kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Valdemarsson den äldre

För Erik Valdemarsson d.y., den siste av Bjälboätten, se Erik Valdemarsson d.y.

Erik Valdemarsson, född 1271 eller 1272, död 1330, var en svensk prins samt svenskt och norskt riksråd. Han var son till kung Valdemar Birgersson och Sofia Eriksdotter av Danmark. Från honom härstammar Bjälboättens Valdemarsgren. Han var gift med Ingeborg Knutsdotter (Aspenäsätten).

Vapen: Erik Valdemarsson förde i sitt sigill sin moders vapen: tre stolpvis ställda gående lejon.

Han omnämns som riddare och norskt riksråd 1308, och svenskt riksråd 1322.

När hans far 1275 avsattes fick den då treårige Erik tillfälligt skydd hos den norske stormannen Alv Erlingsson. Eftersom han var en potentiell kungakrävare hölls han tillsammans med sin far fånge under 1290-talet. Han hade dock genom modern anspråk i Danmark, vilka hans kusiner de norska härskarna Erik och Håkon Magnusson hävdade tillsammans med sina egna. När en svensk-norsk allians bildades 1302  släpptes han också ur fängelset, och fick följa sin svenske kusin, hertig Erik Magnusson till Norge, där han stannade kvar under oroligheterna i Sverige, och utsågs till norskt riksråd. Han medverkade som förhandlare till Erik Menved och Håkon Magnussons allians mot de svenska hertigarna, och Erik Menved lovade att han skulle få de danska godsen. När Håkon försonades med hertig Erik 1310 avtalades att han skulle få gods i Sverige som kompensation mot anspråken, vilket dock aldrig skedde.

En uppgift att han skulle ingå i hertig Eriks råd år 1317 bygger på ett förfalskat brev. 

Under den svensk-norska personalunionen genom Magnus Eriksson tycks hans ställning bättrats, och 1319 gifte han sig med dottern till förmyndarstyrelsens ledare, drotsen Knut Jonsson (Aspenäsätten). Sommaren 1322 omnämns han som svenskt riksråd, nummer två i uppräkningen efter drotsen. 

Han försökte på nytt under oroligheterna i Danmark 1327–1328 att hävda sin arvsrätt, men förgäves.

Familj
Han var gift med Ingeborg Knutsdotter (Aspenäsätten), dotter till drotsen Knut Jonsson (Aspenäsätten).
Han hade sonen Valdemar, som i sin tur hade sonen Erik, den siste av Bjälboätten.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Norska riksråd
Svenska riksråd
Svenska prinsar
Bjälboätten
Personer i Sverige under 1200-talet
Personer i Sverige under 1300-talet
Födda 1270-talet
Avlidna 1330
Män
Wallace Harrison

Wallace Kirkman Harrison, född 28 september 1895 i Worcester i Massachusetts, död 2 december 1981 i New York, var en amerikansk arkitekt.

Harrison är framför allt ihågkommen för sina storskaliga kontorskomplex i New York, och då i synnerhet Förenta nationernas högkvarter. 

Harrison, som i praktiken saknade formell utbildning, praktiserade hos Harvey Corbett och Gustave Umbdenstock. Harrison samarbetade med Max Abramovitz i många projekt som inkluderade lägenheter, villor, museer, skolor och forskningsbyggnader.

Verk i urval
 Empire State Plaza, Albany, 1976
 Metropolitan Opera House, Lincoln Center, New York, 1966 
 Förenta nationernas högkvarter, New York, 1952
 Rockefeller Center, New York, 1932-40

Referenser

Externa länkar

Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Män
Födda 1895
Avlidna 1981
Personer från Worcester, Massachusetts
Ingeborg Knutsdotter (Aspenäsätten)

Ingeborg Knutsdotter (Aspenäsätten), död före år 1345, var en svensk prinsessa och som änka nunna i Sankta Klara kloster i Stockholm.

Biografi 
Ingeborg Knutsdotter föddes som dotter till Knut Jonsson (Aspenäsätten), som var Sveriges drots 1311-1322, och Katarina Bengtsdotter (Bjälboätten).

Hon gifte sig år 1319 med prins Erik Valdemarsson av Sverige, son till den avsatte kung Valdemar Birgersson. Hon blev mor till Valdemar Eriksson som i sin tur fick sonen Erik Valdemarsson d.y. (död 1390), den siste av Bjälboätten.

Ingeborg blev änka 1330. Hon var vid liv den 31 januari 1333, då hon av sin far överlämnades som nunna till Sankta Klara kloster i Stockholm, tillhörande Sankta Klaras orden, men anges vara ha dött före år 1345.

Källor
 Erik Valdemarsson d.ä., urn:sbl:15409, Svenskt biografiskt lexikon (art av J. Rosén.), hämtad 2013-12-30.

Svenska prinsessor
Aspenäsätten
Kvinnor
Födda 1300-talet
Avlidna 1300-talet
Personer i Sverige under 1300-talet
Svenska nunnor
Svenska klarissor
Hendrik Petrus Berlage

Hendrik Petrus Berlage, född 1856 i Amsterdam, död 1934 i Haag, var en holländsk arkitekt.

Biografi 
Berlage studerade för Gottfried Semper vid Eidgenössische Polytechnische Hochschule i Zürich under 1870-talet. Influerad av bl.a. Henry Hobson Richardson, Louis Sullivan och Frank Lloyd Wright.

Berlage brukar kallas "modernismens fader" i Nederländerna. Han påverkade grupperingar som De Stijl, Amsterdamskolan och de nya objektivisterna. Förutom teoretiska bidrag genomförde Berlage i samarbete med Theodor Sanders en rad projekt som varierade från det praktiska till det utopiska. Främst ihågkommen för fondbörsen i Amsterdam.

Projekt 

 Fondbörsen, Amsterdam, Nederländerna, 1897-1909 
 Christian Science Church, Haag, Nederländerna, 1925-1926
 Stedelijk Museum (stadsmuseum), Haag, Nederländerna, 1927-1935

Källor

Externa länkar 
 
 greatbuldings.com - Kort biografi

Nederländska arkitekter
Alumner från ETH Zürich
Födda 1856
Avlidna 1934
Män
Personer från Amsterdam
Magnus Bengtsson (Bjälboätten)

Magnus Bengtsson, fogde på Kalmar slott och lagman i Östergötland från (senast) 1247 till sin död 1263. Var gift med Ragnhild som dog 1262.

Magnus var sannolikt son till Bengt Magnusson (Bjälboätten) och räknas som stamfar till Bjälboättens lagmansgren. 

Magnus var far till östgötalagmannen Bengt Magnusson (död omkring 1294), och Ulfhild Magnusdotter.

Det finns ett felplacerat gravmonument tillägnat kung Magnus Nilsson i Vreta klosterkyrka som antagligen har tillkommit genom att Rasmus Ludvigsson förväxlade uppgifterna från fragment av en äldre gravsten med att det är denne Magnus Bengtsson eller hans sonson och namne som egentligen har sin familjegrav i koret där monumentet står.

Referenser

Noter

Källor 
O. Brenner: Nachkommen Gorms des Alten. Lyngby, 1978
D. Schwennicke: Europäische Stammtafeln, Vol. II, Tafel 116. Marburg, 1984
Prof. H Stoyan, Personendatenbank des höheren Adels in Europa; Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg

Bjälboätten
Lagmän i Östergötland
Slottsfogdar
Män
Födda okänt år
Avlidna 1263
Personer i Sverige under 1200-talet
Charles Holden

Charles Holden, född 1875, död 1960, var en brittisk arkitekt.

Han ritade många tunnelbanestationer för London Public Transport Board (idag Transport for London) under Frank Pick. Under en tid då de historiska stilarna fortfarande höll Storbritannien i ett järngrepp, ritade Holden stationshus i en renskrapad klassisk stil dominerad av tegel. Samtidigt innebar Holdens arbete att stationerna fick en mer enhetlig utformning med mycket konstnärlig utsmyckning.

Externa länkar 
 Design for London Transport, på London's Transport Museum

Brittiska arkitekter
Londons tunnelbana
Födda 1875
Avlidna 1960
Män
Adolf I av Holstein

Adolf I av Holstein, död 13 november 1131, var den första greven av Schauenburg från 1106 och den andra greven av Holstein från 1111. Han var ett viktigt bidragade till koloniseringen och germaniseringen av länderna norr om Elbe.

Biografi 

Adolf I kan vara identisk med den Adolf som 1096 nämns i en urkund av biskopen av Minden, men det kan också vara fadern med samma namn.

Adolf I förvärvade Osterburg och anlade borgen Schauenburg på Nesselberg. Från 1106 anförtroddes han militäriska och organisatoriska uppgifter i Holstein av hertig Lothar av Sachsen, och 1111 blev han genom Lothars försorg greve av Holstein-Wagrien-Stormarn. Kärnan i detta grevskap vid tyska gränsen utgjordes av områdena norr och öster om Hamburg.

Adolf förde ständiga krig mot Danmark och mot de slaviska stammarna, hade ett nära samarbete med furst Henrik av Mecklenburg, gynnade den tyska kolonisationen i sina områden och var ett troget stöd till tyske kungen.

Adolf avled enligt Chronicon Holtzatiæ 1131, efter den 13 november, och begravdes i Minden.

Äktenskap och barn 

Adolf I gifte sig den 8 februari, dock okänt vilket år, med Hildewa. Paret fick följande barn:

 Hartung, stupade i slaget vid Kulm i Böhmen 18 februari 1126
 Adolf II av Holstein (stupad 1164), greve av Holstein

Referenser 

 Jordan, Karl: Heinrich der Löwe, Deutscher Taschenbuch Verlag München, sida 17,125
 Chronicon Holtzatiæ 13, MGH SS XXI, sida 261.

Personer i Tyskland under 1100-talet
Födda 1000-talet
Avlidna 1131
Män
1620-talet



Händelser 
 1620 - Engelska puritaner reser från England till Amerika med båten Mayflower.
 1621 - Sverige erövrar Riga. Livland kommer att vara svenskt till 1721.
 1628 - Regalskeppet Vasa kapsejsar och sjunker under sin jungfrufärd i Stockholm.

 Trettioåriga kriget pågår för fullt. Sverige beslutar 1628 att gå med, men inträdet sker först 1630.

Födda 
 1623 - Blaise Pascal, fransk matematiker.

Avlidna 
28 januari 1621 – Paulus V, påve.
31 maj 1621 – Filip III av Spanien, kung av Spanien och kung av Portugal.
25 januari 1622 – Karl Filip, prins av Sverige.
8 juli 1623 – Gregorius XV, påve.
26 februari 1625 – Anna Vasa, prinsessa av Sverige.

Externa länkar
1630-talet



Händelser 
Trettioåriga kriget

Födda 
5 september 1638 – Ludvig XIV av Frankrike, kung av Frankrike.

Avlidna 
 1630 - Johannes Kepler, tysk astronom och fysiker.
30 april 1632 - Sigismund III, Polsk kung, Litauisk Storfurste/ Sigismund I, Svensk Kung.
 6 november 1632 - Gustav II Adolf, kung av Sverige 1611-1632.
15 februari 1637 - Ferdinand II, tysk-romersk kejsare.

Externa länkar
1610-talet



Händelser 
 Nederländska stormaktstiden får sin början
 1613 - Dynastin Romanov kommer till makten i Ryssland.
 Freden i Knäred sluts.
 1617 Freden i Stolbova sluts.

Födda 
1610 – Per Stöltenhielm, svensk militär och adelsman.
22 april 1610 – Alexander VIII, påve.
16 maj 1611 – Innocentius XI, påve.
13 mars 1615 – Innocentius XII, påve.

Avlidna 
 1611 - Karl IX, Sveriges riksföreståndare 1599-1604 och Sveriges kung 1604-1611.

Externa länkar
1640-talet

1640-talet är det sista årtiondet av Trettioåriga kriget, som avslutas genom Westfaliska freden 1648.

Händelser 
 1641 - Staden Madras i Indien grundas av Brittiska Ostindiska Kompaniet.
 1642 - Bibeln utges i sin helhet på finska.
 1642 - Slaget vid Leipzig
 1642 - Engelska inbördeskriget bryter ut
 1644 - Drottning Kristina blir myndig och regerande svensk drottning. Hon kröns dock först vid riksdagen 1650.
 1648 - slaget vid Prag
 1649 - Karl I av England avrättas

Födda 
 1643 - Isaac Newton, engelsk vetenskapsman.

Avlidna 
 1642 - Galileo Galilei,italiensk vetenskapsman.

Externa länkar
1650-talet



Händelser 
 1650 - Drottning Kristina kröns till Sveriges drottning.
 1652 - Olof Rudbeck demonstrerar i Uppsala sin epokgörande upptäckt av lymfkärlen. Resultaten publiceras 1653.
 1653 - Taj Mahal i Indien färdigställs.
 1654 - Drottning Kristina abdikerar och lämnar Sverige. Hon efterträds på tronen av Karl X Gustav. Han gifter sig med Hedvig Eleonora.
 1655 - Karl X Gustavs krig mot Polen börjar.
 1658 - Svenska hären tågar över Lilla och Stora Bält och framtvingar freden i Roskilde, där Skåne, Blekinge, Bohuslän, Trondheims län och Bornholm blir svenskt.

Födda 
 1659 - Anna Margrethe Lasson, dansk författare.

Avlidna 
 1654 - Axel Oxenstierna, svensk rikskansler.

Externa länkar
1660-talet



Händelser 
1664 - Den holländska kolonin New Amsterdam överlåts åt England och byter namn till New York.
1666
Englands huvudstad London härjas av en stor brand.
Lunds universitet grundas. Undervisningen börjar 1668.

Födda 
1661 - Christopher Polhem, svensk uppfinnare.

Avlidna 
1660 - Karl X Gustav, Sveriges konung, efterträds av Karl XI.

Externa länkar
1590-talet



Händelser 
 25 februari 1593 - Uppsala möte hålls
 19 februari 1594 - Sigismund kröns i Uppsala domkyrka
 25 september 1598 - Slaget vid Stångebro utkämpas.
 10 november 1599 - Åbo blodbad äger rum.

Födda 
13 juli 1590 – Clemens X, påve.
9 december 1594 – Gustav II Adolf, kung av Sverige.
10 mars 1596 – Maria Elisabet av Sverige, prinsessa av Sverige.
13 februari 1599 – Alexander VII, påve.

Avlidna 
10 augusti 1590 – Kristina av Danmark, prinsessa av Danmark, hertiginna av Milano och hertiginna av Lothringen.
27 augusti 1590 – Sixtus V, påve.
27 september 1590 - Urban VII, påve.
16 oktober 1591 – Gregorius XIV, påve.
30 december 1591 – Innocentius IX, påve.
17 november 1592 – Johan III, kung av Sverige.

Externa länkar
Selene

Selene är en mångudinna inom den grekiska mytologin. Mest känd från myten om Endymion. Selene avbildades ofta åkande i en vagn dragen av två hästar eller vita oxar. Hon är mycket omtyckt bland poeter.

Släktskap 
Enligt de flesta källor är Selene dotter till titanerna Hyperion och Theia. Detta skulle innebära att hon är syster till Helios (solen) och Eos (gryningen). Det finns dock antik litteratur som beskriver henne som dotter till Pallas (kanske titanen Pallas) och Euryphaessia alternativt dotter till Helios eller Zeus.

Selene hade enligt myten många romanser vilket resulterade i ett flertal barn. Gudinnan hade 50 döttrar med Endymion, tre döttrar med Zeus (Pandia, Erse (daggen) och Nemea). Enligt vissa källor resulterade romansen med Zeus i att det nemeiska lejonet föll till jorden.

Tillbedjan 
Selene var inte en av antika Greklands största gudar, men hon tillbads av vissa vid ny- och fullmåne.¹ Hon sågs som en ung kvinna med mycket blekt ansikte. Hon avbildades ofta med en fackla i handen och med en halvmåne som en krona på huvudet. Ibland sitter hon i en vagn dragen av två hingstar eller vita oxar, andra gånger rider hon i stället på djuren.

Endymion 
Uppgifter om vem Endymion var skiftar i olika källor. Ibland beskrivs han som en jägare, andra gånger är han herde, prins eller till och med kung. Ofta är han dessutom son till Zeus och nymfen Kalyke. Enligt myten förförde Selene Endymion när han sov i en grotta. Paret fick 50 döttrar tillsammans (representerar ibland månaderna mellan de olympiska spelen), men Endymion var dödlig och Selene visste att han skulle dö ifrån henne. Här går uppgifterna återigen isär. Några anser att Endymion själv bad Zeus att ge honom evigt liv, men de flesta menar att det var Selene som inte ville att han skulle dö. Enligt de flesta versioner av myten lät i alla fall Zeus Endymion sova i evigheten och varje natt kommer Selene och besöker honom.

Selene har i olika källor olika motiv för att be Zeus om tjänsten. De tre vanligaste är:
 Hon ville inte att han skulle dö ifrån henne.
 Hon stod inte ut med att se honom åldras.
 Hon ville återskapa stunden hon först såg honom.

Pan 
I den grekiska mytologin hade Pan många romanser, men en av de mest berömda var den med Selene. Pan dolde sin identitet med hjälp av en vit fårfäll och lockade in Selene i skogen. Senare ska han också ha gett henne en hjord vita oxar.

Referenser 

Mångudar
Gudinnor i grekisk mytologi
Theia

Theia var i grekisk mytologi en av titanerna, gift med Hyperion och mor till Helios, Selene och Eos. Hon var dotter till Gaia och Uranos. Hon är ibland även omnämnd som guldets gudinna.

Släktskap

Källor

 https://www.theoi.com/Titan/Titanides.html
 https://www.theoi.com/Titan/TitanisTheia.html

Se även
405 Thia

Gudinnor i grekisk mytologi
Staël von Holstein

Staël von Holstein, uttalas [stal fånn hóllstajn] är en  svensk, rysk, livländsk och estländsk adelsätt (nummer 834) bosatt både i de länderna och i England, Frankrike, Tyskland och USA.

Ätten Stahl eller Staël från Rhendalen är belagd från 1189. I slutet av 1400-talet flyttade en gren till Livland. Stamfader för den svenska grenen blev sedan majoren i polsk tjänst Hildebrand Staël (död 1587). Hans söner var kaptenen Johan Staëls (död 1691) och borgmästaren i Pernau, Mattias Staëls (död 1650). Samtliga barn naturaliserades såsom svenska adelsmän 1652 och introducerades 1675. Ätten uppflyttades 1778 till dåvarande riddarklassen.

Ätten utgrenades 1719 i friherrliga ätten Staël von Holstein, nummer 155. Grenar av ätten, som 1869 respektive 1881 upphöjdes i rysk baronlig värdighet, har intagits på riddarhusen i Estland och Livland och levde till 1917 i Ryssland samt fortlever nu i England, Frankrike, Tyskland och USA, bland annat huvudmannagrenen.

Den 31 december 2014 var tio personer med efternamnet Staël von Holstein folkbokförda i Sverige, medan 37 personer hade efternamnet Stael von Holstein (stavning utan trema).

Personer med namnet Staël von Holstein eller med varianter av detta namn

 Axel Staël von Holstein (1848–1908), militär
 Corfitz Ludvig Staël von Holstein (1753–1819), militär och politiker
 Erik Magnus Staël von Holstein (1749–1802), diplomat, gift med Germaine de Staël
 Fabian Wilhelm Staël von Holstein (1797–1873), militär och politiker
 Georg Bogislaus Staël von Holstein (1685–1773), militär
 Germaine de Staël (1766–1817), fransk författare och salongsvärd
 Jacob Staël von Holstein (1628–1679), militär
 Jacob Axel Staël von Holstein  (1680–1730), militär
 Joachim Staël von Holstein (1759–1836), militär och företagsledare
 Johan Staël von Holstein (född 1963), företagsledare
 Mathilda Staël von Holstein (1876–1953), advokat och feminist
 Nicolas de Staël (1914–1955), rysk målare
 Otto Wilhelm Staël von Holstein (1834–1902), jurist och ämbetsman
 Otto Wilhelm Staël von Holstein (militär) (1668–1730)
 Otto Wilhelm Staël von Holstein (1802–1884), jurist och ämbetsman

Släktens vapenblasonering i Riddarhuset
”...Skölden hvijth, där uthi otta röda kulor, åfven oppå skölden en öppen tornerehielm, täckedh och krantzen medh rött och hvitt fördeelte. Åfven oppå hielmen tvenne hvijthe boffelhoren emillan otta kulor, aldeles som thedh medh sine rätte färgor här repræsenteradt och afmåladt finnes...”

Referenser

Externa länkar
Ättens vapensköld i Riddarhusets vapenregister
  Tyska släktgrenens hemsida
svenska släktgrenens hemsida (in Swedish and in English)
 

  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Estland - adelsätter i estländska Riddarhuset
 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Livland - adelsätter i livländska Riddarhuset

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Ryska adelsätter
Livländsk adel
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Veda

För byn Veda, se Veda, Härnösands kommun.
Veda (sanskrit वेद "vetande") är hinduismens äldsta "boksamling". De äldsta delarna kan härstamma från åren 1900–1100 f. Kr. (den exakta åldern är omtvistad), men de har under tidens gång omredigerats. Dagens version härstammar från åren strax före Kristus.

Ordet veda betyder vetande. Såsom vetande betraktades emellertid framför allt kunskapen om gudarna och den hållning människan bör inta gentemot dem. "Veda" är alltså det religiösa vetandet.

Begreppet är dock inte begränsat till en enda helig bok utan omfattar hela kretsen av den fornindiska religiösa litteraturen, sakrala verk av mycket olika karaktär, vars tillkomst tagit flera århundraden i anspråk. I muntlig tradition har denna litteratur fortplantats och ständigt svällt ut. Veda betraktas redan vid sitt första framträdande som en helig bok vilande på gudomlig uppenbarelse.

Veda är uppdelad i dessa fyra delar: 

 Rigveda
 Yajurveda
 Samaveda
 Atharvaveda

I den antivediska buddhismens äldsta texter, Tipitaka, talas på flera ställen om Vedatexterna som "det trefaldiga vetandet". Av detta och andra skäl är det mycket möjligt att Atharvaveda är av senare datum.

Se även 
Vedalitteraturen

Referenser

Sanskritspråkig litteratur
Hinduiska skrifter
Bille August

Bille August, född 9 november 1948 i Brede nära Köpenhamn, är en dansk regissör, filmfotograf och manusförfattare. 1988 vann han Oscar för bästa utländska film, för sin Pelle Erövraren (1987).

Biografi 
Bille August började sin karriär som fotograf/filmfotograf, bland annat för ett antal svenska filmer under 1970- och 80-talen som exempelvis Jörn Donners Män kan inte våldtas (1978) och den internationella Gräset sjunger (1981), innan han i Danmark debuterade som regissör med Honungsmåne (1978). Han studerade på Christer Strömholms fotoskola 1967 och vid Danska Filmskolans filmfotograflinje 1971-73. Han har till stora delar varit verksam i Sverige genom åren.

Som en av Danmarks i dag mest internationellt kända och verksamma regissörer har han vunnit uppmärksamhet för regin av Pelle Erövraren (1987) och Ingmar Bergmans TV-serie Den goda viljan (1991), vilka öppnade vägen för internationella filmer som Andarnas hus (1993), Jerusalem (1996), Fröken Smillas känsla för snö (1997) och Les Misérables (1998). 1992 vann han Guldpalmen vid Cannes Filmfestival för Bästa film med Den goda viljan, och för Pelle Erövraren vann han bland annat Golden Globe och Oscar för bästa utländska film.

Den 23 september 2011 tillkännagav Bille August att han flyttar större delen av sin verksamhet till Hangzhou i Kina, där han blir Konstnärlig chef/Art Director för det 2010 startade film- och mediabolaget Tianpeng Media, som hittills producerat två långfilmer. I egenskap av utländsk filmregissör har han också inbjudits av regionledningen i Hangzhou att fungera som en "kulturkonsult" för regionen.

Familj
August har varit gift fyra gånger och har åtta barn. Bland annat var han tidigare gift med den svenska skådespelaren och regissören Pernilla August, som han samarbetade med i Den goda viljan. Tillsammans har de döttrarna Asta Kamma August och Alba August.

Filmografi (urval)

Som regissör 

 (kortfilm)

Som fotograf

Referenser

Externa länkar 

 
 

Danska filmregissörer
Danska filmfotografer
Danska manusförfattare
Födda 1948
Män
Levande personer
Guldbaggenominerade
Anders de Wahl

Anders de Wahl, i folkbokföringen alltid skriven Andreas, född 9 februari 1869 i Stockholm, död 9 mars 1956 i Stockholm, var en svensk skådespelare. Anders de Wahl läste under en lång tid Alfred Tennysons ”Nyårsklockan” på Skansen vid midnatt på nyårsafton. Det hann bli 51 uppläsningar under åren 1897–1955, som även sändes i radio från 1935.

Biografi 
Anders de Wahl var son till musikdirektören Oscar de Wahl och skådespelaren och operettsångerskan Anna de Wahl, född Lundström.

Efter anställning på Wicanders korkfabriks kontor var de Wahl 1889–1891 elev vid Kungliga dramatiska teatern, 1891–1892 anställd vid August Lindbergs sällskap, 1892–1907 vid Albert Ranfts teaterföretag och 1907–1919 vid Dramatiska teatern. Vårsäsongerna 1920–1922 arbetade han vid Svenska teatern och åter vid Dramatiska teatern 1922–1930. de Wahl gästspelade även i Köpenhamn, Oslo och Helsingfors, och företog egna turnéer på svenska landsorten. Han turnerade därtill i USA som uppläsare.

de Wahl skrev själv pjäsen För tidigt, där han i rollen som Ville år 1892 hade en av sina tidiga framgångar.

Anders de Wahl var ogift, homosexuell i det fördolda och ligger begravd på Adolf Fredriks kyrkogård i Stockholm.

Filmografi i urval

Teater

Roller

Regi

Utmärkelser 
1907: Litteris et Artibus

Bildgalleri från rolltolkningar

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Vidare läsning 
Eric Wennerholm: Anders de Wahl. Människan bakom maskerna (1974)
 Anders De Wahl: Mormor och morfar. Minnen från pojktiden (1954)                       
Per Lindberg: Anders de Wahl (1944)
Helge Wahlgren: Anders de Wahl (Publikens gunstlingar V) (1918)

Externa länkar 

 
 Anders och Anna de Wahls arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket) 
 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska teaterregissörer
Mottagare av Litteris et Artibus
Skådespelare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Gravsatta på Adolf Fredriks kyrkogård
Födda 1869
Avlidna 1956
Män