Kerstin Thorvall

Kerstin Hilma Margareta Thorvall, född 12 augusti 1925 i Eskilstuna, död 9 april 2010 i Stockholm, var en svensk författare, illustratör och journalist. Hon debuterade som skönlitterär författare med tonårsboken Boken till dig 1959 och skrev därefter barn-, ungdoms- och vuxenböcker, där de mest uppmärksammade kan nämnas Det mest förbjudna och När man skjuter arbetare, där den senare belönades med Moa Martinson-priset. Parallellt med sitt författarskap var hon verksam som illustratör av barnböcker, egna och andras, och i veckopress. Thorvall var även en debattör och kåsör som gjorde sin röst hörd inom såväl veckopress som dagspress.

Biografi
Thorvall växte upp i Sollefteå, Eskilstuna och Uppsala. Hon var dotter till läroverksadjunkten Åke Thorvall (1889–1936) och småskollärarinnan Tora, född Christiansson, (1898–1980) samt halvbrors dotter till Dagny Thorvall. Farfadern Hans Oskar Thorvall, som var kyrkoherde Fläckebo församling i Västmanland, antog namnet Thorvall på 1800-talet. Efter sin manodepressive fars död (av en hjärtinfarkt) 1936, när Thorvall var elva år, kom hon att leva ensam tillsammans med sin mor, till vilken hon kom att utveckla ett konfliktfyllt förhållande.

Efter studentexamen flyttade hon till Stockholm och utbildade sig mellan 1945 och 1947 till modetecknare på Beckmans. På 1950-talet var hon yrkesverksam som illustratör och arbetade därefter som skribent och kåsör i veckopressen (Veckorevyn och Damernas värld med flera) för vars räkning hon årligen även bevakade filmfestivalen i Cannes. Under 2000-talet var Thorvall verksam som kolumnist i tidningen Aftonbladet. Under den senare delen av sitt liv drabbades hon av demens och levde sina sista år på ett äldreboende. Hon avled efter en kort tids sjukdom och ligger begravd i Fläckebo i Västmanland, där även hennes föräldrar vilar.

Författarskap 
Thorvall debuterade skönlitterärt på uppdrag av Bonniers 1959 med ungdomsboken Boken till dig, och hon skrev därefter böcker riktade till såväl barn och tonåringar som vuxna. Av de böcker Thorvall illustrerat åt andra författare kan nämnas Astrid Lindgrens Kalle Blomkvist och Rasmus (1953).

Genom sina öppenhjärtiga skildringar av kvinnlig sexualitet, framför allt i den självbiografiskt baserade Det mest förbjudna (1976), som också var en offentlig uppgörelse med modern, väckte hon på 1970-talet moralpanik och hon blev en av Sveriges mest utskällda, men samtidigt mest lästa, författare. 

Det mest förbjudna anses vara ett viktigt verk i den så kallade bekännelselitteraturen. Hennes skildring av kvinnans sexuella frigörelse till trots vann hon ingen framgång hos den feministiska vänstern, då hon ansågs sakna politiskt perspektiv.

Uppskattningen av Thorvalls egenartade författarskap ökade emellertid med åren, inte minst genom en memoarliknande romantrilogi, där den första delen, När man skjuter arbetare... (1993), behandlade föräldrarnas äktenskap; för denna erhöll hon också Moa-priset 1994. Den andra delen, I skuggan av oron (1995), berättar om hennes förhållande till sin mor efter faderns död, och den avslutande delen, Från Signe till Alberte (1998), handlar om hennes liv som maka och mor (hon var gift med konstnären Lars Erik Falk), då hon i perioder var frånvarande från familjelivet på grund av depressioner och andra psykiska problem.

Thorvalls sista bok blev Upptäckten (2003), som har beskrivits som en lägesrapport från dagens åldringsvård, och centrerades kring erfarenheterna av att vara ett av hemtjänstens "ärenden".

2005 utgavs en samlingsvolym med Thorvalls poesi, Jag är en grön bänk i Paris.

Familj
Första gången var hon gift 1948–1959 med konstnären Lars Erik Falk (född 1922) och fick tre söner: författaren Hans Falk (född 1949), Johan Falk (född 1953) och konstnären Gunnar Falk (född 1955). Genom sonen Hans blev hon farmor till gitarristen Mårten Falk. Under denna tid kallade hon sig Thorvall-Falk. Falk har i sin bok ”Liv/Konst” (2008) skildrat deras äktenskap.

Andra gången var hon gift 1961–1971 med art director Per Engström (1920–2018) och fick sonen Anders Engström (född 1962), som är ordförande i bolaget Det mest förbjudna AB som förvaltar rättigheterna till Thorvalls författarskap. Thorvalls söner skänkte sin mors samtliga manuskript, dagböcker, fotografier och pressklipp, med mera, till Kungliga Biblioteket. Under denna period använde hon namnet Thorvall-Engström.

Tredje gången var hon gift 1974–1978 med James Walsh (född 1950).

Övrigt
Boken Lilla du och jävla jag av Johan Wensheim (född 1977) handlar om författarens romans med Thorvall.

Bibliografi 

1957 – Förstå mig (tillsammans med Gustaf Jonsson)
1959 – Boken till dig
1960 – Kvinnoglädje
1960 – För henne
1961 – Flicka i april
1962 – Någon att tycka om
1963 – Flicka i Paris
1964 – Flickan i verkligheten
1965 – Den nya kvinnan
1965 – Dubbelroll
1965 – Porträtt av ett mycket litet barn
1965 – Andra boken till dig
1966 – Jag vill dansa
1966 – Gunnar gör mål
1966 – Anders och hans stora bror
1967 – Fula ord är så sköna
1967 – Det var inte meningen
1967 – När Gunnar ville spela ishockey
1967 – Thomas: en vecka i maj
1968 – Kvinnor och barn
1968 – Gunnar vill inte klippa håret
1969 – ”Vart ska du gå?” ”Ut”
1970 – Anders leker kurragömma
1970 – Peter möter Cecilia
1970 – Nämen Gunnar!
1971 – Följetong i skärt och svart
1971 – I min trotsålder
1971 – Resan till Italien
1971 – I stället för en pappa
1972 – Jag vet hur det känns-
1972 – Mamma, var är du?
1972 – Hur blir det sen då?
1973 – Men akta dig, så att du inte blir kär
1973 – Tala mera om det
1973 – Sergio i Chile
1973 – Jag vill också vara med
1974 – Min pappa säger att din pappa sitter i fängelse
1974 – Godnattsagor om Anders, nästan 4
1975 – Sara
1975 – Vart ska du gå? Vet inte
1976 – Det ska vara en farmor i år
1976 – Att älska Sussy
1976 – Det mest förbjudna
1977 – Den lyckliga kärleken
1977 – Oskuldens död, en skildring av en kvinnas liv från tonåren till medelåldern, författad i "jagform" och ska ha många likheter med författarinnans eget liv.
1977 – Mer om Sara
1978 – Anders hittar en kattunge
1979 – Ensam dam reser ensam
1980 – Doften av pion
1980 – Jonas och kärleken
1981 – Din lycka är min
1982 – Tänk om det är klimakteriet
1984 – Ett fönster på glänt
1985 – Kärleksdikter
1985 – Den försvunna mamman
1985 – Johanna
1987 – Tacka och ta emot och andra berättelser om kärlekens förvillelser
1987 – Svart resa
1991 – Nedstigen ängel
1993 – När man skjuter arbetare...
1995 – I skuggan av oron
1998 – Från Signe till Alberte
1999 – Berättelsen om Signe
1999 – Provokationer, passioner, personer och en eller annan hyacint
2000 – Jag minns alla mina älskare och hur de brukade ta på mig
2001 – Nödvändigheten i att dansa
2003 – Upptäckten
2005 – Jag är en grön bänk i Paris: dikter 1965–1991

Filmografi 
 (manus, efter de egna böckerna I stället för en pappa och Hur blir det sen då)

TV 
1965 – Den nya kvinnan (manus)
1998 – Tête-à-tête
2000 – Stina om...

TV-serie om Thorvall
Våren 2016 visade SVT Tova Magnussons tv-dramaserie Det mest förbjudna i tre delar om Kerstin Thorvalls liv i arbete, relationer och familj.

Priser och utmärkelser 

1966 – Litteraturfrämjandets stipendiat
1968 – Litteraturfrämjandets stipendiat
1977 – Astrid Lindgren-priset
1994 – Moa-priset
1996 – Årets författare (SKTF)
1996 – Knut V. Pettersson-stipendiet
1999 – Hedenvind-plaketten
2004 – Ivar Lo-Johanssons personliga pris
2006 – Stockholms stads hederspris

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

Kerstin Thorvalls samling

Kvinnor
Sommarvärdar 1973
Sommarvärdar 1991
Sommarvärdar 2003
Svenskspråkiga författare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1925
Svenska illustratörer
Avlidna 2010
Konstnärer från Eskilstuna
Författare från Eskilstuna
Svenska författare