kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Atanarjuat

Atanarjuat är en kanadensisk film från 2001, av och med inuiter, baserad på en hundratals år gammal inuitlegend.

Rollista
Natar Ungalaaq – Atanarjuat
Sylvia Ivalu – Atuat
Peter-Henry Arnatsiaq – Oki
Lucy Tulugarjuk – Puja
Madeline Ivalu – Panikpak
Eugene Ipkarnak – Sauri

Externa länkar

Filmer 2001
Arktis på film
Kanadensiska dramafilmer
Mastodontfilmer
Gällivarehäng

Gällivarehäng är en skämtsam benämning på skicket att ha byxorna löst hängande så att en säckig utbuktning bildas.

Begreppet gällivarehäng har sitt upphov i att gruvarbetare som handlastade järnmalm i Malmbergsgruvan bar löst skurna byxor som var lättare att arbeta i, eftersom de inte stramade åt baktill eller bildade en glipa då arbetarna böjde sig ned (vilket var den normala arbetsställningen som handlastare). Handlastaren var tvungen att böja sig ner för att fylla och lyfta fyllfatet (som en stor sopskyffel med två handtag på sidorna) med järnmalm när han lastade. Gruvarbetarna beställde byxor med rymlig bak hos handlare i Gällivare, dessa beställde specialsydda byxor söderifrån och skärningen blev känd som "Gällivarehäng". Byxorna bars oftast med breda hängslen.

Ett vanligt missförstånd är att gällivarehäng innebär att man exponerar dalen mellan skinkorna, vilket istället kallas raggarskåra. Gruvarbetarna bar sina byxor upp till midjan. Det engelska uttrycket sagging, vilket innebär att byxorna är nedhasade så att underkläderna syns, är heller inte detsamma som gällivarehäng.

Begreppet "gällivarehäng" är belagt i svenska språket sedan 1963.

Se även
Gällivare
Raggarskåra
Byxhäng

Källor 

Byxhäng ledde till lärarhot. Skånska Dagbladet, 27 maj 2009. 

Gällivare
Mode
Niokolo-Koba nationalpark

Niokolo-Koba nationalpark är belägen längs floden Gambia i sydöstra Senegal nära gränsen mot Guinea. Nationalparken omfattar 913 000 hektar. Savannen och den glesa skogen i området har ett mycket rikt djurliv bland annat stora antiloper, schimpanser, lejon, leoparder och elefanter liksom många fågel- och reptilarter.

Regntiden pågår mellan juni och september och då blir slätterna vid floden översvämmade. Under övriga månader är det torrt. Den årliga nederbördsmängden är omkring 1 000 mm.

Niokolo-Koba nationalpark blev 1981 ett världsarv.

Externa länkar
 UNESCO World Heritage Centre - Niokolo-Koba National Park

Nationalparker i Senegal
Världsarv i Senegal
Världsarv inskrivna 1981
Fädernas kyrka

Fädernas kyrka är en psalm från 1909 med text av Johan Alfred Eklund och musik av Gustaf Aulén. 

Psalmen ingick första gången i en officiell psalmbok 1921 i tillägget "Nya psalmer". Psalmen var från början mycket populär, särskilt inom ungkyrkorörelsen, och kom därför med i 1937 års psalmbok. Under 1970-talet kom texten av några att anses som alltför nationalistisk, vilket blivit omdiskuterat. Med en knapp majoritet vann motståndarsidan i kyrkomötet, och Fädernas kyrka togs inte med i Den svenska psalmboken 1986.  Skälet för uteslutning var att den föreslagna bearbetningen av texten, vilken skulle kunna gjort psalmen acceptabel för kyrkomötet, inte godkändes av upphovsrättsinnehavarna.
Fädernas kyrka finns dock, i bearbetat skick, med i den finlandssvenska psalmboken, som nr 168.

Psalmnummer
Nr 533 i Nya psalmer 1921, tillägget till 1819 års psalmbok under rubriken "Kyrkan och nådemedlen: Kyrkans och hennes uppgift".
Nr 169 i 1937 års psalmbok under rubriken "Kyrkan"
Nr 169 i Psalmer för bruk vid krigsmakten 1961 verserna 1, 4 och 7
Nr 168 i Finlandssvenska psalmboken 1986

Källor
Ungkyrkligheten, och andra av Svenska kyrkans rörelser från Svenska kyrkan. Arkiverad 16 maj 2010.

Noter

Externa länkar
Fädernas kyrka i Svensk mediedatabas
Fädernas kyrka från dagensvisa.com
Fädernas kyrka på Youtube

Sånger 1909
Svenska psalmer
Svenska patriotiska sånger
Ann-Marie Gyllenspetz

Ann-Marie Gyllenspetz-Fogelqvist, ogift Gyllenspetz, född 7 november 1932 i Örgryte, Göteborg, död 10 februari 1999 i Lunds Allhelgonaförsamling, Skåne län, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Gyllenspetz studerade teater i Göteborg och var en av dem som startade Atelierteatern 1951–1953 (bland övriga grundare märks Birgitta Andersson och Dan Sjögren). Hon upptäcktes av Lars-Eric Kjellgren och filmdebuterade i hans Ingen mans kvinna 1953, varpå hon fick elevkontrakt vid Svensk Filmindustri. Hon flyttade till Stockholm och spelade förutom i filmer även teater på Vasateatern, Lilla Teatern och Alléteatern. Hon gifte om sig med konstnären Jörgen Fogelquist och flyttade till Lund, och filmrollerna blev därefter allt färre. På 1980-talet återkom hon, och spelade bland annat i TV-storsatsningen Träpatronerna (1984, 1988). Hon gjorde sammanlagt drygt 20 roller på film och TV.

Gyllenspetz var 1954–1956 gift med skådespelaren Ove Tjernberg (1928–2001) och 1959 till sin död med konstnären Jörgen Fogelquist (1927–2005). Hon var mor till journalisten Jonas Fogelqvist, Maria Fogelquist och skådespelaren Jenny Fogelquist.

Gyllenspetz är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Filmografi 

 (TV)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor 
 Noter

 Webbkällor
 

Födda 1932
Avlidna 1999
Kvinnor
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Göteborg
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Björneborgs kyrka

För kyrkan i den finska staden Björneborg, se Centrala Björneborgs kyrka.

Björneborgs kyrka är en kyrkobyggnad i Björneborg i Karlstads stift. Kyrkan tillhör Visnums församling och ligger på en kulle alldeles vid infarten till samhället från Kristinehamn. Utanför kyrkan står en klockstapel.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes i tegel och invigdes 27 maj 1956. Arkitekt var Cyrillus Johansson. Han hämtade idéer från bl.a. gotländska medeltidskyrkor. Koret avskiljs från övriga kyrkan med en valvöppningsförsedd vägg. I koret finns en stor väggmålning av Sven Rapp. Den visar Jesus bland "vanliga" människor i Björneborg. I södertaket finns ett fönster, vars vinkel är noga avpassad för att ge solljus över altarbordet och målningen under gudstjänsttid (mellan kl 11.00 och 12.00). Altaret är murat i tegel. Några trappsteg leder ner i själva kyrksalen, som rymmer c:a 150 personer på träbänkar. Längs sydväggen finns tolv fönster (där planer funnits att sätta in glasmålningar på de tolv apostlarna).

Inventarier
Väster om korvalvet finns predikstolen i trä på norra sidan och en dopfunt i tegel på södra. Ovanför dopfunten svävar en duva - symbol för den Helige Ande. Altarkorset är tillverkat av Lars Holmström.

Kyrkoorgeln
Längst i väster finns en liten körläktare med orgel på norrsidan (delvis under snedtaket). Orgeln är byggd 1956 av E. A. Setterquist & Son Eftr., Örebro. Den har pneumatisk traktur och registratur samt 13 stämmor fördelade på två manualer och pedal. Den har fria och fasta kombinationer, samt en tremulant. Oboe 4' och tremulanten insatta 1982 av orgelbyggare Gunnar Carlsson, Borlänge, övriga stämmor är från 1956.

Referenser 

Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader i Kristinehamns kommun
Kyrkobyggnader invigda 1956
Cyrillus Johansson
1956 i Sverige
The Machinist

The Machinist, från 2004, är en spansk, brittisk, fransk, amerikansk långfilm av Brad Anderson, inspelad i Barcelona.

Handling 

Huvudpersonen, verkstadsarbetaren Trevor Reznik, är en generellt skötsam person. Han besöker regelbundet den prostituerade Stevie (spelad av Jennifer Jason Leigh) för både sex och avkopplande samtal. De pratar om det mesta, bland annat Rezniks sömnproblem, och han hävdar att han inte sovit riktigt på ett helt år. Under denna period har han också gått ner mycket i vikt.

På grund av trötthet orsakar Reznik en svår olycka på den mekaniska verkstad där han arbetar. Olyckan kostar en kollega armen och Reznik börjar känna sig än mer oönskad på arbetsplatsen. Hans sedan tidigare existerande paranoia blir värre och han upplever att arbetskamraterna tittar snett på honom, samtidigt som gåtfulla papperslappar oväntat dyker upp i hans lägenhet.

Om filmen 
Filmen har varit omtalad en del för huvudrollsinnehavaren Christian Bales uppoffring då han under en längre tid innan inspelningen gick på en diet bestående av endast ett äpple och en burk tonfisk per dag och till slut vägde 54 kilo istället för sina tidigare 82. Huvudpersonen i filmen har i historien gått ner mycket i vikt, vilket föranledde bantningen.

The Machinist har en mycket melankolisk stämning, och miljöerna är en bidragande faktor till att försöka få tittaren att uppleva samma sorts dysterhet och förvirring som Reznik upplever.

Tagline
How do you wake up from a nightmare if you're not asleep?

Rollista (i urval)
Christian Bale - Trevor Reznik
Jennifer Jason Leigh - Stevie
Michael Ironside - Miller
Anna Massey - Mrs. Shike
Aitana Sánchez-Gijón - Marie
John Sharian - Ivan
Larry Gilliard Jr. - Jackson
Reg E. Cathey - Jones
James DePaul - Reynolds

Externa länkar
 

Spanska filmer 2004
Spanska dramafilmer
Spanska thrillerfilmer
Filmer i regi av Brad Anderson
Engelskspråkiga filmer
Faxian

Faxian (även Fa-hsien, Fa-Hien), född omkring 337 i Xiangyuan, död 422 i Nanjing, var en kinesisk buddhistmunk. Han befann sig från 399 till 412 på resa i Indien och Centralasien för att återfinna buddhistiska religiösa handskrifter och ta med sig dessa tillbaka till Kina. När han återvände ägnade han resten av hans liv åt att översätta de skrifter han tog med sig från hans resor. Han översatte bland annat mahasamghikas vinaya, samyuktaagaman, och nirvanasutran.

Han förde detaljerad dagbok över sina resor i Centralasien.

Verk

Referenser

Tryckta källor

Personligheter inom buddhismen
Personer i Kina under 300-talet
Män
Födda 337
Avlidna 422
WP:Projekt Kina
Personer från Changzhi
Buddhistiska munkar
Personer i Kina under 400-talet
Länsväg 153

Länsväg 153 går mellan Varberg och Värnamo via Gödestad, Rolfstorp, Ullared, Gällared, Ätran, Fegen, Skeppshult, Smålandsstenar, Reftele och Bredaryd. Vägen är 104 km lång. Vägen är tvåfilig hela sträckan förutom delar av sträckan som är gemensam med Riksväg 27 (då den är 2+1-väg). Vägen är till största delen skyltad 90 km/h utanför orterna (förutom sträckan i Varbergs kommun där sträckan växelvis är 70/90 utanför orterna). Vägen skyltas åt väster mot Varberg och åt öster mot Värnamo.

Historia
Vägen Varberg–Värnamo (centrum till centrum) blev länshuvudväg 105 på 1940-talet. På 1960-talet gavs namnet länsväg 153 till sträckan Varberg–Smålandsstenar, medan vägen Smålandsstenar–Värnamo blev riksväg 26. Några år senare drogs riksväg 26 norrut från Smålandsstenar och vägen Smålandsstenar–Bredaryd blev länsväg 153, och Bredaryd–Värnamo riksväg 27.

Sträckning

Länsväg 153 börjar i Varbergs centralort vid Lassabackarondellen (där även riksväg 41 börjar). Därifrån går den österut och korsar motorvägen E6/E20 vid trafikplats Åttabro. Vägen fortsätter österut på slätten och passerar efter några kilometer Gödestad. Ytterligare några kilometer österut passeras Rolfstorp. Efter Rolfstorp tar skogen vid och vägen fortsätter österut till Ullared. I Ullared går vägen rakt igenom samhället och korsar där länsväg 154. Vägen fortsätter genom de halländska skogarna och passerar orterna Gällared, Ätran och Fegen. Strax öster om Fegen passeras länsgränsen till Jönköpings län. Efter ytterligare några mil ansluter vägen i en T-korsning till riksväg 26.

Länsväg 153 och riksväg 26 fortsätter gemensamt norrut och passerar samhällena Skeppshult och Smålandsstenar. Inne i Smålandsstenar viker länsväg 153 av åt öster medan Riksväg 26 fortsätter norrut i riktning mot Jönköping. Öster om Smålandsstenar passeras Reftele och Bredaryd. Vid Bredaryd går länsväg 153 och riksväg 27 samman i en rondell och fortsätter gemensamt österut till Värnamo. Vid trafikplatsen med E4 slutar länsväg 153.

Anslutande vägar
Vägen har anslutning till följande vägar: riksväg 41, E6/E20, länsväg 154, riksväg 26, riksväg 27, länsväg 151 och E4. Vägen passerar dessutom nära länsväg 152 i Bredaryd och länsväg 127 i Värnamo.

|}

Se även
 Lista över länsvägar i Hallands län
 Lista över länsvägar i Jönköpings län

Referenser

Länsvägar i Jönköpings län
Länsvägar i Hallands län
Xuanzang

Xuanzang (kinesiska: 玄奘, Wade-Giles: Hsüan-tsang) var en kinesisk buddhistmunk, född år 602 nära Luoyang, i provinsen Henan som Chen Yi, död 664. Han kom från en bildad konfuciansk familj och hade tre äldre bröder eller två bröder och en syster (beroende på källa). Han är känd för sin 17 år långa resa till Indien (under vilken han även besökte den övergivna staden Loulan), där han studerade för buddhistiska läromästare. Hans studier ägde bland annat rum vid det buddhistiska universitetet i Nalanda och för de översättningar av sutror han gjorde efter hemkomsten.

Vid återvändandet till hemlandet och huvudstaden Chang'an, nuvarande Xi'an, förde Xuanzang med sig 657 sanskrittexter och påbörjade med kejserligt understödjande det stora översättningsarbetet. Han ska enligt buddhistisk tradition ha ansvarat för översättandet av totalt 1 330 heliga buddhistiska dokument till kinesiska.

För de flesta är Xuanzang idag kanske känd främst som huvudperson i Mingromanen Färden till Västern där han också kallas "Tangmunken" (efter Tangdynastin) eller "Tripitaka", men han skrev själv 646, på kejserlig befallning, ned sina intryck från resan till Indien under titeln Nedteckningar om de västra regionerna under den stora Tangdynastin (大唐西域記, Da Tang Xiyu Ji). Boken är idag en av de viktigaste historiska källorna om Indien under 700-talet.

Referenser

Externa länkar 

Personligheter inom buddhismen
Kinesiska översättare
Kinesiska författare
Män
Födda 602
Avlidna 664
WP:Projekt Kina
Personer från Henan
Författare under 600-talet
Kalvträskskidan

Kalvträskskidan är en cirka 5 200 år gammal skida som hittats i närheten av byn Kalvträsk, i Skellefteå kommun, Västerbottens län. Den räknas som världens äldsta bevarade skida.

Historia 
Hösten 1924 hittades två skidor och en skovelformad skidstav i ett myrområde vid Fäbodträsket två km öster om byn Kalvträsk i Burträsk socken. Fyndet låg på cirka 1,5 meters djup. Männen som gjorde upptäckten höll på med frostdikning och ena skidan föll i bitar under upptagning och transport. Skidorna och staven ställdes in i ett uthus i byn Fäbodtjälen. Även en 156 cm lång skovelformad stav hittades vid platsen. Kalvträskskidan är 204 centimeter lång och 15,5 centimeter bred och gjord av tjurved av tall, vilket är ett mycket bra material för att göra skidor. Ämnet från tjurveden har tagits ut med stående årsringar (kantved), vilket lär göra det lättare att styra skidan i snön.  Bindningen bestod av remmar i genomgående hål, en konstruktion gemensam med fynd i sibiriska Ryssland i områden nu bebodda av samojeder och ostjaker. Att Kalvträskskidan kunnat bevaras under så lång tid beror på den låga syretillförseln i den myrmark, som föremålen legat i. 

Så småningom överlämnades båda skidfynden till Västerbottens museum som gåva, och finns nu för visning på Svenska skidmuseet på Gammlia i Umeå.  Det var Engelbert Munther som deltog i arbetslaget lämnade in skidan till museet i Umeå. Med hjälp av C14-metoden och dendrokronologi har skidorna dateras till cirka 3 200 år f.Kr. Forskaren K. B. Wiklund skriver om skidornas historia  Sven J. Cederberg beskriver skidforskningen och Kalvträskskidorna i sin uppsats "En gammal skogslöpares funderingar och erfarenheter om skidforskning och tjurvirke. 1938".

Kalvträskskidan utsågs efter en omröstning till Klenod 2010. Priset var en klimatsäker monter.

Kalvträskloppet

Mellan 1954 och 2004 arrangerades det 60 km långa Kalvträskloppet med start på Kalvträskets is och med mål i Burträsk. Georg Westerlund från Anundsjö i Ångermanland vann det första loppet.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Skidutställningen

1924 i Sverige
Fornfynd i Sverige
Vetenskapsåret 1924
Västerbottens historia
Fornfynd från stenåldern
Sevärdheter i Umeå kommun
Jean-Baptiste Tavernier

Jean-Baptiste Tavernier, född 1605 i Paris i en hugenottfamilj, död 1689 i Moskva, var en fransk upptäcktsresande och en föregångsman inom handeln med Ostindien.

Tavernier reste redan i tidiga år. Vid 16 års ålder hade han besökt England, Nederländerna och Tyskland. Han mötte översten Hans Brenner i Nürnberg och tillbragt fyra och ett halvt år hos dennes farbroder, vicekungen av Ungern (1624-1629); andra bekantskaper Tavernier gjorde var den 1629 med hertigen av Rethel och dennes fader hertigen av Nevers, furste av Mantua. Hans därigenom vunna hovvana och ökade språkkunskaper kom att bli Tavernier till stor nytta under kommande år. Under dessa år kom han även att vinna ringare erfarenheter från slagfältet.

Vid riksdagen i Regensburg 1630 lärde han känna två franska präster, M. de Chapes and M. de Saint-Liebau, vilka då hade fått uppdrag att resa till Levanten. Tavernier slog följe med prästmännen och nådde Konstantinopel tidigt under 1631, stannade där i 11 månader, för att sedan fortsätta till Tokat, Erzerum och Jerevan och Persien. Under denna första resa nådde Tavernier så långt som till Isfahan; han återvände sedan via Bagdad, Aleppo, Alexandretta, Malta och Italien. Paris nåddes 1633.

I september 1638 anträdde Tavernier en andra resa till Asien. Åren 1638-1643 reste han via Aleppo till Persien, sedan till Indien, så långt som Agra och Golconda. Han besökte här stormogulens hov och de indiska diamantgruvorna. Denna andra resa följdes av ytterligare fyra. Under den tredje (1643-1649) färdades Tavernier till Java och återvände via Godahoppsudden. De sista tre resorna (1651-1655, 1657-1662, 1664-1668) till Asien sträckte sig inte bortom Indien. Detaljerna kring dessa resor är oklara, men så mycket står klart att Tavernier vann stora kunskaper om handelsrutterna över land och skapade vittomfattande kontaktnät med handelsmän och furstar i Ostindien. Taverniers rykte, såväl som hans personliga förmögenhet, var ansenligt. År 1668 eller 1669 sålde han Hope-diamanten till den franske kungen Ludvig XIV. Diamanten hade Tavernier funnit under en av sina många resor till Indien. Ludvig XIV, i vars tjänst Tavernier gjort de flesta av sina resor, gav honom ett adelsbrev 16 februari 1669. Nästföljande år inköpte Tavernier det län som hörde till baronskapet av Aubonne, nära Genève.

Anmärkning 
 Artikeln innehåller översättning av text från Encyclopaedia Britannica 1911.

Referenser 
 Tavernier "Travels into India" Vol. I och Vol. II + Appendix Diamant "Koh-i-Noor" 

Franska upptäcktsresande
Män
Födda 1605
Avlidna 1689
Personer från Paris
Personer i Indien under 1600-talet
Personer i Iran under 1600-talet
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1600-talet
Länsväg 158

Länsväg 158 Säröleden går mellan Kungsbacka och Göteborg (Järnbrottsmotet) via Särö, Kullavik, Billdal och Askim. Längd 24 km.

Den möter E6/E20 nära Kungsbacka. Vid Järnbrottsmotet möter den E6.20  Söderleden/Västerleden.

Väg 158 skyltas Särö söderut från Göteborg och senare Kungsbacka. Norrut skyltas den vid E6/E20 Särö och längre norrut Göteborg.

Kommuner och län

Vägen passerar genom följande kommuner och län från norr till söder:

 Västra Götalands län
 Göteborgs kommun
Hallands län
Kungsbacka kommun

Standard och historik
Sträckan mellan Kungsbacka och Järnbrottsmotet i Askim benämns Säröleden.
Vägen är utbyggd till motortrafikled (2+1-väg) sträckan mellan Särö och Brottkärr. Sträckan Hovås till Järnbrottsmotet är fyrfältig med trafikljuskorsningar. 
Efter Hovås och söderut kan man på vissa ställen se att skärningarna i berget är betydligt bredare än vad som behövs för vägen och tydligen sprängda för en 4-filig motorväg. 

Järnbrottsmotet är motorvägskorsning till formen (men skyltas inte som motorväg). Den är alltså fri från korsande trafik, förutom in/utfarten till motets handelsområde som är ljusreglerad. Den är av en ovanlig typ, i princip två trevägs motorvägskorsningar i varandra. 

Hastighetsbegränsningen är 70 km/h till ungefär där motortrafikleden börjar vid Hovås. 90 km/h på motortrafikleden och även fortsatt 90 km/h söderut till rondellen vid Vallda. Dock är hastighetsbegränsningen 70 km/h vid den södra avtagsvägen till Särö (mellan motortrafikledens slut och Vallda). Från Vallda till strax före trafikplatsen där E6/E20 ansluter är vägen skyltad 70 km/h. Därefter 50 km/h på den resterande sträckan in i Kungsbacka centralort.

I mitten av 1970-talet byggdes Järnbrottsmotet i sin första, ej planskilda, version och vägen söderut ned till Askims kyrka rustades upp som en ersättning till den Gamla Särövägen uppe på Trollåsen. Den förlängdes sedan till Särö i ett första steg, och därefter ersattes den vindlande landsvägen genom Vallda socken med en ny väg ned till Vallda Kyrka. Upprustningarna till dagens standard skedde under början av 1990-talet.

Före 1962 hette denna sträcka länshuvudväg 110.

Alternativa vägar
Länsväg 158 är inte den snabbaste vägen att färdas mellan Göteborg (Järnbrottsmotet) och Kungsbacka. På denna sträcka rekommenderas istället Söderleden till Åbromotet och sedan E6/E20.

Trafikplatser

|  || bgcolor=#404040| || bgcolor=white | trafikljus || bgcolor=white | Askims torg 
|--
|  || bgcolor=#404040| || bgcolor=white | trafikljus || bgcolor=white | Trollåsen
|----

|}

Se även
 Lista över länsvägar i Hallands län
 Lista över länsvägar i Västra Götalands län

Länsvägar i Hallands län
Länsvägar i Västra Götalands län
Här en källa rinner

Här en källa rinner är en psalm som i original heter There is a fountain filled with blood skriven av William Cowper 1771. Den översattes till svenska av Betty Ehrenborg-Posse och utgavs 1854 i andra häftet av "Andeliga sånger för barn". Texten bearbetades av Emanuel Linderholm 1920. Verserna 3 och 5 i Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 i denna psalmtext är författade av Carl Boberg som avled 1940. Dessa bägge verser blir fria från upphovsrätt år 2010.

Melodin (3/4, D-dur) är engelsk.

Den bearbetade texten är fri för publicering 2007, med undantag för Bobergs verser 3 och 5 i Missionsförbundets sångbok 1920.

Publicerad i
Stockholms söndagsskolförenings sångbok 1882 som nr 39 under rubriken "Sånger af allmänt innehåll"
Hemlandssånger 1891 som nr 285
Nya Pilgrimssånger 1892 nr 196 under rubriken "Ny födelse".
Herde-Rösten 1892 som nr 78 under rubriken "Jesu blod:"
Barnens sångbok 1893 nr 104 med titeln "Källan".
Svensk söndagsskolsångbok 1908 som nr 67  under rubriken "Frälsningen i Kristus".
Lilla Psalmisten 1909 som nr 77 under rubriken "Frälsningen".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 230 med tillägg av v. 3 och 5 av Carl Boberg under rubriken "Omvändelse och nyfödelse".
Nya psalmer 1921 som nr 507 under rubriken "Guds härlighet i Kristus".
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 95 under rubriken "Frälsningen i Kristus"
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 12 under rubriken " Frälsningssånger - Frälsningen i Kristus".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 12
Sionstoner 1935 som nr 125 under rubriken "Frälsningens grund i Guds kärlek och förverkligande genom Kristus".
Guds lov 1935 som nr 133 under rubriken "Väckelse och inbjudan".
1937 års psalmbok som nr 303 under rubriken "Tro, förlåtelse, barnaskap".
Sånger och psalmer 1951 nr 92 under rubriken "Jesus Kristus. Jesu liv och gärning"
Sions Sånger 1951 nr 74
Segertoner 1960 som nr 85
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 38 under rubriken "Frälsning".
Herren Lever 1977 som nr 285
Sions Sånger 1981 nr 97 under rubriken "Guds nåd i Kristus".
1986 års psalmbok som nr 246 under rubriken "Förtröstan - trygghet". 
Lova Herren 1988 som nr 347 under rubriken "Frälsningens mottagande genom tron".

Brittiska psalmer