Drottningholms slottsteater

Drottningholms Slottsteater, Drottningholmsteatern, i Drottningholms slottsområde på Lovön utanför Stockholm är en unik 1700-talsteater – den bäst bevarade i världen – med ett avancerat maskineri som möjliggör dekorväxlingar inför öppen ridå. De ursprungliga dekorerna är numera kopierade och bevarade. Dessutom har teatern falluckor, rörliga vågor, ljusmaskineri samt vind- och åskapparater som bidrar till att skapa föreställningarnas stämning.
Teaterns scen hör fortfarande till landets djupaste, hela 20 meter, även om den med moderna mått mätt är ovanligt smal för sitt djup.

Varje sommar ges ett antal opera- och musikföreställningar som alltid lockar stor publik. Repertoaren är opera och balett från 1600- och 1700-talen. Föreställningarna spelas numera vanligtvis med tidstrogna instrument, till exempel träblåsinstrument utan klaffar och stråkinstrument av barocktyp. Förutom de större operaproduktionerna varje säsong arrangerar teatern konserter, solistframträdanden, utställningar, seminarier, visningar, barn- och familjeföreställningar med mera, inom programverksamheten Esprit!  

Teaterchef och konstnärlig ledare är sedan maj 2021 Anna Karinsdotter.  

Sofi Lerström var vd 2011-2021 och konstnärlig ledare 2013-2021. Konstnärlig ledare under åren 2007-2013 var den brittiske dirigenten och professorn på Operahögskolan, Mark Tatlow. Bland tidigare konstnärliga ledare märks Arnold Östman, Elisabeth Söderström och Per-Erik Öhrn. Teatern ingår i det nordiska avsnittet av Europavägen historiska teatrar. Drottningholms Slottsteater är tillsammans med Drottningholms slott och den omgivande slottsparken upptaget på Unescos världsarvslista.

Historik

Ursprungliga
Den nuvarande teaterns föregångare, grundad 1754, brann ned den 25 augusti 1762. Det finns en beskrivning av hur den första teatern brann ned. Mitt under öppningen av femte akten under föreställningen på drottning Lovisa Ulrikas namnsdag, 25 augusti 1762, rusade den franska skådespelaren Marie Baptiste ut på scenen och slog larm. Publiken trodde först att det var en del av pjäsen. Knut Henrik Leijonhufvud beskrev i ett brev till publicisten Carl Christoffer Gjörwell:

En piga, en pojke och två personer "af arbetsfolcket" dör i branden. Skådespelarna förlorar allt eftersom deras bostäder fanns inrymda där.

Nuvarande

Den nya teatern anlades på initiativ av drottning Lovisa Ulrika, och ritades av Carl Fredrik Adelcrantz. Scenmaskineriet är utfört av Donato Stopani. Den nya teaterbyggnaden står på samma plats som den 1762 nedbrunna. Frukostsalongen, Déjeunersalongen mot parken är ritad av Louis Jean Desprez 1791. Byggnadsarbetena påbörjades 1764 och teatern besiktigades av de kungliga den 8 juli 1766. Vid invigningen dagen därpå uppfördes pjäsen Rhadamiste et Zénobie av Prosper Jolyot de Crébillon. Den första operaföreställningen var Psyché, en tragi-comédie-balett av Jean-Baptiste Lully och Francesco Antonio Uttini, som gavs den 28 oktober 1766. Under 1700-talet var det en scen för franska teatersällskap: Sällskapet Du Londel spelade där från dess grundande fram till 1771, och Gustav III:s franska teater från 1782 till 1792. 

Teatern upplevde sin storhetstid under Gustav III:s regering. Efter att han år 1777 övertog slottet efter sin mor spelades teater i Drottningholm varenda sommar, inte bara av adelns amatörskådespelare utan också av teatertrupper från Stockholm. Innan det Gustavianska operahuset i huvudstaden stod klart 1782, hade många operor och pjäser premiär här, ofta med aktiv konstnärlig medverkan av kungen själv.

Efter mordet på Gustav III anbefalldes landssorg, och teatern användes inte på lång tid. Verksamheten togs dock upp igen, men intresset från den nye kungen var klent. De sista åren av 1700-talet innebar en tydlig tillbakagång. Några föreställningar gavs på 1850-talet. Den sista kända föreställningen före "törnrosasömnen" gavs sommaren 1858 med anledning av Gustaf V:s födelse. Den gavs av en fransk kringresande teatergrupp.

Återuppväckandets nya epok och Drottningholmsteaterns Vänner

På vårvintern 1921 kom Agne Beijer, då amanuens vid Kungliga biblioteket, till teatern för att leta efter en målning av Elias Martin och återupptäckte den då närmast totalt bortglömda gamla teatern, som under långa tider mest fungerat som möbelmagasin. Beijer, som var teater- och litteraturvetare, lät restaurera teatern till ursprungligt skick, och redan sommaren 1921 satte man igång med arbetena. Den 19 augusti 1922 återinvigdes Drottningholmsteatern med visning av dekorbyten och ett blandat program med verk av Wolfgang Amadeus Mozart (menuett ur Figaros bröllop), Carl Michael Bellman (menuett och Träd fram du nattens gud), samt arior av Christoph Willibald Gluck och Georg Friedrich Händel. Sångsolist var Lillemor Montelius, balettelever från Kungliga Operan dansade, och vid pianot satt Alice Tegnér. Därefter hölls genom åren mest ett fåtal sporadiska divertissement för en sluten krets för att söka finansiera driften av Drottningholms teatermuseum, vilket Agne Beijer igångsatte och förestod.

28 september 1935 bildades stödföreningen Drottningholmsteaterns Vänner på Waldemarsudde under överinseende av kulturpersonligheter som Prins Eugen – föreningens förste ordförande – Prins Wilhelm, Agne Beijer, Bo Bergman, Per-Axel Branner, John Böttiger, Anders de Wahl, John Forsell, Axel Gauffin, Olof Molander, Adolf A:son Murray och Anders Österling. Föreningen tog så ansvar för att vidareutveckla verksamheten och från 1936 ansvara för, och till stor del finansiera,  en regelbunden återupptagen föreställningsproduktion av teater, opera och balett på teatern (1938–42 tillsammans med Teaterorden TSO), fram till 1948 bara för slutna sällskap som publik. 1966 arrangerade föreningen teaterns 200-årsjubileum med gästspel av fyra utländska operatrupper och tre egna produktioner. 1970 skedde en överflyttning av det huvudsakliga föreställningsansvaret till den bildade Stiftelsen Drottningholms teatermuseum, som då även inbegrep Drottningholms teatermuseum/Sveriges Teatermuseum och sedan 2007 är en stiftelse med namnet Stiftelsen Drottningholms slottsteater. Sveriges Teatermuseum ingår sedan 2010 i Statens musikverk. Drottningholmsteaterns Vänner utdelar årligen även hedersbetygelser och stipendier till för verksamheten betydelsefulla och för dess konstnärliga framtid lovande personer och bidrar dessutom årligen med stora ekonomiska insatser för att upprätthålla föreställningsverksamheten.

Posten som ordförande för Vänföreningen har sedan 1935 innehafts av: Prins Eugen, Prins Wilhelm, Henrik Nordmark, Jonas Nordenson, Ivar Philipson, Jan-Erik Wikström (sedermera ordförande för Stiftelsen Drottningholms slottsteater), Christer Villard och Wilhelm Lüning (innevarande). Kungen och drottningen samt kronprinsessan Victoria är föreningens hedersbeskyddare/-ledamöter.

Teatern lockar besökare från både utlandet och hela Sverige. På grund av det höga kulturhistoriska värdet tillåts endast ett visst antal föreställningar per år på scenen. Flera gånger har man delvis samverkat med Kungliga Operan och Kungliga Baletten. Aktuella samarbeten var under 2012 med Bonniers Konsthall, 2013 med Östersjöfestivalen och 2014 med Kungliga Operan. Under Per-Erik Öhrns chefskap gjordes för första gången sedan 1700-talet nybeställningar av operaverk; Trädgården (1999) med musik av Jonas Forssell och Cecilia och Apkungen (2004) med musik av Reine Jönsson. Inför teaterns 250-årsjubileum 2016 beställde Drottningholmsteaterns Vänner ett operaverk, en nyskriven jubileumsopera av Jan Sandström tillägnad Drottningholms Slottsteater, Rokokomaskineriet.

Utformning och teknik
Teatern är, som en del av Drottningholms slottsområde, ett av de svenska världsarven som finns upptagna på Unescos världsarvslista. Söder om teatern ansluter den så kallade Teaterplanen med fyra flygelbyggnader; “Kyrkpaviljongen” och “Jaktpaviljongen” mot öst samt “Drottningens paviljong” och “Hovmarskalksflygeln” mot väst. Orkesterdike saknas, varför musikanterna befinner sig på samma plan, som de främsta bänkarna i salongen. Järnridå, som annars är obligatorisk som brandskydd på moderna teatrar, saknas på Drottningholmsteatern. (På 1700-talet var järnridån ännu inte uppfunnen.) 

Belysningen utgjordes ursprungligen av ett stort antal levande ljus, som satt på väggarna runtom i salongen. Denna belysningsform användes ända in på senare delen av 1900-talet, men numera har alla dessa ljus, trots stilbrottet, av säkerhetsskäl ersatts med många elektriska smålampor. Under hela föreställningen råder alltså en dämpad, stämningsfull belysning i salongen precis som på Gustav III:s tid.

Teaterbyggnaden förvaltas numera av Statens fastighetsverk, som sedan 2004 genomfört en varsam restaurering av byggnaden.

Verkförteckning före 1809

Operor, annan musikdramatik 
 Francesco Antonio Uttini: Adriano in Sira
 Joseph Martin Kraus: Aeneas i Carthago
 Christoph Willibald Gluck: Alceste (Alkest)
 André Grétry: Anakreon på Samos (Anakréon chez Polycrate)
 André Grétry: Andromak (Andromaque)
 Pierre-Alexandre Monsigny: Arsène (La belle Arsène)
 Francesco Antonio Uttini: Athalie
 Niccolò Piccinni: Atis (Atys)
 Francesco Antonio Uttini / Henrik Philip Johnsen: Birger Jarl
 Jacques-André Naigeon: Les Chinois
 Christian Friedrich Müller: Drottning Christina
 Johann Christian Friedrich Haeffner: Electra
 Francesco Antonio Uttini: L'Eroe cinese
 Nicolas Dalayrac: Folke Birgersson till Ringstad
 Olof Åhlström: Frigga
 Francesco Antonio Uttini: Galathea
 Domenico Cimarosa: Giannina e Bernardone
 Christoph Willibald Gluck: Iphigénie en Aulide (Iphigenie i Auliden)
 Christoph Willibald Gluck: Iphigénie en Tauride (Iphigenie i Tauriden)
 Francesco Antonio Uttini: L'Isola disabitata
 Komiska baletten troligen av Louis Deland
 Christoph Willibald Gluck: Orfeus och Eurydice (Orfeo ed Euridice)
 Prologuen vid f.d. Drottningens hitkomst (Prolog till Iphigenie i Auliden av Christoph Willibald Gluck)
 Jean-Baptiste Lully: Psyché
 Francesco Antonio Uttini: Il Re pastore
 Philippe Quinault: Le Roi Cocagne
 Niccolò Piccinni: Roland
 Jean-Claude Trial: Silvie
 Francesco Antonio Uttini: Thetis och Pelée
 François-André Danican Philidor: Tom Jones
 François Francœur & :fr:François Rebel: Zelindor
 André Grétry: Zemire och Azor (Zémire et Azor)

Tragedier 
 Voltaire: Adélaide du Guescelin
 Pierre-Laurent Buirette de Belloy: Gabrielle de Vergy
 Pierre-Laurent Buirette de Belloy: Gaston et Bayard
 :fr:Jean-François Ducis: Oedipe chez Admete
 Voltaire: Olympie
 Pierre-Laurent Buirette de Belloy: Pierre le Cruel
 :fr:Prosper Jolyot de Crébillon: Rhadamiste et Zénobie
 Voltaire: Semiramis
 Pierre-Laurent Buirette de Belloy: Le Siège de Calais
 Voltaire: Tancred
 Voltaire: Zaïre

Komedier 
 Molière: Amfitrion (Amphitryon), verskomedi med musik av Joseph Martin Kraus
 Le Concert ridicule, komedi i en akt med divertissements
 Nicolas-Julien Forgeot: L'Amour conjugal ou L'heureuse Crédulite
 Pierre-Claude Nivelle de La Chaussée: Amour pour amour
 Molière: L'Avare
 Noël Lebreton de Hauteroche: Le Cocher supposé
 Noël Lebreton de Hauteroche: Crispin Médecin
 Philippe Néricault Destouches, bearb. Jacques Marie Boutet de Monvel: Le Dépôt
 Nicolas-Julien Forgeot: Les deux Oncles
 Jean-François Regnard: Le Distrait
 Desforges: Den döve
 Pierre-Claude Nivelle de La Chaussée: L'École des amis
 Charles Dufresny: L'Esprit de contradiction
 Molière: L'Étourdi, ou Les Contre-temps
 Collet: L'Ile déserte
 Molière: Le Malade imaginaire
 Charles Dufresny: Le Mariage fait et rompu
 Jean-Baptiste Gresset: Le Méchant
 Jean-François Regnard: Les Ménechmes
 Alexis Piron: La Metromanie ou Le Poète
 Molière: Monsieur de Pourceaugnac
 Michel-Jean Sedaine: Le mort Marié
 Germain-François Poullain de Saint-Foix: L'Oracle
 Michel-Jean Sedaine: Le Philosophe sans le savoir
 Pierre-Claude Nivelle de La Chaussée: La Préjugé à la mode
 :fr:Philippe Poisson: Le Procureur arbitre
 Jean-François Regnard: Le Retour imprévu
 Louis de Boissy: Le Sage étourdi
 Desforges efter Henry Fielding: Tom Jones à Londres

Premiärer 1922- 
Konsertaftnar och reprispremiärer redovisas inte här.

Operor, baletter 
1930 Olof Åhlström: Den bedragna Bachan
1936 Joseph Martin Kraus (arr. Arvid Petersén): Fiskarstugan
1946 André Grétry: Martin och Gripon eller De bägge giriga
1947 Wolfgang Amadeus Mozart: Bastien och Bastienne
1948 André Grétry: Den talande tavlan
1948 Domenico Cimarosa: Il matrimonio segreto
1949 André Campra: L'Éurope galante, balettopera
1949 Francesco Antonio Uttini: Birger Jarl
1949 Adolphe Adam: Giselle, akt 2
1950 Georg Friedrich Händel: Den rasande Roland (Orlando furioso)
1953 Giovanni Battista Pergolesi: Livietta och Tracollo (La contadina astuta)
1954 Adolphe Benoît Blaise: Anette och Lubin
1954 Christoph Willibald Gluck: Iphigénie en Aulide
1954 Domenico Scarlatti: Pantalones misslyckade kärleksäventyr, balettpantomim
1955 Giovanni Battista Pergolesi (tillskriven): Il maestro di musica (Sångläraren)
1956 Wolfgang Amadeus Mozart: La finta semplice
1956 Henry Purcell: Den fångne Cupido (Cupid out of his humour), 1600-talsbalett efter Georg Stiernhielm. Koreografi: Mary Skeaping
1956 Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte
1957 Christoph Willibald Gluck: Orfeus och Eurydike
1957 Georg Friedrich Händel: Rodelinda
1958 Benjamin Britten: Lucretia
1958 Alessandro Scarlatti: Il trionfo dell'onore eller Il dissoluto pentito
1959 Georg Philipp Telemann: Pimpinone (Det omaka äktenskapet), operaintermezzo
1959 Domenico Cimarosa: Il maestro di cappella
1959 Baldassare Galuppi: Il filosofo di campagna
1959 Giovanni Battista Pergolesi: La serva padrona
1959 Valentino Fioravanti: La cantatrici vollante
1960 Christoph Willibald Gluck: Ifigenia på Tauris
1960 Christoph Willibald Gluck: Kinesiskorna
1960 Giovanni Paisiello: Il barbieri di Siviglia (Barberaren i Sevilla)
1960 Gioacchino Rossini: Äktenskapsväxeln
1962 Henry Purcell: Dido and Aeneas (Dido och Aeneas)
1962 Christoph Willibald Gluck: Alkestis
1962 Joseph Haydn: L'Infedeltà delusa (Trolöshet och list)
1962 Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte
1964 Christoph Willibald Gluck: Iphigénie en Aulide
1964 Gioacchino Rossini: Signor Bruschino
1964 Johan Helmich Roman: Atis och Camilla, balett
1964 Domenico Cimarosa: Il pittore Parigino (Målaren från Paris)
1964 Georg Friedrich Händel: Ariodante
1965 Wolfgang Amadeus Mozart: Die Entführung aus dem Serail
1965 Wolfgang Amadeus Mozart: La clemenza di Tito
1966 Georg Friedrich Händel: Acis and Galatea
1966 Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte
1966 Joseph Haydn: La Canterina
1966 Alessandro Scarlatti: L'honestà negli amore
1966 Christoph Willibald Gluck: Ifigenia på Tauris
1966 Claudio Monteverdi: Orfeo ed Euridice
1966 Adolphe Adam: Giselle, balett (koreografi: Mary Skeaping)
1966 Cesare Bossi: Vårens återkomst, balett (koreografi: Mary Skeaping)
1967 Wolfgang Amadeus Mozart: Le nozze di Figaro (Figaros bröllop)
1967 Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte
1967 Wolfgang Amadeus Mozart: Don Giovanni
1967 Domenico Cimarosa: Il matrimonio segreto
1967 Frukost vid Manzaneres, balett (musik arr. av Ulf Björlin)
1967 Francesco Antonio Uttini: Kineserna, balettsvit
1967 Edouard du Puy: Den nye Narkissos, balett
1968 André Grétry: Zémire och Azor
1969 Vincenzo Galeotti / :dk:Jens Lolle: Amors och balettmästarens nycker, balett
1969 Antonio Sacchini: Oidipus i Athen
1969 Joseph Haydn: Il mondo della luna (Livet på månen)
1969 Georg Friedrich Händel: Il pastor fido
1970 Georg Friedrich Händel: Scipio
1970 Giovanni Battista Pergolesi: Charlatanen (Livietta e Tracollo)
1970 Gioacchino Rossini: Kärlek på prov (La pietra del paragone)
1971 Henry Purcell: King Arthur
1971 Antonio Maria Abbatini; Marco Marazzoli: Av ont kommer gott (Dal male il bene)
1971 Christoph Willibald Gluck: Orfeus och Eurydike
1971 Johann Gottlieb Naumann: Gustaf Wasa, utdrag
1971 Joseph Martin Kraus: Aeneas i Carthago, akt 3
1971 Joseph Martin Kraus: Fiskarena, balett av Mary Skeaping
1972 Francesco Cavalli: Scipio Africanus
1972 Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte
1973 Georg Joseph Vogler: Gustaf Adolf och Ebba Brahe
1974 Georg Friedrich Händel: Ottone
1975 Jean-Baptiste Lully: Le Carnavale (rekonstr. Claude Génetay)
1975 Gaetano Donizetti: Kärleksdrycken (L'Elisir d'Amore)
1976 Claudio Monteverdi: Poppeas kröning (L'Incoronazione di Poppea)
1976 Pierre Gardel: Dans-Vurmen (:fr:La Dansomanie)
1977 Niccolò Piccinni: Oskuld på landet (La Buona Figliola)
1978 Jean-Philippe Rameau: Platée
1979 Georg Friedrich Händel: Xerxes
1979 Wolfgang Amadeus Mozart: Don Giovanni
1980 Joseph Martin Kraus: Proserpin
1980 Domenico Cimarosa: Il matrimonio segreto
1981 Henry Purcell: Dido och Aeneas
1981 Wolfgang Amadeus Mozart: Le nozze di Figaro (Figaros bröllop)
1981 Anonym: Arlequins död, balettpantomim. Rekonstruktion: Ivo Cramér, dansinslag: Mary Skeaping
1981 Edouard du Puy: Arlequins, kärlekens trollkarl, balettpantomim. Rekonstruktion: Ivo Cramér, dansinslag: Mary Skeaping
1982 Wolfgang Amadeus Mozart: Trollflöjten
1982 Carl Heinrich Graun: Montezuma
1982 Gioacchino Rossini: La Cenerentola (Askungen)
1983 Domenico Cimarosa: Il fanatico burlato (Den lurade fanatikern)
1984 Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte
1984 Domenico Cimarosa: Il maestro di cappella
1984 Georg Anton Benda: Medea
1984 Vicente Martín y Soler: Dianas träd (L'Arbore di Diana)
1985 Christoph Willibald Gluck: Le Cinesi, balett (koreogafi: Regina Beck-Friis)
1985 Christoph Willibald Gluck: Don Juan, balett (koreogafi: Regina Beck-Friis)
1985 Georg Friedrich Händel: Agrippina
1986 Wolfgang Amadeus Mozart: Idomeneo
1987 Christoph Willibald Gluck: Paris och Helena
1987 Wolfgang Amadeus Mozart: La clemenza di Tito
1988 Wolfgang Amadeus Mozart: La finta giardiniera
1989 Wolfgang Amadeus Mozart: Die Zauberflöte (Trollflöjten)
1989 Christoph Willibald Gluck: Iphigénie en Aulide
1990 Georg Joseph Vogler: Gustaf Adolf och Ebba Brahe
1990 Wolfgang Amadeus Mozart: Die Entführung aus dem Serail
1990 Christoph Willibald Gluck: Iphigénie en Tauride
1991 Johann Christian Friedrich Haeffner: Electra
1991 Wolfgang Amadeus Mozart: Idomeneo
1992 Figaro eller Almaviva och kärleken, balettpantomim av Ivo Cramér
1992 Johann Adolf Hasse: Der Handwerker als Edelmann (L'artigiano gentiloumo)
1992 Antonio Salieri: Falstaff (Ossa le tre burle)
1992 Christoph Willibald Gluck: Orfeus och Eurydike
1992 Joseph Haydn: Armida

Teater 
1936 Carl Michael Bellman: Werdshuset
1938 Carl Michael Bellman: Födelsedagen firad i fiskarstugan, pastoral
1941 Georg Stiernhielm & Samuel Columbus: Herculis Wägewahl
1942 Olof Kexel: Michel Wingler eller Bättre vara Brödlös än Rådlös
1943 De Beauchamp: Porträttet
1944 Molière: De löjliga preciöserna
1945 Ludvig Holberg: Den sköna okända eller Harlequins sorglustiga frieri
1947 Molière: Äktenskapsskolan
1949 Ludvig Holberg: Maskerade
1949 Molière: La mariage forcé
1950 Pierre de Marivaux: Den farliga vänskapen
1953 Olof von Dalin: Herde-Spel
1953 Jean-Jacques Rousseau: Byspåmannen, balettdivertissement
1953 Pierre de Marivaux: Kärlekens och slumpens lek
1955 Carlo Goldoni: Un curioso accente (En lustig historia)
1956 Molière: Monsieur de Pourceaugnac, komedibalett
1956 Carlo Goldoni: Gl'Innamorati
1956 Carlo Goldoni: Il Servitore di due Padroni (Två herrars tjänare)
1957 :fr:Jean-François Regnard: Kärlek och dårskap (Les folies amoureuses), verskomedi
1958 Carlo Goldoni: Il Ventaglio (Solfjädern)
1961 Carlo Goldoni: La vedova scaltra (Fyra friare i Venedig)
1966 Pierre de Marivaux: Le Triomphe de l'Amour
1973 Pierre de Marivaux: Den dubbla trolösheten (La double inconstance)
1983 Molière: Don Juan
1984 Richard Brinsley Sheridan: The school for scandal (Skandalskolan)
1984 Ludvig Holberg: Henrik og Pernille
1986 Molière: De löjliga preciöserna (Les precieuses ridicules)
1986 Molière: Läkare mot sin vilja (Le medicin malgré lui)
1989 Johan Gabriel Oxenstierna: Soliman II

Chefer för Drottningholms teatermuseum/Sveriges Teatermuseum
Agne Beijer, 1921–64
Arnold Östman, 1979–80
Barbro Stribolt, 1980–98
Inga Lewenhaupt 1998-2006
Peter Gripewall 2006-2009

Kuriosa 
Maria Langs detektivroman Se, döden på dig väntar från 1955 utspelas till stora delar på Drottningsholmsteatern.

Panoramabild

Se även
Apollo di Belvedere

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Agne Beijer: Drottningholms slottsteater på Lovisa Ulrikas och Gustaf III:s tid. Drottningholms Teatermuseum / Stockholms kommun / Liber förlag 1981
 Gustaf Hilleström: Drottningholmsteatern förr och nu. Natur och Kultur 1980
 Hans Åstrand & Gunnar Larsson (red.): Gustavian Opera. Musikaliska Akademins skrifter nr. 66 (1991)
 Ove Hidemark, Per Edström m. fl.: Drottningholms Slottsteater - dess tillkomst, öden och bevarande, Byggförlaget 1993
 Sven Åke Heed: Ny svensk teaterhistoria, Teater före 1800'''
 Ingvar Andersson: Gustavianskt Carl-Gunnar Åhlén: Drottningholms Slottsteater 1922-1992''. Bilaga till CD-skiva Caprice CAP 21512, Caprice Records 1993

Externa länkar  

 Drottningholms Slottsteater
Drottningholmsteaterns vänner, samt dess mottagare av utmärkelser/stipendier
Drottningholms slottsteater, Statens fastighetsverk.

Byggnader och anläggningar i Ekerö kommun
Drottningholm
Teatrar i Stockholm
Kultur i Stockholm
Operahus i Sverige
Svenska teatermuseer
Byggnader ritade av Carl Fredrik Adelcrantz
Dansscener i Sverige
Balett i Sverige