kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vézina Trophy

Vézina Trophy är ett årligt pris som tilldelas den målvakt i National Hockey League som bedömts varit bäst. Vinnaren röstas fram av NHL-klubbarnas sportdirektörer. 

Till och med säsongen 1981–1982 vann målvakten/målvakterna i det lag som släppte in minst mål under grundserien trofén. Man upptäckte emellertid att trofén då oftast tilldelades målvakten i ett bättre lag snarare än till den individuellt sett bästa målvakten. Därför introducerades även William M. Jennings Trophy, som belönar målvakten/målvakterna i det lag som släppt in minst mål.

Trofén är skänkt av Montreal Canadiens för att hedra sin målvakt Georges Vézina, som kollapsade under en match 1925, fick tuberkulos och sedan dog. Vézinas trofé delades ut första gången efter säsongen 1926–1927. Pelle Lindbergh, Henrik Lundqvist och Linus Ullmark är de svenskarna som vunnit priset.

Vinnare 

Källa:

Referenser

NHL:s troféer och priser
Priser och utmärkelser instiftade 1927
Lova Herren, lova Herren

Lova Herren, lova Herren är en lovpsalm med text och musik av Joël Blomqvist från år 1877 eller 1879. Texten bearbetades en aning både 1920 och 1985 inför dess införande i nyutgåvor av Psalmer och Sånger. I de äldre psalmböckerna användes böjningsformen 'loven' i stället för 'lova'.

Publicerad i
 Barnens Sabbatsklocka 1903 som nr 74.
 Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 419 under rubriken "Lovsånger".
 Guds lov 1935 som nr 18 under rubriken "Inledningssånger" med titelraden "Loven Herren, ty att lova"
 Psalmer och Sånger 1987 som nr 339 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Rösteån

Rösteån är en å i södra Hälsingland, Bollnäs kommun och utgör den nedre delen av Galvån mellan Åsbacka och Ljusnan. Rösteån är en å i södra Hälsingland, Bollnäs kommun. Rösteåns totala längd, inklusive källflöden, är 58 km. Avrinningsområdet är 478 km². . 

Namnet används alltså idag om den nedre delen av Galvån, men torde etymologiskt, snarare än Galvån, varit ursprungsnamnet på hela ån, ända från Lång-Rösten till mynningen i Röste. 

Största biflöden är Långboån, från sammanflödet med Rossån och Vinnfarsån källtillflöde till Lång-Rösten, samt Andån som går till Lill-Rösten, alla från avrinningsområden norr om sjöarna.

Referenser

Externa länkar
Karta över Rösteåns (Galvåns) nedre lopp

Vattendrag i Hälsingland
Vattendrag i Bollnäs kommun
Ljusnans avrinningsområde
Edvard, den svarte prinsen

Edvard, den svarte prinsen (engelska: Edward, the Black Prince), född 15 juni 1330 i Woodstocks slott i Oxfordshire, död 8 juni 1376 i Westminster, var hertig av Cornwall från 1337 och prins av Wales från 1343 och äldste son till kung Edvard III av England. Den svarte prinsen uppvisade stor militär förmåga, bland annat som sextonåring i slaget vid Crécy och några år senare med segern i slaget vid Poitiers.

Biografi 
Hans stora framgångar berodde på de walesiska bågskyttar som rekryterats till den engelska armén. England hade mycket av sina fortsatta militära framgångar att tacka för långbågens överlägsenhet gentemot armborsten, som användes på kontinenten. Han är också en av de första militära ledare som introducerade en uniform som han lät sina walesare bära då de på grund av sitt annorlunda språk kunde tas för fiender av de engelska styrkorna.

Prinsens av Wales emblem med strutsfjädrar och tillhörande motto, Ich dien, ’jag tjänar’, sägs Edvard ha hämtat från kung Johan den blinde av Böhmen, som stred tillsammans med honom vid Crécy. Detta emblem och motto användes dock inte uteslutande av den svarte prinsen, utan också av hans bröder.

Edvard hade vuxit upp tillsammans med sin kusin Johanna av Kent. Efter hans kontroversiella giftermål med henne i oktober 1361 skickades han att härska över Akvitanien på sin fars vägnar. Under denna period fick han sönerna Edward och Rikard, varav den siste senare skulle bli kung av England.

Runt tiden för deras yngste sons födelse lockades prinsen åter in i krig på kung Pedro den grymme av Kastiliens vägnar. Det resulterande slaget var en av Edvards största segrar, men kung Pedro dödades och det fanns inga medel att betala trupperna. Under tiden tvingades hans hustru att samla ytterligare en armé, eftersom hans fiender hotade Akvitanien i hans frånvaro. Med hårt ansatt hälsa och finanser blev han tvungen att överge administrationen av Akvitanien och återvända till England. 

Under försök att sätta sig in i Englands styre gjorde han ett sista, avbrutet försök att rädda sin fars besittningar i Frankrike, men hans hälsa var nu helt bruten och han dog den 8 juni 1376 och efterlämnande sin unge son som arvinge till tronen. Han är begravd i katedralen i Canterbury.

Edvard kallas nuförtiden alltid ”den svarte prinsen”, trots att han aldrig var känd under detta namn medan han levde. Epitetet myntades åtminstone två hundra år efter hans död, och tros syfta på antingen färgen på hans pansar eller hans dåliga humör.

Källor 
 Richard Barber, The Life and Campaigns of the Black Prince, 
 Barbara Emerson, The Black Prince,

Noter

Externa länkar 

Riddare av Strumpebandsorden
Tronföljare som aldrig tillträdde
Personer i England under 1300-talet
Födda 1330
Avlidna 1376
Män
Personer från Oxfordshire
Gravsatta i Canterburys katedral
Personer i hundraårskriget
Koordinater

Koordinater är matematiska tal som anger geometriska punkter. Med koordinater kan man översätta geometriska problem till en form som kan behandlas med algebraiska och numeriska metoder. En fullständig uppsättning regler för översättning från geometriska punkter till koordinater kallas koordinatsystem. De kartesiska koordinaterna är vanligast.
I ett kartesiskt system utgår man vanligen från en ortonormerad bas. Då ges koordinatsystemet av origo tillsammans med basen. Koordinaterna anges som en kolonnmatris och basen som en radmatris. Då definieras ortsvektorn till punkten som ska beskrivas som matrisprodukten mellan denna radmatris och kolonnmatrisen.

Antalet koordinater som behövs beror på koordinatsystemets dimension.

Se även 
 Jordens koordinatsystem
 Bas
 Astronomiska koordinater
 Origo

Externa länkar 

 
Analytisk geometri
Kartografi
GPS-mottagare

GPS-mottagare (GPS-navigator), elektronisk apparat för att med hjälp av ett globalt satellitnavigationssystem från de amerikanska GPS-satelliterna ta emot och beräkna mottagarens läge. GPS-mottagare finns i olika varianter, beroende på om man ska ha den i bilen, båten eller använda den professionellt. I byggnation och vid arkeologiska utgrävningar används avancerade GPS-mottagare, för att få mer exakta värden av landskapet, så ritningar kan göras.

GPS-mottagare utsågs av Handelns utredningsinstitut i Sverige till att bli årets julklapp 2007.

Olika typer av GPS-mottagare 
Förutom att GPS-mottagare kan ha olika storlek, utformning och displaytyp beroende på tilltänkt användning, kan de även skilja sig åt i hur de utnyttjar GPS-signalerna. Enfrekvensmottagare mäter endast på L1-signalen, medan tvåfrekvensmottagare mäter på både L1- och L2-signalerna.

Tillverkare 
Exempel på tillverkare av GPS-mottagare är:
 Garmin
 Globalsat
 Magellan
 Mio
 Navigon
 Tomtom

Se även 
 Open Street Map
 Point of interest
 Traffic Message Channel

Satellitnavigering
Adolfsström

Adolfsström (även kallad Adolfström) är en by i västra delen av Arjeplogs kommun, vid Laisälven och sjön Iraft (eller "Yraf"). Kungsleden passerar Adolfsström på sin väg mellan Ammarnäs och Jäkkvik, och landsvägen från Laisvall slutar här. 

Adolfsström började som brukssamhälle. År 1774 anlades här en hytta för smältning av silver från Nasafjälls silververk, men år 1810 lades den öde efter att gruvverksamheten upphörde. En brand år 1821, som misstänktes vara anlagd, förstörde flertalet av anläggningens byggnader. En byggnad står kvar än idag, den så kallade Majorsgården. Adolfsström låg öde i ett par decennier, innan den förste nybyggaren Jonas Lundmark med familj kom år 1840.  

Byn fick telefonlinje 1922, elektrisk ström 1947 och bilväg 1960. 

Idag är Adolfsström främst en turistort.

Källor

Noter

Externa länkar
Bild på hyttområdet
Adolfstromlappland.se
Adolfstrom.com

Orter i Arjeplogs kommun
Kungsleden
Världsmästerskapet i fotboll 1934

Världsmästerskapet i fotboll 1934 spelades i Italien. För första gången deltog 16 lag, men flera lag ville vara med. Därmed fick man för första gången tillämpa kvalspel.

De regerande segrarna från 1930 års turnering, Uruguay, bojkottade turneringen. Turneringen var upplagd med direkt utslagning med början i åttondelsfinal. Hemmalaget Italien var hårt pressat, då VM-guld krävdes av landets ledare Benito Mussolini. I finalen besegrades Tjeckoslovakien dock av Italien med 2–1, efter övertid. Den mest lysande stjärnan i Italiens lag var Giuseppe Meazza, av många fortfarande betraktad som Italiens främste spelare någonsin.

Detta var det första världsmästerskap i fotboll där Sverige deltog.

Kval

Spelplatser

Deltagare

Spelartrupper

Resultat 
I VM-slutspelet 1934 valde man att ha cupspel från början - alltså inget gruppspel.

Spelträd

Åttonsdelsfinaler

Kvartsfinaler 

Omspel

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Målskyttar 
5 mål
  Oldřich Nejedlý

4 mål

  Angelo Schiavio

  Edmund Conen

3 mål

  Raimundo Orsi

  Leopold Kielholz

2 mål

  Bernard Voorhoof
  Abdelrahman Fawzi
  Giovanni Ferrari

  Giuseppe Meazza
  José Iraragorri
  Sven Jonasson

  Antonín Puč
  Karl Hohmann
  Ernst Lehner

  Géza Toldi
  Johann Horvath

1 mål

  Ernesto Belis
  Alberto Galateo
  Leônidas
  Jean Nicolas
  Georges Verriest
  Enrique Guaita
  Kick Smit
  Leen Vente

  Ştefan Dobay
  Isidro Lángara
  Luis Regueiro
  André Abegglen
  Willy Jäggi
  Gösta Dunker
  Knut Kroon

  Jiří Sobotka
  František Svoboda
  Stanislaus Kobierski
  Rudolf Noack
  Otto Siffling
  György Sárosi
  Pál Teleki

  Jenő Vincze
  Aldo Donelli
  Josef Bican
  Toni Schall
  Karl Sesta
  Matthias Sindelar
  Karl Zischek

Referenser

Externa länkar 
 
 

Världsmästerskapet i fotboll 1934
Den tredje lyckan

Den tredje lyckan är en svensk TV-serie med premiär 22 oktober 1983, skriven och regisserad av Marianne Ahrne. Serien består av sex halvtimmeslånga avsnitt och den sändes i repris 1989. Ahrne publicerade även en bok baserad på TV-manuset, då med hjälp av Barbara Vodaková. 

Ur beskrivningen hos Myndigheten för tillgängliga medier:

Tre hästintresserade tonårsflickor, Magga, Maria och Magdalena, förälskar sig alla i sin nye ridlärare. Han väljer Maria, vilket särskilt smärtar den moderlösa Magdalena. Många hästbeskrivningar.

Rollista i urval
Anna Håkansson - Maria Fransson
Tove Matthis - Margareta "Magga" Fransson
Kim Melander - Magdalena Ramström
Thomas Antoni - Thomas, ridlärare och polis
Mathias Henrikson - Magdalenas far
Lilga Kovanko - Anja, Magdalenas fars nya kvinna
Marie Göranzon - Magdalenas döda mor i återblickar
Lis Nilheim - Kerstin Fransson, Marias och Margaretas mor
Nils Eklund - Bertil Fransson, Marias och Margaretas far
Iwa Boman - Kicki
Birger Malmsten - tävlingsledaren
Torsten Wahlund - biologiläraren
Anders Ekborg - raggare
Dora Carlsten - dam med hund
Anders Nyström - flyttgubbe
Helge Skoog - polischefen

Svenska TV-serier från 1980-talet
Svenska barnprogram på TV
TV-seriestarter 1983
Fatehpur Sikri

Fatehpur Sikri (segerstaden) ligger nära staden Agra i delstaten Uttar Pradesh i Indien. Den tillhör distriktet Agra och hade 32 905 invånare vid folkräkningen 2011. Det omfattar ett stort palatsområde och en av Indiens största moskéer. Det byggdes på 1500-talet av stormogulen Akbar den store men lämnades snart efter hans död på grund av vattenbrist. Närheten (cirka 40 kilometer) till Agra och Taj Mahal gör den till en välbesökt turistattraktion. Fatehpur Sikri upptogs 1986 på Unescos världsarvslista.

Referenser

Externa länkar 

 UNESCO världsarv

Orter i Uttar Pradesh
Världsarv i Indien
Världsarv inskrivna 1986
Mogularkitektur
Essklarinett

Essklarinett är ett träblåsinstrument i klarinettfamiljen.

Essklarinetten är stämd i Ess och förekommer främst i marschmusik och musik skriven för blåsorkestrar. Solopartier förekommer också i symfoniska verk, till exempel Symphonie Fantastique av Hector Berlioz.

Se även
 Musik
 Klarinett, Basklarinett
 Lista över musikgenrer
 Lista över musikinstrument

Träblåsinstrument
Kate Bosworth

Catherine Ann "Kate" Bosworth, född 2 januari 1983 i Los Angeles i Kalifornien, är en amerikansk skådespelerska. Hon är mest känd för sina roller som Lois Lane i Superman Returns (2006) och Anna i Still Alice (2014).

Biografi
Bosworth hade en omkringflackande barndom. Vid 6 års ålder flyttade hon och hennes föräldrar till San Francisco, sedan Connecticut vid 9, och Cohasset, Massachusetts, vid 14. Det var 1998, vid 14 års ålder, som Kate, som var en duktig ryttare, blev kallad till en audition till en film om hästar, nämligen Robert Redfords film Mannen som kunde tala med hästar.

Bosworth reste till audition i New York framförallt för att pröva på hur det var att provspela för en filmroll. Hon erhöll rollen som den kvinnliga huvudrollens bästa vän och chansen att arbeta med regissören Robert Redford. Hennes tidigare skådespelarerfarenhet hade bestått av en lokal teaterproduktion av musikalen Annie. Efter filminspelningen valde Bosworth att avvakta i 18 månader innan hon hoppade på nästa filmprojekt, detta i rädsla för att en tidig karriär skulle stjäla hennes barndom ifrån henne. År 2000 agerade hon i långfilmen The Newcomers som dottern i familjen Docherty och samma år spelade hon även i Remember the Titans. 

Bosworth har heterokromi; hon har ett blått och ett blåbrunt öga.

Nomineringar och utmärkelser
2002 blev Bosworth nominerad till en MTV Movie Award för sin prestation i Blue Crush. Hon har nominerats för Teen Choice Awards vid fyra tillfällen, 2003, 2004, 2006 och 2008. 2003 tilldelades hon en Young Hollywood Awards.

Filmografi (urval)

TV-serier

Referenser

Externa länkar

Födda 1983
Kvinnor
Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Levande personer
Joss Whedon

Joss Whedon, född 23 juni 1964 i New York, är en amerikansk regissör, manusförfattare och film- och TV-producent. 

Han har bland skrivit manus till och regisserat TV-serierna Buffy och vampyrerna, Angel och Firefly. Buffy och vampyrerna är delvis baserad på filmen Buffy vampyrdödaren från 1992. Joss Whedon skrev även manuset till filmen. Han är även skaparen av långfilmerna Alien återuppstår och Serenity samt har skrivit manus till tecknade serier med X-Men.

Filmografi

Externa länkar 
 

Amerikanska filmproducenter
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska TV-regissörer
Personer från New York
Födda 1964
Levande personer
Män
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska skapare av TV-serier
Alumner från Wesleyan University
David Boreanaz

David Boreanaz, född 16 maj 1969 i Buffalo, New York, är en amerikansk skådespelare.

Karriär
När David Boreanaz var sju år bestämde han sig för att bli skådespelare. Detta ledde honom till att han studerade för att bli skådespelare vid Ithaca College i New York. Efter studierna flyttade han till Los Angeles för att få igång en filmkarriär.

Boreanaz fick sitt stora genombrott i Buffy och vampyrerna efter att han "upptäckts" när han var ute och gick med sin hund. Hans rollfigur Angel blev oerhört populär och fick efter tre år en egen spin-off serie med Boreanaz i huvudrollen.
Efter 5 säsonger, då Angel lades ned, fick han rollen som FBI-agenten Seeley Booth i TV-serien Bones. (2005-2017)

Privatliv
Boreanaz är sedan 2001 gift med fotomodellen och skådespelerskan Jaime Bergman som bland annat har gästspelat i sista säsongen av Angel. Tillsammans har de en son och en dotter.

Filmografi (urval) 
 2006 Mr. Fix it - (Film)
 2005-2017 Bones - (TV-serie)
 2005 The Crowe: Wicked Prayer - (Film)
 2002 I’m with Lucy - (Film)
 2001 Valentine - (Film)
 1999-2004 Angel (TV-serie) - (TV-Serie)
 1997-2003 Buffy och vampyrerna - (TV-Serie)
 1993 Våra värsta år - (TV-Serie) (avsnitt 7.22)

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1969
Män
Levande personer
Personer från Buffalo, New York
Alumner från Ithaca College
Lilla Bjällerup

Lilla Bjällerup är ett litet samhälle i Staffanstorps kommun, Sverige vid gränsen till Lunds kommun mellan Stora Råby och Stora Bjällerup.

Externa länkar
Karta A från Krigsarkivet
Karta B från Krigsarkivet
(Båda kartorna är i skala 1:20 000 och har några år på nacken. Kan beställas högupplösta från Krigsarkivet)

Orter i Staffanstorps kommun
Armageddon (film)

Armageddon är en amerikansk katastroffilm från 1998 i regi av Michael Bay. Filmen hade biopremiär i USA den 1 juli 1998 och dess mest betydande roller spelas av ensemblen Bruce Willis, Ben Affleck, Billy Bob Thornton, Liv Tyler, Owen Wilson, Will Patton, Peter Stormare, William Fichtner, Michael Clarke Duncan, Keith David och Steve Buscemi.

Handling 
Med en hastighet av 35 000 km/h är en gigantisk asteroid, lika stor som delstaten Texas, på väg att kollidera med Jorden. För att förhindra katastrofen, och med få alternativ, anlitar NASA-chefen Dan Truman (Billy Bob Thornton) världens främste oljeborrare Harry S. Stamper (Bruce Willis), den ende som kan klara uppdraget. Under 12 intensiva dagar skall han och hans mannar tränas till astronauter och inte minst - till att rädda världen.

Medverkande

Filmens titel 
Titeln, "Armageddon", kommer från Bibeln (Uppenbarelseboken 16:16) och är på engelska synonymt med jordens undergång. Ordet hänvisar till platsen Harmagedon, som transkriberas "Armageddon" i engelsk bibelöversättning, och syftar på den plats där strider kommer att förekomma vid den yttersta tiden.

Priser och nomineringar 
Armageddon nominerades till fyra Oscar vid Oscarsgalan 1999:
 Bästa sång för "I Don't Want to Miss a Thing", skriven av Diane Warren och framförd av Aerosmith.
 Bästa specialeffekter, som skapades av Richard R. Hoover, Pat McClung och John Frazier.
 Bästa ljud, av Kevin O'Connell, Greg P. Russell och Keith A. Wester.
 Bästa ljudredigering, av George Watters II.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

 
 
 
 
 

Filmer i regi av Michael Bay
Amerikanska filmer 1998
Filmmanus av J.J. Abrams
Amerikanska katastroffilmer
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Filmer från Touchstone Pictures
Florida på film
New York på film
Paris på film
Shanghai på film
Texas på film
Washington D.C. på film
Rymdäventyrsfilmer
Engelskspråkiga filmer
Trinamoolkongressen

Trinamoolkongressen (, ), formellt All India Trinamool Congress (AITC), tidigare West Bengal Trinamool Congress (WBTC), är ett politiskt parti med bas i den indiska delstaten Västbengalen. Partiet leds av den kvinnliga politikern Mamata Banerjee och är en utbrytning ur Kongresspartiet.

Partiets ledare Mamata Banerjee var en framträdande ledare för Youth Congress (Kongresspartiets ungdomsförbund) i Västbengalen. 1997 bröt hon med Kongresspartiet, och bildade West Bengal Trinamool (=gräsrot) Congress. WBTC bytte sedan namn till All India Trinamool Congress. AITC kom snabbt att utvecklas till det ledande oppositionspartiet mot Left Front-regeringen i Västbengalen. Inför delstatsvalet 2001 framstod AITC som utmanare till regeringsmakten. Men 2003 hade det sargade Kongresspartiet återtagit initiativet, och i panchayatvalen i Västbengalen 2003 kom Kongresspartiet att återta rollen som det största oppositionspartiet i delstaten. Efter det kom AITC att drabbas av en rad avhopp, och flera AITC-ledare återvände till Kongresspartiet. Utanför Västbengalen hade AITC mycket begränsade framgångar, men partiet lyckades vinna erkännande i Tripura.

I valet till Lok Sabha 1999 fick AITC 2,6 % av rösterna och 8 mandat.

Inför valet till Lok Sabha 2004 gick North East People's Forum (NEPF) samman med partiet.

Partiets studentförbund hette innan sammanslagningen Trinamool Chhatra Parishad och deras fackliga centralorganisation kallades Indian National Trinamool Trade Union Congress. Vilka namn dessa organisationer fått efter sammanslagningen med NEPF är oklart.

Resultat i val till Lok Sabha

Externa länkar
Mamta Banerjee
P.A. Sangma

Politiska partier i Indien
Politiska partier bildade 1998
Socialdemokratiska partier i Asien
Baluchiska

Baluchiska (بلۏچی, balochi) är ett nordvästiranskt språk, ingående i den bredare familjen indoariska språk. Baluchiska är baluchernas huvudsakliga språk och talas också som ett andra språk av de flesta brahuier.

Baluchiska har likheter med medelpersiska och partiska, men uppvisar också tydliga skillnader.

Språket kan anses som makrospråk som delas i tre olika lokala språk:

 Västbaluchi (1,2 miljoner talare)
 Östbaluchiska (3,5 miljoner talare)
 Sydbaluchiska (2,9 miljoner talare)

Baluchiska kan i Sverige studeras vid Uppsala universitet.

Utbredning 

Baluchiska är det huvudsakliga språket i ett område i Asien som sträcker sig från Mary i Turkmenistan och söderut till Persiska viken, från Sistan i Iran österut längs Helmand i Afghanistan, genom Makran i Pakistan österut nästan ända till floden Indus, inklusive i söder staden Karachi.

Antalet modersmålstalare är cirka fem miljoner.

Fonologi

Konsonanter 

Källa:

Vokaler 

Vokaler [e], [o] och [a] kan också realiseras som långa.

Källa:

Skriftspråk 

Språket saknade före 1800-talet skriftspråk. Brittiska språkvetare introducerade då en skrift baserat på det latinska alfabetet, vilket dock delvis trängdes undan mot slutet av seklet av persisk skrift (Nastaaliq) och även arabisk skrift (Naskh).. Numera dominerar den persiska skriftvarianten av baluchiska. Endast en mindre del av språkets användare kan skriva eller läsa på detsamma. I Quetta och Karachi utgives också några tidningar på baluchi. Latinska alfabetet används mestadels av de balucher som inte bor i Afghanistan, Pakistan eller Iran..

Exempel på språkets ordförråd 
 Salaam = hej
 Khodaa haafez (washen) = hejdå
 Boro loga = gå hem
 Chark = cykel
 Roch = sol, dag
 Shap = natt
 Raah = väg
 Ges, loga = hus, boplats
 Gwaazi = spel
 Gwanjaak= tuggummi
 Nushaabe = cola, dricka
 waraak = mat
 Naan = mat, bröd
 Top = boll
 Asmaan = himmel
 Hodaa = gud
 Jehandom = helvetet
 Sheytaan = djävulen, buse
 Gosht = kött
 Paad = fot
 Dast = hand
 Chamm = öga
 Eynak = glasögon
 Changol = finger
 Ketaab = bok
- bia : kom 
- che kanage - vad gör du

Se även 
 Baluchistan

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 EuroBalúči

Iranska språk
Pakistans samhälle
Irans samhälle
Språk i Iran
Språk i Pakistan
Språk i Afghanistan
Blentarps församling

Blentarps församling är en församling i Ljunits, Herrestads, Färs och Österlens kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Sjöbo kommun i Skåne län och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen utgjorde före 1555 ett eget pastorat för att därefter till 2006 vara annexförsamling i pastoratet Sövde och Blentarp som från 1939 även omfattade Everlövs församling. År 2006 införlivades Everlövs och Sövde församlingar och därefter utgör församlingen ett eget pastorat.

Kyrkor 
 Blentarps kyrka
 Everlövs kyrka
 Sövde kyrka

Se även 
 Blentarps socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Sjöbo kommun
Everlövs församling

Everlövs församling var en församling i Lunds stift och i Sjöbo kommun. Församlingen uppgick 2006 i Blentarps församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen utgjorde före 1555 ett eget pastorat för att därefter till 1939 vara moderförsamling i pastoratet Everlöv och Slimminge. Från 1939 till 2006 var den annexförsamling i pastoratet Sövde, Blentarp och Everlöv. Församlingen uppgick 2006 i Blentarps församling.

Kyrkor 
 Everlövs kyrka

Se även 
 Everlövs socken

Källor 

Indelningar i Sjöbo kommun
Historiska församlingar i Lunds stift