kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mixer (köksmaskin)

Mixer (engelska: blender 'blandare') är en köksmaskin bestående av ett kärl med motordrivna vassa knivar, antingen i botten av kärlet, eller på en stav som förs ner i kärlet uppifrån. Den används för att hacka, purea och blanda och kan med användas till att göra exempelvis milkshake eller smoothies. Fred Osius förbättrade mixern år 1910.

Funktion och varianter
Till skillnad från en matberedare är mixern inte utformad för att vispa och knåda. Mixerns konstruktion medger emellertid bearbetning av mindre mängder som redskapet i en matberedare inte når, och kan ofta finfördela innehållet.

En så kallad stavmixer saknar tillhörande skål och kan därför användas i fristående skålar och grytor.

Ordbetydelser
Det förekommer att det engelska blender i svenska används för mindre mixrar och mixer för det som annars benämns matberedare. I engelska språket syftar mixer på både matberedare och elvisp, medan blender i regel brukas för det som i svenskan ofta benämns mixer. Ordet mixer finns belagt i svenskan i betydelsen blandare sedan 1953.

Referenser

Hushållsapparater
Produkter lanserade 1922
Rätt i rutan

Rätt i rutan är ett matlagningsprogram för barn som visades på lördagmorgnar i Sveriges Television med start 2001. I programmet deltar Johanna Westman och hennes levande hushållsassistent Mixer, med röst av Lennart Jähkel. Jähkel gör även flera andra figurer i serien.

Johanna hyr ett gammalt kök för att starta en cateringfirma. Där träffar hon sin nya vän Mixer. Mellan matlagningen visas barnprogram, såsom Tintin och Tracey McBean.

Karaktärerna Johanna och Mixer har även förekommit i TV-huset.

Externa länkar 
Programmets webbplats
Svensk mediedatabas

Svenska barnprogram på TV
Pastorsadjunkt

För Anne Charlotte Lefflers drama, se Pastorsadjunkten.

Pastorsadjunkt är den första tjänsten en nyvigd präst i Svenska kyrkan får. Under denna tid (som varar i 12–18 månader) har prästen handledning av en mer erfaren kollega. Denna tjänst inrättas av stiftet i en av biskopen vald församling, så kallad missivförsamling. När tjänsten är fullgjord är pastorsadjunkten fri att söka utlysta tjänster som komminister, kontraktsadjunkt eller stiftsadjunkt inom hela Svenska kyrkan.

Se även
 Prästvigning
 Adjunkt (Svenska kyrkan)

Kyrkliga titlar
Svenska kyrkan
Stekpanna

En stekpanna, även kallat stekjärn, är ett köksredskap som används för stekning av mat. Moderna stekpannor tillverkas i många olika material. Vanligast är gjutjärn, aluminium och rostfritt stål. Eftersom det rostfria stålet i sig inte leder värme särskilt bra är dessa pannor ofta utrustade med så kallad sandwich-sula, det vill säga botten består av flera lager: rostfritt stål – aluminium – rostfritt stål. Detta för att aluminium sprider värmen jämnt i kärlet, förhindrar att maten bränns vid och ger kärlet en stabil stomme. Gjutjärnspannor behöver inte någon extra sula utan sprider värmen även upp i kanterna.

Ordet "stekpanna" är belagt i svenska språket sedan tidigt 1500-tal.

Olika typer av stekpannor

Grillpanna 
En grillpanna är en stekpanna med räfflad yta. Stekning i pannan ger en randig grillyta på maten som steks.

Pannkakslagg
En pannkakslagg är en typ av stekpanna särskilt avsedd för pannkakor. Pannkakslaggen har inte högre kant än vad som behövs för att hålla kvar smeten i pannan, för att man enkelt ska komma åt att lyfta upp pannkakan med stekspaden. Liksom stekpannan är pannkakslaggen vanligtvis gjord av gjutjärn.

Plättlagg
Plättlaggen är en stekpanna speciellt avsedd för stekning av plättar. Den har flera runda mindre stekytor, vanligen sju, med en i mitten och de andra sex i ring runtomkring. Materialet är oftast gjutjärn. Precis som pannkakslaggen har den ingen egentlig kant. Stekytorna är nedsänkta några millimeter i förhållande till det omgivande materialet. Den finns i olika varianter för hjärtformade plättar och plättar med motiv.

Traktörpanna
Traktörpannan skiljer sig från en vanlig stekpanna genom att traktörpannan har en 5–7 cm hög, oftast rak, kant. Den höga kanten gör att man förutom att steka även kan koka matvaror i pannan. De flesta traktörpannor har lock. Vanligen är traktörpannan tillverkad helt i metall, så att den även kan användas i ugnen.

Stekhäll
En stekhäll, ibland kallad murbottenpanna eller muurikka, är en större stekpanna som kan användas för matlagning, antingen stående på avtagbara ben, stativ eller på vagnar kallade "sommarkök". En stekhäll kan användas med många olika värmekällor, som till exempel gasol eller öppen eld utomhus. En "muurikka" kan rengöras med kokhett vatten efter användning.

Stekhällar finns i olika storlekar och tillverkas av gjutjärn eller varmvalsat stål och är till formen svagt skålade. Denna lätt konkava form kombinerat med pannans storlek gör den till ett mellanting mellan att vara en större stekpanna och en wokpanna. En stekhäll kan användas till att steka, fritera och baka - dessutom kan en stekhäll tack vare sin lätt rundade form rymma större mängder vatten för exempelvis kokning.

Benämningen “en muurikka”, efter det finländska varumärket Muurikka, har i vardagstal kommit att bli synonymt för stekhällar, speciellt i Finland. Företaget var ett av de första att producera stekhällar under 1970-talet.

Olika material 
Aluminium 
Gjutjärn
Koppar
Rostfritt stål
Kolstål

Se även 
Wok
Munkpanna

Källor

Köksredskap
Din släktsaga

Din släktsaga är ett tv-program producerat av SVT Malmö med Marianne Söderberg som programledare, även fotografen Bo Blomberg har bidragit till programmet uppkomst. I programmet tas livsöden för de som var unga runt sekelskiftet 1900 upp. Dessa berättas med hjälp av fotografier, brev och ättlingar.

Det första introduktionsprogrammet sändes den 16 januari 2003 i SVT1, varefter tittarna uppmanades att skicka in sina släktsagor. Sedan dröjde det till den 7 oktober 2003 innan serien drog igång på riktigt. Den sändes då i SVT1. Den 19 oktober 2004 var det premiär för den andra säsongen, denna gång hade man flyttat till SVT2.

Externa länkar
Programmets webbplats
Äldre webbplats

TV-program i SVT
Genealogi i Sverige
Milan Šufflay

Milan Šufflay, född 8 november 1879 i Lepoglava, död 18 februari 1931 i Zagreb, var en kroatisk historiker och politiker av ungerskt ursprung. Han mördades 1931 av jugoslavisk hemlig polis.

Šufflays huvudområde var albanologi, läran om albaner. Åren 1913 och 1918 offentliggjorde han i Wien två böcker med titeln Acta et diplomata res Albaniae mediae aetatis illustrantia. Under en tid, då det fanns motsättningar mellan centralistiska, kungatrogna krafter (serber) och federalistiska krafter (kroater och slovener) och det rådde en antikroatisk stämning i Jugoslavien, satt Šufflay med i en kroatisk grupp i det jugoslaviska parlamentet.

Kort före den jugoslaviske kungen Alexander I:s besök i Zagreb 1931 blev flera kända personligheter i Zagreb mordhotade: Om de demonstrerade mot kungen skulle de och deras familjer få betala med sina liv. Hoten var undertecknade "För kung och fädernesland". Under tiden höll kung Alexander tal för den kungatrogna föreningen "Jugoslaviens ungdom". Där talade han för en uteslutning av de valda kroatiska representanterna ur det jugoslaviska parlamentet. Man borde därvid ha år 1928 som förebild; detta år sköt en montenegrinsk ledamot, Puniša Račić, under pågående parlamentsmöte ihjäl tre ledamöter från Kroatiska bondepartiet, ledaren Stjepan Radić samt Pavle Radić och Djuro Basariček. De kroatiska partierna avslutade då samarbetet med parlamentet i Belgrad. De ifrågasatte dock aldrig kungens auktoritet officiellt.

Regeringstrogna medier hetsade mot kroatiska intellektuella och politiker. Tidningen Naša sloga skrev den 18 februari: "Deras huvuden kommer att slås in". Samma natt, den 18 februari 1931, slogs professor Šufflay ner med en järnstång i Zagreb.

Albert Einstein och Heinrich Mann skrev efter det ett offentligt, öppet brev i New York Times, riktat till International League for Human Rights, där de uppmärksammade omständigheterna kring hans död och den jugoslaviska statens förtryck av kroaterna.

Källor 

Födda 1879
Avlidna 1931
Mördade kroatiska politiker
Albanologer
Män
Sked

En sked är ett redskap som används för ätande och servering. Skedar används oftast för att äta flytande föda, pulver, korn, gryn eller annan mat. Den består av en grund skål, skedbladet, och ett skaft. Alltefter storlek och användning skiljer man mellan matskedar, dessertskedar, teskedar, kaffeskedar, mockaskedar (för kaffe i helt små koppar), syltskedar (vilkas blad är bredare fram- än baktill), ströskedar (med runda perforerade blad, för socker), farsskedar (härstammar från Iran) med flera.

Skeden tillverkas av olika hårda material, såsom rostfritt stål, nysilver, silver, trä, horn, ben, plast, porslin och tenn. En större sked som används i matlagningen eller för att förflytta mat från serveringskärl till tallriken kallas ofta slev.

Sked ingår tillsammans med kniv (bordskniv) och gaffel i ett matbestick som används vid en måltid.

Historia 
Skedar gjorda av ben, trä, lergods eller horn är kända sedan människans äldsta tid. Under medeltiden i Sverige kom silverskedar. Medeltida skedar hade ofta mer cirkelformiga skedblad och kortare skaft än nutida skedar. Silverskedar blev tidigt en statussymbol och fungerade som penningplacering samt som dyrbar gåva vid till exempel dop och bröllop. Skedar av trä förekom i mindre rika hem sent in på 1800-talet.

Ordet "sked" med denna betydelse är belagt i svenska språket sedan 1385.

Se även 
 Skedhäck
 Skedställningen
 Skedvatten

Referenser 

Bestick
de:Essbesteck#Löffel
Cosmopolitan

Cosmopolitan är en amerikansk tidskrift riktad till kvinnor mellan 20 och 30 år. Den skriver huvudsakligen om relationer, sex, skönhet och mode. Tidskriften ges ut av Hearst Communications. Cosmopolitan grundades 1886, och fick sin nuvarande utformning under 1960-talet. Helen Gurley Brown var chefredaktör för tidningen under 32 år.

Utöver den amerikanska utgåvan finns ett antal nationella utgåvor i olika länder.

Svenska utgåvan 
Cosmopolitan utkom i mars 2001 med sitt första nummer i Sverige. 2009 togs den svenska licensen över av LRF Media. I december 2012 lades svenska Cosmopolitan ner på grund av minskande upplaga och bristande lönsamhet. 2015 återuppstod en svensk webbversion av tidningen.

Chefredaktörer 
Frank P. Smith (1886–1888)
E. D. Walker (1888)
John Brisben Walker (1889–1905)
Bailey Millard (1905–1907)
S. S. Chamberlain (1907–1908)
C. P. Narcross (1908–1913)
Sewell Haggard (1914)
Edgar Grant Sisson (1914–1917)
Douglas Z. Doty (1917–1918)
Ray Long (1918–1931)
Harry Payne Burton (1931–1942)
Frances Whiting (1942–1945)
Arthur Gordon (1946–1948)
Herbert R. Mayes (1948–1951)
John J. O'Connell (1951–1959)
Robert Atherton (1959–1965)
Helen Gurley Brown (1965–1997)
Bonnie Fuller (1997–1998)
Kate White (1998–2012)
Joanna Coles (2012–2016)
Michele Promaulayko (2016–)

Källor

Externa länkar 
 cosmopolitan.se

Amerikanska tidskrifter
Svenska damtidningar
Tidskrifter startade 1886
Pekfinger

Pekfinger () är handens andra finger, och är i allmänhet ungefär lika långt som ringfingret.

Se även 
 Fingertecken

Övre extremitetens anatomi
Zugspitze

Zugspitze är Tysklands högsta berg. Toppen ligger på 2 962,06 m ö.h. i Bayerska alperna. Bergens norra del tillhör Tyskland medan södra delen tillhör Österrike. Den första bekräftade bestigningen av berget gjordes av Josef Naus, Maier och Johann Georg Deutschl den 27 augusti 1820. Den första kvinnan att bestiga Zugspitze var Karoline Pitzner år 1853. Idag är det möjligt att med linbana komma upp till toppen, antingen med Tiroler Zugspitzbahn eller med Eibsee-Seilbahn. Man kan även åka tåg, Zugspitzbahn från Garmisch-Partenkirchen, men de sista 300 meterna sker då till fots eller med linbanan Gletscherseilbahn.

Tysklands största glaciär, Schneeferner, är belägen i närheten av bergstoppen.

Klimat 
Uppmätta normala temperaturer och -nederbörd i Zugspitze:

Referenser 

Berg i Tyskland
Bayern
Berg 2000 meter över havet eller högre
Berg i Tyrolen
Ringfinger

Ringfinger (latin: digitus anularis) är handens fjärde finger. Namnet kommer av att förlovningsring och vigselring ska sitta på vänster ringfinger (i bland annat svensk tradition). Att detta är en gammal tradition visar ett citat av Aulus Gellius, omkring 150 e.Kr.: 

Övre extremitetens anatomi
Fest

En fest, festlighet, kalas eller skiva är ett högtidligt socialt evenemang. Ett äldre ord för företeelsen är gästabud. Gästabud syftar särskilt på fest med måltid där många är inbjudna. Ordet fest är belagt i svenska språket sedan 1528 och kommer från latinet fes´tum med likvärdig betydelse, vilket är besläktat med ordet ferie.

En fest anordnas vanligtvis för att fira att en lycklig händelse eller ett årligen återkommande fenomen såsom födelsedag, midsommar eller då en stad firar årsdagen av då stadsprivilegierna utfärdades. I äldre tider har man ofta firat årliga återkommande gillen såsom skördegillen, eller efter en gemensam arbetsinsats som ett taklagsgille.  

På fester brukar i regel mat, musik och i många kulturer även alkoholdrycker förekomma. Med kalas förknippas ofta tårta.
 
Fester görs ibland med ett tema för att skapa en kraftfull helhet och nöjdare gäster. Temat går som en röd tråd i allt man gör; inbjudan, maten, drycken, atmosfär, musiken, kläder och aktiviteter/lekar. Det blir enklare för värden att bestämma alla delar i festen. Vissa, till exempel festfilosofen Ladislaus Horatius, är dock kritiska till temafester med motiveringen att temat ofta fungerar som en slags krycka, och för att det är oartigt att behandla sina gäster som invalider. 

På inbjudan till en fest anges ofta ett datum för OSA (om svar anhålles). Detta innebär att värden vill ha besked från de inbjudna om de kommer eller inte.

Mingel 
Mingel (att mingla) är när människor beblandar sig med övriga närvarande, för att under småprat bekanta sig med dem. Ordet är ett lån från engelskan där mingle betyder 'blanda sig' eller 'umgås med'.

Se även 
 Barnkalas
 Förfest
 Efterfest
 Halloween (halloweenfest)
 Kalasbyxor
 Kalaskokerska
 Kalasturnén
 Klassfest

Källor

Högtider
Nöjen
Brännvinsbord

Brännvinsbord var en äldre svensk förrättsmåltid bestående av fem delar: ett par olika sorters bröd, smör, en eller två sorters ost eller potkäs, fisk t.ex. rimmad eller gravad lax eller en sillinläggning, någon korv, rökt, spicket eller torkat kött, samt ett par-tre sorters kryddat brännvin som kummin-, malörts- och dillbrännvin. Brännvinsbordet skapades sannolikt på 1500-talet, eventuellt genom rysk influens även om det får anses tveksamt. Det hade sin storhetstid under 1700-talet och utvecklades under 1800-talets början till smörgåsbordet.

Historia
Brännvinsbordet var en måltid att samlas kring före middagen och det hade samma uppsamlingsfunktion som en fördrink med tilltugg har i vår tid. Det ingick inte i den formella middagssittningen utan intogs vanligen i ett separat rum före middagens ordinarie förrätt serverades. Brännvinsbordet dukades upp på ett mindre sidobord som en slags buffé. Det förekom att män och kvinnor åt sitt brännvinsbord var för sig, ibland i separata rum, och kvinnorna bjöds inte sällan ett mer sötat brännvin eller likör till sitt brännvinsbord. Historiskt drack man även utländskt brännvin till brännvinsbordet till exempel franskt och skotskt brännvin (det vill säga konjak och whisky). Brännvinsbordet serverades ofta flera timmar innan en middagsbjudning började i väntan på att alla gäster skulle hinna komma fram med häst och vagn. Gästerna åt stående eller sittande med tallriken i knäet eller vid ett litet bord, under det att man konverserade, spelade kort och umgicks med den man ville. Inte sällan kunde brännvinsbordet ätas under fem-sex timmar och sedan intogs middagen på två korta timmar, och därefter åkte man hem eftersom middagar vanligen hade en i förväg bestämd slutpunkt när man hämtades med häst och vagn.

Brännvinsbordet tillhörde den borgerliga måltidskulturen och saknar motsvarighet hos allmogen. Det är en unik svensk matkulturell egenhet. Många resenärer från andra länder än Sverige berättar i brev och dagböcker under 1600–1800-talet om sitt möte med det svenska brännvinsbordet som de fann ovant och oftast vämjeligt. Brännvinsbordets sammansättning var olika över landet och det hade ofta ett mycket lokalt uttryck. Rätterna varierade efter årstiden, och efter vad man lagrat i visthusbodar och skafferier. Under 1800-talet franska kulturinflytande med hors d'œuvre, smårätter och fina pastejer och så vidare kändes brännvinsbordet gammalmodigt och glömdes bort som egen måltidsform. Istället kom dess smaker att överleva som inledning på det då nya smörgåsbordet.

Brännvinsbordets smaker och funktion som måltidsinledning återfinns alltjämt i den svenska matkulturen men nu i nya former, till exempel som sill- och snapsinledningen på ett smörgåsbord eller julbord, som S.O.S. (smör, ost, sill), gubbröra, sillmacka eller matjessilltårta.

Ett bra exempel på brännvinsbord finns sedan 1955 utställt i Stockholm i Nordiska museets permanenta utställning Dukade bord.

Se även 
Smör, ost och sill
Smörgåsbord

Källor

Noter

Externa länkar
 Brännvinsbord på Köket.se (2013)
 Donald Boström: "Från brännvinsbord till smörgåsbord" (2009)

Mat och dryck i Sverige
Martin Luther King-priset

Martin Luther King-priset instiftades på Martin Luther King-dagen i januari 2004 på initiativ av riksdagsledamoten Joe Frans (s) och drivs av Equmeniakyrkan (tidigare Svenska Baptistsamfundet), Sveriges kristna råd och Kristna Fredsrörelsen. Tidigare var även Socialdemokrater för tro och solidaritet samt Afrosvenskarnas riksförbund huvudmän. 

Priset som delas ut varje år på Martin Luther King-dagen skall tillfalla en person som agerat i Martin Luther Kings anda, det vill säga arbetat för fred, icke-våld, frihet, rättvisa, jämlikhet och solidaritet. Priset delas ut sen 2005 i Stockholm på Martin Luther King-dagen som firas varje år tredje måndagen i januari.

Pristagaren får ett diplom, en biografi om Martin Luther King samt en varierande prissumma beroende på årets sponsorer. Prissumman är cirka 25 000 kronor.

Pristagare
2005 – Mikael Wiehe, musiker, sångare, textförfattare och kompositör.
2006 – Michael Williams, flyktingkonsulent inom Västerås stift.
2007 – Lian H Sakhong, burmesisk exilledare, Uppsala.
2008 – Margareta Ingelstam, fredsarbetare, Bromma.
2009 – Mariam Osman Sherifay, riksdagsledamot, Sundbyberg.
2010 – Jason Diakité musiker, artist och textförfattare från Lund.
2011 – Annika Spalde, diakon, fredsaktivist, sjuksköterska och författare från Mjölby.
2012 – Mehdi Gharbi, redaktör från Sollentuna.
2013 – Maj Britt Theorin, fredskämpe och fd europaparlamentariker.
2014 – Martin Smedjeback, ickevåldsutbildare och grundare av Ickevåldssmedjan.
2015 – Anna Libietis
2016 – Malena Ernman
2017 – Martin Schibbye
2018 – Fatemeh Khavari
2019 – Domino Kai
 2020 – Extinction Rebellion Sverige
 2021 – Goda Grannar
 2022 – Nicolas Lunabba
 2023 – Pella Thiel

Referenser

Externa länkar
Martin Luther King-priset

Priser
Fredspriser
Priser i Sverige
Priser för humanitära insatser och främjande av medborgarrätt
Priser och utmärkelser instiftade 2004
Martin Luther King-dagen

Martin Luther King-dagen firas till minne av Martin Luther King i över 100 länder. I USA är den nationell helgdag sedan 1986 och firas varje år den tredje måndagen i januari (15 - 21 januari).

USA 
Omedelbart efter mordet på Martin Luther King startades arbetet för att få en hyllningsdag. Martin Luther Kings födelsedag är den 15 januari och tredje måndagen i januari valdes för att det är i anslutning till födelsedagen. Musikern Stevie Wonder skrev låten Happy Birthday som en del av kampanjen och en namninsamling med sex miljoner namn lades fram. År 1976 togs det upp till lagförslag och 1983 skrevs protokollet på som lagstadgade dagen som nationell hyllningsdag. Den firades första gången 1986 och år 2000 hade alla stater infört den. Det är inte alla verksamheter som stänger men generellt uppmärksammas dagen som en medborgarrättsdag och skolor som har öppet kan ha mänskliga rättigheter som tema. I vissa stater kombineras dagen med firandet av sydstatsgeneralen Robert E. Lees födelsedag.

Sverige 
I Sverige delas från och med 2005 ett Martin Luther King-pris ut till en person som verkat i hans anda.

Källor

Externa länkar 
 Martin Luther King, Jr. Federal Holiday Commission at the Federal Register
 Martin Luther King, Jr. Day of Service official government site
 King Holiday and Service Act of 1994  at THOMAS
 Remarks on Signing the King Holiday and Service Act of 1994, President William J. Clinton, The American Presidency Project, 23 augusti 1994
 Works by or about United States Martin Luther King, Jr. Federal Holiday Commission på bibliotek (Worldcat)

Högtider
Temadagar i januari
Måndag
Martin Luther King
Glasbruk

Glasbruk, glashytta, är en plats för tillverkning av glasprodukter. Den består oftast av en varm och en kall del. I den varma delen, hyttan, smälts och formas glasmassan av arbetarna eller maskiner till produkterna. I den kalla delen bearbetas sedan produkterna efter kylning genom slipning, målning eller gravering till färdiga produkter.

Det har sedan 1150-talet fram till 1999 funnits ca 320 olika glasbruk och hyttor i Sverige.

Historia 
Det har tidvis tillverkats glas på kloster i Sverige sedan 1150-talet av munkar som troligen har lärt sig tillverkningen i sydligare länder.

År 1556 kom de två första glasblåsarna till Sverige från Venedig på Gustav Vasas begäran. Det var Andrea Ninquedo, som senare bytte namn till Anders Glasmakare, och Rochius Brijos. Det var dock först år 1585 som det första glasmästarskrået inrättades.

Ett av Sveriges första glasbruk startades år 1594 på Älgön i Mälaren med tysken Peter Keller som glasblåsare. Den förste svensken som fick privilegiet att starta ett glasbruk var Melchior Jung som startade Jungs glashytta år 1641 på Munklägret, nuvarande Kungsholmen, i Stockholm. När detta startades infördes det bestämmelser att det under åtta år inte fick uppföras nya glasbruk i Sverige och inget utländskt glas fick föras in.

År 1740 startade Limmareds glasbruk och samma årtionde även Kosta glasbruk, och det är nu som den svenska glasindustrin sätter fart. Glasbruket i Limmared är det äldsta glasbruk i Sverige som fortfarande är i drift.

Se även
Bruk
Lista över glasbruk i Sverige

Referenser

Vidare läsning

Glas
Glasriket