kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Burträsk

Burträsk (umesamiska Beähkkiere), är en tätort i Burträsks distrikt i Skellefteå kommun. Orten ligger cirka 38 kilometer sydväst om Skellefteå vid sjön Burträsket.

Historia

Burträsk är uppkallat efter Bureälven och syftar på Burträsket. Det kallades förr Gammelbyn vilket fortfarande syns i beteckningen på (jordbruks)fastigheter. Enligt jordaboken för 1543 bodde 22 bönder med familjer i byn, och byn skattade för insjöfiske. Vid Burträsks kyrka fanns en kyrkstad, som till största delen brann 1930 men återuppbyggdes med moderna hus.

Burträsk var och är kyrkby i Burträsks socken och ingick efter kommunreformen 1862 i Burträsks landskommun, där för orten 2 oktober 1902 inrättades Burträsks municipalsamhälle som sedan upplöstes 31 december 1961.

Befolkningsutveckling

Näringsliv
Största arbetsplatser är förutom sjukhem och skolor, Snidex snickeri och Norrmejerier där Västerbottensost tillverkas.

Racing Plast Burträsk var ett svenskt företag i Burträsk som gjorde tävlingsbilar och byggsatsbilar. Havsrockan är en båt av hardtop-typ som tillverkades 1966-1978 i Burträsk och Skellefteå.

Burträsk har givit namn åt Burträskbingo.

I Burträsk tillverkas Västerbottensost.

Skolor 
Björnåkerskolan är den lokala grundskolan i Burträsk.
Edelviks folkhögskola är också belägen i tätorten.
I Nedre Norra Åbyn 4 km norr om tätorten finns ett naturbruksgymnasium.

Personer från Burträsk 
Henning Sjöström – författare och advokat
Marie Lindgren - en svensk freestyleåkare
Wilhelm Peterson-Berger -  svensk tonsättare, uppvuxen i bl.a. Burträsk.
 Hannes Johansson - Keramiker
 Gunnar Sandevärn - musiker och låtskrivare

Referenser

Noter

Externa länkar 
Burträsks webbplats

Orter i Skellefteå kommun
Tätorter i Sverige
Kenneth III av Skottland

Kenneth III av Skottland (gaeliska: Cináed mac Duib), död 25 mars 1005, kung av Skottland 997-1005, brorson till Kenneth II.

Kenneth III blev kung 997, härjade i Cumberland och stupade i ett inbördeskrig 1005.

Källor

Skottlands regenter
Kungligheter som stupat i strid
Födda 900-talet
Avlidna 1005
Män
Ugglan
Personer i Skottland under 1000-talet
Bus, Hörby kommun

Bus är en by i Hörby kommun. Byn stavade under en tid namnet som Buus.

Personer
I byn bodde den svenska skådespelarskan Amanda Ooms under ett par år som ung. I Buus gamla folkskola bodde även en tid Mats och Unni Drougge.

Orter i Hörby kommun
Buskhyttan

Buskhyttan är en tätort i Nyköpings kommun.

Buskhyttan ligger längst in i Marsviken, som är en cirka 4 km lång vik av Östersjön.

Historia
Orten hade tidigare ett sågverk, med brädgård, hyvleri och snickeriverksamhet. En kortare tid under 1950- och 1960-talet fanns också en mindre småhustillverkare knuten till snickeriverkstaden, som kallades Tunabergshus. Under senare delen av hela sågverksindustriepoken fanns också en tryckimpregneringsanläggning, som trots begränsad användningstid tros ha förorenat marken omkring den tidigare anläggningen ordentligt. 

Man hade även egen hamn, från vilken plank och bräder exporterades till stora delar av Europa, och fram till början av 1960-talet fraktades också kutterspån i träskutor till industrier i Norrköping. 1976–1977 lades hela verksamheten ned förutom snickeriet, som fortsatte med att tillverka trummor för elkablar till ASEA i kanske 5–10 år. Numera finns det några småindustrier i det gamla industriområdet men de flesta invånarna pendlar till Nyköping eller Oxelösund för att arbeta.

Själva ordet Buskhyttan härstammar från de järnhyttor som anlades här redan under järnåldern, för att göra järn av den malm man hämtade upp, mestadels ur de myrar som fanns inom närområdet. I Tunaberg (tidigare socken, numera distrikt) finns det många andra gårdar och mindre byar som också bär ordet hyttan som en del i sitt namn.

Befolkningsutveckling

Idrott
Fotbollslaget Buskhyttans SK (BSK) blev också rikskändisar i början av 1950-talet, då man satte svenskt rekord i antalet gjorda mål på två matcher mot samma lag. Det var Husbys lag från mitten av Södermanland som fick den kanske inte alltför stora äran att stå för rekordet åt andra hållet. Matcherna slutade 31-0 och 30-0 vilket blev 61-0 på två matcher. Både Aftonbladet och Expressen var nere och gjorde reportage.

Buskhyttan i musiken
Orten är också känd från vissångaren Ulf Peder Olrogs visa "Samling vid pumpen" som blev känd genom Sigge Fürsts inspelning från 1945.

Se även
Tunabergs socken

Noter 

Orter i Nyköpings kommun
Tätorter i Sverige
Bygdeå

Bygdeå är en tätort i Robertsfors kommun i Västerbotten i Sverige. Den är kyrkbyn i Bygdeå socken. Tätorten är belägen vid E4, cirka 15 kilometer söder om centralorten Robertsfors och cirka 5 kilometer söder om Bäck.

Historia 

Bygdeå hette tidigare Skinnarbyn och utgjorde centralort i Bygdeå socken. Bygdeå nämns som Bygda i skattelängden sexårsgärden från 1314. Bygda tros då motsvara Rickleån som fick sitt moderna namn via Rikarzboda som senare, via en del mellansteg, blev Rickleå. Bygda är besläktat med verbet böja och anspelar således på Rickleåns slingrande gång genom landskapet. Även om den första historiska urkund som nämner Bygdeå är från 1314 är det troligt att det funnits bebyggelse och bofasta långt innan dess. Bygdeås ursprungliga symbol från medeltiden var en koltrast, som idag återfinns i Robertsfors kommunvapen. 

Bygdeborg var ursprungligen kaptensbostad och därmed bostadshus åt Bygdeå garnisons befälhavare. Det ursprungliga huset har brann ned men ersattes under 1800-talets senare hälft. Det vackra portslidret från 1689 finns dock kvar och ägs idag av Bygdeå hembygdsförening. I gamla tider gick kustlandsvägen genom porten.

Bygde sten är ett landmärke beläget på Englandsskäret vid Storvarpet.

Befolkningsutveckling

Geografi och natur 
Bygdeå omges av småkullig kustslätt, starkt påverkad av årtusenden av inlandsis och sedermera havets svallningar. En dalgång inramad av en östlig förkastningslinje omger byn. Med tiden har dalgången gått från att finnas mer än 200 meter under havsytan till att bli en långgrund havsvik och slutligen bördig åkermark. Genom denna lägsta linje och i utkanten av byn rinner Storbäcken. Inlandsisen har också lämnat sina tydliga spår i Bygdeås berggrund. Nere vid Kvarken syns tydligt den riktning NNV-SSO som inlandsisen hade i sitt slutskede. På läsidorna av berghällar i dagen framträder stråk av kraftigt svallad morän i riktning NNV-SSO. Svallningen av landskapet framträder också tydligt nere vid kusten. De närmast liggande skären (Vitskäret, Vitskärshällan, Prästskäret) är kraftigt svallade och uppvisar alla sandstränder på läsidan vilket helt avhängigt av den kraftiga svallningen på havssidan där sanden svallats bort men burits runt av havsströmmarna. Svallningen av den ursprungliga moränen ger landskapet en karg karaktär, förutom i ovannämnda dalgång där finare sediment ser till att höja växtkraften. Den icke odlade marken domineras av barrskog av låg bonitet där tall dominerar de kraftigast svallade områdena och där gran återfinns på de blötare markerna.

Referenser 

Orter i Robertsfors kommun
Tätorter i Sverige
Riksintressen för kulturmiljövården i Västerbottens län
Gerumsmanteln

Gerumsmanteln är ett klädesplagg daterad till 360–100 f Kr, en del av förromersk järnålder. Den hittades 1920 i Hjortamossen uppe på Gerumsberget i Östra Gerums socken i Tidaholms kommun i Västergötland, ihopvikt och lagd under tre stenar. Manteln är tillverkad med naturfärgad brun respektive vit ulltråd, men har färgats av vattnet i mossen den legat i.

Tidigare antogs att den var från bronsåldern. 

Den ovala manteln, 248 cm x 200 cm är vävd i ullgarn på tre eller fyra skaft i ett smårutigt mönster (liknande hundtand) av kypertkaraktär, vilket förvånat många, då kyperten ansågs ha ett senare datum för spridning till Norden.

De små stickhålen i manteln har gett upphov till teorin att mantelns siste ägare blev mördad.

Originalet förvaras hos Historiska museet i Stockholm och är inventariefört som SHM 16719. En reproduktion av manteln visas på Falbygdens museum i Falköping.

Litteratur

 von Post, L., Lindqvist, S. & von Walterstorff, E. 1925 Bronsåldersmanteln från Gerumsberget i Västergötland. Stockholm
 Nockert, M. & Possnert, G. 2002. Att datera textilier. Hedemora
 Franzén, M-L. & Lundwall, M. 2006. Nya upptäckter på Gerumsmanteln. i Fornvännen 2006/4. Stockholm

Referenser

Externa länkar

Gerumsmanteln på Historiska.se

Fornfynd från järnåldern
Arkeologiska textilfynd
Tidaholms kommun
Fornfynd i Sverige
1920 i Sverige
Västergötlands historia
Vetenskapsåret 1920
Föremål på Statens historiska museum
Förromersk järnålder
Bygdsiljum

Bygdsiljum är en tätort i Skellefteå kommun, belägen vid Bygdeträskets utlopp i Rickleån.

Befolkningsutveckling

Samhället
I byn ligger Bygdsiljumbacken där man på vintrarna kan åka slalom och snowboard och på somrarna downhill  Här finns även Westmans Café & Bar grundat 1929. Bygdsiljums kyrka ligger i orten.
Det finns ICA butik samt skola och förskola. En aktiv fotbollsplan.
Camping och lägenheter bedrivs av Bygdsiljum utveckling.

Näringsliv

Tillgången på arbetstillfällen är bättre här än på många andra liknande orter till följd av den industri som finns etablerad här. I Bygdsiljum fanns landskapets första bergs- och järnbruk, anlagt 1637, vilket satte igång den västerbottniska bruksindustrin, som till skillnad från de flesta bruken under en tid ägdes av byns bönder. Numera är träförädling den största industrin, och många av byns boende arbetar på Martinsons som anställer omkring 450 personer.

Bygdsiljum Utveckling är ett företag som ägs av privatpersoner och företag i trakten. Det använder en påfågel som logo.
I Bygdsiljum finns företag som bland annat Martinsons, Umesläp, Norrlandsvagnar, Bygdsiljum utveckling, Westmans Café och bar, Johanssons Åkeri, Siljum mekan etc. En drivande by med fler arbetstillfällen än invånare

Personer med anknytning till orten 
 Fred Gunnarsson, skådespelare
Bengt Göran Staaf, musikprofil

Se även
Burträsks socken

Noter

Externa länkar 
Byns officiella webbplats
Martinsons (har sitt säte i Bygdsiljum)
Norrlandsvagnar (har sitt säte i Bygdsiljum)

Orter i Skellefteå kommun
Tätorter i Sverige
Den gröna milen

Den gröna milen (originaltitel: The Green Mile) är en amerikansk dramafilm från 1999, regisserad av Frank Darabont efter boken med samma namn av Stephen King.

Handling 
Filmen börjar 1999, men utspelar sig främst under 1930-talets USA. Paul Edgecomb är vakt på fängelseavdelningen där John Coffey, en svart man, just blivit intagen för att ha mördat två yngre vita flickor. Han ska inom kort precis som de andra på avdelningen avrättas. Det visar sig dock att John Coffey har krafter som ingen kunnat ana, och Paul och de andra vakterna börjar snart tvivla på om de verkligen håller rätt man bakom galler. 

Filmens titel syftar på uttrycket "den gröna milen" ("The Green Mile"), vilket är den korta sträcka en fånge vandrar i fängelsekorridoren på väg till sin avrättning i den elektriska stolen.

Rollista

Om filmen 
Filmen nominerades till fyra stycken Oscars för Bästa film, Bästa manliga biroll för Michael Clarke Duncan, Bästa manus efter förlaga och Bästa ljud men vann ingen.

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1999
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska fängelsefilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Frank Darabont
Filmer baserade på verk av Stephen King
Filmmusik av Thomas Newman
Louisiana på film
1935 på film
1999 på film
Filmer från Warner Bros.
Tvist

Tvist kan avse:

 Tvist – en vävteknik som i grunden är tuskaft, se tve-skyttling
 Tvistemål – i svensk rätt de mål som en allmän domstol handlägger
Breuci

Breuci var en stam som bebodde området vid Savafloden i nuvarande norra Bosnien. Denna stam krigade mot den romerska ockupationen av Pannonien under åren 14 f.Kr. och 6 e.Kr. under den pannoniske ledaren Bato. Romarna med hjälp av scordisci besegrade dem.

Äldre folkgrupper i Europa
University of Pennsylvania

University of Pennsylvania (ofta kallat Penn eller UPenn) är ett privat Ivy League-universitet i Philadelphia, Pennsylvania, USA. Penn gör anspråk på att vara det fjärde äldsta lärosäte som erbjuder universitetsstudier i USA, och även det första universitetet i USA som erbjuder studier på både kandidat- och avancerad nivå. Penn är ett av de 14 lärosäten som var med och grundade  Association of American Universities.

Det rankas som det 10:e främsta lärosätet i världen i Times Higher Educations rankning av världens främsta lärosäten 2018.

Penns grundare Benjamin Franklin förespråkade en utbildning som betonade praktisk undervisning i handel och samhällsservice i samma utsträckning som studier av antikens klassiker och teologi. Penn var ett av de första lärosätena i USA som använde den multidisciplinära utbildningsmodell som hade utvecklats i Europa och som sammanförde flera fakulteter i ett och samma lärosäte. 

Penn har en mängd olika akademiska skolor, omfattande forskningsverksamhet och ett antal välgörenhetsprogram. I skolorna ingår bland annat Perelman School of Medicine för medicin, Annenberg School for Communication för kommunikation och design, Penn Law School för juridik samt Wharton School för handel, ekonomi och finans. Antagningen till Penns olika skolor är bland de mest konkurrenskraftiga i USA. 

Penns undervisnings- och forskningsprogram leds av en stor och aktiv grupp professorer och andra forskare. Enbart under de senaste tio åren har nio av Penns forskare eller alumner tilldelats Nobelpris. Universitetets alumner har bland annat omfattat tolv statschefer (inklusive två amerikanska presidenter; Donald Trump och William Henry Harrison), tre domare i USA:s högsta domstol, ett antal grundare av teknologiföretag, internationella advokatbyråer och finansiella institutioner, universitetsrektorer samt 18 nu levande dollarmiljardärer (exempelvis Warren Buffett).

Historia
Universitetet, som grundades av Benjamin Franklin 1740, är ett av USA:s äldsta universitet. Universitetet grundade också USA:s första universitetssjukhus. Personer som Ezra Pound, Noam Chomsky, Warren Buffett, Donald Trump och Elon Musk har varit studenter på Penn. Låtskrivarduon Ray Evans och Jay Livingston lärde känna varandra när de studerade vid universitetet. Även skådespelaren Aaron Yoo har studerat där.

Fotnoter

Referenser

Externa länkar 

Universitet och högskolor i Pennsylvania
Ivy League
Privata högskolor och universitet
Skordisker

Skordisker, på latin scordisci, var en keltisk stam, enligt vissa källor av thrakisk eller illyrisk härkomst. En annan teori är att skordiskerna skulle ha utgjort en stamsymbios av keltiska, illyriska och thrakiska kulturelement. De bebodde området i nuvarande norra Serbien, Ungern, östra Kroatien, nordöstra Bosnien och Hercegovina, samt delar av dagens Rumänien och Bulgarien. Skordiskerna etablerade sig i allra högsta grad mellan floderna Sava, Drava och Donau.

Antikens författare berättar, att skordiskerna var blodtörstiga och utförde människooffer.

De kom 179 f.Kr. i strid med romarna genom att bistå den makedoniske kungen Perseus, och stridigheterna fortsattes länge. M. Cosconius slog dem 135, Sextus Pompeius, måhända Cn. Pompeius Magnus' farfar, stupade i krig med dem 118. De besegrade 114 Caius Porcius Cato, men blev 107 slagna av Quintus Minucius Rufus. De vågade sig till och med på att plundra templet i Delfi, men Scipio Asiaticus slog dem fullständigt 88 f.Kr. och drev dem över Donau. Även från dessa trakter utdrevs de slutligen av dakerna. De omnämns ännu på kejsar Hadrianus' tid.

Referenser

Kelter
Mygdonia

Mygdonia var ett område i Thrakien som senare erövrades av Makedonien. Det omfattade området runt Therme (Thessaloniki), dalgångarna Klisali och Besikia, floden Axios mynning, och österut till sjön Bolbe.

Källor

Noter

Historiska hellenska stater
Dardaner

Dardanerna (på grekiska dardanioi eller dardanoi; på albanska dardanët) var ett antikt folkslag som bland annat nämns i Homeros' Iliaden där de var Trojas allierade. Deras ledare var Aeneas och de var bosatta vid berget Ida i Mindre Asien. De saknade egentlig civilisation och beskrivs ha varit bosatta i jordkulor.

Dardanerna beskrivs senare som synonyma med trojanerna själva.

Historia
I historisk tid omnämns dardanerna som ett illyriskt folk på norra Balkan (vid Moravas övre lopp i närvarande Serbien). Under 300- och 200-talen f.Kr. invaderade dardanerna Makedonien. Då romarna erövrade Balkan bjöd dardanerna hårt motstånd och genomförde senare flera uppror, till och med så sent som under Marcus Aurelius' tid. År 297 skilde Diocletianus deras territorium från Moesia superior. Territoriet blev då en separat provins med huvudstaden Naissus (nu Niš), vilket var Konstantin den stores födelseplats.

Etymologi
Namnet kommer av folker dardaner och sägs komma ifrån det illyriska-albanska ordet dardhë, med betydelse päron på svenska.

Kultur
Dardanerna ska ha varit intresserade av musik och spelade traditionellt flöjt och lyra.

Personer
Bardylis
Audata
Cleitus
Bardylis II
Bircenna
Longarus
Bato

Galleri

Referenser

Externa länkar 
 The ancient Illyrians and modern day albanians

Illyriska stammar
Mindre Asien
Põlva

Põlva är en stad i sydöstra Estland med en yta på 5,5 km² och 6 334 invånare (2 januari 2007), belägen vid floden Orajõgi, omkring 50 kilometer söder om Tartu. Staden är centralort i Põlva kommun och samtidigt även residensstad i landskapet Põlvamaa. 

Mariakyrkan i Põlva är från 1300-talet. Orten fick stadsrättigheter den 10 augusti 1993 och har tidigare utgjort en egen kommun (stadskommun). Den 26 oktober 2013 uppgick staden i den omkringliggande Põlva kommun.

Staden är vänort till Vårgårda i Sverige.

 
Städer i Estland
Orter i Põlvamaa
Historiska kommuner i Põlvamaa
John LeClair

John Clark LeClair, född 5 juli 1969 i St. Albans, Vermont, är en amerikansk före detta professionell ishockeyspelare. LeClair vann Stanley Cup med Montreal Canadiens 1993 och var den första NHL-spelaren från Vermont.

Efter fyra säsonger i Montreal Canadiens byttes LeClair bort till Philadelphia Flyers. Där spelade han under tio säsonger, ofta tillsammans med Eric Lindros och Mikael Renberg i en kedja kallad "Legion of Doom". Mellan 1995 och 1998 gjorde LeClair tre raka 50-målssäsonger, vilket han var den första amerikanskfödda spelaren att lyckas med i NHL. Detta följde han upp med att göra två 40-målssäsonger 1998–99 och 1999–00. 

Inför säsongen 2005–06 skrev LeClair på för Pittsburgh Penguins. Han gjorde 51 poäng på 73 matcher. 

Säsongen 2006–07 blev LeClair placerad på Waivers och sedan släppt på free agent-marknaden. 

LeClairs bästa säsonger poängmässigt var 1995–96 och 1996–97, han gjorde 97 poäng under båda. Båda säsongerna 1995–96 och 1997–98 gjorde han 51 mål, vilket är personligt rekord.

1996 var LeClair med och vann World Cup med USA. LeClair gjorde 6 mål och 4 assist på 7 matcher. Han har också ett silver från OS 2002.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Referenser

Noter

Externa länkar
John LeClair Hockey-Reference.com
John LeClair nhl.com
John LeClair hhof.com
John LeClair eliteprospects.com

Spelare valda i NHL Entry Draft 1987
Födda 1969
Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i Philadelphia Flyers
Spelare i Pittsburgh Penguins
Män
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från USA
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2002
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från USA
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1998
Levande personer
Idrottare från Vermont
Spelare i Fredericton Canadiens
Stanley Cup-mästare 1993
Vinnare av NHL Plus/Minus Award
Alumner från University of Vermont
Ishockeyspelare i Vermont Catamounts (herrar)
Spelare valda av Montreal Canadiens i NHL Entry Draft
Sandro Key-Åberg

Gustav Sandro Key-Åberg, född 6 maj 1922 i Dresden i Tyskland, död 5 juli 1991 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, var en svensk författare.

Biografi
Key-Åberg föddes av svenska föräldrar i Dresden men växte upp på olika fosterhem, varav det första i Italien. Hans far lämnade modern och sonen och han växte senare upp på internat med lite kontakt med modern. Uppväxten återspeglas i hans författarskap. Han studerade vid teaterskola och debuterade 1950 med diktsamlingen Skrämdas lekar.

Sandro Key-Åberg experimenterade flitigt i sitt författarskap. I till exempel Bildade människor 1964, är alla texter utformade som bilder. Ett annat stilistiskt grepp var hans så kallade "prator", ett slags vardagssamtal. Ett exempel på detta är  O-scenprator från 1965. Vid ett tillfälle skrev han för Författarcentrum en diskussionshandledning i hur man kan arbeta med poesi; Upptäcktsfärd i dikten.

Key-Åberg vistades långa tider i sin fritidsbostad i Lönneberga tillsammans med hustrun, konstnären Gudrun Key-Åberg. Efter hennes död 1982 gifte han om sig med Berit Roos. Han avled i cancer.

Sandro Key-Åberg är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi

 - Tillsammans med Olof Norell.
 - Tillsammans med Olof Norell.
 - Tillsammans med Olof Norell.
 - Tillsammans med Olof Norell.

 - tillsammans med Mats Olsson.

 - Tillsammans med Erik Lönnroth.

 - Tillsammans med Bernt Rosengren.

 - Tillsammans med Berit Roos.

Samlade upplagor och urval

Filmmanus

Filmografi

Teater

Roller

Priser och utmärkelser
1952 – Svenska Dagbladets litteraturpris
1954 – Albert Bonniers stipendiefond för yngre och nyare författare
1956 – Boklotteriets stipendiat
1958 – ABF:s litteratur- & konststipendium
1958 – Boklotteriets stipendiat
1962 – Stig Carlson-priset
1962 – Boklotteriets stipendiat
1965 – Tidningen Vi:s litteraturpris
1971 – Litteraturfrämjandets stipendiat
1972 – Ferlinpriset
1973 – Bellmanpriset
1973 – Carl Emil Englund-priset för På sin höjd
1976 – Litteraturfrämjandets stora pris
1983 – Doblougska priset
1987 – Illis Quorum

Referenser

Vidare läsning

Svenskspråkiga författare
Svenskspråkiga poeter
Svenska poeter
Svenska författare under 1900-talet
Mottagare av Illis Quorum
Personer från Dresden
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1922
Avlidna 1991
Män
Stockholm Marathon (film)

Stockholm Marathon är en svensk-tysk film från 1994, regisserad av den tyske regissören Peter Keglevic. Manuset är vagt baserat på romanen Terroristerna (1975) av Sjöwall Wahlöö.

Handling
Den välbärgade affärsmannen Walter Petrus' vaktmästares fru tar livet av sig. Hellström (vaktmästaren) inser att det är den fasansfulla händelsen tio år tidigare som lett till hustruns självmord och han beslutar sig för att hämnas på Walter, som var delaktig i händelsen. Han smyger sig in i garaget och väntar tills hans älskare gått till jobbet. Men Hellström hittar Walter mördad i badkaret och beslutar sig istället för att hämnas på den andre mannen som var med i händelsen tio år tidigare. Offret, artisten Ypsilon, skall springa Stockholm Marathon och Hellström beslutar sig för att slå till mitt under loppet.

Om filmen
Filmen är en av flera svensk/tyska samproduktioner om Martin Beck med samma skådespelare. Övriga filmer är Brandbilen som försvann, Polis polis potatismos, Roseanna, Mannen på balkongen och Polismördaren.

Rollista
Gösta Ekman - Martin Beck
Kjell Bergqvist - Lennart Kollberg
Rolf Lassgård - Gunvald Larsson
Niklas Hjulström - Benny Skacke
Jonas Falk - Stig Åke Malm
Mats Huddén - Hellström
Thomas Anders - Ypsilon (dubbad av Tomas Norström)
Anna Godenius - fru Petrus
Kjell Lennartsson - Walter Petrus
Corinna Harfouch - Monika Lundin
Örjan Ramberg - manager för Ypsilon
Mona Andersson - Hellströms svärmor
Johanna Westman - popreporter
Gaby Stenberg - hyresgäst
Carl-Ivar Nilsson - hyresgäst
Mona Seilitz - förman på Trädgårdshallen
Viktor Friberg - portier på Grand Hôtel
Jonas Uddenmyr - polis
Maj Sjöwall - loppets starter

Bland statisterna märks Gunnar Mosén, Monika Ahlberg och Christer Flodin.

Referenser

Externa länkar

Svenska filmer 1994
Beck-filmer
Svenska kriminalfilmer
Svenska thrillerfilmer
Tyska kriminalfilmer
Tyska thrillerfilmer
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Filmer från Svensk Filmindustri
Svenska 1990-talsfilmer