kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Teatersmink

Teatersmink används främst till att förstärka eller förändra skådespelares ansiktsdrag. Detta för att minspel och mimik ska synas för åskådarna.

Det kan vara vattenlösligt eller fettlösligt, och vilket som är att föredra är dels upp till aktören, och dels upp till vilket resultat man önskar.
Något som man dock måste tänka på när man sminkar för teater är hur långt det är till publiken. Ju längre avståndet är och ju större scenen är desto mer måste man överdriva sminket så att det syns och ser "naturligt" ut. Något som ser överdrivet ut på nära håll ser bra ut på avstånd. Sminket ska också alltid mattas ut så att intrycket inte blir "glansigt", då detta innebär att stora mängder ljus reflekteras i ansiktet (eller var man nu har applicerat smink). Det kan leda till irritation för åskådarna. En annan anledning till att sminket ska mattas ut är att lampljuset är väldigt varmt, vilket leder till att aktören lätt blir svettig/glansig oavsett. Så det är bra att matta ut det så mycket det går före föreställningen.

Se även
ansiktsmålning

Smink
Scenteknik
Karaoke

För Magnus Ugglas musikalbum, se Karaoke (musikalbum).

Karaoke (japanska: カラオケ, svenskt uttal: /karao:'kə/, från orden kara, 'tom' och ōkesutora 'orkester') är underhållning i form av egen sång till förinspelad musik och med text, företrädesvis från en TV-skärm.

Karaoke är som mest populärt i ursprungslandet Japan och närliggande länder som Kina och Korea, men det finns numera mängder av karaokeställen även i avlägsna länder som Sverige. De första karaokeskivorna på svenska togs fram i slutet av 90-talet av Karaokebutiken som låg i Enskede, Tallkrogen, Stockholm i samarbete med Pioneer Sverige, och följdes strax av Svenska Karaokefabriken som låg på norra sidan av Stockholm. Karaoke betyder ”tom orkester”, det vill säga orkester utan sång. Musiken låter mer eller mindre som artistens original. Den som sjunger karaoke får rollen som vokalist, uppbackad av en orkester (och eventuellt sångstöd och bakgrundskörer), med texten framför sig på en skärm.

I Japan har de traditionella karaokebarerna mer eller mindre dött ut och ersatts av konceptet karaoke box. Anläggningar med karaoke box finns vid varje station i Tokyo och består av ett antal små karaokerum där större eller mindre slutna sällskap roar sig med karaoke. Mat och dryck serveras.

Karaokemusik och karaokevideor finns även tillgängliga på CD, DVD, Laserdisc och internet för alla tillfällen.

De flesta DVD-spelare (för hemmabruk) i Östasien är idag utrustade med mikrofoningångar för karaokebruk som standard och program finns också för VCD, mobiltelefoner och datorer.Singstar är en känd TV-spelsserie som låter spelarna sjunga karaoke.

Det finns även underhållningsprogram på TV som använder sig av karaoke som ett tävlingsmoment, exempelvis Singing Bee. I den amerikanska pratshowen The Late Late Show with James Corden inkluderas programdelen Carpool Karaoke, där programledaren James Corden bjuder in kända musiker att sjunga karaoke med honom, medan han kör runt i (oftast) Los Angeles.

 Se även 
 Allsång
 Duets - en amerikansk långfilm med karaoke''-tema.

Referenser

Musikaliskt framförande
Japanska ord och uttryck
WP:Projekt Japan
Göingeåsen

Göingeåsen/Göingaåsen är en horst med stora bokskogar, söder om Hässleholm och öster om Tormestorp och Finjasjön. Här finns många fornlämningar i form av gravrösen, domarringar och stensättningar. I Spragleröd finns en äldre bokskog där gamla träd och död ved lämnats kvar.

Naturreservat 
Göingeåsen är ett naturreservat och Natura 2000-område. Målsättningen är att resten av reservatet på sikt ska få samma höga naturvärden som skogen i Spraglerödsbranten – en lövskog med gläntor, träd i olika åldrar och rikligt med död ved. Granplanteringarna ska efterhand ersättas av lövskog. 

Från utsiktspunkten Spraglerödshall har man utsikt över Finjasjön och Hovdalafälten. Skåneleden och den 22 km långa Hovdalaleden "Höjdarnas höjdarled" går igenom området.

Referenser
Länsstyrelsen i Skåne län - Göingeåsaen.

Åsar i Skåne
Horstar i Sverige
Naturreservat i Hässleholms kommun
Naturskyddsområden bildade 2012
Iceman

Iceman (tidigare kallad Ismannen i Sverige) är en seriefigur som förekommer i X-men.

Bobby Drake heter den unge man som har kraften att frysa saker och till viss del kontrollera temperaturen. Han är oerhört begåvad.

I serien 
Iceman debuterade i X-Men #1 (september 1963) som en del av original-gruppen. Han slutade i nämnda grupp i Giant-Size X-Men #1 (1975). Under sena 70-talet ingick han i superhjälte-gruppen The Champions med bl.a. Angel (en annan X-Man).
Från 1986 ingick han i gruppen X-Factor, innan han återvände till X-Men 1992.

I filmen 
Han kallas för Iceman och är tillsammans med Rogue. Då hon inte kan vidröra folk utan att absorbera deras krafter har de svårigheter att vara med varandra. Han är dock tåligare än andra på grund av sina mutantiska krafter. Han och Pyro gick tillsammans på professor Xaviers Skola för Begåvade när Rogue kom dit och de tävlade om hennes gunst och Iceman vann. Sedan dess råder en viss rivalitet dem emellan. 

Bobbys familj bor i Boston och kände inte till hans krafter innan han tillsammans med X-men var tvungen att åka dit. De trodde att han var på en vanlig prep-skola. Hans familj, speciellt hans bror Ronny, tog det hårt och fientligt.

I TV-serien (Tecknad) 

Iceman har inte deltagit mycket i de tecknade TV-serierna. Men ofta framställs han som en allmän tjejtjusare och inte speciellt attraherad av Rogue. Rogues förälskelse är då en annan X-Man kallad Gambit.

Filmen "Iceman" 

Amerikansk science fiction från 1984. Under en forskningsexpedition till Arktis hittar några vetenskapsmän en man från stenåldern infrusen i ett isblock sen 40 000 år tillbaka i tiden. De lyckas tina upp honom och väcka honom till liv. Alla utom doktor Shephard ser ismannen som ett forskningsobjekt och inte som en mänsklig varelse.

I rollerna: Timothy Hutton, Lindsay Crouse, David Strathairn, Danny Glover, John Lone, the Iceman). Regi: Fred Schepisi.

Superhjältar i X-Men
Fiktiva skollärare
Fiktiva figurer från delstaten New York
Pantomim

Pantomim (numera och under antiken ofta bara mim), (av grek. παντόμῑμος pantómīmos, den som härmar; besläktat med mimesis), är skådespeleri som utförs med hjälp av kropp och mimik; inga ord används. Ofta har pantomimartisten ("mimaren") kläder som framhäver kroppen, exempelvis trikåer eller färgglada jackor.

En speciell form av mim (mimande) är det som barn gör exempelvis på roliga timmen med dans och mimande till välkänd musik. En annan mim-liknande aktivitet är luftgitarr.

Se även
Playback 
Ika Nord
Ika i rutan
Marcel Marceau
Adam Darius

Referenser

Noter

Externa länkar 

 www.pantomime-mime.com

Teatergenrer
Anna Ulrika Ericsson

Anna Ulrika Ericsson, född 30 december 1966 i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Biografi
Anna Ulrika Ericsson växte upp i Lerum och debuterade som skådespelare redan som högstadieelev i Gösta Janssons lokalrevyer; på fritidsgården kom hon i kontakt med dramatikern Bo Sigvard Nilsson. Hon är huvudsakligen utbildad vid scenskolan i Malmö 1987–1990 och har även tillbringat ett år i Buffalo i USA där hon studerade drama. Därefter har hon varit engagerad vid Borås stadsteater, Stockholms stadsteater och Helsingborgs stadsteater. Hon har haft roller i bland annat TV-serien Familjen (2002) och långfilmen Fyra nyanser av brunt (2004). Hon har även deltagit i TV-serien Kvalster där hon spelar före detta strippan Nettan.

Filmografi

 (i avsnitt 200 som Beatrice och Elinor Dahlén som ung)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 
 

Kvinnor
Födda 1966
Levande personer
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Stockholm
Famke Janssen

Famke Beumer Janssen, född 5 november 1964 i Amstelveen, är en nederländsk skådespelare och fotomodell.

Hon flyttade till USA 1984 för att arbeta som modell. Senare studerade hon vid Columbia University innan hon flyttade till Los Angeles för att bli skådespelare. Hon filmdebuterade i Fathers & Sons (1992) och fick sitt genombrott som skurken Xenia Onatopp i James Bond-filmen GoldenEye (1995). Därefter har hon bland annat medverkat i X-Men-filmerna.

Filmografi (urval) 

 2003 – X2: X-Men United

Externa länkar 

 

Födda 1964
Nederländska skådespelare under 2000-talet
Nederländska fotomodeller
Bondbrudar
Kvinnor
Levande personer
Personer från Amstelveen
Alumner från Columbia University
Neu!

NEU! (1971-1975) var ett tyskt krautrockband som bestod av två före detta medlemmar från tidiga Kraftwerk, Michael Rother och Klaus Dinger. Bandets namn stavas just med bara stora bokstäver och utropstecken.

Bandet, som med sin starkt rytmiska och monotona musik är ett typexempel på vad som kommit att kallas krautrock, fick aldrig några kommersiella framgångar, men anses i idag mycket inflytelserika och har varit inspirationskälla åt många sentida band som till exempel Sonic Youth, Simple Minds, Joy Division, Ultravox, Strasse, David Bowie och Electrelane. Efter att bandet släppt sin tredje skiva 1975 splittrades duon och båda har senare både varit medlemmar i andra band och har solokarriärer.

2003 förekom låten Super 16 från deras andra LP NEU! 2 i filmen Kill Bill: Volume 1.

Medlemmar
Klaus Dinger – sång, trummor, gitarr, keyboard, koto, percussion (1971–1975, 1985–1986; död 2008)
Michael Rother – gitarr, basgitarr, keyboard (1971–1975, 1985–1986)
Eberhard Kranemann – basgitarr, slidegitarr (1972)
Uli Trepte – basgitarr (1972; död 2009)
Thomas Dinger – trummor (1975; död 2002)
Hans Lampe – trummor (1975)
Konrad Mathieu – basgitarr (1985–1986)
Georg Sessenhausen – trummor (1985–1986)

Diskografi
Studioalbum
1972 – NEU!
1973 – NEU! 2
1975 – NEU! '75
1985 – NEU! '86
Singlar
1972 – Super

Källor 
 (sid. 837)

Externa länkar
Neu! diskografi på Rothers webbplats

Neu!
Musik i Düsseldorf
Själens krigare (musikalbum)

Själens krigare är ett samlingsalbum av di Leva utgivet den 15 juni 2005.

Låtlista
 Vi har bara varandra
 Vem ska jag tro på?
 Dansa din djävul
 Solens gåta
 Miraklet
 Ber om ljus
 Du vet
 Om du vore här nu
 Svarta pärlan i London
 Solsjäl
 Hon sprang vilse
 Dansa naken med mig
 Fantasiregn
 Alla vill ha
 Everyone is Jesus
 Behind Micky Mouse
 Själens krigare
 Magisk snövit
 Silver-city-song
 Vad är frihet
 Tiden faller
 Frukt grönt & vatten
 Vi får vingar när vi älskar
 Glad att du ännu har tårar
 Stjärngudinna
 My eternal loving
 Två på skilda håll
 Naked number one
 Adam & Eve
 Hell is made of love
 Mr Thomas
 Let it fall

Musikalbum 2005
Samlingsalbum
Album av Thomas Di Leva
Mölleberga kyrka

Mölleberga kyrka är en kyrkobyggnad i Mölleberga. Den tillhör Uppåkra församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan byggdes under 1100- eller 1200-talet i romansk stil med långhus, kor och absid. Valv och torn byggdes på 1400-talet. Ett vapenhus revs på 1860-talet och ingången flyttades till tornet. Den medeltida karaktären är väl bevarad, med undantag för fönstren.

Fynd av medeltida kalkmålningar har bevarats.

Inventarier
Dopfunten dateras till slutet av 1100-talet och är huggen i sandsten. Den har ett dopfat av tenn från 1669.

Altaruppsatsen gjordes i slutet av 1500-talet.

Kyrkan har ett triumfkrucifix av ek från 1400-talets senare del.

Predikstolen är tillverkad av Johan Ullberg 1743.

Orgel
1883 i mars byggde Anders Victor Lundahl, Malmö en orgel med 4 stämmor. Den blev invigd 25 mars 1883. Det var en gåva till dåvarande Stora Mölleberga församling som Lundahl meddelat församlingen i juni 1882. Församlingen gav Lundahl en dryckeskanna i silver som de samlat ihop till, som tacksamhetsgåva.
Den nuvarande orgeln byggdes 1939 av Th. Frobenius og Sønner Orgelbyggeri A/S0 Lyngby, Danmark, och är helmekanisk.

Källor

Noter

Externa länkar
Information från församlingen
Kulturmiljöbild

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Staffanstorps kommun
Falsterbo GK

Falsterbo GK är en golfklubb i naturreservatet Flommen i Skåne. Banan är en linksbana med naturliga vattenhinder över hela banan.

Historik
Klubben bildades 21 oktober 1909 och den första ordföranden blev assuransdirektören Ernst Lindahl ”Röder Prick” och sekreterare Erik Schweder. 1910 användes en 9-hålsbana vid Strandbaden, men eftersom gräsväxten var dålig där, började 1911 års säsong på en ny bana ute vid fyren. Dessa nya nio hål anlades av Robert Turnbull från Köpenhamns GK, där 9:an (nuvarande 7:e hålet) fortfarande används. Detta är Sveriges äldsta golfhål.

Sommaren 1930 invigdes den nuvarande 18-hålsbanan (utformad av doktor Gunnar Bauer) med undantag av hål 16 och 17 som blev klara 1934. Innan dessa hål anlades spelades två hål där det nuvarande övningsområdet ligger. Sedan 1934 har banans sträckning inte ändrats, däremot har samtliga greenområden byggts om mer eller mindre mellan 1995 och 2001. Sommaren 2002 återinvigdes banan med nya och mer undulerade greener, designade av  Peter Nordwall och Peter Chamberlain. Klubben har de senaste åren jobbat kontinuerligt med att höja linkskaraktären på banan. Detta under ledning av Allan Strachan. 

Falsterbo GK har genom åren arrangerat flera stora tävlingar, senast Skandia PGA Open på Challenge tour år 2002. EM för Damer arrangerades i samband med klubbens 100-årsjubileum år 2009.

1991 valdes klubben till Årets golfklubb.

Inför säsongen 2015 gav tidningen Golf Digest Falsterbo Golfklubb utmärkelsen "Sveriges andra bästa golfbana".

Banan

Scorekort

Referenser

Golfklubbar i Sverige
Årets golfklubbar
Sportklubbar i Vellinge kommun
Sportklubbar bildade 1909
Arno Holz

Arno Holz, född 26 april 1863 i Rastenburg, Ostpreussen, död 26 oktober 1929 i Berlin, tysk författare och litteraturteoretiker. 

Holz började som lyriker i traditionell stil men sökte sig uttryck i Das Buch der Zeit. Lieder eines Modernen (1885). I förening med Johannes Schlaf slog han sig in på en "konsekvent realism", som han teoretiskt utvecklade i Die Kunst, inhr Wesen und ihre Gesetze (2 band, 1890-92). Tillsammans med Schlaf skrev han berättelserna Papa Hamlet (1889) och dramat Die Familie Selicke (1890). Holz lyriska genombrott betecknas av Phantasus (1898-99, omarbetad 1925), dikter på fri vers. Förutom dessa verk brukar barockpasticherna Lieder auf einer alten Laute (1903) räknas till hans främsta verk. Bland Holz brader märks tragikomedin Traumulus (1905, skriven tillsammans med Oskar Jerschke), Sonnenfinsternis (1908) och Ignorabimus (1913). en samlad upplaga av Holz samlade skrifter, Das Werk, utkom i 10 band 1924-26.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 256.

Noter

Externa länkar

Tyskspråkiga poeter
Tyskspråkiga dramatiker
Tyskspråkiga författare
Tyska poeter under 1800-talet
Tyska poeter under 1900-talet
Tyska dramatiker under 1800-talet
Tyska dramatiker under 1900-talet
Tyska författare under 1800-talet
Tyska författare under 1900-talet
Tyska journalister under 1800-talet
Tyska journalister under 1900-talet
Personer från Ostpreussen
Män
Födda 1863
Avlidna 1929
Adolf Joffe

Adolf Abramovitj Joffe (ryska: Адо́льф Абра́мович Ио́ффе), född 10 oktober 1883 i Simferopol, död 16 november 1927 i Moskva, var en rysk socialistisk politiker och diplomat.

Biografi 
Joffe, som var av karaitiskt ursprung (judar från Krim), tvingades på grund av deltagande i den ryska revolutionsrörelsen (1905) att 1906 lämna Ryssland och vistades mestadels i Västeuropa. Tillsammans med Lev Trotskij grundade han 1908 den socialdemokratiska tidningen Pravda. Han återvände till Ryssland 1912 men fängslades och förvisades till Sibirien. Åren 1903–1917 var Joffe mensjevik, men anslöt sig i samband med oktoberrevolutionen till bolsjevikpartiet. 

Joffe var Rysslands huvudförhandlare i samband med freden i Brest-Litovsk 1918, och blev därefter sändebud i Tyskland. På grund av sin revolutionära propaganda utvisades han därifrån jämte hela ryska delegationen tre dagar före tyska novemberrevolutionen. Åren 1922–1924 var han Sovjetunionens ambassadör i Kina och undertecknade 1923 samarbetsavtal med nationalistledaren Sun Yat-sen, och därefter i Wien 1924–1925, Tokyo 1925 och därefter i Genua. Till följd av stalinismens framväxt i Sovjetunionen sedan Lev Trotskij hade utmanövrerats ur partiet fråntogs Joffe alla politiska positioner, samtidigt som han blev svårt sjuk, och begick i samband med detta självmord.

Källor 
 

Personer från Simferopol
Sovjetiska diplomater
Sovjetiska politiker
Födda 1883
Avlidna 1927
Män
WP:Projekt Kina
Personer som begått självmord
Svensk uppslagsbok
Mensjeviker
Bolsjeviker
Black Box BRD

Black Box BRD är en tysk dokumentärfilm från 2001 i regi av Andres Veiel. Filmen är en dokumentärfilm om Röda armé-fraktionens attentat mot Deutsche Banks chef Alfred Herrhausen 1989. I filmen beskrivs vad som hände och de inblandade. Filmen innehåller intervjuer med de anhöriga till Herrhausen och till en av medlemmarna i stadsgerillan, Wolfgang Grams. Grams omkom 1993 vid en konfrontation mellan polisen och Röda armé-fraktionen.

Externa länkar

Filmer 2001
Röda armé-fraktionen
Tyska dokumentärfilmer
Inuit Ataqatigiit

Inuit Ataqatigiit (IA) är ett grönländskt demokratiskt socialistiskt politiskt parti. Det började som en gruppbildning 1976, och blev ett formellt parti 1978. Namnet består av orden för människor och gemenskap, och kan därför översättas som folkgemenskap. 

Partiets ungdomsförbund heter Inuusuttut Ataqatigiit Suleqatigiiffiat, och är medlem i paraplyorganisationen Socialistisk Ungdom i Norden.

Valresultat 
2002 fick partiet 25,5 % av väljarnas röster, vilket gav dem åtta av 31 platser i Landstinget (Grönlands parlament). Tillsammans med det socialdemokratiska partiet Siumut bildade IA regering. I valet 2005 fick partiet 22,6 % och sju mandat, och bildade regering tillsammans med Siumut och Atassut. 2007 lämnade IA regeringen till följd av oenighet kring kvoter för räkfiske (IA förespråkade begränsningar med hänvisning till ekologisk hållbarhet). 
I landstingsvalet 2009 fick partiet hela 43,7 % av rösterna och 14 mandat, och bildade regering med Kattusseqatigiit och Demokraatit, under ledning av partiledaren Kuupik Kleist. 
2013 fick IA 33,4 % och elva mandat, och kom i opposition. Sedan regeringen Aleqa Hammond fallit utlystes nyval i slutet av 2014, då IA fick 33,2 % och fortsatt elva mandat. Den nya regeringen består av Siumut, Demokraatit och Atassut.

Kandidater 
Mellan 2001 och 2007 var partiets kandidat Kuupik Kleist ledamot av Folketinget, och efterträddes där av Juliane Henningsen. I valet till Folketinget 2011 blev partiets nya kandidat Sara Olsvig partiets tredje folketingsledamot. Sedan 2013 är hon partiledare .

Källor

Externa länkar 
 Inuit Ataqatigiits webbplats
 Inuit Ataqatigiit på Folketingets webbplats

Politiska partier på Grönland
Socialistiska partier i Europa
Demokratiskt socialistiska partier
Den tredje generationen

Den tredje generationen, tyska: Die dritte Generation, är en västtysk film från 1979 i regi av Rainer Werner Fassbinder.

Handling
Filmen handlar om vad som kan ligga bakom den ökande säkerheten och terrorismen i Tyskland under Röda armé-fraktionens andra generation. Den första tredjedelen av filmen är en komedi om hur en terrorgrupp agerar, för att sedan bli bistrare och kritisk när gruppen lekfullt dödar en bankman vid ett rån. En kontroversiell del handlar om samarbetet mellan tyska terrorister och affärsmän.

Om filmen
Filmen är inspelad i Berlin och hade världspremiär den 13 maj 1979 vid filmfestivalen i Cannes och svensk premiär tio år senare, den 20 oktober 1989 på biograf Spegeln i Malmö. Åldersgränsen i Sverige är 15 år.

Rollista
Harry Baer - Rudolf Mann 
Hark Bohm - Gerhard Gast 
Margit Carstensen - Petra Vielhaber 
Eddie Constantine - P. J. Lurz 
Udo Kier - Edgar Gast 
Hanna Schygulla - Susanne Gast 
Rudi Dutschke - sig själv (arkivbilder)

Källor

Röda armé-fraktionen
Filmer 1979
Filmer i regi av Rainer Werner Fassbinder
Västtyska komedifilmer
Västtyska kriminalfilmer
Tyskspråkiga filmer
Silvio Rodríguez

Silvio Rodríguez Domínguez, född  29 november 1946 i San Antonio de los Baños, kubansk musiker, nueva trova-rörelsens främsta gestalt, kompositör, gitarrist, sångare och politiker.

Rodríguez föddes i småstaden San Antonio de los Baños, utanför Havanna. Under sin fyra år långa tjänstgöring i den kubanska armén, började Rodríguez skriva sina första låtar, som var romantiska visor, inspirerade av bland andra poeten Lord Byron. Senare började texterna handla om samtida politiska frågor, exempelvis La leyenda del aguila, som kritiserade vietnamkriget.

Hans sånger är populära över hela Latinamerika och i Spanien, men även i andra delar av världen. Låtarna har blivit översatta och tolkade på många olika språk, bland annat svenska. Några av hans verk, till exempel "El día feliz que está llegando" (Sång till friheten), "El mayor" (Don Quixote) och "Oleo de mujer con sombrero" (Carolina), har fått svensk text av Björn Afzelius, som även har turnerat tillsammans med Rodríguez och Mikael Wiehe i både Sverige och på Kuba.

Rodríguez valdes 2003 till ledamot i Kubas parlament. År 2007 utnämndes han till hedersdoktor vid Universidad Nacional Mayor de San Marcos i Peru för sitt konstnärskap.

Diskografi
Días y Flores (1975)
Al final de este viaje (1978)
Mujeres (1978)
Rabo de Nube (1980)
Unicornio (1982)
Tríplico Volumen Uno (1984)
Tríplico Volumen Dos (1984)
Tríplico Volumen Tres (1984)
Causas y Azares (1986)
Oh Melancolía (1988)
Silvio Rodriguez en Chile (1990)
Silvio (1992)
Mano a mano (1993)
Rodríguez (1994)
El Hombre Extraño (1995)
Dominguez (1996)
Descartes (1998)
Mariposas (1999)
Expedición (2002)
Cita con Ángeles (2003)
Erase que se era (2006)
Segunda cita (2010)

Källor

Externa länkar 

Zurrón del Aprendiz, Silvio Rodríguez hemsida.
Segunda cita, Rodríguez blogg.
Hombres sobre cubierna, kubansk dokumentär från 2008 om Rodríguez tid till sjöss.
Sveriges Radio producerade 1976 en dokumentär om kubansk musik, där Rodríguez framförde tre låtar, El mayor, Oleo de mujer con sombrero och Canción para mi soldado, textade på svenska.

 

Män
Födda 1946
Kubanska kompositörer
Viskompositörer
Kubanska vissångare
Kubanska politiker
Levande personer
Dödsspelet (1997)

Dödsspelet (originaltitel: Todesspiel) är en tysk dramadokumentärfilm från 1997 i regi av Heinrich Breloer. Filmen består av dramatiseringar av händelser under den tyska hösten 1977, då terrorismen i Västtyskland nådde sin kulmen, och intervjuer med inblandade, bland annat dåvarande förbundskanslern Helmut Schmidt.

Handling 
Filmens handling kretsar kring tysk terrorism och Röda armé-fraktionen. Den är uppdelad i två delar: Volksgefängnis om Schleyer-kidnappningen (kidnappningen av Hanns-Martin Schleyer) och Entführt die Landshut om kapningen av Lufthansaplanet Landshut och Dödsnatten.

Medverkande i urval

Utmärkelser 
 Goldener Löwe 1997
 Telestar 1997
 Bayerischer Fernsehpreis 1997
 Bambi 1997

Externa länkar 
 

Filmer 1997
Röda armé-fraktionen
Tyska dramadokumentärer
1977 på film
Tyskspråkiga filmer
Jan von Zweigbergk

Jan Åke von Zweigbergk, född 29 mars 1925 i Stockholm, död 10 januari 1991 i Stockholm, var en svensk skådespelare och regiassistent.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1925
Avlidna 1991
Män
Skådespelare från Stockholm
Young Hercules

Serien Young Hercules (från 1998 till 1999) handlar om en ung Hercules (Ryan Gosling) och hans vänners äventyr. Hercules är en halvgud och har krafter som man bara kan drömma om. Med hjälp av sina krafter vill han hjälpa folk i knipa.
Vilket han också är ganska så bra på, även om han oftast får hjälp av olika personer.

Amerikanska TV-serier från 1990-talet
TV-seriestarter 1998
TV-serieavslutningar 1999
Kulturella återgivningar av Herakles och Hercules