kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Polisradio

Polisradio är radiokommunikation som poliser använder i sitt arbete.

I Sverige 
I Sverige förstatligades polisväsendet år 1965. Man gjorde då en översyn av de tekniska hjälpmedel som användes. Beslut togs om ett gemensamt radiosystem för hela riket. Det första system som etablerades benämndes System 70 (S70) och gick i drift mellan 1970 och 1972. Därefter följde System 80 (S80) i drift 1984, System 70M (S70M) i drift 1992 och slutligen RAKEL i drift 2011.

Från 2006 till 2010 byggdes kommunikationssystemet RAKEL ut i sju etapper. Detta moderna radiossystem är helt digitalt, krypterat och kan inte avlyssnas av utomstående.

Avlyssning 
Journalister och fotografer brukade förr lyssna på polisens, ambulansens och brandkårens radio för att få förstahandsinformation. Den enklaste mottagaren för polisradioavlyssning är en superregenerativmottagare. Byggsatser till sådana har sålts av postorderföretag. En vanlig rundradiomottagare för FM-bandet är konstruerad så att en liten transistoroscillator kan anslutas till antennen, varvid polisens frekvens kan överföras till FM-bandet med godtagbart resultat. En annan variant är de konvertrar som salufördes på 1960- och 1970-talen innan skannermottagare utvecklades. Numera används oftast skanner som förutom mottagning av polisens radio även kan ta in radio från en mängd andra frekvenser.

Galleri

Se även 
Skanner
Radarvarnare

Polis
Trådlös kommunikation
Fast växelkurs

Fast växelkurs är ett växelkurssystem där ett lands valuta fixeras gentemot en annan värdemätare. Det kan röra sig om ett annat lands valuta, en grupp av valutor eller en värdemätare såsom guld. Om referensvärdet förändras innebär det att landets valuta följer med. Motsatsen till fast växelkurs är flytande växelkurs. 

Genom tiderna har det varit vanligt i västvärlden att knyta valutor till myntmetall, den amerikanska dollarn, det brittiska pundet eller D-mark. Under senare tid har även valutor börjat knytas mot euron.

En fast växelkurs innebär att penningpolitiken är låst när kapitalrörelserna är fria; penningpolitiken används för att stabilisera valutan och kan inte användas för att påverka den inhemska kreditefterfrågan. 
 En hög ränta relativt omvärlden leder till stort kapitalinflöde och tvingar centralbanken att köpa utländsk valuta för att undvika att den inhemska valutan stiger i värde. 
 En låg ränta leder till valutautflöde och att Centralbankens valutareserv minskar.

Svensk historik 
I Sverige har fast växelkurs tillämpats under delar av 1900-talet:
 1871–1915, guldmyntfot.  
 1920-talet, återgång till guldmyntfot efter uppehåll under första världskriget.
 1931, guldmyntfoten överges.
 1945–1973, fast växelkurs inom ramen för Bretton Woodssystemet (devalvering 1949). 
 1973–1977, fast växelkurs mot västtysk mark inom ramen för den så kallade valutaormen (devalveringar 1976).   
 1977–1991, fast växelkurs mot utrikeshandelsvägd valutakorg med extra vikt för USA-dollarn (upprepade devalveringar 1977, 1981 och 1982).   
 1991–1992, fast växelkurs mot ecun (genomsnitt av EU-valutorna). Denna fick överges under finanskrisen i Sverige 1990–1994.
 Sedan 1992, rörlig växelkurs med inflationsmål för Riksbanken.

Se även 
 Bretton Woodssystemet
 Flytande växelkurs

Externa länkar 
 Fasta växelkurser och valutareglering

Makroekonomi
Penningväsen

fr:Régime de change#Régime de change fixe
Borsjtj

Borsjtj (ukrainska, ryska: борщ, polska: barszcz, litauiska: barščiai, rumänska: borș) är en ukrainsk soppa. Den görs oftast på rödbetor, vilket ger den sin karakteristiska röda färg. Det är den nationellt slaviska rätten som finns i flera lokala varianter i grannländerna Belarus, Polen och Ryssland, liksom även i andra östeuropeiska länder som Estland, Lettland och Armenien.

Ursprunget för borsjtj är Kievrus i det som idag är Ukraina. Rätten sattes första gången någon gång under perioden från 400- till 800-talet. 

Borsjtj blev den mest populära maträtten i nuvarande Ukraina under 1500-talet. De första skriftliga omdömena om borsjtj hittar man på en berättelse om huvudstaden Kiev år 1584.

Varianter 
Beroende på vilket land soppan tillagas i, har den ofta olika ingredienser förutom rödbeta, till exempel potatis, morot, tomat, svamp och kött. En typisk rysk borsjtj innehåller rödbetor, kött, vitkål och ibland även potatis och/eller gul lök.

Borsjtj serveras vanligen varm, men kall förekommer, och ofta tillsammans med vispad grädde eller smetana. 

Vegetarisk borsjtj görs ofta i Polen, där den kallas barszcz och serveras med uszka (degknyten), champinjoner och surkål. Det finns även varianter där borsjtj serveras med fisk.

Etymologi 
Ordet borsjtj kommer från ukrainskans ord för björnloka. Björnloka var den ursprungliga huvudingrediensen i maträtten.

Se även 
 Ukrainska köket
 Ryska köket
 Sjtji – rysk kål- och köttsoppa

Källor 

Ukrainska maträtter
Ryska maträtter
Polska maträtter
Mat och dryck i Ukraina
Soppor
Ryska ord och uttryck

ro:Borș
OK Go

OK Go är ett amerikanskt indierockband från Chicago. OK Go bildades år 1998 och är verksamma än idag. Gruppens mest kända verk är troligtvis singeln "Here it goes again". De spelar rockmusik och är influerade av bland annat Cheap Trick, T Rex och Queen. Bandet har flera gånger uppmärksammats för sina annorlunda musikvideor.

Gruppen fungerade som husband för radioprogrammet This American Life. Det var även Ira Glass, radioprogrammets värd, som skrev bandets första officiella biografi och kallade dem för "levande kattmynta" och beskrev deras låtar som "delvis indierock, delvis stadiumrock, delvis up-pop med en touch av Pixies, The Cars eller Elliott Smith.

I Storbritannien slog låten Get Over It igenom och kom med på singellistan (21 plats) den 16 mars 2003. Samtidigt som detta blev musikvideon till samma låt omtalad i Q Magazine.

Debutalbumet är självbetitlat, alltså OK Go, och producerades av Howard Willing och David Trumfio. Albumet innehåller tolv spår och släpptes den 17 september 2002. Innan dess släpptes två ep-skivor, Pink och Brown. År 2005 kom uppföljaren till albumet: Oh No. Oh No innehåller 14 låtar och spelades in i Malmö. Producenten var Tore Johansson, som gjort sig känd med bland annat The Cardigans, Melanie C, New Order, Titiyo och Franz Ferdinand.
I mars 2007 tilldelades bandet Youtube Video Awards 2006 i klassen Most Creative för en video till låten "Here It Goes Again". 2010 släpptes gruppens tredje Of the blue colour of the sky på egen etikett efter att bandet lämnat EMI.

Ok Go har gjort soundtrack till OC, She's the man, och till spelet SSX: on tour.

Bandmedlemmar 

Nuvarande medlemmar
 Damian Kulash - sång, gitarr (1998-idag)
 Tim Nordwind - bas, sång (1998-idag)
 Dan Konopka - trummor, slagverk (1998-idag)
 Andy Ross - keyboard, gitarr, sång (2005-idag)
Tidigare medlemmar
 Andy Duncan - gitarr, keyboard, sång (1998-2005)
Turnerande medlemmar
Burleigh Seaver - keyboard, slagverk (2002)
Ara Anderson - keyboard, slagverk, trumpet (2002, 2004)
Tom Brislin - keyboard, slagverk (2004)

Diskografi 
Studioalbum

EP

 (med Bonerama)

Singlar
2002 - Get it Over (US Alt. #20)
2003 - Don't Ask Me
2005 - A Million Ways
2006 - Do What You Want
2006 - Oh Lately It's So Quiet
2006 - Invincible
2006 - Here It Goes Again (US #38, US Alt. #17)
2009 - WTF?
2010 - This Too Shall Pass (US Alt. #36)
2010 - End Love
2010 - White Knuckles (US Alt. #36)
2011 - The Greatest Song I Ever Heard
2011 - All Is Not Lost
2012 - Needing/Getting
2012 - Skyscrapers
2014 - The Writing's on the Wall
2014 - I Won't Let You Down (US #71)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 
 OK Go, mucho más que un vídeo

Amerikanska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 1998
Tiramisu

Tiramisu (italienska: tiramisù) är en dessert från Italien. Den görs av zabaione och mascarpone som man varvar över kaffeindränkta italienska torra sockrade "kex" som suger åt sig av vätskan av kaffet men också av zabaionnen när desserten får stå och dra - helst över natten.

Tirami su betyder ’dra mig upp’, eller mer bildligt ’pigga upp mig’.

Referenser

Externa länkar 

Italienska desserter
Oil Tasters

Oil Tasters var ett post-punkband från Milwaukee i USA som var aktiva under 1980-talet. De var en av stadens mest kända postpunkgrupper. 

Bandet släppte en tvåspårssingel i december 1980. Singeln innehöll låtarna What's in your mouth och Get out of the bathroom. I augusti 1981 släpptes en trespårs-ep med låtarna That's when the brick goes through the window, Earn while you learn och Smoke.

Bandmedlemmarna var basisten och sångaren Richard LaValliere, saxofonisten Caleb Alexander (Caleb Lentzner) och trummisen Guy Hoffman. Det ovanliga för denna typ av musikgrupp var att inga gitarrer användes.

Diskografi
Studioalbum
1982 - Oil Tasters
Singlar / EP
1980 - What's in Your Mouth? / Get Out of the Bathroom
1981 - That's When the Brick Goes Through the Window / Earn While You Learn / Smoke

Externa länkar
 Guy Hoffman
 Splunge Records

Amerikanska punkband
Liberation Records

Liberation Records är ett sydkaliforniskt skivbolag. Skivbolaget grundades av den då 16-årige David Taba år 1994. Skivbolaget är känt för att ha upptäckt och släppt Home Growns debutalbum och samma år som det grundades släppt en klassisk samlingsskiva med punklåtar. Denna skiva inkluderade låtar från sydkaliforniska artister som senare blev internationellt kända, som Sublime, Blink 182 och Pennywise.

Skivbolaget äger även New American Dream Records.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1994
Natacha Atlas

Natacha Atlas, född 20 mars 1964 i Schaerbeek (Bryssel), är en belgisk sångerska. Hon är känd för sin arabiska- och nordafrikanska musik. Hennes musik har starka influenser från bland annat hiphop, drum and bass, reggae och liknande.

Uppväxt
Natacha Atlas växte upp i Schaerbeek, en marockansk förort till Bryssel i Belgien. Efter föräldrarnas skilsmässa flyttade hon med sin mor till Northampton i England. Hon har lärt sig en mängd språk, som arabiska, franska, engelska, och spanska, och har använt alla språk i sin musik.

Diskografi

, album dedicerat till den egyptiske sångaren och musikern Abdel Halim Hafez.
, betyder ny.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Mantra Recordings
 Beggars US
 Naïve
 TGU
 Mish maoul

Födda 1964
Belgiska sångare under 1900-talet
Belgiska låtskrivare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Schaerbeek
Belgiska sångare under 2000-talet
Samira Said

Samira Saïd egentligen Samira Bensaïd, födelseår oklart, 1957-1961 uppges, i Rabat, är en marockansk popsångerska inom arabisk musik (raï).

Saïd började sjunga redan vid låg ålder. Hon framträdde första gången i marockansk television och flyttade senare till Egypten under det tidiga 1980-talet. År 1983 hade hon sin första riktiga hit: "Alemnah Al hob" vilket gjorde att hon slog igenom i Egypten.

Hennes bäst säljande album är de senaste hon släppt. Hon är gift med den marockanska affärsmannen Moustapha Naboulssi och tillsammans har de en son, Shadi.

Samira deltog år 1980 i Eurovision Song Contest och kom på artonde plats. Låten hette Bitakat Hob.

Diskografi
El hob elli ana a'aycheh (1980)
Bitakat Hob (1980)
ben lif (1981)
Hikaya (1982)
Allemnah el hob (1983)
Ketr al kalam (1983)
Methaya'li (1984)
Lilet el ouns (1984)
Ya damaiti haddi (1984)
Ehki ya chahrazed (1985)
Youm akablak fih (1985)
Ech gab li gab (1985)
Amrak ajib en (1986)
Ana walla anta (1989)
Moch hatnazel a'anak (1986)
Sibak (1986)
Ya ebn al halel (1987)
Ghariba (1988)
Sibni louahdi (1988)
Ensani (1989)
Ba'adin neta'ateb (1990)
Choft el amar (1991)
Hannitlak (1992)
Khayfa (1992)
a'ach'a (1993)
Kolli de echa3at (1995)
Enta habibi (1997)
a'al bal (1998)
Rouhi (1999)
Lila habibi (2001)
Youm Wara Youm (2002)
Aweeny Beek (2004)
Ayaam Hayati (2008)

Externa länkar
http://www.samirasaid.net/

Marockanska musiker
Födelseår saknas
Artister som representerat Marocko i Eurovision Song Contest
Kvinnor
Levande personer
Deltagare i Eurovision Song Contest 1980
Personer från Rabat
Förlorade ägg

Förlorade ägg, eller pocherade ägg, kallas den maträtt där ägg får sjuda utan skal. Man kan skilja på helförlorade eller halvförlorade. På halvförlorade skall gulan synas och pocheras med lite vatten i kastrullen. De helförlorade äggen skall sjuda i mycket vatten för att hela gulan skall bli täckt av äggvitan. Äggen måste vara färska för att inte för mycket av vitan skall flyta ut. Förlorade ägg används bland annat när man gör Ägg Benedict.

Referenser

Äggrätter

it:Uovo (alimento)#L'uovo in cucina
Sanctuary Records

Sanctuary Records var det största självständiga skivbolaget i Storbritannien fram till juni 2007 och till februari 2013 numera Universal Music Group; den 14 februari 2009 blev Sanctuary uppköpta av BMG. Sanctuary sköter cirka 120 aktiva musiker och musikgrupper. Det är också världens största ägare av immaterialrätt med över 150 000 låtar. Skivbolagets vd idag är Merck Mercuriadis.

Företaget grundades år 1976 av Rod Smallwood och Andy Taylor. De två männen möttes för första gången på Trinity College i Cambridge och arrangerade tillsammans dansfestligheter för studenter. År 1979 upptäckte de heavy metalgruppen Iron Maiden på en pub i London. De tog namnet Sanctuary efter en låt från Iron Maidens självbetitlade debutalbum.

I november 2006 hoppade grundaren Rod Smallwood av bolaget och startade ett nytt tillsammans med Iron Maiden - Phantom Music.

Artister 
 Adam Green
 Alison Moyet
 Anthrax
 Belle & Sebastian
 Bizarre
 Black Sabbath
 Blues Traveler
 Corrosion of Conformity
 DragonForce
 Earth, Wind & Fire
 Europe
 Fun Lovin' Criminals
 The Gathering
 Gorky's Zygotic Mynci
 Groove Armada
 Guns N' Roses
 Jane's Addiction
 King Crimson
 KISS
 Lynyrd Skynyrd
 Manic Street Preachers
 Megadeth
 Ministry
 Morrissey
 Kelly Osbourne
 Robert Plant
 Queensrÿche
 Rollins Band
 Status Quo
 Super Furry Animals
 Tesla
 Ween
 Widespread Panic
 William Orbit
 Neil Young

Källor

Noter

Externa länkar 
 Sanctury Records.com
 Sanctuary Group.com

Brittiska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1976
Paul Decauville

Paul Decauville, född 7 juni 1846 i Évry-Petit-Bourg, död 29 juni 1922 i Neuilly-sur-Seine, var en fransk ingenjör, som gjort sig känd för sitt system att bygga lättflyttade temporära järnvägsspår, så kallade Decauvillejärnväg.

Decauville var delägare i och föreståndare för en stor mekanisk verkstad i Évry-Petit-Bourg, i departementet Seine-et-Oise. Han konstruerade 1876 ett nytt och sedermera mycket utbrett system för smalspåriga transportabla järnbanor. Detta system, som bär Decauvilles namn, är så anordnat, att den flyttbara banan består av delar av 5 meter eller 8,25 meter och 1,25 meter längd (de sistnämnda avsedda för krökningar). Dessa har en spårvidd på 400-600 millimeter och är sammanfogade av lätta, nedtill breda, skenor och på dessa undertill fastnitade syllar av stål. Dessa banelement förenas sinsemellan på det sätt, att de vid skenornas ena ände fastnitade skarvjärnen skjutas in under de tillstötande skenornas övre ändar. Vagnarna är särskilt avpassade efter systemet. Sedan Decauville med största framgång anlagt och såsom egen affär drivit järnvägen på Marsfältet i Paris under världsutställningen 1889, förvandlade han sin verkstadsaffär till aktiebolag med 20 miljoner francs kapital. Vid jordschaktningsarbeten, större byggnadsföretag och fabriker ävensom i fält fick Decauvilles järnvägssystem en stor användning. Decauville var 1891-1900 senator för departementet Seine-et-Oise.

Källor

Noter

Franska ingenjörer under 1800-talet
Franskt järnvägsfolk
Franska senatorer
Franska politiker under 1800-talet
Personer från Évry
Födda 1846
Avlidna 1922
Män
Ugglan
Ilan Halimi

Ilan Halimi, född 11 oktober 1982, död 13 februari 2006, var en ung fransk-marockansk judisk man som arbetade som mobiltelefonförsäljare i Paris. 

Den 21 januari 2006 lockades Halimi av en ung kvinna till en lägenhet i Paris utkanter. Där överrumplades han av ett gäng ungdomar, som kallades ”Barbarerna”. Under tre veckors tid utsattes Halimi för skoningslös tortyr, bland annat med knivar och glödande cigaretter. Kidnapparna begärde initialt en lösesumma på € 450 000, men Halimis familj kunde inte anskaffa den. 

Den 13 februari 2006 påträffades den nakne Halimi försedd med handklovar nära ett järnvägsspår i en Parisförort. Han hade omfattande bränn- och skärskador på sin kropp. Dessutom hade hans kidnappare skurit av ett öra och en tå. Halimi avled på väg till sjukhus.

Under de följande veckorna grep fransk polis flera misstänkta personer, bland andra ligans ledare Youssouf Fofana.

Söndagen den 26 februari 2006 hölls i Paris en massdemonstration mot rasism och antisemitism. Man beräknar att mellan 100 000 och 200 000 personer deltog i manifestationen. Bland deltagarna syntes inrikesminister Nicolas Sarkozy, förre premiärministern Lionel Jospin och kardinal Jean-Marie Lustiger.

Referenser

Personer som blivit mördade i Frankrike
Antisemitism
Födda 1982
Avlidna 2006
Män
Lionel Jospin

Lionel Jospin, född 12 juli 1937 i Meudon nära Paris, är en fransk politiker (Socialistiska partiet). Han var Frankrikes premiärminister 1997–2002.

Jospin var i sin funktion av förstesekreterare för socialistpartiet en av president Mitterrands närmaste män under hela åttiotalet. Under denna period var rivaliteten mellan Jospin och en annan av Mitterrands anhängare, premiärministern Laurent Fabius tydlig. 

1988 blev Jospin sport- och utbildningsminister. Efter fyra år som utbildningsminister Michel Rocards och Édith Cressons ministärer tillhörde Jospin de som gavs skulden för socialistpartiets stora misslyckande i lokalvalen 1992. När regeringen ombildades under den nya premiärministern Pierre Bérégovoy blev Jospin därför petad. När Jospin i valet året därpå dessutom förlorade sin plats i nationalförsamlingen tillkännagav han att han skulle dra sig tillbaks från politiken. 

Två år senare, 1995, kandiderade Lionel Jospin för att bli socialistpartiets kandidat i presidentvalet. Nära förknippad med de tidigare årens misslyckanden och därtill kandiderande mot socialistpartiets dåvarande ledare Henri Emmanuelli var Jospin uträknad och överraskade stort när han först lyckades med att bli socialistpartiets ledare och därpå förlora väldigt knappt i presidentvalet mot Jacques Chirac. Efter framgången återkom han som förstesekreterare för socialistpartiet. Inför parlamentsvalet 1997 byggde han en bred koalition under ledning av socialistpartiet med bland annat det franska kommunistpartiet, radikala partiet och de Gröna. Efter stora framgångar i parlamentsvalet utsågs Lionel Jospin till Frankrikes premiärminister. 

Till de större reformen hans regering genomförde hör en sänkning av den generella arbetstiden till 35 timmar i veckan. 

Som sittande premiärminister kandiderade Jospin som socialistpartiets kandidat till presidentposten 2002. Jospin fick endast 16,1% av rösterna i första valomgången och lyckades inte ens ta sig till den andra omgången. Till och med Front Nationals Jean-Marie Le Pen fick fler röster än Jospin. Omedelbart efter valnederlaget deklarerade Jospin sin avgång som premiärminister och att han skulle dra sig tillbaks från politiken helt. 

Hösten 2006 meddelade Jospin att han stod till sitt partis förfogande inför presidentvalet 2007. När det uppenbarades att Ségolène Royal var betydligt populärare meddelade Jospin att han inte tänkte kandidera mot henne, för att inte riskera att splittra partiet.

Politisk karriär 
 1981-1988 Förstesekreterare för Socialistpartiet
 1988-1992 Utbildningsminister
 1995 Socialistpartiets presidentkandidat, åkte ut i andra omgången
 1995-1997 Förstesekreterare för Socialistpartiet för andra gången
 1997-2002 Frankrikes premiärminister
 2002 Socialistpartiets presidentkandidat, åkte ut redan i första omgången

Referenser

Noter

Externa länkar

 Arkiv: 1997–1998, 1998–2000, 2000–2002
Text från hans stora tal i Montreal i april 2009:  (franska)

Personer i Frankrike under 1900-talet
Personer i Frankrike under 2000-talet
Frankrikes regeringschefer
Födda 1937
Levande personer
Män
Personer från Meudon
Storofficerare av Hederslegionen
Shinobi: Heart Under Blade

Shinobi: Heart Under Blade är en japansk film från 2005. Filmen regisserades av Shimoyama Ten.

Handling

Kouga Gennosuke tillhör klanen Kouga och Oboro tillhör klanen Iga. De två klanerna är forna fienden men har varit i fred med varandra i flera hundra år. Klanerna har genom århundradena lyckats utveckla övermänskliga krafter. Gennosuke och Oboro, som blivit kära i varandra, måste träffas i hemlighet. När freden bryts och klanerna åter hamnar i strid mot varandra måste Gennosuke och Oboro motvilligt slåss mot varandra.

Om filmen

Filmen är baserad på Yamada Futaros roman Kouga Ninpou Cho. Temalåten för filmen är HEAVEN av Ayumi Hamasaki.

Rollista (i urval)

Nakama Yukie - Oboro (Iga)
Odagiri Jo - Kouga Gennosuke (Kouga)
Kurotani Tomoka - Kagerou (Kouga)
Sawajiri Erika - Hotarubi (Iga)
Shiina Kippei - Yakushiji Tenzen (Iga)
Masu Takeshi - Muroga Hyouma (Kouga)
Koga Mitsuki - Chikuma Koshirou (Kouga)
Sakaguchi Tak - Yasha-maru (Iga)

Externa länkar

Japanska fantasyfilmer
Japanska romantikfilmer
Filmer 2005
WP:Projekt Japan
Japanskspråkiga filmer
Filmer baserade på fantasyböcker
Min sång skall bli om Jesus

Min sång skall bli om Jesus är en sång med text från 1875 av Fanny Crosby. Varje vers, fyra stycken, har samma inledningsrad. William Howard Doane skrev musiken samma år (G-dur, 4/4). Sången översattes 1878 till svenska av Lina Sandell-Berg, men även Erik Nyström finns angiven som översättare..

Publicerad som
Sionstoner 1889 som nr 798
Svensk söndagsskolsångbok 1908 som nr 161 under rubriken "Böne- och lovsånger".
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 321 under rubriken "Jubel, erfarenhet och vittnesbörd".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 321
Sionstoner 1935 som nr 72 under rubriken "Guds lov".
Sånger och psalmer 1951 nr 51 under rubriken "Jesus Kristus. Jesu härlighet".
Sions Sånger 1951 som nr 132
Förbundstoner 1957 som nr 79 under rubriken "Guds uppenbarelse i Kristus: Jesu person och verk". 
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 323  under rubriken "Det Kristna Livet - Jubel och tacksägelse".
Sions Sånger 1981 som nr 189 under rubriken "Tack och Lov".
Lova Herren 1988 som nr 614 under rubriken "Guds barns tacksägelse och lovsång".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 509  under rubriken "Lovsång, tillbedjan och tacksägelse".
Sångboken 1998 som nr 85.
Sions Sånger (2008)  nr 224. 

Amerikanska psalmer
Stäm upp, stäm upp

Stäm upp, stäm upp är en sång med text från 1886 av Fanny Crosby och med musik av John R Sweney.

Publicerad i 
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1907 som nr 374.
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 351 under rubriken "Jubel, erfarenhet och vittnesbörd".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 345 under rubriken "Det Kristna Livet - Jubel och tacksägelse".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 522 under rubriken "Lovsång, tillbedjan och tacksägelse".

Amerikanska psalmer
Jag vill städs ha Jesus med mig

Jag vill städs ha Jesus med mig är en sång från 1884 med text av Lizzie Edwards, pseudonym för Fanny Crosby och med musik av John R Sweney. Texten översattes till svenska 1913 och bearbetades 1987 av Gun-Britt Holgersson.

Publicerad i 
Kom 1930 som nr 68 under rubriken "Trosliv och helgelse".
Sionstoner 1935 som nr 623 under rubriken "Ungdom". Här lyder dock anslaget Jesus måste jag ha med mig.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 395 under rubriken "Det Kristna Livet - Erfarenhet och vittnesbörd".
Segertoner 1988 som nr 545 med titelraden "Jag vill vara nära Jesus" under rubriken "Att leva av tro - Förtröstan - trygghet".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 565 under rubriken "Erfarenhet och vittnesbörd".

Referenser

Noter 

Amerikanska psalmer