kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Portage

Portage är ett pakethanteringsprogram som utgör grunden i operativsystemet Gentoo, men som även har porterats till Mac OS och FreeBSD. Portage skapades av Gentoos grundare Daniel Robbins inspirerad av FreeBSDs pakethanterare ports, och är skrivet i programspråket Python.

Portage hanterar installationer, uppgraderingar och avinstallationer med hjälp av Portageträdet, som är en katalogstruktur fylld med installationsskript kallade ebuilds. Dessa skript hämtar i de flesta fall källkoden från internet, kompilerar med av användaren valda optimeringar och installerar program om allt har gått väl. Beroenden sköts internt så att om paket A beror av paket B så garanterar Portage att B installeras före A.

Portageträdet hålls uppdaterat med hjälp av rsync mot någon av ett antal centrala servrar.

En del av Portages styrka ligger i USE-flaggorna, ett system för att välja vilka komponenter som ska användas vid kompilering av program. Till exempel styr flaggan X om ett program (som har den möjligheten) ska kompileras med stöd för X Window System eller inte.

Portage och Gentoo har fått motta en del kritik på grund av att de flesta program kompileras från källkod vid installationen, vilket är tids- och utrymmeskrävande. (Fördelen är att man får programmen optimerade för den dator de ska köras på och att man bara får de funktioner man vill ha.) Installation av till exempel OpenOffice.org eller KDE kan ta flera gigabyte hårddiskutrymme i anspråk under själva installationsprocessen. Därför tillhandahåller vissa servrar färdigkompilerade paket med några av de största och mest populära programmen i vad som kallas Gentoo Reference Platform, GRP. Dessa uppdateras dock bara i samband med nya versioner av Gentoo.

Referenser 

Fri programvara och öppen källkod
90 000

var telefonnumret till den svenska SOS-tjänsten som inrättades 1953, och var i drift fram till den 1 juli 1996.

Numret  valdes i en tid då telefoner var stora och hade fingerskivor, och det var särskilt anpassat för Sverige. Till skillnad från de flesta andra länder hade de svenska fingerskivorna siffran nio, och inte noll, sist och numret ansågs vara enkelt att komma ihåg och enkelt att slå även i mörker. Man behövde inte heller hålla full kontroll på hur många nollor som slogs eftersom samtalet kopplades upp då de fyra första hade slagits.

Pulsval 
En anledning till valet av numret  var att det gick relativt enkelt att ringa för hand utan fungerande nummerskiva genom att använda hur systemet med pulsval fungerar. Det fungerar så att man lyfter luren och pulserar med klykan genom snabbt trycka ner den i sekvensen . När sekvensen är signalerad så verkställer telefonväxeln resten. För det nya numret 112 blir motsvarande . Därefter kopplas man fram.

En fördel med telefonnumret  var att den statistiska sannolikheten för att numret genererades av misstag var liten. Den statistiska sannolikheten för att en glappkontakt eller någon annan typ av elektriskt fel ska åstadkomma sifferföljden 90 000 är liten, medan följden 112 mycket lättare genereras med samma slags fel. När det brittiska telefonbolaget BT Group introducerade 112 i Storbritannien, beräknades antalet felaktiga samtal orsakade av elektriskt fel till hela , vilket med tekniska åtgärder reducerades till . Detta kan sättas i relation till att brittiska BT under 2001 mottog  nödsamtal per år totalt sett.

Se även 
 Nödnummer
 112 (telefonnummer)
 911 (telefonnummer)
 114 14

Referenser 

Nödnummer
Operation Snow White

Operation Snow White (engelska, ’operation Snövit’) startade 1973 som ett försök av scientologikyrkan att med hjälp av den dåtida amerikanska offentlighetsprincipen begära ut dokument från statliga myndigheter – dokument som kyrkans grundare L. Ron Hubbard misstänkte kunde innehålla enligt honom falsk information om honom och scientologin och som cirkulerades i syfte att misstänkliggöra och sabotera deras verksamhet.

Operationen genomfördes av scientologins undersökande gren Guardian’s Office. Syftet med operationen ska ha varit att oskadliggöra och smutskasta motståndare till kyrkan. Under det rättsliga efterspelet framkom att Guardian’s Office sammanställt en namnlista över personer och instanser som uppfattades som kritiker. Kritiker ansågs finnas inom regeringen, i hälso- och sjukvårdssystemet, i journalistkåren och enligt Guardian’s Office överallt där potentiella hot mot kyrkan kunde identifieras.

Justitiedepartementet i Washington, D.C., liksom den statliga skattemyndigheten Internal Revenue Service, infiltrerades i syfte att få klarhet i vilken sorts information som fanns om Hubbard. Mängder av dokument som ej kunnat fås ut genom offentlighetsprincipen stals, förstördes eller fotokopierades. Efter cirka elva månader avslöjade en infiltratör hela affären för bland andra FBI, som en tid därefter genomförde ett av sina största tillslag genom tiderna.

I slutänden dömdes Mary Sue Hubbard och 10 funktionärer inom Guardian’s Office till fem års fängelse. Åklagaren skrev i sin sammanfattning:
"Brottet som begåtts av de åtalade är av en bredd och en omfattning som tidigare inte skådats. Ingen byggnad, inget kontor, inget skrivbord eller arkiv gick fritt från deras snokande och grävande. Ingen individ eller organisation gick fri för deras föraktliga och konspiratoriska sinnelag. Deras verktyg var miniatyrradiosändare, dyrkar, hemliga koder, förfalskade meriter och alla andra hjälpmedel som de såg som nödvändiga för att fullgöra sin konspiratoriska verksamhet".

Scientologikyrkan har alltsedan avslöjandet tagit avstånd från operation Snövit och de inblandades verksamhet. Guardian's Office ersattes med Office of Special Affairs (OSA) och ett maktskifte skedde i Scientologikyrkan. Enligt avhoppare har dock inget verkligt policyskifte gjorts utan Guardian's Office aktiviteter helt enkelt övertagits av OSA och kriminell verksamhet fortgår med ledaren David Miscaviges vetskap.

Referenser

Scientologi
Roskilde universitet

Roskilde Universitet (RUC) (tidigare, fram till 18 november 2008: Roskilde Universitetscenter) är ett universitet i den danska staden Roskilde. Universitetet bildades 1972 och hade år 2007 9608 inskrivna studenter. Det består av sex fakulteter. Universitetet är beläget i östra delen av Roskilde.

Hanne Leth Andersen är rektor.

Externa länkar
Officiell webbplats

Universitet och högskolor i Danmark
Utbildning och forskning i Roskilde
Utbildningsinstitutioner bildade 1972
Birobidzjan

Birobidzjan (ryska: Биробиджан; jiddisch: ביראָבידזשאן) är huvudstad i Judiska autonoma länet i sydöstra Sibirien. Invånarantalet var 74 777 i början av 2015. Stadens namn kommer från de två floderna som staden är byggd vid, Bira och Bidzjan. Staden ligger nära Transsibiriska järnvägen.

Ibland benämns hela länet Birobidzjan efter huvudorten.

Vänorter
Birobidzjan har följande vänorter:
 Beaverton, USA
 Hegang, Kina
 Ma'alot-Tarshiha, Israel
 Niigata, Japan
 Yichun, Heilongjiang, Kina
Birobidzjan har även relationer med:
 Uijeongbu, Sydkorea

Referenser

Externa länkar

Orter i Judiska autonoma länet
Sibirien
Spaniens Grand Prix 2001

Spaniens Grand Prix 2001 var det femte av 17 lopp ingående i formel 1-VM 2001.


Resultat
 Michael Schumacher, Ferrari, 10 poäng
 Juan Pablo Montoya, Williams-BMW, 6
 Jacques Villeneuve, BAR-Honda, 4
 Jarno Trulli, Jordan-Honda, 3
 David Coulthard, McLaren-Mercedes, 2
 Nick Heidfeld, Sauber-Petronas, 1
 Olivier Panis, BAR-Honda
 Kimi Räikkönen, Sauber-Petronas
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes (varv 64, koppling)
 Jean Alesi, Prost-Acer
 Luciano Burti, Prost-Acer
 Jos Verstappen, Arrows-Asiatech 
 Fernando Alonso, Minardi-European
 Giancarlo Fisichella, Benetton-Renault
 Jenson Button, Benetton-Renault
 Tarso Marques, Minardi-European

Förare som bröt loppet
 Rubens Barrichello, Ferrari (varv 49, upphängning)
 Eddie Irvine, Jaguar-Cosworth (48, motor)
 Ralf Schumacher, Williams-BMW (20, bomsar)
 Enrique Bernoldi, Arrows-Asiatech (8, bränsletryck)
 Pedro de la Rosa, Jaguar-Cosworth (5, kollision)
 Heinz-Harald Frentzen, Jordan-Honda (5, kollision)

VM-ställning

2001 i Spanien
Spaniens Grand Prix
Joya de Ceren

Joya de Cerén är en arkeologisk lokal i El Salvador med ett anmärkningsvärt välbevarat jordbrukssamhälle från Mayakulturens tidevarv. Namnet är spanska och betyder Ceréns juvel.

Området är en av de viktigaste arkeologiska platserna i Mesoamerika för att det visar hur livet var för normala människor. Ofta sägs Joya de Cerén vara Amerikas Pompeji.

Historia
Omkring år 535 fick den närliggande vulkanen Ilopango ett av de största utbrott som mänskligheten upplevt och efterlämnade kratersjön Ilopangosjön. Byn begravdes under 14 lager aska. Tack vare detta blev byn skyddad från naturens krafter. Inga kroppar har hittats och byborna drabbades troligen av samma öde som i Pompeji. De lämnade sina verktyg, sin keramik, sina möbler och till och med halväten mat. Händelsen har fått namnet klimatavvikelsen 535–536.

Platsen upptäcktes 1976 av Payton Sheets, en professor i antropologi vid Colorados universitet i Boulder. Allt sedan dess har utgrävningar pågått i området. Totalt har omkring 70 byggnader avtäckts. Joya de Cerén är idag ett världsarv.

Referenser

Noter

Externa länkar

Webbplats om Ceren, University of Colorado at Boulder.
UNESCO World Heritage Centre - Joya de Ceren Archaeoloical Site
Joya de Ceren på frimärken
The Cultured Traveler - Joya del Ceren

Fornminnen i El Salvador
Mayakulturen
Världsarv i El Salvador
Bernd Hölzenbein

Bernd Hölzenbein, född 9 mars 1946 i Dehrn i Tyskland, är en före detta västtysk fotbollsspelare.

Karriär
1967–1981 spelade Hölzenbein 420 matcher för Eintracht Frankfurt i Bundesliga och blev tysk cupvinnare 1974, 1975 och 1981 samt Uefacupen-vinnare 1980. Hans 160 Bundesligamål är klubbrekord i Eintracht Frankfurt. Hölzenbein lämnade Frankfurt 1981 och skrev på för Fort Lauderdale Strikers där Gerd Müller spelade.

Han spelade 40 landskamper och gjorde 5 mål för Västtyskland 1973–1978. I hemma-VM 1974, där han spelade i ett tremannaanfall tillsammans med Gerd Müller och Jürgen Grabowski, var han med om att föra sitt land till sitt andra VM-guld. I finalen mot Nederländerna blev han fälld i straffområdet, varpå Paul Breitner kunde slå in den efterföljande straffsparken. Hölzenbein var även med i VM i Argentina 1978 samt EM 1976. I EM-finalen mot Tjeckoslovakien 1976 gjorde han kvitteringsmålet till 2–2 i 89:e minuten, men Tjeckoslovakien segrade i straffsparksläggningen.

Referenser

Externa länkar
Spelarbiografi om Bernd Hölzenbein (svenska)
Bernd Hölzenbein på football.com

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Eintracht Frankfurt
Spelare i Fort Lauderdale Strikers
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i VM i fotboll 1974
Spelare i VM i fotboll 1978
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1976
Män
Födda 1946
Levande personer
Världsmästare i fotboll
Lågstadium

Ett lågstadium är en skolterm som används i Sverige och har tidigare använts i Finland för den obligatoriska skolans tidiga år.

Sverige 
I Sverige var lågstadium en beteckning på årskurs 1–3 i den 9-åriga svenska enhetsskolan och grundskolan från 1949 fram till 1994. Mellan 1994 och 2011, då läroplanen LpO 94 gällde, gjordes försök med så kallade tidigare- och senarelärare och stadiebegreppen försvann alltmer ur skoldokumenten. När förskoleklassen infördes 1998 i svenska skolor fick inte sexorna fysiskt rum och många skolor valde att bli F–5-skolor på grund av utrymmesbristen. I och med den nya läroplanen Lgr 11 reformerades lärarutbildningen och en grundlärarutbildning med inriktning för lågstadiet (F–3) och mellanstadiet (4–6) och en ämneslärarutbildning för högstadiet (7–9) återinfördes i den svenska skolan. Många svenska skolor har därefter övergått till den nygamla stadiemodellen, men utan officiella benämningar, och sjätteklassen återinförs på de flesta F–6-skolor.

Från 2017 planerades i Sverige termerna lågstadium, mellanstadium och högstadium återigen bli inarbetade i lagtexten, och därmed skulle årskurserna 1–3 även formellt benämnas lågstadium. Lågstadium (1–3), mellanstadium (4–6) och högstadium (7–9) förekommer i skollagen ändrad till och med SFS 2022:241.

Finland 
I Finland var lågstadium beteckning på årskurs 1–6 i den finska grundskolan från 1972 fram till 1999.

Se även
Högstadium
Mellanstadium

Källor

Finlands utbildningshistoria
Sveriges utbildningshistoria
fi:Ala-aste
Mellanstadium

Ett mellanstadium var åren 1949-1994 och från 2000-talet benämningen på årskurs 4-6 i den nioåriga svenska enhetsskolan och senare grundskolan. och motsvarar ungefär klasserna 3-6 i folkskolan. 1994 togs benämningen bort, återtogs strax därefter.

Referenser i populärkultur
Delar av Bertserien utspelar sig på mellanstadiet. Även vissa av Suneböckerna utspelar sig på mellanstadiet.

Se även
Högstadium
Lågstadium

Källor

Sveriges utbildningshistoria
Högstadium

Högstadium är en skolterm som i Finland och Sverige tidigare använts för den obligatoriska skolans senare år. I Sverige används alltjämt beteckningen i inofficiella sammanhang för årskurserna 7-9, och från 2017 planerade regeringen att årskurserna 7-9 även formellt skall utgöra grundskolans högstadium.

Finland
I Finland var "högstadium" beteckning på årskurserna 7-9 i grundskolan från 1972 till 1999.

Sverige

I Sverige var högstadium beteckning på årskurs 7-9 i den nioåriga svenska enhetsskolan och grundskolan under perioden 1949-1994. Efter 1994 används istället namn som "Grundskolans senare del" och "Senarestadium". I denna organisation har vissa skoldistrikt även placerat skolår 6 i senarestadiet. Trots detta använder i dag ganska många skolor termen "högstadiet" för grundskolans senare del i inofficiella sammanhang. 

Det som 1949-1994 skilde högstadiet från tidigare skolår i den svenska grundskolan var främst att klasslärare ersattes av flera ämneslärare. Biologi, kemi och fysik blev fristående ämnen och möjlighet att studera ett andra främmande språk tillkom. Bänkarna ersattes oftast av skåp och elever hade vanligen tillåtelse att lämna skolområdet på rasterna.

Från 2017 planeras termen "högstadium" återigen bli inarbetad i lagtexten, och årskurserna 7-9 även formellt kallas "högstadium".

Se även
Lågstadium
Mellanstadium

Referenser 

Finlands utbildningshistoria
Sveriges utbildningshistoria
Jürgen Grabowski

Jürgen Grabowski, född 7 juli 1944 i Wiesbaden i Hessen, död 10 mars 2022 i samma stad, var en tysk fotbollsspelare.

Grabowski gjorde 109 mål på 441 matcher i Bundesliga för Eintracht Frankfurt mellan 1965 och 1980. Han blev tysk cupvinnare 1974 och 1975 samt UEFA-cupvinnare 1980.

Han spelade 44 landskamper och gjorde fem mål för Västtyskland mellan 1966 och 1974. Grabowski gjorde landslagsdebut mot Irland i maj 1966 och kom med i truppen till VM i England samma år. Han fick dock inte spela något i VM, och det skulle dröja till 1970 innan han fick spela nästa landskamp. I VM i Mexiko 1970 kom Grabowski in som avbytare i de fyra första matcherna, innan han fick spela från start i semifinalförlusten mot Italien. Han var med i EM 1972, där Västtyskland segrade. Även den här gången satt han på bänken och fick göra ett inhopp i semifinalen mot Belgien. När det var dags för VM på hemmaplan 1974 var Grabowski med som ordinarie, och spelade i anfallet tillsammans med Gerd Müller och klubbkompisen från Eintracht Frankfurt, Bernd Hölzenbein. Grabowski gjorde ett mål i 4–2-segern över Sverige, och i finalen segrade tyskarna med 2–1 över Nederländerna. VM-finalen 1974 var Grabowskis sista landskamp.

Källor

Externa länkar 
 Spelarbiografi om Jürgen Grabowski (svenska)

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Eintracht Frankfurt
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i VM i fotboll 1966
Spelare i VM i fotboll 1970
Spelare i VM i fotboll 1974
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1972
Män
Födda 1944
Avlidna 2022
Tyska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Hessen
Personer från Wiesbaden
Världsmästare i fotboll
Österrikes Grand Prix 2001

Österrikes Grand Prix 2001 var det sjätte av 17 lopp ingående i formel 1-VM 2001.


Resultat
 David Coulthard, McLaren-Mercedes, 10 poäng
 Michael Schumacher, Ferrari, 6
 Rubens Barrichello, Ferrari, 4
 Kimi Räikkönen, Sauber-Petronas, 3
 Olivier Panis, BAR-Honda, 2 
 Jos Verstappen, Arrows-Asiatech, 1 
 Eddie Irvine, Jaguar-Cosworth
 Jacques Villeneuve, BAR-Honda 
 Nick Heidfeld, Sauber-Petronas
 Jean Alesi, Prost-Acer
 Luciano Burti, Prost-Acer

Förare som bröt loppet
 Jenson Button, Benetton-Renault (varv 60, motor) 
 Pedro de la Rosa, Jaguar-Cosworth (4, transmission) 
 Juan Pablo Montoya, Williams-BMW (41, hydraulik) 
 Fernando Alonso, Minardi-European (38, växellåda) 
 Tarso Marques, Minardi-European (25, växellåda)
 Enrique Bernoldi, Arrows-Asiatech (17, hydraulik)
 Jarno Trulli, Jordan-Honda (14, diskvalificerad)
 Ralf Schumacher, Williams-BMW (10, bromsar)
 Giancarlo Fisichella, Benetton-Renault (3, motor)
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes (1, transmission)
 Heinz-Harald Frentzen, Jordan-Honda (0, stopp vid start)

VM-ställning

2001 i Österrike
Österrikes Grand Prix
Sodavatten

Sodavatten är en beteckning för olika typer av vatten, vilka har det gemensamt att de innehåller en naturlig eller tillsatt mängd natriumkarbonat (även kallat soda).

Naturligt sodavatten förekommer i form av mineralvatten från vissa alkaliska källor i Centraleuropa. Till de mer kända hör de i Karlovy Vary (tidigare Karlsbad) i Tjeckien samt i Selters i tyska Hessen. Sodavatten från dessa båda platser är även känt under benämningarna "karlsbadervatten" respektive "seltersvatten". Beteckningen seltersglas (med vilket avses vattenglas), liksom Alka-Seltzer kommer också från toponymen Selter.

Sodavatten som beteckning på vatten med i efterskott tillsatt natriumkarbonat användes i äldre svensk farmakopé för en lösning av 1 del natriumbikarbonat i 100 delar kolsyremättat vatten. Detta kallades även "dubbelt sodavatten" eller, på latin, "solutio supercarbonatis natrici".

Den i vardagslag vanligaste användningen av begreppet torde dock vara den som bara syftar på ett kolsyrat bordsvatten med en liten tillsats av natriumkarbonat och natriumklorid samt eventuellt även kalciumklorid. Denna typ av sodavatten används inte minst till att blanda med olika spritdrycker, till exempel whisky. 

Sodavatten är även verksamt mot sur mage.

Se även
 Vichyvatten
 Natron

Källor
 Nordisk familjebok; artikeln "Sodavatten" (band 26, Stockholm 1917)
 Nationalencyklopedin; artikeln "Sodavatten" (band 17, Stockholm 1995)

Noter

Dricksvatten
Läskedrycker
Mineralvatten
Ryssja

Ryssja är ett passivt fiskeredskap av instängningstyp som består av en eller flera avsmalnande nätpåsar som fisken lätt kan simma in igenom men har svårt att hitta ut ur. Nätet är monterat på en serie av ringar eller bågar, vilket gör att ryssjan kan skjutas ihop i längsriktningen. En ryssja kan därför göras mycket lång utan att bli ohanterlig. Ryssjan skiljer sig i sin konstruktion från mjärden, som är uppbyggd av styvt material och inte kan fällas samman. 

Ryssjan läggs på botten och hålls utsträckt med hjälp av tyngder eller draggar. I fångständen som är den större delen av en ryssja sitter ofta armar, ett vertikalt nät som med tyngder och flöten står längs med botten och leder in fisk i ryssjan. En ryssja kan ha armen monterad i centrum (vilket är vanligt med ålryssjor, också kallade hommor) eller också kan den vara utrustad med en arm på var sida om denna. Ryssjor för ål har även satts ut i länkar för upptagning med dragmaskin. 

Ofta sätts flera ryssjor ihop till en länk. En sådan parryssja består av två motstående strutar med en ledarm.

Ryssjor finns till exempel för ål (med små maskor) eller för torsk samt för de flesta fiskarter.

Etymologi och historia i Sverige 
Det svenska ordet ryssja är nära besläktat med det franska ordet ruche, som betyder bikupa och som i sin tur anses komma från ett keltiskt ord för bark eller bast. Såväl ordet som företeelsen infördes troligen till Sverige med cisterciensermunkar på medeltiden. Här skiljer sig ryssjan från mjärden, som har en mycket äldre historia i Skandinavien. 

Det svenska språkbruket är dock inte alltid entydigt. Framför allt i norra Sverige har även mjärdar ofta kallats för ryssjor.

Källor

Externa länkar

Fiskeriverket
Storryssja

Fiskeredskap
HK Vodnik

HK Vodnik är en bandyklubb i Archangelsk i Ryssland. Klubben bildades 1925 och herrarna blev från mitten av 1990-talet ett storlag i rysk bandy, och några år senare även i världsbandyn. HK Vodnik blev ryska mästare för första gången säsongen 1995/1996 och vann sedan tio mästerskap, bara HK Jenisej Krasnojarsk säsongen 2000/2001 lyckades stoppa HK Vodniks framfart i det ryska mästerskapet.

I början av 2000-talets första decennium var HK Vodnik ett världslag, med slutsegrar i Europacupen 2002, 2003 och 2004. I World Cup kom HK Vodnik på andra plats 2002 efter svenska Sandvikens AIK, men vann turneringen såväl 2003 som 2004. Man vann även FIB Champions Cup 2004.

Den 24 april 2005 meddelades att 14 av de bästa spelarna skulle säljas till en annan rysk klubb, Dynamo Moskva. Därefter har det gått sämre för HK Vodnik.

Källor

Externa länkar
 Webbplats

Sport i Archangelsk
Bandyklubbar i Ryssland
Sportklubbar bildade 1925
Monacos Grand Prix 2001

Monacos Grand Prix 2001 var det sjunde av 17 lopp ingående i formel 1-VM 2001.


Resultat
 Michael Schumacher, Ferrari, 10 poäng
 Rubens Barrichello, Ferrari, 6
 Eddie Irvine, Jaguar-Cosworth, 4 
 Jacques Villeneuve, BAR-Honda, 3
 David Coulthard, McLaren-Mercedes, 2
 Jean Alesi, Prost-Acer, 1
 Jenson Button, Benetton-Renault
 Jos Verstappen, Arrows-Asiatech 
 Enrique Bernoldi, Arrows-Asiatech
 Kimi Räikkönen, Sauber-Petronas

Förare som bröt loppet
 Ralf Schumacher, Williams-BMW (varv 57, elsystem)
 Tarso Marques, Minardi-European (56, transmission)
 Fernando Alonso, Minardi-European (54, växellåda)
 Heinz-Harald Frentzen, Jordan-Honda (49, olycka)
 Giancarlo Fisichella, Benetton-Renault (43, växellåda)
 Jarno Trulli, Jordan-Honda (30, hydraulik)
 Luciano Burti, Prost-Acer (24, växellåda)
 Pedro de la Rosa, Jaguar-Cosworth (18, hydraulik)
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes (15, styrning)
 Olivier Panis, BAR-Honda (13, styrning)
 Juan Pablo Montoya, Williams-BMW (2, snurrade av)
 Nick Heidfeld, Sauber-Petronas (0, olycka)

VM-ställning

2001 i Monaco
Monacos Grand Prix
Varbergs kallbadhus

Varbergs kallbadhus uppfördes år 1903 i orientalisk stil och står på pålar i havet (Kattegatt) vid Strandpromenaden i Varberg. Här kan man nakenbada i skilda herr- och damavdelningar, båda utrustade med bastu.

Sedan vågbrytare byggts från fästningens nordvästra hörn och Klöven, Getterön, är kallbadhuset beläget inom hamnområdet.

Det nuvarande kallbadhuset är det tredje som uppförts, sedan två tidigare – det äldsta av dem från 1866 – spolierats av de svåra västkuststormarna. Det nuvarande badhuset har stått sedan 1903. Efter att exteriören renoverats till sitt ursprungliga skick under 1990-talet, återinvigdes kallbadhuset 1996.

I anslutning till Kallbadhuset och Strandpromenaden finns den lilla sandstrand som går under namnet "Barnens badstrand". 

Här börjar också Varbergs strandpromenad, som rundar fästningen och därvid passerar Fästningsterrassen, för att sedan fortsätta längs badstränderna till Apelviken. Varbergs Strandtåg kör sommartid denna sträcka fram och åter.

Se även
Strömbadet, Stockholm

Referenser

Vidare läsning.
 
 Kurortens historia berättas i När societeten kom till Warberg av Lennart Hjelmstedt och Anna-Lena Nilsson (2013), utgiv. av Hembygdsföreningen Gamla Varberg.
 Om Strandpromenadens tillblivelse kan man läsa i Strandpromenaden 100 år, utg. av Gamla Varberg , Varbergs kommun, Naturskyddsför och Varbergs idrottshist. för. (2012)

Externa länkar
Officiell webbplats.

Kallbadhus i Sverige
Kallbadhus