kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vitvalar

Vitvalar, (Monodontidae, "entandsvalar", av grekiska monos, ensam, och odus, tand) är en familj inom underordningen tandvalar. Familjen har bara 2 arter i var sitt släkte.

 Vitval, Delphinapterus leucas
 Narval, Monodon monocerus

Utbredning 

Vitvalar förekommer i nordliga hav, främst i arktiska regioner. De simmar även upp i angränsande floder och observerades så långt söderut som Saint Lawrencefloden.

Kännetecken 

Deras huvud är avrundade liksom de korta bröstfenorna och en ryggfena saknas. Kroppslängden inklusive stjärtfenan ligger vid 4 till 6 meter. Vitvalar väger omkring 1600 kilogram.

Antalet tänder skiftar för vitvalen i övre käken mellan 5 och 11 samt i undre käken mellan 2 och 11. Narvalen har vanligen bara två hörntänder i övre käken. En av dem ligger oftast gömd i köttet och den andra bildar hos hannar en framåtriktad 2-3 m långt, spiralvriden "stöttand".

Levnadssätt 

Födan hittar de vanligen på havets botten. För att kommunicera har de flera olika läten. Vitvalen fick därför smeknamnet sea canarie (havets kanariefågel). Liksom andra valar navigerar de med hjälp av ekolokalisering. Arterna bildar vanligen grupper med upp till 100 eller några fler individer.

Vitvalar är köttätare med flera olika bytesdjur, till exempel fiskar, blötdjur och kräftdjur som de vanligen hittar nära havets botten. Dräktigheten varar i 14 till 15 månader och sedan föds i de flesta fall ett ungdjur. Hos bägge arter har ungdjur en mörkare kroppsfärg som med tiden blir mjölkvit (för vitvalen) eller ljusgrå till vitaktig med större mörka fläckar (för narvalen). Efter fem till åtta år är ungarna könsmogna. Ofta bildas större flockar med några hundra individer.

Systematik 

Tidvis uppkom tvivel om vitval och narval är släkt med varandra. Det finns till exempel skillnader mellan deras skalle och byggnaden av trumhinnan. Andra morfologiska och genetiska undersökningar bekräftade arternas släktskap. Familjens närmaste släktingar finns i familjerna delfiner (Delphinidae) och tumlare (Phocoenidae). Ibland sammanfattas de tre familjerna i överfamiljen Delphinoidea.

Tidvis räknades irrawadidelfinen till familjen vitvalar på grund av påfallande likheter mellan denna art och vitvalen. Nyare undersökningar slog fast att irrawadidelfinen tillhör familjen delfiner.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Tandvalar
Boleslav II av Polen

Bolesław II, född omkring 1042, död 1081 eller 1082, var hertig av Polen 1058–1076 och kung av Polen 1076–1079.

Boleslav var en lyckosam krigare, besegrade preussarna och pomrarna och återtog 1069 Kiev, som en tid varit förlorat, men förlorade dock staden på nytt året därpå. Han lyckades också frigöra sig från
Tysklands övervälde och kröntes juldagen 1076. 

Emellertid råkade han i strid med prästerskapet och adeln och mördade med egen hand biskop Stanislav i Kraków. På grund av denna och andra illgärningar blev han fördriven från sitt rike och skall ha dött i ett kloster i Kärnten. Han efterträddes av sin yngre bror Vladislav.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939
 

Polens regenter
Huset Piast
Födda 1042
Avlidna 1080-talet
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Personer i Polen under 1000-talet
Floddelfiner

Floddelfiner, ibland kallade sötvattendelfiner, är en icketaxonomisk grupp med delfiner som lever i sötvattenfloder och flodmynningar i Sydamerika och Asien. Gruppen består av fem recenta arter, och en nyligen utdöd, som inte är så närbesläktade som man tidigare trodde. Tidigare behandlades gruppen antingen som familjen Platanistidae eller som överfamiljen Platanistoidea. Idag förs istället arterna till de fyra familjerna Iniidae, Pontoporiidae, Lipotidae och Platanistidae som placeras i de tre överfamiljerna Inioidea, Lipotoidea och Platanistoidea inom underordningen tandvalar. 

Floddelfiner lever mest i mycket grumligt vatten och använder till stor del ekolod för att lokalisera födan. Framförallt de asiatiska arterna har nedsatt synförmåga. 

Samtliga arter är småväxta, 2,5 meter eller mindre och har en tydligt utdragen nos.

Arter 
 Överfamilj Platanistoidea
 Familj Platanistidae
 Släkte Platanista
 Gangesdelfin (Platanista gangetica)
 Gangesdelfin (P. g. gangetica)
 Indusdelfin (P. g. minor)

 Överfamilj Inioidea
 Familj Iniidae
 släkte Inia
 Amazondelfin (Inia geoffrensis)
 I. g. geoffrensis
 I. g. humbotiana
 Inia araguaiaensis
 Inia boliviensis
 Familj Pontoporiidae
 släkte Pontoporia
 Laplatadelfin (Pontoporia blainvillei)

 Överfamilj †Lipotoidea
 Familj †Lipotidae
 Släkte †Lipotes
 †Asiatisk floddelfin (Lipotes vexillifer) (utdöd sedan december 2006)

Utöver dessa arter finns ett flertal kända fossil av andra arter inom de tre överfamiljern.

2012 beslöt Society for Marine Mammalogy att behandla taxonen boliviensis och geoffrensis som goda arter. Detta har dock inte accepterats av merparten av auktoriteterna inom fältet, däribland IUCN, som fortsätter att behandla dess båda taxon som underarter till Amazondelfinen.

Referenser 

Tandvalar
Anders Graneheim

Anders Graneheim, född 3 maj 1962 i Timrå, är en svensk kroppsbyggare. Anders Graneheim var svensk och nordisk mästare i bodybuilding under 1980-talet. Efter flera års tävlingsuppehåll kom han på tredje plats efter två professionella kroppsbyggare i Sweden Grand Prix i Göteborg 1997, hans första tävling på nio år.

Graneheim vann sedan bodybuildingtävlingen B&K Classic Body Show 2000, vilket gav honom en proffslicens som bodybuilder. 2002 tävlade Anders Graneheim i den internationella proffstävlingen Master's Mr. Olympia i USA, en tävling för kroppsbyggare över 40 år.

Tävlingsmeriter
2002 - "Master's Mr. Olympia", 10:e plats
2000 - "B&K Classic Body Show", segrare
1997 - "Sweden Grand Prix", 3:a 
1988 - Svensk Mästare, i viktklassen –90 kg 
1986 - VM i Tokyo, femte plats 
1986 - Norrländsk Mästare, –80 kg, Svensk Mästare, –80 kg
1985 - EM-kval, 2:a i viktklassen -80 kg
1983 - Norrländsk Mästare, juniorklassen, -70 kg, Svensk Mästare, juniorklassen, -70 kg, Nordisk Mästare, juniorklassen, -70 kg 
1983 - "Mr Fotonorden Junior", fototävling för unga kroppsbyggare från de nordiska länderna
Anders Graneheim anses vara Sveriges bäste kroppbyggare genom tiderna, framför allt vad gäller symmetri, och han är även rådgivare för andra idrottsmän och föredragshållare på gym, idrottsklubbar och skolor inom ämnesområdena kost och träning, samt skribent i idrottstidningen Body, tidigare B&K Sports Magazine. 

Han är en av de få svenska kroppsbyggare som blivit välkända även för en större allmänhet, och han porträtterades i TV-dokumentären "Sista posen" i SVT sommaren 2003, ett program som även sändes i både dansk och norsk TV vid flera tillfällen under 2004 och 2005. 

Efter att han avslutat sin aktiva karriär som tävlingskroppsbyggare år 2002 har Anders Graneheim etablerat sig som rådgivare och föredragshållare inom bodybuilding och träning.

Familj 
Bor numera i Sundsvall med sin fru Catharina Graneheim. Tillsammans har de sönerna Victor Graneheim (f. 1990), och William Graneheim (f. 1999).

Externa länkar
Anders Graneheim - Officiell webbplats
B & K Anders Graneheim Artikel i B&K Sports Magazine
Muscular Development Foton och kort presentation i den amerikanska tidskriften Muscular Development

Fotnoter 

Svenska kroppsbyggare
Män
Födda 1962
Levande personer
Personer från Timrå
Kroppsbyggning

Kroppsbyggning (bodybuilding) innebär att utveckla kroppens muskler i styrka och volym genom en kombination av systematisk styrketräning, balanserad näring och vila. Kroppsbyggnad är även en tävlingssport, en form av bedömningssport. Utövare kallas kroppsbyggare eller bodybuilder. 

Internationellt är kroppsbyggnad väl etablerad som tävlingssport, där Mr. Olympia samt Ms. Olympia är två exempel på tävlingar för herrar respektive damer. 

Svenska kroppskulturförbundet har flera gånger ansökt om medlemskap i Riksidrottsförbundet, som dock gett avslag. Kända svenska kroppsbyggare är bland annat Ulf Bengtsson, Anders Graneheim, Stefan Jonsson, Martin Kjellström, Ehrling Wahlgren och Roger Zapfe.

Kända kroppsbyggare 
 Ronnie Coleman
 Franco Columbu
 Jay Cutler
 Lou Ferrigno
 Lee Haney
 Phil Heath
 Dexter Jackson
 Markus Rühl
 Arnold Schwarzenegger
 Dorian Yates
 Frank Zane

Se även 
 Atletisk fitness

Externa länkar 
 Svenska kroppskulturförbundet

 
Kroppskonstitution
Styrketräning
Bedömningssport
Destruktiv komprimering

Destruktiv komprimering (engelska: lossy compression eller degrading compression) betecknar metoder för datakompression i vilka en del av informationen går förlorad vid kompressionen, inte bara packas tätare.

En signal som till exempel ljud där amplituden mäts tillräckligt ofta kan återskapas genom att styra positionen hos till exempel ett högtalarmembran tillräckligt ofta. Detsamma kan göras för bilder genom att mäta amplituden av ljus, för att få färg mäter man amplituden hos rött, grönt, blått separat.

Dessa mätvärden kan ses som en lång lista med siffror. Genom att ändra om i siffrorna på ett smart sätt med en matematisk algoritm kan man vanligtvis plocka bort uppåt  siffror och ändå återskapa något som liknar det ursprungliga tillräckligt mycket när man återställer siffrorna. Exempel på vanliga destruktiva kompressionmetoder är MP3, JPEG och MPEG. Fria kompressionsmetoder utan patent och med fria licenser samt källkod är Vorbis för ljud och Theora för video.

Metod 
Destruktiv komprimering utnyttjar det faktum att den mänskliga uppfattningsförmågan har vissa identifierbara begränsningar. Till exempel har studier i psykoakustik visat att det är endast ett fåtal av de starkare frekvenserna i en ljudbild som faktiskt uppfattas av lyssnaren. Detta gör att det går att utesluta de svagare frekvenserna med signalbehandling, vilket ger en signal som har avsevärt mindre amplitud- och frekvensvariationer, det vill säga en signal som innehåller en avsevärt mindre informationsmängd. Signalen blir därmed efter digitalisering lätt att komprimera med konventionella metoder, till exempel Huffmann-kodning. Komprimeringen kan minska antalet bitar i informationen med upp till 90 %, utan att lyssnaren uppfattar en kvalitetsförsämring.

Destruktiva komprimeringsmetoder
 För stillbilder:
 Fraktalkodning
 JPEG
 JPEG 2000
 Andra former av waveletkodning

 För video:
 Adobe Flash
 H.261
 H.263
 H.264
 MNG
 Motion JPEG
 MPEG-1
 MPEG-2
 MPEG-4
 MJPEG2000
 Ogg Theora
 Sorensen video codec

 För ljud (se även ljudkomprimering):
 MP3
 Ogg Vorbis
 AAC

 För tal:

 För geometrisk data:

 För övriga data:

 Delbandskodning
 Transformkodning
 Hybridkodning
 Huffmankodning

Se även
 Datakompression
 Bildkompression
 Ljudkomprimering
 Icke-förstörande komprimering
 Nyquistfrekvensen

Algoritmer
Datavetenskap

fr:Compression de données#Compression avec pertes
JPEG

Joint Photographic Experts Group (JPEG) är en standard för främst destruktiv komprimering av digitala bilder, speciellt fotografiska sådana, medelst lokala diskreta cosinustransformer utförda i 8*8-block följt av kvantisering. På rätt sorts bilder kan JPEG ge extremt god komprimeringsgrad med bibehållen kvalitet. JPEG är däremot direkt olämpligt på ritningar eller datorskapade bilder med raka linjer och skarpa kontraster, där kompressionsgraden blir mycket låg om bildkvaliteten inte ska försämras alltför mycket.
Från och med version 9,1 så finns möjligheten att spara utan att det blir en destruktiv komprimering.

Förkortningen uttalas oftast ji-pegg på svenska men ibland även jay-peg eller ji-pe-/e/-ge (bokstaverat).

Se även 
 Bildfilformat
 Bildkompression
 GIF
 BMP
 TIFF
 PNG
 SVG
 JPEG 2000
 JPEG XR
 MJPEG

Källor

Externa länkar 

Digitala bildformat
Filformat
Akronymer
GIF

Graphics Interchange Format (GIF) är en standard för icke-förstörande komprimering av bilder som utvecklades av Steve Wilhite när han jobbade på CompuServe 15 juni 1987. Den är speciellt populär på webben, inte minst för att den ger möjlighet till att skapa enkla animationer. GIF ger, i sammanhanget, god kompression på bilder med stora enfärgade ytor. Den ger också försumbar kompression på exempelvis fotografiska bilder, där format som JPEG är lämpligare. Eftersom en GIF-bild dessutom endast kan innehålla 256 färger, kan inte allt grafiskt material publiceras som GIF-bilder utan en drastisk sänkning av kvaliteten, och därutöver större i filstorlek än en bild i bättre kvalitet i annat format.

GIF är dock en föråldrad standard, behäftad med ett antal tekniska begränsningar. Som ersättare till GIF har standarden PNG tagits fram. PNG är kraftfullare och ger en något effektivare komprimering, men har däremot inget stöd för animationer, vilket däremot MNG och APNG har. En anledning till att GIF fortfarande används är möjligheten att skapa animerade GIF:ar. Genom att GIF-formatet kan spara flera bilder i samma fil och sedan visa dem i följd går det att göra allt från enkla grafiska animationer till avancerade cinemagrafier.

GIF bygger på komprimeringsalgoritmen LZW som patenterades i USA som patent 4 558 302. Den 1 oktober 2006 gick det sista patentet relaterat till GIF-formatet ut, vilket gör att formatet sedan dess är helt fritt att användas.

GIF:ar kallas även giffar (singular giff) på svenska.

Exempel

Referenser

Externa länkar 

Cover Sheet for the GIF89a Specification GIF specifikation version 89a

Akronymer
Digitala bildformat
Filformat
Möbiusfunktionen

Möbiusfunktionen är inom talteorin en aritmetisk funktion definierad enligt:

Om man summerar möbiusfunktionen får man Mertensfunktionen.

Funktionen är uppkallad efter den tyske matematikern August Ferdinand Möbius.

Egenskaper
 För alla  gäller

 Möbiusfunktionen kan beräknas med hjälp av formeln

Genererande funktioner

Se även
 Aritmetisk funktion

Externa länkar 

Multiplikativa funktioner
Elitserien i schack

Elitserien i schack är den högsta serien i schackets nationella seriesystem för klubblag, allsvenska serien, och därmed Sveriges högsta nationella lagtävlingsserie i schack. I elitserien möts tio 8-mannalag där vinnaren blir svensk lagmästare och kvalificerar sig för spel i Europa medan de två sista flyttas ned till Superettan, den näst högsta serien. Endast ett lag från kvalificerade klubbar får spela i elitserien. Elitserien spelas i nio ronder, varav tre spelas i ett sammandrag på hösten och tre i slutsammandraget på våren. En säsong varar ett kalendariskt år, från hösten till våren.

Till skillnad från övriga divisioner i allsvenska serien, som är indelade geografiskt, är elitserien och superettan rikstäckande.

Svenska lagmästare
2022 - Stockholms SS
2021 - SK Rockaden (Stockholm)
2020 - Stockholms SS 
2019 - Lunds ASK 
2018 - Malmö AS
2017 - SK Team Viking
2016 - SK Rockaden (Stockholm)
2015 - Team Viking (Sollentuna SK och SK Team Viking)
2014 - SK Rockaden (Stockholm)
2013 - Limhamn SK (Malmö)
2012 - Team Viking (Sollentuna SK och SK Team Viking)
2011 - Lunds ASK 
2010 - Team Viking (Sollentuna SK och Täby SK)
2009 - SK Rockaden (Stockholm)
2008 - SK Rockaden (Stockholm)
2007 - Sollentuna SK
2006 - Sollentuna SK
2005 - SK Rockaden (Stockholm)
2004 - SK Rockaden (Stockholm)
2003 - Sollentuna SK 
2002 - Sollentuna SK
2001 - SK Rockaden (Stockholm)
2000 - Sollentuna SK
1999 - Sollentuna SK
1998 - SK Rockaden (Stockholm) 
1997 - SK Rockaden (Stockholm) 
1996 - SK Rockaden (Stockholm) 
1995 - SK Rockaden (Stockholm) 
1994 - SK Rockaden (Stockholm) 
1993 - SK Rockaden (Stockholm) 
1992 - SK Rockaden (Stockholm) 
1991 - Wasa SK (Stockholm)
1990 - Wasa SK (Stockholm)
1989 - Wasa SK (Stockholm)
1988 - Wasa SK (Stockholm)
1987 - Wasa SK (Stockholm)
1986 - SK Rockaden (Stockholm) 
1985 - SK Rockaden (Stockholm) 
1984 - SK Rockaden (Stockholm) 
1983 - Limhamn SK (Malmö)
1982 - SK Rockaden (Stockholm) 
1981 - SK Kamraterna (Göteborg)
1980 - SK Rockaden (Stockholm) 
1979 - Solna SS 
1978 - Lunds ASK 
1977 - Lunds ASK 
1976 - Lunds ASK 
1975 - Solna SS 
1974 - Wasa SK (Stockholm)
1973 - Upsala allmänna schacksällskap
1972 - Lunds ASK 
1971 - Stockholm Södra SS
1970 - Lunds ASK 
1969 - Wasa SK (Stockholm)
1968 - Wasa SK (Stockholm)
1967 - Lunds ASK 
1966 - Lunds ASK 
1965 - Lunds ASK 
1964 - Östergötland SF
1963 - Wasa SK (Stockholm)
1962 - Stockholm SF
1961 - Stockholm SF
1960 - Stockholm SF
1959 - SK Rockaden (Stockholm) 
1958 - SK Rockaden (Stockholm) 
1957 - SK Rockaden (Stockholm) 
1956 - Wasa SK (Stockholm)
1955 - Stockholm Södra SS
1954 - SK Kamraterna (Göteborg)
1953 - Stockholm Södra SS
1952 - Wasa SK (Stockholm)
1951 - Dalarna SF

Se även
SM i schack

Referenser

Schacktävlingar
Mertensfunktionen

Mertensfunktionen är inom talteorin en aritmetisk funktion, som uppkallats efter den polske matematikern Franz Mertens, och som definieras enligt:

där μ(n) är möbiusfunktionen. Eftersom möbiusfunktionen bara antar värden -1, 0 och 1 kan M(n) aldrig vara större än n.

Representationer

Integralrepresentationer

Genom att använda Eulerprodukten får man

där  är Riemanns zetafunktion och produkten är över alla primtal. Sedan får man med Perrons formel

där C är en sluten kurva som går runt alla rötter av 

Som ett korollarium får man Mellintransformationen

som gäller för

Som en summa över Fareyfraktioner

En annan formel för Mertensfunktionen är

   där      är Fareyföljden av ordning n.

Denna formel används i beviset av Franel–Landaus sats.

Relation till andra funktioner

Mertens gav en relation mellan Mertensfunktionen och Tjebysjovs andra funktion:

Se även

Mertens förmodan

Aritmetiska funktioner
Övrig metall

En övrig metall (även posttransitionsmetall) är ett metalliskt grundämne i p-blocket som förekommer mellan halvmetallerna och övergångsmetallerna i det periodiska systemet. De är mer elektropositiva än övergångsmetallerna, men mindre så än alkalimetallerna och alkaliska jordmetallerna. Deras smält- och kokpunkter är i allmänhet lägre än hos övergångsmetallerna. Till övriga metaller räknas: 

 aluminium 
 gallium 
 indium
 tenn
 tallium
 bly
 vismut

Även grundämnena med atomnummer 113-116 kan inkluderas, vilka kallas:
 nihonium
 flerovium
 moskovium
 livermorium

Periodiska systemet
Tadzjikistans flagga

Tadzjikistans flagga är en trikolor i rött, vitt och grönt där det mellersta vita fältet är 1,5 gånger bredare än de andra. I mitten av flaggan finns en krona under sju gyllene stjärnor. Flaggan fastställdes den 24 november 1992 och infördes året efter. Proportionerna är 1:2.

Symbolik 
Färgerna är desamma och i samma ordning som sovjetrepubliken Tadzjikiska SSR:s flagga från 1953, men proportionerna har ändrats något. I den moderna tolkningen står rött som symbol för nationens samhörighet med andra länder, vitt för den viktiga exportgrödan bomull, samt grönt för landets dalgångar och det jordbruk som bedrivs där. Färgerna återfinns dessutom i Irans flagga, vilket påminner om att tadzjikerna är ett iranskt folkslag.

Historik 
När Tadzjikiska ASSR bildades 15 mars 1925 använde man en flagga som anknöt till övriga sovjetrepublikers flaggor. Flaggan omarbetades då den autonoma sovjetrepubliken ombildades till delrepublik i Sovjetunionen i oktober 1930 till en röd fana med orden РСС Тоҷикистон (landets namn på språket tadzjikiska). I likhet med många andra delrepubliker fick Tadzjikiska SSR en ny flagga i början av 1950-talet. Den nya flaggan antogs den 20 mars 1953. Flaggan var Sovjetunionens flagga med ett vitt och ett grönt band i den undre delen.

Efter Sovjetunionens upplösning tog man bort hammaren och skäran ur den tadzjikiska flaggan. Den nuvarande flaggan infördes inte förrän 1993, vilket innebär att Tadzjikistan var därmed den sista bland de tidigare sovjetrepublikerna som fick en ny flagga.

Referenser

Källor

Noter

Se även 

 Tadzjikistan
 Tadzjikistans statsvapen

Nationsflaggor i Asien
Tadzjikistans nationalsymboler
Piezomaterial

Piezomaterial är material som ändrar sina elektriska egenskaper när de utsätts för kompression eller töjning.

Piezomaterial kan vara av två typer:

piezoelektriska - alstrar elektriska laddningar då de utsätts för yttre påverkan.
piezoresistiva - förändrar sin elektriska resistans då de utsätts för yttre påverkan.
Taiwans flagga

Taiwans flagga, även känd som Republiken Kinas flagga (kinesiska 中華民國國旗 pinyin Zhōnghuá Mínguó Guóqí), är röd med en vit solsymbol mot blå bakgrund i kantonen. Den används som civil- och statsflagga till lands samt som statsflagga och örlogsflagga till sjöss.

Flaggan har sin egen sång som används bland annat vid olympiska spelen istället för statens officiella nationalsång. Orsaken till detta är trycket från Kina.

Symbolik 
Det övre kvarteret med den vita solen mot blå bakgrund formgavs 1895 av Lu Hao-tung, en medlem i Sun Yat-sens "Sällskap för att återuppväcka Kina", som avled samma år i ett av sällskapets misslyckade uppror i Guangdong. Solens tolv strålar står för framsteg, eftersom dygnet har tolv timmar enligt det traditionella kinesiska sättet att räkna. Denna flagga användes sedan som partifana för Sun Yat-sen nationalistiska parti Kuomintang.

När Sun Yat-sen grundade en rivaliserande regering i Guangzhou 1923 med syfte att ena Kina under Kuomintangs ledning lades ett rött fält till, som stod för den dominerande folkgruppen hankineser. Flaggan kallas ofta för "Blå himmel, vit sol, helröd mark" .

Historik 

Flaggan antogs den  8 oktober 1928 som stats- och nationsflagga för Republiken Kina. Efter det att Kuomintang flydde till Taiwan efter nederlaget i det kinesiska inbördeskriget används flaggan som statsflagga för Republiken Kina på Taiwan. Flaggans utformning fastställdes senast i lag den 23 oktober 1954.

I september 1949 införde den kommunistiska regeringen på fastlandet en ny nationsflagga med kopplingar till Sovjetunionens flagga.

Sedan enpartisystemet föll i Taiwan på 1990-talet har det funnits tal om att byta flaggan för att den nuvarande har stark koppling med kuomintang och speciellt Taiwans aboriginals anser flaggan som en symbol av förföljelser.

Andra flaggor

Inofficiella flaggor

Referenser

Källor

Noter

Externa länkar 

 Flaggor som använts på Taiwan
 Statliga taiwanesiska informationsbyråns webbplats (på kinesiska)

Nationsflaggor i Asien
Kultur i Taiwan
WP:Projekt Kina
Tanzanias flagga

Tanzanias flagga är blå och grön med ett diagonalt svart fält, där det svarta fältet omges av skiljeränder i gult. Flaggan antogs den 30 juni 1964 och har proportionerna 2:3.<ref name="aovf">Allt om världens flaggor, s. 98.</ref>

 Symbolik 
Det svarta i flaggan står för befolkningen, den gröna färgen står för landet, blått symboliserar havet och gult representerar mineralfyndigheterna.

 Historik 
Flaggan skapades när Tanganyika och Zanzibar ingick union. Den moderna flaggan baserar sig på det Tanganyikas och Zanzibars tidigare flaggor. Tanganyikas flagga hade tre horisontella band i färgerna grönt-svart-grönt med gula skiljeränder, och var i sin tur baserad på det största politiska partiet vid självständigheten, Tanganyika African National Union''. Zanzibars flagga var baserat på AfroShirazi-partiets flagga, med ränder i grönt, svart och blått samt en vertikal rand vid flaggans inre kant. I den nya gemensamma flaggan snedställdes fälten så att inget av flaggans element skulle dominera de andra.
När Tanzania bildades 1964 omarbetades även statsvapnet.

På Zanzibar används en unionsflagga, den zanzibariska flaggan med den tanzaniska i övre hörnet.

Tanganyikas flaggor:

Zanzibars flaggor:

Referenser

Källor

Noter

Se även 

 Tanzania
 Tanzanias statsvapen

Nationsflaggor i Afrika
Tanzanias nationalsymboler