kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grande Arche

Grande Arche, med fullständigt namn Grande Arche de la Fraternité, är ett monument i kontors- och höghusområdet La Défense utanför Paris. Byggnaden ligger i kommunen Puteaux och stod färdig 1989.

Grande Arche tillkom efter en internationell arkitekttävling, som utlystes 1982 av president François Mitterrand. Tävlingen vanns av den då okände danske arkitekten Johan Otto von Spreckelsen.

Designen hos Grande Arche är avsedd att vara en 1900-talsmotsvarighet till den gamla triumfbågen. Bågen är en nästan perfekt kub med måtten bredd 108 meter, djup 112 meter och höjd 110 meter. Den består av en stomme av förspänd betong, som klätts med glas och Carraramarmor från Italien. Sidobyggnaderna innehåller olika myndigheter, medan den övre delen är ett utställningscenter.

Grande Arche ligger som avslutning på den historiska axeln, som har sin utgångspunkt i Louvren och går i en rak linje via Place de la Concorde längs Champs-Élysées och Triumfbågen ut till La Défense.

Källa 
Eutouring

Byggnader och anläggningar i Île-de-France
Hauts-de-Seine
Triumfbågar
Johan Otto von Spreckelsen

Johan Otto von Spreckelsen, född 4 maj 1929 i Viborg, död 16 mars 1987 i Hørsholm, var en dansk arkitekt. Han tog sin arkitektexamen vid Det Kongelige Danske Kunstakademis Arkitektskolai Köpenhamn 1953 och blev professor vid samma skola 1978.

Bland von Spreckelsens projekt var det i särklass mest prestigefyllda Grande Arche i Paris, som han fick rita efter att ha vunnit den tävling som initierats av president François Mitterrand 1982. År 1987 dog von Spreckelsen utan att ha sett sitt verk fullbordat. Paul Andreu, en fransk arkitekt, fick fullfölja arbetet.

Verk i urval
Egen villa, Hørsholm, Danmark, 1958.
S:t Nikolai-kyrkan, Hvidovre, 1960.
S:t Nikolai-kyrkan, Esbjerg, 1969.
Vangede kyrka, Vangede, Gentofte kommun, 1974.
Stavnsholt kyrka, Farum, Furesø kommun, 1981.
Grande Arche, La Défense utanför Paris, Frankrike, 1982-1989.

Danska arkitekter under 1900-talet
Män
Födda 1929
Avlidna 1987
Personer från Viborg, Danmark
Kalle Ankas Pocket 3: Kalle Anka i knipa

Kalle Anka i knipa är Kalle Ankas Pocket nummer 3 och utgavs 1969.

Innehåll

En fiffig utväg

Början...
Kalle jobbar som banvakt vid järnvägen. Trafikministern har utlyst tävling om vilket banvaktshus som har den vackraste trädgården. Knattarna får sköta banvaktssysslorna medan Kalle åker in till stan och köper fröer. Knattarna ledsnar på att putsa rälsen och åker in till Oppfinnar-Jocke för att skaffa ett putsmedel. För honom berättar de historien om varför Kalle är banvakt.

Kalle Anka blir Magister Kalléus
Knattarnas skola ägs av Farbror Joakim men där vill ingen jobba. Men Kalle är skyldig Joakim pengar och tar jobb som lärare där. På hans första arbetsdag driver eleverna med honom och när skolinspektören kommer dit utbryter kaos. Joakims skola läggs ned och där byggs istället järnväg.

Oppfinnar-Jocke vänder upp och ner på Ankeborg!
Oppfinnar-Jockes uppfinningar har en tendens att sluta med kaos. Han uppfinner en maskin som kan ta bort den glada eller den allvarliga sidan hos en människa. När han prövar den på sig själv gör Medhjälparen fel och Jocke blir en expert på practical jokes. Under en månads tid får Ankeborgs-borna stå ut med en mystisk skämtare.

Kalle Anka och ymnighetshornet
Kalle har fått som jobb att städa i farbror Joakims bibliotek. Där hittar Kalle en bok om ett ymnighetshorn som finns i Tibet. Joakim upptäcker dock Kalles fynd och lurar iväg honom och Knattarna till Påskön medan han själv tar sig till Himalaya. Under stora strapatser hittar han grottan men får veta att hornet redan hittats - och nu finns på Påskön. Joakim tar sig till Påskön, ansluter sig till de andra, blir tillfångatagen av ursprungsbefolkningen och får veta att hornet finns i hövdingens hydda. Hornet är första pris i en märklig tävling som Kalle och Knattarna måste ställa upp i.

Farbror Joakim blir uppvaktad!
Farbror Joakim uppvaktas av Gittan men han är inte särskilt intresserad: "Bara jag ser den där mänskan tappar jag aptiten!". Efter att ha blivit avspisad slår sig Gittan ihop med Johannes Näbbelin som har en ny affärsidé - han föder upp lysmaskar vilka används till lyktor som kan ersätta glödlampor. Hon och Johannes får Joakim att tro att han står på ruinens brant.

Kalle Anka och hunden Guldsniff
Knattarna får höra om en skattkarta som visar vägen till ett främmande land där det finns hundar som kan känna lukten av guld. De hittar kartan i en grotta. Kalle, Knattarna och Joakim reser iväg till detta land för att hitta en sådan hund.

Kalle Anka

Tabell

Externa länkar
KAP 3 på I.N.D.U.C.K.S
Kalle Ankas Pocket 003
Årnäs bruk

Årnäs bruk var ett glasbruk grundat 1802 i Årnäs, i nuvarande Götene kommun, Västra Götalands län (tidigare Skaraborgs län). Verksamheten nedlagd 1960.

Det gamla godset Årnäs inköptes 1801 av grosshandlaren Berndt Harder Santesson från Göteborg. 1802 byggde han där Årnäs bruk, för att tillverka böhmiskt glas, till stor del med hjälp av yrkesarbetare från Tyskland. Produktion tog fart från 1837, och den största produkten var porterflaskor för bryggeriet AB D. Carnegie & Co i Göteborg. 1867 försattes bruksbolaget i konkurs och övertogs av Carnegiebryggeriet. Under slutet av 1800-talet och fram till nedläggningen bestod produktionen huvudsakligen av bruksglas: konservburkar, ölbuteljer; huvuddelen av Ramlösas vichyvattenflaskor kom härifrån.
När verksamheten lades ned 1960 såldes tillgångarna på orten till disponenten Harald Ekman.

På bruksområdet finns fortfarande en mindre metallindustri.

Källor

Ej längre existerande svenska glasbruk
Företag bildade 1802
Företag upplösta 1960
Linda Lingle

Linda Lingle, f. Linda Cutter, född 4 juni 1953 i Saint Louis, Missouri, USA, är en amerikansk politiker (republikan). Hon var Hawaiis sjätte guvernör 2002–2010.

Bakgrund och privatliv 
Lingle föddes i en judisk familj i Saint Louis, Missouri, men familjen flyttade till Kalifornien då Lingle var 12 år gammal. Hon studerade först journalistik och sedan statsvetenskap vid California State University och utexaminerade år 1975. Hon flyttade sedan till Honolulu där hon arbetade som informatör för Teamsters och för Hotel Workers Union. Hon flyttade därefter till Molokai och startade en tidning.

Lingle har varit gift två gånger och har inga egna barn.

Politisk karriär 
Lingle började sin politiska karriär år 1980 då hon valdes till Mauis stadsfullmäktige. Mellan 1991-1999 fungerade hon som Mauis borgmästare. Lingle var Mauis första kvinnliga borgmästare men också den yngsta i ämbete.

Lingle utmanade ämbetsinnehavaren Ben Cayetano i guvernörsvalet 1998 men hon förlorade knappt. Fyra år senare kunde Cayetano inte kandidera till omval, eftersom Hawaiis konstitution begränsar antalet mandatperioder till två. Lingle besegrade demokraten Mazie Hirono i guvernörsvalet 2002 med 51,6 % av rösterna mot 47 % för Hirono. Lingle blev Hawaiis första kvinnliga judiska guvernör. Hon omvaldes 2006. År 2010 använde Lingle sin vetorätt och stoppade lagförslaget om registrerade samkönade förhållande.

År 2010 kunde Lingle inte mer kandidera för omval. Hon efterträddes den 6 december 2010 som guvernör av demokraten Neil Abercrombie. Efter sin ämbetsperiod har Lingle arbetat som universitetslektor vid CSUN tills hon lämnade arbetet år 2015. År 2012 kandiderade Lingle i USA:s senatsval men blev besegrad av Mazie Hirono. År 2020 stödde den partilösa  Rick Blangiard i Honolulus borgmästarval.

Källor

Födda 1953
Amerikanska republikaner
Hawaiis guvernörer
Kvinnor
Levande personer
Personer från Saint Louis
Alumner från California State University, Northridge
Kinnekulle församling

Kinnekulle församling är en församling i Kålland-Kinne kontrakt i Skara stift. Församlingen ligger i Götene kommun i Västra Götalands län och ingår sedan 2014 i Götene pastorat.

Administrativ historik 
Församlingen bildades 2002 genom sammanslagning av Kestads församling, Fullösa församling, Forshems församling, Österplana församling, Medelplana församling och Västerplana församling och utgjorde därefter till 2014 ett eget pastorat. Från 2014 ingår församlingen i Götene pastorat.

Kyrkor 
 Forshems kyrka
 Fullösa kyrka
 Hönsäters kapell
 Kestads kyrka
 Medelplana kyrka
 Västerplana kyrka
 Österplana kyrka

Se även
Kinnekulle landskommun

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Församlingar i Skara stift
Indelningar i Götene kommun
Jens Back

Jens Back, född 1977, är en svensk musiker (klaviaturspelare). Född i Kisa i Östergötland, bosatt i Stockholm. Han har sedan 1998 spelat tillsammans med Lars Winnerbäck och ingår i dennes kompband Hovet. Han spelar även i Hjärtats orkester och medverkade på Ulf Lundells skiva Club Zebra. Sedan 2007 har Jens Back jobbat som producent på sitt eget företag, åt bl.a. artister som Jenny Silver och Jonathan Fröberg.

Källor

Svenska klaviaturspelare
Män
Födda 1977
Levande personer
Personer från Kinda kommun
Fasil Ghebbi

Fasil Ghebbi i Gondarregionen i Etiopien upptogs 1979 på Unescos världsarvslista.

Gondar gjordes till huvudstad av kejsaren Fasil, Fasilidas, 1632. Kyrkan Debre Birhan Selasie har en grovhuggen arkitektur och vasstak, men väggarna pryds av fresker ur Bibeln. Sägnen säger att en bisvärm hindrade muslimer från att förstöra kyrkan. Det fanns drygt tjugo kyrkor i staden, men de flesta förstördes i räder under 1800-talet.
I stadens centrum ligger det muromgärdade palatsområdet, Fasil Ghebbi, där 1600-talets och 1700-talets kejsare försökt överträffa varandra med pampiga platsbyggnader. Området är numera museum.

Externa länkar 
 UNESCO World Heritage Centre - Fasil Ghebbi, Gondar Region

Världsarv i Etiopien
Världsarv inskrivna 1979
Husie

Husie är en stadsdel i stadsområdet Öster i Malmö. Stadsdelen är ett av Malmös största utvecklingsområden. Man förväntar sig framför allt en exploatering mellan staden och Yttre ringvägen vilken kommer att pågå i decennier. För tillfället pågår byggprojekt i Gyllins trädgård och Kvarteret Draken.

Området har under de senaste decennierna förändrats; från att fram till 1982 ha varit platsen för Skånska luftvärnsregementet (flyttat till Ystad det året) och ett område där åkrarna mötte staden har Yttre ringvägen kommit att bilda ett slags inofficiell stadsgräns.

Delområden
Almgården
Elisedal
Fortuna Hemgården
Höja
Jägersro villastad
Kvarnby
Riseberga
Stenkällan
Södra Sallerup
Toftanäs
Videdal
Virentofta
Östra Skrävlinge

Referenser

Externa länkar

Husie
Malmö Centrum

Centrum är en stadsdel i Malmö. Centrum innehåller Malmös medeltida stadskärna men domineras ytmässigt av hamn- och industriområden. Stadsdelen ligger inte centralt i staden, eftersom Malmö företrädesvis växt i en kontinuerlig bebyggelse som sträcker sig söderut från den kanalomgärdade stadskärnan. Bland stadsdelens äldre byggnader kan nämnas Malmöhus slott från mitten av 1400-talet. Områdena söder om kanalen bebyggdes i samband med Malmös begynnande industrialisering, från slutet av 1800-talet, men åtskilliga bostadskvarter är byggda betydligt senare i samband med att industrier flyttat eller lagts ned. Ett exempel på detta är den sedan början av 2000-talet bebyggda Västra hamnen, där också Malmö högskola har sina flesta lokaler. År 2005 togs det 190 meter höga bostadshuset Turning Torso i bruk.

Delområden
Davidshall
Ellstorp
Frihamnen
Gamla staden
Inre hamnen
Katrinelund
Lugnet
Malmöhus
Mellersta hamnen
Norra hamnen
Norra Sorgenfri
Oljehamnen
Rådmansvången
Rörsjöstaden
Slussen
Sorgenfri industriområde
Spillepengen
Värnhem
Västra hamnen
Västra Sorgenfri
Östervärn
Östra hamnen

Referenser

Externa länkar

Malmö Centrum
Karbenning

Karbenning eller Karbennings stationssamhälle är en småort i Karbennings socken, Norbergs kommun och Västmanland.

Namnet 
Namnets efterled -benning är ett typiskt bergslagsnamn som bara återfinns på arton platser runtom norra Västmanland och södra Dalarna. Det härleder från ett tyskt ord, böning, som använts som namn för den plats där järnmalmen har lagts innan den skulle smältas i hyttan. Kar- härleder från Katarina eller Karin (Karinaeböning, 1461), och namnet tolkas därför ungefär som Karins hytta.

Historik 
Den första masugnen i Europa byggdes under 1100-talet i Lapphyttan, norr om bergsmansbyn Olsbenning, några kilometer norr om Karbenning. Hyttan fanns kvar till sent 1300-tal, och trakten har sedan dess varit präglad av järnhanteringen med många hyttor och relationer till det närliggande Högfors bruk. 

Samhället växte upp kring en station på stambanan Örebro–Krylbo, som stod klar år 1900. Efter en period utan tågförbindelser stannar tågen sedan 1994 vid stationen. Stationshuset från 1900 ritades av Folke Zettervall.

Karbenning blev omtalat 1987 på grund av protester mot Televerkets beslut att ta bort ortens enda telefonkiosk.

Befolkningsutveckling

Samhället 
Träföretaget AB Karl Hedin driver Karbenning Sågverk och Hyvleri i Karbenning.

I orten finns järnvägsstation och bibliotek. Stationshuset ritades av Folke Zettervall.

Bildgalleri

Källor

Noter

Se även
Karbenningby
 Karbennings kyrka

Litteratur
Karbenning - en Bergslagssocken, Förlag Norbergs kommun. 1984,

Externa länkar
 
Karbenningbygdens intresseförening (bygdeportal)

Orter i Norbergs kommun
Småorter i Sverige
Tidigare tätorter i Västmanlands län
Erzgebirge

Erzgebirge, tjeckiska  (bägge kan översättas med malmbergen), är en bergskedja längs gränsen mellan Tjeckien och Tyskland. Den är cirka 150 km lång och i genomsnitt 40 km bred. De högsta topparna är Klínovec (tyska Keilberg) (1 244 m) i Karlovy Vary-regionen i Tjeckien och Fichtelberg (1 215 m), högsta punkten i tyska delstaten Sachsen. Ekonomiskt betydelsefull för regionen har varit den malmbrytning som förekom från 1100-talet till 1990-talet.

I öster gränsar bergskedjan mot Elbsandsteingebirge och i väster mot Elstergebirge. I söder är bergskedjan mycket brant, medan den sakta sluttar mot norr. Medelhöjden är 750 till 1 000 meter. I det hela är Erzgebirge närmast en mot nordväst lutande platå, genomskuren av slingrande floddalar.

Bergets kärna består av gnejs i nordost och av granit och paleozoiska skiffrar i sydväst. Erzgebirge är synnerligen rikt på malmer och lämnade i äldre tider stort utbyte av silver, bly, koppar, vismut, zink, kobolt, nickel och även tenn. I synnerhet under 1500-talet stod bergsbruket högt. Men sedan blev malmtillgångarna i det närmaste uttömda. Spetsknyppling, som här infördes 1541 av Barbara Uthmann, har en stark tradition. Andra hantverk som har långa traditioner i Erzgebirge är framställning av leksaker och prydnader, exempelvis nötknäppare, för julfirandet.

Artikelursprung

Externa länkar 

Bergskedjor i Tjeckien
Bergskedjor i Tyskland
Erzgebirgskreis
Karlovy Vary (region)
Ústí nad Labem (region)
Sachsens geografi
Språngning

Språngning eller pinnbandsspets är en mycket gammal flätteknik. 

Tekniken finns dokumenterad i Norden under bronsåldern i ett fynd av ett hårnät av tagel och en huva. Huvan är så tätt språngad att den saknar nätstruktur. Den är även känd i Egypten genom fynd redan 2.000 f. Kr. och finns senare dokumenterad i Medelhavsområdet och Västeuropa. Namnet språngning är sydsvenskt, i Jämtland kallas tekniken pinnbandsflätning. I Norge kallas det sprang, ett namn som förekommer i medeltida källor och visar att tekniken varit känd i Norden då. Den har dock varit ganska sällsynt, det enda äldre kända högreståndsexemplet är ett stycke från Svalsö kyrka i Danmark, daterat 1707.

I Svensk allmogemiljö finns exempel på tekniken i Skåne, Småland, Halland, Östergötland och Jämtland. I början av 1800-talet inkom tillsamman med andra tekniker från Medelhavsområdet en ny variant av språngning, lanserad som handarbete på modet för vantar, väskor och börsar. Till vissa uniformer användes språngade skärp. Tekniken föll dock snart ur modet.

Resultatet är en elastisk textil som ofta misstas för att vara stickad.

Källor
Gunnes felag
Eva Koch (danska)

Noter 

Textila hantverk och tekniker
Spetsar
Textilhistoria
Broddbo

Broddbo är en småort i Sala distrikt (Sala socken) i Sala kommun, Västmanlands län (Västmanland).

Broddbo ligger längs Riksväg 70 och Dalabanan, cirka tio kilometer nordväst om tätorten Sala.

Historia

1600-talsdokument på Riksarkivet berättar om Nils Larsson Brodde i Sala socken, som bodde i Knuusbo som blev lagt under Wäsby. Sannolikt ursprunget till ortnamnet Broddbo. 

Här anlades 1886 en järnvägsstation efter Norra Stambanan (idag Dalabanan) mot Krylbo och Norrland.  En skjutsstation och sågverk tillkom i samband med detta.

Referenser

Orter i Sala kommun
Småorter i Sverige
Tidigare tätorter i Västmanlands län
Hedåker

Hedåker är en småort i Västerfärnebo distrikt (Västerfärnebo socken) i nordvästra delen av Sala kommun, Västmanlands län (Västmanland).

Hedåker är sammanbyggt med Brobacke i öster och ligger på Badelundaåsens västsluttning, strax väster om Länsväg 771 och cirka en kilometer väster om Riksväg 70 i närheten av Nykrogen.

Noter

Orter i Sala kommun
Småorter i Sverige
Västerfärnebo distrikt
Jugansbo, Sala kommun

Jugansbo är en småort i nordöstra delen av Sala socken i Sala kommun. 

Orten hade 1900-1964 en järnvägsstation (från 1959 hållplats) på linjen Sala-Gysinge-Gävle järnväg. Stationen hade som alla klass I stationer hus och godsmagasin, samt uthus med tvättstuga, bagarstuga och jordkällare i sten. Vid stationen fanns ett frilastspår med plats för 49 vagnar och en lastkaj för 3 vagnar. I järnvägsstationen låg även en poststation. Jugansbo hade en snickerifabrik, ett tegelbruk och ett mindre kalkbruk. Intill stationen låg även en banvaktstuga.

Noter

Orter i Sala kommun
Småorter i Sverige
Kila, Sala kommun

Kila är en småort i Sala kommun, tillika kyrkort i Kila socken.

Kila ligger längs riksväg 56 cirka två kilometer norr om Grällsta. 

Här ligger Kila kyrka.

Noter 

Orter i Sala kommun
Småorter i Sverige
Harz

Harz är en bergskedja i Tyskland i delstaterna Niedersachsen, Sachsen-Anhalt och Thüringen. Den är ungefär 110 kilometer lång och 30 till 40 kilometer bred. Högsta berget är Brocken (Blocksberget) med 1 141 meter höjd. Det är enligt folktro en plats där häxor träffas vid valborgsmässoafton.

Geografi
Bergskedjan är isolerad och skarpt avskiljd från den omgivande slätten och ligger mellan floderna Leine och Saale samt har en areal av 2 030 kvadratkilometer. Bergets stigning är brantast i norr, där det med sina högsta delar uppstiger omedelbart från slätten. Även i väster sluttar det tämligen skarpt mot Seesendalen, varemot det långsamt sänker sig i öster och söder. Berggruppen består av en oregelbunden serie platåer, som här och där höjer sig i rundade toppar och genomskärs i olika riktningar av smala, djupa dalar.

Den nordvästra, högre delen av bergskedjan kallas Oberharz, den sydöstra, lägre och vidsträcktare delen Unterharz och de nordvästra och sydvästra sluttningarna benämnas Vorharz. De högsta topparna i Oberharz är bredvid Brocken, Heinrichshöhe (1 044 meter), Grosser och Kleiner Königsberg (1 029 och 1 027 meter) och Wurmberg (968 meter) samt i Unterharz Auerberg (575 meter) och Victorshöhe (582 meter). Östra delen tillhör huvudsakligen devonformationen och den västra delen karbonformationen. Bergskedjan består av skiffer, gråvacka och kalk (med berömda grottor, bland annat Baumanns- och Hermannshöhle). I västra delen består berggrunden främst av kisel, lerskiffer och kalk. Granit bildar i norr vid Victorshöhe och vid Brocken två stora massiv. En gördel av så kallat Rothliegende perm, trias, jura och krita omgiver nästan hela berget.

Vattendrag
Strömmarna som rinner upp på Harz är många men små. Till Elbes flodområde hör Helme med Sorge, Wipper, Eine, Selke och Bode i öster samt Holzemme i norr. Till Wesers flodområde hör Ilse, Ecker, Eadau och Ocker i norr samt Innerste, Söse, Sieber och Öder i väster.

På grund av sin naturskönhet och litterära förhärligande (dikter som Goethe och Heine skrev om Harz) är Harz en av de mest besökta trakterna i Tyskland. Det genomskärs av många vägar i alla riktningar och är fullständigt omslutet av järnvägar. Sedan 1898 går en bana med ångtåg upp till Brocken, där det sedan 1895 finns ett meteorologiskt observatorium. Den vackraste dalen är kanske Bodedalen med Rosstrappe, Hexentanzplatz, Baumannshöhle och Bielshöhle.

Råvaror
Harz är rikt på malmer som silver, guld, järn, bly och koppar, och står i mineralrikedom näst efter Erzgebirge bland Tysklands bergskedjor. Dessutom bryts marmor, granit och alabaster, och vid östra foten finns flera saltkällor. Bergsbruket i Harz började omkring år 968, och en krans av städer och andliga stiftelser drog sig sedan 1000-talet omkring berget. De stora skogarna som täcker bergssidorna (i Oberharz mest barrskog, i Unterharz huvudsaklig lövskog) ger upphov till en ansenlig trävaruexport.

Källor

Externa länkar

 Semester i Harz - www.harz-abenteuer-wandern.de (en)

Bergskedjor i Tyskland
Niedersachsens geografi
Sachsen-Anhalts geografi
Thüringens geografi
Ugglan
Saladamm och Åby

Saladamm och Åby, är en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Sala kommun. Den omfattar bebyggelsen i byarna Saladamm och Åby belägna strax nordost om Sala i Sala socken och genomkorsades förr av Sala-Gysinge-Gävle järnväg. 

Namnet Saladamm kommer sig av att en stor vattenkraftsdamm för Sala silvergruva, skapad genom uppdämning av Sagån, under flera hundra år upptog dagens åkermark söder om samhället.

1900 anlades en station vid Sala-Gysinge-Gävle järnväg här. Som namn föreslogs först Åby och Ösby men de godkändes inte av Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen och stationen fick i stället namnet Saladamm. Stationsföreståndaren fungerade även som postmästare och postexpeditionen var inrymd i stationshuset. Här fans frilastspår för 28 järnvägsvagnar och lastkajer för 15 vagnar. Dessutom två privata magasin och ett godsmagasin som tillhörde järnvägen. Omkring 1937 reducerades stationen till hållplats, och 1964 lades järnvägen ned.

Fotnoter 

Orter i Sala kommun
Småorter i Sverige
Sandviken, Sala kommun

Sandviken är en bebyggelse i Sala distrikt (Sala socken) i Sala kommun. Sandviken ligger söder om sjön (gruvsystemsdammen) Långforsen, sydväst om Måns Ols Utvärdshus, cirka tre kilometer nordväst om Sala centrum. Sandviken klassades av SCB fram till 2015 som en egen småort för att därefter räknas som en del av tätorten Sala.

Fotnoter 

Orter i Sala kommun
Tidigare småorter i Sverige
Varmsätra

Varmsätra är en småort i Norrby socken i Sala kommun. Varmsätra ligger även nära Heby. Det finns en låg- och mellanstadieskola i Varmsätra.

Noter 

Orter i Sala kommun
Småorter i Sverige
Limhamn-Bunkeflo

För fotbollslaget, se IF Limhamn Bunkeflo.

Limhamn-Bunkeflo är en stadsdel i stadsområdet Väster i Malmö. I Limhamn-Bunkeflo bor det över 42 600 personer (2012). Halva stadsdelen består av en del av Malmö tätort, medan andra halvan till största delen består av jordbruksmark.

Delområden

Referenser

Externa länkar
 Malmö stad - Limhamn-Bunkeflo

Limhamn-Bunkeflo
Södra Innerstaden

Södra Innerstaden är en före detta stadsdel i Malmö. Stadsdelen består huvudsakligen av flerbostadshus byggda före 1940. De flesta är bostadsrätter, varav majoriteten är en- eller tvårummare med kök. 

Södra innerstaden har en stor andel 20- och 30-åringar, vilket har satt sin prägel på stadsdelen. Området har ett rikligt kulturliv samt gott om restauranger och caféer. I stadsdelen finns också Sveriges första folkets park.

Stadsdelen är en av dem med hög brottsfrekvens i Malmö. År 2007 rapporterades det att denna stadsdel var den mest brottsdrabbade i Sverige.

Delområden 
 Allmänna sjukhuset
 Annelund
 Flensburg
 Lönngården
 Möllevången
 Norra Sofielund
 Sofielunds industriområde
 Södervärn
 Södra Sofielund
 Västra Sorgenfri
 Östra Sorgenfri

Referenser

Externa länkar

Södra Innerstaden
Elbsandsteingebirge

Elbsandsteingebirge (tjeckiska: Labské pískovce) är en bergskedja i Tyskland och Tjeckien. Den tyska delen kallas också Sächsische Schweiz, den tjeckiska České Švýcarsko eller Děčínská vrchovina. Typisk är den pittoreskt utformade sandstenen som ger många tillfällen till bergsklättring. Bergskedjan täcker en yta på cirka 700 km² .

Den utgörs av en sandstensplatå längs floden Elbe med vilt romantiska dalsänkningar och en mängd isolerade bergstoppar, bland vilka Děčínský Sněžník (Hoher Schneeberg), Königstein, Bastei och Lilienstein är de mest bekanta.

Externa länkar

Bergskedjor i Tyskland
Bergskedjor i Tjeckien
Sachsens geografi
Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge
Děčínská vrchovina