kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sveriges liberala parti

Sveriges liberala parti var ett politiskt parti som 1923-1934 fungerade som partiorganisation för Liberala riksdagspartiet.

Det bildades under Frisinnade landsföreningens landsmöte den 27 maj 1923. Frågan om rusdrycksförbud sprängde detta parti, även om det även fanns andra faktorer, till exempel personfrågor, som medverkade. Den förbudsovilliga minoriteten med tyngdpunkt i södra Sverige utträdde ur partiet och bildade Sveriges liberala parti efter att landsmötet beslutat att fortsatt verka för förbud, trots att en majoritet av väljarna vid folkomröstningen om rusdrycksförbud i Sverige sagt nej till detta.

Partiet slogs 1934 ihop med Frisinnade landsföreningen under namnet Folkpartiet.

Partiledare 
1923 - 1930 Eliel Löfgren
1930 - 1933 Ernst Lyberg
1933 - 1934 Karl Andersson

Liberalerna (Sverige)
Historiska liberala partier
Historiska svenska riksdagspartier
Politiska partier bildade 1923
Politiska partier upplösta 1934
Frisinnade landsföreningen

Frisinnade landsföreningen var ett liberalt politiskt parti som fungerade som partiorganisation för riksdagspartiet Liberala samlingspartiet 1902–1923 och Frisinnade folkpartiet 1924–1934. Det bildades av bland andra Gustav Rosén och var till stora delar en omorganisation av Sveriges Allmänna Rösträttsförbund.

Partiet splittrades 1923 på frågan om spritförbud då förbudsmotståndarna bröt sig ur partiet och bildade Sveriges liberala parti. Frisinnade landsföreningen slogs 1934 samman med Sveriges liberala parti under namnet Folkpartiet.

Partiledare (formellt ordförande i förtroenderådet) 
 Ernst Beckman, 1902–1914
 Axel Schotte, 1914–1917
 Daniel Persson i Tällberg, 1917–1919
 Raoul Hamilton, 1919–1923
 Carl Gustaf Ekman, 1923–1934 (deltog inte i arbetet 1933–1934)
 David Bergström fungerade som ordförande 1933–1934
 Ola Jeppsson, 1934

Se även
Frisinne

Liberalerna (Sverige)
Historiska liberala partier
Historiska svenska riksdagspartier
Riksdagsparti

Ett riksdagsparti är ett politiskt parti som är representerat i en riksdag. Särskilt i historiska sammanhang används begreppet synonymt med begreppet riksdagsgrupp, men det kan också avse partiorganisationen som helhet för ett parti som har vunnit mandat i riksdagen.

Läs mer om politiska partier i Sverige för en närmare beskrivning av partier i Sveriges riksdag.

Referenser 

Partiväsen
Svenska riksdagspartier
Samlingsregering

En samlingsregering eller samlingsministär är en regering som bildas av representanter från alla eller de flesta av de politiska partierna i parlamentet. Detta sker vanligen vid ett krig eller annan krissituation.

Samlingsregeringar i olika länder

Frankrike 
Frankrikes provisoriska regering som regerade efter andra världskriget (från 1944 till 1946) dominerades av kommunistpartiet (PCF), socialistpartiet SFIO och det av Georges Bidault grundade kristdemokratiska MRP.

Israel
Staten Israel har haft flera samlingsregeringar, där det israeliska arbetarpartiet och högerpartiet Likud bildat koalition.

Kanada
Newfoundland hade samlingsregering under första världskriget. De konservativa frågade även liberalerna om de inte kunde vara med och styra Kanada med samlingsregering, men liberalerna sa nej. Under andra världskriget gick det konservativa partiet under namnet National Government i samband med valet 1940.

Luxemburg
Luxemburg hade samlingsregering under första världskriget. Den bildades 1916. En samlingsregering i Luxemburg bildades också i november 1945, i kampen för att få landet på fötter efter igen andra världskriget, och den satt fram till 1947.

Schweiz

I Schweiz är samlingsregering standard sedan 1959. De fyra största partierna i Förbundsförsamlingen bildar alltid regering.

Storbritannien
Storbritannien hade samlingsregering under första världskriget, stora depressionen och andra världskriget.

Sverige
I Sverige har samlingsregeringar bildats under unionskrisen med Norge 1905 (Regeringen Lundeberg) och i samband med andra världskriget (Regeringen Hansson III från 13 december 1939 till 31 juli 1945).

USA
Under det amerikanska inbördeskriget satt republikanen Abraham Lincoln sin andra period som USA:s president med demokraten Andrew Johnson som vicepresident.

Österrike
Österrike hade samlingsregeringar 1918 och 1919 under Karl Renner och från 1945 till 1947 med socialdemokrater, konservativa och kommunister, under svårigheterna efter första och andra världskriget.

Se även 
 Politisk samling
 Stor koalition

Referenser 

Regeringar
Litteraturåret 1939



Händelser
27 juli – Gösta Knutsson utkommer med första boken om Pelle Svanslös.

Utan datum 
 Den tjeckoslovakiske surrealisten Jindřich Heisler utger sitt första arbete, med fem teckningar av Toyen och omslag av Jindřich Štyrský. Verket tillägnas André Breton och är författat på tyska, Nur die Turmfalken brunzen ruhig auf die 10 Gebote.

Priser och utmärkelser
Nobelpriset: Frans Eemil Sillanpää, Finland
De Nios Stora Pris – Vilhelm Moberg
Svenska Akademiens stora pris – Hjalmar Gullberg

Nya böcker

0 – 9
100 dikter, ett urval ur sex versböcker av Hjalmar Gullberg

A – G
Bara Alberte av Cora Sandel
Bara en mor av Ivar Lo-Johansson
Barbara av Jørgen-Frantz Jacobsen
Den befriade människan av Pär Lagerkvist
Det enkla och det svåra av Harry Martinson
Eldtema av Artur Lundkvist
Elpidi av Vilhelm Ekelund 
Finnegans Wake av James Joyce
Gamla gudar av Bo Bergman
Gilles av Pierre Drieu la Rochelle
Giv oss jorden av Vilhelm Moberg

H – N
Ikarus flykt av Artur Lundkvist
Klyftan av Emil Hagström
Kungens rosor av Moa Martinson
Muren av Jean-Paul Sartre

O – U
Ocke, Nutta och Pillerill av Elsa Beskow
Pelle Svanslös på äventyr av Gösta Knutsson
Seger i mörker av Pär Lagerkvist
Smaragden av Josef Kjellgren
Som det brukar vara av Thorsten Jonsson
Statister av Jan Fridegård
Sällskap för en eremit, essäer av Frans G. Bengtsson
Tio små negerpojkar av Agatha Christie

V – Ö
Vredens druvor av John Steinbeck

Födda
15 januari – Per Ahlmark, svensk författare m.m.
27 januari – Monica Zak, svensk författare.
28 januari – Dag Peterson, svensk författare och konstnär.
3 februari – Kjell Ringi, svensk konstnär, skulptör och författare.
29 mars – Lennart Frick, svensk författare, journalist, kritiker och förlagsman.
3 april – Sölve Rydell, svensk författare.
9 april – Berit Gullberg, svensk författare och teaterförläggare.
13 april – Seamus Heaney, irländsk författare, nobelpristagare 1995.
20 april – Peter S. Beagle, amerikansk författare.
4 maj – Amos Oz, israelisk författare, professor och samhällsdebattör.
27 maj – Håkan Boström, svensk författare.
6 juli – Leif Zern, svensk teaterkritiker och författare.
24 juli – Claude Kayat, tunisisk-svensk författare, dramatiker och konstnär.
14 augusti – Carl Johan Bernhard, svensk författare.
16 september – Breyten Breytenbach, sydafrikansk författare och konstnär. 
3 oktober – Göran Sonnevi, svensk lyriker och översättare.
4 oktober – Jackie Collins, amerikansk författare, skådespelare och producent.
18 november – Margaret Atwood, kanadensisk författare.
24 november – Marit Paulsen, svensk författare och politiker.
27 november – Teddy Gummerus, svensk författare, kulturjournalist och litteraturkritiker.

Avlidna
28 januari – William Butler Yeats, 73, irländsk dramatiker och poet, nobelpristagare 1923.
25 maj – Ellen Jolin, 84, svensk författare, målare och grafiker.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Litteraturåret 1936



Priser och utmärkelser
Nobelpriset – Eugene O'Neill, USA

Nya böcker

A – G
Barmhärtighet av Jan Fridegård
Borta med vinden av Margaret Mitchell
Drakblod av Artur Lundkvist
Död på krita av Louis-Ferdinand Céline
För lite av Karin Boye

H – N
De levande av Ayn Rand
Katrina av Sally Salminen
Mannen utan själ av Pär Lagerkvist
Mor gifter sig av Moa Martinson
Nattens broar av Artur Lundkvist

O – U
Se dig inte om! av Eyvind Johnson
Skott i vattenlinjen av Josef Kjellgren
Skuggan över Innsmouth av H.P. Lovecraft
Skymningssagor av Gustav Sandgren
Sorgen och stjärnan av Gunnar Ekelöf
Statarna (del 1) av Ivar Lo-Johansson
Stora pengar av John Dos Passos
Stunder i trädgården av Hermann Hesse
Tack för himlastegen av Jan Fridegård

V – Ö
Våldsam skörd av John Steinbeck
Vägen ut av Harry Martinson

Födda
8 januari – Hans Nestius, svensk författare och journalist.
28 januari – Ismail Kadare, albansk författare.
11 februari – Per Clemensson, svensk författare.
13 februari – Mona Kalin, svensk författare.
1 mars – Jean-René Huguenin, fransk författare
5 mars – Margareta Ekarv, svensk författare.
9 mars – Allan Rune Pettersson, svensk författare
21 mars – Ronny Ambjörnsson, svensk idéhistoriker och författare.
28 mars – Mario Vargas Llosa, peruansk författare, nobelpristagare 2010.
29 april – Alejandra Pizarnik, argentinsk poet.
17 april – Henrik Liljegren, svensk diplomat, talskrivare och författare.
13 maj – Heidi von Born, svensk författare och översättare.
17 maj – Lars Gustafsson, svensk författare och filosof.
14 juni – Irmelin Sandman Lilius, finlandssvensk författare.
3 augusti – Gösta Ågren, finlandssvensk poet, regissör och översättare.
27 augusti – Kaj Fölster, svensk författare och socionom.
5 september – Knuts Skujenieks, lettisk författare, journalist och översättare.
10 september – Peter Lovesey, brittisk kriminalförfattare.
26 september – Gösta Friberg, svensk författare och översättare.
5 oktober – Václav Havel, tjeckisk författare och politiker.
15 november – Wolf Biermann, tysk vissångare och författare.

Avlidna
18 januari – Rudyard Kipling, 70, brittisk författare och poet, nobelpristagare 1907.
18 juni – Maksim Gorkij, 68, rysk författare.
15 augusti – Grazia Deledda, 64, italiensk författare, nobelpristagare 1926.
19 augusti – Federico García Lorca, 38, spansk författare (mördad).
28 november – Pedro Muñoz Seca, 57, spansk författare (mördad).
10 december – Luigi Pirandello, 69, italiensk författare, nobelpristagare 1934.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Karl Ulfsson (Ulvätten)

Karl Ulfsson, också känd som Junker Karl, död 1260, var son till jarlen Ulf Fase, och omnämns i Erikskrönikan som junker Karl. Han var folkung, och därmed i opposition mot Birger jarl, även om han inte deltog i slaget vid Herrvadsbro. Karl Ulfsson testamenterade ett flertal gårdar i Sverige till Tyska orden. 

Karl sägs ha gått i en frivillig landsflykt p.g.a. sin dåliga relation till Birger jarl, och blev medlem i Tyska orden i Livland. Han skall ha stupat ogift, i Tyska ordens slag vid Durben, Kurland den 13 juli 1260.

Se även
 Ulvätten
 Folkungar

Referenser
3. Slaget blev ett pinsamt fiasko för Tyska orden | SvD https://www.svd.se/slaget-blev-ett-pinsamt-fiasko-for-tyska-orden

Födda okänt år
Avlidna 1260
Män
Svenska militärer under 1200-talet
Personer som stupat i strid
Natt

Natt är i astronomisk bemärkelse den tidsperiod då solen befinner sig under horisonten på en viss longitud. Solljusets brytning (refraktion) i atmosfären gör att det råder skymning respektive gryning även då solen står så pass långt ner som till 18 grader under horisonten. Det är tillräckligt ljust för att man med normal syn skall kunna läsa åtminstone lite större skrift om solen står mindre än 6 grader under horisonten och först när solen är mer än 18 grader under horisonten når inget solljus fram alls.

Avgränsning och användning

Nattens längd varierar mycket beroende på årstid och vilken latitud man befinner sig på. Den längsta möjliga natten, som varar från något dygn till knappt ett halvår beroende på latitud kan upplevas i polarregionerna norr om norra polcirkeln respektive söder om södra polcirkeln och kallas då polarnatt. 

På natten sover de flesta, även om vissa yrken, såsom till exempel polis, läkare eller brandmän, alltid måste finnas till hands och människor verksamma inom dessa yrkesområden får därför jobba skift. Även om de flesta förskolor ("dagis") är stängda, finns det vissa särskilda nattöppna förskolor, så kallade "nattis".

När man talar om natten en viss veckodag, exempelvis lördagsnatt, avses i allmänhet natten efter denna dag, i exemplet natten mot söndag.

Natten förknippas ofta med övernaturliga fenomen och brottslighet.

Folktro 
Natten är förknippad med en stor mängd folkliga övernaturliga föreställningar. På natten härskar onda väsen medan gryningen, och ljuset driver bort dem. Att troll spricker när de träffas av solstrålar och att vampyrer inte kan vistas i ljuset är vanliga motiv i sagor och populärkultur. Spöktimmen eller midnattstimmen (timmen efter midnatt) är särskilt förknippad med övernaturliga fenomen som spöken och gengångare. Vid den tiden kunde man enligt folktron även sluta kontrakt med djävulen.

Se även 
 Dag
 Dygn
 Sömn

Källhänvisningar

Externa länkar

Natt
Bostad

En bostad är ett hus, ett rum eller en lägenhet som en eller flera människor stadigvarande bor i. En bostad innehåller vanligen utrymmen för matlagning, hygien och sömn. Därtill ofta utrymmen för umgänge, familjeliv och högtidligare tillfällen. Som bostadshus definieras oftast hus där minst halva arean är avsedd som bostadsutrymme. Under bondesamhällets era var det vanligt, även hos de fattigare, att en särskild "kammare" avdelades för högtidligheter av så vitt skilda slag som barnafödsel och bröllop. 

En blandning mellan en bostad och en lokal kallas bokal.

Bostäder kategoriseras även utifrån upplåtelseform, såsom hyresrätt, bostadsrätt, äganderätt (småhus etc), kooperativ hyresrätt, ägarlägenhet med mera.

Bostäder i Sverige 
Några av boendeformerna i Sverige är:
 Eget enfamiljshus
 Hyreslägenhet
 Bostadsrättslägenhet
 Ägarlägenhet
 Andelslägenhet
 Bokal

Se även 
Hem
Hushåll
Folkbokföring
Bostadsområde
Bostadsmarknad
Bostadspolitik

Externa länkar 
Värdet på bostadsstocken i Sverige 1800-2000 - Portalen för historisk statistik

Referenser
Infanteri

Infanteriet eller, ålderdomligare, fotfolket eller fotsoldat är det truppslag inom en armé som traditionellt strider till fots. Historiskt sett har infanteriet även förflyttat sig till fots, men genom tiderna har infanteri också använt transportmedel som hästar, pansarfordon, lastbilar och terrängbilar, tåg, flygplan eller helikoptrar - se cykelinfanteri, motoriserat infanteri och mekaniserat infanteri. Själva beteckningen infanteri eller infanteriregemente började man använda under 1600-talet.

Den vapentekniska utvecklingen i världen har förändrat begreppet infanteri, och det kan i vissa fall vara svårt att åtskilja infanteri, "mekaniserade enheter" och pansartrupper.

Historik
Infanteriet särskilde sig under antiken från andra vapenslag, som häststridsvagnar, kavalleri och belägringsvapen. Antikens Grekland och romerska riket hade infanteri med avancerad utrustning och taktik. Under medeltiden började infanteriet i Europa använda pikar för att bekämpa beridna fiender. Musköter med bajonetter utvecklades under tidigmodern tid till ett universellt vapen som var överlägset kavalleriet, och därmed blev infanteriet det dominerande truppslaget fram till andra världskriget, då pansarfordon började dominera slagfältet.

Se även 

 Grenadjär
 Dragoner
 Infanteriet
 Husar
 Kombattant
 Milis
 Militärpolis

Externa länkar 

 
Truppslag
Rikissa Magnusdotter

Rikissa Magnusdotter, född 1285/1287, död 17 december 1348, var en svensk prinsessa, dotter till Magnus Ladulås och Helvig av Holstein, samt klarissa och abbedissa vid Sankta Klara kloster i Stockholm från 1335. Hon anses vara begravd tillsammans med sina föräldrar i Riddarholmskyrkan i Stockholm.

Rikissa blev vid sex års ålder överlämnad av sin far till klostret och inträdde i dess orden. Hennes invigning innefattade stora festligheter med torneringar där bland annat hennes bror Birger dubbades till riddare. De religiösa ceremonierna ska dock ha begränsats på grund av hennes ålder. Enligt Anteckningar om svenska qvinnor från 1864 förde hon med sig en stor hemgift till klostret: "gåfvobref på gårdar, hemman, qvarnar och andra lägenheter, jemte en hop dels bebyggda, dels obebyggda tomter, samt holmar, gärden och betesmarker, deribland norrmalms i Stockholm, dem konungen tillförsäkrade klostret till oinskränkt egendom". Vid vuxen ålder vigdes hon till abbedissa.

Enligt en fantasifull 1600-talstradition skall Rikissa vid sin överlämning till klostret fört med sig en guldkedja, som hon behöll och sedan bar under sin tid som abbedissa. Efter hennes död skall den gått i arv mellan klostrets abbedissor, för att till sist behållas av Anna Reinholdsdotter Leuhusen då klostret upplöstes vid reformationen 1523. Kedjan är förvisso troligen från Rikissas tid, men har sannolikt förvärvats av henne efter utträdet ur klostret.

Referenser

Källor 
 Christer Engstrand: Sverige och dess regenter under 1000 år
 

Svenska prinsessor
Bjälboätten
Födda 1280-talet
Avlidna 1348
Kvinnor
Svenska medeltida abbedissor
Personer i Sverige under 1300-talet
Gregers Birgersson

Gregers Birgersson, herr Gregers, riddare, första gången omnämnd 1272, död 15 januari 1276 var en svensk godsägare i Ängsö, i Västmanland och Arnö, nuvarande Biskops-Arnö i Uppland. Han var son till Birger jarl och född utanför äktenskapet av en okänd kvinna. Han räknas som stamfar till den släkt som i historievetenskaplig litteratur kallas Bjälboättens oäkta gren (ibland Folkungaättens oäkta gren), som tidigare antogs vara identisk med ätten Läma.

Uppgiften att Birger jarl hade en son född utanför äktenskapet finns i en numer förlorad isländsk annal som den danske 1600-talshistorikern Otto Sperling citerade. Den bekräftas av en urkund 27 mars 1272, utfärdad av »G quondam ducis filius, där han bytte gods i Baldastad i Närke, mot Ängsö i Västmanland.

Gregers Birgersson var gift med en till namnet okänd kvinna som ägde gods i Södermanland.

Barn:
Knut Gregersson
Magnus Gregersson 
Karl Gregersson (Bjälboättens oäkta gren) till Salsta, ägde Salsta i Tensta socken i Norunda härad, barnlös, begravd i Uppsala domkyrka
Dotter, gift med Filip Ingevaldsson (Örnsparre)
Dotter med okänt namn, möjligen var hon mor till drotsen Mats Kettilmundsson.

Gregers begravdes hos franciskanerna i Uppsala. I dagens Uppsala ligger resterna av klostret i kvarteret Torget vid Klostergatan/Östra Ågatan. Man har grävt ut klostret och funnit flera gravar.

Se även
Bjälboätten

Referenser

Noter

Svenska riddare
Avlidna 1276
Bjälboätten
Män
Födda okänt år
Personer i Sverige under 1200-talet
1120

1120 (MCXX) var ett skottår som började en torsdag i den julianska kalendern.

Händelser

November 
25 november – Det vita skeppet förliser i Engelska kanalen.

Okänt datum 
Detta år görs en förteckning (nu förvarad i Florens) över de svenska biskopssätena, vari omnämns Skara, Linköping, Tuna, Strängnäs, Sigtuna och Västerås. 
Byggandet av kyrkan Saint-Front i Périgueux påbörjas.

Födda 
Erik den helige, kung av Västergötland från 1150 och av hela Sverige 1156–1160 (född omkring detta år).
Ludvig VII, kung av Frankrike 1137–1180.
Ioveta av Bethany.
Urban III, född Uberto Crivelli, påve 1185–1187 (född omkring detta år).

Avlidna 
25 november – William Adelin, son till kung Henrik I av England.
Botvid, Södermanlands apostel, (mördad på Rogö i Södermanlands skärgård).
Ingegerd Haraldsdotter, drottning av Danmark 1086–1095 (gift med Olof Hunger) och av Sverige 1105–1118 (gift med Filip).
Roscelin av Compiègne, fransk teolog och filosof.

Externa länkar
Ingeborg Birgersdotter (Bjälboätten)

Ingeborg Birgersdotter, född omkring 1253, död 30 juni 1302, begravd i Mölln, var en hertiginna av Sachsen-Lauenburg, gift med Johan I av Sachsen-Lauenburg. Hon var dotter till svenske riksföreståndaren jarl Birger Magnusson och prinsessan Ingeborg Eriksdotter av Sverige.

Ingeborg Birgersdotter har fordom pekats ut som dotter till svenske kung Erik den läspe och halte. Detta beror på att hon i samtida tyska källor betecknas som filiam regis Suecie och filia Regis Sweonum. Hans Gillingstam har i sin uppsats "Utomnordiskt och nordiskt i de äldsta svenska dynastiska förbindelserna" (Personhistorisk tidskrift 1981, s. 2) påvisat att uppgiften om att hertig Johans av Sachsen-Lauenburg gemål Ingeborg var dotter till den 1250 avlidne svenske kungen Erik "läspe och halte" torde kunna korrigeras till att hon i stället var dotter till dennes syster Ingeborg i hennes äktenskap med Birger jarl.

Ingeborg Birgersdotter gifte sig omkring 1270 med hertig Johan I av Sachsen-Lauenburg (död 1286). Paret fick följande barn:

Helene av Sachsen-Lauenburg (omkring 1272–1337), gift 1. med greve Günther IX av Schwarzburg-Blankenburg (död 1289), gift 2. med greve Adolf VI av Holstein (död 1315)
Elisabeth av Sachsen-Lauenburg (omkring 1274–1306), gift med hertig Valdemar av Schleswig (död 1312)
Johan II av Sachsen-Lauenburg (omkring 1280–1322), hertig av Sachsen-Lauenburg
Albrecht I av Sachsen-Lauenburg (omkring 1281–1308), hertig av Sachsen-Lauenburg
Erik I av Sachsen-Lauenburg (1280/1282–1361), hertig av Sachsen-Lauenburg (en ättling var Katarina av Sachsen-Lauenburg, gift med Gustav Vasa och mor till Erik XIV)
Sophie av Sachsen-Lauenburg (död 1319), priorinna i Plötzkau

Litteratur
Cronica Principum Saxonie, MGH SS XXV, sida 476
Annales Lubicenses 1302, MGH SS XVI, sida 418
Hans Gillingstam, "Utomnordiskt och nordiskt i de äldsta svenska dynastiska förbindelserna", Personhistorisk tidskrift 1981 s. 2

Kvinnor
Personer i Sverige under 1200-talet
Bjälboätten
Födda 1253
Avlidna 1302
Erik Karlsson (Örnfot)

Erik Karlsson Örnfot, känd 1362-1390, var riksråd, riddare, hövitsman i Rumlaborgs län, på Öland  och i  Östergötland.
 
Ätten Örnfot tillhörde sedan gammalt det svenska högfrälset med avsevärda egendomar i Småland, Östergötland och Mälarlandskapen. Motivet på deras vapensköld var ett avhugget rovfågelben med fyra spretande klor och hjälmen var prydd med två uppåtvända rovfågelben.

Han dubbades till riddare, sannolikt vid det stora riddarslaget i Uppsala domkyrka, som följde efter Albrekts "kungaval" vid Mora stenar. Erik Karlsson hade gods i Aska härad, Björkekinds härad, Bråbo härad (i Ströja och i Jursla by, båda i Kvillinge socken), Finspånga läns härad, Söderköpings stad i Östergötland, Stranda härad i Småland, Siende härad i Västmanland, Hakarp i Jönköping, Tveta härad, Vista härad, samt på Öland, där han en tid verkade som hövitsman.

År 1363 dömdes Erik Karlsson, som medlem i upproret mot Magnus Eriksson, tillsammans med några andra stormän, att enligt landslagen bli förlustiga "jord, gods och liv" för att de "gjort försåt att konungen fånga eller döda". Konungen var Magnus Eriksson med sönerna Erik och Håkan. 

Men Erik Karlsson avrättades inte, förmodligen gick han i landsflykt eftersom han senare nämns som att han återvänt till Sverige:
Erik Karlsson var medhjälplig till att Albrekt av Mecklenburg blev svensk kung, varmed han fick återvända och liksom de övriga medlöparna i Sverige, belönades han efter den lyckade kuppen mot Stockholm och östra Sverige, med höga utmärkelser och ämbeten, och 26 juni 1365 nämns Sune Håkansson i Diplomatarium Fennicum: 

1365 nämns Erik Karlsson som fogde av Stockholm:

Fotnoter

Källor
Svenska medeltidsvapen I, II, av Jan Raneke 1982
Sten Engström: Bo Jonsson och Karl-Erik Löfqvist: Om riddarväsen och frälse i nordisk medeltid

Svenska riksråd
Svenska riddare
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Personer i Sverige under 1300-talet
Bengt Birgersson (Bjälboätten)

Bengt Birgersson, född 1254 död den 25 maj 1291, biskop i Linköping. Han var son till Birger jarl och Ingeborg Eriksdotter (modern dog samma år som Bengt föddes).

Bengt var först ärkedjäkne vid domkyrkan i Linköping 1269, var från 1275 innehavare av ett prebende vid Uppsala domkyrka, beläget i Tierps socken. Han omtalas i ett brev 1277 som kansler till sin bror, Magnus Ladulås. År 1284 upphöjdes han till hertig av Finland i samband med att hans bror Magnus Ladulås gav sin äldste son konunganamn, och sin yngre son hertigtitel.

1286 valdes Bengt Birgersson till biskop i Linköpings stift.

I Linköpings biskopskrönika från 1523 (Scriptores rerum suecicarum medii ævi) får han eftermälet: "til Linköpingz kirkio sent komber hans like. Misskunne honom Gud i hemmerijke."

Minst två av hans testamenten finns bevarade från 1287 och 1289.

Se även
Lista över biskopar i Linköpings stift 
Sveriges hertigdömen

Noter

Tryckta källor 
 

Födda 1254
Avlidna 1291
Birgersson, Bengt
Svenska präster under 1200-talet
Män
Svenska hertigar
Bjälboätten