kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Heinrich George

Heinrich George, född Georg Schulz den 9 oktober 1893 i Stettin, Pommern, Tyskland (idag Szczecin i Polen), senare bosatt i Berlin och död 26 september 1946 i Speciallägret Sachsenhausen nära Oranienburg, var en tysk, sedermera nazianstucken, skådespelare. Han var gift med Berta Drews och är far till skådespelarna Jan och Götz George.

George scendebuterade 1912 och kom efter engagemang i olika städer till Berlin 1920, där han från 1922 var mer fast verksam. Han filmdebuterade 1921. Under Weimarrepublikens existens var han en skådespelare som tydligt ansågs stå till vänster politiskt. Han medverkade i Fritz Langs stumfilmsklassiker Metropolis där han gjorde rollen som arbetarnas ledare med ansvar för "hjärtmaskinen". Han hade också huvudrollen i Berlin-Alexanderplatz 1931 där han spelar en nyss utsläppt fånge som kämpar för att inte åter dras in i kriminalitet.

Vid nazisternas maktövertagande i januari 1933 betraktades han först som en ovälkommen kommunist, men han medverkade redan samma år i den tidiga propagandafilmen Hitlerjunge Quex där han spelar en elak och brutal kommunist vars son lockas att gå med i Hitlerjugend. Fadern byter sedan själv fot och blir nationalsocialist. På det spåret fortsatte det. George kom fram till krigsslutet att medverka i Tredje rikets mest uppburna propagandafilmer, exempelvis den antisemitiska Jud Süss 1940, och prestigeprojektet Brinnande hjärtan (Kolberg) 1945. Efter kriget togs han tillfånga av sovjetiska trupper där ett befäl beskrev honom som "en av Tysklands mest respekterade fascistkonstnärer" och dog i ett läger 1946.

Filmografi (i urval)

Källor 
filmportal.de (engelska)
deutsche-biographie.de (tyska)

Noter

Externa länkar 
 
 Heinrich George
 Dirk Jasper Filmstarlexikon

Tyska skådespelare under 1900-talet
Personer från Stettin
Födda 1893
Avlidna 1946
Män
Europamästerskapen i friidrott 1966

Europamästerskapen i friidrott 1966 var de åttonde Europamästerskapen i friidrott och genomfördes 30 augusti – 4 september 1966 på Népstadion i Budapest, Ungern.

Förkortningar
WR = Världsrekord
ER = Europarekord
CR = Mästerskapsrekord

Medaljörer, resultat

Herrar

Damer

Medaljfördelning

Källor

1966 i Ungern
1966
Internationella sportevenemang i Budapest
Friidrottsåret 1966
Internationella friidrottstävlingar i Ungern
Budapest under 1900-talet
Ballerinaskor

Ballerinaskor är en lättare form av oklackad vardagssko, med trubbig eller rund tå som till utseendet påminner om balettskor men som saknar dess övriga egenskaper. Denna sorts skor har funnits åtminstone sedan 1500-talet.

Källor
 

Skor
Götz George

Götz George, född 23 juli 1938 i Berlin, Tyskland, död 19 juni 2016 i Hamburg, var en tysk skådespelare, son till skådespelaren Heinrich George och skådespelerskan Berta Drews.

Han är i Tyskland huvudsaklig känd för sin roll som kriminalkommissarie Schimanski i TV-serien "Tatort".

Filmografi (i urval)
 1970 - Der Kommissar
 1982 - Der Regenmacher
 1989 - Schulz & Schulz
 1992 - Schtonk!
 1995 - Der Totmacher

Referenser

Externa länkar
 
Götz George website
Götz George

Tyska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1938
Avlidna 2016
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Skådespelare från Berlin
Natten tänder ljus på himlen

Natten tänder ljus på himlen är en julsång skriven av Lasse Andersson och Cecilia von Melen. Temat är de många stjärnor som syns på himlen en klar kväll vid juletid samt avslutas med och när jag vaknar då är hela världen vit. Flera artister och grupper har spelat in denna sång.

Carina Jaarneks orkester sjöng in melodin på skiva och gav ut den på singel 1986 .

Carina Jaarnek och Alfstarz spelade in melodin och den versionen låg på Svensktoppen 21 december 1986-4 januari 1987 , där den hamnade på åttonde respektive sjunde plats.

Jan Malmsjö spelade in en version på sitt julalbum "Låt mig få tända ett ljus" från 1987, och hans version låg på Svensktoppen i sju veckor under perioden 6 december 1987-10 januari 1988 , med sjundeplats som bästa resultat.

Christer Sjögren spelade år 2000 in melodin på sitt julalbum "Ett julkort från förr" .

Referenser

Låtar av Lasse Andersson
Musiksinglar 1986
Svensktoppsmelodier 1986
Svensktoppsmelodier 1987
Svensktoppsmelodier 1988
Svenska julsånger
Svenskspråkiga sånger
ATS

ATS eller Ats kan syfta på:

 ATS – en tidigare truppslagsgemensam teknisk fack- och funktionsskola inom svenska armén, se Arméns tekniska skola
 ATS – en högre taktisk ledningsstab inom Försvarsmakten, se Arméns taktiska stab
 ATS – ett tyskt formel 1-stall som tävlade i slutet av 1970-talet och början av 1980-talet, se Auto Technisches Spezialzubehör
 ATS – en italiensk sportbils- och formelbiltillverkare under första halvan av 1960-talet, se  Automobili Turismo e Sport
 ATS – IATA:s kod för en flygplats i Artesia, New Mexico, USA, se  Artesia Municipal Airport
 ATS –  ett lastbilspel utvecklat av SCS Software, se American Truck Simulator
ATS – application tracking system, system att genomföra rekryteringsprocesser i samt få överblick över kandidater
 ATS 2500 GT – en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Automobili Turismo e Sport
 ATS Tipo 100 – en formel 1-bil, tillverkad av den italienska formelbilstillverkaren Automobili Turismo e Sport
 ATS-radio 09 – radioenhet/system för den svenska försvarsmakten

Personer
 Ats Bonninga (1400-talet), en holländsk adelsdam
 Ats Purje (1985–), en estländsk fotbollsspelare
Blå ängeln (film)

För nyinspelningen från 1959, se Blå ängeln (film, 1959)
Blå ängeln (tyska: Der blaue Engel) är en tysk film från 1930. Filmen är baserad på romanen Professor Unrat av Heinrich Mann.

Handling 
Professor Immanuel Rath förälskar sig i nattklubbssångerskan Lola-Lola. De inleder ett förhållande, men när det avslöjas får professorn sparken. De två gifter sig men i avsaknad av arbete sjunker professorn så lågt att han får uppträda som clown på nattklubben.

Om filmen 
Filmen inspelades i två versioner, en på tyska och en på engelska. Blå ängeln hade premiär i Berlin den 1 april 1930. Den fick svensk premiär i Stockholm på biograf Astoria vid Nybroplan den 17 november samma år.

Filmen blev Marlene Dietrich genombrott och hon sjunger "Ich bin von Kopf bis Fuß auf Liebe eingestellt" ("Jag är från topp till tå ett kärleksstundens barn").

Rollista i urval 

 Emil Jannings – professor Immanuel Rath
 Marlene Dietrich – Lola Lola
 Kurt Gerron – Kiepert, trollkarlen
 Rosa Valetti – Guste, trollkarlens hustru
 Hans Albers – Mazeppa, den starke
 Reinhold Bernt – clownen
 Eduard von Winterstein – rektorn

Referenser

Externa länkar 
 
 

Tyska dramafilmer
Tyska musikalfilmer
Tyska filmer 1930
Filmer baserade på tyska romaner
Filmer om underhållare
Tyskspråkiga filmer
Filmer i regi av Josef von Sternberg
Playdio

Playdio var en webbradiostation som går att lyssna på digitalt via en dator, surfplatta eller smartphone. Stationen spelar elektronisk musik inom genrerna Dance, Trance, House och Techno.

På stationen finns det både programledare som erbjuder livesända program i radion, och gäst-DJ:s som mixar musik live på radion. Alla programledare har sin egen utrustning och gör sitt radioprogram samt sänder det hemifrån.

Radiostationen hette förut Radiofantasy men bytte namn till Playdio som sedan blev en förening 2 februari 2009. 

Välkända drag från stationen är sloganen "Bara Bra Musik" som använts länge och namnet Fantis som är en fiktiv person som agerar musikslinga och maskot för stationen.

Externa länkar
 Playdios webbplats
 IMGO Broadcasting

Webbradio
Anton Wiklund

Anton Wiklund, född 15 november 1859 i Östersund, död 7 februari 1912 i Stockholm, var en svensk tävlingscyklist och företagare.

Wiklund började 1886 importera engelska cyklar till Stockholm. 1891 grundades Anton Wiklunds Velocipedfabrik, som tillverkade "Stjernvelocipeder". VD var sedan 1892 Anders Olsson. Anton Wiklund lämnade firman vid slutet av 1894. Motorcyklar och bilar började importeras 1903 respektive 1904. Varumärket "Nordstjernan" användes både för egentillverkade cyklar och importerade motorcyklar. Utöver Nordstjernan fanns även varumärkena "Polstjernan", "Juno", "Vesta", samt "Kulm" och "Stjernan". Rörelsen övertogs 1939 av Nymans Verkstäder i Uppsala (som hade varumärkena Hermes och sedan 1931 Crescent).

Externa länkar
Wiklunds cyklar Cykelhistoriska Föreningen
Wiklunds på S:t Eriksgatan 46 Anbytarforum
Nymans Vänner Nymansuppsala

Källor

Födda 1859
Svenska tävlingscyklister
Män
Avlidna 1912
Idrottare från Östersund
Julius Carlsson

Julius Carlsson, född 13 maj 1882, död 24 juni 1951 i Karlskoga i Värmland, var en svensk journalist, regissör och manusförfattare. Han arbetade som redaktör för Karlskoga Tidning.

Regi, filmmanus

Referenser

Externa länkar

Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Män
Födda 1882
Avlidna 1951
Gravsatta på Skogskyrkogården i Karlskoga
Märit Carlsson

Märit Carlsson, Märit Margareta Karlsson, född 7 april 1951 i Karlskrona, död 16 september 2007 i Jönköping, var en svensk skådespelare.

Carlsson utbildade sig vid Statens scenskola i Göteborg och arbetade sedan några år i fria grupper. År 1981 anställdes hon vid Jönköpings länsteater – som senare blev Smålands Musik och Teater.
Hon uppmärksammades för Donna av Dario Fo och Shirley Valentine, som spelades i Jönköping under flera år och även turnerade över hela landet. Senare framgångar var enmansföreställningen Det mest förbjudna av Kerstin Thorvall, En vintersaga av Shakespeare och sin gestaltning av Harpagon i Den girige av Molière.

Hon var från 1990 gift med radioprataren, universitetsadjunkten Dan Ekström (f 1943) som varit musiker i bandet New Creation.

Filmografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1951
Avlidna 2007
Kvinnor
Personer från Karlskrona
Rosa Valetti

Rosa Valetti (eg. Rosa Vallentin), född 17 mars 1878 i Berlin, död 10 december 1937 i Wien, tysk skådespelare och teaterregissör. Hon var dotter till industrimannen Felix Vallentin.

Rosa Valetti medverkade i urpremiären av Tolvskillingsoperan i Berlin 1928 i rollen som Fru Peachum.

Filmografi i urval 
 (Das Karussell)
 (Tartüff)
 (Asphalt)
 (Der blaue Engel)
 (M)

Externa länkar 
 
 

Födda 1878
Avlidna 1937
Tyska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Berlin
Kvinnor
Simhopp

Simhopp är en gren inom simning där utövaren hoppar från en viss höjd, utför olika rörelser i luften och landar i vatten. Simhopp delas upp i svikthopp och höga hopp. I svikthopp sker hoppet från en svikt och i höga hopp från plattformskanten.

Träning 
Simhopp är en sport som kräver precision och starka magmuskler för att hopparen ska kunna prestera bra. Förutom bassängträning utövas markträning, då gymnastikredskap som exempelvis ribbstolar, studsmattor och tjockmadrasser används.

Tävling 
I tävlingssammanhang förekommer enmetershopp, tremetershopp och höga hopp (upp till 27 meters höjd). Antingen tävlar man individuellt, eller som par i så kallad synchro (även kallat parhoppning). Simhopp har varit OS-gren sedan olympiska sommarspelen 1904 i Saint Louis i USA. Tävlingar kan ske både i simhallar och utomhus.

Bedömning 
Simhopp är en bedömningssport. Varje hopp har en viss svårighetsgrad. Vid tävling bedömer flera domare utförandet av hoppet på en hel- och halvpoängsskala från 0.0 till 10.0, där 10 avser ett perfekt utfört hopp. För att minimera risken för stor variation mellan domarpoäng stryks den lägsta och högsta domarpoängen. Om man gör fel hopp eller gör dubbelstuds får man 0.0 poäng. Gör man omstart så får man 2 poängs avdrag. Övriga domarpoäng summeras och multipliceras med svårighetsgraden till en poängsumma. Hopparna utför det antal förutbestämda hopp som ingår i tävlingsserien och poängsumman för varje hopp adderas till en totalpoäng. Den som vid avslutad tävling har högst totalpoäng vinner.

Vid synchro ser bedömningen något annorlunda ut. Då är det fler domare och domarna delas in i olika grupper, som dels bedömer hoppens utförande från två olika vinklar och dels bedömer själva synkroniseringen.

Hoppstilar 
 100 Framåt
 200 Bakåt
 300 Isander/mollbergare (ansiktet mot bassängen, rotation bakåt)
 400 Tyska (ryggen mot bassängen, rotation framåt)
 5000 Skruvhopp
 600 Handstående (hopp från plattformen på händerna)
 A rak stil
 B Pik (benen raka, böjd i höften)
 C Grupperad (benen böjda både i höft- och knäleder)
 D valfri stilart

Exempel 
5211: huvudhopp bakåt i halv skruv.

5= skruvhopp
2= huvudhopp bakåt
1= antal halva volter
1= antal halva skruvar

Simhopp i Sverige 
Historiskt sett har Sverige haft flera framstående simhoppare. Sveriges första kvinnliga OS-guldmedaljör var Greta Johansson 1912 i Stockholm. Under 1970-talet hade Sverige en världsstjärna på damsidan vid namn Ulrika Knape. Sedan 1996 har Anna Lindberg, dotter till Ulrika Knape och Mathz Lindberg, dominerat svenskt simhopp på damsidan. Anna Lindberg har vunnit flera EM-guld på både enmeters- och tremeterssvikten. Lindberg avslutade sin karriär 2012.

Se även 
 :Kategori:Simhoppare
 Simhopp vid olympiska sommarspelen

Källor

Externa länkar 
 Svenska simförbundet: Simhopp
 FINA:s officiella regler

Simhopp
Bedömningssport
Rapa nui (språk)

Rapa nui är ett språk som talas av den nuvarande befolkningen (rapa nui) på Påskön. Antalet modersmålstalare är några tusen, varav några hundra finns på det chilenska fastlandet, på Tahiti och i USA. Rapa nui är, liksom till exempel tahitiska och hawaiiska, ett östpolynesiskt språk i den austronesiska språkfamiljen. Språket innehåller äldre ord och grammatik som kan härledas till det ursprungliga språket (dialekten) om vilket man vet väldigt lite om. Vid ett besök på 1770-talet kunde en tolk till kapten Cook från Tahiti endast identifiera ca 15 ord som polynesiska; de andra var obegripliga.

Fast rapa nui anses vara hotat dess talare har mestadels positiva attityder till språket.

Det ännu olösta, förmodade skriftsystemet rongorongo tros tidigare ha använts för att skriva rapa nui. Men om detta är ett skriftsystem eller enbart symboler för minnet är oklart. Språket kan i så fall vara det enda polynesiska språket som har haft ett självständigt skriftsystem. Vad som talar mot att detta är tecken med ljudvärde motsvarande ord, är att det inte finns återkommande kombinationer vilket borde varit fallet för de vanligaste orden och ljuden. Det nuvarande språket skrivs med det latinska alfabetet.

Det första tidningen som utges på rapa nui är Tāpura Re'o.

Fonologi

Konsonanter 

Källa:

Vokaler 

Källa:

Källor 

Malajo-polynesiska språk
Påskön
Språk i Oceanien
Verb–subjekt–objekt-språk
Death Valley

Death Valley är en landsänka i Mojaveöknen i Inyo County i södra Kalifornien i USA. I Death Valley, som ligger öster om bergskedjan Sierra Nevada finns den lägsta punkten i Nordamerika, 86 meter under havet, Badwater Basin. Sänkan ingår i Death Valley National Park. 

Området är känt för sina extrema temperaturer, därav namnet (eng. death ’död’, valley ’dal’). Den högsta temperatur som uppmätts i området någonsin är 56,7 °C i skuggan, vilket är världsrekord. Klimatet är mycket torrt (mindre än 50 millimeter regn per år) och temperaturer upp till femtio grader under dagen på somrarna, men på vintrarna kan de bli ända ner till minus fem grader. 

Genomsnittlig temperatur och nederbörd i Death Valley (Furnace Creek Station):

Se även 
 Vandrande stenarna

Referenser

Externa länkar 

Dalar i Kalifornien
Inyo County
San Bernardino County
Sveriges Designer

Sveriges designer är en nationell yrkes- och branschorganisation för verksamma inom industri-, textil-, mode-, möbel-, produkt-, grafisk-, och webbdesign inom Sverige. Organisationen startade 1957 under namnet Sveriges Industridesigner (SID). Nuvarande namn antogs 2005. 

Föreningen upphörde våren 2022.
 

Detta är Sveriges designers definition av en designer:
 En designer arbetar kreativt, strategiskt eller operativt, med en tydlig insikt om målgruppens behov, i uppdrag som tydligt syftar till att utveckla uppdragsgivarens affär.
 Detta sker genom att designern med en medveten process särskiljer produkter, tjänster och varumärken genom att tillföra, förändra eller förädla värden och egenskaper, i enlighet med ett tydligt satt mål.
 Resultatet av designerns arbete visualiseras konkret i produkten, tjänsten eller varumärket. Eller så kan den lösning designern format av problemet visualiseras i ett flödesschema av designprocessen. 
 En designer verkar i en kunskap- och hantverkstradition som vilar på förståelse om samhällets och individens förutsättningar, uppdragsgivarens affär och hur gestaltning av ett koncept, baserat på insikt om målgruppens behov, sker på bästa sätt.

Ordförandelängd
 Rune Monö 1957-1960 (död 2007)
 Carl-Axel Acking 1960-1961 (död 2001)
 Sigvard Bernadotte 1961-1963 (död 2002)
 Sven Erik Skawonius 1963-1965 (död 1981)
 Astrid Sampe 1965-1966 (död 2002)
 Ulf Hård af Segerstad 1966-67 (död 2006)
 Sigvard Bernadotte 1967-1969 (död 2002)
 Torsten Dahlin 1969-1971
 Hasse Sjöholm 1971-1973 (död 2006)
 Jan Landqvist 1973-1975
 P-O Wikström 1975-1977
 Nils Edlund 1977-1978
 Siv Thunell 1978-1980
 Ulf Lamby 1980-1982
 Rolf Herrström 1982-1984
 Hasse Sjöholm 1984-1987 (död 2006)
 Björn Alge 1987-1990 (död 1999)
 P-O Landgren 1990-1993
 Dag Holmgren 1993-1995
 Hans Tollin 1995-1997
 Kristofer Hansén 1997-1999
 Morten Bergström 1999-2001
 Christina Sjöberg/Tor Bonnier 2001-2003
 Olle Lundberg 2003-2005
 Tomas Seo 2005-2008
 Lotta Ahlvar 2008-2011
 Carina Oskarsson 2011-2012
 Daniel Byström 2012-2015
 Petrus Palmér, 2015-2017
 Jenny Theolin, 2017-2018
 Lotta Ahlvar 2018-

Externa länkar 
Organisationens webbplats

Branschorganisationer i Sverige
Forrest J. Ackerman

Forrest James Ackerman, född 24 november 1916 i Los Angeles, död 4 december 2008 i Los Angeles, var en amerikansk välkänd science fiction-kännare, sporadisk författare, skådespelare, producent, redaktör och agent.

Ackerman kallades ofta "Forry, "4e" eller "4SJ". Han producerade bland annat Vampirella och var agent åt flera av de största science fiction-författarna. Han var mest känd som redaktör för tidningen Famous Monsters of Filmland som han även skrev artiklar åt.

Ackerman sägs ibland vara den som myntat begreppet "sci-fi".

Från 1931 brevväxlade han sporadiskt med H.P. Lovecraft. Efter att Ackerman i Fantasy Fan kritiserat Clark Ashton Smiths "The Dweller in Martian Depths" riktade Lovecraft skarp kritik mot honom och skämtade med honom genom referenser i novellerna "The Battle that Ended the Century" ("the Effjay of Akkamin") och "In the Walls of Eryx" ("efjeh-weeds" och "wriggling akmans").

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Dödsannons (engelska)

Födda 1916
Avlidna 2008
Engelskspråkiga författare
Amerikanska science fiction-författare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Science fiction-fandom
Män
Personer från Los Angeles
Skådespelare från Los Angeles
Anglofil

Anglofil är en person som inte är engelsk, men har ett stort intresse för den engelska kulturen, till exempel språk och dialekter, idrott, musik, film, mat, kläder eller andra kulturyttringar.

Vissa amerikanska anglofiler föredrar att stava ord på brittiskt vis, till exempel det engelska ordet för färg color (amerikansk engelska) som colour (brittisk engelska).

Benämningar på personer
England
Beundran för främmande kulturer
Föredragande

Föredragande är en person som har till uppgift att presentera ett mål eller ärende inför den eller dem som därefter ska besluta i saken.

Är den beslutande myndigheten kollegial deltar ofta föredraganden själv i beslutet. Sådant är till exempel förhållandet i hovrätterna och kammarrätterna  samt de centrala ämbetsverk, där det kollegiala arbetssättet ännu är bibehållet.

I Högsta domstolen däremot, liksom numera i de flesta centrala administrativa ämbetsverken, deltar föredraganden (justitiesekreterare, byråchef med flera) inte i beslutet. Föredragande inför regeringen är chefen för det departement till vilket ärendet hör.

Källor
 

Yrken
Ugglan
Nicke Lilltroll

Nicke Lilltroll var ett svenskt radioprogram för barn som sändes i Sveriges Radio 1957–1965, med ett troll som huvudfigur. 

Skådespelaren Ragnar Falck skrev manus och gjorde rösterna i programmet. Radioserien producerades ofta av Gösta Blixt, eller av Gösta Blixt tillsammans med Ragnar Falck. Programmen har repriserats många gånger, och en del avsnitt har utgivits på kassettband och cd.

I programmen berättar Nicke Lilltroll för barnen om sitt liv i Trollberget i Storskogen, där han bor med sin lillebror, farfar och farmor och morfar och mormor. Hans bästa vän är bofinken Bosse. Nicke Lilltrolls hälsningsfras är "Mossa mossa på er alla människobarn!" och avskedsfrasen "Må så grankott allihop!" 

Den för radiolyssnarna välbekanta signaturmelodin, spelad på kontrafagott, skrevs av Jerry Högstedt.

Källor
Nicke Lilltroll i radion, cd-skiva, SR Records CMCD 6271, 2001 
Nicke Lilltrolls Jul, cd-skiva, SR Records CMCD 6338, 2003
Sveriges Radio AB: Radioprogram (textruta) i Nationalencyklopedins Internetupplaga

Noter

Externa länkar
Nicke Lilltroll i Svensk mediedatabas
Lyssna på Nicke Lilltroll!

Barnprogram i Sveriges Radio
Fiktiva radiopersoner
Fiktiva figurer från Sverige
Radioteater i Sverige
Radioprogram startade 1957
Radioprogram nedlagda 1965
Föresäng

Föresäng (fornsvenska: Förisæng, jämför Fyrisvall), var en kungsgård vid Uppsala, på det så kallade Islandet. Vid slutet av medeltiden var den bostad för fogden i Uppsala län. Där firade Sveriges kung Erik Eriksson sitt bröllop med Katarina Sunesdotter år 1243. Magnus Ladulås bodde i flera perioder på gården. År 1543 förstördes gården i en förödande stadsbrand.

Källor

Referenser 

Uppsalas historia
Kungsgårdar i Sverige
Ugglan
Ej längre existerande byggnader i Uppsala
Death from Above 1979

Death from Above 1979 är en kanadensisk indierockduo från Toronto som består av Jesse F. Keeler och Sebastien Grainger. Keelers karaktäristiska distade bassound och Graingers energiska trumslagande ger bandet ett sound som lutade åt danspunk-hållet. Bandet hann släppa två EP och ett studioalbum som sålde guld i Kanada, innan splittrandet tillkännagavs av Keeler den 4 augusti 2006 på den officiella hemsidan. Orsaken ska enligt Keelers meddelande på hemsidan ha varit att de båda under de tre åren av turnerande växt ifrån varandra till den grad att de bara pratade med varandra innan spelningar och under intervjuer. Efter splittringen arbetar de båda på nya projekt. Keeler arbetar tillsammans med producenten Al-P under namnet MSTRKRFT, medan Grainger arbetar med ett soloalbum tillsammans med sitt band, The Mountains. 

Gruppen skulle återförenas på Coachella-festivalen 2011, men uppträdde innan det på SXSW. Bandet kan numera dock anses som återförenat i och med släppet av skivan The Physical World 2014.

Diskografi

Studioalbum

EP-skivor

Remixalbum

Referenser
Noter

Externa länkar

 Officiell webbplats

Kanadensiska indierockgrupper
Musikgrupper från Toronto
Musikgrupper bildade 2001
Musikgrupper upplösta 2006
Carlo Uttini

Carlo Casparo Simone Uttini, född 1753 i Italien och död 1 maj 1808 i Stockholm, var en balettdansare och skådespelare.

Son till Francesco Antonio Uttini och Rosa Scarlatti. Uttini började 1773 sin tjänstgöring vid Kungliga Teatern i Stockholm som sekunddansör vid Kungliga Baletten, vilket han var till 1804, och var skådespelare vid Operan där 1776–79, vid den franska teatern i Stora Bollhuset 1781–1792 och vid Dramaten från 1788 till sin död. Han var i åtskilliga år ordningsman vid teatern.

Uttini skildras som en god aktör och en ypperlig mimiker och beskrivs som temperamentsfull och ”sydländsk”. Bland hans roller fanns Basilio i Beaumarchais’ Figaros bröllop och Diedrich Menschenskräck.

Han var från 1784 gift med dansaren Maria Christina Lindberg (koryfé vid k. baletten 1781–179?).

Källor 
 Kungliga operans repertoar 1773–1973
 Svenska män och kvinnor. Uppslagsverk
 Fredrik August Dahlgren:  Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737–1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773–1863. Med flera anteckningar. Stockholm (1866)

Noter

Svenska skådespelare under 1700-talet
Födda 1753
Svenska balettdansare under 1800-talet
Män
Avlidna 1808
Svenska balettdansare under 1700-talet
Svenska operasångare under 1700-talet