Alsläktet

Alsläktet (Alnus) är ett släkte träd och buskar med cirka 25 arter i familjen björkväxter.  De förekommer i den tempererade delen av norra hemisfären. I Sverige förekommer två olika arter i alsläktet, nämligen klibbal (A. glutinosa) och gråal (A. incana). Klibbal har förekommit längre tid i Sverige än gråal.

Beskrivning
Alar är tidigt blommande (mars — april) hängeträd. Känsliga personer kan få allergiska besvär av alpollen. Både hanhängena och honaxen övervintrar utan skyddsblad såsom hos arterna i hasselsläktet och björksläktet.

Inom hanhängets skärmblad sitter fyra förblad och tre blommor med tydlig, 4-bladig kalk. Inom honaxets skärmblad sitter fyra förblad och två blommor, som består endast av en pistill. I motsats till björkarna får alsläktet förvedad fruktställning, det vill säga en kotte, med kvarsittande fjäll, som till följd av sin uppkomst är mer eller mindre tydligt 5-flikig. Nöten saknar hinnkanter.

Alarna skiljer sig från många andra träd genom sina skaftade knoppar. Klibbalen har dessutom en karaktäristisk bladform, en omvänt äggrund eller genom den urnupna spetsen omvänt hjärtlik bladskiva. Undersidan har domatier med brunaktig hårtofs.

Trädet kallas klibbal därför att bladen inte endast som yngre är mycket klibbiga, liksom många andra träds späda blad och knoppfjäll (till exempel hos björkar och popplar), utan behåller länge en blank, fernissad översida, som vid fuktning blir något klibbig. En sådan bladfernissa är annars mycket sällsynt. Den kan hos klibbalen förklaras som ett skydd mot stark avdunstning. Alar finns huvudsakligen vid våtmark, kärr, kring myrar och vid stränder. Även där vattenståndet sjunkit och strandlinjen blivit torrlagd står alarna kvar länge. Alar tål även att växa ute i vattnet, då stammen ofta stöder sig på ett högt pålverk av starka rötter, som inte lider av att periodiskt stå torra. Man vet, att en våt och kall mark, hur vattenrik den fysikaliskt taget än är, dock är att anse som en torr lokal i fysiologisk betydelse, det vill säga för den levande växten, och detta ännu mera, om den är rik på humussyror, såsom vattnets bruna färg i en myr utvisar. Växternas rötter upptar då vatten med svårighet, och bladens vattenhalt måste sparas. Alens löv har således ganska länge det skyddsmedel, som till exempel tillkommer björklöven under den tidiga lövsprickningsperioden med låg temperatur och våt mark.

Alar lever i symbios med actinomyceter av släktet Frankia, vilka bildar noduler i alens rötter. Frankia är kvävefixerande bakterier, som omvandlar kväve (nitrogen) från luften till en form som alen kan använda. Eftersom den därför inte behöver snåla med kväverika ämnen fäller den sina blad gröna.

Bygdemål

Struktur 
Strukturen hos alträ är tät, finfibrig och hård, men även i torrt tillstånd är träet lätt att böja på grund av dess korta, packade fibrer. Efter beskärning av al rodnar snittytan snabbt till rosa eller orange. Vid ett torrare tillstånd vid beskärningen, är färgen svagt gul eller gräddvit.

Användning 

Sedan 1950-talet har elgitarrer byggts i ale, det mest kända exemplet är de gitarrer som företaget Fender Musical Instruments Corporation tillverkar. Elgitarrer i ale anses ge en tight men också balanserad ton, jämfört med de som görs i mahogny. Många elgitarrstillverkare gör idag instrument med ale.

I Norden har man påträffat forntida alföremål som paddelspade, årder, ok, skopa, sked, träskål, vagnsdetaljer, stol och sköld.

Figursnideri utförs i alträ på grund av att det har samma egenskaper som lind och björk i samma trä, på gott och ont.  

Alens trä används även till båtbyggeri, nästan uteslutande i mindre båtar. Alens lätthet gör den fördelaktig att använda i båtar som jaktkanoten och mindre snipor. En nackdel med alen är dock att den är väldigt känslig för tryckmärken. Alen är väldigt lätt att basa och håller formen väl när den kallnat. Segheten i virket ger även fördelar vid skruvning då det sällan spricker.  

Färskt alträ har en stark rödbrun färg. Färgämnet har använts till att färga garn svart, grått eller brunt. Samerna tuggade barken för att med saliven färga läder- och hornarbeten räda. Blad och bark innehåller garvämnen och har använts som sårläkande omslag samt till garvning av skinn. Av alens knoppar har man framställt bläck.   

Inom matlagning används alspån till rökning av kött.

Dottertaxa till Alar, i alfabetisk ordning 

 Alnus acuminata
 Alnus cordata
 Alnus cremastogyne
 Alnus elliptica
 Alnus fallacina
 Alnus fauriei
 Alnus ferdinandi-coburgii
 Alnus firma
 Alnus formosana
 Alnus glutinosa
 Alnus glutipes
 Alnus hakkodensis
 Alnus hanedae
 Alnus henryi
 Alnus hirsuta
 Alnus hosoii
 Alnus incana
 Alnus japonica
 Alnus jorullensis
 Alnus lanata
 Alnus mairei
 Alnus mandshurica
 Alnus maritima
 Alnus matsumurae
 Alnus maximowiczii
 Alnus mayrii
 Alnus nepalensis
 Alnus nitida
 Alnus oblongifolia
 Alnus orientalis
 Alnus paniculata
 Alnus peculiaris
 Alnus pendula
 Alnus pubescens
 Alnus rhombifolia
 Alnus rubra
 Alnus serrulata
 Alnus serrulatoides
 Alnus sieboldiana
 Alnus subcordata
 Alnus suginoi
 Alnus trabeculosa
 Alnus vermicularis
 Alnus viridis

Bilder

Se även 
 Biologiska norrlandsgränsen
 Uggleviken

Källor

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Alar

Björkväxter
Träd i Sverige