kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hine-Nui-Te-Po

Hine-Nui-Te-Po ("Nattens stora dam") var nattens och dödens gudinna i maoriernas mytologi på Nya Zeeland. Hon var samma person som Hine-Titama.  

Hine-nui-te-pō var guden Tānes och jordjungfrun Hine-ahuones dotter. Det första gudaparet, Rangi och Papa, fick endast söner. När deras son Tāne bad om en maka, visade hans mor Papa hur han skulle skapa en kvinna av röd jord. Tāne skapade då Hine-ahuone ("den av jord formade jungfrun"), och fick med henne dottern Hine-Titama eller Hine-ata-uira, "den flammande gryningens jungfru", som han sedan tog till sin maka. Hine-Titama visste inte att Tāne var hennes far. När hon fick veta att hennes make och far var samma person, fylldes hon av avsmak och flydde till underjorden. När Tāne följde henne, stoppade hon honom vid porten till underjorden och bad honom att återvända och uppfostra deras barn; själv skulle hon ta emot dem efter döden. Hon hade därmed blivit underjordens drottning och dödens gudinna Hine-Nui-Te-Po, och hon väntade på att Maui skulle föra döden till världen. 
Maui försökte göra mänskligheten odödlig genom att iscensätta en omvänd födelse: han försökte i gestalt av en orm ta sig igenom dödsgudinnans kropp från vaginan och ut genom hennes mun medan hon sov. När fågeln Pīwakawaka skrattade åt synen vaknade dödsgudinnan och dödade Maui genom sin vaginas tänder, och Maui blev då den första varelsen som dog. Solnedsgångens ljus ska ha kommit från henne.

Se även 
 Mytologi: Döden
Vagina dentata

Referenser 

Gudar i maorisk mytologi
Dödsgudar
Hippodameia

Hippodameia var i grekisk mytologi dotter till kungen i Elis.

Hippodameia blev uppvaktad av Pelops som bara kunde vinna hennes hand om han vann ett kapplopp med häst och vagn.

Referenser 

Personer i grekisk mytologi
Hippolytos

Hippólytos (grekiska Ιππόλυτος "hästlössläpparen") var en hjälte i grekisk mytologi, son till kung Theseus och hans första maka, en amason som hette antingen Hippolýte eller Antiope.

Hippolytos levde i celibat och dyrkade den kyska jaktgudinnan Artemis, medan han sade, att den erotiska kärleksgudinnan Afrodite saknade makt.

Afrodite blev svartsjuk och såg till att Hippolytos' styvmor, Fedra, förälskade sig i honom. När han avvisade hennes erotiska närmanden hämnades Fedra genom att ljuga för kung Theseus, hennes make. Hon påstod att Hippolytos hade gjort närmanden mot henne.

Kung Theseus trodde henne och förbannade Hippolytos. Han anropade havsguden Poseidon och använde en av tre önskningar som han fått av denne, för att straffa Hippolytos. Poseidon lät ett sjöodjur stiga upp ur vattnet när Hippolytos körde med sin vagn utefter havsstranden. Vagnshästarna skrämdes i sken, vagnen stjälpte och Hippolytos omkom. När Fedra hörde detta ångrade hon sig och bekände att hennes anklagelse var falsk och hängde sig. När det var för sent, fick Theseus veta sanningen.

Hippolytos, som älskade att köra hästspann, identifierades med stjärnbilden Auriga (Kusken).

Artemis förmådde läkekonstens gud Asklepios, enligt en senare saga, att återväcka Hippolytos till livet och förde honom till sin helgedom vid Aricia i Latium, där han härskade under namnet Virbius.

Historien om Fedra och Hippolytos har berättats av bland annat Euripídes i tragedien Hippólytos.

Källor 
 
 Salmonsens konversationsleksikon

Se även 
 Jean Racine: Fedra
 Vasilis Papageorgiou: Hippolytos Beslöjad
 Mytologi: Dömda hjältar

Personer i grekisk mytologi
Horagalles

Horagalles är åskguden i den samiska religionen. Han har makt över liv och död och ses ha varit den viktigaste guden för männen.  Han är också känd under namnen Atja, Bajanolmmai, Dierpmis, Tordöm och Tiermes.

Namn och ursprung 

Horagalles är ett lånord från fornnordiskans Þórr Karl vilket betyder "åsk-karl" (Tor-karl). Hans ursprung anses antingen vara gemensamt med Tor eller, i en mer populär teori, ha influerats av kontakt med nordmän på grund av att namnets ursprung är lånord från fornnordiskan och att Horagalles enbart omnämns bland sydsamer.

Andra namn som förekommer för Horagalles är Tiermes, Bájanolmmái och Aijeke. Variationer av dessa namn finns exempelvis i Jukkasjärvi med Pajanolmai ("åskmannen") och i Arjeplog Ahkegas ("lillefar").

Släktskap och funktion  
Horagalles mor var en kvinna som gick vilse i skogen. Hon blev gravid genom djävulen och födde en sten som Gud adopterade som sin son och satte att regera i luften och slå efter djävulen. När syndafloden kom räddade sig guden på en rutten stock.

Horagalles har en dräng, Horanoja som motsvarar Tjalve i nordisk mytologi, och en hund vid namn Starbo. Dessa båda vakar över nåjdens kataleptiska dvala, och om satan vill hindra själen från att återvända till den sovande kroppen anmäler de saken till Horagalles, som då slår ihjäl djävlarna.

Horagalles avbildas med en eller ibland två hammare. På de samiska offerlavarna satt Horagalles jämte vinterguden Jisenolmai och sommarguden Bieggolmai.

Beskrivning

Referenser

Tryckta källor 
 Åke Ohlmarks, Fornnordiskt lexikon (Tiden, 1995).

Gudar i samisk mytologi
Tor
Åskgudar
Horsa

Horsa kan syfta på:

 Airspeed Horsa – ett brittiskt lastglidflygplan som användes under andra världskriget
 Horsa – en av två hövdingar som grundade det första germanska riket i England, se Hengist
 Horsa Nunataks – nunataker i Antarktis
Horus

För animefiguren Hols (Horus, Horusu), se Solprinsen Hols äventyr. För spindelsläktet, se Horus (djur).

Horus var en viktig och gammal fornegyptisk himmelsgud. Han var den främste av gudarna i falkgestalt, och hans ögon utgjordes av solen respektive månen. Namnet Horus betyder "den avlägsne". Horus är gudinnan Isis son. 

Horus var en lokal gud i Hierakonpolis och knöts där till härskarkulten vilket gjorde att farao identifierades med Horus. Horus har många aspekter av skilda ursprung som assimilerats till samma gudom, vilket gör Horus till en komplex gud med många namn och funktioner. Horus sammansmälte exempelvis med solguden Ra som Re-Harakhte som dyrkades i Heliopolis. 

Från den första dynastin blir Horus och guden Set ständiga rivaler som förenades i övre och undre Egyptens harmoni. Senare blev Osiriskulten central vid faraonernas begravningsriter. Till dessa riter knöts en annan Horus, Horusbarnet som var son till Osiris och Isis och brorson till Set. Både Horus och Horusbarnet kämpar med guden Set. Set mördar Osiris och Horus segrar till sist över Set och hämnas därmed Osiris och blir härskare. Horus vänstra öga (månen) skadas i striden, vilket enligt myten förklarar månens faser. Horus helas av guden Thot.

Se även 
 Mytologi: Himlen

Källor

Externa länkar 

Gudar i egyptisk mytologi
Reidmar

Reidmar (eller Hreidmar; isländska Hreiðmarr) är i den nordiska mytologin en trolldomskunnig, girig man som förmodligen är dvärg. I berättelsen om när Sigurd Fafnesbane dödar Fafner förekommer Reidmar som far till Fafner, Utter och Regin. Han tar Oden, Höner och Loke till fånga och utkräver dem på lösen.

Reidmar bor i ett hus av glittrande guld och skimrande pärlor som byggts av Regin och vaktas av Fafner. Utter, som uppehåller sig vid ett vattenfall i skepnad av en utter, dödas oavsiktligt av Oden, Höner och Loke som befinner sig på vandring. De tar med sig skinnet och söker härbärge hos Reidmar, för vilken de visar sitt jaktbyte. Reidmar och hans överlevande söner tillfångatar då asarna och tvingar dem att som lösen för Utters liv fylla och därtill täcka skinnet helt med guld. Loke stjäl dvärgen Andvares guld och den av Andvare förbannade ringen Andvaranaut och asarna ersätter Reidmar med detta. Reidmar påpekar att ett morrhår inte är dolt, och Loke döljer det då med Andvaranaut, som nu även Loke förbannar.

Regin och Fafner ber då Reidmar om broderbot efter Utter, vilket han nekar dem, varpå de dödar Reidmar för att få ringen. Fafner inser sedan att han vill ha ringen för sig själv, förvandlar sig till en drake, och kör bort Regin.

Källor

Se även 
 Dvärgar
 Andvare

Vidare läsning
 Snorre Sturlason, Prosaiska Eddan: Reginsmal

Nordisk mytologi
Völsungacykeln
Rungner

Rungner (eller Hrungner, västnordisk stavning Hrungnir) är i nordisk mytologi den starkaste av jättarna i Jotunheim.

Rungners huvud, hjärta och sköld är av sten. Hjärtat är trekantigt. Rungner är beväpnad med en brynsten (hen) och en sköld och gör sig känd för sin skrytsamhet, vilket retar framförallt Tor. I en strid mellan Tor och Tjalve på ena sidan och Rungner och Mökkurkalfe å den andra, krossar Tor Rungners skalle med Mjölner, men får en flisa av jättens brynsten i huvudet. Tjalve dödar Mökkurkalfe med en pil och Tors son Magne lyckas flytta undan Rungners fot som landat på Tor. Följande passage ur Prosaiska Eddan Skáldskaparmál 17 (1819 års utgåva) beskriver händelsen:

Se även
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan
 Aurvandil
 Groa
 Mytologi: Jättar och jättedödare

Referenser

Jättar i nordisk mytologi
Hu (mytisk kejsare)

Hu (忽) var i kinesisk mytologi kejsare över nordanhavet.

I slutet av en kaotisk era möter Hu söderhavets kejsare Shu hos den mellersta sfärens kejsare Hundun. Deras återgäldande av Hunduns gästfrihet är det som leder till de fasta strukturerna som utgör den nya eran.

Kinesisk mytologi
WP:Projekt Kina
Huacas

Huacas var hos folket i Inkariket i Peru både ordet för något man vördade (till exempel anfäder eller gudar) och namnet på de tempel där de tillbads. Det vördade kunde vara olika naturobjekt, som till exempel ett berg. Conquistadorerna utökade ordets betydelse till alla äldre byggnader.

Erövrarna ansåg att inkafolkets gudar var lägre stående än deras egen och kunde lätt förstöra gudabilder, men det var svårare att förstöra berg.

Se även
 Inkafolkets mytologi

Inkafolkets mytologi
Huehueteotl

Huehueteotl var en eldgud som förekommer i mesoamerikansk mytologi bland annat hos aztekerna.  

Huehueteotl anses överlappa med eller vara en aspekt av en annan aztekisk eldgud, Xiuhtecuhtli. Huehueteotl avbuildas dock som åldrad medan Xiuhtecuhtli avbildas som ung och livlig.

Se även
 Xiuhtlecutli

Referenser

Gudar i aztekisk mytologi
Eldgudar
Huitaca

Huitaca var en underskön gudinna hos ursprungsbefolkningen Chibcha i Colombia. Hon förknippades med utsvävningar. Enligt vissa berättelser förföljde hon Nemterequeteba men han förvandlade henne till antingen en uggla eller Månen, i vissa berättelse tillskrivs emellertid denna förvandling till Bochica.

Källor

Encyclopedia Mythica, uppslagsord Huitaca

Gudar i amerikansk mytologi

Kärleksgudar
Huitzilopochtli

Huitzilopochtli var en krigs- och stormgud hos aztekerna i Mexiko.

Huitzilopochtli var ursprungligen en mycket skräckinjagande gestalt men utvecklades med tiden till både solgud och aztekimperiets beskyddare. Södra kompassen var tilldelad honom och hans kult, som var koncentrerad till Tenochtitlan, inbegrep människooffer.

Det berättas att han föddes fullt beväpnad ur jordgudinnan Coatlicues mage.

Referenser

Gudar i aztekisk mytologi
Vädergudar
Krigsgudar
Humbaba

Humbaba var i mesopotamisk mytologi väktaren av den enorma cederskog som är målet för Gilgameshs och Enkidus första äventyr.

Humbaba framställs som en ond och vred jätte men ursprungligen var han förmodligen en syrisk naturgud.

Se även
Gilgamesheposet
Mytologi: Jättar och jättedödare

Mesopotamisk mytologi
Hunab Ku

Hunab Ku var hos mayafolket i Mexiko den övergripande gudomen, gränslös och allestädes närvarande. Man kan hitta Hunab Ku nämnd bland annat i Chilam Balamböckerna, en samling om 9 böcken från 1700-talet som handlar om mayaindianerna på Yucatánhalvön i Mexikos religion och historia.

Se även
 Mayansk mytologi
 Mytologi: Gud över gudar
 Itzamna

Referenser 

Gudar i mayansk mytologi
Skapargudar
Hunahpu

Hunahpu eller Hunahpu-Vuch var en skapelsegud hos mayafolket i Mexiko men också gryningens och solens gud.

Hunahpu intog olika gestalter och förknippades ibland med rävhonan och koyoten. Dock finns en förmodligen distinkt gestalt som bär samma namn, nämligen den ungdomlige hjälte som tillsammans med sin tvillingbror Xbalanque bekämpade Vucub-Caquix och hans högfärdiga söner.

"Vuch" är den korta skymningstiden precis innan gryningen.

Se även
 Mayansk mytologi
 Popol Vuh

Referenser 

Gudar i mayansk mytologi
Skapargudar
Solgudar

en:Hun-Ahpu
Hundun

Hundun eller Hun-Tun ("kaos") var i kinesisk mytologi mellanområdets kejsare i den mytologiska kinesiska kosmogonin. 

Hundun saknade både mun, öron, ögon och näsa och förknippades med det ursprungliga kaoset i världen. Han mottog dock årligen den norra kejsaren Hu och den södra kejsaren Shu som gäster. I tacksamhet mot sin värd försökte de ge honom de kroppsöppningar som han saknade, vilket vållade hans undergång. Resultatet var att den strukturerade eran inleddes.

Gudar i kinesisk mytologi
WP:Projekt Kina
Huracan

Huracan var i kosmogonin hos mayafolket i Mexiko den abstrakta principen, ett av elementen i skapelsen.

Med tiden kom han att upptas bland de andra viktiga gudarna tillsammans med Gucumatz och Tepeu. Som gud associerades han med åskan.

Namnet har givit upphov till det spanska huracán och därav det svenska ordet orkan.

Se även
 Mayansk mytologi
 Popol Vuh

Referenser 

Gudar i mayansk mytologi
Hyakinthos

Hyakinthos var en spartansk hjälte i grekisk mytologi.

Hyakinthos var en vacker yngling som tilldrog sig Apollons och västanvinden Zefyros kärlek. I det efterföljande svartsjukedramat blåser Zefyros extra på Apollons diskus, som träffar Hyakinthos och han dör.

Hyakinthos har givit namn åt hyacinten. Formen på blomman liknar Apollons klagorop över den döde Hyakinthos, nämligen "Ai". Enligt den grekiska mytologin skapade Apollon hyacintblomman ur Hyakinthos blod.

Se även 
 Ovidius: Metamorfoser

Referenser

Externa länkar
 

Personer i grekisk mytologi
HBTQ-mytologi
Hymer

Hymer (isl. Hymir) är en jätte i nordisk mytologi, som är stormögd, varmed menas att kraften från hans ögon kan krossa massiva pelare.   

Snorre berättar att Tor besöker Hymer och de far ut på fiske. Tor blir inte igenkänd, då han antagit skepnaden av en ung, smal man. Hymer säger åt Tor att själv ordna med agn och Tor dödar då Hymers största oxe och tar med sig oxhuvudet i båten. Tor ror så långt att de kommer till Midgårdsormens område och ormen nappar på Tors bete. Han drar upp odjuret, men Hymer blir rädd och kapar av reven, så att ormen sjunker tillbaka i havet. I sin ilska slår då Tor ihjäl jätten, som faller överbord.

I den poetiska Eddan finns historien om fiskafänget i en annan version, som inbäddats i en längre myt.

Se även
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan
 Mytologi: Jättar och jättedödare

Referenser

Externa länkar

Jättar i nordisk mytologi
Hyperion

För andra betydelser, se Hyperion (olika betydelser).

Hyperion var en tidig solgud (titan) i grekisk mytologi, son till Uranos och Gaia. Hyperion är far till Helios enligt Hesiodos, medan han enligt Homeros är identiskt med honom.

Hyperions gestalt sammanfaller delvis med Helios och man tror därför att han är en gud från äldre tider.

Hyperion var gift med Theia som födde Helios, Selene och Eos.

Släktskap

Se även 
 Homeros: Odysséen

Referenser 

Gudar i grekisk mytologi
Solgudar
Höner

Höner (eller Höne) är en gud i nordisk mytologi som åtföljer Oden och Loke på deras vandringar i världen. Han är passiv, tämligen svårtolkad och kan vara en aspekt av Oden. I den Poetiska Eddan står det att Höner, i sällskap med Oden och Lodur, även medverkade vid skapelsen av de första människorna (Ask och Embla). Till det yttre är Höner lång och snabb samt ser bra ut, fast samtidigt tystlåten, tämligen enfaldig och har kallats "den räddaste av asar".   

I Den poetiska Eddan står följande verser om skapandet av Ask och Embla:

I den Poetiska Eddan står det också att Höner är en av de gudar som kommer att överleva Ragnarök.
I Snorre Sturlassons version av människornas skapelse (se Ask) har Höner och Lodur ersatts med Odens bröder Vile och Ve.
I Ynglingasagan beskrivs Höner som storväxt och mycket vacker. Här berättas det att asarna skickade Höner som fredsgisslan till vanerna när de båda gudafolken slöt fred efter ett långt krig. Som ledsagare fick han den vise Mimer. Vanerna gjorde Höner till sin nye ledare. Efter ett tag insåg de dock att Höner egentligen var ganska enfaldig, och att han vände sig till Mimer varje gång han behövde fatta något beslut. Vanerna misstänkte att asarna hade lurat dem i bytet av gisslan, och straffade dem genom att halshugga den kloke Mimer. Däremot behöll de den stilige Höner som de sinnliga gudar de var. 
I Skáldskaparmál 15 kallas Höner ”den snabbe asen”, ”Långben” och ”Gyttjekonung” (”Hvernig skal kenna Hœni? - Svá, at kalla hann sessa eða sinna eða mála Óðins ok enn skjóta ás ok en langa fót och aurkonung”).

Tolkningar
Enligt en äldre hypotes har Höner att göra med en dyrkan av storken som en gud som skänker liv, som i så fall är ursprunget till den senare germanska folktron om att nyfödda barn kommer med storken. Höner är enligt hypotesen antingen själv en stork, eller en personifiering av eller gud över storkarna. Hypotesen grundar sig bland annat i en etymologisk argumentation där Höner antas ha sitt ursprung i ett urgermanskt *hehōniaz, med betydelsen "stork". 

En annan etymologisk tolkning jämför Höner med grekiskans χυχνος ("svan"), och att det därifrån kan härledas via ett urgermanskt *hohnijas, som i så fall skulle betyda "den svanliknande". I vissa sagor så kopplas Höner just till fåglar. 

Tolkningarna kring guden Höner är mångskiftande: Himmelsgud, molngud, solgud och vattengud, samt ovannämnda fåglar. Han har också förklaras vara Odens tankeförmåga samt den tigande guden och kultfirandets gud. Till dess att flera källor kommit i dagen får vi nöja oss med dessa variationer.

Se även
Sigurdsristningen
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan
 Den poetiska Eddan

Referenser 

Gudar i nordisk mytologi
Iakkhos

Iakkhos var i grekisk mytologi en gud som rådde över festligheterna i Eleusis. Ursprungligen var han antagligen en personifiering av det rituella ropet iakkh' ō iakkhe som sjöngs av de som skulle invigas i Eleusismysterierna. I konsten är han en fackelbärare och ses i sällskap av Heracles, Dionysos och Dioskurerna. Sena traditioner beskriver Iakkhos som son till Demeter, Persephone eller Dionysos eller som Demeters partner. Inom skönlitteraturen blandas Iakkhos, precis som Bacchus, ihop med Dionysos, men inom den religiösa kulten var det aldrig fallet.

Källor 

Gudar i grekisk mytologi
Idomeneus

Idomeneus var den hjälte i grekisk mytologi som ledde de kreteniska styrkorna vid slaget om Troja.

När Idomeneus befann sig i nöd till havs svor han eden till Poseidon att han skulle döda den första personen som hälsade honom välkommen i land. Den personen blev hans egen son. Pesten bröt ut i landet när han försökte fullfölja sitt löfte och hans eget folk tvingade honom i landsflykt till Kalabrien i Italien.

Se även 
 Homeros: Iliaden

Referenser 

Personer i grekisk mytologi
Ifa (mytologi)

Ifa är hos yorubafolket i Nigeria den centrala anden och en läkemedelsgud.

Kulten kring Ifa har sitt centrum i staden Ife-Ife och det är där Ifa framträder i det stora oraklet. Ifa betraktas som en frälsare som sänts från gudarna och hans prästerskap har en aktiv roll i alla Yorubafolkets samhällen.

Se även 
 Orunmila

Källor 
 
 Aye Akamara - Society for the Study of Ifá

Gudar i afrikansk mytologi
Läkegudar
Ifigenia

Ifigenia är i grekisk mytologi dotter till Agamemnon och Klytaimnestra. Då grekerna samlade en här och flotta i hamnen vid Aulis till kriget mot Troja, uppehölls de av hårda vindar eftersom överbefälhavaren Agamemnon förtörnat gudinnan Artemis. På siaren Kalchas inrådan lät Agamemnon hämta sin dotter Ifigenia till lägret under förevändning att hon skulle gifta sig med Akilles, men i själva verket för att offra henne till Artemis och blidka den vredgade gudinnan. 

Aiskylos trilogi Orestien inleds med hur offret av Ifigenia skapade ett sådant hat mot Agamemnon hos Klytaimnestra, att hon vid makens hemkomst från Troja mördade honom. I en del versioner av myten skonades Ifigenia av Artemis, som i offrets ställe satte en hind och förde Ifigenia till sin helgedom i taurernas land Chersonnesos (det nuvarande Krim). På Tauris måste hon enligt rådande sed åt gudinnan offra alla ankommande främlingar. Dit kom efter en lång tid Ifigenias bror Orestes och i hans sällskap flydde hon tillbaka till Grekland. I Euripides version slutar Ifigenia sina dagar som prästinna i Artemistemplet i Brauron.

Ifigenias öden i Aulis och hos taurerna behandlades av de tragiska skalderna, bland vilka Euripides skrivit två sorgespel uppkallade efter henne – Ifigenia i Aulis och Ifigenia i Tauris. Även i nyare tider har denna saga varit föremål för dramatisk bearbetning av bland andra Jean Racine – Iphigénie – och Johann Wolfgang von Goethe – Iphigenia auf Tauris. Den har även fått låna texten till bland annat två av Christoph Willibald Glucks förnämsta operor – Ifigenia i Aulis och Ifigenia på Tauris.

Källor

Noter

Se även 
 Euripides, Ifigenia i Tauris och Ifigenia i Aulis
 N F Guillard / Ristell Iphigénie uti Tauriden

Personer i grekisk mytologi
Ihy

Ihy var musikgud i egyptisk mytologi, son till Hathor och en helig tjur. 

Ihy avbildades som en yngling med de två rikenas dubbelkrona.

Se även 
 Mytologi: Övernaturlig avlelse

Referenser 

Gudar i egyptisk mytologi

ca:Llista de personatges de la mitologia egípcia#I
Ikaros

För andra betydelser, se Ikaros (olika betydelser).

Ikaros var en tragisk hjälte i grekisk mytologi, son till uppfinnaren Daidalos.

Ikaros fängslas tillsammans med sin far som fallit i onåd hos kung Minos på Kreta. Av vax och fjädrar tillverkar då Daidalos vingar åt dem båda och rymmer flygande över havet. Daidalos varnar sin son för att flyga för nära solen eftersom det skulle smälta vaxet i vingarna. Ikaros lyssnar inte på sin far, mister sina vingar och störtar ner i Egeiska havet där han drunknar.

Berättelsen om Ikaros handlar om övermod och hybris. I samband med flygets utveckling har Ikaros också framställts som hjälten som försöker att flyga, oaktat att han misslyckas.

Se även 
 Ovidius: Metamorfoser
 Mytologi: Dömda hjältar
 1566 Icarus
 Flight of Icarus

Källor

Externa länkar 

Personer i grekisk mytologi
Iktomi

Iktomi var en trickster hos de nordamerikanska Siouxindianerna i Dakotaterritoriet.

Iktomi hade en dubbel natur: å ena sidan lurade han gärna människor i sin närhet, å andra sidan hade han också spindelns skaparkraft och var den som uppfann språket och som gav namn åt alla djuren.

Referenser 

Gudar i amerikansk mytologi
Fiktiva spindlar