Per Verner-Carlsson

Per Adolf Verner-Carlsson, tidigare Per Adolf Carlsson, född 31 december 1925 i Kolsva, Västmanland, död 19 april 2004 i Sofia församling, Stockholm, var en svensk regissör, scenograf, dramatiker och teaterteoretiker.

Biografi

Per Verner-Carlsson var en banbrytande, experimentell regissör, scenograf, dramatiker och teaterteoretiker med prägling inte minst av den moderna franska teatern med teatermänniskor som Antonin Artaud, Michel de Ghelderode, Samuel Beckett, Jean-Paul Sartre m. fl. I sin ungdom spelade han jazzmusik i egen orkester, medverkade i Karl Gerhards revy och var aktiv vid bland annat Stockholms studentteater som dramatiker, regissör och scenograf. Han verkade också som teaterkritiker. 1952 var han med och formulerade ett manifest för en ny, konstnärligt sökande teater, Teater 52 och startade 1956 tidskriften Teaterkonst.

Han var regissör, dramaturg och en tid även produktionschef vid Radioteatern i Sveriges Radio P1 från och med 1954, regissör, dramaturg och teatersekreterare vid Stockholms stadsteater 1960–1964, och verkade vid Dramaten 1967–1991. Musiken var av stor betydelse för honom i arbetet. 1960 skrev han libretton till Sven-Erik Bäcks opera Fågeln.

Arbetsform och experiment
Verner-Carlsson strävade i inspiratören Antonin Artauds anda att utveckla en ny sorts antipsykologiserande teater, där regissören blir en vidarediktare av verket och scenbild, ljud, musik, ljus etc. spelar en annan, viktigare roll än traditionellt. Teater blir ett slags förhöjd modern konst i komplext, mångdimensionellt samspel med verklighetens företeelser. Denna abstrakta regiteater skilde sig i mycket från den av teaterpedagogen Konstantin Stanislavskijs stora inflytande mer psykologiserande inriktade traditionen av skådespelarteater, och föll naturligtvis inte i god jord hos alla. Efter uppsättningen av Brott och brott 1980, gick t. ex. skådespelaren Keve Hjelm offentligt till häftigt angrepp mot regissörens regiform, som han menade förminskade dramat och skådespelarnas plats i teatern.

Den speciella sökande, komplexa formen visade sig t. ex. i uppseendeväckande produktioner som Skärmarna (1964) eller det experimentella projektet med Strindbergs Pelikanen (1968), där en version i den gamla, psykologiska formen först gavs på Radioteatern och därefter i en dylik scenversion på Dramaten, följd av ytterligare en version, där radioversionen återkom likt en mardröm och en vansinnig revolt mot den gamla formen manifesterade den nya formen. Några år senare återkom regissören med ännu en version av pjäsen, återkopplande till de föregående och sammanlänkad med en pjäs om just Artaud i projektet Vita rum (1978). Betydelsefull blev också bl. a. regissörens egen pjäs Kajakkvinnan (1982), med Marie Göranzon som ensam kvinna i ett vitt ishav av kontaktlöshet.

1983 ledde ett uppmärksammat bråk med huvudrollsinnehavaren Jarl Kulle om olika konstnärlig syn vid uppsättningen av Edmond Rostands Cyrano de Bergerac på Dramaten till att Kulle hoppade av dagen före premiären, varvid produktionen aldrig kom till premiär, och efter det slutade Verner-Carlsson helt med scenproduktioner utan fortsatte endast med radioteater. Där gjorde han ett stort antal produktioner, inte minst av August Strindberg, t. ex. Spöksonaten och Svarta handsken.

1992 blev Verner-Carlsson filosofie hedersdoktor vid Stockholms universitet. Han tilldelades Svenska Akademiens teaterpris 1997. Verner-Carlsson är gravsatt i minneslunden på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Egna pjäser
Skymning, 1949
Marie, 1951 (prisbelönt i Radioteaterns dramatikpristävling)
Fågeln (operalibretto), 1960
Artaud på Rodez (del av Vita rum; bearbetning), 1978
Porträtt av en konstnär som ung man, 1981
Kajakkvinnan, 1982

Teater

Regi

Scenografi

Radioteater

Regi (ej komplett)

Litteratur
Teaterkonst signerad Per Verner-Carlsson av Constance af Trolle (1995)
Antonin Artaud - liv och verk: en kronologi av Per Verner-Carsson (1978)
Teater och teater: artiklar 1950-1965 av Per Verner-Carlsson (1978)
Fågeln/The Bird - kammaropera i 15 scener, musik av Sven-Erik Bäck, libretto av Per Verner-Carlsson efter Aleksander Obrenovics pjäs (1960) 
Stockholms stadsteater 21.10.1960 - en dokumentation i ord och bild sammanställd av Per-Verner-Carlsson och Tor-Ivan Odulf, foto (1960)
Regeln och undantaget och Fru Carrars gevär av Bertolt Brecht, översättning från tyskan av Åke S. Pettersson och Per Verner-Carlsson (1959)
Det andra rummet (Ingamaj Beck & Claus Lynge (red.)) - Förvandlingens rum; om Per Verner-Carlssons Kajakkvinnan av Magnus Florin, Symposion (1997)
Kajakkvinnan,  en scenisk aktion för en skådespelare och en musiker av Per Verner-Carlsson [art. i Samefolket (10/2001)], av K. Hällgren
Strindbergs dramatik av Gunnar Ollén (1982)

Referenser

Externa länkar
Rollboken, Dramaten

Svenska teaterregissörer
Svenska dramatiker
Svenska scenografer
Svenska teaterteoretiker
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Personer från Kolsva
Gravsatta på Katarina kyrkogård
Födda 1925
Avlidna 2004
Män