kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stenkil

Stenkil, född omkring 1030, död omkring 1066, var kung av Sverige cirka 1060–1066. Hans namn härrör från kittel (inte kil). Hans eventuella äktenskap med en till namnet okänd dotter till kung Emund gamle kan ha varit avgörande för hans tillträde som kung.

Biografi 
Stenkils härkomst är okänd. Västgötalagens kungalängd berättar att Stenkil älskade västgötar mer än andra i hans rike, och att västgötarna gladdes över honom. Kungalängden säger också att han var en "väldig bågskytt". Hervararsagan berättar att Stenkil under företrädaren kung Emunds regering var jarl i Svitjod. Han uppges ha varit en from man och en kristendomens förespråkare och för att understödja missionsverksamheten i Svitjod lät han upprätta biskopssäte i Sigtuna. Hervararsagan berättar vidare att han "blev sotdöd i Svitjod" ungefär samtidigt som den norske kungen Harald Hårdråde dog i slaget vid Stamford Bridge i England år 1066.

Från Adam av Bremen vet man att han tillhörde kretsen kring kung Emund gamle. Adam var emellertid osäker på Stenkils anknytning till Emund och skrev på ett ställe i sin krönika att han inte visste om Stenkil var Emunds nepos (syskonbarn eller möjligen barnbarn) eller privignus (styvson). På annan plats i Adams text kallas dock Stenkil Emunds nepos utan några reservationer.

Stenkil skall ha varit den ende mannen kring Emund som stödde den av Hamburg-Bremen utsände Adalvard den äldre när den av Osmundus influerade kungen avstyrde dem. Efter att Stenkil blivit kung fortsatte han att stödja den bremiska biskopstolen.

När en ny biskopsdelegation ledd av biskoparna Adalvard den yngre i Sigtuna (senare också biskop i Skara) och Egino i Dalby några år senare ville göra ett nytt försök att missionera i Uppland genom att bränna hednatemplet i Uppsala eftersom de trodde att hela folket då skulle omvända sig till kristendomen, stoppade Stenkil detta. Stenkil var själv kristen men lyckades få biskoparna att avstå från detta, eftersom han befarade att han skulle bli avsatt och de som omvänt sig skulle återfalla i hedendom.

Enligt Snorre Sturlassons Heimskringla stödde Stenkil den norske jarlen Håkon Ivarsson (möjl. identisk med Håkan Röde) i dennes motstånd mot norske kung Harald Hårdråde och överlät styret i Västergötland och Värmland åt honom. Men då strider utbröt i Västergötland mellan jarlen och kung Harald lyser dock Stenkil med sin frånvaro.

Morkinskinna berättar att han var fet, tung och tyckte om att dricka, samt sitta i lugn och ro i eget bo . Enligt Knytlingasagan skall han utan framgång anfallit Sven Estridsson.

Efter Stenkils död drabbades Sverige av inbördesstrider mellan två tronpretendenter som båda hette Erik. Hans mest betydande efterföljare på tronen blev sönerna Halsten och Inge, och senare kom två av hans sonsöner att uppstiga på den. Denna kungaätt kallas därför för den Stenkilska ätten.

I isländska källor
I tillägget till Hervararsagan, i en avskrift från 1600-talet, berättas en hel del om Stenkil:

Referenser

Stenkilska ätten
Födda 1030
Avlidna 1066
Män
Sveriges regenter
Personer i Sverige under 1000-talet
Ragnvald Ulfsson

Ragnvald, även felaktigt Ragnvald jarl eller Ragnvald Ulfsson, var en historisk person känd från Sigvat Tordarsons verk Austrfararvísur. 

Austrfararvísur berättar om Sigvats resa österut till Ragnvald, bror till jarl Ulf. Sigvats sällskap förhandlar för den norske kungen Olof Haraldsson och Ragnvald för sin bror jarl Ulf som i sin tur representerar den svenske kungen Olof Skötkonung. Sigvat färdades till Svitjod, om Svitjod var slutdestination eller om Ragnvald och jarl Ulf var svear anges ej, däremot anges att Ragnvald stod nära kung Olof och kom från östersjökusten. Man får anse det rimligt att Ragnvald då var en storman i Östergötland eller Svealand.

Att Ragnvald hette Ulfsson och var jarl är "förfalskningar" skapade av Snorre Sturlasson i Olav den heliges historia. Snorre uppger att Ragnvald var jarl i Skara i Västergötland och bland annat fick en son vid namn Ulf som blev jarl. Austrfararvísur är en samtida (1000-tal) primärkälla och därmed mycket mer pålitlig än Snorres sekundär/tertiära fantastiska källmaterial från 1200-tal.

Den politiska bakgrunden ser ut att ha varit att Sverige delade Norge med Danmark efter slaget vid Svolder. Olav Skötkonung lyckades senare erövra Norge och sökte fred med Sverige då Knut den store började bli mycket mäktig efter sina erövringståg i England, men den svenske kungen Olof Skötkonung var oförsonlig enligt Snorre.

Snorre uppger vidare att Ragnvald gifte bort Olof Skötkonungs dotter Astrid till Olof Haraldsson, mot Olof Skötkonungs vilja, för att undvika fortsatt krig. Snorre hävdar att Ragnvalds fru hette Ingeborg Tryggvesdotter, syster till den avlidne norske kungen Olav Tryggvason som dog i slaget vid Svolder (dödad av bland annat Olof Skötkonung). Ingegerd, en annan dotter till Olof Skötkonung, var trolovad till Olof Haraldsson -  men trolovning bröts och detta var anledningen till Ragnvalds handlingar enligt Snorre. Ingegerd giftes sedermera bort till Jaroslav den vise av Kiev, och då passade hon på att rädda Ragnvald från den svenske konungens ilska genom att utnämna honom till ledare över Ladoga som, återigen enligt Snorre, var hennes brudgåva. Den kievska primärkrönikan bekräftar Ingegerds giftermål med Jaroslav den vise. Snorre blandar friskt fakta med litterära konstruktioner och endast ett fåtal av hans uppgifter kan bekräftas av andra källor.

Identifieringen av honom med Ragnvald den gamle, i det sentida tillägget (1200-tal) till Hervarsagan, som far till Stenkil och gift med Astrid Nialsdotter är spekulation, och även om den inte är orimlig så var Ragnvald ett relativt vanligt samtida namn.

Referenser

 del 29
 del 33

Vidare läsning

Svenska jarlar
Personer i Sverige under 1000-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Ulf Tostesson

Ulf Tostesson var enligt de isländska sagorna jarl och son till den legendariske vikingen Skoglar-Toste och bror till den historiskt omtvistade Sigrid Storråda. Genom sonen Ragnvald Ulfsson, jarl av Västergötland, påstås han ha varit farfar till Stenkil av Svitjod som blev vald till kung efter Emund den gamles död. Ulf ska ha varit gift med Ingeborg.

Källor 

Personer i Sverige under 1000-talet
Gestalter i nordisk sagalitteratur
Personer i Sverige under 900-talet
Margareta Eriksdotter (Erikska ätten)

Margareta Eriksdotter, född omkring 1155, död 1209, var en svensk prinsessa och en norsk drottning. Hon var dotter till kung Erik den helige av Sverige och Kristina Björnsdotter, och gifte sig 1189 med kung Sverre Sigurdsson av Norge. 

Under sin tid som Norges drottning är Margareta mest omtalad för sina intriger i samband med Nikolas Arnessons försök att bli biskop i Stavanger, och hon ska då ha fått "ett misstankens sken" över sig. Margareta återvände till Sverige efter makens död 1202 och bosatte sig på sina gods i Västergötland och Värmland. Hon tvingades då att lämna kvar sin dotter Kristin Sverresdotter i Norge. 

År 1204 återvände Margareta till Norge. Två dagar efter hennes återkomst avled plötsligt hennes styvson, kung Håkon Sverresson, och Margareta anklagades för att ha förgiftat honom. För att befria sig från misstankar beslöt hon att underkasta sig ordalprövningen järnbörd. Hon var inte tvungen att genomföra prövningen själv utan kunde överlåta detta till ett ombud. Den man som genomförde prövningen och bar det glödgade järnet i sina händer i Margaretas ställe, brändes svårt, och dränktes av kungens män. Margareta själv flydde tillbaka till Sverige. Hon återvände till Norge vid sin dotters bröllop 1209. Hon insjuknade efter bröllopet och avled några veckor därpå.

Referenser

 
 https://nbl.snl.no/Margrete_Eriksdotter

Kvinnor
Norges drottningar
Svenska prinsessor
Erikska ätten
Avlidna 1209
Födda 1100-talet
Personer i Norge under 1100-talet
Harald Gille

Harald Gille, hette ursprungligen Gilchrist, född omkring 1103, mördad 14 december 1136, var kung av Norge från 1130. Harald var troligen son till kung Magnus Barfot och kom till Norge från de brittiska öarna och blev norsk kung tillsammans med Magnus Sigurdsson. Han besegrade denne 1135 men mördades av en annan tronpredentent 1136. Haralds tre söner blev också norska kungar och dottern svensk drottning. Harald Gilles regeringstid är inledningen på den hundraåriga tid av inbördesstrider i Norge som brukar kallas Borgerkrigene.

Biografi 
Harald föddes på Irland eller Suderöarna. Han kom till Norge i slutet av 1120-talet och påstod sig vara son till kung Magnus Barfot. Han bevisade detta genom järnbörd – han gick på glödande järn. Han lovade dock sin halvbror kung Sigurd att inte ta kungsnamn så länge Sigurd och hans son Magnus var i livet. Men när kung Sigurd dog 1130 och Magnus Sigurdsson blev vald till kung var Harald inte nöjd utan krävde halva riket. Harald fick stor uppslutning bland stormännen, så Magnus måste acceptera Harald som medkung.

År 1134 samlade Magnus sina trupper och angrep och besegrade Harald vid gården Färlev, mellan Lysekil och Munkedal. Harald tvangs fly till Danmark, där kung Erik Emune gav Harald åtta långskepp och Halland som län. Med denna som bas kunde Harald återvända till Norge och fick snart övertaget i inbördeskriget. På nyåret 1135 vann Harald den avgörande segern och tillfångatog Magnus. Denne fick en fot avhuggen, ögonen utstuckna och kastrerades, därav namnet Magnus den blinde. Året därpå blev Harald uppsökt av Sigurd Slemme, som också påstod sig vara son till Magnus Barfot. Kung Harald avvisade tronpredententen, försökte få honom mördad, men misslyckades och blev istället själv mördad av Sigurd Slemme. Denne krävde tronen, men blev istället dömd fredlös och Haralds söner blev kungar.

Familj 
Harald föddes på Irland eller Suderöarna och var troligen son till kung Magnus Barfot. Moderns namn är okänt. Han var gift flera gånger. Första giftermålet skedde på 1120-talet med Biadoc, dotter till den skotske stormannen Gilledomnan mac Solam,  Cirka 1134 gifte han sig med Ingrid Ragnvaldsdotter, sondotter till den svenske kungen Inge den äldre. Harald hade flera frillor, bland andra Tora Guttormsdotter.

Harald var halvbror till kung Öystein Magnusson, kung Sigurd Jorsalafarare och antagligen till Sigurd Slemme.

Barn med Biadoc 
 Öystein (ca. 1125–1157), kung av Norge 1142–1157

Barn med Tora 
 Sigurd Munn (1133–1155), kung av Norge 1136–1155

Barn med okänd moder 
 Birgitta (död efter 1202), drottning av Sverige

Barn med Ingrid 
 Inge Krokrygg, (ca 1135–1161), kung av Norge 1136–1161

Källor 
Store norske leksikon, snl.no, http://www.snl.no/.nbl_biografi/eg._Gilchrist_Harald_4_Gille/utdypning , läst 2009-03-06

Externa länkar 
 Magnus den blindes och Harald Gilles historia Del av Emil Olsons översättning av Heimskringla.

Harald 4
Kungligheter som blivit mördade
Personer i Norge under 1100-talet
Födda 1103
Avlidna 1136
Män
Olav Kyrre

Olav Haraldsson Kyrre (den stillsamme<ref>Krag, Claus, Olav 3 Haraldsson Kyrre – utdypning (NBL-artikkel). Läst 21 juli 2011.</ref>; även känd som Olav bonde och i historielitteratur som Olav III), född cirka 1050, död 22 september 1093 av sjukdom i Håkeby i bohuslänska Tanum, begravd i Nidaros (nuvarande Trondheim), son till Harald Hårdråde, var kung av Norge från 1067 till sin död. Han fick sitt tillnamn Kyrre eftersom han inte förde några krig och inte uträttade några stordåd. Under hans regeringstid ökade handeln i Norge. Hans korta saga i Heimskringla slutar: "Han var en mycket omtyckt kung och Norge hade blivit mycket rikare och fått större heder under hans välde."

Olav Kyrre var gift med Ingrid Svensdotter dotter till den danske kungen Sven Estridsson. Kyrre fick sonen Magnus med Tora Joansdotter. Magnus, som kom att kallas "barfot", blev hans efterträdare, tillsammans med kusinen Hakon Magnusson kallad "toresfostre". Olav Kyrre räknas som den norska staden Bergens grundläggare.

 Källor 

 Externa länkar 
 Konung Olav kyrres historia Del av Emil Olsons översättning av Heimskringla''.

Norges regenter
Personer från Tanums socken
Födda 1050
Avlidna 1093
Män
Personer i Norge under 1000-talet
Sune Sik (omkring 1300)

Sune Sik var en svensk ädling som 4 april 1297 gjorde en donation till Vreta kloster. Han förefaller enligt en tolkning av Natanael Beckman även ha bekostat renoveringen av ett kapell i klostret och gravlagts där. Sune Sik bar en vapensköld med en lilja på sned,  vilket kan ses i original i grevliga Braheska biblioteket på Skokloster. På grund av vapnet och att han tillhörde samma släktkrets har han antagits vara farfar till Sune Andersson, stamfar till en av de svenska Lillieätterna.

Det finns uppgifter om en annan, äldre Sune Sik som son till kung Sverker den äldre. Diskussioner om vem den Sune är som begravts i Vreta klosters kyrka har förekommit ända in i vår tid, eftersom det inte finns bevarade samtida källor där kungasonen nämns. Kungasonen har till och med förklarats som en fantasi, byggd kring adelsmannens namn och grav. Bådas gravar kan dock finnas inom klostrets område, medan det förefaller sannolikt att det är den äldre mannens stoft som ligger under det gravmonument som fortfarande bär Sune Siks namn, inne i kyrkan.

Källor 

Personer i Sverige under 1200-talet
Födda 1200-talet
Män
Avlidna okänt år
Tofta

Tofta kan syfta på:

 -tofta – ett ortnamnsefterled
 11308 Tofta – en asteroid i huvudbältet

Geografi
Sundhammar och Tofta - en småort i Kungälvs kommun
Tofta, Varbergs kommun – en tätort i Varbergs kommun
Tofta, Halmstads kommun - en småort i Halmstads kommun
Tofta, Göteborg – ett primärområde i Göteborgs kommun
Tofta, Lidköping – en ort i Gösslunda socken, Lidköpings kommun
Tofta herrgård – en herrgård i Kungälvs kommun
Tofta, Adelsö – en herrgård i Ekerö kommun
Tofta naturreservat – ett naturreservat i Kungälvs kommun

Gotland
 Tofta socken, Gotland – en socken i Gotlands södra härad
 Tofta landskommun, Gotland – en tidigare kommun i Gotlands län 1862–1952
 Tofta församling, Visby stift – en tidigare församling i Visby stift –2006
 Tofta kyrka, Gotland – en kyrkobyggnad på Gotland
Tofta kyrkby
 Tofta, Gotlands kommun – en tätort i Gotlands kommun
namnet på småorten Ansvare och Tofta före 2010
Tofta strand en ort och tidigare småort i Gotland kommun nu en del av tätorten Tofta
 Tofta distrikt, Gotland – ett distrikt i Gotlands kommun och Gotlands län

Skåne
 Tofta socken, Skåne – en socken i Rönnebergs härad
 Tofta landskommun, Skåne – en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län 1862–1952
 Tofta församling, Lunds stift – en tidigare församling i Lunds stift –2005
 Tofta kyrka, Skåne – en kyrkobyggnad i Landskrona kommun
 Tofta distrikt, Skåne – ett distrikt i Landskrona kommun och Skåne län

Småland
 Tofta socken, Småland – en socken i Kinnevalds härad –1785

Se även
Toftaholm
Tofta strand
Tofta skjutfält
Tolfta
Ekerö kyrka

Ekerö kyrka i Ekerö församling ligger vid Kyrkfjärden i Mälaren intill (väster om) herrgården Asknäs och en forntida storhög, Ekerös enda. Kyrkan uppfördes under 1100-talets senare hälft som gårdskyrka i Askanäs (Asknäs). Socknen kallades då omväxlande för Ekerö och Asknäs.

Historik
När den ursprungligen byggdes hade kyrkan en typisk romansk form, långhus med smalare kor och absid. Samtidigt som kyrkan kring år 1300 byggdes ut åt öster till sin nuvarande storlek byggdes en sakristia. Under 1400-talet tillkom tornet samtidigt som taket välvdes och kring 1680 tillkom korsarmarna.

Kyrkan renoverades 1933 och kalkmålningar hittades, utförda av en mästare som stod Albertus Pictor nära. År 1975 förbättrades målningarna, men de är fortfarande mycket fragmentariska. Altartavlan är troligen från 1600-talet och föreställer Jesus i Getsemane. Ovanför predikstolen finns en apostlafigur från 1470-talet som kommer från ett altarskåp som tidigare fanns i kyrkan. Träskulpturerna till höger och vänster om altaret kommer från Burchard Prechts verkstad. De äldsta delarna av dopfunten är från kyrkans tillkomst på 1100-talet. 

I vapenhuset finns en gravsten med en runinskrift på latin: "Ingeborg Ermundsdotter vilar här". Hon kan ha varit gift med Erik den heliges bror Joar Jedvardsson som ägde Asknäs.

Orgel
1685 skänktes ett positiv till kyrkan av greve Erik Lindschöld. Positivet är år 1773 förlorat.
1820 byggde Anders Svanström, Strängnäs en orgel.
1843 byggde Pehr Zacharias Strand, Stockholm en orgel med 7 stämmor och en manual.
1932 byggde Åkerman & Lund, Sundbyberg en orgel med 6 stämmor. Den byggdes om 1952 av samma firma till 18 stämmor, två manualer och pedal.
1975 byggde Olof Hammarberg, Göteborg en orgel med 27 stämmor fördelade på 2 manualer och pedal. Orgeln hade mekanisk traktur och elektrisk registratur. Fasaden som användes till orgeln var från 1843 års orgel.

Den nuvarande orgeln är byggd 2017 av Paschen - Kiel Orgelbau GmbH. Fasaden är från 1843 års orgel.

Kända personer begravda på kyrkogården 

 Oskar Andersson – tecknare. 
 Bertil Damm – konstprofessor.
 Nils Dardel – konstnär.
 Thora Dardel – författare.
 Harald Edelstam – ambassadör i Chile vid militärkuppen 1973.
 Axel Iveroth – ekonom och industriman.
 Gunnar Johnson – jazzmusiker.
 Anton Karlgren – tidningsman och professor.
 Axel Klinckowström – författare.
 Carl-Henrik Norin – kapellmästare.
 Otte Sköld – konstnär.

Interiörbilder

Se även
Ekerö
Asknäs

Källor
 
 Informationsskyltar vid kyrkan, 2008-08-13.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Ekerö kommun
Kyrkobyggnader i Stockholms stift
Tord Bonde (Röriksson)

Tord Röriksson Bonde, född 1300-talet, död 1417, var en svensk riddare och riksråd samt herre till Penningby.

Biografi
Tord Bonde var son till riksrådet Rörik Tordsson (Bonde) och Märta Gisledotter (Sparre av Aspnäs). Hans nämns förförsta gången i bevarade handlingar 8 november 1374.

Den 8 september 1378 utfärdade han i Raseborg ett brev där hans vapensköld syns mycket tydligt och där hans svärfars namn, Nils Kettilsson (Vasa) nämns:

Tord Röriksson Bonde var Bo Jonsson (Grip)s fogde i Finland och insattes bland dennes testamentsexekutorer, vilka hade till uppgift att skydda hans gods mot kung Albrekts indragningsplaner. Tord biträdde vid inkallandet av drottning Margareta till hjälp mot Albrekt, och begagnades han henne särskilt i uppdrag i Finland. 1403 utsågs han till hövitsman på Viborgs slott.

Wilhelm Gumælius roman Thord Bonde (1828) har som underrubrik Slutet af konung Albrechts regering.

Familj
Bonde gifte sig före 9 oktober 1376 med Ramborg Nilsdotter (Vasa), dotter till härshövdingen Nils Kettilsson (Vasa) och Christina Jonsdotter (Rickebyätten). De fick tillsammans barnen riddaren Knut Tordsson (Bonde) (död 1413), lagmannen Karl Tordsson (Bonde) i Västmanlands lagsaga och dottern Tordsdotter (Bonde) som var gift med lagmannen Ivar Nilsson (Ivar Nilssons ätt).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter 

Tord
Födda 1300-talet
Svenska riddare
Svenska riksråd
Män
Avlidna 1417
Personer i Sverige under 1300-talet
Personer i Sverige under 1400-talet
Svensk uppslagsbok
Lagmän i Västmanlands och Dalarnas lagsaga
Karl Ulfsson (Sparre av Tofta)

Karl Ulfsson till Tofta, född på 1300-talet, begravd i Vadstena kloster 17 februari 1410 var en svensk riddare, riksråd, marsk och lagman i Uppland samt morfar till kung Karl Knutsson.

Biografi 
Karl Ulfsson var läs- och skrivkunnig och studerade i Paris. Han är tidigast omnämnd i samtida urkunder 1349 och blev riddare omkring 1355. Han blev riksråd senast 1356 och lagman i Uppland senast 1362. Åren 1364–1371 var han marsk under kung Albrekt av Mecklenburg, och 1365 är han omnämnd som fogde i Stockholm. Han var en av dem som  undertecknade unionsdokumentet för Kalmarunionen den 20 juli 1397.

Familj 
Karl Ulfsson var son till Ulf Abjörnsson (Sparre av Tofta) och Kristina Sigmundsdotter (tre klöverblad) och kom att gifta sig fem gånger. Första äktenskapet var med Ingrid Eriksdotter (Boberg), med vilken han fick sonen Knut Karlsson, som sedermera blev riddare och riksråd och troligen stupade i slaget på Falan 1389. 

Det andra giftermålet var med en Margareta och det tredje med Helena Israelsdotter av Finstaätten (eventuellt dotter till Israel Birgersson). Bägge dessa äktenskap blev barnlösa.  

Hans fjärde hustru hette Cecilia och den femtes namn är okänt, men hon överlevde honom endast en kort tid och gravsattes tillsammans med honom. I något av de två sista äktenskapen föddes dottern Margareta, som i äktenskapet med Knut Tordsson blev mor till Karl Knutsson.

Källor
 Äldre svenska frälsesläkter, ÄSF, I:1 s. 87–88, I:3 s 324.

Noter

Vidare läsning 
 

Lagmän i Uppland
Sparre av Tofta
Svenska riddare
Svenska riksråd
Män
Födda 1300-talet
Avlidna 1400-talet
Personer i Sverige under 1300-talet
Personer i Sverige under 1400-talet
Personer i Finland under 1300-talet
Rörik Bonde

Rörik Bonde till Husbystrand, död 11 mars 1382, var riddare och riksråd. Han nämns senast 1364. Han var son till Tord Petersson (Bonde), gift med Märta Gisledotter (Sparre av Aspnäs) och far till Tord Röriksson (Bonde) (död 1417; begravd i Vadstena). Deras dotter var senast 1382 gift med Finvid Ragvaldsson (Peter Finvidssons ätt). De hade två kända barn, en dotter och en son.

Källor

Rörik
Personer i Sverige under 1300-talet
Svenska riddare
Svenska riksråd under 1300-talet
Män
Avlidna 1300-talet
Födda okänt år
Treudd (arkeologi)

Treudd är en förhistorisk stensatt grav i form av en tresidig stensättning med markerat insvängda sidor. Gravarna är ofta tomma vilket antyder att de ibland kan ha varit enbart av kultisk betydelse. Gravar av denna typ är från äldre och yngre järnåldern.

I Sverige finns treuddar i Götaland och Svealand och med enstaka förekomster i Södra Norrlands kustland. Större koncentrationer finns i västligaste Småland runt sjön Bolmen i Hylte och Ljungby kommuner, i ett stråk genom centrala Östergötland och kring Mälaren (främst i södra Uppland och norra och östra Södermanland). Treuddar saknas däremot helt på Gotland, i norra Värmland och i Dalarna samt i större delen av Norrland.

Den svenske arkeologiprofessorn Anders Andrén har vid ett symposium 2002 inom forskningsprojektet Vägar till Midgård framlagt idén att treudden ska symbolisera världsträdet Yggdrasils tre rötter och har i detta sammanhang även föreslagit den alternativa benämningen "trädsättning".

Se även 
 Röse
 Stensättning
 Storhög
 Fornminne

Referenser

Externa länkar

Begravning
Tord Bonde (Petersson)

Tord Bonde var en svensk riddare och riksråd som levde under första halvan av 1300-talet.

Biografi
Tord Bonde var son till Peter (Bonde), och hel- eller halvbror till Erengisle Petersson (Bonde). Äldsta kända källan som nämner Tord Bonde är från 9 augusti 1310 då han var väpnare. Nästa källa är från 20 september 1316 då han blivit riddare. År 1318 deltog han i upproret mot kung Birger Magnusson, och den 11 november samma år var han ett av de svenska ombuden vid stilleståndsfördraget i Roskilde med kungarna Birger och Erik Menved av Danmark. 

Som riksråd bevistade han herredagen i juni 1320 i Stockholm, då den unge junker Magnus Birgerssons avrättning beslöts och verkställdes. Han anslöt sig till stormannakonferensen i Skara den 20 juli 1322, då kung Magnus förmyndarregering definitivt bröt med hertiginnan Ingeborg Håkansdotter och hennes parti. 

Tord Bonde hade Örbäck i Brunneby socken i Östergötland som sin sätesgård, och innehade åtskilliga egendomar i Östergötland och även, troligen till följd av giftermålet, i Södermanland. På grund av de senare ingick han i den kommitté som 1327 utarbetade Sörmlandslagen. Tord Bonde sägs ha dött den 13 maj 1329.

Familj 
Tord Bonde var gift mellan 1316 och 1322 med Märta Röriksdotter (Rörik Birgerssons ätt), och de hade tre barn.
 Peter Tordsson (Bonde), riddare och riksråd. 
 Rörik Tordsson (Bonde)
 Ingeborg Tordsdotter (Bonde)

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.
 Svenskt diplomatarium, band 3, 1850 (Sd 2339).
 Elgenstierna: Den introducerade Svenska adelns ättartavlor, bd I (1925), s 511f.
 Carlsson: Svenskt biografiskt lexikon, bd V (1925), s 310.

Tord
Födda 1200-talet
Svenska riddare
Svenska riksråd
Män
Avlidna 1300-talet
Personer i Sverige under 1300-talet