kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1794

1794 (MDCCXCIV) var ett normalår som började en onsdag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Februari 

 11 februari – Första sessionen för USA:s senat öppnas för allmänheten.

Mars 
 27 mars – Sverige och Danmark ingår en överenskommelse om väpnad neutralitet till skydd för handeln.

April 
 9 april – De ansvariga i Armfeltska konspirationen ställs inför rätta och döms till olika straff.

Maj 
 15 maj – Marstrands frihamnsprivilgier upphävs på invånarnas egen begäran, eftersom det ekonomiska experimentet har slagit fel och synden har blivit alltför utbredd i staden.
26 maj – Svenska artilleriregementet delas i fyra regementen: Svea artilleriregemente i Stockholm (A1), Göta artilleriregemente i Göteborg (A2), Wendes artilleriregemente i Kristianstad (A3) och Finska artilleriregementet (A4).

Juni 
 26 juni – 80 000 fransmän under Jean-Baptiste Jourdan besegrar en jämstark österrikisk armé i slaget vid Fleurus.

November 
 1 november – Det första försöket med optisk telegraf i Sverige genomförs, genom att en födelsedagshälsning till kungen skickas från Katarina kyrktorn till Drottningholms slott.

Okänt datum 
 Kaffeförbud införs i Sverige genom 1794 års överflödsförordning, till mångas förtret.
 Armfeltska sammansvärjningens ledare Gustaf Mauritz Armfelt flyr till Ryssland.

Födda 
 22 februari – Joseph Duncan, amerikansk demokratisk politiker, guvernör i Illinois 1834–1838.
 14 mars – Józef Bem, polsk general.
 16 mars – Lawrence Brainerd, amerikansk abolitionist, affärsman och politiker, senator 1854–1855.
 10 april – Edward Robinson, amerikansk teolog.
 11 april – Edward Everett, amerikansk politiker (whig), USA:s utrikesminister 1852–1853.
 16 juni – María Trinidad Sánchez, dominikansk frihetskämpe.
 15 augusti – Elias Fries, svensk botaniker och professor, ledamot av Svenska Akademien 1847–1878. 
 24 september – Jeanne Villepreux-Power, fransk marinbiolog.
 23 oktober – Oliver H. Smith, amerikansk politiker.
 17 december – Amos Nourse, amerikansk republikansk politiker och professor.
 27 december – William C. Preston, amerikansk politiker, senator 1833–1842.
 29 december – Ferdinand von Wrangel, rysk friherre, amiral och sjöfarande.
 Gustaf Johan Schartau, svensk fäktmästare, grundare av Olympiska spelen i Ramlösa.
 Anna Greta Matsdotter, samisk nåjd.

Avlidna 
 29 mars – Marie Jean Antoine Nicolas Caritat Condorcet, fransk matematiker, filosof och revolutionsman.
 5 april
 François Chabot, fransk revolutionspolitiker (avrättad).
 Georges Jacques Danton, fransk revolutionspolitiker (avrättad).
 Camille Desmoulins, fransk journalist och politiker.
 24 april – Axel von Fersen den äldre, 75, svensk greve, riksråd och fältmarskalk.
 23 juli – Alexandre de Beauharnais, fransk militär, guvernör på Martinique (avrättad).
 28 juli – Maximilien de Robespierre, fransk revolutionspolitiker (avrättad).
 28 november – Cesare Beccaria, italiensk filosof.
 Datum okänt – Kamakahelei, drottning av Kauai.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Jean-Baptiste Jourdan

Jean-Baptiste Jourdan, född 29 april 1762 i Limoges, död 23 november 1833 i Paris, fransk greve, militär; marskalk av Frankrike 1804. Han besegrade österrikarna i Slaget vid Fleurus (1794).

Biografi 
Jourdan deltog som menig soldat åren 1778–1783 i amerikanska frihetskriget och var vid franska revolutionens utbrott (1789) underofficer. År 1791 fick han befäl över en bataljon frivilliga och utmärkte sig så under Dumouriez i Nederländerna (1792), att han 1793 utnämndes till divisionsgeneral och efter general Houchards återkallande i september samma år, till befälhavare för nordarmén. I spetsen för denna slog han österrikarna vid Wattignies (15–16 oktober), men måste nedlägga sitt befäl, då han inte ansåg sig kunna utföra ett vinterfälttåg. På våren 1794 fick han befälet över Sambre- och Meuse-armén, segrade vid Fleurus (26 juni), gick över Rhen (6 september), framträngde till Main och inneslöt Mainz, men måste till följd av Clerfaits framryckande dra sig tillbaka bakom Rhen. År 1796 inneslöt han ånyo Mainz, men måste efter flera motgångar (vid Amberg 24 augusti, Würzburg 3 september, Lahnfloden i mitten av september) gå tillbaka bakom Rhen, varefter han nedlade sitt befäl. I det 1819 utgivna arbetet Mémoires pour servir á l'histoire de la campagne de 1796 sökte han försvara sitt återtåg.

1797 valdes han till medlem av Femhundrarådet, där han i främst arbetade med militär lagstiftning. År 1799 ställdes Jourdan i spetsen för den armé, som skulle operera vid Donau, men blev av ärkehertig Karl besegrad i slaget vid Ostrach (21 mars) uppkallat efter byn Ostrach och vid Stockach (25 mars), varefter han nedlade befälet. Som övertygad republikan, satte han sig emot statskuppen av 18 brumaire 1799, varigenom Napoleon I tog till makten, men mottog av denne sedermera bland andra utmärkelser grevevärdighet och marskalksstaven 1804. Napoleon, som betraktade honom som en härförare med otur, gav honom aldrig något självständigt befäl. Åren 1808–1809 och 1812–1814 var Jourdan kung Joseph Bonapartes generalstabschef i Spanien. 

Vid Napoleons fall 1814 slöt han sig till den nya franska regeringen, av vilken han 1819 mottog pärsvärdighet, men övergick 1830 lika raskt till julirevolutionen, skötte några dagar utrikesdepartementet och utnämndes 11 augusti samma år till guvernör över Invalidhotellet. Hans Mémoires militaires utgavs 1899 av Grouchy.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Frankrikes utrikesministrar
Franska fältmarskalkar
Födda 1762
Avlidna 1833
Män
Ugglan
Personer från Limoges
Namn ingraverat på Triumfbågen
Häpna!

Häpna!, svensk science fiction-tidskrift som utgavs 1954–1966 av Grafiska Förlaget Kindberg & Söner AB i Jönköping. Den utkom normalt med ett nummer i månaden fram till januari 1965, därpå oregelbundet fram till januari 1966. Redaktör var Kjell Ekström. Till initiativtagarna hörde utöver bröderna Kurt och K. G. Kindberg även Roland Adlerberth och Sture Lönnerstrand.

I Häpna! debuterade bland annat författarna Dénis Lindbohm, Sam J. Lundwall, Jacob Palme och Bertil Mårtensson med svenska originalnoveller. Främst innehöll tidningen dock översatt engelskspråkigt material av bland andra Ray Bradbury, Robert Heinlein, Isaac Asimov och Arthur C. Clarke. Mycket material hämtades från Astounding och John Carnells engelska New Worlds; till exempel introducerades J G Ballard på svenska i Häpna!. Översättarnas namn sattes aldrig ut. 

Häpna! hade stor betydelse för bildandet av en svensk science fiction-fandom genom sin klubbspalt, inledningsvis skriven av någon redaktionsmedlem, senare oftast av Alvar Appeltofft, och därmed för bildandet av föreningar och olika informella nätverk. Flera av de fans som medverkade i tidskriften blev senare yrkesverksamma som författare, översättare eller redaktörer.

John-Henri Holmberg utgav 2015 boken Häpna! En bok ur och om 1950-talets tongivande science fiction-tidskrift, som återtryckte valda noveller och andra texter ur tidskriften och dessutom innehåller en längre essä om dess betydelse för svensk sf samt ett register till tidskriftens innehåll.

Enligt Sam J. Lundwalls bibliografi utgavs 1969 4 nummer med honom själv som redaktör. Dessa nummer var dock så kallade "skyddsnummer", då annan person hos registreringsmyndigheten ansökt om att överta tidskriftens namn. De innehöll vardera bara 4 sidor med omtryck av redaktionell text ur äldre nummer.

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 Bibliografi med alla nummer

Science fiction-tidskrifter
Svensk science fiction
Tidskrifter startade 1954
Tidskrifter nedlagda 1966
Dialog om de två världssystemen

Dialog om de två världssystemen () är en bok skriven av Galileo Galilei år 1632 där han ställde en geocentrisk världsbild mot en heliocentrisk världsbild, alltså huruvida jorden eller solen var universums medelpunkt.

Boken hade stöd av påven, Urban VIII, som beundrade Galilei. Påven bad dock Galilei att vara objektiv och inte framhäva den heliocentriska världsbilden. Dessutom bad han att hans egna åsikter skulle tas med. Endast det senare följdes av Galilei som lade påvens ord i den geocentriska världsbildens försvarare Simplicio, som ofta framstår som lite enfaldig. Urban VIII blev så stött av detta att han tog bort sitt skydd av boken. Galilei själv lär dock inte gjort detta av elakhet och stod helt oförstående till påvens ställningstagande. 

Utan påvens skydd kunde Galilei ställas inför rätta år 1633 av storinkvisitorn och blev då tvungen att avsvära sig vad som ansågs vara en kättersk lära. Romersk-katolska kyrkan upphävde bannlysningen av boken 1835.

Källor
Dialog om de två världssystemen / Galileo Galilei; (övers. fr italienska Kajsa Zaccheo), (utförliga noter av Gunnar Eriksson), Stockholm (1993)  .

Fotnoter

Astronomins historia
Debattböcker
Inkvisitionen
Italienskspråkig litteratur
Litteratur inom historia
Verk 1632
Den Svenske Nationalsocialisten

Den Svenske Nationalsocialisten (DSNS) var huvudorgan för Nationalsocialistiska arbetarepartiet - NSAP (efter namnbyte 1938 Svensk socialistisk samling) före och under andra världskriget, och utkom med sitt första nummer 25 januari 1933.

Tidningen utkom en gång i veckan från och med 1934 och två gånger i veckan från och med 1935. Fram till juli 1938 producerades tidningen i Göteborg. Från 1 augusti 1938 skedde tryckningen av tidningen i partiets nya tryckeri Grundläggaren, som man iordningställt i den nyligen inköpta fastigheten på Luntmakargatan 27 i Stockholm. Efter NSAP:s namnbyte skedde ett namnbyte även för tidningen. DSNS hette från januari 1939 Den Svenske Folksocialisten och utkom från nyåret 1942 som veckotidning. Tidningen utkom in på 1950-talet, men tidningens kvalitet, upplaga och utgivningstakt sjönk i takt med uteblivna tyska krigsframgångar. Partiet självt upphörde definitivt 1950.

NSF
År 2000 registrerades namnet åter, men nu som huvudorgan för Nationalsocialistisk Front (NSF) som en fortsättning på partiets tidning som tidigare hette Den Sanne Nationalsocialisten. Tidningen, som förkortades DSNS, gavs till en början ut som tabloidtidning med sporadisk utgivningstakt och därefter som en gratistidning i A4-format, vilken även tillhandahölls genom nerladdning från Internet. Den 5 augusti 2009 skrevs den sista notisen i tidningen där man tackade för sig och berättade att tidningen därmed slutat att uppdateras. Partiet Folkfrontens tidning Realisten tog därmed över efter DSNS. Chefredaktör var Göran Jonsson.

Referenser

Nedlagda tidningar
Tidningar startade 1933
Nazism i Sverige
Nynazism i Sverige
Högerextremism i Sverige
Media i Göteborg
Mohammed Said as-Sahaf

Mohammed Said as-Sahaf (arabiska: محمد سعيد الصحاف), född 30 juli 1940 i al-Hilla i Babil, är en irakisk före detta politiker. Han fick internationell uppmärksamhet i samband med Invasionen av Irak 2003, med anledning av sina insatser som informationsminister.

Biografi
Efter att ha gått journalistutbildning vid universitet i Bagdad tog Mohammed Said as-Sahaf en masterexamen i engelsk litteratur. Han gick med i Baathpartiet 1963, och var Iraks utrikesminister 1992-2001 och informationsminister 2001-2003. Han är diplomat till yrket och har bland annat varit Iraks ambassadör i Sverige, Myanmar och Italien.

I mars 1985 styckmördades den avhoppade irakiske agenten Majid Husein i Stockholm och polisen misstänker att ambassaden skötte kontakterna med mördarna. Ambassadör i Sverige var från augusti 1985 Mohammed Said al-Sahaf, senare mer känd som "Bagdad-Bob", Saddams Husseins informationsminister. Efter Saddam Husseins fall polisanmäldes han för inblandning i mordet på Majid Husein och ytterligare ett mord.

Mohammed Said as-Sahaf blev världskänd under invasionen av Irak 2003, då han efterhand som Saddamregimens ställning blev alltmer utsatt gav kommentarer till det rådande läget som av västmedia uppfattades som allt mer verklighetsfrämmande och bisarra. I amerikansk media började han därför refereras till som Baghdad Bob ("Bagdad-Bob") och Comical Ali ("Komiske Ali"; en referens till Ali Hassan al-Majid – känd som Kemiske Ali). Mohammed Said as-Sahaf blev gripen av amerikansk militärpolis 25 juni 2003, men han släpptes senare då han inte tillhörde Saddam Husseins innersta krets och inte sågs som tillräckligt intressant att hålla kvar.

Mohammed Said as-Sahaf bor numera i Förenade Arabemiraten tillsammans med sin familj.

Referenser

Externa länkar 
WeLoveTheIraqiInformationMinister.com
BBC om Mohammed Said al-Sahhaf

Irakiska internetfenomen
Irakiska politiker
Irakiska diplomater
Födda 1940
Män
Levande personer
Personer från al-Hilla
Kaukasus

Kaukasus är en bergskedja i Kaukasien mellan Svarta havet och Kaspiska havet. Kaukasus är ungefär 1 200 km långt och 160 km brett. Högsta berget är den utdöda vulkanen Elbrus med sina 5 642 meter. Kaukasus ligger i östra Europa och västra Asien.

Kaukasus har fått ge sitt namn till bergskedjan Montes Caucasus på månen.

I den västligaste delen av Kaukasus hölls utomhussporterna vid olympiska vinterspelen 2014.

Geografi 
Kaukasus sträcker sig i nordvästlig-sydöstlig riktning och breder ut sig i Ryssland, Georgien, Azerbajdzjan, Armenien, Turkiet och Iran. Bergskedjan är uppdelad i två delar som ligger norr om, Stora Kaukasus, samt söder om, Lilla Kaukasus, det georgiska låglandet. Bergskedjan är i väst och öst ganska utbredd, uppemot 160 km medan den är smalare i mitten.

Galleri

Referenser 

 
Kaukasien
Alvik

Alvik är

 Alvik, Leksands kommun – en tätort i Leksands kommun
 Alvik, Luleå kommun – en tätort i Luleå kommun
 Alvik, Stockholm – en stadsdel i Bromma stadsdelsområde i västra Stockholm
 Alvik (tunnelbanestation) – en tunnelbanestation i stadsdelen Traneberg i västra Stockholm.
 Alvik Basket – en basketklubb i Stockholm.
 Alvik, Sundsvall – en del av tätorten Vi, Sundsvalls kommun
 Alvik, Umeå – en stadsdel i Umeå där även Umeå flygplats ligger
37

37 (XXXVII) var ett normalår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Mars 
 18 mars – Den romerska senaten annullerar Tiberius testamente och utnämner Caligula till romersk kejsare.

Okänt datum 
 Caligulas försök att få sig själv gudomligförklarad skapar friktion mellan honom och senaten.
 En jordbävning förstör Antiochia vid Orontes.
 Abilene ges till Agrippa I.
 Petrus grundar den syrisk-ortodoxa kyrkan (traditionellt årtal).
 Farisén Saul från Tarsus omvänds till kristendomen efter en uppenbarelse (troligen detta år; efter 39 är han känd som Paulus).

Födda 
 15 december – Nero, romersk kejsare 54–68
 Josefus, judisk historiker (född detta eller nästa år)

Avlidna 
 16 mars – Tiberius, romersk kejsare sedan 14 (mördad)
 1 maj – Antonia Minor, dotter till Markus Antonius och Octavia Minor, farmor till Caligula
 Marbod, kung över markomannerna
 Antonia d.y., mor till den romerske kejsaren Claudius

Externa länkar
Ford Anglia

Ford Anglia är en serie personbilar, tillverkade av biltillverkaren Fords brittiska dotterbolag mellan 1939 och 1967.


Ford 7Y (1938–39)

Ford 7Y var, tillsammans med den större systermodellen 7W, den första bil som konstruerats av brittiska Ford i Dagenham. 7Y introducerades hösten 1937 och var i praktiken en uppdatering av företrädaren Model Y, med ny kaross och bättre bromsar. Förutom en tvådörrars sedan byggdes även en liten skåpbil. När bilen uppgraderades 1939 fick den modellbeteckningen Anglia.

E04A (1939–48)

Ford Anglia E04A introducerades veckorna före krigsutbrottet 1939. Det var en lätt modifiering av 7Y-modellen, med bland annat en ny kylarmaskering och rymligare bagagerum.

E494A (1948–53)

1949 presenterades den uppdaterade Ford Anglia E494A. Bilen hade nu fått körriktningsvisare och ännu en ny kylarmaskering, men den behöll sina fristående strålkastare och under skalet fanns fortfarande ett separat chassi med stela hjulaxlar upphängda i tvärliggande bladfjädrar och mekaniska bromsar.

Sedan 100E-modellen presenterats 1953 fortsatte E494A att tillverkas under namnet Ford Popular fram till 1959.

100E (1954–62)

1953 introducerades Ford Anglia 100E. Det var en helt nykonstruerad bil med självbärande kaross, individuell hjulupphängning fram med MacPherson fjäderben och hydrauliska bromsar. De enda komponenterna som följde med från företrädaren var den trötta men robusta sidventilsmotorn och den treväxlade växellådan. 1955 kompletterades utbudet med kombimodellen Ford Escort.

105E (1959–67)

1959 kom Ford Anglia 105E med en modern toppventilsmotor och fyrväxlad växellåda. Den nya karossen kännetecknades av att bakrutan lutade inåt, ett stildrag som hämtats från samtida Lincoln och Mercury. Sedanmodellen kompletterades från 1961 med en kombiversion. Bilen kallades "ledig lördag" i Sverige.

123E (1962–67)

1962 tillkom Ford Anglia Super 123E, med en större motor än 105E. Produktionen av de två Anglia-versionerna fortsatte fram till 1967, då de ersattes av Ford Escort.

Bilder

Källor
 histomobile.com 
 motorbase.com

Externa länkar
 European Classic Ford Club
 Ford Sidevalve Owners' Club 
 "Backward slanted rear window" 
 

Anglia
Bakhjulsdrivna fordon
Ale

Ale kan syfta på:

 Ale (ölsort) – ett modernt samlingsnamn på överjäst öl
 Ale (isbrytare) – en isbrytare som ägs av Sjöfartsverket
 Ale (tidskrift) – en svensk historisk tidskrift

Personer 
 Ale den uppländske – en sagokung
 Ale –  en jord- och modersgudinna hos igbofolket i Nigeria, se Ala (gudinna)

Geografi
 Ale härad, ett härad i nordvästra Västergötland, Sverige
 Ale kommun, kommun, Västra Götalands län, Sverige
 Ale, Luleå kommun, en småort i Luleå kommun, Sverige
 Ale Water, vattendrag i Skottland, Storbritannien

Se även 
 Ales stenar
Barsebäck

Barsebäck är en tätort  i Kävlinge kommun och kyrkby i Barsebäcks socken i Skåne.

Befolkningsutveckling

Samhället
I orten ligger Barsebäcks kyrka och strax norr om tätorten ligger Barsebäcks slott. Utanför Barsebäck ligger också Barsebäcks kärnkraftverk, som uppfördes under 1970-talet, men som är taget ur bruk sedan 2005.

I närheten av tätorten finns golfbanan Barsebäck Golf & Country Club.

Kommunikationer
Barsebäck var tidigare en station vid järnvägslinjen Kävlinge-Barsebäcks Järnväg, med stationsnamnet Barsebäcksby.

Idag förbinder regionbuss 122 (ca 1 ggr/timme) Barsebäck med Löddeköpinge och Kävlinge. Mellan juni och augusti anknyter även Sommarbussen Barsebäck med kringliggande orter.

Se även
Barsebäckshamn

Källor

Noter 

Barsebäck
Tätorter i Sverige
1536

1536 (MDXXXVI) var ett skottår som började en lördag i den julianska kalendern.

Händelser

Februari 
 Februari – Grevefejden slutar. Lübeck förlorar mot förbundet.

Augusti 
 29 augusti – Stillestånd sluts mellan Sverige och Lübeck i Köpenhamn. Härigenom avskrivs Sveriges icke betalda skuld till Lübeck.

Oktober 
 Oktober – Norge blir en dansk provins..
 1 oktober – Gustav Vasa gifter sig med Margareta Eriksdotter (Leijonhufvud).

Okänt datum 
 Vid ett kyrkomöte i Uppsala görs den svenska kyrkan till evangelisk statskyrka. Dessutom införs svensk mässa i hela landet.
 Olaus Petri utger ett nytt, utökat psalmhäfte.
 Gustav Vasa anar komplotter bland Kalmars och Stockholms borgerskap. I huvudstaden avrättas vissa framstående (främst tyskar) personer som förrädare.
 Reformationen genomförs i Danmark-Norge.
 Cranganore i Indien blir portugisisk koloni.
 Portugisiska inkvisitionen bildas.

Födda 
 Balthasar Russow, krönikeskrivare i Estland och Livland.
 Petrus Johannis Gothus, svensk författare och översättare.
 24 februari – Clemens VIII, född Ippolito Aldobrandini, påve 1592–1605.

Avlidna 
 7 januari – Katarina av Aragonien, drottning av England 1509–1533 (gift med Henrik VIII)
 1 mars – Bernardo Accolti, italiensk skald.
 19 maj – Anne Boleyn, drottning av England 1533–1536 (gift med Henrik VIII) (avrättad)
 18 juni – Henry Fitzroy, engelsk kungason, hertig av Richmond och hertig av Somerset.
 12 juli – Erasmus av Rotterdam, nederländsk humanist.
 27 september – Felice della Rovere, påvlig diplomat och utomäktenskaplig dotter till Julius II. 
 Margareta Eriksdotter (Vasa), politiskt aktiv svensk adelsdam.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Emil Kleen

Denna artikel handlar om läkaren och skriftställaren Emil Kleen. För poeten och journalisten, se Emil Kléen.

Emil Anders Gabriel Kleen, född den 20 april 1847 i Karlsborg, död den 8 december 1923 i Stockholm, var en svensk läkare och skriftställare. 

Emil Kleen var son till Johan af Kleen och Anna Beata af Kleen (1813–1894) samt bror till Richard Kleen. 

Emil Kleen blev filosofie doktor i Uppsala 1875, medicine doktor i Wien 1883, samt medicine hedersdoktor i Uppsala 1907. Han var praktiserande läkare i Stockholm och Karlsbad. I sin biografi över Emanuel Swedenborg hävdade han att denne led av sinnessjukdom.

Han var gift med den norska målaren Andrea Gram. Paret hade sex barn, inklusive Willy och Else Kleen.

Bibliografi
Handbok i massage, (1888, flera senare upplagor)
Ströftåg och irrfärder hos min vän Yankee Doodle (samt annorstädes), 1902-1903, digitaliserad av Projekt Runeberg
Stora fejder i blod (1912)
Små fejder i bläck (1912)
Swedenborg. En lefnadsteckning, 1917-1920
Svar på tal till swedenborgare och deras anhang. En polemisk broschyr, 1919

Källor

Noter

Svenska läkare under 1800-talet
Svenskspråkiga författare
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Födda 1847
Avlidna 1923
Män
Personer från Karlsborgs socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska läkare under 1900-talet
Sigfrid Hansson

Sigfrid Hansson, född 12 juni 1884 i Vellinge församling, Malmöhus län, död 25 mars 1939 i Bromma församling, Stockholms stad, var en svensk journalist, ämbetsman och politiker (socialdemokrat). Han var äldre bror till statsminister Per Albin Hansson.

Biografi 
Hansson gick först i sin far Carls fotspår och arbetade som murare 1897–1905, och var därefter medarbetare i Ny Tid. Hansson liksom sin bror tillhörde den skara unga socialdemokrater i Malmö som grundade det socialdemokratiska ungdomsförbundet (SDU) 1903. 1908 anställdes han i Social-Demokraten, där han var ansvarig utgivare 1909–1914. Efter tjänstgöring vid Svenska Telegrambyrån blev Hansson 1920 redaktionssekreterare i Social-Demokraten. Samma år blev han redaktör för LO:s tidskrift Fackföreningsrörelsen. Han har i flera arbeten dokumenterat sig som en framstående kännare av den svenska fackföreningsrörelsens historia. Bland hans verk märks Bidrag till den svenska fackföreningens historia (3 band, 1920–1922), Den svenska fackföreningsrörelsen (1923, 2:a upplagan 1927) och minnesskriften Landsorganisationen första kvartssekel 1898–1923 (1923). Hansson medverkade även i Svensk uppslagsbok under signaturen S.H..

Sigfrid Hansson blev under 1920- och 1930-talen en flitig skribent och debattör inom arbetarpressen. Hans idéer och tankar kom att få stor spridning. I egenskap av redaktör för Fackföreningsrörelsen fick Hansson också en central roll i LO och när organisationen under mellankrigstiden kom att satsa mer på folkbildning i syfte att förankra reformismen bland LO-medlemmarna blev Hansson en nyckelfigur.

Hansson tillhörde sedan 1919 första kammaren, där han från 1922 tillhörde lagutskottet.

Han var även föreståndare för LO-skolan Brunnsvik innan han 1937 blev generaldirektör för Socialstyrelsen.

Sigfridsgatan i södra Kulladal i Malmö är namngiven efter honom, liksom Per Albin Hanssons väg och Nils Edvinsgatan i närheten är namngivna efter hans bröder.

Bibliografi

Referenser

Vidare läsning 
 

Generaldirektörer för Socialstyrelsen
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Svenska journalister under 1900-talet
Palmstiernas klubb
Födda 1884
Avlidna 1939
Män
Personer från Vellinge socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm