kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Benkt-Åke Benktsson

Benkt-Åke Benktsson, ursprungligen Bengt-Åke Bengtson, född 6 januari 1907 i Halmstad, död 8 januari 1957 i Malmö, var en svensk skådespelare och filmregissör.

Biografi 
Benktsson började som elev hos Torsten Hammarén 1925 vid Helsingborgs stadsteater. Han debuterade året efter i Nationalmonumentet. Under hösten samma år fortsatte han vid Lorensbergsteatern i Göteborg. Under tiden i Göteborg gästspelade han även vid Dramaten i Stockholm. Mot slutet av 1930-talet verkade han i Malmö, där han spelade friluftsteater. 1953 blev han chef för Malmö Stadsteaters elevskola.

Förutom på teatern var Benktsson också verksam i TV och på film. Han gestaltade ofta pregnanta biroller, bland annat hos Ingmar Bergman i Det regnar på vår kärlek (1944), modedirektör i Kvinnodröm (1955) och köpman i Det sjunde inseglet (1957).

Benktsson regisserade också två filmer: 1940 års Terror, en 16  minuter lång stumfilm inspelad i maj 1938, och 1944 års Skåningar. I den sistnämnda innehade han även huvudrollen.

Benktsson uppträdde även i radio där han agerade vardagsfilosof i programserien Vardagsmorgon.

Under åren i Göteborg var han en drivande kraft i Göteborgs modelljärnvägssällskap.

Filmografi 

1926 – Flickorna på Solvik
1934 – En stilla flirt
1934 – Eva går ombord
1935 – Ungkarlspappan
1936 – Söder om landsvägen
1938 – Vi som går scenvägen
1938 – Snickar Folking tar semester
1939 – Rosor varje kväll
1939 – Folket på Högbogården
1940 – Vi Masthuggspojkar
1940 – Terror
1941 – Springpojkar är vi allihopa
1942 – Stinsen på Lyckås
1944 – Skåningar
1946 – Det regnar på vår kärlek
1946 – Ballongen
1948 – Lilla Märta kommer tillbaka
1948 – Kärlek, solsken och sång
1949 – Pippi Långstrump
1949 – Sjösalavår
1955 – Kvinnodröm
1957 – Det sjunde inseglet

Dubbning

 (röst till Stromboli och Kusken i originaldubb)
 (röst till Kungen i originaldubb)

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Regi

Priser och utmärkelser 
 1956 – Teaterförbundets Gösta Ekman-stipendium

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 Benkt-Åke Benktsson på Malmö stadsteater
 
 

Födda 1907
Avlidna 1957
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska filmregissörer
Personer från Halmstad
Män
Jagad (film, 1993)

Jagad (engelska: The Fugitive) är en amerikansk action-thriller från 1993 i regi av Andrew Davis. I huvudrollerna ses Harrison Ford och Tommy Lee Jones. Filmen är baserad på TV-serien med samma namn från 1963–1967, skapad av Roy Huggins.

Handling 
Hustrun (Sela Ward) till den framgångsrike läkaren Richard Kimble (Harrison Ford) mördas av en enarmad man (Andreas Katsulas), men den polisen i Chicago är övertygad om att det var Kimble själv som mördade henne. Därefter döms han i delstatlig domstol till döden för mord. Under en olycksdrabbad fångtransport lyckas han fly. De flesta på plats vid fångtransporten efter flykten är övertygade om att Kimble har drunknat då bussen som fångarna färdats i blivit träffad av ett godståg och därefter åkt ned i en flod, men den envise Deputy Marshal Samuel Gerard (Tommy Lee Jones) är övertygad om motsatsen, det vill säga att Kimble är på rymmen, och Gerard ger inte upp jakten efter honom. Kimble måste hålla sig undan Gerard och hans kollegor samtidigt som han försöker hitta den enarmade mannen som mördade hans fru för att kunna rentvå sig.

Rollista i urval

Tagline 
 A murdered wife. A one-armed man. An obsessed detective. The chase begins.

Nomineringar och priser

Kuriosa 
Neil Flynn, känd för rollen som vaktmästarn i komediserien Scrubs, har en liten biroll i filmen, detta driver man med i ett avsnitt i av serien då det antyds att det var vaktmästaren som hade rollen.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 
 
 
 
 

Filmer 1993
Chicago på film
Illinois på film
Indiana på film
Filmer i regi av Andrew Davis
Engelskspråkiga filmer
Järnväg på film
Amerikanska actionthrillerfilmer
Filmer från Warner Bros.
Filmer om hämnd
Terminal

Terminal kan syfta på:

 Datorterminal – en elektronisk eller elektromekanisk hårdvaruenhetet, som en användare kan använda för inmatning och presentation av data
 Terminalfönster – ett datorprogram som emulerar en datorterminal 
 Terminalvård – vård av en patient med icke botbar sjukdom med förväntad dödlig utgång
 The Terminal – en amerikansk dramakomedi från 2004 av Steven Spielberg

Transport
 Färjeterminal – en byggnad för passagerare som ska till en färja
 Flygplatsterminal – en byggnad för passagerare som ska flyga
 Bussterminal – en större busshållplats
 Postterminal – en byggnad eller område för att hantera post
 Fraktterminal – en byggnad eller område för att hantera frakt

Se även
 Säckstation – en typ av järnvägsstation där alla järnvägsspår slutar
 Terminal Island – en ö i Antarktis
Droid

Droid, av android, är en science fiction-term som brukar användas för intelligenta robotar. Begreppet förekommer allmänt i Stjärnornas krig.

Definition och etymologi
En droid är en vanligtvis intelligent robot med jag-uppfattning, främst förekommande i Stjärnornas krigberättelserna men även i Doctor Who. En droid behöver inte se människolik ut, men en del gör det och en del är människolika till sitt beteende, som C-3PO.
Själva ordet droid är en sammandragning av ordet android, i romanversionen av Stjärnornas krig - episod IV skrevs ordet med apostrof: 'droid. Termen "Droid" var ett varumärke tillhörande George Lucas.

Numera tillhör varumärket Verizon Communications. Vissa varianter av smartmobiler med operativsystemet Android marknadsförs eller har marknadsförts som "Droid-mobiler" (engelska: Droid phone).

Förekomst och status
I Star Warsuniversumet används droider för många olika uppgifter. Astromechdroider, även kallade Astrodroider, som R2-D2, används ombord på rymdfärjorna i så skilda uppgifter som reparationsarbeten och som delar i skeppens datorstyrning. "Protokolldroider" ("Protocol droids") som C-3PO används i diplomatuppdrag och till översättning. Cybot Galactica och Industrial Automaton är de två ledande droidfabrikanterna.

En utbredd uppfattning är att den fientlighet som visas droiderna i episod IV-VI kommer av att droidernas inblandning klonkrigen och i Confederation of Independent Systems (CIS) arméer. I det utvidgade Star Wars-universumet har författare kopplat fientligheten till Imperiets allmänna xenofobi och negativa inställning till utomjordiska livsformer. Till och med Jedierna, särskilt Obi-Wan Kenobi, verkar ha en låg uppfattning om droider, möjligtvis på grund av att droider praktiskt taget inte har någon egen koppling till Kraften men kan genom kraften bli manipulerade.

De mest välkända Stjärnornas krig-droiderna är R2-D2 och C-3PO, medan droider som sjukvårdaren 2-1B , "Red" R5-D4, EV-9D9, Handelsfederationens battledroider och superbattledroider, "Rymdimperiets probdroider" ("Imperial probe droid"), K-3PO, HK-47, R2-M5, R2-A6, HK-50, G0-T0, T3-M4, R4-P17, och mördardroiden IG-88 är mindre kända.

Droider parodieras i Mel Brooks film Det våras för rymden, mest påfallande när det gäller rollfiguren Dot Matrix, som utges för att vara Prinsessan Vespas "hovdroid".

Referenser

Science fiction-koncept
Star Wars
Robotar i fiktion
Robotar på film
Västra Ingelstads kyrka

Västra Ingelstads kyrka är en kyrkobyggnad i Västra Ingelstad. Den tillhör Vellinge-Månstorps församling i Lunds stift.

Fram till 1658 var kyrkan patronatskyrka till Månstorps kungsgård, detta upphörde då borgen revs.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan byggdes på 1100-talet, vapenhuset på 1300-talet, och valven under senmedeltiden. Det gamla koret revs i början av 1500-talet och i stället byggdes ett nytt bredare kor öster om långhuset för det nya altarskåpet. Tornet byggdes 1855 och byggdes om 1894.

Inventarier
Kyrkans altarskåp tillverkades i Antwerpen 1520, och är en av Lunds stifts mest berömda konstskatter.

1862 fick kyrkan sin första orgel, och 1967 fick kyrkan en ny dopfunt. Bland textilierna finns en äldre mässhake med tetragrammet JHWH på framsidan.

Orgel
1867 byggde Jöns Olsson Lundahl, Malmö en orgel med 9 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1937 av Th Frobenius & Co, Lyngby, Danmark och är pneumatisk. Den har fria och fasta kombinationer.

Kororgel
Den nuvarande kororgeln byggdes 1981 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är mekanisk.

Källor

Externa länkar
Information från kommunen

Kyrkobyggnader i Vellinge kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Don Martin

Donald ”Don” Martin, född 18 maj 1931 i Paterson, New Jersey, död 6 januari 2000 i Miami, Florida, var en amerikansk tecknare som framför allt är känd för sina serier i tidningen Mad Magazine och sitt mycket fantasifulla användande av onomatopoetiska ord för ljudeffekter i serierna.

Martin debuterade i Mad Magazine 1956 och blev snabbt en läsarfavorit. Hans karakteristiska stil gav honom epitetet ”Mad's Maddest Artist”. Med tiden blev han oense med redaktören William M. Gaines angående ersättningen och lämnade tidningen 1988. Han gick då över till konkurrenttidningen Cracked. Under denna period började han också att göra reklamaffischer, bland annat en för den svenska fackföreningen LO som folk ofta rev ner och tog med sig hem. 1994 startade han även en egen kortlivad tidning, Don Martin Magazine.

De flesta av Martins serier var helt fristående slapstick-avsnitt, men bland hans återkommande figurer fanns Knäpplappen samt Hisper Rispervisper och Krydolf. Slapstickshumorn överdrivs inte sällan in absurdum. Till exempel finns ett avsnitt där Hisper Rispervisper faller ned från ett höghus, begravs i asfalten, och får ett kassaskåp i huvudet, varpå han fläker ut en flera meter lång tunga. I de följande rutorna passerar en arméparad över tungan.

Med åren fick Martin dålig syn och fick använda särskilda synhjälpmedel för att kunna fortsätta teckna, men han fortsatte enträget med sina serier ända fram till sin dödsdag den 6 januari 2000. Don Martin avled i cancer i Miami 68 år gammal.

Serietidningen Don Martin 
På svenska har Don Martins serier även getts ut tillsammans med biserier i tidningen Don Martin 1989–91.

Tidningen gavs ut av Atlantic Förlag och innehöll även serier som ”Acke Black”, ”Fredrik och hans finne”, ”Ottifanterna” och avsnitt från tidningen Plop!. Serier tecknade av den gamla kollegan på Mad Magazine, Sergio Aragonés, förekom också ofta.

Referenser

Externa länkar
Reklamfilm för LO av Don Martin på Filmarkivet.se

Amerikanska serieskapare
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Paterson, New Jersey
Födda 1931
Avlidna 2000
Män
Alumner från Pennsylvania Academy of the Fine Arts
Loka, Hällefors kommun

Loka är en ort i Hällefors kommun, Örebro län.

I Loka ligger den klassiska hälsobrunnen Loka brunn. Lokavatten utvinns i Loka.

Se även
Grythyttans socken

Orter i Hällefors kommun
Loka (olika betydelser)

Loka kan syfta på:

 Loka – ett mineralvattenmärke
 Loka – ett seldon för hästar, se hästsele
 Loka (djur) – ett släkte av insekter
 Lokasläktet — ett växtsläkte
 Loka, Hällefors kommun – en ort i Hällefors kommun, Örebro län
 Loka brunn – en brunnsort vid orten Loka, Hällefors kommun
 Loka, Älvdalens kommun – en ort i Älvdalens kommun, Dalarna
 Loka källa, plats i Ockelbo kommun, Gävleborgs län.
Östra Grevie kyrka

Östra Grevie kyrka är en kyrkobyggnad i Östra Grevie. Den tillhör Vellinge-Månstorps församling, tidigare Östra Grevie församling, i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Tidigare kyrka på platsen uppfördes på 1100-talet i romansk stil och bestod av långhus med ett smalare kor och en rund absid. Ingångar fanns i både norr och söder. Omkring 1300-talet fick kyrkorummet valv och ett vapenhus byggdes framför södra ingången. År 1760 byggdes kyrkan ut åt norr.

En bit norr om den gamla kyrkan uppfördes nuvarande kyrka åren 1896-1897 efter ritningar av arkitekt Salomon Sörensen. Kyrkan är byggd i rött maskinslaget tegel i nygotisk stil och består av ett långhus med torn i öster och ett tresidigt korparti i väster. Taket hade från början mönsterlagt skiffer i rött och grått, som år 1971 byttes ut mot kopparplåt. 

Ytterligare några östtornskyrkor finns i Skåne. De är Hyby kyrka från år 1877, Häglinge kyrka från år 1877, Näsums kyrka från år 1871 samt Tyringe kyrka från år 1925.

Inventarier
 Ett nattvardskärl i silver är från 1500-talet.
 Altartavlan är en triptyk utförd 1970 av Einar Forseth. Motivet är Jesus med en sädeskärve i Östra Grevies omgivningar. Vid ena sidan finns ett äldre lantbrukarpar och vid andra sidan barn och de tittar mot Jesus i mitten.
 En dopfunt från 1700-talet är utformad som en träskulptur föreställande Johannes Döparen som bär ett dopfat i händerna. Ännu en dopfunt av grågrönt målat trä från 1897 består av en åttakantig cuppa på ett smalare skaft och en åttasidig fot.
 Av kyrkklockorna är den större gjuten av malm år 1896 av Beckman & Co i Stockholm och den mindre gjuten 1762 av Andreas Wetterholtz i Malmö.

Orgel
Den nuvarande orgeln byggdes 1898 av Salomon Molander & Co, Göteborg och är mekanisk.

Omgivning
 Kyrkogården har utvidgats ett antal gånger. År 1852 eldhärjades några gathus mellan kyrkan och bygatan i öster och därefter utvidgades kyrkogården åt öster. År 1895 utvidgades kyrkogården åt väster i samband med byggandet av nuvarande kyrka som är betydligt större än tidigare kyrka. En ytterligare utvidgning åt väster genomfördes och blev invigd år 1935.
 Väster om kyrkan finns ett bårhus och en ekonomibyggnad som är ritade av Eiler Græbe år 1954. Husen ligger mellan den äldre kyrkogården och den utvidgade kyrkogården från 1935. Husen har vitputsade väggar och sadeltak med tegelpannor.
 Nära kyrkan ligger en före detta småskola från 1870-talet i rött tegel som numera är församlingshem.

Bildgalleri

Källor
 
 
 kyrkoguiderlundsstift.se

Noter

Externa länkar
 Demografisk Databas Södra Sverige
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare

Kyrkobyggnader i Vellinge kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader invigda 1897
Tegelkyrkor
1897 i Sverige
Spilta

Spilta är ett bås som är anpassat för häst och som består av tre väggar och är öppen mot stallgången. 

I en spilta är hästen uppbunden med ett grimskaft som löper genom en metallring som är fastsatt i väggen framför hästen. Hästen står med bakdelen mot gången.

Sverige 
I Sverige får enligt djurskyddslagen en häst inte hållas bunden i spilta mer än sammanlagt 16 timmar per dygn. 

Man får numera inte bygga nya stall med spiltor, utan de ska i stället inredas med så kallade hästboxar. I en box är hästen inte uppbunden utan har utrymme att röra sig fritt. Boxen är vanligtvis avskärmad mot grannboxen med en vägg som är lagom hög så att hästarna på ömse sidor om väggen kan få kontakt med varandra genom ett ovanpå väggen monterat galler. Dörren mot stallgången kan också vara försedd med öppningsbart galler. Jordbruksverket har utfärdat detaljerade bestämmelser som gäller för inredningen i stall och byggnader för hästar.

Spiltor användes vanligen i ridskolestall eftersom de var smidigare för verksamheten och tog mindre plats än boxar. Ridskolehästar ansågs få sitt rörelsebehov tillfredsställt genom att gå flera timmar på lektion.

Bilder

Källor
Ridsport

Hästhållning
Bruce Haack

Bruce Haack, Bruce Clinton Haack, musiker, född 4 maj 1931 i Alberta, Kanada, död 26 september 1988. Haack var en föregångare inom elektronisk musik, som bland annat byggde egna musikinstrument såsom Magic Wand, People-odion och Dermatron. Dermatronen var ett instrument som spelades genom att en elektrisk ström leddes genom en annan person och alstrade ljud genom beröring, ett slags mer avancerad variant av thereminen. Han gjorde även musik under pseudonymerna Jackpine Savage och Jacques Trapp.

Diskografi 
 Dance Sing and Listen (1963)
 Dance Sing and Listen Again (1964)
 Dance Sing and Listen Again and Again (1965)
 The Way Out Record for Children (1968)
 Electronic Record for Children (1969)
 Electric Lucifer (1970)
 Together (1971)
 Dance to the Music (1972)
 Captain Entropy (1973)
 This Old Man (1974)
 Funky Doodle (1975)
 Ebenezer Electric (1976)
 Haackula (1978)
 Electric Lucifer Book II (1979, återsläppt 2001)
 Bite (1981)

Se även 
Kraftwerk
Elektronisk musik
Techno
Léon Theremin
Theremin

Källor

Externa länkar
Bruce Haack Web homepage
 
 
haackmovie.com

Födda 1931
Musikinstrumenttillverkare
Kanadensiska electronicamusiker
Män
Avlidna 1988
Personer från Alberta
Migrationsminister

Migrationsminister är den minister i ett lands regering som ansvarar för migrations- och asylpolitik. I Sverige sorterar migrationsministern under Justitiedepartementet. Nuvarande migrationsminister är Maria Malmer Stenergard sedan 30 oktober 2022, då Regeringen Kristersson tillträdde.  

I Finland sorterar Europa- och migrationsministern under Inrikesministeriet. I Danmark benämns motsvaramde ämbetet ministeren for flygtninge, indvandrere og integration. I många länder ansvarar inrikesministern för migrationsfrågor. Inom ramen för Europeiska unionens råd möts justitie-, migrations- och inrikesministrar i formationen rådet för rättsliga och inrikes frågor.

Se även 
Integrationsminister
Invandrarminister
Sveriges migrationsminister

Källor

Migration
Ministrar efter post
Almvik, Västerviks kommun

Almvik är en småort i Törnsfalls socken i Västerviks kommun i Kalmar län, belägen vid E22:an mellan centralorten Västervik och Gamleby.

Historia 
Almvik omskrivs första gången som (j) Almowik 1382. Samhället har fått namn av sitt läge vid Almviken, den innersta delen av Granfjärden. Förleden innehåller ett äldre vattendragsnamn *Alma, bildat till ett gammalt adjektiv *alm i betydelsen ’växande’ (och syftar på att vattendraget periodvis har »vuxit» med kraftigare vattenföring). Det bör ha avsett den bäck som rinner från sjön Bleken och mynnar i Almviken.

Under 1500-talet omfattar byn två mantal skatte och två skattekvarnar (från 1562 tre kvarnar) samt en utjord tillhörig dekanatet i Linköping och en utjord tillhörig Prebenda Petri martyri, vilka brukades av skattegårdarna i byn. Almvik är en gammal lastningsplats (hamn vid Gamlebyviken) i Törnsfalls socken, Södra Tjusts härad. Orten kallades förr ibland köping, dock utan att ha formell rättighet till detta.

Under tidigt 1600-tal började tegel att tillverkas på orten och i mitten av samma århundrade anlade Västerviks borgmästare en tegelfabrik på orten som bland annat levererade tegelstenar till reparationsarbetet på Stegeholms slott.

Almviksraset
Vid femtiden på eftermiddagen den 20 september 1886 ägde ett omfattande jordskred rum på orten då 8 400 kvadratmeter jordmassa for ut i Gamlebyviken. Två personer som befunnit sig i ett spannmålsmagasin omkom, men personskadorna begränsades i övrigt av att de flesta av ortens arbetare hade gått hem för dagen och således fanns utom fara för skredet. De materiella skadorna blev desto större. 50 000 tegelstenar slets med i raset och ett spannmålsmagasin bröts av på mitten. Därtill förstördes ytterligare byggnader samt en kaj.

Orsaken till olyckan var platsens säregna geotektoniska förhållanden där en förskjutning hade ägt rum i en förkastningsspricka mellan kvartsit och skifferlager. Samtidigt hade stora grundvattenshåligheter försvunnit, vilket gjorde att vikens djup hade ökat på bekostnad av landmassan.

Nutida historia
Tegelbruket lades ner 1971. År 1998 öppnades Almvks tegelbruksmuseum i lokalerna.

Almvik var till 2010 klassad som tätort men förlorade då den statusen på grund av minskad befolkning.

Befolkningsutveckling

Samhället 
Orten har en förskola med ett 25-tal elever. På orten finns även ett café i anslutning till tegelbruksmuseet.

Almvik var tidigare en hållplats på Tjustbanan.

Källor

Noter

Orter i Västerviks kommun
Småorter i Sverige
Tidigare tätorter i Kalmar län
Alvik, Leksands kommun

Alvik är en tätort i Leksands kommun.

Alvik ligger på Alvikens södra strand, cirka 2 kilometer söder om Siljansnäs.

Mackberget (335 m ö.h.) reser sig söder om byn.

Byn är klassad som ett riksintresse för kulturmiljövård.

Historia
Byplatsen har varit befolkad länge. Vid Jonsa och åkerhöjden sydost om byn finns lämningar efter två stenåldersboplatser. På flera ställen i byn finns även rester efter primitiv järnhantering.

Alvik omtalas första gången 1539, då fanns 3 skattebönder i byn. Älvsborgs lösen upptar 7 hushåll i byn. Mantalslängend 1668 upptar 10 hushåll, och en karta från samma år har 8 gårdstecken markerade. 1766 fanns 29 hushåll i byn, och 1830 var antalet lika många. Mot mitten av 1800-talet började dock antalet gårdar öka - 1853 fanns 53 hushåll i byn, men stagnerade därefter. På 1920-talet fanns 50 gårdar i byn.

Befolkningsutveckling

Se även 
 Siljansnäs socken

Källor 
 Andersson, Roland; Byar och Fäbodar i Leksands kommun - Kulturhistorisk analys, Falun, 1983

Noter

Externa länkar 
 Alviks egen webbplats

Orter i Leksands kommun
Tätorter i Sverige
Riksintressen för kulturmiljövården i Dalarnas län
Tidigare småorter i Sverige
Eugène Atget

Eugène Atget, född 12 februari 1857 i Libourne, Frankrike, död 4 augusti 1927 i Paris, var en fransk fotograf. Han kom med tiden att ta drygt 10 000 fotografier av Paris byggnader och gatuliv. Fotografierna är icke sällan mycket suggestiva.

Biografi 
Atget föddes 1857 i staden Libourne i sydvästra Frankrike, nära Bordeaux. Mellan 1879 och 1881 studerade han vid Conservatoire d'Art Dramatique i Paris. Efter att han klarat av studierna så provade han på karriärer som både konstnär och skådespelare. Under 1898 började han lära sig att fotografera på egen hand. Från och med det arbetade han som reklam- och topografifotograf fram till 1925. 1926 upptäcktes hans bilder av fotografen Berenice Abbott som även kom att köpa hans bildsamling när han avled 1927.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 
 Getty Museum - Eugène Atget

Franska fotografer under 1800-talet
Födda 1857
Avlidna 1927
Män
Personer från Libourne
Överste Sponsz

Överste Sponsz är en seriefigur som förekommer i Tintin. Första gången han dyker upp är i Det hemliga vapnet och han återkommer sedan i Tintin hos gerillan. Överste Sponsz är polischef i Bordurien och han är förtjust i att bära uniform. Han bär också oftast en monokel. I Bordurien är han en mycket betydelsefull person, så betydelsefull att folk vänder sig om när de får se honom för att han är så högt uppsatt.  Överste Sponz är en tydlig karikatyr och schablonfigur av en hög nazitysk SS-officer med monokel och stubbat hår.

Kuriosa
 Hergé använde sin yngre bror som förebild till Tintin. Brodern blev äldre och blev också militär och Hergé bestämde sig för att rita av honom igen med hans nya utseende. Resultatet blev Överste Sponsz. Tintin ser alltså ut som Överste Sponsz när han blir äldre.

Referenser

Seriefigurer i Tintin
Skurkar i Tintin
Militärer i Tintin
Seriefigurer introducerade 1956

en:List of The Adventures of Tintin characters#Colonel Sponsz
fr:Liste des personnages des Aventures de Tintin#S
Lina Andersson

Lina Andersson, född 18 mars 1981 i Malmberget i norra Lappland,  är en svensk före detta längdskidåkare som tävlade för Piteå Elit.

Andersson deltog i olympiska vinterspelen 2002 i Salt Lake City i USA och 2006 i Turin i Italien.

Hon vann OS-guld 2006 för Sverige tillsammans med Anna Dahlberg på damernas sprintstafett.

Den 12 april 2011 meddelade Andersson att hon avslutar sin skidkarriär.

Hon är kusin till Robert "Robinson-Robban" Andersson.

Meriter i urval
1:a OS sprintstafett Turin 2006
2:a VM sprint Oberstdorf (K) 2005
1:a WC sprint Lahtis (K) 2005
2:a WC sprint Drammen (K) 2005
1:a SM 30 km Luleå (K) 2005
1:a SM stafett Hudiksvall (K) 2005
1:a SM stafett Skellefteå (F) 2004
2:a WC sprint Holmenkollen (K) 2002
3:a WC Kuopio 10 km (K) 2002
4:a WC Cogne 5 km (K) 2002
4:a WC sprint Stockholm (K) 2002
18:e OS 10 km Salt Lake City (K) 2002
1:a SM 5 km Gällivare (K) 2002
1:a SM sprint Umeå (K) 2001
1:a SM Jaktstart 5+10 km Filipstad (F+K) 2001
1:a JVM 5 km Karpacz-Szklarska (K) 2001
2:a JVM 15 km Karpacz-Szklarska (F) 2001
3:a WC sprint Holmenkollen (K) 2001
1:a JVM 5 km Saalfelden (K) 1999
K = klassisk stil. F = fri stil.

Referenser

Externa länkar

 

Födda 1981
Olympiska guldmedaljörer 2006
Svenska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Sverige
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2006
Svenska längdåkare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Gällivare kommun
Svenska idrottare under 2000-talet
Längdskidåkare i Piteå Elit