionämnden, Kabelnämnden och Radionämnden ombildades till två nya myndigheter: RTVV och Granskningsnämnden för radio och TV (GRN).

Regeringen föreslog den 18 mars 2010 i propositionen En ny radio- och tv-lag (prop. 2009/10:115) att RTVV och Granskningsnämnden för radio och TV avvecklas. Regeringen gjorde bedömningen att myndigheternas verksamheter, skulle tas över av den nyinrättade Myndigheten för radio och tv.

Uppgifter 
RTVV hade till uppgift att utöva tillsyn och besluta om tillstånd, avgifter och registrering i frågor som rör ljudradio- och TV-sändningar riktade till allmänheten i de fall uppgifterna inte ligger på regeringen eller någon annan särskilt angiven myndighet. Myndigheten följde utvecklingen inom medieområdet. 

RTVV hade också till uppgift att utöva tillsyn och besluta i frågor om sådana utgivningsbevis som innebar att en webbplats omfattas av yttrandefrihetsgrundlagens bestämmelser. 

Verket gav tillstånd för sändning av marksänd digital-tv, närradio, privat lokalradio och tillfällig sändarverksamhet. RTVV ägnade sig också att registrera olika sändningsverksamheter samt att hantera lokalradions koncessionsavgifter.

Organisation 
Myndigheten hade 15 anställda (juli 2008) och lokaler i Johanneshov, Stockholm.

Myndighetschefer 
1994–2000: ?
2000–2009: Björn Rosén, generaldirektör
2009–2010: Magnus Larsson, tillförordnad generaldirektör

Se även
Yttrandefrihetsgrundlagen

Källor 

Myndigheter under Kulturdepartementet
Radio i Sverige
TV-myndigheter
Myndigheter i Stockholm
Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Svenska statliga myndigheter bildade 1994
Svenska statliga myndigheter upplösta 2010
Radio- och TV-lagen

Radio- och TV-lagen (SFS 2010:696) är en lag i Sverige som reglerar sändning av TV-program och ljudradio.

Tillstånd att sända ges av regeringen om sändningarna finansieras med tv-avgift och i övrigt av Myndigheten för radio och tv. Tillstånden kan förenas med villkor. För de villkor som gäller för tv-sändningar via marknätet, se artikeln Sändningstillstånd.

Lagen trädde i kraft 1 augusti 2010, och innebar bland annat liberalare regler för TV-reklam. Innan dess gällde Radio- och TV-lagen (SFS 1996:844).

Referenser

Externa länkar 
 , den nu gällande lagen.
 Radio- och TV-lag (1996:844), den äldre, nu upphävda lagen.

Juridikåret 1996
Radioåret 1996
Radioåret 2010
TV-året 1996
TV-året 2010
Television i Sverige
Sveriges lagar
Svenska historiska lagtexter
Stairway to Heaven

Stairway to Heaven är en låt skriven av Jimmy Page och Robert Plant, framförd av Led Zeppelin. Utgavs på albumet Led Zeppelin IV 1971.

Låten är Led Zeppelins populäraste och mest kända verk och en av de allra mest kända låtarna i modern musikhistoria. Den är åtta minuter och tre sekunder lång, och går från ett akustiskt intro till rock med högre tempo och flera musikinstrument. Den har även röstats fram till den bästa låten någonsin ett flertal gånger.

Låten har påståtts innehålla satanistiska budskap som ska nås genom att låten spelas baklänges. Detta har dock Robert Plant hävdat inte vara avsiktligt.

Låtens uppbyggnad 

Musiken är komponerad av Jimmy Page. Han arbetade med detta under en lång period, och hade alltid någon form av inspelningsmaskin med sig om han skulle komma på något passande till låten. Det akustiska introt sägs vara inspirerat av den instrumentala låten Taurus av bandet Spirit. Led Zeppelin spelade som förband till Spirit under en av de tidiga USA-turnéerna.

Det första utkastet till texten, som skapades av sångaren Robert Plant under en kväll i Headley Grange, var spontant improviserat. Page spelade den instrumentala delen på sin gitarr medan Plant satt med en penna och ett papper. Under kvällen sa Plant plötsligt "my hand was writing out the words, 'There's a lady who's sure, all that glitters is gold, and she's buying a stairway to heaven'. I just sat there and looked at them and almost leapt out of my seat." Hans egen beskrivning av låten var att en kvinna alltid får allt hon vill ha, utan att ge något tillbaka. Det finns dock många alternativa tolkningar av låten.

Låten spelades för första gången i december 1970 i Island Records studion i London.

Live 

Stairway to Heaven spelades för första gången live i Belfast den 5 mars 1971, och spelades under varje konsert, ända fram till trummisen John Bonhams död och gruppens upplösning. När den spelades live förlängde de ofta låten genom att Jimmy Page utökade sitt gitarrsolo och Robert Plant lade till några textrader. Live spelade Page på en dubbelhalsad Gibson EDS-1275, vilket gjorde att han inte behövde byta gitarr när låten gick över till 12-strängat.

Referenser

Externa länkar 
 The Stairway to Heaven website
 Intervju med Robert Plant
 Stairway to Heaven Backwards
 En del av Stairway to Heaven baklänges och framlänges

Låtar av Led Zeppelin
Rocklåtar
Sånger 1971
Engelskspråkiga sånger
Flatenbadet

Flatenbadet är ett strandbad i sjön Flaten vid Flatenvägen 200 i sydöstra Stockholm. Badet är stadens största friluftsbad och ligger i den i huvudsak obebyggda stadsdelen Flaten. Sjön, som är belägen mellan sjön Drevviken och Ältasjön, anses av Stockholm Vatten vara Stockholms renaste sjö, men har sedan 1980-talet fått viss övergödning av fosfor och en alltmer utbredd tät vegetation av vattenväxten axslinga. Badets byggnader ritades av arkitekt Paul Hedqvist och hela anläggningen invigdes den 23 juni 1934. Badet med byggnader och stränder ligger inom Flatens naturreservat som bildades år 2007.

Historik

Flatenbadet har en strand med 1 200 meters längd och en sandyta på 18 000 kvadratmeter. Här finns plats för upp till 15 000 badgäster. Längs stränderna finns flera badbryggor och ett hopptorn. Byggnaderna ritades av arkitekten Paul Hedqvist i en tid när Stockholms stad anlade badplatser och parker med en tydlig social inriktning med syftet att göra friluftsliv mer åtkomligt för Stockholms invånare (se Stockholms parker).

Hedqvist ritade en entrébyggnad med skylten "Flatenbadet" i versaler över ingången. Byggnadens fasader är av gulmålat trä med locklistpanel och grönmålade snickerier. Längs båda sidor om entrén anordnade han längor med omklädnadsrum och servering. Dessa var under många år stängda då underhållet var eftersatt, men efter ett medborgarförslag 2007 som uppmärksammades i media, så initierades ett omfattande renoveringsarbete. Serveringsverksamhet bedrivs i de renoverade samt i nya byggnader av senare datum. 

Bygget av badanläggningen var initialt ett offentligt projekt och utfördes med hjälp av nödhjälpsarbeten. Numera är Hedqvists byggnader grönmärkta av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att bebyggelsen bedöms vara särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. Den 23 juni 2020 eldhärjades och totalförstördes en del av den södra längan med omklädningsrum, duschar och toaletter.

I norra ändan av badet ligger det särskilda Barnbadet. Åren 1935–1978 gick det badbussar hit för stockholmsbarnen (söder om Slussen) som skulle komma ut i naturen och njuta av bad, frisk luft och fria rörelser. En vanlig sommar på 1950-talet besöktes badet under sex veckor av 2000 barn per dag, från fem till fjorton år. De fick simundervisning och till lunch bullar och mjölk. Söder om badplatsen finns ett friluftsområde med campingplats och en före detta idrottsplats. Barn från Stockholm norr om Slussen bussades till Kanaanbadet vid Blackeberg.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Flatenbadets webbplats
 Nätverket Skarpnäcks Hembygd om Flatenbadet

Badplatser i Stockholms län
Flaten
Byggnader ritade av Paul Hedqvist
Grönmärkta byggnader i Stockholm
KLM

KLM Royal Dutch Airlines (, bokstavligen Kungliga Luftfartsbolaget; vanlig engelsk översättning: Royal Dutch Airlines) är det nationella flygbolaget i Nederländerna och är del av Air France-KLM. KLM:s huvudkontor ligger i Amstelveen, nära deras bas på Amsterdam-Schiphols flygplats.
  
KLM gick samman med Air France i maj 2004 och skapade Air France-KLM som är bildat enligt fransk lag med säte på Paris-Charles de Gaulle flygplats. Både Air France och KLM fortsätter att flyga under sina olika varumärken. Air France-KLM är en del av SkyTeam-alliansen med bland andra Aeroflot, Aeromexico, Air Europa, Alitalia, China Southern Airlines, Czech Airlines, Delta Air Lines, Kenya Airways, Korean Air, Tarom och Vietnam Airlines.

Historia
KLM grundades 1919 Koninklijke Luchtvaart Maatschappij som ett av de första kommersiella flygbolagen. Bakgrunden till grundandet var en flygutställning som varit en stor succé och bidragit till ett stort intresse för flyg i Nederländerna. Albert Plesman hade sponsrat utställningen och blev även KLM:s första chef. KLM fick redan innan sitt grundande rätten att kalla sig kungligt av drottning Vilhelmina av Nederländerna. Den första flygningen ägde rum 1920 från London till Amsterdam. 1924 följde den första interkontinentala flygningen till Jakarta i dåvarande Nederländska Indien, dagens Indonesien.

Gerrit Johannis Geysendorffer gjorde sig i slutet av 1920-talet känd för KLM:s pionjärlångflygningar mellan Nederländerna och Nederländska Indien (nutida Indonesien). Han var kapten på den DC-3 som vid flygolyckan på Kastrup den 26 januari 1947 orsakade samtliga 22 ombordvarande människors död, däribland Sveriges tronarvinge Gustaf Adolf.

Flotta

Nuvarande flotta

Historisk flotta  
KLM har tidigare flugit bland annat:

 Airbus A310
 Boeing 737-300, -400
 Boeing 747-200, -300, -400
 Boeing 767-300
 Convair 240
 Convair 340 Metropolitan
 Convair 440 Metropolitan
 Douglas DC-2
 Douglas DC-3/C-47
 Douglas DC-4
 Douglas DC-5
 Douglas DC-6
 Douglas DC-7
 Douglas DC-8
 Douglas DC-9
 Douglas DC-10
 Fokker F-27 Friendship 
 Fokker 100
 Lockheed L-188 Electra
 Lockheed L-049 Constellation
 Lockheed L-749 Constellation
 Lockheed L-1049 Super Constellation
 McDonnell Douglas MD-11 (sista flyg 11 november 2014) 
 Vickers Viscount

Kabinklasser 
KLM erbjuder Business class och Economy class på alla flygplan. På långdistansplanen erbjuds även en tredje klass, Comfort Economy. På kortdistansplanen, kallas Business Class för Europe Select, medan Business Class kallas World Business Class på långdistansplanen.

Se även
 Flygolyckan vid Kastrup 1947
Flygolyckan på Teneriffa 1977

Referenser 

Nederländska flygbolag
Flygbolag bildade 1919
Knästorps församling

Knästorps församling var en församling i Lunds stift och i Svedala kommun. Församlingen uppgick 2002 i Uppåkra församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen utgjorde tidigt ett eget pastorat för att därefter från omkring 1560 till 1962 vara moderförsamling i pastoratet Knästorp och Tottarp. Från 1962 till 2002 annexförsamling i pastoratet Uppåkra, Knästorp, Tottarp, Görslöv, Särslöv och Mölleberga som före 1965 även omfattade Flackarps församling.  Församlingen uppgick 2002 i Uppåkra församling.

Kyrkor 

Knästorps kyrka

Se även
Knästorps socken

Källor 

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Staffanstorps kommun
Stieg Trenters torg

Stieg Trenters torg är ett torg i stadsdelen Farsta strand i Söderort, Stockholm. Torget är cirkelformat och ligger mellan Glavagatan och Farsta strandplan, utanför ingången till tunnelbanestation Farsta Strand, och mitt på torget står en fontän. 

Torget fick sitt namn 1994 efter författaren Stieg Trenter, som föddes på adressen Magelungsvägen 453. Hans föräldrar hade i början av 1900-talet en livsmedelsaffär vid Nynäsbanans järnvägsstation "Södertörns villastad" (numera "Farsta strand") inte långt från platsen, där sonen Stieg hjälpte till då och då. Trenters kriminalroman Träff i helfigur utspelar sig i omgivningarna.

Vid torget finns sedan 1995 en litterär skylt med citat ur Trenters kriminalroman Tiga är silver från 1955.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Farsta hembygdsförening (1984). Södertörns villastad, idyllen som försvann.
 

Gator och torg i Söderort
Farsta strand
Styx

Styx kan syfta på:

 Styx (mytologi) – i grekisk mytologi en underjordisk flod
 Styx (musikgrupp) – ett amerikanskt rockband, bildat 1970
 Styx (måne) – en av Plutos fem månar
 Styx (djur) – ett fjärilssläkte 
 Styx – NATO-beteckning på en rysk en sjömålsrobot, se P-15 Termit
Örebro SK Bandy

Örebro SK Bandy, ÖSK Bandy, är bandysektionen inom ÖSK-alliansen och en av Sveriges mest anrika klubbar inom bandy.

Örebro SK grundades 1908 har spelat 63 säsonger i Sveriges högsta division i bandy, varit i tio SM-finaler och vunnit fem av dessa, första gången 1955 och senast 1967. Klubben hade sin storhetstid under 1950- och 60-talen, då många spelare i Sveriges landslag kom från klubben. Klubben spelade i Sveriges dåvarande högsta division, Allsvenskan, säsongen 2006/2007, men åkte ur efter misslyckat kvalspel. Efter framgångsrikt spel i den nya Allsvenskan säsongen 2007/2008 och kvalspel kvalificerade sig laget för spel i Elitserien säsongen 2008/2009. Den 18 oktober 2008, under firandet av Örebro SK:s 100-årsjubileum, fick klubbens bandysektion en donation på 100 000 SEK .

Redan 1909 vann man dock sitt första distriktsmästerskap, som då gällde Närke/Västmanland, genom att ge Västerås SK stryk med 6-0 i finalmatchen. 1910 anlades genom klubbens försorg en isbana på gården vid "Teknis". 1911 blev klubben återigen distriktsmästare, och återigen finalslog man Västerås SK, denna gång med 3-1.

Första SM-guldet togs 1955 då Edsbyns IF besegrades i finalen med 7-1. Klubbens publikrekord på hemmaplan i seriespel sattes mot Västerås SK den 25 januari 1959 då 12 736 åskådare kom till Eyravallen. Västerås SK sågs länge som ärkerivalen, och lagen möttes ofta i så kallade annandagsmatcher. Den enda SM-final de hittills mötts i är då Västerås SK vann med 4-1 i 1973 års SM-final.

Örebro SK föll ur Sveriges högsta division i bandy säsongen 1989/1990 efter att ha spelat där nonstop sedan premiäråret 1931. Med undantag för två ettåriga sejourer i Sveriges högsta division (1994/1995 och 2006/2007) spelade klubben i Sveriges näst högsta division innan man tog sig till Elitserien jubileumsåret 2008. Den 12 november 2008 spelades klubbens 100-årsjubileumsmatch där Gripen Trollhättan BK besegrades med 5-3 på hemmaplan. Klubben slutade dock sist i Elitserien säsongen 2008/2009 och föll ur serien.
ÖSK vann alla matcher utom en i Allsvenskan i bandy 2020/21 och flyttades därmed upp till Elitserien.

Kända spelare
Olle Sääw
Orvar Bergmark
Lars Buskqvist
Lars Nykvist
Hans Nordin
Benny Lennartsson
Lars-Ove Sjödin
Bengt "Pinnen" Ramström
Gösta "Stockis" Kihlgård
Tage "Tjappe" Magnusson
Karl-Erik Södergren
Björn Sääw
Tomas Knutson
Sören Andersson
Erik Säfström
Bo "KOA" Johansson 
Simon Folkesson

Externa länkar
Örebro SK Bandy

Källor

Bandyklubbar i Sverige
Sportklubbar i Örebro
Bandy
Ray Kroc

Raymond Albert "Ray" Kroc, född 5 oktober 1902 i Oak Park, Illinois, död 14 januari 1984 i San Diego, Kalifornien, var en amerikansk affärsman som var med i ett tidigt skede av snabbmatskedjan McDonald’s.

Under det tidiga 1950-talet var Kroc försäljare av milkshakemaskiner då han gjorde ett besök hos bröderna Dick och Mac McDonald på deras hamburgerrestaurang i San Bernardino i Kalifornien. Han blev så intresserad av deras nydanande teknik för att laga mat att han erbjöd sig att bli McDonald's första franchisetagare. Han öppnade sin första restaurang i Des Plaines i Illinois, vilken blev en omedelbar succé. 1961 köpte han bröderna McDonalds affärsidé för 2,7 miljoner dollar.

En kontrovers uppstod då Kroc öppnade en McDonald's precis intill bröderna McDonalds nya restaurang The Big M, och på det sättet konkurrerade ut dem.

Kroc ägde Major League Baseball-klubben San Diego Padres från 1974 till sin död 1984.

Citat 
 Första meningen i hans bok Grinding It Out: The Making of McDonald's:

Källor

Externa länkar 
 TIME Magazine-profil

Personer inom USA:s näringsliv
McDonald's
San Diego Padres
Födda 1902
Avlidna 1984
Män
Personer från Oak Park
Saint-Tropez

Saint-Tropez är en kommun i departementet Var i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i Frankrike.

Saint-Tropez var från början ett stillsamt fiskeläge som framförallt efter andra världskrigets slut utvecklades till en livlig och internationellt präglad badort. Den är särskilt känd för att vara populär bland så kallade jet-setare och förmögna människor. Orten har bibehållit sin karaktär av fiskeläge även om hamnen och gränderna nu kantas av restauranger, barer och exklusiva boutiquer. Hotel Byblos är världskänt. Det finns ett flertal restauranger med stjärnor i Guide Michelin. I en bukt i grannkommunen Ramatuelle ligger den långa exklusiva stranden Pampelonne, som är kantad med små restauranger och barer. När solen gått ner öppnar strandens nattklubbar och kända som okända festar och bevakas av världens skvallertidningar. I samma bukt är det sommartid en mycket hög koncentration av lyxyachter.

Saint-Tropez är den Franska Rivierans västligaste utpost och ligger vid en havsvik som bär dess namn (Golfe de St Tropez). På motsatt sida av havsviken ligger Sainte-Maxime. I vikens innersta del återfinns den exklusiva Port Grimaud som skapades i ett jätteprojekt under 1960- och 70-talen. Man grävde ur och bebyggde med "fiskarhus" i gammal stil vid en mängd kanaler.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Saint-Tropez

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Var

Källor

Externa länkar 
Turistbyråns officiella webbplats
Saint-Tropez.se - Svensk portal om Saint Tropez

Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Kommuner i Var
Badorter i Frankrike