kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bondtolva

Bondtolva, även kallat tolva, mariage, marjas eller matador, är ett kortspel som sannolikt är av tyskt ursprung, men ändå räknas till de klassiska svenska kortspelen. Spelet har åtskilliga nära släktingar i andra länder. 

Bondtolva spelas med en vanlig kortlek som har reducerats till 24 kort (utan tvåor till åttor) eller 36 kort (utan tvåor till femmor). Rangordningen är ess-tio-kung-dam-knekt-nio-(åtta-sju-sex). Bondtolva är i första hand ett spel för två deltagare, men kan även spelas av tre, fyra eller sex personer.

Spelet går ut på att få poäng, vilket man får för vinsten (flest värdekort i de hemtagna sticken, värt 1 poäng), för vunnet sista stick (1 poäng) samt för trumf och tjog (2 respektive 1 poäng). Poängen för flest värdekort går i första hand till den som tagit flest matadorer (ess och tior). 

Trumf, liksom tjog, är en kombination av kung och dam i samma färg på handen. Första gången en spelare anmäler ett sådant par räknas det som trumf, och andra gången och följande gånger som tjog. Trumfparet bestämmer också trumffärgen. Det förekommer flera andra regionala namn för tjog, till exempel viv, mäl och snes.

Vid spel på två med 24 kort får spelarna sex kort var, medan resten av korten bildar en talong från vilken man kompletterar sin hand efter varje spelat stick. Så länge det finns kort kvar i talongen behöver man inte följa färg. När talongen är slut måste man följa färg och om möjligt lägga ett högre kort eller ett kort i trumffärgen. 

Spelet fortgår vanligtvis tills en av spelarna nått 12 poäng.

Referenser

Externa länkar

Kortspel
Akkadisk konst

Den akkadiska konsten tillkom sedan akkaderna lyckats erövra Sumer och de sumeriska stadsstaterna omkring 2300 f.Kr.. Den är alltså samtida med det gamla riket i Egypten. Många skulle säga att den mesopotamiska konsten nådde sin höjdpunkt då Akkadriket stod på sin höjden av sin makt. Det finns inte mycket bevarat från denna period.

Skulptur 

I porträttet av Sargon I har omsorgsfulla och stiliserade detaljer kombinerats med naturalism. Bronshuvudet som finns bevarat är gjutet i naturlig storlek och vissa delar har varit ciselerade. Naturalismen till trots har konstverkets främsta uppgift förmodligen varit att känna som kultobjekt. 

Sargons sonson Naramsin lät på en stele högtidlighålla sin seger över en fiende. Han framställs där ikonografiskt i ett värdeperspektiv som en stark och beväpnad ledare som för sina soldater mot segern. Endast symbolerna för gud står högre i hierarkin. Denna kombination av politiska och religiösa symboler återkommer genom hela Mesopotamiens historia.

Lista över akkadiska konstverk 
 Porträtt av en akkadisk härskare, bronsskulptur, 2350 f.Kr.
 Naramsins segerstele, ca 2200 f.Kr.

Se även 
 Mesopotamisk konst
 Antikens konst

Externa länkar 
 Alan Petersen: Akkad

Mesopotamisk konst
Préférence

Préférence är ett kortspel som förekommer i ett antal olika varianter i Österrike och i östra Europa. Det är ett sticktagningsspel för tre deltagare och spelas med en lek med 32 kort (tvåor till och med sexor saknas). Spelets namn kommer av det franska ordet préférence, vilket betyder "företräde" och syftar på att en kortfärg äger företräde framför en annan i budgivningen. Rangordningen mellan färgerna i österrikisk préférence är uppifrån räknat hjärter, ruter, spader och klöver, men det finns flera regionala varianter på ordningen.

Innan spelet börjar satsar deltagarna en överenskommen summa, vanligen i kontanter, i potten. Spelarna får i given tio kort var; de två resterande korten utgör en talong. Genom budgivning utses en spelförare som får byta kort med talongen och som spelar mot de båda andra och då måste vinna minst sex stick. Betalning görs från potten för hemspelade bud, medan misslyckat spel innebär böter till potten. Också motspelarna är tvungna att vinna ett förutbestämt antal stick var för att undvika böter. En spelomgång är slut när potten är tömd. 

Detta spel ska inte förväxlas med ett annat spel, som också kan gå under benämningen préférence, det svenska kortspelet priffe.

Referenser

Externa länkar 
 Lyckans Talisman: Préférence

Kortspel
Fred Astaire

Fred Astaire, ursprungligen Frederick Austerlitz, Jr., född 10 maj 1899 i Omaha, Nebraska, död 22 juni 1987 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk dansare, sångare, skådespelare och koreograf. Astaire var inte bara en stor stjärna utan också en av de mest inflytelserika dansarna i musikalfilmens historia. Under 1930-talet var hans danspartner i en serie om tio Hollywoodmusikaler Ginger Rogers, däribland i Continental (1934), Top Hat (1935) och Dansen går (1936).

Astaires karriär spände över 76 år, under vilken han spelade i drygt 10 musikaler på Broadway och scener i London, medverkade i 31 musikalfilmer, en handfull tv-program samt gjort ett flertal skivinspelningar. Astaire utnämndes av AFI till den femte största manliga filmstjärnan från Hollywoods klassiska era.

Gene Kelly, en annan berömd dansstjärna i Hollywood, har sagt att "the history of dance on film begins with Astaire." Bortom filmens värld har även många andra dansare och koreografer, inklusive Rudolf Nurejev, Sammy Davis Jr., Michael Jackson, Gregory Hines, Michail Barysjnikov, George Balanchine, Jerome Robbins, Madhuri Dixit och Bob Fosse, omnämnt Astaires inflytande.

Biografi 
Tillsammans med sin syster Adele (1896–1981) debuterade han som sjuårig och turnerade med vaudevilleteatrar runt USA. Syskonen blev kända som barnstjärnor med två illuminerade bröllopstårtor som rekvisita, men hade till en början hårda år. 1917 gjorde de debut på Broadway i musikalen Over the Top. Året därpå fick de sitt stora genombrott i The Passing Show of 1918 och blev sedan favoriter hos publiken på såväl Broadway som i London.

Syskonens kompanjonskap upphörde 1931, då Adele gifte sig med Lord Charles Cavendish. 

Astaire gjorde en filmtest i Hollywood vilket resulterade i den berömda domen: "Kan inte sjunga. Kan inte agera. Aningen skallig. Kan dansa litet grand". Han fick dock en liten roll mot Joan Crawford i Den dansande Venus 1933.

Strax efter sammanfördes han med nykomlingen Ginger Rogers, ett partnerskap som skulle leda till tio filmer tillsammans. När Rogers övergick till mer dramatiska roller fortsatte Astaire med dansfilmer, med partners såsom Cyd Charisse och Eleanor Powell. I mitten på 1940-talet blev Gene Kelly hans obestridlige arvinge och Astaire drog sig då tillbaka, men gjorde en triumfartad comeback 1948 i En dans med dej mot Judy Garland.

I princip helt på egen hand skapade Astaire en helt ny typ av sång- och dansfilmer. Astaire var perfektionist, som finslipade steg och rörelser tills han kunde dansa med en sällsynt lätthet, glädje och virtuositet, precis som om dansen var improviserad i ögonblicket. I sina filmer lanserade han också många melodier som kom att bli evergreens. Han gjorde även några dramatiska filmroller. 

Fred Astaire belönades med en special-Oscar 1949 för sina insatser inom filmen och Oscarnominerades för bästa manliga biroll för Skyskrapan brinner!.

Filmografi i urval 

 

 (TV-film)

 (That's Entertainment! II)
 (TV-film)

Se även 
 Adele Astaire

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska dansare
Personer från Omaha
Födda 1899
Avlidna 1987
Män
Nekrolog

Nekrolog är ett grekiskt ord som kommer av nekros i betydelsen död, avliden, och logos i betydelsen lära, ord, förteckning. Minnesruna (även dödsruna eller minnesord) är den svenska benämningen för en liknande kort levnadsteckning över någon nyligen avliden person. Den är således ej detsamma som en vanlig dödsannons.

Nekrologier, (singular nekrologium) kallades de i medeltida stift, kyrkor och kloster förda förteckningarna över dödsdagar för alla de personer, vilkas åminnelse man ville hedra genom att innesluta dem i den offentliga förbönen. Sådana personer var påvar, regenter, abboter, kyrkans eller klostrets stiftare och välgörare och så vidare.

Förteckningar över medeltida nekrologier är utgivna: För Tyskland av Wilhelm Wattenbach, Deutschlands Geschichtsquellen im Mittelalter (6:e upplagan band 1, 1893) och i Monumenta Germaniae historica (tre band av denna samling innehåller nekrologier); för Frankrike av Molinier, Les obituaires français au moyen-age (1890). För Danmark och Skåne föreligger ett historiskt betydelsefullt nekrologium i den så kallade Liber daticus Lundensis.

Källor

Vidare läsning
 Göran Stenberg: Döden dikterar. En studie av likpredikningar och gravtal från 1600- och 1700-talen. 1998. Doktorsavhandling.

Dikter
Begravning
Ugglan
Sargon

Sargon kan syfta på:

Sargon av Akkad (–2279 f.Kr.), en kung över det mesopotamska Akkad 2334–2279 f.Kr.
Sargon I (–1881 f.Kr.), en assyrisk kung 1920–1881 f.Kr.
Sargon II (–705 f.Kr.), en härskare i Assyrien 721-705 f.Kr.
Sargon (djur) – ett släkte av skalbaggar
Aktivitet (kemi)

Aktivitet (även reaktiv massa eller aktiv massa) är inom kemi den reaktiva substansmängden vid en reaktion.

Aktiviteten kan ses som den effektiva koncentrationen som verkar i en reaktion och är approximativt proportionell med koncentrationen. För att särskilja koncentration och aktivitet av ett ämne X, betecknas koncentrationen [X] och aktiviteten {X}. Koncentration betecknas ofta med c samt aktivitet med a. 

Aktiviteten av ett ämne X kan beskrivas som det aktuella tillståndet för detta ämne jämfört med ett tänkt standardtillstånd för samma ämne.

Några minnesregler 
Aktiviteten är förhållandet mellan något tillstånd och motsvarande standardtillstånd.
Aktiviteten för rena fasta, flytande och gasformiga ämnen = 1.
Aktiviteten för lösningar är samma som mätetalet för koncentrationen.

Formell behandling
Aktiviteten a kan approximeras med massverkans lag, enligt vilken aktiviteten är proportionell mot koncentrationen  enligt 

där  är substansens koncentration (mol/dm3) och γ aktivitetskoefficienten. För en reaktion

där
    
    

motsvarande reaktionen

är produkten av de ingående och producerande ämnenas aktiviteter given av

Fysikalisk kemi
Florianus

Florianus (Marcus Annius Florianus), död i september 276 i Tarsus, var romersk kejsare från juli till september 276.

Florianus utsågs till romersk kejsare av armén sedan Tacitus avlidit. Strax därpå utsåg andra soldater general Probus till kejsare, vilket ledde till konfrontation där den senare vann. Florianus mördades av sina egna soldater efter 88 dagar som kejsare.

Referenser

Externa länkar

Romerska kejsare
Romerska kejsare som blivit mördade
Män
Födda 200-talet
Avlidna 276
Praetorianprefekter
Annii
Personer i Romerska riket under 200-talet
Sargon I

Sargon I var en assyrisk kung som regerade mellan 1920 och 1881 f.Kr.

Se även
 Sargon av Akkad

Assyriska kungar
Män
Massverkans lag

Massverkans lag, även kallad Guldberg-Waages lag efter norrmännen Cato Guldberg och Peter Waage, är en lag som för en reversibel kemisk reaktion ger ett samband mellan reaktanternas aktiviteter vid kemisk jämvikt. Uttryckt som en generell formel lyder sambandet:

Här är
 K = reaktionens jämviktskonstant;
 a = de olika ämnenas aktiviteter, som är lika med deras koncentrationer om aktivitetskoefficienterna är lika med 1;
 ν = den stökiometriska koefficienten, med positiv tecken för reaktionsprodukter och negativ tecken för reagens.

I en allmän form kan en reversibel process skrivas: A + B  ⇄  C + D. Startas processen med A och B kommer C och D att bildas, men dessa senare börjar då att reagera under bildning av A och B. Eftersom hastigheten för reaktionen mellan två ämnen är proportionell mot ämnenas respektive koncentration är hastigheten för ovanstående reaktion från höger till vänster först noll, men den ökar allteftersom det bildas mer och mer av C och D. Oavsett om man utgår från A + B eller C + D kommer man förr eller senare till ett tillstånd där reaktionen är lika snabb i båda riktningarna. Lika mycket C + D bildas då per tidsenhet som det förbrukas och mängden av A + B respektive C + D kommer då inte att förändras trots att processen fortfarande löper i båda riktningarna. Man säger att en dynamisk jämvikt inträtt i systemet.

Exempel: vatten 
En känd jämviktsreaktion är vattnets autoprotolys: 2H2O  ⇄  OH- + H3O+. Då gäller i termer av koncentrationer:

Eftersom vattenkoncentrationen är praktiskt tagen konstant, definierar man vattnets dissociationskonstant som Kw = [OH-]·[H+] = 10-14 vid 25 °C. I rent vatten finns det alltså lika många "fria" protoner (egentligen oxoniumjoner) som hydroxidjoner, varför koncentrationen av både vätejonerna (oxoniumjonerna) och hydroxidjonerna är 10-7 M och såväl pOH som pH är lika med 7,0. Massverkans lag innebär att koncentrationen hydroxidjoner minskar proportionellt när man tillsätter en syra eftersom pH + pOH = 14 (vid 25 °C).

Halvledarfysik 
Inom fysiken av halvledare talar man om elektroner i ledningsbandet och hål i valensbandet. Dessa kan rekombinera (annihilera varandra). Vid termodynamisk jämvikt är rekombination lika stor som termisk generation av nya elektron-hål-par. Genom dopning med små mängder störämnen kan man tillföra extra hål eller elektroner. Massverkanslag säger att produkt av hålkoncentrationen  och elektronkoncentrationen  inte beror på dopning och är lika med produkten av deras intrinsiska koncentrationer  i den odopade halvledaren:

Historik 
Massverkans lag formulerades först av de två norska kemisterna Cato Guldberg och Peter Waage, som undersökte jämviktsreaktioner och jämviktskonstanter under perioden 1864 till 1879.

Källor

Fysikalisk kemi
Robert Adam

Robert Adam, född 3 juli 1728 i Kirkcaldy i Skottland, död 3 mars 1792 i London, var en av sin tids främsta brittiska arkitekter.

Asteroiden 6461 Adam är uppkallad efter honom.

Biografi 
Adams nyskapande stil kom att starkt påverka bland annat engelsk interiörkonst. Han utvecklade också metoder för bygge av gator och skapade en egen stil för slott.

Robert Adam var son till den skotske arkitekten William Adam. Av sina sju syskon kom John (1721–1792) och James (1734–1794) att aktivt arbeta med honom. Kort efter Roberts födelse flyttade familjen Adam till Edinburgh. Robert studerade vid universitetet i Edinburgh 1743–1745. Han arbetade därefter som praktikant och assistent för fadern.

När fadern William Adam dog 1748 övertogs hans funktioner av äldste sonen John, som sedan inledde partnerskap med Robert. Bland uppdragen märks Fort George vid Moray Firth i Inverness och utsmyckningen av interiören i den furstliga residensen Hopetoun House.

1755–1757 reste Robert till Italien. Under vistelsen i Rom kom han i kontakt med de senaste arkitektoniska teorierna och fick handledning i bland annat ritning av den franska arkitekten Charles-Louis Clérisseau. Vid ett studiebesök i Split i Kroatien samlade han material till sin och brodern James' bok om ruinerna av den diocletianska palatsen, The ruins of emperor Diocletian's at Spalato som utgavs 1764.

Robert Adam gick efter sin återkomst från Italien 1758 i tjänst som arkitekt i London och blev snabbt berömd. Han utvecklade Adamstilen som kännetecknas av nyklassiska element. 1760 formgav han kolonnerna till Admiralty i Whitehall. Efter att ha fått tjänst hos kungahuset 1761 svarade han för inredningen av många hem i bl.a. Yorkshire och Worcestershire. 1762–1769 var han sysselsatt med att förfina insidan på Syon House i Middlesex. 1772–1774 kombinerade Adam jonisk och dorisk stil för sin gestaltning av byggnaden för Royal Society of Arts i London.

Hans bror James blev hans kompanjon 1763. I sökandet efter större projekt arrenderade de två bröderna ett landområde för bostadsbebyggelse.

Det så kallade Adelphiprojektet, utfört 1768–1773 hade ett flertal radhus byggda i Adamsstilen, men blev i övrigt en dålig affär. 1773 gjorde bröderna ett nytt försök genom att skapa radhus med stuckaturer, men även denna affär misslyckades.

Tre byggnader byggda i London på 1770-talet förebådar Adams mogna stil. Från 1780-talet kom Adams berömmelse att alltmer minska. I tre böcker (utgivna 1773, 1779 och 1822) beskrev han sina skapelser. Adam gestaltade ett antal slott i nygotisk-romantisk stil, daterade från 1780-talet. Bland andra verk kan nämnas Register House och Lansdowne house i London, universitetsbyggnaden och Sankt Georgskyrkan i Edinburgh,, Osterley Park House (1761–1780), Keddleston hall vid Derby (1760–1771) där han även lade stor vikt vid inredningen.

Källor

Externa länkar 

Skotska arkitekter
Födda 1728
Avlidna 1792
Män
Ledamöter av Society of Antiquaries of London
Personer från Fife
Alumner från Edinburghs universitet
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Royal Society of Edinburgh
Gravsatta i Westminster Abbey
Lata Mangeshkar

Lata Mangeshkar, född 28 september 1929 i Indore i Madhya Pradesh, död 6 februari 2022 i Bombay, var en indisk sångerska och kompositör.

Lata Mangeshkar har under en period av sjuttiofem år spelat in tiotusentals sånger (uppgifterna varierar mellan omkring 30 000 och 50 000 stycken). Hon var playbacksångerska och musiken används i indiska filmer, där sångarna är de egentliga stjärnorna och där skådespelarna mimar till hennes karakteristiska sång Mangeshkars röst spände över mer än tre oktaver. Hennes karriär spände över åtta årtionden och hon gjorde sånger för mer än 2 000 filmer på 14 indiska språk.

Mangeshkar var syster till Asha Bhosle

Utmärkelser 
 Filmfare Award - för sången “Aaja re pardesi” (från filmen "Madhumati" 1958)
 Filmfare Award - för sången “Kahin deep jale kahin dil” (från filmen "Bees saal baad" 1962)
 Filmfare Award - för sången “Tumhi mere mandir” (från filmen "Khandaan" 1965)
 Filmfare Award - för sången “Aap mujhe acchhe lagne lage” (från filmen "Jeene ki raah" 1969)
 Padma Vibhushan (1999)
 Bharat Ratna (2001)

Referenser 

Indiska sångare
Kvinnor
Födda 1929
Avlidna 2022 
Riddare av Hederslegionen
Personer i Indien under 1900-talet
Personer från Madhya Pradesh
Shaun Ryder

Shaun William George Ryder, född 23 augusti 1962 i Little Hulton, Manchester, är en brittisk musiker. Han blev känd som sångare i musikgruppen Happy Mondays (1985-1993) och fick stora framgångar med den nya gruppen Black Grape (1993-1998). Sedan dess har han gått över till en solokarriär.

Shaun Ryder är känd för sina egensinniga texter och sitt drogmissbruk. Han är en central karaktär i filmen 24 Hour Party People, som handlar om Manchesterscenen.

Han tilldelades den brittiska musiktidningen NME:s Godlike genius award år 2000.

Referenser

Externa länkar 

Brittiska musiker
Brittiska pop- och rockmusiker
Födda 1962
Män
Levande personer
Giuseppe Arcimboldo

Giuseppe Arcimboldo, född ca 1527 i Milano, död 11 juli 1593 i Milano, var en italiensk konstnär. Han tillhörde en oäkta sidogren av en adlig familj.

Asteroiden 6556 Arcimboldo är uppkallad efter honom.

Liv och verk
Arcimboldo är mest känd för sina porträtt som återger de fyra årstiderna som mänskliga gestalter med objekt som hör till de olika årstiderna. Arcimboldo var även verksam som arkitekt, ingenjör, designer och konstnär. Arcimboldo var en renässansmänniska som lika gärna ägnade sig åt skulptur, vetenskap eller arkitektur och åt att formge kläder som åt måleri. År 1562 blev han hovporträttör till den tysk-romerske kejsaren Maximilian II och senare även till hans son Rudolf II.

Idag vet man inte så mycket om Arcimboldos ungdom och om hans konstnärliga bakgrund, men man kan se kopplingar till Leonardoskolan som varade fram till 1530, framförallt Arcimboldos karikatyrartade målningssätt. Hans kompositioner av bekanta föremål har fängslat bland andra surrealisterna. Salvador Dalí har troligtvis fått mycket av sin inspiration från Arcimboldo, då han beundrade honom mycket.

Hans bildserie av årstider är väldigt uppfinningsrikt kombinerar olika objekt för att få fram en porträtt. Våren framställs med blommor, sommaren av ax och grönsaker, hösten av frukter och vinter i form av ett träd. Denna svit av årstiderna har han framställt mer än en gång. Sommar och Vinter återfinns på Kunsthistorisches Museum i Wien. Arcimboldo har även gjort serien de fyra elementen, eld, vatten, jord och luft. Eld och Vatten återfinns på Kunsthistorisches Museum i Wien.

Under trettioåriga krigets slutskede togs flera av konstverken som krigsbyte av svenskarna i Prag. Dessa finns på Skoklosters slott, bland annat Vertumnus, porträttet av Rudolf II och Bibliotekarien samt med verk på Nationalmuseum.

Bildgalleri, verk i urval

Referenser

Fotnoter

Externa länkar

Giuseppe Arcimboldo - The Complete Works
Giuseppe Arcimboldo i Olga's Gallery
Arcimboldo i "A World History of Art"
Web Gallery of Art
Arcimboldo på MuseumSyndicate
Arcimboldo på Panopticon Virtual Art Gallery
Skoklosters slott, Sweden
Arcimboldo's Feast for the Eyes Smithsonian Magazine
 

Representerade vid Nationalmuseum
Italienska målare under 1500-talet
Manieristiska målare
Konstnärer från Milano
Födda 1527
Avlidna 1593
Män
Balthus

Balthus, född 29 februari 1908 i Paris, Frankrike som Balthasar Klossowski de Rola, död 18 februari 2001 i Rossinière i Vaud, Schweiz, var en fransk målare av polsk-tysk härstamning.

Balthus första verk hade lånat mycket av Bonnard och Les Nabis. Han utvecklade så småningom en naturalistisk stil med vissa surrealistiska övertoner. Med hjälp av en dämpad färgskala har Balthus skapat anmärkningsvärda landskap, porträtt och interiörer med flickor och unga kvinnor i erotiska situationer.

Citat
När Tate Gallery frågade Balthus efter biografiska uppgifter för deras utställning 1967 svarade han i ett telegram: "Inga biografiska detaljer. Börja med: Balthus är en målare om vilken inget är känt. Låt oss nu titta på tavlorna."

Referenser

Externa länkar
 Arterotismo – Balthus

Födda 1908
Avlidna 2001
Män
Franska målare
Mottagare av Praemium Imperiale
Konstnärer från Paris
Erotiska konstnärer
Raoul Hausmann

Raoul Hausmann, född 12 juli 1886 i Wien, Österrike-Ungern, död 1 februari 1971 i Limoges, Frankrike, var en österrikisk  konstnär, fotograf, poet och författare.

Biografi 
Raoul Hausmann medverkade till dadaismens genomslag i Berlin efter första världskrigets slut och var en av de allra första att använda fotomontage som konstnärlig metod; han påstod själv att han uppfann den. Han var redaktör för ett par dadaistiska tidskrifter, experimenterade med infrarödfotografi och var tillsammans med Hannah Höch, som också var dadaist. Åren 1926-36 författade han romanen Hyle. Ein Traumsein in Spanien, som publicerades första gången 1969. Hausmann beskrev den själv som en "drömbok", en "självbiografisk myt". Den utkom i oavkortat skick 2006. 

År 1937 beslagtog Propagandaministeriet i Nazityskland en akvarell med namnet Abend av Hausmann från Kunsthalle Mannheim. Den betecknades senare som "utplånad" i NS-protokoll.

Verk 1915-1921
 Die freie Strasse, tidskrift (10 nr) Red.: Raoul Hausmann Johannes Baader (Berlin, Verlag Freie Strasse, 1915-1918) Online (International Dada Archive)
 Der Dada, tidskrift (3 nr) Red.: Raoul Hausmann, John Heartfield och George Grosz (Berlin: 1919-1920) Online (I.D.A.))
 Présentismus: gegen den Puffkeïsmus der teutschen Seele (separattryck av en artikel ursprungligen publicerad i den nederländska tidskriften De Stijl [vol. 4, no. 9, September 1921] Online (I.D.A.))

Svenska 
 Den excentriska förnimmelsen, översättning och efterord av Gustav Sjöberg (Malmö: Eskaton, 2017)

Källor 
 Freie Universität Berlin: Beschlagnahmeinventar Entartete Kunst. (emuseum.campus.fu-berlin.de)

Noter

Externa länkar 

 Dada Companion. dada-companion.com
 Böcker av och om Raoul Hausmann på svenska bibliotek. libris.kb.se
 

Österrikiska konstnärer under 1900-talet
Österrikiska författare under 1900-talet
Tyska författare under 1900-talet
Tyskspråkiga författare
Dadaister
Män
Födda 1886
Avlidna 1971
Författare från Wien
Konstnärer från Wien