kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Roxen

Roxen är en sjö i Linköpings och Norrköpings kommuner i Östergötland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Motala ström. Vid provfiske har en stor mängd fiskarter fångats, bland annat abborre, björkna, braxen och gärs.

Att Roxen är en typisk näringsrik slättsjö återspeglas av det mycket rika fågellivet. Största djupet är inte mer än 8 meter och medeldjupet cirka 4,7 meter. Sjöns grundhet leder till att vågorna på Roxen blir extremt krabba (korta och höga) och svårforcerade, vilket många rutinerade havsseglare fått erfara vid blåsigt väder. På grund av de flacka omgivningarna är dessutom detta blåsiga väder en relativt vanlig företeelse. Sjön har i väster en bredd på cirka 6 kilometer och möter där Motala ström, Svartån samt Stångån med Kinda kanal, i den sydligaste viken norr om Linköping. Roxen avsmalnar mot öster till en långsträckt vik, från vars östligaste ände, vid Norsholm, Motala ström fortsätter norrut mot sjön Glan.

Göta kanal går genom sjön från Norsholm till Berg.

Ett 4 170 hektar stort område av västra Roxens öppna vatten och strandområden är sedan den 19 november 2001 skyddat under Ramsarkonventionen.

Den rödlistade fiskarten asp finns i sjösystemet.

Vid sjöns norra strand ligger fritidshusområdet Göten.

Delavrinningsområde 
Roxen ingår i delavrinningsområde (648659-149242) som SMHI kallar för Utloppet av Roxen. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 744 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Motala Ström mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (26 procent) och jordbruk (33 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 3 procent av avrinningsområdet.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Björkna
 Braxen
 Gärs
 Gädda
 Gös
 Karpfisk obestämd
 Lake
 Löja
 Mört
 Nors

 Sarv
 Siklöja
 Stensimpa
 Sutare
 Vimma

Galleri

Se även 
 Lista över insjöar i Linköpings kommun
 Lista över insjöar i Norrköpings kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Motala ströms avrinningsområde
Insjöar i Östergötland
Insjöar i Linköpings kommun
Insjöar i Norrköpings kommun
Ramsarområden i Sverige
Göta kanal
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Insjöar i gravsänkor
Romersk mytologi

Den romerska mytologin ärvdes till stor del från den etruskiska mytologin med åtskilliga lån från grekisk mytologi.

Legenden om Roms uppkomst 

Enligt legenden fördrevs en konung av sin bror någon gång i tiden, och hans enda dotter tvingades bli prästinna - en vestal. Prästinnorna i Vestas tempel var tvungna att vara oskulder, men krigsguden Mars förförde den nya och hon födde tvillingar. Som straff blev barnen satta att dö i floden Tibern, och kvinnan murades in i templet. Enligt myten råkade en varghona komma förbi. Hon tog hand om barnen, gav dem di och omvårdnad så att de överlevde. En dag kom en herde förbi vargens håla, upptäckte pojkarna och tog dem med hem till sig för att uppfostra dem. Så blev det känt till vilken släkt de hade sin börd, och att de hette Romulus och Remus. Kring floden Tibern fanns vid den här tiden sju större kullar. Romulus och Remus byggde en stad, Rom, på en av dessa kullar. Romulus sade vid stadens grundande att ingen någonsin skall korsa dess gränser och i så fall bli dödad: men sedan hoppade Remus över gränsen och blev omgående ihjälslagen. Varpå Romulus tog på sig att bli den förste av Roms sju kungar. Den romerska tideräkningen började när staden var färdigställd, enligt gängse tideräkning år 753 f.Kr.

Tempel i Rom 
 Concordiatemplet tillägnat Concordia
 Janustemplet tillägnat Janus
 Saturnustemplet tillägnat Saturnus
 Venus och Romas tempel tillägnat Venus och Roma
 Vestatemplet tillägnat Vesta
 Volcanal tillägnat Vulcanus

Gudar 

 Aesculapius - Läkemedlets gud
 Amor - Kärlekens gud
 Apollo - Ljusets, konsternas, bågskyttets, och helandets gud
 Bacchus - Rusets och vinets gud
 Caelus - Himlens gud
 Dis - Döds- och underjordsgud 
 Janus - Vardandets gud
 Jupiter - Högsta guden 
 Mars - Krigets gud
 Merkurius - Handelns och köpmännens gud
 Neptunus - Havets gud
 Pluto - Underjordens gud
 Plutus - Rikedomens gud
 Portunus - Hamnarnas gud
 Quirinus - Gud över försvar och staten
 Saturnus - Jordbrukets gud
 Terminus - Gränsernas beskyddare
 Vulcanus - Smidets gud

Gudinnor 

 Aurora - Morgonrodnadens gudinna
 Bellona - Krigets gudinna
 Ceres - Sädesgudinnan
 Concordia - Endräktens gudinna
 Diana - Jaktens gudinna
 Discordia - Osämjans gudinna
 Fama - Ryktets bevingade gudinna
 Flora - Vårens gudinna
 Fortuna Turens/lyckans gudinna 
 Juno - Högsta gudinnan
 Justitia - Rättvisans gudinna
 Luna - Mångudinna
 Maia Maiestas - Växandets gudinna
 Minerva - Visdomens gudinna
 Proserpina - Växtlighetens gudinna
 Securitas - Säkerhetens gudinna
 Spes - Hoppets gudinna
 Venus - Kärlekens gudinna
 Veritas - Sanningens gudinna
 Vesta - Eldens gudinna
 Victoria - Segerns gudinna

Di indigetes 
Di indigetes ("infödda gudar") var en grupp av gudar som inte var inkomna från andra kulturer (di novensides). De flesta var mycket ringa gudar. Ops, Janus och Quirinus var några av de viktigaste di indigetes.

Se även 
 Grekisk mytologi
 Romersk religion
 Romerska riket
 Roms historia
 Demokrati

Externa länkar
 

Romersk religion
Remmalag

Remmalag är en hästdragen åkvagn där passagerarna sitter i två längsgående rader med ryggarna mot ett ryggstöd i mitten.

Visingsö är känt för remmalag. Remmalagen dök upp på ön i slutet av 1800-talet då ångbåtsrederierna började göra lustturer till Visingsö.

Remmalag fanns tidigare även i Medevi.

Referenser

Hästfordon
Visingsö
Rit

Rit är en religiös form av ceremoni. En del riter i Sverige, som har kristen tradition, kan till exempel vara vigsel, dop, konfirmation mm. En fastställd ordning för en förrättning, till exempel en gudstjänst, kallas ritual. Många kulturer har övergångsriter, som utförs när ett livsskede förmodas gå över till ett annat.

Riter inom liturgi och kyrkorätt 
Med begreppet rit avses inom liturgivetenskapen och katolsk kyrkorätt även något väsentligt vidare, nämligen en historiskt konstituerad liturgisk tradition, vanligtvis kopplad till något av de patriarkala sätena. I denna bemärkelse är det som man talar om västliga eller latinska riter å ena sidan (och därmed om västliga kyrkor) och om grekisk, östlig eller orientalisk rit å den andra (och därmed om de östliga kyrkorna). I Katolska Kyrkan återfinns såväl de latinska riterna (varav den romerska är i särklass störst) som olika grekiska/östliga riter. I de ortodoxa kyrkorna finns endast olika östliga riter. 

Bägge ritfamiljerna inrymmer varianter: Inom de latinska riterna finns förutom den romerska riten, olika riter som antingen är knutna till ett enskilt stift (eller annat geografiskt område), till exempel ambrosiansk och mozarabisk rit, eller utmärker en viss religiös orden (till exempel dominikanordens eller kartusianordens respektive rit). Inom den östliga ritfamiljen finns också flera riter, till exempel kaldeisk rit, bysantinsk rit, koptisk rit och syro-malabarisk rit.
Ryggradsdjur

Ryggradsdjur eller vertebrater (Vertebrata) är en understam bland ryggsträngsdjuren som har ett skyddande hölje av kalciumfosfat runt ryggsträngen. Ryggradsdjuren har ett endoskelett, vilket innebär ett skelett som är inneslutet i kroppen, till skillnad från exoskelett, vilket är vanligt hos exempelvis leddjuren.

Enligt ITIS ingår i denna understam överklassen käklösa fiskar, samt de övriga klasserna benfiskar, broskfiskar, kräldjur, fåglar, groddjur och däggdjur. Ibland sammanfattas de fyra klasser som i namnet inte förfogar över ordet fiskar i en överklass med det vetenskapliga namnet Tetrapoda.

Evolution 
Enligt olika molekylära klockor skulle ryggradsdjuren ha uppstått innan den kambriska explosionen, men ännu har inga bevis för detta hittas i form av fossil. De tidigaste organismerna vilka har tolkats som ryggradsdjur kommer från den berömda Chengjiang-faunan, en kinesisk lagerstätte från äldre kambrium (atdaban), vilket är för ungefär 530 miljoner år sedan. Det är omineraliserade fossil av de två släktena Haikouichtys och Myllokunmingia, vilka har tolkats som nära släkt med nejonögonen. Det tidigaste mineraliserade ryggradsdjuret heter Anatolepis och har hittast i bergarter från den mellersta delen av yngre kambrium, på Laurentia. De tidigaste konodonterna har man hittat i bergarter som är ungefär lika gamla. De dog dock ut i slutet av trias, för cirka 200 miljoner år sedan, och är inte någon förfader till dagens ryggradsdjur. Till skillnad från Anatolepis var konodonterna kosmopolitiska.

De ryggradsdjur som finns idag tros ha utvecklats från andra tidiga ryggradsdjur, så som Sacabambaspis, ett släkte som man hittat spår av i ordovisiska bergarter från Bolivia och den likåldriga Arandaspis som man har hittat fossil efter i Australien. Dessa ordovisiska ryggradsdjur har man främst hittat i Bolivia, Australien och Nordamerika.
Under silur spred sig dessa sena ryggradsdjur till andra delar av världen och nya grupper utvecklades, så som Heterostraci, Anaspida, Galeaspida, Osteostraci, Placodermi, Acanthodii och Onychodontiformes. 
Under devon utvecklades de första tetrapoderna, det vill säga de första djuren som erövrade land. Det kanske mest kända exemplet på ett sådant tidigt djur anpassat för ett liv på land är Ichthyostega.

Källor

Noter

Källförteckning 
 Janvier P. (1996). Early vertebrates. Oxford Monographs on Geology and Geophysics, Oxford.
 Smith M.P., Donoghue P.C.J., & Sansom I.J. 2002. The spatial and temporal diversification of Early Palaeozoic vertebrates. I (Crame J.A. & Owen A.W. (red)) Palaeobiogeography and Biodiversity Change in the Ordovician and Mesozoic-Cenozoic radiations. Geological Society, London, Special Publications 194, 69-83.

Tryckta källor 
 

Ryggsträngsdjur
Radiologi

Radiologi är läran om strålning och kan syfta på:

Inom fysik, läran om joniserande strålning; se även radiologiska vapen.
Inom medicinsk teknik läran om metoder för avbildning av människokroppens inre.

Radiologi var från början läran om röntgenundersökning, men modernare avbildningsmetoder har tillförts begreppet. De har det gemensamt att de avbildar kroppens olika delar med metoder som går igenom vävnader. Detta göra att en läkare kan få mer information och på så sätt ställa bättre och snabbare diagnoser. Ämnet är forskningsintensivt och föremål för industriellt intresse. Fördelen för patienten är att metoden dessutom i sig är smärtfri.

Ett närliggande ämne är radiografi, som röntgensjuksköterskor studerar. Det är ett medicinskt specialistområde som ägnar sig åt diagnosticering av inre organ genom visualisering (radiografer eller sonogram) som tas med strålning, exempelvis datortomografi, ultraljud eller traditionell röntgenundersökning (slätröntgen).

Medicinsk radiologi  
Medicinsk radiologi är i Sverige en ämnesbeteckning inom medicinsk vetenskap. Ämnet innefattar diagnostik med radiologiska metoder med röntgen, magnetresonanstomografi och ultraljud. Inom ämnesområdet bedrivs forskning samt akademisk utbildning för läkare och röntgensjuksköterskor. I specialiteten ingår också utför minimalt invasiva interventioner i form av behandling och diagnostik.

Specialiteten ligger ganska nära klinisk fysiologi, som dock sedan 2015 är en egen basspecialitet.

Den som vill erhålla bevis som specialistläkare i medicinsk radiologi måste genomgå utbildning i form av specialiseringstjänstgöring enligt Socialstyrelsens förordning. Kunskapsområdet är brett då det spänner över flera områden såsom:
 Bildgivande morfologiska och funktionella metoder 
 Radiologiska och nuklearmedicinska undersökningsmetoder.
 Interventionell (bildstyrd teknik) teknik för att diagnostiserar och behandla sjukdomar främst inom kärlsystemet, gallvägar, urinvägar och gastro-intestinalkanalen.
 Medicinska kunskaper och färdigheter i utredning, diagnostik och terapi av medfödda och förvärvade sjukdomar i barn- och ungdomsåren.
 Gastrointestinal radiologi, uroradiologi, gynekologisk radiologi, onkologisk radiologi

Specialistläkare i medicinsk radiologi har en bred utbildning i diagnostik och intervention i alla kroppens organ. Ett exempel på klinisk användning är radiologisk klassificering av artros.

Exempel på delområden 
 Röntgenstrålning
 Ultraljud (sonografi)
 Datortomografi (DT/CT)
 Magnetisk resonanstomografi (MRT/MR/MRI/fMRI)
 Positronemissionstomografi (PET)

Odontologisk radiologi  
Odontologisk radiologi är ett ämne för forskning och akademisk utbildning för tandläkare.

Se även
 Kärnteknik
 Medicinsk bildvetenskap
 Nuklearmedicin
 Radiolog
 Strålbehandling

Referenser

Externa länkar 

Svensk förening för medicinsk radiologi
Svensk förening för odontologisk radiologi

 
Medicinska specialiteter
Röntgenstrålning

Röntgenstrålning är en typ av fotonstrålning, det vill säga joniserande elektromagnetisk strålning med kort våglängd (cirka 0,01–10 nm) och höga fotonenergier (100 eV – 100 keV). 

Röntgenstrålningen upptäcktes av forskaren Wilhelm Conrad Röntgen 1895, som fick det allra första Nobelpriset i fysik 1901 för den bedriften.

Verkan 
De kortare våglängderna förmår tränga igenom en människokropp, bättre genom vävnad än genom ben, vilket gör denna strålning lämplig att använda inom till exempel sjukvården för röntgenundersökningar.

Uppkomst 
Röntgenstrålning kan alstras genom att elektroner i vakuum accelereras mot ett metallstycke. När elektronerna avlänkas av atomkärnor i anoden, uppstår ett brett spektrum av röntgenvåglängder – bromsstrålning – där den högsta fotonenergi i keV ges av accelerationsspänningen i kilovolt. Det uppstår också karakteristisk röntgenstrålning, med våglängder som är kännetecknande för grundämnena i anodmaterialet.

Med en enkel kalkyl:

där h är Plancks konstant, c är ljusets hastighet, λmin är röntgenstrålningens kortaste våglängd, U är spänningen och q är elektronens laddning, så kunde Bengt Edlén bestämma värdet på Plancks konstant.

Röntgenstrålning kan även genereras vid kosmiska processer (exempelvis i solen) och i en synkrotron. 

Genom att skicka röntgenstrålning genom ett okänt material kan man ta reda på vilka ämnen det innehåller, även när det rör sig om ett pulver.

Se även 
 Röntgenastronomi
 Röntgenbinär
 Röntgenkristallografi
 Röntgenrör
 Röntgenspektroskopi
 Röntgenundersökning
 Alfastrålning
 Betastrålning
 Gammastrålning
 Neutronstrålning
 Radiologi

Källor

Externa länkar 

Röntgenstrålning
Strålbehandling
Joniserande strålning
Ryggsträngsdjur

Ryggsträngsdjur eller kordater (Chordata) är en djurstam som innefattar ryggradsdjuren, manteldjuren och lansettfiskarna. Gemensamt för alla ryggsträngsdjur är att de åtminstone under någon period av sitt leverne får ryggen förstärkt av en ryggsträng, samt ett nervrör som går utefter ryggsidan. Hos människan motsvaras nervröret av ryggmärgen.

Ryggsträngsdjuren utvecklades under den kambriska explosionen. Närmast besläktade grupper är tagghudingar och svalgsträngsdjur.

Utseende 

Ryggsträngsdjurens ryggsträng är oftast helt utvecklad, men de mer basala grupperna saknar det skyddande kalkhölje som en ryggrad utgör hos ryggradsdjuren. Gemensamt för alla ryggsträngsdjur är att de under åtminstone någon del av sitt liv har en ryggsträng som förstärkning utefter ryggen. Ryggsträngen ger kroppen böjlighet och stadga. Dessutom har alla ryggsträngsdjur ett nervrör utefter ryggsidan som är deras viktigaste nervledning. Hos människor motsvaras det av ryggmärgen. Hos ringmaskar och leddjur motsvaras nervledningen av bukgangliekedjan.

Utbredning 

Ryggsträngsdjuren förekommer över hela jorden, och omkring 48 000 arter har beskrivits (2013). I Sverige fortplantar sig 525 av dessa, och ett antal fiskar och fåglar förekommer sporadiskt.

Ryggsträngsdjurens indelning 

Ryggsträngsdjuren delas in i ryggsträngsdjur utan ryggrad, vilka innefattar manteldjuren, såsom sjöpungar, och lansettfiskarna. De har en ryggsträng men saknar ett ryggradsskelett. Störst avsaknad av ryggsträng noteras hos manteldjuren, där enbart larverna har ryggsträng och nervrör. När de växer tillbakabildas deras nervsystem successivt. Sjöpungen till exempel sitter därför på ett fast underlag efter att nervsystemet tillbakabildats, där de fungerar som filtrerare.

Ryggradsdjuren å andra sidan har en ryggrad och ett ryggradsskelett, vilket har möjliggjort betydligt större djur än inom de andra djurstammarna. Blåvalen är exempelvis förmodligen det största djur som någonsin har levat, och några ryggsträngsdjur eller lägre stammar har aldrig uppnått samma storlek.

Systematik 

Ryggsträngsdjuren har följande systematiska indelning:

Stam: Ryggsträngsdjur (Chordata)
 Understam: Manteldjur (Tunicata eller Urochordata)
 Klass: Sjöpungar (Ascidiacea)
 Klass: Salper (Thaliacea)
 Klass: Appendikularier (Larvacea eller Appendicularia)
 Understam: Lansettfiskar (Cephalochordata)
 Understam: Ryggradsdjur (Vertebrata)
 Klass: Käklösa fiskar (Agnatha)
 Klass: Broskfiskar (Chondrichthyes)
 Klass: Benfiskar (Osteichthyes)
 Klass: Groddjur (Amphibia)
 Klass: Kräldjur (Reptilia)
 Klass: Fåglar (Aves)
 Klass: Däggdjur (Mammalia)

Referenser

Externa länkar 
 Tree of Life web project: Vertebrata, Animals with backbones
Runristare

Runristare kallas den hantverkare som utför runinskrifter. Merparten av de runristarnamn vi känner till hör hemma i Mälardalslandskapen. Dels beror detta på områdets höga antal runinskrifter och dels beror det på en hög andel signerade sådana. Nära 25 procent av de uppländska inskrifterna är signerade medan motsvarande siffra för till exempel Småland och Västergötland är 2 à 3 procent.

Huggspårsanalyser har visat, att välkända ristare, som Öpir och Fot, inte var en enda person utan omfattade en hel grupp med ristare som arbetade tillsammans i varierande konstellationer. Å andra sidan, för de ristare med begränsat antal ristningar, som Torbjörn, hade ristningar på just runstenar endast utgjort en (liten) del av runristarnas verksamhet som hade fler aktiviteter (som minnesupptecknare, förbedjare eller skrivare). Enligt modern tolkning fanns minst tre ristare i Torbjörn-gruppen, som utförde stenhuggningsarbete.

För att kunna fastställa vem som skapat en ristning så kan följande fem egenskaper jämföras enligt äldre forskare: ornamentik, huggningsteknik, runoformer, skrivning (ortografi) och textens formulering. Nyare forskning tillägger ytterligare variabler som valet av material och petrografi (stenens härkomst), ristningsytans storlek, runornas storlek och ristningens längd. Ornamentik ersätts med design (mönsteruppläggning). Samtidigt frånkänns runoformer  och skrivning  till viss del sin betydelse inom typologin.

Kronologisk lista 
En förteckning över några kända runristare följer nedan. Annan datering har även föreslagits där Åsmund och Visäte fått en senare datering.

1000-talets början: Fastegn
1000-talets början: Ulv i Borresta
1010–1050: Balle
1020–1050: Åsmund Kåresson
1030–1040: Livsten
1050– : Fot
1060– : Visäte
1070–1110: Öpir

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över runristare

Referenser

Externa länkar 
Brate, Erik, Svenska runristare (1926)
Laser kastar nytt ljus över runornas ristare
Lista över runristare och deras verk hämtad från Samnordisk runtextdatabas
Magnus Källström Ristarbestämning av U 530, rapport till rekonstruktion av runsten U 530 19 april 2004.

Runologi
Ranunkelväxter

Ranunkelväxter (Ranunculaceae) är växtfamilj av trikolpater med 58 släkten och omkring 1750 arter. De allra flesta är örter men några få är vedartade buskar eller lianer. Ranunkelväxter förekommer i hela världen men de har sin tyngdpunkt i tempererade och kalla områden. I Sverige förekommer 17 släkten och över 50 arter, alla är dock inte inhemska utan förvildade odlade arter. Många arter är giftiga och en del av de aktiva substanserna har använts inom medicinen. Ett stort antal odlas som prydnadsväxter.

Till familjen hör arter som vitsippa (Anemone nemorosa), blåsippa (Hepatica nobilis), smörbollar (Trollius europaeus), akleja (Aquilegia vulgaris), kabbleka (Caltha palustris), riddarsporre (Consolida regalis), våradonis (Adonis vernalis), mosippa (Anemone vernalis) och isranunkel (Ranunculus glacialis), den högst växande kärlväxten i Sverige.

Externa länkar 

Trikolpater
Ranunkelordningen

Ranunkelordningen (Ranunculales) är en ordning i växtklassen trikolpater.

I klassificeringssystemet APG III ingår följande familjer:

I det äldre Cronquistsystemet ingick inte Eupteleaceae i Ranunculales och vallmoväxterna, jordröksväxterna och Pteridophyllaceae bildade en egen ordning, Papaverales.

Referenser 

Trikolpater
Eudicotyledonae
Raymond Dart

Raymond Arthur Dart, född 4 februari 1893 i Toowong, Brisbane,  Australien, död 22 november 1988, var lärare och professor i anatomi vid Universitetet i Witwatersrand i Johannesburg, Sydafrika år 1920-1958.

Utbildning
 Universitetet i Queensland
 Universitetet i Sydney
 År 1920 Londons universitet, där han studerade anatomi under Grafton Elliot Smith och Arthur Keith. Under tiden öppnade sig möjlighet för en professur i anatomi vid Universitetet i Witwatersrand som Smith övertygade honom att ta. Han blev där en fysisk antropolog och paleontolog.

Forskning
År 1924 väckte hans fynd "Barnet i Taung", Australopithecus africanus, internationell uppmärksamhet. Det tog honom 73 dagars grävande och putsande att frilägga fyndet ur sanden i grottan Makapan Cave i ett stenbrott i Taung.

Dart med sina anatomikunskaper, förstod att denna apa/förmänniska kunde gått upprätt, eftersom översta ryggkotan balanserade på ryggraden, och han trodde också att den använt de "verktyg" av ben han hittat i grottan. Men det fanns två problem som gjorde att det dröjde innan hans upptäckt accepterades. Det ena var att fossilet hittats i Afrika, och det andra var att det fortfarande hade en apstor hjärna.

Vid denna tid betraktades det som osannolikt att det mänskliga släktet skulle härstamma från Afrika, och likaså att den upprätta gången skulle ha utvecklats före hjärnan. Darts tidigare lärare Grafton Elliot Smith och Arthur Keith talade emot Darts teorier och hävdade att det måste vara en apa.  Dart blev säkerligen bitter och nedstämd över världens reaktioner. Han drog sig tillbaka bitter men gav inte upp sin åsikt, som visade sig vara riktig när fler fynd gjordes, och när Piltdownmänniskan avslöjats som förfalskning.

Men andra, som till exempel Robert Broom trodde på honom.  År 1936 fann Broom två Australopithecus, där Dart arbetat tolv år tidigare. Fyndet ledde till att andra antropologer åkte dit för att finna sanningen och år 1947,  konstaterade  anatomen Wilford Le Gros Clark att Dart haft rätt. Keith fick be om ursäkt.

Efter 23 års väntan gavs äntligen Dart äran för att ha gjort ett fynd av ett mänskligt fossil.

Framtiden får utvisa svaret på frågan om dessa apor ingår i det mänskliga utvecklingsträdet, diskussionen pågår ännu. Dart avled 95 år gammal, år 1988.

Externa länkar 
Makapan

Litteratur

 "Adventures with the Missing Link", Raymond Dart and Dennis Craig,  New York: Harper & Brothers, 1959
 "The Passion of Raymond Dart",  Brian Fagan, "Archaeology" v. 42, May-June 1989, sidan 18
 "The New Encyclopedia Britannica"", 15th edition, Raymond Dart

Australiska antropologer
Australiska paleontologer
Födda 1893
Avlidna 1988
Män
Personer från Brisbane
Alumner från University of Sydney
Alumner från University of Queensland