kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Utrikesnämnden

Utrikesnämnden är en permanent nämnd, utsedd av Sveriges riksdag, under   H.M. Konungens ordförandeskap, som fungerar som ett samrådsorgan mellan riksdagen och regeringen gällande utrikespolitik. Regeringen är skyldig att hålla nämnden underrättad om betydande utrikespolitiska förhållanden och överlägga med den inför beslut av större vikt. På så vis får oppositionen möjlighet att hålla sig informerad om och påverka utrikespolitiska beslut.

Bakgrund och funktion
Utrikesnämnden inrättades år 1921 genom grundlagsändringar i §§ 12 och 54 i 1809 års regeringsform. Dessförinnan kunde konungen, enligt 54 § i 1809 års regeringsform, begära av riksdagen (och tidigare av rikets ständer) att sätta samman ett hemligt utskott för att kunna rådgöra om hemliga ärenden med. Denna bestämmelse hade i sin tur sina rötter i frihetstidens sekreta utskott.

Vänsterpartiet kom med i utrikesnämnden första gången 1994, efter Sovjetunionens kollaps, men hade tidigare varit uteslutet därifrån.

Regeringen kallar nämnden till sammanträde ”så ofta som det behövs” eller när fyra av nämndens ledamöter begär överläggning i en fråga. Sammanträdena sker bakom stängda dörrar. Statsministern bestämmer om annan än ledamot, suppleant, statsråd eller tjänsteman får närvara. Alla som är knutna till nämnden ska ”visa varsamhet” med vad som framkommit.

Statschefen, kung Carl XVI Gustaf, är nämndens ordförande. Har han förhinder träder statsministern in som ordförande.

Om riket är i krig kan utrikesnämndens ledamöter, om möjligt efter samråd med statsministern, besluta att krigsdelegationen ska träda i riksdagens ställe. Hindras nämndens ledamöter av krigsförhållandena att sammanträda, fattas beslutet av regeringen. Att det är nämndens ledamöter som fattar beslutet innebär att statschefen inte deltar i beslutet.

Utrikesnämndens som institution har kritiserats för att vara onödigt hemlighetsfull och omständlig. Även kungens roll som ordförande har kritiserats. Sveriges dåvarande utrikesminister Carl Bildt har dock hävdat att nämnden ger ”stabilitet och tyngd åt hanteringen av utrikes- och säkerhetspolitiken”.

Nuvarande sammansättning
Nämnden består av riksdagens talman (Andreas Norlén) och arton riksdagsledamöter varav hälften är ledamöter och hälften suppleanter. Idag är alla riksdagspartier representerade.

Ordförande - Sveriges Konung
Kung Carl XVI Gustaf

Ledamöter

Riksdagens talman
Andreas Norlén

Se även
 Konselj (Sverige)
 Sekreta utskottet (delvis historisk motsvarighet)

Referenser

Externa länkar 
 Utrikesnämnden – riksdagen.se

Organisationer bildade 1921
Politik i Sverige
Myndigheter under Sveriges riksdag
Sveriges utrikespolitik
Carl Fehrman (litteraturhistoriker)

Carl Abraham Daniel Fehrman, född 3 februari 1915 i Lund, död där 24 maj 2010, var en svensk litteraturhistoriker.

Biografi 
Fehrman blev fil. kand. 1936, fil. mag. 1939, fil. lic. 1942 och fil. dr på en avhandling om Oscar Levertins lyrik 1945, allt vid Lunds universitet. Samma år anställdes han som docent, och 1958–80 var han professor i litteraturhistoria med poetik vid samma lärosäte. 

Från och med avhandlingen intresserade sig Fehrman i synnerhet för förgängelsemotivet i svensk och utländsk lyrik, och behandlar även detta i Diktaren och döden (1952) och Liemannen, Thanatos och dödens ängel (1957). Han skrev även en monografi över Hjalmar Gullberg (1958) och flera essäsamlingar, däribland Poesi och parodi (1957) och Diktaren och de skapande ögonblicken (1974), samt Forskning i förvandling (1972), en överblick över den svenska litteraturforskningens historia. Han var verksam som skribent i Sydsvenska Dagbladet 1945–55 och i Svenska Dagbladet från 1956.

Privatliv 
Carl Fehrman var son till kyrkohistorikern Daniel Fehrman och Elsa, född Björklund, samt dotterson till tidningsmannen Johan Abraham Björklund. Från 1942 var han gift med Maj-Britt Olsson. Han avled på Solbackens äldreboende i Lund.

Bibliografi (urval) 
Levertins lyrik, diss. (Lund: Gleerup, 1945)
Oscar Levertin (Stockholm: Natur & Kultur, 1947)
Diktaren och döden: dödsbild och förgängelsetanke i litteraturen från antiken till 1700-talet (Stockholm: Bonnier, 1952)
Kyrkogårdsromantik: studier i engelsk och svensk 1700-talsdiktning (Lund: Gleerup, 1954)
Ruinernas romantik: en litteraturhistorisk studie (Stockholm: Bonnier, 1956)
Liemannen, Thanatos och dödens ängel: studier i 1700- och 1800-talens litterära ikonologi (Lund: Gleerup, 1957)
Poesi och parodi: essayer (Stockholm: Norstedt, 1957)
Hjalmar Gullberg (Stockholm: Norstedt, 1958; ny rev. utg. 1968)
Forskning i förvandling: män och metoder i svensk litteraturvetenskap (Stockholm: Norstedt, 1972)
Diktaren och de skapande ögonblicken (Stockholm: Norstedt, 1974)
Vin och flickor och Fredmans stråke: Bellman och visans vägar (Stockholm: Norstedt, 1977)
Tal på Övralid 1956 (Motala: Heidenstamsällskapet, 1983)
Lärdomens Lund: epoker, episoder, miljöer, människor (Malmö: Liber, 1984; ny rev. utg. 1993 och 2004)
Dante i Sverige (Trelleborg: Scandante, 1991)
Vinglas och timglas i Bellmans värld (Lund: Litteraturvetenskapliga institutionen, Lunds universitet, 1995)
Litteraturhistorien i Europaperspektiv: från komparatism till kanon (Lund: Litteraturvetenskapliga institutionen, Lunds universitet, 1999)

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Kungl. Vitterhetsakademien (LHA, 1966)
 Hedersledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (HedLVSL, f.d. præses)
1956 – Övralidspriset
1984 – Schückska priset
2006 – Doblougska priset

Källor 
Dödsannons 20 juni 2010, Svenska Dagbladet
Dödsruna 27 juni 2010, Sydsvenskan

Noter

Externa länkar

Vidare läsning 

Svenska professorer i litteraturvetenskap
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Födda 1915
Avlidna 2010
Män
Personer från Lund
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Mauricio Jesperson

Mauricio Jesperson (pseudonym Don Mauricio), född 1888 i Södervidinge, död 1969, var en svensk äventyrare i Sydamerika under mellankrigstiden. 

Runt 1910 studerade Jesperson i Lund där han var studiekamrat till Gunnar Serner (mer känd under pseudonymen Frank Heller). 1910 kom han till Gran Chaco där indianerna fortfarande gjorde raider mot nybyggarnas boskapshjordar. Han var i Sverige under andra världskriget men återvände som sextioåring till den heta provinsen Beni i Bolivia där han under stora strapatser lät röja mark för ett antal estancior, där indiansk arbetskraft kunde få en rimlig bärgning. Ett TV-program om Jesperson sändes hösten 1964.

En kusin, Mabel Hellichius, reste 1966 till Sydamerika, där hon och Don Maricio gjorde en rundresa omfattande Argentina, Brasilien (Amazonas), Bolivia och Peru. Hon besökte då hans kreatursstationer i Bolivia, några så svåråtkomliga att de bara kunde nås genom en dagsritt på oxe genom skog och träsk och moln av stickande insekter. 

Med hjälp av Hellichius' rapporter från den långa resan, personliga upplysningar och Don Mauricos två egna böcker skrev Lise Drougge 1991 en dokumentärroman om Mauricio Jespersons liv.

Böcker (utgivna under pseudonymen) 
 En lundensare i Chaco (1941). Förord av Frank Heller som skildrar deras möte i Monte Carlo 1912, en avgörande tid i bägges liv.
 En svensk caballero vid Pilcomayo (1942)
 I vildmarkens våld (1943)

Litteratur 
 Drougge, Lise: Caballero. Dokumentär roman, Carlsson Bokförlag 1991
 Blomberg, Rolf, Människor i djungeln, 1964
 Dödsruna Sydsvenska Dagbladet Snällposten 11.5.1969

Externa länkar
Intervju 1964 med Nils Linnman i SVT Öppet arkiv. Endast tillgänglig i Sverige.

Svenska äventyrare
Män
Födda 1888
Avlidna 1969
Personer från Södervidinge socken
Radikalismen - kommunismens barnsjukdom

Radikalismen – kommunismens barnsjukdom (ryska: Детская болезнь ”левизны” в коммузме) är en bok skriven av Vladimir Lenin i april 1920 och innehåller Lenins kritik mot vänsterkommunister i bolsjevikpartiet och andra kommunistiska partier. Boken tar upp centrala taktiska frågor som till exempel huruvida kommunister bör delta i borgerliga parlament, hur kommunister bör förhålla sig till kompromisser med borgerliga och socialdemokratiska partier och huruvida kommunister bör arbeta tillsammans med reforminriktade icke-revolutionära fackföreningar.

Boken Radikalismen – kommunismens barnsjukdom delades ut till alla kongressdelegater på Kominterns andra kongress 1920 och översattes därefter till flera andra språk.

Svaret representerades av Herman Gorters Öppet brev till kamrat Lenin vilket trycktes av KAPD (Kommunistische Arbeiterpartei Deutschlands) samma år.

Citat

Källor 
 "Radikalismen" – kommunismens barnsjukdom (1920)
 Öppet brev till kamrat Lenin (1920)

Litteratur 1920
Leninism
Verk av Lenin
Utrikespolitiska institutet

Utrikespolitiska institutet (UI) är ett oberoende institut med uppdrag att främja intresset för och fördjupa kunskapen om utrikes- och säkerhetspolitiska frågor. Det sker dels genom forskning, dels genom informationsverksamhet riktad till en bredare publik. UI drivs som en ideell förening med Utrikespolitiska samfundet som huvudman.

Institutet bildades 1938 som Kommittén för utrikespolitisk upplysning med tidiga medarbetare som Yngve Lorents och Ragnvald Lundström. Institutets nuvarande namn antogs 1940. 

Yngve Lorents var ordförande 1938–50. Bland senare ordföranden märks Kurt Samuelsson, Yngve Möller,  Nils Andrén och Leif Leifland.

Vid institutet bedrivs forskning och analys inom fyra forskningsprogram och två nationella kunskapscentrum:

 Europaprogrammet – om europeisk integration och säkerhet samt Europas internationella och transatlantiska relationer.
 Mellanöstern- och Nordafrikaprogrammet – om geopolitiska dragkamper och social transformation i regionen.
 Asienprogrammet – om maktrelationer i Asien, Asiens globala påverkan samt normer och demokrati i Asien.
 Programmet för global politik och säkerhet – om fred och säkerhet, genus och rättigheter, samt global styrning med inriktning mot klimat och energi.

Regeringen beslöt 2020 att inom UI inrätta två nationella kunskapscentrum: Centrum för Östeuropastudier (Stockholm Centre for Eastern European Studies, SCEEUS) och Nationellt kunskapscentrum om Kina (NKK).

Informationsverksamheten omfattar seminarier, utgivning publikationer samt expertmedverkan i media. Tidskriften Utrikesmagasinet och podden Utblick produceras av en publicistiskt fristående redaktion som också står bakom länderdatabasen Landguiden.

Sedan 2005 delar Utrikespolitiska institutet byggnad med Försvarshögskolan på Drottning Kristinas väg 37 vid Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm. Från 2005 till 2018 drev institutet Anna Lindh-biblioteket tillsammans med Försvarshögskolan. 

Liknande forskningsinstitut utomlands är t ex Chatham House i London och Council on Foreign Relations i New York, båda två grundade strax efter första världskrigets slut. I synnerhet Chatham House kan ha utgjort en förebild för det tidiga UI.

Direktörer

1938–1945: Ragnvald Lundström
1946–1948: Brita Skottsberg Åman
1948–1960: Lennart Hirschfeldt 
1960–1970: Karl E. Birnbaum
1968–1970: Åke Sparring (tf)
1970–1985: Åke Sparring
1985–1988: Nordal Åkerman
1988–1992: Bo Huldt
1992–1995: Rutger Lindahl 
1995–1997: Bo Huldt
1997–2004: Anders Mellbourn
2005–2010: Tomas Ries
2010–2014: Anna Jardfelt
2014–2018: Mats Karlsson
2018–2022: Christer Ahlström
2022– : Jakob Hallgren

Källor
Utrikespolitiska institutet 1938–2013 (broschyr, 2013, PDF), sidan 48
Årsredovisning 2021

Noter

Externa länkar
Utrikespolitiska institutets webbplats

Svenska forskningsinstitut
Svenska offentliga organisationer
Organisationer bildade 1938
Organisationer i Stockholm
Utrikesutskottet (Sverige)

Utrikesutskottet (UU) är ett utskott i Sveriges riksdag. Utskottet bereder ärenden om rikets förhållande till och överenskommelser med andra stater och mellanfolkliga organisationer, skrivelser och liknande ärenden som rör riksdagens internationella delegationer samt bistånd till annat lands utveckling. Utskottet bereder även ärenden om utrikes handel och internationellt ekonomiskt samarbete. Detta gäller om ärendena inte tillhör något annat utskotts beredning.

Sedan 2022 är Aron Emilsson (SD) utskottets ordförande och Morgan Johansson (S) vice ordförande.

Lista över utskottets ordförande

Lista över utskottets vice ordförande

Referenser

Externa länkar 
Riksdagen - Utrikesutskottet

Utskottet
Utskott i Sveriges riksdag
Utskott

Ett utskott är en mindre del av en beslutande församling med en särskild uppgift, ofta att förbereda beslut som senare ska tas i den beslutande församlingen som helhet.

Se även
Kommitté, ett begrepp som används om utskott i vissa länder, men som i svensk förvaltning oftast har en annan betydelse.

Politiska församlingar
Typer av organisationer
Rösträknare

Rösträknare är vanligast en eller två som får i uppdrag på ett möte eller stämma att räkna röster om man begär votering i ett beslut. Rösträknarna ska då enskilt räkna de som är för och emot förslaget, de ska sedan gå fram och ge mötesordföranden resultatet. Om resultaten inte är likadana får voteringen göras om.

Ofta väljs samma person till både rösträknare och justeringsperson.

Sammanträdesteknik
Associationsrätt
Nederländernas Grand Prix 1985

Nederländernas Grand Prix 1985 var det elfte av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1985. Detta var det sista F1-loppet som kördes i Nederländerna.

Resultat 
 Niki Lauda, McLaren-TAG, 9 poäng
 Alain Prost, McLaren-TAG, 6 
 Ayrton Senna, Lotus-Renault, 4 
 Michele Alboreto, Ferrari, 3 
 Elio de Angelis, Lotus-Renault, 2 
 Nigel Mansell, Williams-Honda, 1 
 Martin Brundle, Tyrrell-Renault 
 Nelson Piquet, Brabham-BMW
 Gerhard Berger, Arrows-BMW
 Marc Surer, Brabham-BMW (varv 65, avgassystem)

Förare som bröt loppet
 Huub Rothengatter, Osella-Alfa Romeo (varv 56, för få varv)
 Thierry Boutsen, Arrows-BMW (54, upphängning)
 Philippe Alliot, RAM-Hart (52, motor) 
 Stefan Bellof, Tyrrell-Renault (39, motor) 
 Derek Warwick, Renault (27, växellåda)
 Andrea de Cesaris, Ligier-Renault (25, turbo) 
 Patrick Tambay, Renault (22, transmission)
 Keke Rosberg, Williams-Honda (20, motor) 
 Teo Fabi, Toleman-Hart (18, hjullager)
 Jacques Laffite, Ligier-Renault (17, elsystem) 
 Jonathan Palmer, Zakspeed (13, oljetryck)
 Piercarlo Ghinzani, Toleman-Hart (12, motor) 
 Stefan "Lill-Lövis" Johansson, Ferrari (9, motor) 
 Pierluigi Martini, Minardi-Motori Moderni (1, olycka) 
 Eddie Cheever, Alfa Romeo (1, turbo) 
 Riccardo Patrese, Alfa Romeo (1, turbo)

Förare som ej kvalificerade sig
 Kenny Acheson, RAM-Hart

Noteringar
 Niki Laudas 25:e och sista F1-vinst.

VM-ställning

1985 i Nederländerna
Nederländernas Grand Prix
Gagarin (olika betydelser)

Gagarin kan syfta på:

 Jurij Gagarin (1934-1968), rysk kosmonaut.
 Gagarin (ätt) – rysk fursteätt
 Gagarin Cup – Gagarinpokalen, vinnartrofén i Kontinental Hockey League.

Astronomi 
 1772 Gagarin – en asteroid.
 Gagarin (månkrater) – en nedslagskrater på månen.

Geografi

Armenien 

 Gagarin (ort i Armenien), Gegharkunik,

Ryssland 

 Gagarin, Ryssland – en ort i Smolensk oblast, namngiven efter kosmonauten 

Robotskapade Armenienförgreningar
Robotskapade Rysslandförgreningar
Exkretion

Exkretion är den biologiska process genom vilken en organism separerar de kemiska restprodukterna från sin kropp, vilket är en del av homeostasen. Restprodukterna kallas exkret.

Utsöndringen 
Genom utsöndringen gör sig en kropp av med ammonium och andra ämnen som är skadliga i för hög koncentration, däribland vatten och joner av bland annat natrium, kalium och magnesium. Det som utsöndras är alltså bland annat svett. Ryggradsdjurens främsta organ för utsöndring är njurarna. De ryggradslösa djuren har istället nefridier eller malpighiska kärl och transportepitel.

Se även 
 Sekretion
 Osmoreglering

Fysiologisk feedback
Talas

Talas kan syfta på

Geografi

Finland 

 Talas (ö), Norra Savolax, Varkaus,

Indonesien 

 Mota Masin, vattendrag,

Kazakstan 

 Taraz, Zjambyl, 
 Talas Aūdany, distrikt, Zjambyl, 
 Talas (flod) – en flod i Centralasien med start i Kirgizistan och utlopp i Kazakstan

Kirgizistan 

 Talas (provins), oblast, 
 Talas (distrikt), rajon, 
 Talas (ort), 
 Talas (flod),  – en flod i Centralasien med start i Kirgizistan och utlopp i Kazakstan

Se även
Slaget vid Talas

Robotskapade Finlandförgreningar
Robotskapade Indonesienförgreningar
Robotskapade Kazakstanförgreningar
Robotskapade Kirgizistanförgreningar
Chris DiMarco

Chris DiMarco, född 23 augusti, 1968 i Huntington, New York är en amerikansk golfspelare på PGA Tour.

DiMarco studerade vid University of Florida och blev professionell 1990. Hans framgångar kom sakta och det dröjde till 1994 innan han blev medlem på PGA-touren. Fram till dess spelade han där han kunde och han vann Canadian Tours penningliga 1992 och blev nia på Nike Tour 1993 och blev därmed medlem på PGA-touren.

Han har dock inte alltid lyckats behålla sitt medlemskap på PGA-touren och hans första proffsseger kom på Nike Tour 1997 i Nike Ozarks Classic. Han blev bättre och bättre och hans första seger på PGA-touren kom 2001 i SEI Pennsylvania Classic. Ytterligare segrar följde i 2001 års Buick Challenge och 2002 års Phoenix Open. 2004 hade han slutat bland de 20 bästa i PGA-tourens penningliga fem år i rad och han hade dessutom blivit tvåa i majortävlingen PGA Championship efter att ha förlorat i särspel mot Vijay Singh. 2005 förlorade han i särspel mot Tiger Woods i The Masters Tournament. Detta resultat var tillräckligt för att komma in bland de tio bästa på golfens världsranking.

DiMarco var med i det amerikanska laget i 2003 och 2005 års Presidents Cup samt i 2004 och 2006 års Ryder Cup. Han sänkte den avgörande putten i Presidents Cup 2005.

Meriter

Segrar på PGA-touren
2000 SEI Pennsylvania Classic  
2001 Buick Challenge
2002 Phoenix Open

Övriga segrar
1997 Nike Ozarks Open
2002 CVS Charity Classic (med Dudley Hart) 
2005 CVS Charity Classic (med Fred Funk)
2006 Abu Dhabi Golf Championship

Lagtävlingar
Presidents Cup: 2003, 2005
Ryder Cup: 2004, 2006

Externa länkar
Profil på PGA Tour
Chris DiMarco på Golf Stars Online



Amerikanska golfspelare
Födda 1968
Män
Levande personer
Personer från Huntington, New York
Alumner från University of Florida
Vasaparken, Västerås

Vasaparken är den största parken i centrala Västerås i Västmanland. Den ramas in av stadshuset, konserthuset, centralstationen, Södra Ringvägen, slottet och rådhuset.

Historia
Ursprungligen var parken en kunglig trädgård på dåvarande Munkholmen, vilken Gustav Vasa lät anlägga år 1541. Den öppnades för allmänheten på 1600-talet, då den användes för kägelspel och andra förströelser. Genom ett kungligt brev från 1863 uppläts trädgården för all framtid till staden. Den började då användas som en borgerlig promenadpark, men byggdes samtidigt om och fick karaktären av en engelsk park. I och med detta upplåtande kunde parken inte bära anspråk på namnet Kungsträdgård längre, varför parken döptes om till Vasaparken.

I parken restes stadens första skulptur, en byst av Gustav Vasa som modellerades 1863 av Carl Gustaf Qvarnström. Vasaparken har kvar karaktären av engelsk park, med stora parkträd, en böljande gräsmatta och blomsterplanteringar. I parken finns en damm som tar emot dagvatten från stadens centrala delar. Där finns också rester av det i samband med reformationen  rivna  dominikanerklostrets grundmurar. 

Den senaste stora förändringen i Vasaparken skedde 2001, då konserthuset uppfördes. Parken blev därmed mer levande på kvällstid. Konsten är ett viktigt inslag i parken och här finns bland annat Olle Aldrins Borgarna, Sture Collins Dårarnas båt och Mats Åbergs Våga.

Parker i Västerås
Raskatt

Raskatt är en katt som är stambokförd och har en stamtavla. Detta innebär i allmänhet att kattens föräldrar båda tillhör samma ras och att även de har en stamtavla. Dessa stamtavlor måste vara registrerade hos ett kattförbund, till exempel FIFe, som i Sverige representeras av Kattförbundet SVERAK. I Sverige registreras raskatter också inom WCF-föreningarna i Norden.

En katt som saknar stamtavla kallas för huskatt oavsett hur den ser ut eller vilken bakgrund den har.

Av stamtavlan framgår vilka kattens förfäder är ett visst antal generationer tillbaka, samt vilken ras, färg och teckning katten och dess förfäder har. Stamtavlan underlättar planeringen av aveln genom att man kan se vilka anlag katten kan ha, undvika inavel samt spåra eventuella ärftliga sjukdomar till tidigare generationer. Inom kattklubbarna godkänns endast avel med katter som har en godkänd stamtavla.

Olika kattraser förknippas med olika utseenden och olika temperament. En del raser, såsom abessinier, siames, Ocicat och bengal anses vara aktiva och livliga, medan andra, såsom perser, exotic och brittiskt korthår, är lugnare i temperamentet.

Se även
Lista över kattraser
Easy Mind System
Huskatt

Externa länkar
SVERAK:s officiella webbplats
FIFe:s officiella webbplats
Nordiska WCF:s officiella webbplats

Katter
Kattraser
Carl Gabriel Mörner

Carl Gabriel Mörner (af Morlanda), född 3 oktober 1737, död 12 maj 1828, var en svensk greve, hovmarskalk hos prinsessan Sofia Albertina.

Biografi
Carl Gabriel Mörner var son till greve Adolf Mörner och friherrinnan Agneta Ribbing af Zernava. Sedan han studerat vid Uppsala universitet, blev han auskultant vid Svea hovrätt och hade en tid tjänst vid Justitierevisionen. 1762 blev han kammarherre hos Lovisa Ulrica, och 1774 hovmarskalk hos prinsessan Sofia Albertina.

Han gifte sig 1772 med Lovisa Ulrika Horn af Rantzien. Deras son Adolf Göran Mörner var svenskt statsråd.

Carl Gabriel Mörner invaldes 1801 som ledamot nummer 302 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Källor
 Gabriel Anreps ättartavlor

Noter

Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1737
Avlidna 1828
Män
Svenska hovmarskalkar
Svenska grevar
Carl Gabriel
Stig Schedvin

Stig Schedvin, Stig Göte Schedvin, född 11 mars 1936 i Dalarna, är en svensk målare nu bosatt i Västerås. 

Han målar i olja och bilderna ligger ofta på gränsen till icke föreställande. Motiven är hämtade från minnen och upplevelser, som tolkas genom ett fritt måleri. Mycket kommer från de gamla hemtrakterna i Dalarna och från resor.

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1936
Män
Levande personer
Personer från Dalarna
Astral projektion

Astral projektion eller astralprojektion (även bland annat ut-ur-kroppenupplevelse eller, företrädesvis i troende kretsar, astral resa) är en kontroversiell tolkning av en upplevelse som går ut på att en så kallad astralkropp (eller en persons själ eller medvetande) skiljs från den fysiska kroppen. Detta sägs kunna inträffa eller uppnås i ett hypnagogt tillstånd eller genom drömmar, djup meditation eller droger. Astralkroppen kan sedan färdas till fjärran platser eller en parallell värld kallad för det astrala planet, en förmodat högre nivå av medvetande. Astral projektion är sammankopplat till både religiösa idéer om liv efter döden, nära-döden-upplevelser och New age-rörelsen. 

Det finns inga vetenskapliga bevis på att man medvetet kan lämna kroppen och göra observationer. Flera av de fall som rapporterats i media, exempelvis om patienter som kunnat berätta vad som hänt under operationer där de varit sövda, har visat sig vara falska eller svårverifierbara. Därför räknas astral projektion som pseudovetenskap.

Den moderna vetenskapen har studerat ämnet men har inte kunnat komma fram till några entydiga slutsatser. Det enda man har att tillgå är berättelser av personer som upplevt detta, och detta kvalificerar inte som bevis i vetenskaplig mening. Den biologiska vetenskapen har kommit fram till att tallkottkörteln i hjärnan kan vara kopplad till denna typ av upplevelser.

Några av de mer kända inom området astral projektion är Robert Monroe och Robert Bruce, som båda har skrivit flera böcker om ämnet. Ett par vetenskapsmän som har sysslat med det är Raymond A. Moody och den schweizisk-amerikanska psykiatern Elisabeth Kübler-Ross.

Se även 
 Näradödenupplevelse
 Chakra
 Fiskarhustrun i Palermo
 Benandanti
 Pierina de Bugatis

Källor

Externa länkar 
paranormal.se/astralprojektion
astralinfo.org, (Engelska)

Paranormalt
Förändrade medvetandetillstånd
Parapsykologi
Religionsvetenskap
Pseudovetenskap