kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Daniel Chopra

Daniel Chopra, född 23 december 1973 i Stockholm, är en svensk golfspelare.

Chopra är son till en svensk mor och indisk far och som sjuåring reste han till Indien växte upp hos sina indiska släktingar. Han talar därför hindi flytande.

Som junior vann han All India Junior Championship tre gånger, Doug Sanders World Junior en gång och U.K. Golf Foundation Championship en gång. Han blev professionell på PGA European Tour 1992 och på den amerikanska PGA-touren 1994.

2007 tog han sin dittills största seger när han vann Ginn sur Mer Classic på PGA-Touren. Bara drygt två månader senare tog han dock en ännu större titel när han i januari 2008 vann sin andra PGA-tour-seger, Mercedes-Benz Championship, efter särspel mot Steve Stricker.

Professionella segrar
1993 Johor Bahru Open, Swedish International Championship
1994 Classic Indian Masters, Jamtland Open, Challenge Chargeurs, Indian PGA Championship, Malaysian PGA Championship
1995 Taiwan Open
2001 Taiwan Masters
2004 First Tee Arkansas Classic, Henrico County Open
2007 Ginn sur Mer Classic
2008 Mercedes-Benz Championship
2011 TPC Stonebrae Championship

Externa länkar
Officiell webbplats
Daniel Chopra på pgatour.com
Chopra på Golfdata.se

Svenska golfspelare
Idrottare från Stockholm
Födda 1973
Levande personer
Män
Susanne

Filmen Susanne hittas på Susanne (film)

Susanne är en fransk form av kvinnonamnet Susanna med grekiskt ursprung och som i sin tur går tillbaks till ett hebreiskt namn som betyder "lilja".

Namnformen Susanne började användas i Sverige i slutet av 1800-talet och under 1900-talet tog den överhand över formen Susanna. Idag är Susanne fyra gånger så vanligt som Susanna. Susanne hade en popularitetsperiod på 1960- och 1970-talet och var en tid det femte vanligaste flicknamnet.

Det fanns 31 december 2004 totalt 50 985 personer i Sverige med förnamnet Susanne, varav 30 942 hade det som tilltalsnamn. År 2003 fick 143 flickor namnet, varav 11 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: saknas. (1986-92: 11 augusti)

Personer med namnet Susanne

 Susanne Alfvengren - musikartist
 Suzanne Axell - programledare och journalist
 Susanne Bier - dansk filmregissör
 Suzanne Curchod - fransk författare
 Suzanne Ernrup - skådespelare
 Susanne Gunnarsson - kanotist, OS-guld 1996, OS-silver 1992
 Susanne Linde - politiker och feminist
 Susanne Lanefelt - känd gympingledare
 Susanne Ljungskog - cyklist, bragdmedaljör, VM-guld 2002 och 2003
 Suzann Pettersen - norsk golfspelare
 Susanne Rappmann - biskop i Göteborgs stift
 Suzanne Reuter - skådespelare
 Susanne Rydén - operasångerska
 Susanne Wallmark - moderat politiker
 Suzanne Vega - amerikansk sångare
 Susanne Vendsalu - konstnär

Se även 

 Sussie Eriksson
 Susie Päivärinta
 Suzzie Tapper

Kvinnonamn
Franska kvinnonamn
Bertil Sjödin

Axel Bertil Eugén Sjödin, född 29 juni 1912 i Sundsvall, död 2 mars 1997 i Norrköping, var en svensk skådespelare. Han tillhörde Norrköping-Linköping stadsteaters fasta ensemble 1953-1977.

Filmografi (i urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 
 Östgötateaterns arkiv

Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1912
Avlidna 1997
Skådespelare från Sundsvall
Efterklang

Musikgruppen Efterklang hittas på Efterklang (musikgrupp)
Akustikkonsulterna Efterklang hittas på Ingemanssons Ingenjörsbyrå

Efterklang eller rumsklang uppstår som följd av att ljudet från en ljudkälla i ett rum inte enbart når mottagaren (lyssnaren, mikrofonen osv.) direkt, utan även via reflexer i golv, väggar och tak. Till skillnad från ett eko upplevs efterklang som ett kontinuerligt avtagande ljud, omedelbart efter det primära ljudet. Efterklangen karakteriseras av hur lång tid det tar innan ljudet har sjunkit under uppfattbarhetströskeln, sedan ljudkällan tystnat. Ett vanligt akustiskt mått på efterklang är att ange hur lång tid det tar innan ljudets intensitet minskat med 60 dB, sedan ljudkällan upphört att generera ljud. Ett enkelt sätt att få en uppfattning om efterklangen i ett rum är att göra ett distinkt handklapp, och sedan lyssna på det avklingande ljudet av reflekterat ljud – efterklangen.

Inom ljudtekniken finns olika hjälpmedel för att skapa konstgjord efterklang, vilka ofta benämns reverb – som är en förkortning av det engelska ordet för efterklang (reverberation). Äldre typer kunde baseras på fjädrar och plåtar, men nu är de vanligen konstruerade med digital elektronik.

För att minska efterklangen i ett rum, i syfte att förbättra ljudkvaliteten, kan man tillföra material med högre ljudabsorberande effekt än de ursprungliga ytskiktens. För att inte förändra rummets utseende, väljer man då ofta att arbeta med ljudabsorbenter som fästs eller hängs i taket. Ofta är dessa utformade som vita plattor, och består av mineralull. Det finns även textilier med dokumenterade ljudabsorberande egenskaper som går att använda i samma syfte, som kan hängas längs väggar eller fritt i rummet. Sabines formel ger ett enkelt samband mellan efterklang och absorptionsarea.

Den del av akustiken som främst sysslar med efterklang i rum är rumsakustiken. För att skatta efterklangen i ett rum kan man då använda sig av förenklade teoretiska modeller, som Sabines formel, eller mer omfattande modeller som strålgångsberäkning med dator.

Inom arkitektur behövs metoder som kan förutspå vilken efterklang ett rum kommer att få, vilket kan ske genom så kallad simulering. Rummets form och ytskiktens ljudabsorberande egenskaper används då för att beräkna hur ljudet kommer att bete sig i rummet, till exempel hur lång tid det tar innan reflektionerna från en handklappning klingat av.

Relaterat 
Klang

Externa länkar 

Akustik
Birger Lensander

Birger Alexander Lensander, född 31 oktober 1908 i Södertälje, död 3 mars 1971 i Sankt Görans församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Referenser 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1908
Avlidna 1971
Personer från Södertälje
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Gunnar Malmström

Erik Gunnar Malmström, född 25 mars 1892 i Uppsala, död 4 februari 1961 i Gustav Vasa församling i Stockholm, var en svensk kompositör, musikarrangör, kapellmästare och musikdirektör. 

Malmström trakterade främst piano. Han turnerade flitigt som restaurangmusiker tillsammans med hustrun Sefa Mikloska-Schneider, som var violinist. Han var bror till Ejnar Malmström, en av Sveriges mycket få notskrivare.

Gunnar Malmström är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Filmmusik 

1928 – Gustaf Wasa del II
1928 – Gustaf Wasa del I

Referenser 

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kapellmästare
Svenska pianister under 1900-talet
Musiker från Uppsala
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1892
Avlidna 1961
Män
Ruth Moberg

Ruth Moberg, egentligen Rut Jenny Moberg-Englund,  född Moberg 6 juli 1912 i Karlstad, död 24 september 1997 i Stockholm, var en svensk skådespelare och operasångare (lyrisk sopran). 

Moberg studerade vid Musikkonservatoriet och verkade på Hippodromen i Malmö 1935 och vid Oscarsteatern i Stockholm från 1936 innan hon kom till Operan 1940. Till operarollerna hörde bland andra Nedda i Pajazzo och Santuzza i På Sicilien och gjorde gästroller i Danmark, Finland och Tyskland. Hon framträdde dessutom i operetterna Läderlappen, Tiggarstudenten och Glada Änkan. Moberg sjöng även in en del melodier med Sune Waldimirs orkester på stenkaka.

Hon var gift i första äktenskapet med operakapellmästaren Sten-Åke Axelson, i andra med direktör Axel Englund.

Moberg ligger begravd på Skogskyrkogården.

Filmografi
1940 – Med dej i mina armar (dubbar Karin Ekelunds sång)
1941 – Lärarinna på vift (dubbar Karin Ekelunds sång)
1942 – Löjtnantshjärtan
1942 – Sexlingar
1945 – Moderskapets kval och lycka

Teater

Roller i urval

Referenser

Noter

Källor
 Sørensen, Inger, Operalexikonet. Stockholm: Forum, 1993, s. 372. .

Externa länkar
 

Kvinnor

Födda 1912
Avlidna 1997
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska operettsångare
Svenska sopraner
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Karlstad
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Musiker från Karlstad
Sommarpalatset

Sommarpalatset eller Yiheyuan (颐和园) är ett palats i Peking i Kina.

Sommarpalatset domineras av kullen Långt liv (60 meter hög) och Kunmingsjön. Slottet med sina parker utgör ett område på 2,9 km², varav tre fjärdedelar är vatten. Byggnaderna upptar en yta på 70000 m², och utgörs av en mängd olika palats, trädgårdar och andra arkitektoniska strukturer i antik stil.

Historia 
Palatset började sitt liv som Klart porlande trädgården år 1750 (Qianlong-kejsarens femtonde regeringsår). Hantverkare gav trädgården sin arkitektoniska stil utifrån olika palats i Kina. Kunmingsjön skapades genom att utöka en existerade vattenområde till att likna Västra sjön i Hangzhou. 

Sommarpalatset har lidit svårt av två militära attacker, en engelsk-fransk allierad invasion 1860 (som drabbade det gamla sommarpalatset, vilket också plundrades vid samma tid) och åtta länders allierade krafter år 1900. Det överlevde och återuppbyggdes 1886 respektive 1902. 

1888 bytte palatset namn till Yiheyuan, som betyder Hälsans och Harmonins trädgård. Det blev nu sommarresidens för änkekejsarinnan Cixi. Hon lade 30 miljoner tael silver på att renovera och bygga ut slottet, pengar som sägs ha varit avsedda för den kinesiska flottan.

Sedan 1924 är palatset och dess parker tillgängliga för allmänheten.

Övrigt 
I december 1998 sattes Sommarpalatset upp på Unescos Världsarvslista. 

Över Kunmingsjön går 17 bågars bro (十七孔桥, Shíqī Kǒng Qiáo). Andra delar av Sommarpalatset är Molnskingrande huset, Tornet för Buddhistisk dygd, Marmorbåten, Sozhougatan (苏州街, Sūzhōu Jiē), Långa korridoren, Eviga paviljongen och Jadebältsbron.

Sommarpalatset nås lätt från större delen av Peking. Man åker norrut över Suzhoubron på nordvästra delen av Tredje ringvägen, norrut till Sihaibron och nordvästra delen av Fjärde ringvägen eller söderut till norra delen av Femte ringvägen vid avfart Zhongguancun/Beiqing. Kollektivtrafik går även ut till Sommarpalatset.

Bilder

Externa länkar 
 Beijingservice.com: Summer Palace
 Beijingservice.com: Bilder på Sommarpalatset
 TravelChinaGuide.com: Summer Palace
 BeijingTrip.com: Summer Palace
 Sommarpalatset (från Pekings officiella hemsida)
 summer-palace.info

Världsarv i Kina
WP:Projekt Kina
Slott i Kina
Parker i Peking
Kungliga residens i Kina
Byggnader och anläggningar i Peking
Atari 2600

Atari 2600 är en spelkonsol av Atari, släppt 1977. Den var den första framgångsrika spelkonsolen som använde sig av utbytbara spelkassetter istället för att ha spelen inbyggda i konsolen. Konsolen kallades först Atari VCS (Video Computer System), och namnet Atari 2600 kom inte att användas förrän 1982 efter att den mer avancerade Atari 5200 släppts. Atari 2600 såldes med två joystick-kontroller och ett spel.

Specifikationer
 CPU: MOS Technology 6507 på 1,19 MHz.
 Ljud samt videoprocessor: TIA
 160 × 192 pixlars upplösning.
 128 färgers färgpalett (egentligen 111 färgnyanser i NTSC och 114 i PAL).
 2 kanaler monofoniskt ljud
 RAM: 128 byte (samt upp till 256 byte inbyggt i cartridge-kassetterna)
 ROM (cartridge-kassett): 4 kB (men har möjlighet upp till 32 kB)
 Inenheter:
 Två kontrollportar för enknapps joystick eller paddle.
 Enheten har sex knappar (i originalversionen): Enheten på/av, TV-signal svartvitt eller färg, svårighetsgrad för varje spelare (kallas A och B), Select-knapp och en Reset-knapp. Utöver strömbrytarknappen kan spel använda alla knappar till andra användningsområden än vad de är avsedda för. I den senare Atari 2600-modellen förminskades svårighetsgradsknapparna och flyttades till baksidan av enheten.

Andra versioner

Atari 2600 Jr.

1986 släpptes en ny version av Atari 2600 med reducerat pris som fick det icke-officiella namnet "Atari 2600 Jr", vars design påminner om Atari 7800. Spelkonsolen såldes i Europa och USA fram till 1991 samt till början på 90-talet i Asien. Det sista spelet som Atari licensierade till den var Klax.

Speltitlar
 G.I. Joe: Cobra Strike ett spel från Parker Brothers från 1983

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Atari Times, 2600
HwB - teknisk info om Atari 2600 och dess kontakter

1970-talets leksaker
1980-talets leksaker
2600
Produkter lanserade 1977
ASG

ASG, (ursprungligen förkortning för AB Svenska Godsbilcentraler, sedermera namnändrat till AB Svenska Godscentraler) var ett svenskt transport- och logistikföretag vars huvudsysselsättning var landsvägstransporter, både inrikes och internationellt via dotterbolaget ERT (European Road Transport) 

ASG bildades 12 juli 1935 av Stockholms Rederi AB Sveas verkställande direktör Emanuel Högberg under namnet AB Svenska Godsbilcentraler, men hade startat verksamheten redan 1 juli samma år. Bakgrunden var att Sveabolagets Ångbåtskontor i Göteborg 1932 gjort en utredning om transportmarknadens framtida utveckling, vars slutsatser ledde till att bolaget köpte AB Bilgodscentralen, embryot till ASG.

År 1939 omfattade organisationen 35 agenturer och lokalkontor i Sverige. Cirka 140 åkare var anslutna och vagnparken omfattade omkring 450 fordon. Fraktomsättningen var närmare 550 miljoner kronor. År 1941 köpte SJ 50 procent av ASG. Året efter döptes bolaget om till AB Svenska Godscentraler.

Verksamheten kom att bedrivas framför allt inom lastbils- och järnvägstransporter. Man bedrev även egen åkeriverksamhet genom åkerierna Hellgrens Expressfrakt i Skellefteå och Malkom Andressons Åkeri i Värnamo. Hellgrens Expressfrakt köpte även WVB Åkeri i Göteborg och Rolf Holms Åkeri i Umeå, det är dessa åkerier som idag utgör DHL Åkeri. Mellan åren 1941 och 1990 (då företaget blev börsnoterat) var Statens Järnvägar den dominerande ägaren. Eftersom bolaget var mest känt under sin akronym ASG, bytte bolaget namn till ASG AB år 1979. 

År 2000 köpte Deutsche Post (den tyska posten) via dotterbolaget Danzas upp hela ASG som då bytte namn till Danzas. År 2002 köpte tyska posten upp DHL, vilket sedermera valdes som namn då det ansågs mera känt världen över än vad Danzas var, så från och med hösten 2003 heter det tidigare ASG alltså DHL.

Källor
ASG femtio år, [: ett stycke svensk transporthistoria], Björn Olson, utgiven av ASG AB, Stockholm 1985

Noter

Ej längre existerande svenska företag
Speditionsföretag
Svenska transportföretag
Företag bildade 1935
Företag upplösta 2000
Roland Kent LaVoie

Roland Kent LaVoie (artistnamn Lobo), född 31 juli 1943 i Tallahassee, Florida, är en amerikansk sångare och låtskrivare. Han var på 1960-talet med i en hel del musikgrupper, men ingen av dem var framgångsrika. Han började spela in solomaterial 1969 under sitt riktiga namn. Att han tog artistnamnet Lobo var för att undvika "one hit wonder"-status med sin singel "Me and You and a Dog Named Boo" som han släppte 1971. Singeln nådde plats #5 på billboardlistans singellista. I Sverige blev låten en långvarig Tio i topp-hit. Året därpå kom nästa hit, "I'd Love You to Want Me" vilken blev hans största amerikanska hit, och även den stor i Sverige. 1973 hade han mindre framgångar med låtarna "How Can I Tell" och "Don't Expect Me to be Your Friend". Lobo fortsatte som aktiv artist under resten av 1970-talet och hade en del adekvata hits.

Diskografi, album
Introducing Lobo (1972)
Of a Simple Man (1972)
Calumet (1973)
Just a Singer (1974)
A Cowboy Afraid of Horses (1975)
Lobo (1979)

Referenser

Noter

Amerikanska musiker
Födda 1943
Män
Personer från Tallahassee
Levande personer
Huánuco (region)

Huánuco är en av 25 regioner i Peru.

Geografi 
Regionen har varierad växtlighet, med såväl bergsområden med odlingar av potatis och majs som zoner där coca, kakao och kaffe växer tillsammans med tropiska växter.

Huánuco har flera snöklädda bergskedjor, den västra, den centrala och den östra bergskedjan (Cordillera Occidental, Central och Oriental).

Cordillera Oriental bildar naturlig gräns mot väster emot Ancash. Några av bergstopparna i Huánuco når över 6000 m, Yerupajá 6 632 m och Sihia 6 356 m. Det säregna och skarpkantade bergsområdet är populärt bland turister och bergsklättrare. 

I bergskedjorna börjar några av de stora floderna, Pachiteafloden,  Huallagafloden och Marañónfloden. Floderna bildar senare viktiga kommunikationsvägar och är även rika på fisk.

Ekonomi 
Ekonomin bygger såväl på jordbruk som handel, liksom skogsbruk och turism som är växande sektorer. Fiskodling finns på några ställen (forell, Trucha). 

Regionen har under senare tid haft ekonomisk tillväxt vilket har ökat urbanisationsgraden.

Historia 
I området har hittats rester av bosättningar 10 000 år gamla, jägarfolk. Arkeologiska konstruktioner finns i Tantamayo av yaros-folket och yarowilcas-folket, kulturer som utvecklades med början på 1200-talet, men besegrades av inkafolket. Inkafolket byggde staden Huánuco Marca. På samma plats byggde senare spanjorerna staden Huánuco 1539, vilken senare flyttades till dalen Pillco Mayo.

Regionen ligger på långt geografiskt avstånd från Lima. Det ledde till motstånd mot de styrande redan på 1700-talet. Juan Santos Atahualpa – som hävdade att han var ättling till Atahualpa och kallade sig Apu Inca – gjorde 1742 uppror mot skatterna och spanjorernas exploatering. Revolten fortsatte även efter hans död (1756), men kvävdes till sist. Ett motsvarande uppror ägde rum på 1800-talet.

Det har varit en viktig uppgift att ena regionen med resten av landet. I början av 1960-talet påbörjades under presidenten Fernando Belaúnde Terry byggandet av vägar genom djungeln, bland annat kring floden Pachitea för att underlätta kolonisationen av djungeln. Vägar har också byggts mellan Pasco, Huánuco och Tingo María.

Det är tänkbart att den styvmoderliga hanteringen av regionens och isolering från landet i övrigt kan ha lagt grogrund för missnöje med de styrande i landet. Under 1980-talet växte det fram vänsterextrema grupper bland annat i regionen Huánuco. Såväl narkotikatrafik som terrorism förekom vilket gjorde regionen osäker.

Turismen i regionen liksom också transporterna genom regionen minskades därvid starkt och ekonomin i området försvagades.

Demografi 
Urbanisationsgrad är 38,6%.

Perus regioner
Betty Bjurström

Engla Maria Elisabeth "Betty" Bjurström-Wijkman, född 18 september 1923 i Engelbrekts församling i Stockholm, död 26 april 2001 i Sundbyberg, var en svensk varietédansare och skådespelare. Hon var mor till skådespelaren Vincent Senise-Bjurström.

Betty Bjurström blev Miss China 1941. Hon gifte sig 1943 med italienaren Renato Senise, med vilken hon 1944 fick sonen Vincent Senise-Bjurström. Betty Bjurström blev, vid ett svartsjukedåd på ett hotell i Paris den 12 februari 1949, skjuten med fem pistolskott av sin make. Händelsen blev föremål för stor uppmärksamhet. Hennes skador medförde att hon blev delvis förlamad, men hon kunde trots detta senare driva en presentshop och en damfrisering. Hon gifte sig 1954 med flygtelegrafisten Arne Vickman, men äktenskapet blev kortvarigt. Självbiografien Ingen dans på rosor gavs ut 1959. Sonen Vincent Senise gav ut boken Unghingsten 1966.

Betty Bjurström är begravd på Sundbybergs begravningsplats.

Filmografi

Teater

Roller

Bibliografi 
 Våga vara vacker 1952, (illustr. Finn Wigforss). Libris 1434871.
 Ingen dans på rosor 1959, (textred. Birgitta Stapelmark). Libris 1539557.

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 
 

Födda 1923
Avlidna 2001
Svenska dansare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Kvinnor
Karin Albihn

Karin Albihn, senast folkbokförd Wetterström, född 6 oktober 1912 i S:t Matteus församling i Stockholm, död 4 september 1974 i Märsta, var en svensk skådespelare.

Biografi
Karin Albihn gick Dramatens elevskola 1931–1933. Hon deltog i en "Look a like"-tävling 1931 där det gällde att likna Greta Garbo och kom då på andra plats. Hon var engagerad vid Blancheteatern, Vasateatern och Skansens friluftsteater i Stockholm. År 1931 filmdebuterade hon.

Karin Albihn var dotter till civilingenjör Harry Fredrik Albihn och Margot Ingeborg Amalia, ogift Beckeman. Karin Albihn var från 1932 gift med direktören Walter Dassel (1905–1957) och från 1947 till sin död med Carl Gustaf Reinhold Wetterström (1909–1979). 

Hon är begravd på Sigtuna kyrkogård.

Filmografi
1931 – Fröken, Ni liknar Greta Garbo!
1933 – Pettersson & Bendel
1934 – Falska Greta
1935 – Fredlös
1936 – Janssons frestelse
1936 – Bröllopsresan 
1936 – Samvetsömma Adolf
1936 – Min svärmor - dansösen
1937 – Familjen Andersson
1937 – Bleka greven
1938 – Bara en trumpetare
1938 – Milly, Maria och jag
1938 – Styrman Karlssons flammor
1938 – Svensson ordnar allt!
1940 – Med dej i mina armar
1952 – Adolf i toppform

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Sigtuna kyrkogård
Födda 1912
Avlidna 1974
Kvinnor
Wuyishan

Wuyishan (武夷山), tidigare känd som Bohea Hills, är ett berg på gränsen mellan Fujian-provinsen och Jiangxi-provinsen i Kina. Berget täcker ett område på 60 km². 1999 sattes Wuyishan upp på Unescos Världsarvslista.

Geologi 
De flesta av bergstopparna och kullarna är gjorda av röd sandsten. Många av dem är väldigt branta men platta på toppen. Floden Nioböjar, 60 km lång, meandrar sig ner i en djup klyfta mellan kullarna. Med 2100 m ö.h. är Wuyishan den högsta platsen i Fujian-provinsen.

Biologisk mångfald och naturmiljö 
Wuyishan är det största och det mest representativa exemplet på biologisk mångfald i subtropisk skog i Kina och sydkinesisk regnskog. Ekologin har överlevt från tiden före istiden för omkring 3 miljoner år sedan.

Då området är relativt fritt från föroreningar, satte den kinesiska regeringen 31 januari 2005 här upp sin första station för att mäta luftkvalité.

Historia 
Det forntida kungariket Minyue hade sin huvudstad i Wuyishan. På 600-talet byggdes Wuyipalatset för kejsarnas offeraktiviteter, en plats som turister kan besöka än idag. Berget var ett viktigt centrum för daoism och på 900-talet beskrevs det som ett av de nio viktigaste daoisttemplen. Området är vaggan till Neo-konfucianism, en strömning som starkt influerat samhället sedan 1000-talet.

Galleri

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Världsarv i Kina
Berg i Kina
WP:Projekt Kina
Världsarv inskrivna 1999
Back to Front

Back to Front, Gilbert O'Sullivans andra studioalbum, utgivet 1972 på skivbolaget MAM. Albumet är producerat av Gordon Mills.

Albumet innehåller O'Sullivans första singeletta i Storbritannien, "Clair", som låg etta i två veckor. I USA låg "Clair" som högst på singellistans andra plats. I Amerika var också "Out of the Question" en mindre hit.

Albumet nådde Billboard-listans 48:e plats.

På englandslistan nådde albumet 1:a platsen under en vecka.

Låtlista
Singelplacering i Billboard inom parentes. Placering i England=UK 
"Intro" 
"I Hope You'll Stay" - 2:47
"In My Hole" - 2:46
"Clair" - 3:02 (#2, UK #1)
"That's Love" - 3:02
"Can I Go With You" - 2:46
"But I'm Not - Outtro" - 2:34
"I'm in Love With You" - 4:25
"Who Was It" - 2:31
"What Could Be Nicer (Mum the Kettle's Boiling)" - 3:06
"Out of the Question" - 3:01 (#17)
"The Golden Rule" - 2:37
"I'm Leaving" - 3:01
"Outro" 
"Alone Again (Naturally)" (#1, UK# 3, singel A-sida)
"Save It" (B-sidan till singeln "Alone Again (Naturally)")
"Ooh Wakka Do Wakka Day" (UK# 8, singel A-sida)

Fotnot: Spår 15 - 17 är bonusspår på nyutgåvan på skivbolaget Salvo utgiven 20 februari 2012.

Samtliga låtar skrivna av Gilbert O'Sullivan.

Musikalbum 1972
Album av Gilbert O'Sullivan