kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stora Bältbron

Stora Bältbron (danska: Storebæltsbroen) är en motorvägs- och järnvägsförbindelse över Stora Bält i Danmark, mellan Fyn i väst och Själland i öst. Bron ritades av arkitektkontoret Dissing+Weitling och öppnades för trafik den 14 juni 1998.

Förbindelsen består av en hängbro för vägtrafik, "Östbron", en låg väg- och järnvägsbro i väster, "Västbron", samt en järnvägstunnel, Stora Bälttunneln, under östra delen av Stora Bält. Tillsammans är Stora Bältbron Europas näst längsta bro, på 13,4 kilometer (Krimbron, Europas längsta bro, är 18,1 km). Mellan dem ligger Sprogø, en ö mitt i Stora Bält, som utökades vid bygget, där landfästen till broarna och en tunnelmynning är belägen.

Konstruktion

Östbron 
Östbron, hängbron mellan Själland och Sprogø, är 6 790 meter lång med 1 624 meter spännvidd. Brons spännvidd är bland världens längsta. Där bron når sin högsta punkt ligger vägbanan 70 meter över vattenytan, vilket är nödvändigt då mycket internationell fartygstrafik trafikerar Stora Bält. Den segelfria höjden är 65 meter. De pyloner som bär kablarna som håller upp bron är 256,3 meter höga, vilket gör dem till Danmarks högsta punkter (rena TV-master oräknade). Östbron har inga järnvägsspår, utan tåg går istället i Stora Bälttunneln. Hängbron avbildas på senaste versionen av den danska 1000-kronorssedeln (sedan 24 maj 2011).

Västbron 
Västbron, lågbron mellan Fyn och Sprogø är  lång. Vid sidan av vägbanan löper den dubbelspåriga järnvägen på Västbron.

Tunneln 
Tågen går på den östra delen av Stora Bält i Stora Bälttunneln, en dubbelspårig järnvägstunnel under östra delen av Stora Bält med två tunnelrör, längd 8,0 kilometer. Tunneln når 75 meter under havsytan.

Trafik 
Motorvägen E20 går på bron och det är en av Danmarks viktigaste motorvägar. Denna motorväg fungerar numera också som en transitmotorväg mellan Sverige och Tyskland. Det är dock inte den kortaste vägen mellan länderna, färjeförbindelser inräknade. Trafikmängden har överträffat alla prognoser som gjordes före bygget.

Järnvägsförbindelsen har betytt mycket för att knyta ihop Danmark. Bland annat minskade restiden med tåg Köpenhamn-Odense från 2:45 till 1:30, något som har konkurrerat ut denna flyglinje.

Olyckor 
Strax efter klockan 19 den 3 mars 2005 blev lågbron påseglad av det 3 500 ton tunga containerskeppet Karen Danielsen.

Vid halv åtta på morgonen den 2 januari 2019 inträffade en järnvägsolycka på västbron, där ett passagerartåg kolliderade med ett lastbilssläp som blåst av från ett mötande godståg i en storm. Åtta personer omkom.

Se även 

 Öresundsbron
 Lilla Bältbron (1935) – den äldre bron med tåg- och biltrafik
 Lilla Bältbron (1970) – den nyare bron med endast biltrafik
 Kattegattförbindelsen
 Järnvägsolyckan på Stora Bältbron (2019)

Källor

Externa länkar 

 Stora Bält-brons officiella webbplats
 Dansk webbplats om bron

Motorvägsbroar i Danmark
Järnvägsbroar i Danmark
Fyn
Själland
Broar invigda 1998
Nyborgs kommun
Slagelse kommun
Hängbroar
1998 i Danmark
Musikaliska konstföreningen

Musikaliska konstföreningen är en svensk förening bildad 11 november 1859 med syftet att publicera ny musik av svenska upphovsmän (i tryck och senare även på skiva). 

Utgivandet började 1860 med Blommornas undran av Ivar Hallström och Tannhäuser av August Söderman.

Man har hittills publicerat cirka 200 verk, av komponister som Hugo Alfvén, Wilhelm Stenhammar, Wilhelm Peterson-Berger, Ture Rangström, Elfrida Andrée, Lars-Erik Larsson, Gunnar de Frumerie, Dag Wirén och Karl-Erik Welin. Tyngdpunkten ligger på instrumentalmusik.

Källor

Externa länkar 
 Föreningens webbplats

Musikorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 1859
Psykodramaterapi

Psykodramaterapi är en form av terapi där man inte bara använder det talade ordet. Kroppen, andningen, parövningar, rösten och rollspel kan förekomma.

Psykodramaterapi är ett sätt att komma förbi den språkliga världens begränsningar och hamna rätt in i den känsla som berörs, och nå orden för att uttrycka det som upplevs, bearbetas.

Jacob Moreno utvecklade ett psykodramaterapi.

Psykoterapi
Johannes Duns Scotus

Johannes Duns Scotus, född cirka 1266 i Duns, död 8 november 1308 i Köln, var en skotsk skolastisk filosof och teolog, franciskan.

Biografi
Duns Scotus var en av medeltidens skickligaste teologer. Till börden var han troligen skotte, huvudsakligen verksam i Oxford och död i Köln. Thomas av Aquino hade under 1200-talet uppfört en monumental tankebyggnad, som i sig inrymde hela samtidens teologiska och filosofiska vetande. Duns Scotus betydelse inom den kristna idéhistorien låg främst i att han gav teologin en ny inriktning och därmed förberedde den upplösning av skolastiken som ägde rum under slutet av medeltiden. Han var visserligen liksom Thomas av Aquino "realist", men han hade dock inte samma tilltro som denne till den lärda spekulationens bärkraft. Duns Scotus försökte förena Bonaventuras augustinska lära med Aristoteles filosofi, som han tolkade mer kritiskt än Thomas av Aquino. Eftersom han skattade viljan och kärleken högre än den stränga logiken, uppfattade han Gud mindre som intellekt än som outgrundlig vilja.

Johannes Duns Scotus saligförklarades av påve Johannes Paulus II år 1993.

Se även 
 Universaliestriden

Referenser

Noter

Tryckta källor

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Saligförklarade personer
Medeltidens filosofer
Avlidna 1308
Skotska filosofer
Skotska teologer
Franciskaner
Alumner från Oxfords universitet
Män
Födda 1266
Manuskript

Manuskript kan syfta på:
 Manuskript – en handskriven antik eller medeltida bok, se handskrift
 Manuskript – en författares alster – framstält på vilket sätt som helst – för uppläsning eller tryckning
 Filmmanuskript – det skriftliga underlag med repliker och scenanvisningar som utgör grunden för en spelfilm eller TV-film
 Teatermanuskript – teaterpjäsens grundmaterial och teaterregissörens främsta riktmärke och arbetsverktyg i skapandeprocessen
 Libretto –  texten eller en story board i ett musikdramatiskt verk
 Manuskriptarunor – runor som skrivits med penna på pergament eller papper

Se även
 Manus – flera betydelser
 Manusförfattare – en person som skriver repliker och scenanvisningar i ett filmmanuskript
Manustvätt – ett uttryck inom bok- och trycksaksproduktion
Skriptspråk
Kristallvertikalaccent

Kristallvertikalaccent, officiellt "Kristall, vertikal accent i glas och stål", är Edvin Öhrströms glaspelare vid Sergels torg i Stockholm. Den kallas även "Pinnen" eller "Glasobelisken".

Historik
Edvin Öhrström vann tävlingen om utsmyckning av Sergelfontänen (som var färdig redan 1967) med en 37,5 meter hög stålkonstruktion med 60 000 glasprismor och upplyst inifrån. Juryns motivering var att "dess proportionering till platsen är övertygande och den utgör en accentuerad axel för hela cityområdet." Det 130 ton tunga konstverket är tillverkat av en stålstomme beklädd med arkitekturglas från Lindshammars glasbruk och invigdes på vårvintern 1974. På Lindshammars glasbruk arbetade tre personer heltid i ca 3 år med glaset till obelisken. Den sista överlevande avled sommaren 2022.

Tiden före färdigställandet av konstverket hade Edvin Öhrström byggt upp en sex meter hög modell av obelisken på sin tomt i Saltsjöbaden. Först hade han tänkt sig att limma samman glaspartierna men den metoden var opålitlig och visade sig göra det klara glaset suddigt.

Genom fontänens ljuskupoler kan konstverket betraktas även från Sergels torgs undre våningsplan.

Belysning
Enligt Edvin Öhrströms ursprungliga intentioner skulle obelisken belysas inifrån. En sådan belysning installerades först 1993. Ljuskällan var fyra, inuti konstverket monterade strålkastare med metallhalogenlampor på vardera 1 800 watt och med en färgtemperatur på 5600 kelvin.  

En ny LED-baserad belysning installerades i samband med renoveringen 2015-2017, där ljusets färg kan varieras.

Renovering
Den 13 april 2015 tog trafiknämnden beslut om att glasobelisken skulle renoveras. Rostskyddet på den stålkonstruktion som bär upp konstverket måste förnyas och samtliga glasprismor skulle tvättas. För det behövde både obeliskens belysning och dess 60 000 prismor demonteras. Prismorna togs dock inte ned ett och ett, utan i form av cirka 600 stålkassetter som de är staplade i. 

Obelisken återinvigdes den 19 oktober 2017.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Skulpturer på Norrmalm
Obelisker
Glasskulpturer
Stålskulpturer
Skulpturer av Edvin Öhrström
Skulpturer 1974
Linnefors

''Se även Linnefors bruk i Småland.
Linnefors är en plats som ligger längs med Svartån norr om Boxholm, Östergötland. De som ägde Linnefors under 1700-talet var mjölnare. Gården bestod av ett halvt hemman.

Ägare av Linnefors
 1758 Lars
 1784-1786 Måns Johansson
 1789-1792 Nils Månsson
 1792-1794 Anders Bergström
 1794-1805 Sven Svensson

Boxholms kommun
The Blackout

The Blackout är ett hardcore/punkband som kommer från Wales. De grundades 2003. Deras första "riktiga" skiva heter The Blackout! The Blackout! The Blackout!, en EP, och deras andra, dock första full-längdare,We Are the Dynamite. De har gjort sig allt mer populära, och har två officiella videor: "High Tide Baby" (med deltagande ifrån Ian Watkins Lostprophets) och "The Beijing Cocktail". De har nyligen gjort en cover på Limp Bizkits "My Generation".

The Blackout har gjort tre spelningar i Sverige; Stockholm och Malmö 2008 på deras Dynamite! Turné och 2009 i Hässleholm på Siestafestivalen.

Medlemmar
Sean Smith – sång
Gavin Butler – sång
Matthew Davies – gitarr
James Davies – gitarr
Rhys Lewis – basgitarr
Gareth Lawrence (även kallad Snoz) – trummor

Diskografi
Album

Hope (2011)

EPs
Pull No Punches (demo) (2004)
The Blackout! The Blackout! The Blackout! (2006)
Wolves (2014)

Singlar
"Hard Slammin' " (2007)
"The Beijing Cocktail" (2007)
"It's High Tide Baby!" (2008)
"Children of the Night" (2009)
"Save Our Selves (The Warning)" (2009)
"I Don't Care (This Is Why We Can't Have Nice Things)" (2009)
"Higher & Higher" (2011)
"Never by Your Side" (2011)
"The Storm" (2011)
"You're Not Alone" (2011)
"Start the Party" (2012)
"Running Scared" (2012)

Externa länkar

Officiell webbplats

Brittiska musikgrupper
CD-spelare

En CD-spelare är en elektronisk apparat, avsedd för uppspelning av CD-skivor.

CD-spelare brukar oftast finnas i en stereo för hemmabruk, en bilstereo, i datorer eller som portabla enheter. Vissa cd-spelare klarar av att spela upp skivor av andra typer än CD, som exempelvis DVD eller CD-ROM. DJ:s använder sig av mer avancerade cd-spelare där man bland annat kan ändra ljudets hastighet och tonart.

De flesta cd-spelarna matas bara med en skiva, men det finns cd-spelare som kan matas med flera skivor samtidigt och de kallas cd-växlare. Fördelen med dessa är att man kan växla mellan ljudspår från olika skivor, utan att behöva byta skiva.
Sony och Philips var de två företag som jobbade hårdast med att utveckla den nya tekniken Compact Disc. År 1981 hade de tillsammans utvecklat en accepterad standard för denna teknik vilket möjliggjorde att man kunde börja tillverka och sälja cd-spelare för allmänheten. Det utvecklades olika prototyper av spelare, där man bland annat testade olika lägen att placera själva skivan i. Sony var först ut på marknaden år 1982 med sin modell CDP-101. Sony lyckades även år 1984 lansera den första portabla cd-spelaren D-50, som sålde över alla förväntningar. Modellen fick sedan namnet Discman eftersom det var cd-marknadens motsvarighet till Walkman.

År 1983 kan man säga var startåret för cd-spelaren eftersom försäljningen då kom igång på allvar. Utöver Sony hade bland annat Philips och Hitachi modeller ute på marknaden. Sony sålde så många spelare att andra tillverkare tvingades halvera sina priser. År 1986 såldes det över en miljon cd-spelare, vilket gör den till en av de snabbast växande elektronikprodukterna någonsin, tillsammans med den nyare DVD-spelaren.

Svenska språkrådet rekommenderar gemen stavning, det vill säga cd-spelare och cd-rom istället för CD-spelare och CD-ROM. .

Noter

Källor 
DigiCam History
Sony History

Elektronik
Farkas Bolyai

Farkas Bolyai, (känd som Wolfgang Bolyai i Tyskland) född den 9 februari 1775, död den 20 november 1856, var en ungersk matematiker.

Bolyai var studiekamrat och ungdomsvän till Carl Friedrich Gauss i Göttingen och är mest bekant genom sin vetenskapliga brevväxling med honom. Bolyai ägnade en stor del av sin tid till undersökningar av geometrins grunder. Hans arbete Tentamen juventutem studiosam in elementa matheseos puræ introducendi (1832–33) har blivit ryktbart huvudsakligen genom det "Appendix", som hans son, János Bolyai fogade till detsamma (1832).

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939

Se även 
1441 Bolyai

Externa länkar 

Ungerska matematiker
Personer i Ungern under 1800-talet
Alumner från Göttingens universitet
Födda 1775
Avlidna 1856
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Ledamöter av Ungerska vetenskapsakademien
Ruđer Josip Bošković

Ruđer Josip Bošković, född 18 maj 1711 i Ragusa (idag Dubrovnik i Kroatien), död 12 februari 1787 i Milano, var en ragusinsk filosof och matematiker.

Bošković var det sjunde barnet till Nikola Bošković och Paola Bettera. Fadern var kroat och kom från byn Orahov Do i dagens Bosnien-Hercegovina och flyttade till Ragusa där han träffade modern. Ruđers mor, Paola, tillhörde den väletablerade Ragusiska familjen Bettera som ursprungligen hade sina rötter i norra Italien. 

Uppfostrad i jesuitorden, blev Bošković 1740 lärare i matematik och filosofi i Collegium romanum. Av påven fick han i uppdrag att undersöka möjligheten av att restaurera Peterskyrkans kupol samt att göra meridianmätningar i Kyrkostaten. Efter studieresor i Europa blev han 1764 professor i Pavia, sedan i Paris och slutligen i Milano, där han - delvis med egna medel - grundade ett astronomiskt observatorium. Efter jesuitordens upphävande 1773 återvände Bošković till Paris, där han av kungen fick en årspension samt anställning som direktör vid flottans optiska avdelning. På grund av misshälligheter med de franska encyklopedisterna flyttade Bošković till Bassano del Grappa, där han sysslade med utgivning av sina skrifter.

Källor

Noter 

Italienska jesuiter
Kroatiska filosofer
Italienska matematiker
Kroatiska matematiker
Personer i Italien under 1700-talet
Personer från Dubrovnik
Födda 1711
Avlidna 1787
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Friedrich Kohlrausch (fysiker)

Friedrich Wilhelm Georg Kohlrausch, född den 14 oktober 1840 i Rinteln, död den 17 januari 1910 i Marburg, var en tysk fysiker. Han var son till Rudolf Hermann Arndt Kohlrausch.

Kohlrausch blev 1864 docent i Frankfurt am Main, 1867 extra ordinarie professor i fysik i Göttingen, 1870 ordinarie professor i samma ämne vid Polytechnikum i Zürich, 1871 i Darmstadt, 1875 i Würzburg, 1888 i Strassburg och var 1895-1905 president för fysikalisk-tekniska riksanstalten i Charlottenburg. 

Kohlrauschs huvudarbete gäller lösningars ledningsförmåga, som han med en apparat utförde utomordentligt noggranna och vittomfattande undersökningar av. Han använde också ledningsförmågan till bestämmande av svårlösta salters löslighet. Även inom den övriga elektricitetsläran utförde han mätningar, såsom bestämning av ohm och coulomb. Han konstruerade åtskilliga instrument, såsom lokalvariometer och amperemeter. Han gjorde även betydande arbeten inom värmelära. 

Kohlrausch var från 1902 ledamot av svenska kungliga vetenskapsakademien. Hans samlade verk utgavs efter hans död av Wilhelm Hallwachs.

Källor

Noter

Externa länkar 

Tyska professorer i fysik
Alumner från Erlangens universitet
Alumner från Marburgs universitet
Alumner från Göttingens universitet
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid ETH Zürich
Personer verksamma vid Darmstadts tekniska universitet
Personer verksamma vid Würzburgs universitet
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Tyska fysiker under 1800-talet
Personer från Rinteln
Födda 1840
Avlidna 1910
Män
Ugglan
Rudolf Kohlrausch

Rudolf Hermann Arndt Kohlrausch, född den 6 november 1809 i Göttingen, död den 8 mars 1858 i Erlangen, var en tysk fysiker. Han var son till Heinrich Friedrich Theodor Kohlrausch och far till Friedrich Wilhelm Georg Kohlrausch.

Kohlrausch blev 1853 extra ordinarie professor vid universitetet i Marburg och 1857 ordinarie professor i Erlangen. Han gav en rent vetenskaplig basis åt Voltas grundförsök, i det han med en särskilt inrättad apparat (kondensator) undersökte de elektriska spänningslagarna och med sin elektrometer lagarna för elektriskt laddade kroppars inverkan på varandra. Man har honom att tacka även för ett experimentellt bestyrkande av Ohms lag. Mest berömd blev Kohlrausch genom sitt samarbete med Weber vid uppställandet av det så kallade absoluta måttsystemet för de elektriska storheterna, genom vilket alla måttbestämningar kunde återföras till några få rationella enheter (Elektrodynamische Massbestimmungen, 1856).

Källor 

 

Tyska professorer i fysik
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Fysiker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Göttingen
Födda 1809
Avlidna 1858
Män
Ugglan
Jean-Baptiste Dumas

Jean Baptiste Dumas, född den 15 juli 1800 i Alès, död den 11 april 1884 i Cannes, var en fransk kemist och politiker. Han var måg till Alexandre Brongniart.

Dumas blev 1823 lärare vid Polytekniska skolan i Paris samt därefter professor vid Sorbonne. År 1832 blev han medlem av Franska vetenskapsakademien, vars ständige sekreterare han blev 1868, och 1875 Guizots efterträdare på stol nummer 40 i Franska akademien. 

Efter 1848 års revolution invaldes han i lagstiftande församlingen, där han anslöt sig till majoriteten. År 1851 blev han jordbruks- och handelsminister och efter Napoleon III:s statskupp (2 december samma år) senator.

Dumas arbeten i organisk kemi, hans substitutionsteori samt hans avhandlingar över atomvikt och svaveleter väckte hela Europas uppmärksamhet. Han var en av grundarna av École centrale i Paris 1829.

Dumas invaldes 1838 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien. Han tilldelades Copleymedaljen 1843. Hans namn tillhör de 72 som är ingraverade på Eiffeltornet.

Källor

Noter

Frankrikes handelsministrar
Frankrikes jordbruksministrar
Franska senatorer
Franska professorer i kemi
Personer verksamma vid Paris universitet
Mottagare av Copleymedaljen
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Ledamöter av Franska Akademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Kemister under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska politiker under 1800-talet
Namn på Eiffeltornet
Födda 1800
Avlidna 1884
Män
Ugglan
Alumner från Genèves universitet
Henry Briggs

Henry Briggs (eller Briggius), född februari 1561 i Yorkshire, England, död den 26 januari 1630 i Oxford England, var en engelsk matematiker och professor i Oxford.

Biografi
Briggs föddes i trakten av Halifax och började sin utbildning i ett lokalt läroverk med studier i latin och grekiska. År 1577 kom han till St. Johns College, Cambridge, där han tog sin examen 1581, och blev vald till Fellow of St. John. År 1592 fick han börja föreläsa i fysik och även en del i matematik.

År 1596 utsågs han till förste professor i geometri i det nyligen grundade Gresham College i London. Han föreläste där i nästan 23 år och kom att göra Gresham College till ett centrum för engelsk matematik, varifrån han bland annat kom att stödja de nya idéer som framförts av Johannes Kepler.

Vid denna tid fick Briggs en kopia av Mirfici Logarithmorum Canonis Descriptio, i vilken Napier introducerade idén om logaritmer. Med hjälp av dessa kunde han beräkna andra, för praktiskt behov mera lämpliga, för vilka han valde talet 10 som bas (den briggska logaritmen). Han ägnade sig även åt beräkning av logaritmer och bestämde på mindre än sju år 30 000 sådana med ända upp till 14 decimaler. Briggs framställde även den regel, efter vilken koefficienterna av ett binoms potenser beräknas oberoende av varandra, och anses som skapare av differensräkning och interpolation med differensserier. 

Hans Logarithmorum chilias prima (1618) och Arithmetica logarithmica (1620) innehåller logaritmerna för talen 1 - 20 000 och 90 000 - 100 000 med 14 decimaler. Hans Trigonometria britannica (1633) ger bland annat en tabell över logaritmerna för sinus och tangens genom alla hundradelar av en grad, uträknade med 14 decimaler.

Bibliografi

 En tabell för att hitta polhöjd, när magnetiska deklination är känd (London, 1602, 4to)
 "Tabeller för förbättring av navigering", tryckt i den andra upplagan av Edward Wright's treatise entitled Certain Errors in Navigation detected and corrected (London, 1610, 4to)
 Beskrivning av en instrumental tabell för att hitta proportionell del, utarbetad av Edward Wright (London, 1616 och 1618, 12rno)
 Logarithmorum Chilias prima (London, 1617, 8vo) 
 Lucubrationes et Annotationes i opera Posthuma J. Neperi (Edinburgh, 1619, 4to)
 Euclidis Elementorum VI. Libri priores (London, 1620. folio)
 En avhandling om nordvästpassagen till South Sea (London, 1622, 4to), omtryckt i Samuel Purchase : s Pilgrims , vol. iii. sid. 852
 Arithmetica Logarithmica (London, 1624, Folio) ( http://locomat.loria.fr innehåller en rekonstruktion av denna tabell)
 Trigonometria Britannica (Goudae, 1633, Folio) ( http://locomat.loria.fr innehåller en rekonstruktion av denna tabell)
 Mathematica ab Antiquis minus cognita .

Källor 
 

 

Engelska matematiker
Födda 1561
Avlidna 1630
Män
Personer från Yorkshire
Alumner från St. John's College, Cambridge
Askeby

Askeby är en tätort i Linköpings kommun och kyrkby i Askeby socken, Östergötland. Askeby ligger 14 km öster om Linköping.

Historia

Under medeltiden låg här Askeby kloster som var ett dotterkloster till Vreta kloster. På gräsplanen utanför Askeby kyrka syns rester av klostrets murar.

Befolkningsutveckling

Näringsliv
Samhället saknar egen industri och pendling sker främst till Linköping. Centralt i Askeby finns sedan våren 2020 en mindre obemannad butik.

Utbildning 

I Askeby skola bedrivs undervisning för klass F till 6. Barn från Askeby och Örtomta går i klass F till 6 i Askeby, de från Bankekind och Vårdsberg går klass F till 3 i Bankekind, klass 4 till 6 i Askeby och därefter går samtliga vanligtvis klass 7 till 9 i Linghem.

Föreningar 
I Askeby finns flera aktiva organisationer.

Svenska kyrkan - Åkerbo församling
Askeby Hembygdsförening
Elimförsamlingen Askeby/Örtomta
Missionsförsamlingen (Askeby Missionsförsamling)
Örtomta GoIS (Örtomta gymnastik och idrottssällskap)

Se även 
Askeby kyrka
Askeby kloster
Östergötlands runinskrifter 10

Referenser

Externa länkar 
Elimförsamlingen Askeby/Örtomta Verkstan
Askeby kloster
Askeby hembygdsförening
Askeby Info (lokal webbplats)

Orter i Linköpings kommun
Tätorter i Sverige
Totalitär (musikgrupp)

Totalitär var ett svenskt punkband som bildades 1985 i Hudiksvall. De ursprungliga medlemmarna var Poffen, Lanchy, Andreas och Lennart. Jesper och Jörgen från The Kristet Utseende var med i tidiga Totalitär och återfinns på skivorna mellan 1987 och 1989. Under 18 års karriär släppte bandet ett tiotal EP-skivor och två album.

Diskografi

Album 
 Sin Egen Motståndare (Finn Records, 1994)
 Totalitär / Dismachine - Split-LP (Your Own Jailer Records, 1995)
 Ni Måste Bort (Finn Records, 1997)
 Totalitär / Disclose - Split-LP (Your Own Jailer Records, 2001)
 Vi Är Eliten (Prank Records, 2007)

Singlar 
 Multinationella Mördare (Eget släpp, 1987) 
 Vänd Dig Inte Om (Finn Records, 1989)
 Luftslott (Loony Tunes Records, 1989)
 Snabb Livsglädje - Demo -86 (Finn Records, 1991)
 Klass Inte Ras (Prank Records, 1998)
 Vansinnets Historia (Crust Records, 1998)
 Totalitär / Autoritär - Split (Yellow Dog Records, 1999)
 Dom Lurar Oss (1000 dB, 2000)
 Dropdead / Totalitär - Split (Prank Records, 2002)
 Allting Är På Låtsas (Really Fast Records, 2002)
 Spela Bort Allt Du Har (Död & Uppsvälld, 2002)
 Tragedy / Totalitär - Split (Armageddon Label, 2003)
 Vi Är Eliten (Feral Ward, 2007)

Samlingar 
 Wallbreaker 1986-1989 CD (Armageddon Label, 2003)
 1986-1989 LP (Skrammel Records)

Källor 

Svenska punkband