kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Scheike

Hans Gösta Louis Scheike, född 5 juni 1924 i Stockholm, död 27 november 2019, var en svensk sektledare och sexförbrytare som blev rikskänd genom en rättsprocess, där han tillsammans med en grupp kvinnor han levde med dömdes för sexuella övergrepp mot barn.

Biografi
Scheike växte upp i en köpmannafamilj i Stockholm. Han kom att sysselsätta sig med studier inom den pseudovetenskapliga grafologin och var under 1970- och 1980-talen en av Sveriges mest välkända grafologer. Han publicerade två böcker i ämnet, Grafologi och Grafologisk handbok för sökare: Vem är du – vem blir du?

Scheike uppmärksammades 1988 då han, tillsammans med de tre kvinnor han då levde med, bedrev ett sommarläger för tre barn mellan 11 och 13 års ålder, på sin gård strax utanför Kopparberg i Ljusnarsbergs kommun i Bergslagen. De tre deltagarna rymde den 25 juli från gården och hittades i skogen av en granne varifrån polis larmades. Händelsen fick stor uppmärksamhet, och Scheike och hans kvinnor kallades i kvällspressen för "Sexsekten". Jan Guillous TV-program Rekordmagazinet gjorde ett inslag som intervjuade gruppen och bland annat visade Scheike risande en av de kvinnor han levde med.

Sedan gruppen uppmärksammats i massmedia hörde ytterligare fem tidigare, nu vuxna offer av sig till polisen. Den som varit yngst blev utsatt för brott från 6 till 10 års ålder. De vuxna på gården dömdes mot sitt nekande för sexuella övergrepp mot minderåriga. Domen baserades på brottsoffrens vittnesmål samt överensstämmelser mellan vittnesmål och material som de åtalade skapat, inklusive både teckningar, foto och text. Scheike dömdes till åtta års fängelse, som avkortades till sex år i hovrätten. Kvinnorna i gruppen fick upp till arton månaders fängelse för misshandel samt medhjälp till brott. Scheike avtjänade halva straffet, det vill säga tre år.

Gruppen motiverade sin verksamhet som uppfostran och terapi, "risterapi". Flera av kvinnorna hade själva fått kontakt med Scheike i rollen som terapeut. Rättegångarna väckte stor uppmärksamhet och kvällstidningarna omnämnde vanligen gruppen som "sexsekten". Med tiden ändrade medierapporteringen karaktär till att framställa Scheike och hans kvinnor som harmlösa original, medan de brott de dömts för fick liten uppmärksamhet. Magnus Utvik kritiserade denna utveckling i sin bok Tuktad till frihet (2014).

Sedan Scheike släppts fri producerade han och hans två livskamrater, Agneta Ogebratt och Brita Sylvan, ett antal filmer med smisk, av Scheike kallat "natursmisk", där det genomgående temat är användandet av björkris.

Bibliografi
Hans Scheike: Grafologi (1973)
Hans Scheike: Förvandlingar (1982), tillsammans med Birgit Cars
Hans Scheike: Grafologisk handbok för sökare: vem är du - vem blir du? (1984)

Källor

Vidare läsning

Externa länkar
Officiell webbplats (arkiverad 2019)
"Hans Scheike och hans kvinnor" i P3 dokumentär 10 maj 2009 

Födda 1924
Avlidna 2019
Män
Svenska fackboksförfattare
Populärvetenskapliga författare
Personer från Stockholm
Svenska brottslingar
Lotus Excel

Lotus Excel, sportbil tillverkad av Lotus åren 1982 till 1992 är en bakhjulsdriven bil med frontmonterad motor baserad på Lotus Eclat.

Excel
Bakhjulsdrivna fordon
Parisiskor

Parisiskor är en svensk film från 1928 regisserad av Gustaf Molander.

Handling 
Två grannfamiljer i ett hus i Paris har samma efternamn, Duval, vilket leder till förväxlingar i postgången. Detta i sin tur ställer till oreda bland de unga förälskade i husets lägenheter.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 23 januari 1928 på biograf Röda Kvarn i Stockholm. Den spelades in 1927 vid Universum-Films Tempelhofateljéer i Berlin och vid Filmstaden i Råsunda med exteriörscener från Paris. De avslutande interiörerna från Trianonteatern är filmade på Komediteatern i Stockholm. För foto svarade Julius Jaenzon. Ruth Weyhers pianospelande händer tillhör i närbilderna Hjördis Petterson. Filmen var barnförbjuden och beskrevs som en elegant serverad komedi med dramatiskt inslag mot bakgrunden av dagens mondäna Paris. Filmens tyska titel är Dr. Monnier und die Frauen.

Rollista i urval 
Alexander Murski – Napoleon Gambetta Duval, operasångare, Nitas och Jeannes far 
Ruth Weyher – Jeanne Duval, pianist, hans dotter 
Margit Manstad – Nita Duval, skådespelerska, Jeannes syster 
Karin Swanström – Rose Duval, änkefru 
Louis Lerch – doktor Leon Monnier, läkare, inneboende hos änkefru Duval 
Miles Mander – Armand de Marny, författare på modet 
Georg Blomstedt – Pinet, direktör för Trianonteatern 
Hans Junkermann – greve Rochefort, Trianonteaterns finansiär 
Margita Alfvén – fröken Savelly, skådespelerska 
Ragnar Arvedson – skådespelare i pjäsen "Pistols for Two" 
Olav Riégo – skådespelare i pjäsen "Pistols for Two" 
Albert Paulig – portvakt i Duvals hus 
Elisabeth Frisk – påkläderska på Trianonteatern 
Knut Lambert – tågresenär 
Lisskulla Jobs – husa hos Monnier 
Ludde Juberg – skådespelare i kulissen på Trianonteatern 
Tom Walter – scenarbetare som skakar ner snö

Referenser

Externa länkar 
 
 

Filmer 1928
Svenska dramakomedifilmer
Filmer i regi av Gustaf Molander
Paris på film
Svenska 1920-talsfilmer
Timothy West

Timothy West, född 20 oktober 1934 i Bradford, West Yorkshire, är en brittisk skådespelare.

West gjorde scendebut 1959 i London. Han fick sitt stora genombrott i TV-serien Edward VII (1975), där han spelade titelrollen som Edvard VII. 

Bland hans mest kända filmer märks Nikolaus och Alexandra (1971), Schakalen (1973), Sköna juveler (1980) och 102 dalmatiner (2000) samt TV-filmen Breakthrough at Reykjavik (1987) där han spelade rollen som Gorbatjov.

West var gift med skådespelaren Jacqueline Boyer mellan 1956 och 1961. Tillsammans med henne har han dottern Juliet. West är sedan 1963 gift med skådespelaren Prunella Scales (känd som Sybil i komediserien Pang i bygget). En av deras söner, Samuel West, är skådespelare och teaterregissör. Kunskapskanalen har sänt flera avsnitt av Kanaler, båtar och kärlek där West medverkar tillsammans med hustrun Prunella Scales.

Filmografi i urval 

 (TV-film)
 (TV-film)

1992 – Shakespeare - The Animated Tales, avsnitt The Tempest (gäströst i TV-serie)

Källor

Externa länkar 
 
 

Födda 1934
Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Mottagare av Brittiska imperieorden
Personer från Bradford
Gundestrupskitteln

Gundestrupkitteln är ett offerfynd, en silverkittel med 13 reliefplattor som en gång varit sammanfogade. Kitteln har en diameter av nära en meter och blev hittad i samband med torvtäktsarbete i Rævemose vid Gundestrup 1891 i norra Jylland, Danmark. Fyndet är ett av de mest storslagna importföremålen i Skandinavien från det keltiska området under förromersk-, romersk järnålder.

På plattorna finns över 100 reliefbilder på olika föremål och djur- och människofigurer. Många av motiven återfinns också på hällristningar i form av bland annat vagnshjul, ormar, lurblåsare och människor i procession.

Gundestrupskittelns utsmyckning liknar i mångt och mycket en rad keltiska gudar och gudinnor. Man tycker sig ha kunnat tyda bland annat gudarna:
Cernunnos; den behornade, (figuren bär hjorthorn och håller en halsring i ena handen och en orm i den andra). Dock är inte mycket känt om Cernunnos, men han finns gestaltad på många konst- och kulturföremål, eftersom han då ofta är omgiven av djur antar man att han kan ha varit en slags djurens konung.
Taranis; hjulets gud, som förknippades med föränderlighet och omväxlingar.

Utöver kittelns religiösa innehåll framstår den med den tidens klädedräkter, vapen, smycken och hela föreställningsvärlden för den förromerske eller germanske mannen och kvinnan.

Kittelns motiv har även påverkats av den hellenistiska och etruskiska föreställningsvärlden, vilket kan tyda på starka band med de östra medelhavsländerna.

Gundestrupkitteln kan dateras till mellan cirka 300 f.Kr.–300 e.Kr., det vill säga till tiden för förromersk järnålder eller romersk järnålder.

Idag står kitteln på det danska Nationalmuseet i Köpenhamn.

Externa länkar
 Gundestrup Cauldron - Mythology and Cosmology

1891 i Danmark
Fornfynd i Danmark
Danmarks förhistoria
Fornfynd från järnåldern
Vetenskapsåret 1891
Vesthimmerlands kommun
Föremål på Nationalmuseet i Köpenhamn
Dead-trilogin

Dead-trilogin kan syfta på:

Evil Dead-trilogin – en skräckfilmserie av Sam Raimi, med Bruce Campbell i huvudrollen
Taranis

Taranis (keltiska för åska) är en kraftfull himmelsgud i keltisk mytologi som härskar över blixten och jämställs med Jupiter inom romersk mytologi. Taranis har hjulet samt blixten som kännetecken och avbildas ibland som en häst med människohuvud. Lucianus skildrar Taranis tillsammans med Esus och Teutates. Taranis beskrivs som en grym gud till vilken både människor och djur burits fram som brännoffer.

Källor 

Gudar i keltisk mytologi
Himmelsgudar
Tokyo Dome

Tokyo Dome  är en arena i Tokyo (Japan), i stadsdelen Bunkyo. Den öppnades 1988. Arenan rymmer 46 000 sittplatser vid baseboll-evenemang och upp till 70 000 åskådare vid konserter.

Historik
Konstruktionen av Tokyo Dome påbörjades 16 maj 1985, och den var färdigställd 17 mars 1988. Den byggdes på platsen av en tidigare velodrom och nästgårds till den tidigare bollsportsarenan Kōrakuen-stadion. I likhet med Kōrakuen var det är Tokyo Dome årligen värd för Toei Superheroes live-shower.

Det informella namnet för arenan var först "The Big Egg" (engelska för "Det stora ägget"). Dess vallika tak, bestående av ett böjligt membran, hålls uppe av ett lätt luftövertryck inuti arenan.

Arenan är hemmaplan för basebollaget Yomiuri Giants, och man har här arrangerat musikkonserter, basketbollmatcher samt matcher i amerikansk fotboll och fotboll. Även puroresu (japansk fribrottning), mixed martial arts, K-1, monstertruckevenemang samt musikkonserter. Japanska baseboll Hall of Fame finns i arenan.

Tokyo Dome City
Tokyo Dome är del av ett större nöjeskomplex som är känt som Tokyo Dome City . Inom området finns bland annat en nöjespark, byggd på den före detta Kōrakuen-stadions plats. Där finns också ett spakomplex ("Spa LaQua") samt diverse butiker, restauranger, datorspelsanläggningar och ett stort vadslagningscenter för hästkapplöpning.

Källor

Externa länkar

Officiell webbplats 

Sportanläggningar i Japan
WP:Projekt Japan
Basebollanläggningar i Japan
Sportanläggningar invigda 1988
Byggnader och anläggningar i Tokyo
Brody Dalle

Brody Dalle, född som Bree Joanna Alice Robinson den 1 januari 1979 i Melbourne, är en australisk sångerska, gitarrist och låtskrivare. Hon är mest känd som frontfigur i före detta punkrockbandet The Distillers.

Hon var gift med Tim Armstrong från Rancid 1997–2003. När de skilde sig bytte hon efternamn till Dalle. Hon tog namnet efter skådespelerskan Béatrice Dalle som har huvudrollen i Brodys favoritfilm, Betty Blue. I januari 2005 förlovade sig Brody och Josh Homme från Queens of the Stone Age och har sedan dess fått två barn.

I mars 2007 meddelade Brody att hon tillsammans med Alain Johannes, Jack Irons och Tony Bevilacqua startat bandet Spinnerette. I november 2012 meddelade hon att hon arbetade med ett soloalbum. Den 11 februari 2014 släpptes den första singeln, "Meet The Foetus" / "Oh The Joy" där även Shirley Manson från Garbage och Emily Kokal från Warpaint medverkade. Brodys första soloalbum Diploid Love släpps den 28 april 2014.

Diskografi
Album med The Distillers
The Distillers (2000)
Sing Sing Death House (2002)
Coral Fang (2003)

Album med Spinnerette
Spinnerette (2009)
Soloalbum
 Diploid Love (2014)
Gästmedverkan
The Transplants – The Transplants (2002)
Leftöver Crack – Rock the 40 Oz: Reloaded (2004)
Queens of the Stone Age – Lullabies to Paralyze (2005)
Eagles of Death Metal – Death by Sexy (2006)
Queens of the Stone Age – Era Vulgaris (2007)
Eagles of Death Metal – Heart On (2008)
Nosfell – Nosfell (2009)

Externa länkar

 Spinnerettes officiella webbplats

Australiska punksångare
Australiska sångare under 2000-talet
Musiker från Melbourne
Födda 1979
Levande personer
Kvinnor
Michiko

Michiko (japanska:  Kōgō Michiko), född som Michiko Shōda ( Shōda Michiko) den 20 oktober 1934 i Tokyo, är gift med den före detta japanske kejsaren Akihito och var sålunda Japans kejsarinna från hans trontillträde 1989 till hans abdikation 2019.

Biografi
Hon är dotter till en av Japans rikaste affärsmän, Hidesaburo Shoda, ägare till mjölföretaget Nissin.

Michiko träffade Akihito, som då var kronprins, på en privat tennisklubb 1957. Bröllopet ägde rum 10 april 1959. Hon är den första ofrälse som gift sig med en japansk prins. Tillsammans har paret tre barn.

Barn
 Kejsar Naruhito (född 23 februari 1960)
 Prins Fumihito (född 30 november 1965)
 Prinsessan Sayako (född 18 april 1969)

Galleri

Källhänvisningar

Externa länkar

Japanska kejsarinnor
Kvinnor
Födda 1934
Levande personer
WP:Projekt Japan
Mottagare av Serafimerorden
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Storkorset av särskilda klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Personer från Tokyo
Lou Henry Hoover

Lou Henry Hoover, född Henry 29 mars 1874 i Waterloo, Iowa, död 7 januari 1944 i New York, var en amerikansk presidentfru 1929-1933, gift med president Herbert Hoover.

Biografi
Lou Henry var dotter till en bankir. Familjen flyttade till Monterey, Kalifornien, där hon började studera vid Stanforduniversitetet, med planer på att bli lärare i geologi. I stället gifte hon sig den 10 februari 1899 med studentkamraten Herbert Hoover. Under de följande åren bodde de på olika platser runt om i världen, bland annat i Kina, där Hoover ägnade sig åt karriären medan hon uppfostrade parets två söner. Från 1921, då Hoover blev handelsminister, var de bosatta i Washington.

Lou Hoover flyttade in i Vita huset 4 mars 1929. Som Första dam höll hon ofta stora tillställningar för sin stora bekantskapskrets. Som presidentfru är hon känd för att ha gjort regelbundna framträdanden i radio, ofta då hon talade för frivilligarbete så som scouterna. Hon etablerade också ett sommarhus för presidenten.

Lou Henry Hoover avled i januari 1944 och ligger begravd i Palo Alto, Kalifornien.

Referenser

USA:s första damer
Personer från Waterloo, Iowa
Födda 1874
Avlidna 1944
Kvinnor
Alumner från Stanford University
Alumner från University of California, Los Angeles
Magma

Magma (från grekiska för "salva" eller "knådad massa") består oftast av smält bergartsmassa blandat med gaser och kristaller. Bergarter kan aldrig smälta totalt så magma kan därför aldrig bestå av endast smält material.

Magma kan bildas genom att bergarter i den lägre delen av jordskorpan eller den övre delen av manteln, astenosfären, smälter då de utsätts för högt tryck och hög temperatur. Då magma tränger upp ur jordskorpan genom ett vulkanutbrott eller när en vulkan bildas kallas den lava och sedan den stelnat bildar magman en eruptiv magmatisk bergart. Magmatiska bergarter kan även bildas genom att magman stelnar under jord till en intrusiv magmatisk bergart.

Sammansättning och bildning 
En anatektisk magma blir till genom att äldre bergarter smälts ner, när en sådan magma stelnar blir det en anatektisk bergart.

Magmor kan delas in i sura och basiska. Naturligtvis är detta en grov indelning och hela skalan mellan dessa är vanlig. Sura magmor är trögflytande och basiska ibland mycket lättflytande.

Huruvida en magma är basisk eller sur beror på i vilken geologisk miljö den har bildats.

Sura magmor 

Sura magmor har hög kiselhalt (ca 70 %) och bildar bergarter som huvudsakligen är uppbyggda av kvarts, kalifältspat, plagioklas men också består av mindre mängder biotit eller amfibol.

En sur magma bildas av att kontinental jordskorpa vid subduktionszoner smälter i samband med att havsplattan tränger in under den kontinentala plattan. Exempel på detta är Anderna.

Basiska magmor 

Basiska magmor har en låg kiselhalt (ca 51 %) och består till stor del av plagioklas, pyroxen, en mindre mängd olivin och mycket lite eller ingen kvarts. 

En basisk magma bildas genom partiell uppsmältning av manteln längs riftzoner på havsbottnen, exempelvis den mittatlantiska ryggen eller vid hetfläckar (hotspots) exempelvis Hawaii.

Källor 
Liten Geologisk Encyklopedi /utgiven av: Sveriges lantbruksuniversitet, Institutionen för mark och miljö. kan hittas på internetadressen: http://www.geonord.org/ugs/LitenGeologiskEncyklopedFeb2015.pdf
Nationalencyklopedin på nätet - http://www.ne.se
Geologia.fi - https://archive.is/20131128225023/http://www.geologia.fi/index.php/sv/geologi/bergarter/magmatiska-bergarter från Geologia.fi.
Lärare på en skola i Göteborg
 http://www.nrm.se/faktaomnaturenochrymden/geologi/bergarterochmalmer/magmatiskabergarter.1605.html - från http://www.nrm.se en internetsida från Naturhistoriska riksmuseet med startsida:http://www.nrm.se läst datum nov,dec 2013

Noter

Geologi
Vulkanologi
Storås

Storås är en spårvagnshållplats vid Angeredsbanan och ett industriområde i Angered..

Göteborgs kommun
Hjällbo
SOS Barnbyar

SOS Barnbyar är en internationell välgörenhetsorganisation som riktar sig till föräldralösa, övergivna och på andra sätt utsatta barn över hela världen. 

Kärnan i verksamheten är de så kallade barnbyarna, som utgår från en familjemodell där föräldralösa barn och anställda barnbymammor bor tillsammans i egna hem tills barnen är redo att flytta hemifrån. Organisationen bedriver också ungdomsboenden, skolor, vårdinrättningar och social verksamhet där målet är att stödja utsatta familjer och på så sätt motverka att familjer splittras och barn överges. Verksamheten dikteras till största del genom privatpersoner som tecknar fadderskap. Mot en månatlig summa får bidragsgivaren följa ett barn eller en barnby genom att regelbundet få brev och fotografier skickade hem till sig. Den svenska delen av SOS Barnbyar arbetar med insamling till projekt i framförallt Afrika.

SOS Barnbyar grundades inspirerad av andra världskriget på initiativ av Hermann Gmeiner, som 1949 invigde den första barnbyn i Imst i Österrike. Hermann Gmeiner ville skapa ett alternativ till barnhem och ge föräldralösa och övergivna barn en möjlighet att växa upp i en familj och få en utbildning. Den svenska organisationen startades 1972 och är medlem av SOS-Kinderdorf International. SOS Barnbyar följer SOS-KDI:s stadgar.

Ekonomi 
Föreningen SOS Barnbyar Sverige har ett så kallat 90-konto vilket innebär att Svensk insamlingskontroll regelbundet granskar verksamheten och ser till att pengarna används på rätt sätt. Under 2009 samlade föreningen in 220 miljoner kronor, och 84,4% av de totala intäkterna betalades ut till det ändamål som pengarna samlats in för. Generalsekreterarens lön från den 1 januari 2010 är 75 000 kronor i månaden med pension enligt ITP-planen. Inga andra ersättningar utgår.

Källor

Externa länkar 
SOS Barnbyar, officiell webbplats för den svenska föreningen
SOS Kinderdorf International, officiell webbplats för den internationella paraplyorganisationen

 
Biståndsorganisationer
Internationella ideella organisationer
Intresseorganisationer för barn
Organisationer bildade 1949
Sivuca

Severino Dias de Oliveira, känd under artistnamnet Sivuca, född 26 maj 1930 i Itabaiana, död 14 december 2006 i João Pessoa, var en brasiliansk musiker.

Biografi 
Han kom från Itabaiana på landsbygden i den nordöstra delstaten Paraíba, där han började spela dragspel på mässor och fester vid nio års ålder. När han fyllde 15 flyttade han till Recife, huvudstaden i Pernambuco, där han började sin professionella karriär vid radion. Han antog då också sitt artistnamn. Vid arton års ålder blev han elev till Guerra Peixe och studerade arrangemang och komposition. Sivucas första album gavs ut 1950 där även Humberto Teixeira medverkade. Albumet innehöll hans första hit "Adeus Maria Fulô".

Sivuca flyttade till Rio de Janeiro 1955 och anställdes av ett radio- och TV-bolag. Han gav ut tre låtar som fick viss uppmärksamhet innan han 1958 reste till Europa för första gången tillsammans med gruppen Os Brasileiros. Sivuca var gruppens dragspelare. Han stannade i Lissabon och Paris där han spelade in skivor och gjorde shower. År 1964 begav han sig till New York, en stad han kom att stanna i under tolv år. Där arbetade han med Miriam Makeba och skrev bland annat arrangemanget till hennes superhit "Pata Pata". Sivuca turnerade i Asien, Afrika och Nord- och Sydamerika tillsammans med henne fram till 1969. Han arbetade också med andra brasilianska musiker i USA som Hermeto Pascoal, Airto Moreira och Gloria Gadelha. Den sistnämnda blev hans fru och hon var medskapare till forróklassikern "Feira de Mangaio". Andra framgångsrika samarbeten var med Harry Belafonte, Chico Buarque ("João e Maria") och Paulo Tapajós ("No Tempo dos Quintais" och "Cabelo de Milho"). Under 70-talet blev han populär i Skandinavien, men redan 1965 hade Sivucas kombination av dragspel och jamsång använts på Monica Zetterlunds inspelning av Att angöra en brygga.

Diskografi 
ENFIM SOLO 1997
PAU DOIDO 1993
UM PÉ NO ASFALTO, UM PÉ NA BURAQUEIRA 1990
LET'S VAMOS - SIVUCA & GUITARS UNLIMITED 1987
AQUARELA DO BRAZIL - Ulf Wakenius 1987
SANFONA E REALEJO - SIVUCA e RILDO HORA 1987
CHIKO'S BAR - TOOTS THIELEMANS & SIVUCA 1986
RENDEZ-VOUS IN RIO - SIVUCA / TOOTS THIELEMANS / SILVIA 1986
SOM BRASIL 1985
SIVUCA & CHIQUINHO DO ACORDEON 1984
FORRÓ E FREVO VOL. 4 1984
ONÇA CAETANA 1983
FORRÓ E FREVO VOL. 3 1983
FORRÓ E FREVO VOL. 2 1982
VOU VIDA AFORA 1982
FORRÓ E FREVO 1980
CABELO DE MILHO 1980
SIVUCA 1978
SIVUCA E ROSINHA DE VALENÇA AO VIVO 1977
LIVE AT THE VILLAGE GATE 1975
SIVUCA 1973
JOY - Trilha Sonora do Musical - OSCAR BROWN JR. / JEAN PACE / SIVUCA 1970
PUTTE WICKMAN & SIVUCA 1969
SIVUCA 1969
GOLDEN BOSSA NOVA GUITAR 1968
SIVUCA 1968
RENDEZ-VOUS A RIO 1965
MOTIVO PARA DANÇAR Nº 2 - SIVUCA E SEU CONJUNTO 1957
MOTIVO PARA DANÇAR 1956

Källor 

Födda 1930
Brasilianska jazzmusiker
Brasilianska gitarrister
Avlidna 2006
Män
Personer från Paraíba
Edvard von Rothstein

Emil Edvard von Rothstein, född 1 november 1821 på Erikssund, död 29 november 1890 i Stockholm, var en svensk arkitekt.

Biografi
von Rothstein var son till Gustaf von Rothstein samt sonson till Simon Peter von Rothstein. Han genomgick Kungliga Akademien för de fria konsterna och studerade 1843–1845 i Hamburg samt 1845–1848 vid byggnadsakademien i Berlin.
Han var anställd av Hamburgs byggnadsdeputation som ritare för vattenbyggnader 1844. 1848 blev han extra ordinarie arkitekt i överintendentsämbetet i Stockholm, och från 1862 intendent. Han var anställd som arbetschef för Stockholms stads vattenbyggnader 1849-1875 varvid han uppgjorde ritningar och förslag till Karlbergskanalen, kajerna på Blasieholmen, Strandvägen, Vasabron och Veterinärinstitutet. Vidare var han lärare i husbyggnadslära vid Konstakademien 1853, styrelsesuppleant i det av Alfred Nobel startade Nitroglycerin AB första styrelse från 1864, delägare från januari 1865, revisor från 1866 men lämnade bolaget 1867. År 1871 blev han professor i arkitektur.

Bland de sakrala arbetena återfinns Fotskäls kyrka, Kalls kyrka, Sjögestads kyrka, Södervidinge kyrka, Tryde kyrka, Vederslövs nya kyrka, Ytterby kyrka, Värö kyrka, Ås kyrka, Ödsmåls kyrka och Österplana kyrka.

von Rothstein utgav arbetet "Handledning i allmänna byggnadsläran med huvudsakligt avseende på husbyggnader". Genom testamente gjorde han en donation till Serafimerlasarettet där minnestavla finns samt instiftade von Rothsteinska stipendiet för arkitekturstuderande.

von Rothstein var gift med Christina Elisabet von Knorring, dotter till Sebastian von Knorring.

Bilder verk i urval

Referenser

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1800-talet
Svenska professorer i arkitektur
Svensk ointroducerad adel
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Män
Födda 1821
Avlidna 1890
Personer från Sankt Pers socken, Uppland
Emil Edvard