kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joan Fontaine

Joan Fontaine, ursprungligen Joan de Beauvoir de Havilland, född 22 oktober 1917 i Tokyo, Japan, död 15 december 2013 i Carmel, Kalifornien, var en brittisk-amerikansk skådespelare. Hon var yngre syster till skådespelaren Olivia de Havilland. Fontaine medverkade i över 45 långfilmer under sin karriär, som spände över fem decennier. Hon inledde sin scenkarriär 1935 och signerades av RKO Pictures. Fontaine spelade sin första större roll i flygfilmen Det gäller livet! (1937).

Fontaines karriär steg till högre nivåer efter hennes huvudroll i Alfred Hitchcocks Rebecca (1940), för vilken hon mottog den första av vad som skulle komma att bli tre nomineringar till en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll. Följande år erhöll hon utmärkelsen för sin roll i Illdåd planeras? (1941), även den en Hitchcock-film. En tredje Oscarsnominering kom med den romantiska dramafilmen Alla himlar öppna sig (1943). Joan Fontaine medverkade mestadels i dramafilmer under 1940-talet, däribland Brev från en okänd kvinna (1948), som numera anses vara en klassiker. Under följande årtionde började hennes karriär att dala och hon övergick till att göra scen- och tv-roller. Fontaine medverkade i än färre filmer under 1960-talet, hennes sista var den brittiska skräckfilmen The Witches (1966).

Biografi 
Joan Fontaine, vars föräldrar var britter, kom till USA som barn och i början av sin karriär kom hon i skymundan av sin äldre syster Olivia. Fontaine spelade en del på scen under namnet Joan Burfield och gjorde sin första film 1935 under det namnet. Som Joan Fontaine spelade hon in filmen Den muntra maskeraden 1937. Först i början på 1940-talet tog hennes karriär riktig fart, sedan hon medverkat i två Alfred Hitchcock-filmer.

Under inspelningen av filmen Rebecca var Hitchcock och många andra i produktionen elaka mot henne, detta för att skrämma upp henne och göra henne nervös. Hitchcock ville ha Fontaine "on the edge of a nervous breakdown", alltså på gränsen till ett nervsammanbrott, och tyckte det var bäst att få henne dit på riktigt. Fontaine spelade mot Laurence Olivier som tyckte illa om henne och också behandlade henne illa. Fontaine hade fått rollen som Mrs. de Winter i stället för Vivien Leigh, Oliviers hustru.

Fontaine fick en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll för sin roll i Illdåd planeras? 1941. Hon har förärats med en stjärna på Hollywood Walk of Fame för sina filminsatser. Stjärnan finns vid adressen 1645 Vine Street.

Fontaine var gift fyra gånger. Hon hade mångsidiga intressen och hade exempelvis pilotlicens.

Joan Fontaine avled 2013, vid 96 års ålder i sitt hem i Carmel Highlands.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

 (TV-film)

Källor

Externa länkar 
 

 

Födda 1917
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Kvinnor
Avlidna 2013
Personer från Tokyo
Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
616

616 (DCXVI) var ett skottår som började en torsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum
 Den första engelska lagboken skrivs.

Födda 
Chen Zheng, kinesisk general.

Avlidna 
Agilulf, langobardisk kung.
Ethelbert av Kent, kung av Kent.
Belizes riksvapen

Belizes riksvapen består av en sköld flankerad av två arbetare framför ett mahognyträd. På vapenskölden visas snickarverktyg och en segelbåt. Träindustrin har varit landets mest betydande inkomstkälla. Under skölden finns en banderoll med Belizes nationella valspråk Sub umbra floreo (Jag blommar i skuggan). Riksvapnet är utformat efter ett sigill från 1800-talet. Allt är omgivet av en grön bladranka med 50 blad, som symboliserar året 1950, då landets frigörelse inleddes; landet hette tidigare Brittiska Honduras och var en brittisk koloni.

Riksvapnet finns centrerat på Belizes flagga.

Riksvapen i Nordamerika
Belizes nationalsymboler
Heraldiska vapen med verktyg
Heraldiska vapen med fartyg
Heraldiska vapen med träd
Heraldiska vapen med människor
Metall (olika betydelser)

Metall kan syfta på:
 Metall –  ett grundämne (eller en legering) med metalliska egenskaper
 Metall (astronomi) – ett objekts halt av metall 
 Metall – ett tidigare svenskt fackförbund, se Svenska metallindustriarbetareförbundet
 Industrifacket Metall – ett svenskt fackförbund inom LO
 Metall (heraldik) – benämning på färgerna guld och silver i tinktur
 Heavy metal – en musikstil inom hårdrocken
Gnuer

Gnuer (Connochaetes) (även gnuantiloper) är flocklevande hovdjur av antiloptyp, oftast klassificerade inom underfamiljen gräsätande antiloper eller i underfamiljen Alcelaphinae. De lever i södra och östra Afrika, i stora hjordar som ibland kan innehålla upp till 100 000 djur.

Utseende 
Både kon och tjuren har horn. Dessa är böjda mot varandra. Kon har dock mindre horn än tjuren. Kroppens längd (huvud och bål) är 1,5 till 2,4 meter, mankhöjden är 1,0 till 1,45 meter och svansen blir 35 till 56 centimeter lång (utan tofs). Vikten varierar mellan 118 och 275 kilogram Kroppen är på de flesta ställen täckt av kort päls. Den är svartbrun hos vitsvansad gnu och ljusare brun till gråbrun hos strimmig gnu. Strimmig gnu har dessutom mer eller mindre synliga svartblåa strimmor på kroppens sidor. På nosen, strupen och bröstet förekommer långa hårtofsar och dessutom finns en man ungefär till ryggens mitt. Färgen av dessa tofsar varierar mellan olika underarter av strimmig gnu. Hos vitsvansad gnu är tofsarna svartaktiga. Även i ansiktet av strimmig gnu kan det finnas olika mönster.

Levnadssätt 

De är gräsätare och vandrar varje år genom utbredningsområdet för att finna ny mat och kalvplats. I mindre mått ingår suckulenter och buskar som är typiska för stäppen Karoo i födan. Ungefär tre procent av hela populationen lever året runt i Serengeti nationalpark.

Gnuerna är kända för sina årliga förflyttningar till nya betesmarker. Många av dem dör då när de ska korsa floder som de måste ta sig över, antingen blir de uppätna av krokodiler eller drunknar.

Dräktigheten varar i åtta till nio månader och kon föder bara en kalv per kull. Kalven kan stå efter bara några minuter (cirka 15 minuter) och springa kort därefter. Det tar inte mer än en timme för kalven att kunna springa och hoppa runt utan att trilla. Detta är livsnödvändigt för att inte bli föda åt lejon och andra rovdjur. Efter ytterligare nio månader slutar honan att ge di och efter ungefär två till tre år är ungarna könsmogna. Honor har vanligen varje år en kull. Medellivslängden är cirka tjugo år men de flesta individer blir tidigare offer för rovdjur.

I inhägnade områden där strimmig gnu och vitsvansad gnu hölls tillsammans förekommer ofta hybrider som har parningsförmåga.

Arter 
Släktet utgörs av två arter:
strimmig gnu (Connochaetes taurinus), östra och södra Afrika.
vitsvansad gnu (Connochaetes gnou), södra Afrika.

Hot och status 
Tidigare minskade beståndet hos båda arter på grund av jakt, landskapsförändringar och sjukdomar som överfördes bland annat av boskapsdjur. För strimmig gnu var även långa staket ett problem som hindrade hjordarna under sina vandringar. Efter inrättningen av flera nationalparker och andra skyddsområden har strimmig gnu ett stabilt bestånd och för vitsvansad gnu ökar populationen sedan 1980-talet. IUCN listar båda arter som livskraftiga (Least Concern).

Referenser

Externa länkar 

Slidhornsdjur
Däggdjur i etiopiska regionen
Annapurna

Annapurna är ett bergsmassiv beläget i den nepalesiska delen av Himalaya. Till bergsmassivet hör bland annat Annapurna I, en bergstopp på 8 091 meter över havet, vilket är världens tionde högsta topp, och även 13 andra bergstoppar på över 7 000 meter. Massivet är beläget mellan de två dalgångarna, Kali Gandaki och Marsyangdi, och strax väster om massivet ligger Dhaulagiri, ett annat bergsmassiv, där toppen Dhaulagiri I ligger 8 167 meter över havet.

Annapurna I
Annapurna I är ett 8 091 meter högt berg i Nepal. Det är världens tionde högsta berg och tillhör bergskedjan Himalaya, och är ett av världens farligaste berg för klättrare. Endast 130 personer har nått toppen och 53 har omkommit. När fransmännen Maurice Herzog och Louis Lachenal 1950 nådde bergstoppen var Annapurna det första berget över 8 000 m ö.h. att bestigas. De två klättrarna var mycket trötta på nervägen och var nära att omkomma.

1981 gjordes ett svenskt försök att bestiga Annapurna via den ännu obestigna östkammen. Expeditionen besteg förtopparna Glacier Dome (7 193 m ö.h.) och Roc Noir (7 485 m ö.h.), men under toppförsöket tvingas Lars Cronlund och Sten-Göran Lindbladh vända innan toppen nåddes.

Berget är mycket fruktat för sina laviner. Många har försökt att nå toppen flera gånger men misslyckats. Det krävdes hela tre försök för amerikanen Ed Viesturs innan han nådde toppen 2005. Våren 2005 omkom italienaren Christian Kuntner i en lavin. Han hade bestigit alla berg över 8 000 m ö.h. utom just Annapurna när han kom till berget.

Källor

Berg 8000 meter över havet eller högre
Bergstoppar i Himalaya
Bergskedjor i Nepal
Victor/Victoria

Victor/Victoria, är en brittisk-amerikansk musikalfilm från 1982 i regi av Blake Edwards, med bland annat Julie Andrews och Robert Preston i huvudrollerna. Filmen är baserad på den tyska filmen Viktor och Viktoria från 1933.

Om filmen  
Filmen vann en Oscar för bästa originalmusik, Henry Mancini och Leslie Bricusse fick dela på priset. Den blev även oscarsnominerad i ytterligare sex kategorier (bästa kvinnliga skådespelare, bästa kvinnliga biroll, bästa manliga biroll, bästa scenografi, bästa kostymdesign, och bästa manus baserat på förlaga).

I Stockholm hade filmen premiär den 16 juli 1982 på biograf Look vid Drottninggatan.

Julie Andrews fick även medverka i den broadwayversion av filmen som senare kom att sättas upp.

Rollista i urval 
 Julie Andrews – Victoria Grant/Greve Victor Grazinski
 James Garner – King Marchand
 Robert Preston – Carroll "Toddy" Todd
 Lesley Ann Warren – Norma Cassidy
 Alex Karras – "Squash" Bernstein
 John Rhys-Davies – Andre Cassell
 Graham Stark – servitören
 Peter Arne – Labisse
 Malcolm Jamieson – Richard Di Nardo
 David Gant – restaurangchefen
 Sherloque Tanney – Charles Bovin
 Michael Robbins – chefen för Victorias hotell
 Maria Charles – Madame President
 Glen Murphy – Boxer
 Geoffrey Beevers – polisinspektören
 Norman Alden – man på hotell med skor (ej krediterad)
 Neil Cunningham – nattklubbens presentatör
Jay Benedict  – Guy Longois

Referenser

Externa länkar 
 

Filmer 1982
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska musikalfilmer
Brittiska komedifilmer
Brittiska musikalfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Blake Edwards
HBTQ-relaterad film
Paris på film
Crossdressing på film
Filmmusik av Henry Mancini
Järnväg på film
Chimborazo

Chimborazo (eller Chimborazzo) är ett 6 267 meter högt berg som ligger i Ecuador, 150 kilometer sydväst om Quito. Den är därmed Ecuadors högsta berg. Det är en utslocknad vulkan. Den förste att bestiga berget var Alexander von Humboldt (1802). Han nådde en höjd av ungefär 5 800 m. Första personen som lyckades nå toppen var engelsmannen Edward Whymper (1880).

Chimborazos topp är den punkt på jordens yta som befinner sig längst bort från dess kärna. Även om världens högsta berg Mount Everest och andra berg i Himalaya är högre över havsytan är jordens radie större närmare ekvatorn.

Före 1800-talet ansågs Chimborazo vara världens högsta berg vilket medförde många försök att bestiga toppen. År 1802 under en expedition till Sydamerika försökte den tyske forskningsresanden Alexander von Humboldt tillsammans med Aimé Bonpland och Carlos Montúfar att nå toppen. Utifrån hans beskrivning tycks de ha nått 5 875 meter, där de fick avbryta toppförsöket p.g.a. höjdsjuka. Slutligen blev toppen bestigen av britten Edward Whymper och bröderna Louis och Jean-Antoine Carrel 1880. Dock var det många som inte trodde att de hade nått toppen varför Whymper gjorde ett nytt försök senare detta år tillsammans med David Beltrán och Francisco Campaña varvid han valde en annan rutt.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Vulkaner i Ecuador
Stratovulkaner
Berg i Ecuador
An die Freude

Ode „An die Freude“ (svenska: Ode till glädjen eller Hymn till glädjen) från 1785 är en av Friedrich Schillers mest berömda dikter. Det är också titeln på en bearbetning som Ludwig van Beethoven använde i fjärde satsen i sin nionde symfoni komponerad 1824.

Med stor patos, beskrivs i odet det klassiska ideal som innebär ett samhälle med jämlika människor som känner en samhörighet baserad på glädje och vänskap.

Dikten inleds med orden
Freude, schöner Götterfunken,
Tochter aus Elisium,
Wir betreten feuertrunken,
Himmlische, dein Heiligtum.

Tonsättningar 
An die Freude ligger till grund för den sista satsen Beethovens nionde symfoni. Beethoven använde hela den första och tredje strofen, och vissa delar av den andra och fjärde. Trots att Schillers dikt följde Beethoven genom hela livet visste han inte från början om han skulle avsluta symfonin med en körsats eller en instrumentalsats. Beslutet om en körsats fattade han inte förrän i slutet av 1823.

Franz Schubert tonsatte odet redan 1815 – alltså före Beethovens symfoni – som en sång för soloröst och piano. I Deutschförteckningen har verket nr 189.

Före dessa två verk hade Carl Friedrich Zelter, som är mest känd för sina tonsättningar av Goethe-texter, redan 1792 komponerat ett verk för blandad kör och ackompanjemang (i D-dur) med Schillers text. Denna bearbetade han också i flera versioner, bland annat för trio och för fyrstämmig manskör.

Beethovens melodi till Schillers text kom 1972 att antas av Europeiska unionen som den officiella Europahymnen.

Litteratur 
 Friedrich John Böttner: Schillers Hymne an die Freude; i Quatuor Coronati, Jahrbuch Nr. 26 (1989); Bayreuth: Freimaurerische Forschungsgesellschaft, 1989; ; sid. 35–31.
 Otto W. Förster: Fritz Schiller – Eine biographische Erzählung, Postreiter-Verlag, Halle, 1988.
 Hildebrandt, Dieter: Die Neunte: Schiller, Beethoven und die Geschichte eines musikalischen Welterfolgs, Hanser, München, 2005 .

Källor

Externa länkar 
An die Freude (Schillers original på tyskspråkiga Wikisource.)
An die Freude (Versionen från Beethovens symfoni på tyskspråkiga Wikisource.)
Carl Gustaf af Leopolds svenska översättning av Schillers ode.

Dikter 1785
Tyska dikter
Tyskspråkig skönlitteratur
Verk av Friedrich Schiller
Richard Garriott

Richard Garriott, född 4 juli 1961 i Cambridge, England, är en brittisk spelprogrammerare och spelutvecklare.

När Garriott var 19 år gammal skapade han spelet Akalabeth som han sedan tjänade tillräckligt mycket pengar på för att sedan arbeta med Ultima: The first Age of Darkness Genom Ultima blev Garriott världskänd inom spelvärlden och han skapade senare tillsammans med sin bror Robert Garriott och sin far Owen K. Garriott det legendariska spelföretaget Origin Systems.

Han var med och programmerade upp till mer än tio olika Ultimaspel. Det senaste var Ultima Online, som var lite annorlunda de tidigare Ultimaspelen eftersom man spelade mot människor i hela världen. På grund av interna strider lämnade Garriott Origin Systems och grundade ett annat företag som heter NCSoft.

Han kallas också Lord British, som är en av huvudfigurerna i Ultimaspelen.

Rymdturist 
I oktober 2008 blev Garriot världens sjätte rymdturist. Uppskjutningen skede den 12 oktober 2008 Sojuz TMA-13. Flygningen gick till Internationella rymdstationen. Han landade med Sojuz TMA-12 den 24 oktober 2008.

Geocaching 
Garriot är även känd för att ha gömt två av världens svåraste (samt högsta och lägsta) geocachar. Den ena gömdes 2300 meter ner på Atlantens botten och den andra på internationella rymdstationen.

Referenser 

Brittiska programmerare
Födda 1961
Rymdturister
Levande personer
Män
Brittiska datorspelsutvecklare
Datorspelsprogrammerare
Brittiska datorspelsproducenter
Scott H. Reiniger

Skulpturen Greta Garbo återfinns på Greta Garbo (konstverk)

Scott Hale Reiniger, Prins i Ghor född i White Plains, New York, är en amerikansk skådespelare.

Reiniger är främst känd som Roger DeMarco i filmen Dawn of the Dead från 1978.
Han är grundare av Invision, ett företag som coachar blivande skådespelare.

Externa länkar

 
 Scott Reiniger's Official Fansite 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Prinsar
Personer från White Plains, New York
Män
Födda 1948
Levande personer
Alumner från Rollins College
Shadowcaster

Shadowcaster är ett datorspel från 1993 utvecklat av Raven Software och utgivet av Origin Systems.

Handling
Spelaren tar rollen som Kirt, den enda kvarlevande av en sällsynt ras av skepnadsskiftare som nästan blivit utrotade under ett slag för länge sedan. Under spelet kan man byta till sex olika skepnader som till exempel Maorin (en stor katt/björn-varelse) och Kahpa (en blandning av groda och människa). Spelaren använder sig av olika former för att flyga, simma, hoppa med mera.

Om spelet
Spelet fick inte någon större uppmärksamhet när det släpptes eftersom Doom kom kort därefter. 3D-motorn påminner om Wolfenstein 3D och Doom.

Externa länkar

Datorspel 1993
MS-DOS-spel
NEC PC-9801-spel
Origin Systems

Origin Systems var ett amerikanskt spelföretag som skapades av Richard Garriott och Robert Garriott, som bland annat utvecklade alla Ultima-spel under loggan: Origin We create worlds. Företaget var verksamt mellan 1983 och 2004.

Amerikanska datorspelsföretag
Ej längre existerande amerikanska företag
Företag bildade 1983
Företag upplösta 2004
Electronic Arts
Howard Brookes

Howard Brookes, född i New Brighton, nära Liverpool 15 maj 1947, är en brittisk målare bosatt i Sverige sedan 1970.

Brookes utbildade sig vid Wallasey Grammar School, Wallasey College of Art och Gloucestershire College of Art i Cheltenham. Han tog examen med en DipAd (Hons) i konst 1970.

1969 fick han ett resestipendium och besökte Sverige och Marstrandsön, där han träffade och studerade med den engelska konstnären Cliff Holden innan han 1976 inrättade en ateljé och ett galleri där.

Howard Brookes är en modern romantiker och en outsiderfigur på den samtida konstscenen. Han arbetar uteslutande i oljor med en knivskarp realism. Det finns ett absurd humoristiskt inslag i hans målningar, och man kan ana influenser från Prerafaeliterna, Böcklin, Giorgio de Chirico och Magritte. Beatles har även varit en avgörande influens. Han anses vara en av de stora nutida internationellt verksamma konstnärerna i Sverige.

Brookes komponerar även pianomusik. 1996-1999 var han involverad i ett projekt med studenter vid musikhögskolan vid Göteborgs universitet.

Brookes bor i Göteborg där han har sin ateljé på Nya Varvet i Långedrag. Han hade sin första utställning på Galleri 1 i Göteborg 1975.

1984 Deltog han i utställningen Angel Fine Arts i Beverly Hills, Kalifornien.

1984 Designade Howard Brookes tillsammans med arkitekten Bosse Sandgren Marstrandsfärjan Lasse-Maja.

1993 Separatutställning på Rathaus i Hiddenhausen, Tyskland.

1996 Fick Brookes inbjudan att resa till Oman av hans excellens Muhamed Zubair där han målade en svit med landskapsmotiv. 

1999 Gästlärare med utställning på KONST i Luleå, Sverige.

2001 Flyttade Brookes från Marstrand till Göteborg och öppnade Galleri Howard Brookes på Tredje Långgatan i Göteborg.

2010 Retrospektiv utställning på Galleri Art Now i Göteborg.

2011 Deltog i Baltic Biennale i St.Petersburg; Ryssland

2013 Separatutställning på Molbert Gallery i St Petersburg, Ryssland.

Brookes målningar finns i privata samlingar i USA (hos bland annat den legendariska Johnny Carson), i Schweiz, Oman, Ryssland, Sverige, Tyskland, England.

Brittiska konstnärer
Födda 1947
Män
Levande personer
Jag har hört om en stad

Jag har hört om en stad, ofta kallad Jag har hört om en stad ovan molnen, är en frikyrklig sångtext skriven 1947 av Lydia Lithell (1909–1957). Melodin är en rysk romans som heter Entonigt klingar den lilla klockan (på ryska Odnozvutjno gremit kolokoltjik) med musiken av Aleksandr Guriljov (1803−1858). I Sverige är den en uppskattad begravningspsalm. Sången saknas, trots att den är välkänd, i bland annat Svenska kyrkans psalmbok.

Publicerad i 
Psalmer och Sånger 1987 som nr 748 under rubriken ”Framtiden och hoppet – Himlen”.
Segertoner 1988 som nr 666 under rubriken ”Framtiden och Hoppet – Himlen”.
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 690 under rubriken ”Framtiden och hoppet”.
Sångboken 1998 som nr 57.

Inspelningar
Bland de artister som framfört den och spelat in den på skiva finns bland andra Curt & Roland som 1972 spelade in en version i Nashville som under många år därefter var den mest önskade kristna sången i radion. 2005 spelade Carola Häggkvist in sången på sitt album Störst av allt. En instrumentell jazzversion av låten förekommer på Jan Johanssons skiva Jazz på ryska under spårnamnet Entonigt klingar den lilla klockan. På skivan ”En salig blandning” utgiven av Frälsningsarmén gör Rolf Wikström en version av sången.

Filmmusik
Jag har hört om en stad sjungs i flera scener i Roy Anderssons film Du levande.

Källor

Fotnoter

Svenska psalmer
Optimering

Att optimera innebär att finna den bästa, "optimala", lösningen på ett problem utifrån de förutsättningar som ges. Låt oss anta att problemet består i att få ett så bra värde som möjligt, , på variabeln . Det gäller alltså inte att finna det idealt bästa värde ,  , som överhuvudtaget kan tänkas, men väl att uppnå det värde på  som ligger så nära  som möjligt, givet förutsättningarna.

Inom nationalekonomin avses med paretooptimal en situation då ingen kan få det bättre utan att någon annan får det sämre.

Förutsättningar
Anta att förutsättningarna är 

 

och att dessa kan samverka med varandra på olika sätt. Anta vidare att  är beroende av hur förutsättningarna 

 

samverkar med varandra. Processen att optimera , d.v.s. att finna , innebär nu att finna de värden på 

 

som gör att  blir så nära  som möjligt.

Användning av termen optimering
Definitionen gäller för vilka typer av funktioner eller samband som helst. Uttrycken "optimal" och "optimera" används oftast, (lite slarvigt) vid finslipning av tekniska apparater, industriella processer eller algoritmer (tex datorprogram) där resultatet ofta inte är det bästa möjliga men dock en avsevärd förbättring av funktionen. Ännu mindre strikt används termen ibland i dagligt tal utan att de underförstådda sambanden alls har preciserats utan tas för intuitivt givna.

Dataoptimering
Vid optimeringar av datorprogram så talar man främst om två typer, utrymmesoptimeringar där man försöker göra programmet så litet som möjligt. Detta var vanligare förr då program- och arbetsminnen (primärminnen) var små, men det förekommer fortfarande vid konstruktion av mindre system. Den andra typen är tidsoptimeringar där målet är största möjliga beräkningskraft med minsta möjliga antalet instruktioner. Färre instruktioner innebär (oftast) att det tar kortare tid för programmet att klara uppgiften.

Inom matematiken behandlas läran om att optimera en funktion under givna bivillkor i optimeringsläran.

Se även
Optimeringsproblem

Optimeringslära
HF

HF, Hf eller hf kan avse: 

 HF – radiofrekvenser mellan 3 MHz och 30 MHz, se hög frekvens
 HF – felaktigt för den högfrekventa radiosignalen, se kortvåg 
 Hf – symbolen för grundämnet hafnium
 HF – kemisk formel för vätefluorid
 HF – IATA:s kod för flygbolaget Hapagfly
Sektor

Sektor kan avse:

 Cirkelsektor – begränsas av två radier samt den cirkelbåge radierna avgränsar
 Privat sektor –  hushåll och privatägda företag
 Tjänstesektor – en övergripande benämning på offentliga eller privata producenter av olika slags tjänster
 Offentlig sektor – den skattefinansierade verksamhet som drivs åt det allmänna, underställt stat, kommun och landsting eller andra politiska enheter
 Informell sektor – ett namn på den del av samhällets värdeskapande transaktioner som inte registreras hos myndigheter
 Ideell sektor – ett samlingsbegrepp för de insatser inom samhället som utförs som ideellt arbete
 Primära sektorn – en ekonomi använder naturresurser
 Sektor (hårddisk) – en indelning av spåren på ett roterande magnetiskt eller optiskt minne
 Sektor 3 – en svensk tankesmedja verksam mellan 2008 och 2013
 Sektor 236 - Tors vrede – en svensk film från 2010
 Luftförsvarssektor – tidigare en del av Sveriges militärterritoriella indelning