kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Burning Heart Records

Burning Heart Records är ett svenskt independentskivbolag baserat i Örebro ägt av amerikanska Epitaph Records, vilka också ger ut skivorna i USA. Verksamheten startades i Fagersta av Peter "Babs" Ahlqvist 1993 som ett skivbolag för svensk hardcoremusik med bland annat Raised Fist, Refused och No Fun at All. Sedan dess har skivbolaget breddat sin genreportfölj med hiphop och mer popig rock. 

Burning Heart Records har varit en plattform för internationellt stora band, som The Hives, Turbonegro, Millencolin och Raised Fist. 

Bolaget har även gett ut skivor på underetiketterna David vs. Goliath och Sidekicks Records, där den förstnämnda primärt varit inriktat mot hiphop.

Artister

59 Times the Pain
The Accidents
Asta Kask
Between Us
Bodyjar
Bombshell Rocks
Boysetsfire
Brand New Unit
Breach
The Business
C.Aarmé
Chickenpox
The Cigarres
Club Killers
Division of Laura Lee
Donots
Dropkick Murphys
Flogging Molly
Franky Lee
Give Up the Ghost
Gundog
Guttersnipe
Hell Is for Heroes
The Hives
Homegrown
The (International) Noise Conspiracy
Invasionen
Kid Down
Liberator
Looptroop
Merryland
Midtown
Millencolin

Mindjive
Moneybrother
Monster
Nasum
Nicola Sarcevic
Nine
No Fun at All
Parkway Drive
Path of No Return
The Peepshows
The Products
The Promise Ring
Promoe
Puffball
Raised Fist
Randy
Reducers S.F.
Refused
Samiam
Satanic Surfers
Section 8
The Skalatones
Sober
Sounds Like Violence
Sparks of Seven
Team Blender
Tribulation
Turbonegro
Voice of a Generation
The Weakerthans
Within Reach

Diskografi

Burning Heart Records

Sidekicks Records

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Burning Heart Records

Svenska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1993
Sköllersta

Sköllersta är en tätort i östra delen av Hallsbergs kommun, Örebro län och kyrkbyn i Sköllersta socken. Sköllersta ligger cirka 22 km söder om Örebro.

Ortnamn 
Sköllersta skrevs 1337 in Skioldestum och 1410 j Skiøllistum. Förledet innehåller ett mansnamn som svarar mot fornsvenska skjolder 'sköld'.

Befolkningsutveckling

Samhället
I Sköllersta finns Sköllersta kyrka, Kävesta folkhögskola och en låg- och mellanstadieskola - Sköllersta skola.

I den östliga delen av samhället ligger Lithellsfabriken, som drivs av Lithells AB.

Utanför samhället finns Sveriges största fossilmuseum. I närområdet finns också två fornborgar, Tarsta borg och Åmehälla borg, och här finns också en av de få kvarvarande kvarnarna som drevs av både vatten och vindkraft, Kånsta kvarn.

Sköllersta ingår i Kilsbergsrundan och Tivedsrundan som båda är vandrings- och cykelleder genom Örebro län.

År 2006 blev Sköllersta utnämnt till den miljövänligaste förorten i Sverige.

Fotbollslaget Sköllersta IF har haft stora historiska framgångar. De blev bland annat 2:a och 3:a i Futsal-SM.

Se även 
 Sköllersta socken

Källor

Externa länkar 
 Ortens webbplats

Orter i Hallsbergs kommun
Tätorter i Sverige
Passionshistorien

Passionshistorien (av latin passio "lidande") är berättelsen om Jesu lidande och död i de fyra evangelierna och omfattar tillfångatagandet i Getsemane, förhöret inför Stora rådet, Pilatus dom, gisslandet, törnekröningen, Golgotavandringen, korsfästelsen, döden och gravläggningen. 

Föremålen som förekommer i berättelsen kallas Arma Christi eller passionsredskapen. Dessa har fått mytisk laddning och flera påstås ha upphittats och vördas som reliker. Korsvägsandaktens fjorton stationer beskriver i bilder delar av passionshistorien. Stationerna är ofta avbildade i framför allt katolska kyrkor. Det har varit sed i Svenska kyrkan att man hållit passionspredikningar över denna under hela fastetiden. Numera är det vanligt man koncentrerar läsningen till Stilla veckan, men även gällande evangeliebok innehåller sex veckors läsningar, uppdelade på fyra serier. Tidigare (fram till 1983) använde man en evangelieharmoni, sammanställd av reformatorn Johannes Bugenhagen.

Se även 
Jesu lidande och död
Passion (musik)

Nya testamentet
Jesus
Kyrkoåret
Kristendom i Jerusalem
Benestads kyrka

Benestads kyrka är en kyrkobyggnad i Benestad. Den tillhör Tomelillabygdens församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkans äldsta delar härstammar från 1100-talets slut. Kryssvalvet i koret, som är från 1300-talet har målningar från Snårestadsmästaren. Ursprungligen hade kyrkan inget torn; detta tillkom några hundra år senare. År 1868 revs tornets övre delar, och man byggde ihop torn och långhus. Dessutom finns en kastal som härstammar från senare medeltiden. Kyrkorummet välvdes vid slutet av 1300-talet, vilket är relativt tidigt.

Inventarier
 Matthias Stenberg har tillverkat kyrkans altartavla, dopfunt samt predikstolen med dess baldakin. Många ser predikstolen som ett av de främsta av Stenbergs arbeten.. Korgens bildfält pryds med reliefskurna figurer av evangelisterna.

Orgel
1887 byggde Sven Fogelberg, Lund en orgel med 6 stämmor.
 Nuvarande orgel är byggd 1954 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB i Lund och är en pneumatisk orgel. Orgeln har fria och fasta kombinationer.

Referenser

Noter

Webbkällor
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare
 Benestads kyrka, Invändig restaurering

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Tomelilla kommun
Olle Sarri

Nils Olof Fabian "Olle" Sarri, född 20 januari 1972 i Enskede församling, är en svensk skådespelare. Han är son till Lasse och Inga Sarri.

Biografi 
Olle Sarri började medverka på scen i mycket unga år. Vid sex års ålder gjorde han debut i TV i berättarserien Olles mammas morbror (1978), där släktingar i Hälsingland medverkade. Han genomgick teaterlinjen vid Södra Latin men efter gymnasiet arbetade han under fyra år på förskola. Enligt egen uppgift försökte han komma in vid scenskolorna i Stockholm och Malmö sju gånger utan att lyckas. Han fick 1995 sitt genombrott som sketchskådespelare i ZTV:s Knesset och har därefter medverkat i sketcher i en rad TV-program och shower som Bullen, Pentagon och Sen kväll med Luuk. Han har också spelat på Stockholms Stadsteaters scen Backstage i succéföreställningen Dr Kokos kärlekslaboratorium som även gjordes för TV 1999.

Olle Sarri representerar en form av komik som skulle kunna kallas en pinsamhetens komik av det lite skruvade slaget, tydligt inte minst i serier som inneboende och komvuxstuderande i c/o Segemyhr (1998, 1999 och 2003) och Heja Björn (2002). Det är komik som kretsar kring fumliga, dumsnälla och lite bortkomna unga män. I enlighet med detta kan man även se hans två filmroller för Ella Lemhagen i Välkommen till festen (1997) och Om inte (2001).

Sarri guldbaggenominerades för sin roll i Apan 2010 för bästa manliga huvudroll.

Sarri har även huvudrollen i Magnus Ugglas musikvideo "Kung för en dag" från 1997. Han har från hösten 2011 medverkat i humorprogrammet Parlamentet. Våren 2012 var han huvudperson i SVT:s porträttserie Dom kallar oss skådisar.

Familj 
Olle Sarri är sambo med skådespelaren Anna Littorin och de har en dotter född 2009 och en son född 2017.

Filmografi (i urval) 

 (TV-barnprogram)
 (röst som Ferdinand)

 (59 avsnitt)

 (24 avsnitt)
 (röst som Tommy Pickles)

 (TV-film)
 (ett avsnitt)

 (röst som Scott "Kladdis" Scribbles)

 (röst som Skärmskräckaren och pizzakille)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

Födda 1972
Svenska skådespelare
Svenska komiker
Män
Levande personer
Guldbaggenominerade
Skådespelare från Stockholm
Soccer

Soccer () kan syfta på:

Soccer (datorspel) – ett datorspel från 1985 producerat av Intelligent Systems och Nintendo
Super Soccer –  ett fotbollsspel till Super NES som utkom 1991
Majestatis

Magister Majestatis Domini (översatt "Mästaren till Herrens Majestät") eller Trydemästaren är namn på en romansk anonymmästare från 1100-talets andra hälft som Johnny Roosval under 1910-talet på stilistisk grund tolkade att vara upphovsman till ett tiotal huvudsakligen gotländska och skånska stenskulpturer, framförallt dopfuntar, på vilka det så kallade Majestas Domini-motivet ofta är framträdande. Enligt Jan Svanberg, professor emeritus i konstvetenskap vid Stockholms universitet, är detta mästarens "signaturmotiv". Roosvals gruppering av verken kom att accepteras av efterföljande forskare, även om andra namn ibland förekom i akademiska texter. Monica Rydbeck brukade till exempel beteckningen "Trydemästaren" efter dopfunten i skånska Tryde kyrka, och Armin Tuulse använde på 1960-talet formen "Tryde-Hablingboverkstaden" för att markera verkgrupperingens koppling mellan Skåne och Gotland samt för att komma bort från den förmenta individfixeringen inom dåtidens konsthistoriska forskning. I nutida forskning, framförallt inom konstvetenskapen, används formen "Magister Majestatis" (ordagrant "majestätsmästaren") eller kort och gott bara "Majestatis". Namnet sätts då även oftast inom citationstecken (") för att indikera att det är ett anonymnamn det rör sig om och inte ett namn på en historiskt belagd person.

Platser där verk av Majestatis återfinns
Lunds domkyrka (trol.)
Gerums kyrka
Hablingbo kyrka
Härads kyrka (relikkista)
Lokrume kyrka
Löderups kyrka
Simris kyrka
Stenkyrka kyrka, Gotland
Tingstäde kyrka
Tryde kyrka
Valleberga kyrka
Väskinde kyrka
Östra Eneby kyrka
Östra Hoby kyrka
Östra Nöbbelövs kyrka

Källor
Jan Svanberg: "Trydefuntens tolkning" i Ting och Tanke. Ikonografi på liturgiska föremål (red. Pegelow, I), Kungl. Vitterhets Historie och Antikvitets Akademiens handlingar, antikvariska serien, fyrtioandra delen, Stockholm 1998.
Jan Svanberg: "Stenskulpturen" i Signums svenska konsthistoria. Den romanska konsten, Bokförlaget Signum, Lund 1995.

Litteratur 
Johnny Roosval: Die Steinmeister Gottlands. Stockholm 1918.
Monica Rydbeck: Skånes stenmästare före 1200. Lund 1936.
Signums svenska konsthistoria. Den romanska konsten. Lund 1995.
Lars Tynell: Skånes medeltida dopfuntar. Stockholm 1913-1921.
Ingalill Pegelow (red.): Ting och Tanke – ikonografi på liturgiska föremål. Stockholm 1998.

Noter 

Svenska skulptörer
Stenhuggare
Svenska konstnärer under 1100-talet
Skulptörer under 1100-talet
Anonymnamn
Predikstol

Predikstol är en upphöjd plats i kyrkor och moskéer varifrån Guds ord förkunnas och predikan hålls.

Kyrkor 
Predikstolen övertog successivt den funktion som ambon tidigare haft. Från och med reformationen lades större tonvikt vid prästens predikan. Enligt en svensk förordning från 1500-talet skulle en predikan vara ungefär en timme lång. Den kunde från början placeras i princip var som helst i det främre kyrkorummet – den fick helt enkelt förläggas där det fanns utrymme: på en vägg, eller pelare. Under 1600-talet utsmyckades predikstolarna generöst i enlighet med barockens smak och försågs med en lika dekorerad baldakin, ett ljudtak).

Från början placerades de oftast vid kyrkorummets södra vägg nära gränsen till koret. Under 1700-talet, när man lärt sig att göra större glasrutor, ersattes de små medeltida gluggarna av större fönster, även på norrsidan – många medeltida väggmålningar gick för övrigt därmed förlorade. Då flyttades i regel predikstolarna till den norra sidan. Skälet var att sakristian låg på norrsidan, så det blev enklare för prästen att förflytta sig mellan platserna. Under en period blev altarpredikstolar relativt vanliga.

I moderna kyrkor är predikstolen vanligen inkomponerad i arkitekturen. Den ersätts ofta av en ambo, som numera även brukas i äldre kyrkorum.

Moskéer 

I en moské är predikstolen placerad till höger om nischen i väggen som vetter mot Mecka.

Bilder

Se även
Stol (olika betydelser)
 Ambo
 Altarpredikstol

Källor
 Populär Historia 10/2006
 Nordisk familjebok
 Nationalencyklopedin

Externa länkar

Kyrklig interiör
Islamisk arkitektur
Inredning
Oz (fiktivt land)

Oz är ett fiktivt land som första gången dök upp i L. Frank Baums bok Trollkarlen från Oz, som sedan blev filmen Trollkarlen från Oz.

Landet utvecklades mer och mer för varje bok som kommit ut i serien om landet Oz. Baum skrev totalt fjorton böcker om landet och dess märkliga invånare. Efter Baums död fortsatte Ruth Plumly Thompson att skriva böcker om landet.

Baum lär ha inspirerats av Lewis Carrolls fantasivärld Underlandet då han skapade Oz.

Grannlandet till Oz heter Mo.

Källhänvisningar 

Oz
Trollkarlen från Oz
Oz

Oz kan syfta på:

 Oz (fiktivt land) – ett fantasiland känt från bland annat Trollkarlen från Oz
 Landet Oz – den andra delen av de 14 böcker L. Frank Baum skrev om landet Oz
 Oz – rollfigur i TV-serien Buffy och vampyrerna, se Daniel Osbourne
 Oz, Isère – en kommun i det franska departementet Isère
 Oz (musikgrupp) – ett heavy metalband
 Oz (programspråk) – ett multiparadigm programmingsspråk
 Oz (TV-serie) – en amerikansk TV-serie 1997–2003
 oz – en måttenhet för vikt, se uns
 fl. oz. –  en måttenhet för volym, se fluid ounce
 .oz – domän för Australien i ARPANET ändrades till .oz.au när .au blev domän för Australien

Personer
 Amos Oz (1939–2018), israelisk författare
 Frank Oz (1944–), amerikansk skådespelare och regissör
Andreas Wilson

Andreas Axel Janota Wilson, född 7 mars 1981 i Stockholm, är en svensk skådespelare som slog igenom i rollen som Erik Ponti i filmen Ondskan (2003).

Biografi
Han har spelat i Råttfångaren och i Lars Noréns Detaljer  på Dramaten samt i en brevfilm i programmet Bullen. Han har också varit modell för det amerikanska klädföretaget Abercrombie & Fitch.

Wilson växte upp i Täby norr om Stockholm och gick på Tibble Gymnasium. Han är medlem av Långarydssläkten.

2008 vann Andreas Wilson TV-frågesporten Jeopardy!.

2012 startade han en podcast om juice.

Privatliv 
I september 2010 gifte sig han med modedesignern Nicole Wilson. Paret har två barn tillsammans.

Filmografi i urval 

 (röst)

 (röst)

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar 

  

Medlemmar av Långarydssläkten
Svenska skådespelare
Män
Födda 1981
Levande personer
Guldbaggenominerade
Birger Ekstedt

Birger Erik Ekstedt, född 19 december 1921 i Sundsvall, död 5 juli 1972 i Österlövsta, var en svensk politiker (kristdemokrat), präst och partiledare (1964–1972).

Birger Ekstedt började sin politiska bana som kulturkonservativ företrädare inom Högern; han var en tid ombudsman i Uppland och hade en regelbunden spalt i Högerns Ungdomsförbunds organ Ungsvensk Lösen 1957–1961. Efter att ha förlorat en strid kring 1956 års principprogram engagerade sig Birger Ekstedt i Högerns kulturråd, och blev dess sekreterare. Det var där han träffade Lewi Pethrus, som var rådets vice ordförande. Detta var ett uppdrag som Pethrus värvats till av sin vän Jarl Hjalmarson.

När Kristet Samhällsansvar (KSA) bildades 1955 blev han organisationens sekreterare. KSA var ett sällskap som ville påverka alla politiska partier i kristen riktning, stoppa det som man uppfattade som det moraliska och etiska förfallet, avkristningen m m. I detta sällskap fanns också bland annat Lewi Pethrus (KDS initiativtagare), högerledaren och senare landshövdingen Jarl Hjalmarson, biskop Sven Danell, statsvetaren Åke Gafvlin, lektorn Sven Enlund samt Lewi Pethrus vän socialdemokraten och pastor primarius i Storkyrkan Åke Zetterberg. En del av de ledande KSA-medlemmarna engagerade sig sedan i KDS när det bildades.

När Ekstedt prästvigdes 1961 lämnade han delvis partipolitiken och började i stället arbeta som pastorsadjunkt i Lövstabruk i Österlövsta församling, samtidigt som han var medlem och aktiv i KSA. När planerna på Kristen Demokratisk Samling började ta mer konkret karaktär erbjöds Birger Ekstedt posten som partiledare av Lewi Pethrus, en position som han behöll till sin död 1972, den siste partiledaren för ett (sedermera) riksdagsparti att avlida på posten undantaget Olof Palme. Ekstedt anses ha verkat som det nya partiets främste ideolog. Ekstedt var också känd för sin talekonst, taktiska förmåga och sitt strategiska tänkande. Han efterträddes som partiledare av den betydligt yngre Alf Svensson.

Hans grav finns på Lövstabruks kyrkogård i norra Uppland.

Referenser

Födda 1921
Avlidna 1972
Svenska kristdemokrater
Män
Svenska Kristdemokraternas partiledare
Sergio Leone

Sergio Leone, född 3 januari 1929 i Rom, död 30 april 1989 i Rom, var en italiensk filmregissör, som är mest förknippad med filmgenren spaghetti-western.

Sergio Leone är kanske främst känd för den så kallade Dollartrilogin, western-filmerna För en handfull dollar (1964), För några få dollar mer (1965) och Den gode, den onde, den fule (1966).

Biografi 

Sergio Leone var son till filmpionjären Vincenzo Leone och skådespelerskan Francesca Bertini. Påverkad av sina föräldrars yrken började Leone arbeta med film i tonåren. Han började skriva filmmanus på 1950-talet och gjorde regissörsdebut 1960.

Clint Eastwood slog igenom till stor del tack vare Leone. Den första av hans filmer Eastwood medverkade i var För en handfull dollar (1964), följd av För några få dollar mer (1965), men det var i den tredje filmen Den gode, den onde och den fule (1966) som Eastwood fick sitt stora genombrott.

Uppmuntrad av sina framgångar regisserade Leone 1967 filmen Harmonica - en hämnare som mottogs väl av filmkritikerna men floppade i USA, inte minst på grund av rollbesättningen (Henry Fonda som samvetslös skurk). Efter detta ville han göra en film som säkert skulle bli en succé. Han tackade nej till att regissera Gudfadern och gjorde istället en film med James Coburn, För några nävar dynamit (På bio lanserad som Ducka, skitstövel! och på TV som En handfull dynamit.) Filmen handlade om en sprängämnesexpert i IRA (Coburn) och dennes äventyr under mexikanska revolutionen tillsammans med en mexikansk bandit spelad av Rod Steiger.

Leones sista film, Once Upon a Time in America från 1984, med bland andra Robert De Niro och James Woods anses av många vara hans försök till ett gangsterepos i samma stil som Gudfadern.

Leone avled 1989 av en hjärtinfarkt mitt i planeringsarbetet av en film om slaget om Leningrad under andra världskriget.

Leones bidrag till västerngenren 
Särdrag - eller nyskapande - som Leone lämnat efter sig är det nya sättet att kombinera foto, handling och musik till en stark, intensiv enhet. Extrema närbilder, långa svepande tagningar, vältajmad och välkomponerad instrumentalmusik men även de mer uppenbara våldssekvenserna - korta, intensiva och starka - gör Leone till en långt bredare filmskapare än vad hans westernfilmer ger sken av.

Filmografi som regissör (urval) 

 (ej krediterad)
 (ej krediterad)

Referenser

Externa länkar 

 
 A Fistful of Leone

Italienska filmregissörer
Födda 1929
Avlidna 1989
Män
Italienska manusförfattare
Italienska filmproducenter
Scream

Scream kan syfta på:

Inom film 
 Scream (filmserie) – en serie amerikanska skräckfilmer
  Scream (1996) – den första filmen i serien
 Scream 2 – 1998
 Scream 3 – 2000
 Scream 4 – 2011
 Scream (film, 2022) – en amerikansk skräckfilm från 2022
 Scream VI – en amerikansk skräckfilm från 2023
 Scream (TV-serie) – en amerikansk TV-serie från 2015

Inom musik 
Scream (musikalbum av Melody Club) – ett musikalbum från 2006 av Melody Club
Scream (musikalbum av Tokio Hotel) – ett musikalbum från 2007 av Tokio Hotel
Scream (musikalbum av Chris Cornell) – ett musikalbum från 2009 av Chris Cornell
Scream (musikalbum av Ozzy Osbourne) – ett musikalbum från 2010 av Ozzy Osbourne
Scream (musikgrupp) – ett band med bland annat Dave Grohl
Scream/Childhood – en låt från 1995 av Janet Jackson och Michael Jackson
 Scream (sång av Sergej Lazarev) – en låt framförd av den ryska sångaren Sergej Lazarev
Scream (sång av Timbaland) – en låt av Timbaland, Keri Hilson och Nicole Scherzinger
Scream (sång av Kelis) – en låt av Kelis
Orissa Communist Party

Orissa Communist Party är ett politiskt parti i den indiska delstaten Odisha (Orissa). OCP bildades i början av 1990-talet som en utbrytning ur Communist Party of India (Marxist). När splittringen skedde försökte utbrytarna ta kontroll över CPI(M):s fackliga struktur i gruvområdena i norra Orissa. Detta ledde till en våldsam konflikt. Men OCP-arna kom själva från södra Orissa kunde inte övertyga gräsrötterna i norr, och de var tvungna att lämna gruvområdena. Idag för OCP en tynande tillvaro. Partiet har goda relationer med Kongresspartiet, vilket bl.a. resulterat i att de lyckats få ett kontor i delstatshuvudstaden Bhubaneswar.

Radhakanta Sethi, som var vald till Orissas delstatsförsamling för CPI(M), gick 1992 över till OCP efter en tid som politisk vilde.

Politiska partier i Odisha
CPI(M)
Kommunistiska partier
Madhya Pradesh Vikas Congress

Madhya Pradesh Vikas Congress (Madhya Pradeshs utvecklingskongress), politiskt parti i den indiska delstaten Madhya Pradesh 1996-1998. MPVC grundades av f.d. flygministern Madhavrao Scindia, efter att denne nekats kandidatur från Kongresspartiet inför Lok Sabhavalet 1996. Scindia vann ett mandat som MPVC-kandidat.

MPVC gick med i regeringskoalitionen United Front efter valet.

1998 återförenades MPVC med Kongresspartiet efter att Scindias fiende P.V. Narasimha Rao avgått som Kongresspartiets ledare.

Politiska partier bildade 1996
Politiska partier upplösta 1998
Politiska partier i Madhya Pradesh
Historiska politiska partier i Indien
James Coburn

James Coburn, född 31 augusti 1928 i Laurel, Nebraska, död 18 november 2002 i Beverly Hills, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Coburn spelade för det mesta hårdkokta typer i en mängd filmer, bland annat 7 vågade livet (1960) och James Bond-parodin Vår man Flint (1966). Under 1980-talet fick han svåra reumatiska problem och arbetade inte alls under långa perioder. På 1990-talet var han tillbaka och medverkade bland annat i filmerna Young Guns II (1990), Den galna professorn (1996) och Maverick (1994). Vid Oscarsgalan 1999 fick han en Oscar för bästa manliga biroll för sin medverkan i filmen Ont blod (1997), där han spelade Nick Noltes rollfigurs tyranniske fader.

Släktbakgrund 
Coburns släkt på moderns sida hade sitt ursprung i svenska Lappland. Hans morfar Frans Johansson föddes 1859 vid Långvattnet, numera Långsjöby, i Storumans kommun i Lappland. Han utvandrade 1887 till Amerika där han kallade sig Frank Johnsson. Frank gifte sig med en annan immigrant och fick dottern Mylet Johnsson (född 1901). Hon gifte sig 1925 med James Harrisson Coburn och tillsammans fick de sonen James Coburn. Frank dog 1940 i Los Angeles, Kalifornien.

Filmografi 

 (TV-film)

 (TV-film)

 (Deep Water)

 (röst)

Referenser

Externa länkar 

 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Oscar för bästa manliga biroll
Skådespelare från Nebraska
Personer från Cedar County, Nebraska
Födda 1928
Avlidna 2002
Män
Alumner från University of Southern California
Alumner från University of California, Los Angeles
Det Norske Videnskaps-Akademi

Det Norske Videnskaps-Akademi, stiftades 1857 som Videnskabsselskabet i Kristiania, är en fristående, nationell och tvärvetenskaplig organisation, omfattande alla vetenskaper. Akademien har 219 norska ledamöter och 183 utländska, fördelade på två klasser: den matematisk-naturvetenskapliga och den historisk-filosofiska, båda indelade i fack.

Akademien ger ut en Årbok och serierna Minnetaler och Fridtjof Nansen Minneforelesning. Den matematisk-naturvetenskapliga klassen ger ut Skrifter: Den matematisk-naturvitenskapelige klasse och Avhandlinger: Den matematisk-naturvitenskapelige klasse (1975-). Den historisk-filosofiska klassen har tidigare givit ut Skrifter: Den historisk-filosofiske klasse (1977-2000) Avhandlinger / Norske videnskaps-akademi. II, Hist.-filos. klasse (1977-1994), sedan 2002 sammanslagna som Skrifter og avhandlinger / Det norske videnskaps-akademi. II, Hist.-filos. klasse

Akademien ger vidare ut Norsk Lingvistisk Tidsskrift, samt Zoologica Scripta i samarbete med den svenska Vetenskapsakademien, och Physica Scripta tillsammans med Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab.

Externa länkar 
 Det Norske Videnskaps-Akademi

Norske Videnskaps-Akademi
Organisationer bildade 1857
Vetenskapsakademier