kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maria Bonnevie

Anna Maria Cecilia Bonnevie, född 26 september 1973 i Badelunda församling i Västerås kommun, Västmanlands län, är en svensk-norsk skådespelare. Hon är dotter till skådespelarna Per Waldvik och Jannik Bonnevie.

Biografi

Karriär
Bonnevie började med att ta danslektioner. När hon var 16 år inledde hon studierna i drama i Norge samtidigt som hon medverkade i filmproduktioner såsom Hrafn Gunnlaugssons Den vite vikingen och Ola Solums Isbjörnskungen. Efter studier i Danmark, som gjorde henne övertygad om att välja skådespelarbanan, fortsatte hon 1993 sin utbildning på Teaterhögskolan i Stockholm där hon utexaminerades 1997. Hon har haft roller och samarbeten i alla de tre nordiska länderna Norge, Sverige och Danmark. 

År 2009 spelade hon rollen som drottning Maud av Norge i den norska TV-serien Harry & Charles.

Bonnevie har mottagit Amandaprisen två gånger, 2002 som årets kvinnliga skådespelare och 2019 för årets bästa biroll.

Privatliv
Bonnevie är sedan 2006 sambo med den norska journalisten Fredrik Skavlan. Tillsammans har de tre barn. Hon hade tidigare en långvarig relation med Mikael Persbrandt.

Teaterroller i urval

Filmografi i urval

1991 – Den vite vikingen
1996 – Jerusalem
1997 – Insomnia
1999 – Den 13:e krigaren
1999 – Tsatsiki, morsan och polisen
2001 – Syndare i sommarsol
2002 – Himmelfall
2002 – Jag är Dina
2003 – I am David
2003 – Veronica i Håkan Bråkan
2003 – Reconstruction
2003 – Mamma, pappa, barn
2004 – Hotet
2004 – Dag och natt
2005 – Tre solar
2007 – Förvisningen

 (kortfilm)
 

 2020 – En runda till

Referenser

Externa länkar
 Maria Bonnevie på Lindberg Management

 
 Maria Bonnevie, Dramaten

Kvinnor
Födda 1973
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Levande personer
Skådespelare från Västerås
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm
Guldbaggenominerade
Börje Ahlstedt

Nils Börje Ahlstedt, född  21 februari 1939 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, är en svensk skådespelare och regissör. Han är far till skådespelaren Klas Ahlstedt.

Biografi 
Börje Ahlstedt kommer från en arbetarfamilj, som barn döptes han av Erik Bergman och utbildades vid Dramatens elevskola 1962–65 där han ingick i den sista kullen innan namnbytet till Statens Scenskola. Efter det har han arbetat vid Kungliga Dramatiska teatern. Sitt stora genombrott fick han tillsammans med Lena Nyman i Vilgot Sjömans filmer Jag är nyfiken – gul (1967) och Jag är nyfiken – blå (1968).

Film 
För den breda publiken är han kanske mest känd som rövarhövdingen Mattis i Tage Danielssons filmatisering av Astrid Lindgrens bok Ronja Rövardotter (1984) samt den fisande farbror Carl i Ingmar Bergmans film Fanny och Alexander (1982). År 2003 återkom han i Bergmans sista film Saraband som Henrik, den överambitiöse fadern till Karin.

TV 
Ahlstedt har även medverkat i en lång rad TV-produktioner, bland annat som Tojan i TV-serien Bröderna Malm (1972 och 1973), som den matlagningsintresserade konstnären Karl-Henrik i Lösa förbindelser (1985), som den före detta expediten Larzon i Chefen fru Ingeborg (1993) och den före detta kåkfararen Norton i långserien Tre Kronor (1998–1999). Börje Ahlstedt fick mycket uppmärksamhet för sin medverkan i Sveriges Televisions porträttserie Stjärnorna på slottet i januari 2006.

Teater 
Ahlstedt arbetade vid Dramaten i Stockholm från 1960-talet. Hösten 2003 spelade han där önskerollen Kung Lear. Uppsättningen var omtvistad, men Ahlstedts insats fick mycket beröm. Under våren 2009 medverkade Ahlstedt i pjäsen Muntra fruarna av Windsor. Han har även spelat privatteater och var bland annat engagerad vid Vasateatern 1979–1981.

Produktioner

Filmografi (i urval) 

 (röst)
 (röst)

 (röst som Obelix)

 (röst)
 (röst)
 (röst)

 (röst)

 (röst)

 (röst)
 (röst)

Teater

Roller

Regi

Memoarer 
2011 – Från min loge på Dramaten (skriven tillsammans med Lena Katarina Swanberg)

Priser och utmärkelser 
1966 – Teaterförbundets Vilhelm Moberg-stipendium1977 – De Wahlstipendiet
1977 – Svenska Dagbladets Thaliapris
1990 – Guldbaggen för bästa manliga huvudroll (i Kaninmannen'')
1991 – O'Neill-stipendiet
1992 – Kungliga medaljen Litteris et Artibus
2006 – Gunn Wållgren-stipendiet

Källor

Externa länkar 

Börje Ahlstedt, Dramaten

Födda 1939
Män
Levande personer
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Guldbaggen för bästa manliga huvudroll
Guldbaggenominerade
Mottagare av Litteris et Artibus
Svenska röstskådespelare
Sommarvärdar 1974
Sommarvärdar 1975
Sommarvärdar 1977
Hedersledamöter vid Stockholms nation
Skådespelare från Stockholm
Deltagare i Stjärnorna på slottet
Pogo

Denna sida handlar om seriefiguren Pogo. För dansen, se pogo (dans). För ballongexperimentet PoGO+, se PoGOLite.

Pogo är en tecknad serie skapad av Walt Kelly, som publicerades i amerikanska dagstidningar från 1949 till 1973, då Kelly avled. Huvudpersonen är en opossum vid namn Pogo, som bor i ett träsk. Handlingen berör ofta politiska eller filosofiska ämnen. Serien var nyskapande på flera sätt och stilbildande för senare serier. Exempelvis Bill Watterson, skaparen av Kalle och Hobbe, nämner Pogo som en av sina största influenser.

Amerikanska serier
Amerikanska dagspresserier
Nelson (olika betydelser)

Nelson kan syfta på:

 Horatio Nelson (Lord Nelson) (1758–1805), brittisk sjömilitär
 Lord Nelson (fartyg) – svenskt k-märkt tidigare fiskefartyg
 Nelson (grepp) – grepp i brottning
 Nelson Muntz – karaktär i Simpsons
 Noshörningen Nelson – i Kolmårdens djurpark
 Nelson (efternamn) – ett efternamn, flera personer
 Nelson (förnamn) – ett namn, flera personer
Nelson (auktor) – flera auktorer

Geografi

Antarktis 

 Nelson Island, Antarktis, 
 Nelson (strömfåra), 
 Mount Nelson, Antarktis,

Australien 

 Nelson, Victoria, ort, 
 Nelson Bay, ort, New South Wales,

Kanada 

 Nelson, British Columbia, 
 Nelsonfloden (Nelson River), flod i Kanada
 Nelson Head

Nya Zeeland 

 Nelson (region)  region,  
 Nelson, Nya Zeeland  regionhuvudort, Nelson City,

Storbritannien 

 Nelson, Lancashire, ort i England, 
 Nelson, Wales,  ort i Wales,

USA 

 Nelson, Georgia, ort, Pickens County, 
 Nelson, Missouri, ort, Saline County, 
 Nelson, Illinois, ort, Lee County, 
 Nelson, Minnesota, ort, Douglas County, 
 Nelson, Nebraska, countyhuvudort, Nuckolls County, 
 Nelson, New Hampshire, ort, Cheshire County, 
 Nelson, Wisconsin, ort, Buffalo County, 
 Nelson, Arizona, ort, Pima County,

Se även
Mount Nelson – flera
Nelson Island – flera
Nelson Peak – flera
Nelson Range 
Nelson Rock 
Nelson Strait – flera
Nelson’s Bay 

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade Kanadaförgreningar
Robotskapade Nya Zeelandförgreningar
Robotskapade Storbritannienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Elba

Denna artikel behandlar ön i Medelhavet. För ön i Mälaren, se Elba (Mälaren), för passagerarfärjan Elba, se M/S Elba.

Elba (italienska: Isola d'Elba), under antiken känd som Ilva, är en 223 km² stor ö, cirka 10 kilometer utanför Toscana i västra Italien. 

Ön är indelad i sju kommuner som alla tillhör provinsen Livorno. Den största kommunen är Portoferraio och de övriga är Campo nell'Elba, Capoliveri, Marciana, Marciana Marina, Porto Azzurro och Rio, vilka tillsammans har ett invånarantal på omkring 30 000 personer. Ön är mycket populär under sommarmånaderna då den drar till sig många besökare.

Elba, tillsammans med de övriga öarna i den toskanska arkiepelagen (Pianosa, Capraia, Gorgona, Montecristo, Giglio och Giannutri) är en del av nationalparken Parco Nazionale dell'Arcipelago Toscano.

Historia 
Ön är känd för att ha varit den franske kejsaren Napoleon I:s exilort mellan den 3 maj 1814 och den 26 februari 1815. Napoleon var formellt sett härskare på Elba, men ön patrullerades av den brittiska flottan. Napoleon utförde en rad ekonomiska och sociala reformer under sin tid på Elba. Efter 300 dagar återvände han till Frankrike. 

Vid Wienkongressen gavs ön till storhertigdömet Toscana. 1862 blev det en del av det förenade italienska kungadömet.

Kommunikationer 
Elba kan nås från Piombino på fastlandet med tre färjelinjer, Toremar, Blue Navy och Moby Lines.

Det finns en flygplats på ön, Marina di Campo Airport.

Galleri

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Isola d'Elba Webbplats för information om ön Elba i italienska.
 Isola d'Elba Webbplats för information om ön Elba.
 Isola d'Elba Information om färjor till ön Elba.

Externa länkar 

Italiens öar
Amiens

Amiens är en stad och kommun i regionen Hauts-de-France i norra Frankrike och huvudort i departementet Somme. Staden ligger vid floden Somme, omkring 70 km från dess mynning.

Ortnamnet syftar på folket ambianerna, ambiani. Under romartiden hette samhället Samarobriva (galliska: briva "bro" och Samara "Somme", bron över Somme).

Orten införlivades 1185 med Frankrike. 27 mars 1802 slöt England och Frankrike där (freden i Amiens).

Vid Amiens utkämpades det första slaget mellan den nybildade franska nordarmén under Farre, 25 000 man stark, och den framryckande första tyska armén under Manteuffel med 8:e och delar av 1:a armékåren. Slaget slutade med att fransmännen vände tillbaka mot Arras och tyskarna besatte Amiens och intog citadellet, som var återstoden av stadens gamla befästningar. 

Staden äger många öppna platser samt flera märkvärdiga byggnader, däribland en praktfull höggotisk katedral (katedralen i Amiens) byggd 1220–1288, vilken räknas som världsarv. I staden finns även kyrkorna S:t Germain och S:t Remi (från 1400-talet). I staden finns även författaren Jules Vernes sista hem, som numera är ett museum.

Amiens har traditionellt varit en av Frankrikes viktigaste fabriks- och handelsstäder, och där tillverkas de så kallade Amiens-artiklarna: bomullssammet, kamlott, aleppotyg (alépine), piké och plysch, och andra ylle-, bomulls-, linne- och sidenvaror.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Amiens

Kända personer 
 Emmanuel Macron

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Somme

Källor

Externa länkar 

Orter i Hauts-de-France
Kommuner i Somme
Lunéville

Lunéville är en kommun i departementet Meurthe-et-Moselle i regionen Grand Est (tidigare regionen Lorraine) i nordöstra Frankrike. Kommunen är chef-lieu för två kantoner som tillhör arrondissementet Lunéville. År  hade Lunéville  invånare.

Historia 
En berömd fajansfabrik grundades i Lunéville år 1730, och är fortfarande verksam.

Freden i Lunéville mellan Frankrike och Österrike undertecknades 9 februari 1801 av Joseph Bonaparte (bror till Napoleon I) och greve Ludwig von Cobenzl.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Lunéville

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Meurthe-et-Moselle

Källor

Externa länkar 
Lunévilles fajansmanufaktur

Orter i Lorraine
Kommuner i Meurthe-et-Moselle
Sovetsk

Sovetsk, fram till 1946 benämnd Tilsit, är en stad vid floden Njemen i Kaliningrad oblast i Ryssland med cirka 41 000 invånare.

Historia 
Sovetsk hette fram till 1946 Tilsit och var då en del av Ostpreussen. 

Tilsits historia börjar med Tyska orden, som uppförde fästningen Burg Tilsit 1406-1409. Snart tillkom en bosättning vid fästningen, som från slutet av 1400-talet utvecklades till ett ekonomiskt centrum i regionen. 1552 fick Tilsit stadsrättigheter av hertig Albrekt av Preussen. Under sjuårskriget 1758-1762 ockuperades staden av ryska trupper, men klarade sig oförstörd under kriget liksom under de franska truppernas genomfart av staden på deras fälttåg mot Ryssland 1807. Samma år slöts freden i Tilsit mellan Frankrike, Ryssland och Preussen. 

Under 1800- och 1900-talet fanns här ett antal litauiska förbund, då regionen hade en stor litauisk minoritet. Fram till 1914 växte Tilsit och fick en betydande träindustri och en vida känd osttillverkning. Osten Tilsiter uppfanns av schweiziska immigranter i Tilsit. Den har kopierats allmänt och tillverkas över hela Tyskland. 1832 byggdes vägen till Königsberg, idag Kaliningrad. 1865 följde anslutning till järnvägsnätet. Under första världskriget ockuperades staden under två månader av ryska trupper.

Slutet för Tilsit som tysk stad kom i och med andra världskriget. Under 1943 utsattes staden för de första bombanfallen och fram till juli 1944 följde svåra bombningar av staden. Under oktober 1944 närmade sig fronten och staden förklarades som frontstad och befolkningen evakuerades. Staden blev en del av exklaven Kaliningrad oblast som en följd av Potsdamavtalet 1945. Områdets militära betydelse gjorde att staden och dess närområde blev tillslutet. Den kvarvarande tyska befolkningen fördrevs. Istället flyttade ryssar och vitryssar in i Sovetsk.

När Sovjetunionen föll samman blev Sovetsk gränsstad till Litauen. Det innebar också att de militära restriktionerna försvann och åter kunde civila besöka området.

Personligheter 
Armin Mueller-Stahl
John Kay (Steppenwolf)
Edgar Froese
Wilhelm Voigt (Kaptenen i Köpenick)
Gustaf Kossinna
Paul Baumgarten, arkitekt
Hans Victor von Unruh, politiker

Källor

Noter

Externa länkar

Orter i Kaliningrad oblast
Gränsorter i Europa
Pinsk

Pinsk är en stad i södra Belarus, belägen vid floden Pinas utlopp i Pripjat.

Historia 
Furstendömet Pinsk omnämndes tidigast år 1097. Staden blev litauisk år 1318 eller 1320; 1521 blev den en del av det förenade Polen-Litauen för att 1569 gå till den polska kronan. Vid Polens andra delning 1793 införlivandes den i Kejsardömet Ryssland och förblev rysk fram till första världskriget. År 1920 tillföll den nybildade Polen (se Freden i Riga). Den intogs under andra världskriget av den nazityska armén den 4 juli 1941 som tvingade stadens judar att bo i Pinsks getto, varefter de sändes vidare till förintelseläger. Den 14 juli 1944 intogs Pinsk av Röda armén, och staden tillföll sedermera Sovjetunionen.

Kända personer 
 Ryszard Kapuściński (1932–2007), polsk författare
 Igor Kolb (1977–), dansare vid Mariinskijbaletten
 Simon Kuznets (1901–1985), ekonomipristagare till Alfred Nobels minne 1971
 Aleksandr Martynov (1865–1935), mensjevik, född i Pinsk
 Golda Meir (1898–1978), Israels fjärde premiärminister som under två år bodde i Pinsk 
 Adam Naruszewicz (1733–1796), polsk poet och historiker
 Izya Shlosberg (1950–), amerikansk konstnär, författare och filosof, född i Pinsk
 Chaim Weizmann (1874–1952), Israels förste president, gick i skolan i Pinsk 
 Ivan Zjoltovskij (1867–1959), rysk arkitekt

Se även 
 Prypjatträsken
 Judiska bosättningsområdet i Kejsardömet Ryssland

Referenser

Externa länkar 

 
Städer i Brests voblasts
Jöran Nordberg

Jöran Nordberg, född 3 september 1677 i Stockholm, död 23 mars 1744, var en svensk präst, känd som författare av Karl XII:s historia.

Biografi
Nordberg, som var son till en hökare, blev student i Uppsala 1691, filosofie magister och präst 1703 och anställdes som predikant vid artilleriet. Från denna tid följde han den svenska hären på alla dess fälttåg ända till Poltava, där han föll i rysk fångenskap. Karl XII utnämnde honom till förste predikant vid livdrabantkåren och ordinarie hovpredikant och under fångenskapen höll han predikningar för de svenska generaler, som också hölls fångna. 

Efter flera förflyttningar i Ryssland utväxlades han 1715, och fick återvända till Sverige. Han begav sig samma år till kungen, vilken då var i Stralsund, och utnämndes till hans biktfader samt preses i fältkonsistorium. Därifrån följde han honom till Skåne och under första fälttåget till Norge, men blev 1717 pastor i Klara och Olai församlingar i Stockholm, vilka då var förenade. Han innehade ämbetet fram till sin död 1744. Han var riksdagsman vid riksdagarna 1719, 1723 och 1731, och var bankofullmäktig och ledamot av kommissionen över rikets försvarsmerk samt Ecklesiastikdeputationen. År 1732 promoverades Nordberg till teologie doktor.

År 1731 fick Nordberg i uppdrag att skriva Konung Carl den XII:s historia, och erhöll därmed tjänstledighet från sina politiska befattningar. Den utkom 1740 i två band och översattes på flera språk. Trots avsevärda brister blev detta arbete en huvudkälla till kunskapen om kungens liv. Vissa uteslutna partier, som länge oriktigt troddes vara censurerade av Ulrika Eleonora utgavs 1754 under titeln Anecdoter.

Nordberg var en god talare och hade högt anseende både vid hovet och i världen. Han författade även Anmärkning öfver Lewenhaupts öfversättning af Evangelii sedolära, Företal till Nya Testamentet, samt S:ta Claræ Closter 1727 och flera likpredikningar, för vilka han ofta anlitades. Han ligger begravd i Adolf Fredriks kyrka i Stockholm.

Bibliografi (urval)
 - Utgiven av Per Sörensson.

Referenser 

Svensk Konversationslexikon, tryckt av P.G. Berg 1848

Vidare läsning

Avlidna 1744
Födda 1677
Svenska historiker
Svenska hovpredikanter
Män
Gravsatta på Adolf Fredriks kyrkogård
Deltagare i slaget vid Poltava
Präster från Stockholm
Sverre Holmsen

Sverre Holmsen, född 1906 i Transvaal, Sydafrika, död 1992, och uppväxt i Norge och Sverige, var en svensk författare. Svensk medborgare 1912. Gift 1945 med konstnärinnan och författaren Agda Göthlin (1920-1975), efter ett tidigare äktenskap med Margit Holm (1928). Bror till skådespelaren och regissören Egil Holmsen.

Från och med 1922 reste och arbetade han över hela världen och blev en hängiven förespråkare för global samverkan inom vetenskap och religion, något som han såg som ett fundament för mänsklighetens enhet. Många av Sverre Holmsens verk hämtar sin inspiration från Polynesien. Han var tidvis bosatt på Tahiti och han var en varm beundrare av befolkningen i Söderhavsregionen och deras kultur. Sverre Holmsen var också mycket tidigt en miljömedveten författare. Han varnade enträget sina läsare för följderna av den moderna teknikens inverkan på natur och miljö. I detta avseende får Sverre Holmsen anses som en viktig föregångare. Hans texter röjer också ett starkt engagemang för mänskliga rättigheter och för jämlikhet. En humanistisk grundsyn går som en röd tråd genom Sverre Holmsens författarskap. Sjutton av hans böcker har publicerats på svenska och han har översatts till tolv språk. Han var i många år anhängare av bahá'í-religionen.

Bibliografi (urval) 
1939 "Ön bortom synranden" ("Äventyr i Söderhavet")
1940 "Vit vilde".
1942 "Polynesisk passad"
1946 "Sjungande korall"
1950 "Lyckofrukter"
1953 "Morialand"
1954 "Het horisont"
1957 "Medsols till Tahiti"
1960 "Arabeskkärnor (aforismsamling)"
1961 "Globen runt"
1964 "Kanarieöarna (tillsammans med Agda Holmsen)"
1964 "Kanariska solvarv (tillsammans med Lena och Agda Holmsen)"
1964 "Levande visdom" (aforismsamling)
1969 "De upplysta horisonterna".
1971 "Tankestråk (aforismsamling)"
1973 "Inspiratörerna" (fotostat)

Källor

Bahai
Svenska författare
Män
Födda 1906
Avlidna 1992
Satellit (olika betydelser)

Satellit kan syfta på:

 Satellit – ett mindre objekt som roterar runt ett annat, större objekt
 Naturlig satellit – en himlakropp i bana kring en planet
 Satellitstat – en stat som formellt är självständig, men som i praktiken är starkt beroende av eller helt behärskas av en angränsande stormakt
 Satellit (poker) – en term i poker
 Satellitradio – radioutsändning via satellit vanligen krypterad
 Satellit-TV – TV-sändningar där en artificiell satellit används för att sända TV-program
 Satellitbild – ett fotografi av jorden eller annan himlakropp som är taget med hjälp av en tillverkad satellit

Biologi
 Satellit – en term för de ljusa, mer passiva hanarna av fågelarten brushane
 Satellit (biologi) – en subviral partikel som består av små RNA-molekyler 
 Satellit-DNA – mångfaldigt upprepade, mycket korta, DNA-sekvenser i heterokromatin som bildar stora sekvensblock
 Satellit – benämning inom genetik och cytologi på den avsnörda ändsektionen på den korta armen av en kromosom.
 Satellitcell –  en form av gliacell som finns i det perifera nervsystemet

Låttitlar
 Satellit (sång) – ett melodifestivalbidrag från 1979 av Ted Gärdestad

Se även
 Satelit, Novi Sad – en stadsdel i Novi Sad
 Satellite
Västerländsk konsthistoria

Västerländsk konst avser konst som uppstod i Europa utanför antikens länder och dess konst, och fram till konsten blir mer internationell i och med tiden för modernismen i början på 1900-talet.

Före antiken finns det olika lokala exempel på utvecklad konst som keltisk konst.

Konsten i tiden närmast efter antiken sammanfattas i medeltidens konst.

Efter medeltiden uppstod så nya konstriktningar: renässansen som följdes av barocken och rokokon.

1800-talets konst som efterträdda rokokon hade i sig flera inriktningar:Romantik, Nyklassicism, Realism, Prerafaeliterna, Arts and Crafts, Impressionism, Postimpressionism, Pointilism, Symbolism och Jugend

Referenser

Se även 
 Svensk konst

Konstens historia
Bangalore

Bangalore, officiellt Bengaluru (kannada: ಬೆಂಗಳೂರು, Bengalūru), är huvudstad i den indiska delstaten Karnataka och är belägen i distriktet Bangalore Urban, och är dessutom administrativ huvudort för distriktet Bangalore Rural. Storstadsområdet (som omfattar själva staden samt några mindre förorter) beräknades ha cirka 11,4 miljoner invånare 2018, vilket gör det till landets fjärde folkrikaste. Bangalore kallas ofta "trädgårdsstaden" för sina många parker.

Den nuvarande staden grundades av Kempe Gowda 1537. Under brittisk tid var Bangalore huvudstad för Mysorestaten. På senare år har Bangalore blivit ett centrum för den indiska IT-industrin, som till stor del är koncentrerad till företagsparken Electronics City 25 kilometer sydost om stadskärnan.

Utbildning

Universitet och högskolor 
Bangalore university
National College
University of Agricultural Science, förkortat UAS 
R.V. College of Engieneering

Etymologi 
Namnet kommer troligen av bengaval-uru, ”vakternas stad”, och omnämns första gången 890. En populär anekdot, som torde vara folketymologisk, gör gällande att namnet i stället skulle komma av benda kaal-uru, ”staden med de kokta bönorna”, eftersom kung Veera Ballala II av Hoysala (regerade 1173–1220) skulle ha serverats detta på platsen. Stadens namn ändrades officiellt från Bangalore till Bengaluru den 1 november 2014 (förslaget om namnändring kom dock redan 2005).

Kända personer som bott i Bangalore 
Lindsay Anderson 
C.V. Raman 
Svetoslov Roerich

Referenser

Noter 

Orter i Karnataka
Chennai

Chennai  (tamil: சென்னை, hindi: चेन्नई, fram till augusti 1996 officiellt Madras) är huvudstad i delstaten Tamil Nadu i södra Indien. Den är en av Indiens största städer, med 4,6 miljoner invånare i staden och 8,7 miljoner invånare i storstadsområdet vid folkräkningen 2011.

Chennai ligger vid Koromandelkusten på Indiens södra östkust. Staden har en stor hamn varifrån färjan till Andamanerna går och enligt egen uppfattning världens näst längsta strand, Marina Beach. Många tillverkningsindustrier, inklusive bilfabriker finns här. Chennai är också känd för sin IT-industri och efter Bangaluru är Chennai den näst största IT-destinationen i Indien. Majoriteten av befolkningen talar tamil, men en ansenlig minoritet talar telugu. Andra minoritetsspråk som förekommer är malayalam, urdu och engelska. Engelska används allmänt inom näringslivet..

Historia 
Aposteln Tomas tros enligt sägen ha kommit till området och dött här. Den första europeiska makt som etablerade sig i detta område var Portugal, som byggde ett fort kallat São Tomé 1522. Sedan kom Nederländerna 1612 och Brittiska Ostindiska Kompaniet 1639. Staden växte upp runt den brittiska garnisonen i Fort St George, och beräknas ha haft mer än 300 000 invånare redan i mitten av 1700-talet. Under brittisk tid var staden säte för presidentskapet Madras. Stadens bytte namnet Madras till dagens Chennai 1996.

<div style="clear:left;">

Kända personer födda i Chennai 
Viswanathan Anand
R.K. Narayan
Indra Nooyi

Källor

Se även 
Ramaswamy Venkataraman
T. Nagi Reddy
Neville Bowles Chamberlain

Externa länkar 

Chennai