kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marco van Basten

Marco van Basten, egentligen Marcel van Basten, född 31 oktober 1964 i Utrecht i Nederländerna, är en nederländsk före detta fotbollsspelare, senare tränare.

Marco van Basten är en av tidernas största anfallare. Van Bastens storhetstid var under 1980-talet och början av 1990-talet då han hade stor del i först AFC Ajax och senare AC Milans framgångar. I Milan formade han tillsammans med de holländska landsmännen Ruud Gullit och Frank Rijkaard en legendarisk trio i paritet med Gre-No-Li. 

Milan fick en storhetstid då de vann en rad europeiska cuptitlar och i ligan hade de en svit på 58 matcher utan förlust under 1990-1993 vilket är ligarekord. Med det spelarmaterialet som Holland förfogade över vid slutet av 1980-talet var de mycket svårslagna och vann också EM-guldet 1988. van Basten blev utsedd till årets fotbollsspelare i Europa 1988, 1989 och 1992. Det senare året fick han också FIFAS utmärkelse världens bästa fotbollsspelare. I en omröstning av International Federation of Football History & Statistics blev han vald som 1900-talets tionde bästa fotbollsspelare. 

van Bastens mest minnesvärda mål är för de flesta målet i EM-finalen 1988 då han ur dålig vinkel ute till höger i straffområdet sköt ett lika oväntat som vackert volleyskott, över Sovjetunionens målvakt Rinat Dassajev och in i den bortre burgaveln. Ett av hans värsta minnen måste vara EM-semifinalen 1992 mot Danmark då van Basten var den enda som missade sin straff i straffläggningen, vilket innebar att Danmark gick vidare till finalen. 

van Basten drabbades av det ofta hårda försvarsspelet och han tvingades lägga av på grund av sina skador efter flera år av försök till comeback. Han fick istället arbete inom Ajax organisation. 

Efter EM 2004 ersatte Marco van Basten Dick Advocaat som förbundskapten för Nederländerna.

Meriter 
Som spelare
A-landskamper: 58 (24 mål)
VM-turneringar: 1990
EM-turneringar: 1988, 1992
Europamästare: 1988
EM-slutspelets skyttekung: 1988
Europacupen för mästarlag/Champions League: 1989, 1990, 1994
Italiensk mästare: 1988, 1992, 1993, 1994
Interkontinentalcupen: 1989, 1990

Cupvinnarcupen: 1987
Holländsk mästare: 1982, 1983, 1985
Holländsk cupmästare: 1983, 1986, 1987

Europas bäste (fr. Ballon d'Or): 1988, 1989, 1992

Externa länkar

 
 Marco van Basten extensive profile at AC Milan Online
 

Födda 1964
Nederländska fotbollsspelare
Nederländska fotbollstränare
Spelare i AC Milan
Spelare i AFC Ajax
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1988
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1992
Spelare i VM i fotboll 1990
Tränare i AFC Ajax
Tränare i SC Heerenveen
Män
Fifa 100
Levande personer
Personer från Utrecht
Nederländska idrottare under 1900-talet
Personer i Nederländerna under 2000-talet
Nederländska landslagsspelare i fotboll
Förbundskaptener i VM i fotboll 2006
Karboxylsyror

Karboxylsyror är en stor grupp av organiska föreningar som innehåller en eller flera karboxylgrupper, -COOH. Dessa syrors styrka påverkas till stor del av hur resterande delen av molekylen är uppbyggd. Karboxylsyror är i allmänhet mycket svagare än oorganiska syror som till exempel saltsyra och svavelsyra, och endast ungefär 1 % av syramolekylerna är normalt protolyserade. Salter och anjoner av karboxylsyror kallas karboxylater. Karboxylsyror uppkommer oftast genom kraftig oxidation av en primär alkohol.

Den enklaste karboxylsyran är myrsyra - HCOOH, en enda väteatom med karboxylgrupp på. Ättikssyra med en kort kolkedja om två kolatomer är den näst enklaste - CH3COOH. Karboxylsyror vars molekyl utöver själva karboxylgruppen består av en kolkedja kallas alifatiska karboxylsyror. Sådana kan precis som alifatiska kolväten vara mättade eller omättade. Karboxylsyror namnges med ändelsen -syra.

Mättade karboxylsyror 
 Myrsyra - metansyra, 1 kol(-atom)
 Ättiksyra - etansyra, 2 kol(-atomer)
 Propionsyra - propansyra, 3 kol(-atomer)
 Smörsyra - butansyra, 4 kol(-atomer)
 Valeriansyra - pentansyra, 5 kol(-atomer)
 Kapronsyra - hexansyra, 6 kol(-atomer)
 osv...

Från och med smörsyran, med en kolkedja om tre atomer, brukar de mättade karboxylsyrorna benämnas mättade fettsyror.

Karboxylsyror i kropp och kost 
Karboxylsyror finns i alla levande organismer och fyller där livsviktiga funktioner. Exempel är fettsyror, som ingår i vanligt fett, aminosyror som bygger upp proteiner. Fosfolipider, en nödvändig ingrediens i alla cellmembran, innehåller såväl fettsyror som fosforsyra. Vår mat innehåller med andra ord en stor mängd karboxylsyror, mest i form av fett. I mat kan även finnas t.ex. bensoesyra, det konserveringsmedel som även finns naturligt i lingon, och citronsyra som finns naturligt i citrusfrukter. Bägge säljs och används också som konserveringsmedel.

Giftighet och hälsorisker 
Den största hälsorisken med karboxylsyror utgörs ofta av deras låga pH, själva surheten. Oxalsyra finns i vissa livsmedel och är giftig i viss mån, men förekommer sällan i högre halter. Fettsyran erukasyra kan vara skadlig i större mängder under längre tid. De enklaste karboxylsyrorna, vars molekylvikt är lägst - myrsyra och ättiksyra - är mycket frätande när syran är koncentrerad. Mer ordentligt giftiga karboxylsyror är fenylättiksyra, klorättiksyra och fluorättiksyra.

Exempel 
Tabell över exempel på karboxylsyror, inklusive deras strukturformler och klassifikationer:

Exempel på andra karboxylsyror

Källor 

Ämnesklasser
Syror
Bakelsekriget

Bakelsekriget (, ), även kallat Första franska interventionen i Mexico eller Första fransk-mexikanska kriget, var ett krig som utkämpades mellan november 1838 och mars 1839.

Bakgrund
Mexiko hade inte återbetalat ett lån på 1 miljon dollar som tagits i franska banker. Den franska regeringen var fast besluten att med militära medel beskydda sin ekonomiska ställning i Latinamerika och tog tillfället i akt när en fransk sockerbagare, som hade plundrats under en av de många inbördes striderna i Mexico City krävde 600 000 pesos i skadestånd (vilket motsvarade tvåtusen årslöner för en mexikansk arbetare). Då Mexiko vägrade att gå med på denna summa förstörde en fransk eskader genom ett överraskande anfall den mexikanska flottan i Veracruz. Mexiko förklarade då krig mot Frankrike.

Kriget
Fransmännen besatte staden och fästningen, medan mexikanska styrkor utan framgång opererade mot ockupationsmakten. Det var under en av dessa operationer som Santa Anna förlorade ett ben. Den amerikanska flottan hjälpte, i strid med Monroedoktrinen, liksom trupper från Republiken Texas, fransmännen att upprätthålla en handelsblockad mot Mexiko. Genom Storbritanniens medling kunde en snar fred slutas, i vilken Mexiko gick med på att betala det begärda skadeståndet till den franske sockerbagaren.

Externa länkar

1838 i Frankrike
1838 i Mexiko
1839 i Frankrike
1839 i Mexiko
Franska krig
Krig under 1830-talet
Mexikanska krig
Relationer mellan Frankrike och Mexiko
Krigsåret 1838
Krigsåret 1839
Georgetown, Guyana

Georgetown är huvudstad och största stad i republiken Guyana i norra Sydamerika, vid floden Demeraras mynning i Atlanten. Vid folkräkningen 2012 hade staden cirka 25 000 invånare, inklusive förorter cirka 120 000 invånare. Hälften av invånarna är av indisk härkomst. Georgetown är landets administrativa och kommersiella centrum. Över hamnen utskeppas jordbruksprodukter som socker och ris samt bauxit, guld och diamanter från Guyanas inland. 

Georgetown grundades med namnet Stabroek av nederländska nybyggare, och döptes 1812 om till Georgetown av de brittiska trupper som ockuperade kolonin under napoleonkrigen. År 1842 fick Georgetown stadsprivilegier.

Källor

Sydamerikas huvudstäder
Orter i Demerara-Mahaica
Cartophilia Sueciae

Cartophilia Sueciae är en svensk riksförening för personer som är intresserade av spelkort och kortspel. Föreningen ger ut medlemstidningen Kartofilen. En kartofil är en person som tycker om (spel-)kort.

Kortspel
Föreningar i Sverige
Hans Zimmer

Hans Florian Zimmer (), född 12 september 1957 i Frankfurt am Main, är en tysk filmmusikkompositör.

Zimmer är berömd för bland annat musiken till filmer som Rain Man, Thelma & Louise, Livet från den ljusa sidan (As Good As It Gets), Lejonkungen, Pirates of the Caribbean, Rött hav, The Rock, Gladiator, Mission: Impossible II, Pearl Harbor, Black Hawk Down, Den siste samurajen, The Dark Knight-trilogin, King Arthur, True Romance, Inception, Interstellar och Dune. Han har även komponerat musik till datorspel, bland annat spelen Call of Duty: Modern Warfare 2 och Beyond Two Souls.

Zimmer belönades med en Oscar 1995 för musiken till filmen Lejonkungen. Han medverkade också i skapandet av musiken till scenmusikalen med samma namn. Han har förutom Lejonkungen och Dunkirk blivit nominerad till 8 Oscar, bland annat för filmmusiken till Inception, Interstellar och Gladiator. Han delade även en Golden Globe för Gladiator med sångerskan Lisa Gerrard. Zimmer fick sin andra Oscar 2022 för musiken i Dune.  

I december 2010 tilldelades Zimmer en egen stjärna på Hollywood Walk of Fame, som han dedikerade till sin publicist och nära vän Ronni Chasen efter att hon månaden innan skjutits till döds i Beverly Hills.  

Zimmer gästade Skandinavien för första gången den 18 maj 2017, när den världsomspännande turnén "Hans Zimmer Live on Tour" nådde Stockholms Globen. Konsertens innehåll återges i sin helhet i "Hans Zimmer: Live in Prague", som gavs ut i oktober/november 2017 på CD, DVD och Blu-ray. Mellan den 13 februari och den 12 april 2022 ska Zimmer åter turnera genom Europa, "Hans Zimmer Live – Europe Tour 2021", där turnén besöker Globen den 20 februari.

Filmografi (i urval) 

 (Musikproducent)

 (Med Nick Glennie-Smith)

 (Med John Powell)
 (Med Lisa Gerrard)

 (Musikproducent)

 (Musikproducent)

 (Med James Newton Howard)

 (Med David A. Stewart)

 (med James Newton Howard)

 

2009 – Call of Duty: Modern Warfare 2 (dataspel)

2011 – Crysis 2 (dataspel, med Lorne Balfe)

2013 – Beyond: Two Souls (TV-spel)

 (Med The Magnificent Six)

 (Med Junkie XL)

 (Med Pharrell Williams och Benjamin Wallfisch)

 (Med Benjamin Wallfisch)

 (Med Steve Mazzaro)

 (Med Steve Mazzaro)

 (Med Harold Faltermeyer och Lady Gaga)

Källor

Externa länkar 

 The German Hollywood Connection

Födda 1957
Tyska electronicamusiker
Tyska filmmusikkompositörer
Tyska pianister
Män
Levande personer
Personer från Frankfurt am Main
Allt eller inget

Allt eller inget (originaltitel: The Full Monty) är en brittisk komedifilm från 1997 i regi av Peter Cattaneo.

1999 placerade British Film Institute filmen på 25:e plats på sin lista över de 100 bästa brittiska filmerna genom tiderna.

Handling 
Stålindustrin tvingas säga upp många av sina arbetare, som fruktlöst försöker finna någon annan sysselsättning. Särskilt viktigt är det för Gaz, spelad av Robert Carlyle, som inte vill förlora vårdnaden om sin son. Han får idén att sätta ihop en strippshow tillsammans med några andra arbetssökande, trots att de allihop saknar i stort sett allt som borde krävas, utom möjligen charm.

Om filmen 
Filmen kom att bli en av de mest framgångsrika brittiska filmerna genom tiderna och har även gjort om till Broadwaymusikal. I Sverige har musikalen spelats på Stockholms Stadsteater, Göteborgs Stadsteater, Malmö Musikteater, Länsteatern på Gotland samt under hösten 2012 på Hässleholm Kulturhus. Under hösten 2015 och våren 2016 sattes musikalen upp på Teater Storan i Falkenberg.

Rollista i urval  

Robert Carlyle – Gaz 
Mark Addy – Dave 
Steve Huison – Lomper 
Tom Wilkinson – Gerald 
Paul Barber – Horse 
Hugo Speer – Guy 
William Snape – Nathan 
Lesley Sharp – Jean 
Emily Woof – Mandy 
Deirdre Costello – Linda 
Paul Butterworth – Barry 
Dave Hill – Alan 
Bruce Jones – Reg 
Andrew Livingston – Terry  
Vinny Dhillon – Sharon

Filmmusik 
1 - The Zodiac  
2 - You Sexy Thing - Hot Chocolate   
3 - You Can Leave Your Hat On - Tom Jones    
4 - Moving on Up - M People   
5 - Make Me Smile (Come up and See Me) - Steve Harley & Cockney Rebel
6 - The Full Monty  
7 - The Luchbox Has Landed 
8 - Land of 1000 Dances - Wilson Pickett   
9 - Rock & Roll - Gary Glitter  
10 - Hot Stuff - Donna Summer 
11 - We Are Family - Sister Sledge 
12 - Flashdance...What a Feeling - Irene Cara    
13 - The Stripper - Joe Loss

Kuriosa 

 I Kina fick filmen namnet "Sex nakna grisar".

Externa länkar 
 
 

Filmer 1997
Brittiska komedifilmer
Sheffield på film
1970-talet på film
Filmer i regi av Peter Cattaneo
Engelskspråkiga filmer
BAFTA Award för bästa film
Earl W. Sutherland

Earl Wilbur Sutherland, Jr., född 19 november 1915 i Burlingame i Kansas, död 9 mars 1974 i Miami i Florida, var en amerikansk fysiolog och farmakolog. Han tilldelades Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1971.

Sutherland upptäckte hur det biologiska ämnet cAMP (cykliskt adenosinmonofosfat) fungerar som en "andrahandsbudbärare", som överför budskapet från hormoner (bland annat adrenalin) till det inre av den levande cellen. Sutherland belönades 1971 med Nobelpriset i medicin.

Han tilldelades 1970 Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i medicin och fysiologi 1971
 

Nobelpristagare i medicin
Amerikanska farmakologer
Amerikanska fysiologer
Personer från Burlingame, Kansas
Födda 1915
Avlidna 1974
Män
Alumner från Washington University in St. Louis
Alumner från Washburn University
Bollmoradalens kyrka

Bollmoradalens kyrka är en kyrkobyggnad i Bollmora i Tyresö kommun. Den är församlingskyrka i Tyresö församling i Stockholms stift och ligger i anslutning till Tyresö centrum.

Kyrkobyggnaden
Under 1960-talet ökade befolkningen i Tyresö församling. 1968 inköptes en vandringskyrka av Oresjö-modell som placerades i Lindalen, nära Bollmora begravningsplats. En befintlig mindre byggnad nyttjades som församlingshem.

De provisoriska lokalerna ersattes 1973 av Bollmora församlingscentrum som innefattade kyrka, expedition och församlingslokaler. Hela anläggningen kom att omfatta 1800 m². Kyrkan uppfördes i gult tegel efter ritningar av Bo Sahlin.
Kyrkorummet eldhärjades 1988, men återställdes till ursprungligt skick.

Inventarier

Orgel
1976 byggde Walter Thür Orgelbyggen, Torshälla en orgel med 31 stämmor, tre manualer och pedal. Orgeln förstördes i branden 1988.
1989 användes en interimsorgel med 6 stämmor, en manual och pedal.
År 1993 invigdes en ny orgel, byggd av Walter Thür Orgelbyggen AB, Torshälla. Orgeln är mekanisk. Orgelfronten är av Gunvor Westelius.

Diskografi
Inspelningar av musik framförd på kyrkans orglar.
Preludium / Lundkvist, Erik, orgel. LP. Proprius PROP 7832. 1980.
Tonsvall från min orgel : Lars Jonsson spelar på orgeln i Bollmoradalens kyrka, Tyresö. CD. HELA 0513. 1999.

Källor

Tryckta källor
 Kyrkor kring Stockholm, Stig Haglund (red.) & Rolf Arensberg (ill.), Förlaget Kulturkonst 1981

Webbkällor
Bollmoradalens kyrka

Externa länkar 

 - Tyresö kyrka
Tyresö församling

Kyrkobyggnader i Stockholms stift
Kyrkobyggnader i Tyresö kommun
Kyrkobyggnader invigda 1973
Bränder 1988
Kyrkbränder i Sverige
1973 i Sverige
Camillo Golgi

Camillo Golgi, född 7 juli 1843 i Corteno, Brescia, Lombardiet i dåvarande Kejsardömet Österrike, död 21 januari 1926 i Pavia, Lombardiet, var en italiensk läkare och cytolog. 

Asteroiden 6875 Golgi är uppkallad efter honom.

Han upptäckte den organell som idag efter honom kallas Golgiapparaten, vilken hanterar ämnen som skall skickas ut ur cellen. År 1906 erhöll han tillsammans med Santiago Ramón y Cajal Nobelpriset i fysiologi eller medicin för sina studier av nervsystemets mikroskopiska struktur. Golgi invaldes som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1910 och av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala 1922.

Nervsystemets Golgiceller 
Golgi verkade som läkare vid ett sjukhus för obotligt sjuka. Med mycket bristfällig utrustning till sitt förfogande upptäckte han år 1873 tekniken att med silvernitrat färga nervvävnad, en ovärderlig metod i den fortsatta utforskningen av nervsystemet.

Denna färgning gjorde det möjligt för honom att i hjärnan påvisa en speciell typ av nervcell ("Golgicell"), med talrika korta utskott (så kallade dendriter) som gör att den kan sammanbinda många andra nervceller.

Upptäckten av Golgicellerna fick den tyske anatomen Wilhelm von Waldeyer att uppställa teorin att nervcellen (neuronet) är nervsystemets grundläggande enhet, något som senare slogs fast av spanjoren Santiago Ramón y Cajal och som innebar ett viktigt kliv i utvecklingen av den moderna neurologin. Ramón y Cajal och Golgi fick 1906 Nobelpriset tillsammans.

Golgis senorgan 
Sedan Golgi 1876 hade tillträtt som professor i histologi (vävnadslära) och patologi i Pavia, upptäckte han den punkt där vissa känselnerver slutar i rika förgreningar, omgivna av en sena. Denna så kallade Golgis senorgan talar om för hjärnan hur sträckt en viss sena är och hjälper därmed till att finkontrollera kroppens rörelser.

Golgiapparaten för proteinexport 
Det var också i nervceller han påträffade det system av tillplattade membransäckar som benämns Golgikomplexet eller Golgiapparaten. Det har visat sig finnas i så gott som alla högre celler och spelar en viktig roll för att lagra och "paketera" ämnen som cellen skall "exportera". Det kan gälla matsmältningsenzymer som skall släppas ut i tarmen, bindvävsproteiner som bildar en massa mellan cellerna eller hormoner som skall släppas ut i blodet för att reglera kroppens funktioner.

Malariarön 
Sedan Golgi i slutet av 1880-talet börjat intressera sig för malaria, fann han att de båda typerna av sjukdomen (tredjedagsfeber och fjärdedagsfeber) orsakas av två olika arter av malariaparasiten Plasmodium och att feberkriserna inträffar när parasitsporerna släpps ut från värdens röda blodkroppar.

Källor

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1906
 Nobelprize.org, Camillo Golgi - biografi

Italienska läkare
Italienska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Pavia
Italienska nobelpristagare
Nobelpristagare i medicin
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Läkare under 1800-talet
Läkare under 1900-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Italienska forskare under 1900-talet
Födda 1843
Avlidna 1926
Män
Elyseiska fälten

Elyseiska fälten (grekiska: Ηλύσια Πεδία, Elysia pedia, latin: Elysium), även Elysium och Elysion, paradiset, är i den grekisk-romerska mytologin den eviga vårens land, en plats dit goda människor kommer när de dör. Att "komma till de Elyseiska fälten" är en eufemism för att dö.

Bland annat Homeros och Hesiodos har skrivit om Elysion eller "de saligas öar". Tonsättaren Christoph Willibald Gluck baserade en opera på sagan om Orfeus och Eurydike och de Elyseiska fälten. En av hans musikaliska skildringar av Elysion gav han namnet "Dans i de saligas ängder".

Referenser

Se även 
Champs-Élysées
Élyséepalatset
Elyseum (museum)
Elysium (film)
Elysion (musikduo)
Utopi

Externa länkar 

Dödsriken
Grekisk mytologi
Romersk mytologi
Sankovo-Medvezje

Sankovo-Medvezje (ryska: Саньково-Медвежье; vitryska: Санькова-Мядзвежжа, Sankova-Mjadzvezjzja) är en del av Ryssland, helt omgiven av vitryskt territorium. Området ligger öster om den vitryska staden Gomel. Närmaste samhälle i det ryska huvudterritoriet är byn Dobrodejevka. Området är idag obebott och har en landareal på omkring 4,5 kvadratkilometer. Administrativt sorterar exklaven Sankovo-Medvezje under Brjansk oblast.

Historia 
När gränsen mellan Vitryssland och Ryssland fastställdes 1926 ville byborna i Sankovo och Medvezje tillhöra Ryssland. Önskemålet tillgodosågs på så sätt att byarna fick bilda en rysk enklav inuti Vitryssland.

Invånarna i Sankovo och Medvezje var ryssar som ursprungligen kom från Dobrodejevka. Därifrån hade de först utvandrat till USA. De var ryska bönder och de kom att arbeta i Pennsylvanias kolgruvor. Några återvände före första världskrigets utbrott. För sparade pengar köptes land av den vitryske markägaren Sjvedov. Köparna blev nybyggare i Medvezje dubrava (Björnarnas ekskog) och Sanina poljana (Sanjas skogsglänta). Där bröt man mark, fällde skog, fångade fisk och satte bo. På så sätt uppstod två ryska byar, Sankovo och Medvezje, i vitryskt land. Byarna bestod av tio till femton gårdar vardera.

Sedan ryssarna i Sankovo och Medvezje börjat ta sig hustrur i grannskapet var de helt accepterade och inlemmade bland vitryssarna, och vid gränsdragningen 1926 blev det naturligt att man fick bilda en enklav. Eftersom både Vitryssland och Ryssland på den tiden ingick i Sovjetunionen, hade gränsdragningen ändå ingen större praktisk betydelse.

Under andra världskriget togs många vitryssar emot som flyktingar i enklaven. Så småningom överfölls även Sankovo-Medvezje av Nazityskland, som brände byarna. Byhövdingen Spravtsev och hans hustru arkebuserades. Efter kriget byggdes byarna upp igen och blev relativt välmående.

Byarna i området drabbades svårt av nedfallet efter katastrofen i Tjernobyl 1986 och de avfolkades som följd, enklaven är idag obebodd och besökare möts av skyltar som varnar om radioaktivitet i området.

Orter i Brjansk oblast
Enklaver
Exklaver
J. Edgar Hoover

John Edgar Hoover, känd som J. Edgar Hoover, född 1 januari 1895 i Washington, D.C., död 2 maj 1972 i Washington D.C, var en amerikansk ämbetsman och den förste chefen (Director) för FBI.

Biografi 
Hoover utbildade sig till jurist vid George Washington University och anställdes 1919 vid The Bureau of Investigation, som 1935 bytte namn till Federal Bureau of Investigation, FBI. Hoover avancerade till biträdande direktör 1921 och slutligen till direktör 1924.

J. Edgar Hoover var chef för FBI i 48 år, från 10 maj 1924 fram till sin död 1972, längre än vad någon annan person någonsin varit chef i den amerikanska förvaltningen. Under sin tid som FBI-chef arbetade han under åtta olika presidenter. Ingen vågade någonsin utmana Hoover, då han med all säkerhet hade synnerligen komprometterande material om varje enskild amerikansk politiker. Det påstås att Hoover hade hemliga personakter för alla kända amerikanska politiker. Enligt policy var pensionsåldern för tjänstemän inom amerikanska staten 70 år men president Lyndon Johnson kringgick den policyn när Hoover fyllde 70 och lät honom fortsätta som FBI-chef.

Hoover överskred ofta sina befogenheter, han beskylls för att ha använt utpressning mot kända personer inom politik, förvaltning, armén och storföretag, samt sysslat med olovlig politisk förföljelse. Hoovers COINTELPRO-program arbetade med ett flertal maffialiknande metoder för att splittra grupper som Socialist Workers Party, Ku Klux Klan, Black Panthers Party, Nation of Islam och Southern Christian Leadership Conference. 

Det har spekulerats om att Hoover ska ha varit homosexuell och att maffian i USA hade pornografiska fotografier på Hoover och hans närmaste man, Clyde Tolson, i en homosexuell akt. Detta skulle ha orsakat Hoovers motvillighet till att låta FBI bekämpa den organiserade brottsligheten. Misstankarna om Hoovers sexuella läggning och förhållandet med Tolson hade sin huvudsakliga grund i det faktum att båda var ungkarlar, och att Hoover bodde hemma hos sin mor tills hon avled, när Hoover var 43 år. Det ryktades även att Hoover var transvestit. Dessa spekulationer har dock aldrig bevisats.

Hoover avled den 2 maj 1972 i sitt hem av en hjärtinfarkt, han efterträddes som FBI-chef av L. Patrick Gray. Hoover testamenterade merparten av sina tillgångar till Clyde Tolson. Hoover är begraven tillsammans med sina föräldrar och syster på Congressional Cemetery i Washington.

J. Edgar Hoover Building är namngiven efter honom.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Födda 1895
Avlidna 1972
Personer i USA under 1900-talet
Amerikanska ämbetsmän
Män
Personer från Washington, D.C.
Personer inom FBI
Alumner från Georgetown University
Alumner från George Washington University