Johan Galtung

Johan Galtung, född 24 oktober 1930 i Oslo, är en norsk professor och freds- och konfliktforskare. Han har verkat som medlare i över 40 konflikter, bland annat i Sri Lanka, Afghanistan och Ecuador. År 1959 grundade  han International Peace Research Institute (PRIO) i Oslo, år 1964 grundade han tidskriften Journal of Peace Research. Han är även grundare och direktör för freds- och utvecklingsnätverket Transcend. Han har dessutom skrivit ett hundratal böcker.

Galtung har skapat begreppet Peace Journalism som innebär att nyheter ska beskrivas utifrån en bredare förståelse för orsakerna bakom förekommande våld, där fri marknadsekonomi tenderar att identifieras med "strukturellt förtryck" i ett system där ekonomin antas vara ett nollsummespel, och leder till "indirekt imperialism." 

År 1980 presenterade Galtung vid en konferens i Oslo en förutsägelse om Sovjetunionens närstående fall. Johan Galtung blev utskrattad av flertalet deltagare, men i efterhand visade det sig att han hade rätt. Förutsägelsen slog bara fel på några månader. År 2004 förutspådde han emellertid även, att det i USA skulle uppstå en fascistisk diktatur som sedan skulle föra till en liknande kollaps som Sovjetunionens och detta före år 2020.

Kontroversiella uppfattningar 
Galtung förhåller sig mycket kritisk till västerländsk liberal demokrati. Han fastslog 1973 att "vår tids groteska verklighet" är västs "strukturella fascism". Han har kallat USA för ett "mördarland" och anklagat det för "nyfascistisk statsterrorism."  Under Irak-kriget krävde han en konsumentbojkott av amerikanska varor.

Han förutsade 1956 att Sovjets ekonomi snart skulle gå förbi västs och uppmanade ungrarna att inte bjuda motstånd mot röda arméns krossande av revolten i Ungern 1956. I en barntidning från 1973 beskrev han USA och Västeuropa som "rika, västerländska kristna länder" som för krig för att säkra råvaror och marknader: "Ett sådant system kallas kapitalism, och när det sprids på detta sätt till andra länder kallas det imperialism." Han prisade 1972 Castros Kuba för att "bryta sig loss från imperialismens järngrepp."

Galtung kritiserade 1974 västs stöd för sovjetiska dissidenter och klandrade den uppmärksamhet som visades "förföljda elitpersonligheter" som  Solsjenitsyn och Sacharov.

Vid Tredje Världskonferensen för Framtidsforskning i september 1972 i Bukarest förklarade han att Kuba och Kina är föredömen i fråga om "decentraliserad och demokratisk arbetsgemenskap." Han har medgett att Kuba och Kina är "repressiva i en viss liberal betydelse," men ansåg Maos Kina vara ""oändligt befriande när man ser det från många andra perspektiv som liberal teori aldrig har förstått." Han hävdade också att "hela teorin om vad ett 'öppet samhälle' är måste skrivas om, sannolikt också teorin om demokrati - och det kommer att dröja länge innan väst kommer att vara villigt att se Kina som en läromästare i sådana ämnen."

Galtung har upprepade gånger anklagats för Antisemitism, bl.a. av Svenska kommittén mot antisemitisms dåvarande ordförande Willy Silberstein. I Dagens Nyheter 2012-06-11 skriver Willy Silberstein: "Om man ska tro Johan Galtung så är det av omsorg om judar som han associerar dem med girighet, makt och konspirationer, och beskriver antisemitismen – inklusive den nazistiska – som en begriplig reaktion på judars påstådda agerande." samt "att han [Galtung] ser Förintelsen som resultatet av en ekonomiskt och kulturellt betingad ’konflikt’ mellan ’judar och tyskar’ (enligt Galtung var judarna tydligen inte tyskar)." Denna replik skrevs som en reaktion på Galtungs uttalanden i den israeliska tidningen Haaretz 2012-04-30 om "att Auschwitz ska förstås mot bakgrund av judars ’icke oproblematiska position’ i det tyska samhället efter första världskriget."

Priser och utmärkelser 
1987 – Right Livelihood Award
1987 – Hedersdoktor vid Uppsala universitet
1988 – Human-Etisk Forbunds Humanistpris
2000 – Bragepriset för Johan uten land. På fredsveien gjennom verden

Bibliografi (utgivet på svenska) 
1967 – Fredsforskning (översättning Lena Sahlin)
1972 – Imperialismen. En strukturalistisk teori (översättning Paul Frisch)
1973 – EG – den nya supermakten (översättning Jan Järnebrand)
1974 – Ekologi och klasspolitik : en kritisk betraktelse av "Tillväxtens gränser"
1975 – Är fred möjlig? Studier i fred och imperialism  (översättning Jan Järnebrand)
1976 – Vad kan vi lära av Kinas folk (tillsammans med Fumiko Nishimura, översättning Jan Järnebrand)
1985 – Det finns alternativ! Fyra vägar till fred och säkerhet (översättning Anders Jonason och Marlene Öhberg)
2004 – En flygapelsin berättar. En saga för barn och andra människor (översättning Berit Tybrand och Catti Broqvist)
2010 – Johan utan land. På fredsvägen genom världen (översättning Gunilla Winberg)

Referenser

Externa länkar 
 

Norska författare under 1900-talet
Norskspråkiga författare
Norska professorer
Födda 1930
Män
Levande personer
Freds- och konfliktforskare
Norska pacifister
Forskare från Oslo
Norska forskare under 1900-talet