kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Emil Hillberg

[[File:Emil Hillberg som Jago.jpg|thumb|Som Jago i Othello.]]
Carl Vilhelm Emil Hillberg, född 18 februari 1852 i Stockholm, död 26 december 1929 i Trosa, var en svensk skådespelare.

 Biografi 
Hillberg scendebuterade på Dramaten 1873 som Benvolio i Romeo och Julia, men föredrog sedan att ta skilda engagemang framför en fast anställning.

1873–1874 var han anställd vid Wilhelm Åhmans teatersällskap, 1874–1878 vid Svenska Teatern i Helsingsfors, samt 1878–1879, 1881–1882, 1884–1886, 1898–1901 och 1903–1908 vid Svenska teatern, Stockholm, samt 1879–1880, 1886–1897, och 1908–1919 vid Dramatiska teatern, 1897–1898 vid Vasateatern och 1902–1903 vid Olympiatetern.

Stora roller under denna tid var som Jago i Othello på Kungliga Teatern 1879, som Gert Bokpräntare i urpremiären av Mäster Olof på Svenska (Nya) teatern i Stockholm 1881 och som doktor Stockman i En folkefiende på Stora Teatern 1883. Han misslyckades som direktör för Stora Teatern 1880.

Hillberg var även direktör för den resande elevteatern Sydsvenska skådebanan 1901–1902, samt gästspelade i Oslo, Helsingfors, Göteborg och i svenska landsorten.

Han fick fast engagemang på Dramaten 1886 och blev kvar där till 1897. Berömda rolltokningar under den tiden var som Tartuffe 1886 och som Shylock i Köpmannen i Venedig 1895. Åren 1897–1908 var han vid Albert Ranfts teatrar och spelade bland annat huvudrollen i Strindbergs Gustav Vasa vid uruppförandet 1899 och likaså i Tor Hedbergs Johan Ulfstjerna vid dess uruppförande 1907. Han återvände till Dramaten 1908–1919. 

Sitt sista framträdande gjorde han 1927 på Konserthusteatern.

I Myggans nöjeslexikon framhålls att Hillberg var en banbrytare för en realistisk-psykologisk spelstil och en orädd sökare. Hans lynniga karaktär var emellertid till förfång för honom både i karriären och privatlivet.

Han översatte även Hugo von Hofmannsthals Envar: der gamla spelet, som framställer den rike mannens ändalykt'' (Bonnier, 1916).

Emil Hillberg är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm. Han var far till skådespelaren Gösta Hillberg.

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 

 Emil Hillbergs arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Svenska översättare
Översättare från tyska
Översättare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1852
Avlidna 1929
Män
Jetpack

En jetpack, engelskt ord för ryggraket, är en maskin som fästes på en persons rygg och får personen genom till exempel raketdrift att flyga.

Typer av jetpack-maskiner 
Namnet är ett samlingsnamn för flera olika typer av maskiner som har samma funktion. Det finns dock bara en typ av jetpack som fungerar i praktiken; en jetpack av rocketbelt-typ som drivs med väteperoxid och utvecklades av Bell Aerosystems under 1960-talet och som ger en mycket kraftfull lyfteffekt och god manövreringsförmåga. Nackdelen med denna typ av jetpack är att bränsleåtgången är så stor att den bara kan flyga i ungefär 30 sekunder.

En annan jetpacktyp är den NASA-utvecklade Manned Maneuvering Unit (MMU) som används på rymddräkter vid rymdpromenader.

Utöver NASA:s rymdforskning har jetpack-typer i största del forskats fram av USA:s armé även om denna typ av utrustning ger en ganska liten praktisk nytta. USA:s armé har nämnt att helikoptrar är klart mer användbara.

Då de Olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles invigdes anlände en man med jetpack på ryggen.

Jetpack i praktiken 
Den bästa praktiska användningen man kan få av en jetpack är i rymden, men tanken att få människan att fritt röra sig i luft med hjälp av en sådan typ av maskin har skapat mystik kring maskinen, vilket bidragit till att den är vanligt förekommande inom science fiction och dator- och tv-spel.

Exempel där någon typ av jetpack-maskin har använts är:

 Vid tändning av olympiska elden i Olympiska sommarspelen 1984, Los Angeles
 James Bond-filmen Åskbollen
 The Rocketeer, film och bok
 I tv-spelet GTA: San Andreas
 I tv-spelet Red Faction: Guerilla
I tv-spelet Pilotwings
I tv-spelet Pilotwings 64
 På Michael Jacksons Dangerous World Tour
 I filmserien Star Wars

Källhänvisningar

Externa länkar 
 

Luftfarkoster
Golfbag

En golfbag (engelska för golfväska) är en transportabel förvaring av golfklubbor. Det finns bärbara golfbagar (carrybagar), som är försedda delvis med plana bottnar eller stativ, och vagnbagar (cartbagar), som är avsedda att dras som en vagn.

Karakteristika 
En bärbar golfbag väger mellan tre och sex kilogram, medan vagnbagen är skrymmande och därför väger mer. Utrustningen kännetecknas av:

 Flera fickor för jackor, bollar och drycker et cetera
 Stativ som fälls upp när golfbagen är nedställd (endast för bärbara golfbagar)
 Fack för förvaring och sortering av golfklubbor
 Remmar som används för att bära väskan

En ”pencil bag” är en smalare väska, med färre (4–6) klubbfack och lägre vikt.

Klubbval 
Enligt golfreglerna kan en spelare högst ha med sig 14 klubbor under en runda. En vanlig uppsättning klubbor är:

 Driver
 Trätrea
 Träfemma
 Järntrea
 Järnfyra
 Järnfemma
 Järnsexa
 Järnsjua
 Järnåtta
 Järnnia
 Pitching wedge
 Sandwedge
 Lobwedge
 Putter

Golfutrustning
Tyra Ryman

Tyra Ryman, född 11 december 1902 i Arboga, död 27 augusti 1990 i Uppsala, var en svensk skådespelerska.

Ryman lär ha varit delaktig i att Greta Garbo, då Greta Gustafsson, kom att få en filmkarriär. Regissören Erik A. Petschler sökte 1922 ytterligare en skådespelerska till sin badfilm Luffar-Petter och hade fastnat för Gustafsson, som då arbetade på varuhuset Pub. Han ville dock inte fråga henne, eftersom hon redan hade anställning på ett fint varuhus. Ryman, som redan var engagerad till filmen, kom i samspråk med Gustafsson på varuhuset, varpå Gustafsson frågade henne om inte Petschler behövde ytterligare en flicka till sin film. Dagen därpå ringde Gustafsson upp Petschler, och efter en provspelning fick hon rollen.

Filmografi 

 
 (klipp ur Luffar-Petter)

Källor 

Noter

Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1902
Avlidna 1990
Drätselkammare

Drätselkammare var namnet på styrelsen i en stad i Sverige. Egentligen var drätselkammaren ett utskott valt av stadsfullmäktige som skötte stadens ekonomi (jämför ordet och artikeln drätsel). På grund av denna viktiga syssla blev den också stadens styrelse i egentlig mening.

I städerna Stockholm, Göteborg och Helsingborg var drätselkammarens uppgifter såsom stadens styrelse och verkställande organ ersatt av ett stadskollegium. Dock kunde drätselkammaren där sköta ekonomifrågor.

I Stockholm fanns till exempel en särskild drätselnämnd utöver stadskollegiet. Ordförande där var samma person som var ordförande i den så kallade borgarrådsberedningen, nämligen finansborgarrådet. Detta borgarråd var (och är) det viktigaste borgarrådet och fungerar i praktiken som stadens borgmästare.

År 1840 uppgavs drätselkammare finnas i åtskilliga svenska städer och genom 1862 års kommunalförordningar blev denna obligatorisk för samtliga svenska städer (utom Stockholm). Eftersom drätselkammarens arbetsbörda kunde bli alltför hög genomfördes efterhand ofta en uppdelning av denna i olika avdelningar. I exempelvis Malmö uppdelades drätselkammaren 1886 i första avdelningen, vilken handhade kommunalskatteväsendet och medelsförvaltningen och utgjorde stadens egentliga styrelse och den andra avdelningen, vilken bland annat handhade frågor rörande byggnader, gator, renhållning och vattenledningar. I samfälld drätselkammare behandlades ärenden som uttryckligen hänskjutits till hela drätselkammaren av länsstyrelsen, magistraten, stadsfullmäktige eller någon av drätselkammarens avdelningar. År 1923 infördes en tredje avdelning för fastighetsärenden. År 1955 ersattes drätselkammarens andra avdelning av gatunämnden och tredje avdelningen av fastighetsnämnden.    

Begreppet drätselkammare användes fram till kommunreformen 1971, då istället en enhetlig kommuntyp infördes med enhetligt benämnda institutioner. Drätselkammaren (och kommunalnämnden i landskommunerna och köpingarna) ersattes då av kommunstyrelsen.

Vidare läsning

Referenser 

Sveriges kommunalhistoria
Svensk rättshistoria
Ej längre existerande svenska kommunala myndigheter
Borgarrätt
Johan Vilhelm Snellman

Johan Vilhelm Snellman, född 12 maj 1806 på nuvarande Tjärhovsgatan 5 i Stockholm, död 4 juli 1881 i Kyrkslätt, var en finländsk filosof, författare, publicist och statsman.

Biografi
Snellman föddes 1806 i Stockholm som son till en sjökapten. 1813, fyra år efter att Storfurstendömet Finland blivit ryskt efter Sveriges nederlag i finska kriget, flyttade familjen till Karleby, där Snellman bodde fram till 1816. Han gick i skola i Uleåborg och började studierna vid Kejserliga Akademien i Åbo 1822. Han blev filosofie magister 1831. Hans avhandling, från 1835, Dissertatio academica absolutismum systematis Hegeliani defensura, behandlade den Hegelska tankevärlden. Han verkade som docent vid Helsingfors universitet mellan 1835 och 1839.

Snellman reste först till Sverige 1839 och därifrån till Tübingen. Han återvände till Finland 1842 och ett år senare utnämndes han till rektor vid Kuopio högre elementarskola.

Från och med 1844 publicerade han den svenskspråkiga tidskriften Saima samt det finskspråkiga veckobladet Maamiehen Ystävä. När myndigheterna drog in Saima-tidningen 1846 grundade han i stället tidningen Litteraturblad för allmän medborgerlig bildning.

Snellman flyttade till Helsingfors 1854. Vid Alexander II:s trontillträde som storfurste 1855 återvände han som journalist till Litteraturblad. Under Alexander II:s regentstid förmildrades förhållandena och 1856 öppnades en tjänst för Snellman vid Helsingfors universitet som professor i sedelära och vetenskapernas system.

Snellman var senator 1863 till 1868. Han tillträdde som chef för finansexpeditionens avdelning 1863. Han verkade direkt för det finska språkets rättsställning. Han ledsagade beslutet för den myntreform som gav Finland en egen valuta 1865.

Snellman adlades 1866. Han fungerade som adelsståndets representant vid lantdagarna 1867, 1872 och 1877. Snellman fungerade som förman för det Finska litteratursällskapet 1870 till 1874. Han ligger begraven på Sandudds begravningsplats.

Snellmansdagen
Snellmansdagen eller finskhetens dag firas på Snellmans födelsedag den 12 maj i Finland. Dagen är en officiell flaggdag i Finland.

Bibliografi

Webbkällor 
J.V. Snellman. Samlade verk

Originalutgåvor 

 – Ny utgåva 1984.

Samlingar och urval

Se även
 Fennomani

Vidare läsning

Externa länkar

 
 
 Lotass, Lotta: 
 Snellmans hemmuseum i Kuopio.
 J. V. Snellman. 375 humanister 12.5.2015. Helsingfors universitet.

Ridderskapet och adelns lantdagsledamöter
Finlands senatorer
Finländska politiker
Finländska filosofer
Finlandssvenska författare
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Författare från Stockholm
Födda 1806
Avlidna 1881
Män
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Finländska författare under 1800-talet
Politiker från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
De Haas-van Alphen-effekten

de Haas-van Alphen-effekten (dHvA-effekten) uppträder i metaller, i vilka graden av magnetisering oscillerar med ett pålagt magnetfälts styrka. Perioden i dessa svängningar beror även på hur stor den maximala fermiytan vinkelrätt mot det pålagda fältet är, och effekten kan därigenom användas för att förfina beskrivningar av denna.

Den upptäctes 1930 av Wander Johannes de Haas och P. M. van Alphen

Effekten finns hela tiden närvarande, men för att den skall kunna observeras krävs det mycket extrema betingelser.
Extremt rena provmaterial.
Extremt starka magnetfält (30 tesla och uppåt).
Extremt låga temperaturer.

Detta beror på att man vill undvika störningar i materialet som annars skulle påverka resultaten.

Effekten beror på att Landaunivåer uppstår i elektronenergin, och kräver en kvantmekanisk behandling för att kunna förstås.

Externa länkar 
Measuring FS using the de Haas-van Alphen effect 
de Haas-van Alphen Effect
Electrons in Magnetic Fields

Fasta tillståndets fysik
Minor Threat

Minor Threat var ett kortlivat hardcoreband från Washington DC. Trots bandets korta livslängd, mindre än tre år inklusive ett avbrott och en återförening under perioden 1980-1983, har deras musik av kritiker kallats ikonisk och banbrytande.

Bandet är kanske mest känt för låten "Straight Edge", som kommer från deras första EP. Låten uppmanar till avhållsamhet från droger inklusive alkohol, vilket var någonting nytt inom rockmusiken. Straight edge-rörelsen har lånat sitt namn från denna låt.

Medlemmar
Ian MacKaye - sång 
Lyle Preslar - gitarr
Brian Baker - bas, gitarr
Jeff Nelson - trummor
Steve Hansgen - bas

Diskografi

Album

 (återutgivning av de två första EP-skivorna)
 (samling)

EP

Amerikanska hardcoregrupper
Musikgrupper bildade 1980
Musikgrupper upplösta 1983
Seattle (indianhövding)

Seattle (Noah Sealth), född omkring år 1786 på Blake Island i delstaten Washington, död 7 juni 1866 i Suquamish-reservatet, i Port Madison (nuvarande Bainbridge Island) i Washington, var en nordamerikansk hövding. Chief Seattle var hövding över stammarna Duwamish och Suquamish. Det var efter honom som staden Seattle uppkallades.

Hövding Seattle är för eftervärlden mest känd för det tal han höll som var ett svar till guvernören Isaac I. Stevens, Seattles tal, i januari 1854. Talet trycktes 1887, över 30 år senare, i tidningen Seattle Sunday Star. Det tryckta talet var baserat på delvis ofullständiga anteckningar av Henry A. Smith, som hade varit på plats när talet framfördes. Talet är en kraftfull vädjan om att respektera urbefolkningens rättigheter, och ska enligt ögonvittnen ha tagit ungefär en halv timme.

Under 1970-talet började en version av Seattles tal cirkulera, som inte hade mycket gemensamt med originalet. Det var skrivet av Ted Perry, professor i filmkunskap, för en film om ekologi. Denna version av Seattles tal går ut på hur den vite mannen förstör jorden, och denna används ofta som en indikation på hur ekologiskt sinnade ursprungsfolken i Nord-Amerika var.

Externa länkar 

  
  
  

Födda 1786
Avlidna 1866
Män
Mononymt kända personer
Ursprungsfolk i Nordamerika
Azalea BK

Azalea BK är en idrottsförening som bildades 1992 i Majorna i Göteborg. Namnet Azalea BK tog man från Azaleadalen som finns i Slottsskogen i närheten av Dalens träningsplaner bredvid Slottsskogsvallen. Upptagningsområdet för denna kvartersklubb är i stadsdelarna runt Slottsskogen: Majorna, Kungsladugård, Linnéstaden.

Med över 600 spelare är föreningen en av de största ungdomsklubbarna i Göteborg. Föreningen har sedan 2017 ett seniorlag för unga vuxna och har även sedan år 2007 ett samarbete med Göteborgs Fotbollsförening, GFF dit en del ungdomar lyfts upp. Intressant nog är GFF den gamla moderföreningen som Azalea bröt sig ur 1992, efter oenighet om resursfördelning mellan ungdomssektion och seniorlag. Samarbetet innebär idag att de båda föreningarna har bibehållit egna styrelser (med ömsesidig representation) och egna ekonomier. Azalea driver barn- och ungdomsfotbollen och klubbarna har ett gemensamt ansvar för junioråldern där lagen spelar under dubbelnamnet Azalea/GFF. Uppdelningen beror på att Azalea fortsatt vill kunna försäkra både medlemmar och sponsorer att alla medel satsas på ungdomsfotbollen. 

Azalea BK har under flera år arbetat hårt internt med värdegrunden för sin verksamhet och belönades, bland annat för detta, med utmärkelsen Årets Förening i Göteborgsfotbollen år 2009. Arbetet startade med en vilja att komma bort från ungdomsfotbollens utslagning och konkurrens, för att i stället bygga utvecklingen på alla spelarnas intresse, träningsglädje och gemenskap. Policyn finns utvecklad i det samlade dokumentet Våra riktlinjer. Klubbens främsta mätbara mål är att försöka få så många spelare som möjligt att stanna kvar i verksamheten så länge möjligt. Detta har resulterat i både sociala och idrottsliga framgångar. Enkelt recept: ju fler som blir bra desto bättre blir de bästa.

Azalea BK är moderklubb för några spelare som nått allsvenskan och längre.

Kända spelare
Damspelare
Agnes Danielsson (målvakt i Qviding, tidigare Jitex BK)
Kajsa Tornfalk, mittfältare i Jitex BK.
Sofia Palmquist, mittfältare i Vallens IF, tidigare Kopparbergs/Göteborg FC. Den första Azaleaspelaren som gjort mål i allsvenskan.
Kristin Carlsson, landslaget och Jitex BK

Herrspelare
Samuel Armenteros
William Atashkadeh
Gustav Svensson
Axel Wibrån
Linus Tornblad
Hosam Aiesh

Externa länkar
Azalea BK

Fotbollsklubbar i Göteborg
Sportklubbar bildade 1992
Första världen

Första världen är en politisk term som användes under det kalla kriget. Första världen omfattar de länder som tillhörde Västblocket, framförallt de stater som är med i NATO, men även neutrala stater som styrdes av en marknadsekonomi och inte planekonomi, bland dessa neutrala stater räknar man med Sverige, Finland, Österrike och  Schweiz.

Begreppet Första världen (och andra världen, som avsåg östblocket) blev aldrig lika etablerat som tredje världen. I anslutning till Mao Zedongs analys i artikeln Teorin om de tre världarna betecknade officiell kinesisk utrikespolitik sedan 1974 med "Första världen" de två supermakterna USA och Sovjetunionen, medan "Andra världen" avsåg övriga industrialiserade länder.

Referenser

Se även 
 Andra världen
 Tredje världen
 Least developed countries

Kalla kriget
Politisk geografi
Afghanistan i olympiska sommarspelen 2004

Afghanistan hade en trupp innehållande 5 aktiva vid olympiska sommarspelen 2004. Det var första gången efter talibanväldets fall landet hade en trupp vid ett olympiskt spel, och för första gången fanns det kvinnliga deltagare från Afghanistan. Fanbärare vid invigningsceremonin var 100 meterslöperskan Robina Muqim Yaar.

Muqim Yaar var kanske också den afghanske deltagare som var framgångsrikast under tävlingarna, då hon slog nationsrekord under försöken vid 100 meter.

Boxning 
Huvudartikel: Boxning vid olympiska sommarspelen 2004

Brottning 
Huvudartikel: Brottning vid olympiska sommarspelen 2004

Herrarnas fristil

Friidrott 
Huvudartikel: Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004

Herrar
Bana, maraton och gång

Damer
Bana, maraton och gång

Judo

Damer

Referenser

2004 i Afghanistan
Nationer i olympiska sommarspelen 2004
Julia Cederblad

Julia Charlotta Albertina Cederblad, född 15 september 1876 i Katarina församling i Stockholm, död på samma ort 8 augusti 1952 i Enskede församling, var en svensk skådespelare.

Julia Cederblad är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1876
Avlidna 1952
Kvinnor
Albert Christiansen

Albert Sigfrid Christiansen, född 28 september 1910 i Stockholm,  död 19 november 1998 i Bromma, var en svensk barnskådespelare. Han ligger begravd på Norra begravningsplatsen.

Christiansen medverkade som barnskådespelare i sju filmproduktioner, som vuxen utbildade han sig till ingenjör.

Filmografi (urval)

Teater

Roller

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Födda 1910
Avlidna 1998
Svenska barnskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Rudolf Sahlberg

Rudolf Johan Olof Sahlberg, född 7 mars 1879 i Jakob och Johannes församling, Stockholm, död 10 mars 1949, var en svensk kapellmästare, musikarrangör och kompositör.

Sahlberg var från december 1916 anställd som stumfilmsmusiker och kapellmästare vid biografen Röda Kvarn i Stockholm.

Biografi
Rudolf Johan Olof Sahlberg föddes 7 mars 1879 i Jakob och Johannes församling, Stockholm. Han var son till bokhandlaren Robert Sahlberg och kompositören Alma Sahlberg.

Filmmusik

Musikarrangemang och orkesterledare
 1928 – Parisiskor (dirigent)
 1928 – Synd 
 1928 – Hans Kungl. Höghet shinglar
 1926 – Hon, den enda
 1925 – Två konungar
 1925 – Kalle Utter
 1924 – Gösta Berlings saga
 1923 – Mälarpirater
 1923 – Eld ombord
 1922 – Vem dömer
 1921 – Vallfarten till Kevlaar
 1920 – Fiskebyn
 1920 – Karin Ingmarsdotter
 1919 – Hans nåds testamente
 1919 – Ingmarssönerna
 1918 – Thomas Graals bästa barn
 1917 – I elfte timmen  (kortfilm) 
 1917 – Alexander den store
 1917 – Tösen från Stormyrtorpet
 1917 – Thomas Graals bästa film
 1917 – Terje Vigen
 1917 – Fru Bonnets felsteg (kortfilm) 
 1916 – Envar sin egen lyckas smed
 1916 – Dödskyssen

Musikarrangemang
 1929 – Rågens rike
 1927 – En perfekt gentleman
 1927 – Förseglade läppar
 1925 – Damen med kameliorna
 1925 – Hennes lilla majestät
 1921 – De landsflyktige
 1921 – Johan
 1920 – Klostret i Sendomir

Orkesterledare
 1923 – Norrtullsligan
 1919 – Dunungen
 1919 – Herr Arnes pengar
 1919 – Sången om den eldröda blomman

Musikarrangör och orkesterledare
 1929 – Säg det i toner
 1925 – Ingmarsarvet
 1918 – Berg-Ejvind och hans hustru
 1915 – Judaspengar (kortfilm)

Referenser

Noter 

Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Män
Födda 1879
Avlidna 1949
Anna Diedrich

Anna Katarina Elisabeth Diedrich, född Nordin 2 augusti 1865 i Hedvig Eleonora församling, död 17 augusti 1926 i Solna, var en svensk skådespelare.

Hon var dotter till Erik Nordin och Maria Kristina Widegren. Diedrich scendebuterade som elvaåring vid Nya Teaterns balett. Hon turnerade i landsorten med sin syster Hulda Lundin samt med John Lianders operettsällskap. Därutöver gjort hon femton filmroller med debut 1913 i Mannekängen. Hon spelade mor Lisa i Värmlänningarna (1921) och Anderssonskan i Anderssonskans Kalle (1922).

Anna Diedrich var gift med skeppsmäklare J. Diedrich i Malmö.

Filmografi

Källor 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Kvinnor
Födda 1865
Avlidna 1926
Skådespelare från Stockholm
Ingalill Rydberg

Eva Ingalill Rydberg, född 13 oktober 1953 i Luleå, är en svensk skådespelare.

Rydberg studerade först vid Skara skolscen och gick sedan ut Teaterhögskolan i Stockholm 1980. Hon grundade i början av 1990-talet den fria teatergruppen Ritziteatern tillsammans med Agneta Ahlin.

Filmografi

Källor

Noter

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1953
Levande personer
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm
Raymond Nederström

Raymond Christian Nederström, född 1 november 1941 på Värmdö, död 13 juni 2022, var en svensk skådespelare. 

Nederström studerade vid Skara skolscen. Under åren 1977–2011 medverkade han i filmer och TV-serier. Bland annat spelade han fårbonden Persson i tre avsnitt av Skärgårdsdoktorn. Nederström är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi (urval)
 - Ove

1981 – Göta Kanal eller Vem drog ur proppen?

 - Persson
 - anställd på sjukhuset som blir mordhotad av MC-knutten Roger Malm
 - Man på bensinstation

 - Chaufför

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Personer från Värmdö socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1941
Avlidna 2022
Män