Epikurism

Epikurism, äldre stavning ibland  epikureism, är en antik filosofisk riktning uppkallad efter Epikuros,<ref name="ReferenceB">Filosofins historia. Det västerländska förnuftets äventyr från Thales till postmodernismen, sida 118</ref> som betonar vikten av sinneslugn. Epikuros levde och verkade i Grekland omkring 300 f.Kr..Epicureanism av Tim O’Keefe, sida 16.

Epikurismen har missförståtts som att vara en filosofi som rättfärdigar ett vällustigt utsvävande liv.The Invention And Gendering of Epicurus Sidor 133-134. Det var inte Epikuros ursprungliga filosofi, men kom att betraktas på detta sätt av kristna, då epikurismen avvek från de kristna normerna, och då i synnerhet epikurismens tro att gudarna i sin upphöjdhet inte ägnar sig åt att straffa eller belöna människan. Tillsammans med andra polemiserande texter mot teologi, antropocentrism och teleologi bannlystes dessa texter under den kristna medeltiden, och endast fragment återstår. Under renässansen fick emellertid epikurismen återigen uppmärksamhet och kan sägas, återupptäcktes. Epikurismens lära gör anspråk på att medföra lycka (eudaimonia), njutning (hēdonē), lugn i kropp och själ (ataraxia), och frånvaro av smärta (aponia). Ataraxia ses som "vishetens slutgiltiga mål".History of Ancient Philosophy III, A: Systems of the Hellenistic Age, sida 120 Den trohetsed som lärjungarna i skolan avlade var enligt följande: "Jag skall vara trogen Epikuros, vars lära jag av fri vilja valt att följa".

Etiken är av huvudbetydelse i läran, allt annat som behandlas i läran är inte av samma värde; dock så har alla ämnen gemensamt att som mål medföra sinnesfrid till människan. Mer precist är frågan som epikuréerna försöker förmedla ett svar på: "Hur ska man garantera individens lycka?". Sinnesfrid, eller lycka (eudaimonia), anses av epikurismen även vara "livets mål". Det målet ville epikuréerna hjälpa människor att uppnå med hjälp av deras tro på epikurismens lära.

Epikurismen kan kategoriseras som att vara en form av modifierad hedonism, med uttryck av individualism.
Människan bör söka de ting som ger lust, men inte nöjesliv och tillfällig njutning, utan det livets goda som leder till varaktig lycka. Man bör alltså enligt epikurismen ha god kontroll över sina njutningar ("njut - men med förnuft").
Frånvaron av smärta är det högsta goda.

Epikurismen tror att alla kan nå lycka och frid i själen.

Epikurismen skiljer mellan tre typer av begär: Naturliga och nödvändiga begär, naturliga men onödiga begär, och varken naturliga eller nödvändiga begär. Läs mer om detta under sektionen "Olika former av begär".

 Bevarade skrifter 
Epikuros var väldigt produktiv i sitt skrivande (han skrev cirka 300 verk), men nästan inget av det han skrivit har överlevt, eftersom hans skrifter inte ansågs värdiga att kopiera av kristna auktoriteter, troligen då de inte motsvarade de kristna normerna. Författaren Diogenes Laertios, som är en av våra bättre epikurismkällor, skrev omkring 200 e.Kr. Om kända filosofers liv och tankar, ett verk i 10 band om flera olika filosofer. 

Diogenes förmedlar en sats om Epikuros huvudteser, tre av Epikuros brev; brevet till Herodotos, som summerar hans metafysik, brevet till Pythokles, som beskriver atomläran och himlafenomenen, brevet till Menaikeus (även känd som "Menoeceus"), där han summerar sin etiska lära.

Två av de viktigaste källorna till epikurismen är den romerska poeten Lucretius och den romerska politikern Cicero. Lucretius var epikuré och skrev lärodikten Om tingens natur. Om tingens natur är särskilt en bra källa till epikurismens metafysik. Cicero var främst anhängare av den stoiska skolan och skrev en serie verk som utredde de större filosofiska lärorna för den tiden, däribland epikurismen. Särskilt intressant av Cicero är De Finibus Bonorum et Malorum som både beskriver och kritiserar epikurismens etik. 

Vid utgrävningar i Villa dei Papyri i Herculaneum, påträffades delar av Epikuros magnum opus On Nature, svårt skadat.

Epikuros viktigaste lära är klar, men eftersom så få av hans verk överlevde är många detaljer angående epikurismen oklara och ifrågasatta.

 Vatican Sayings 
"Vatican Sayings" är en samling epikuréiska maximer, bevarade i ett manuskript ifrån 1300-talet, först redigerade 1888. En del av de viktigaste lärosatserna är med i samlingen.

 Etisk lära 
Epikurismen förespråkar att människan gör bäst i att dra sig undan allt bekymmersamt, såsom politik och offentligt liv, och i stället ägna sig åt ett stillsamt och enkelt liv bland vänner, där man undviker allt smärtsamt, och söker de ting som ger en varaktig lycka. Epikuros ansåg att varje människa bör leva här och nu och inte vara rädd för efterlivet, eftersom epikuréer inte tror att det finns något liv efter döden. Epikurismen är således materialistisk, och anser att frånvaron av smärta är det högsta goda. Vidare anser epikurismen att det högsta dåliga är smärta.

 Epikurismens hedonism 

Epikurismens typ av hedonism handlar om att uppnå sinneslugn, genom att göra sig av med fåfänga och "tomma" begär som leder till oro, och genom att leva ett lagom asketiskt liv.

Epikuréerna ansåg som Aristoteles att det högsta goda, som de anser vara lycka, bör värderas för just det goda i sig självt, och inget annat. Men till skillnad från Aristoteles så anser epikurismen inte att man ska identifiera välbehag med lycka, en anledning till detta är att epikurismen anser att välbehag är det enda människor gör, av värde för välbehaget i sig, och att allt vi gör, gör vi i slutändan för att öka välbehaget för oss själva.

I VL 6 argumenterar Epikuros för att vuxna människor också av instinkt bör söka skydd för att uppnå välbehag:

Epikuréerna ägnade mycket tid åt att göra den åsikten rimlig - att alla handlingar, även till synes självuppoffrande handlingar eller handlingar som enbart utförs för att vara ädla, i själva verket är direkt riktade mot att skaffa välbehag för en själv.

Även om alla välbehag är goda och alla plågor är onda, hävdar epikurismen, att alla välbehag inte är rätta att välja, eller att alla plågor bör undvikas. Alla bör kalkylera och välja det som kommer att resultera i det bästa för en själv längre fram i livet,  och avstå från det som ger välbehag under en kort tid, om det även innebär att det slutligen kommer leda till större smärta längre fram i livet 
. Epikurismen betraktar alltså praktisk vishet som förmågan att på ett korrekt sätt kunna kalkylera mängden njutning och lidande.

Epikuréerna anser att det finns främst två typer av filosofi, metafysik och etik, ej logik. Epikuréerna använde dock bara en annan benämning på logik, kanoniken, vilken ses som epikurismens motsvarighet till logiken.

 Olika former av välbehag 

Epikurismen kategoriserar välbehag som antingen "välbehag i rörelse", då man är i akt att tillfredsställa ett begär, som till exempel att dricka vid törst, och "statiska välbehag", efter att man tillfredsställt något av sinnena, som till exempel att vara mätt efter en måltid. Epikurismen föredrar det statiska välbehaget.

Epikurismen anser att det endast finns två tillstånd hos människan, välbehag samt smärta. Epikuréerna anser att man måste leva klokt, hedervärt och rättfärdigt för att kunna leva ett liv fullt av välbehag, vilket den viktigaste lärosatsen 5 betonar:

Man bör även enligt epikurismen skilja mellan kroppsliga såväl som mentala välbehag samt smärtor. Epikurismen värderar mentala njutningar högre än kroppsliga. De fysiska berör nuet, medan de mentala berör såväl dåtida som framtida händelser (Vad man minns och vad man tror kommer att hända), (värt att nämna här är Vatican Saying nummer 19, som betonar epikurismens syn på att det är viktigt att komma ihåg det goda man varit med om: "Han som glömmer bort det goda han haft, är idag en gammal man".. Epikuréerna anser också att en av de viktigaste faktorerna för att nå ett gott liv, är att komma ihåg det goda från dåtiden. Epikuros sa även:

 

Epikuros menade som ovan även med njutningar.

Den viktigaste lärosatsen 3 behandlar det viktiga i att avlägsna såväl fysisk som mental smärta:

Men även om smärta är närvarande, hävdade Epikuros att människan "kan vara lycklig på sträckbänken".

Den viktigaste lärosatsen 20 behandlar tid och välbehag:

Många av de viktigaste lärosatserna, behandlar ämnet välbehag, och då ofta välbehag i synnerhet.

Epikurismen anser att de välbehag som är svåra att skaffa, ej heller är nödvändiga att skaffa.

 Olika former av begär 
På grund av den nära kopplingen mellan välbehag och begär ägnade Epikuros stor möda i sin etik åt att analysera olika typer av begär. men att hela tiden förvänta sig lyxmat och liknande är enligt epikurismen negativt. Epikuros säger att en person som inte är van vid det extravaganta, är bäst på att uppskatta det, när det ibland råkar vara tillgängligt. Men epikurén bör alltid vara på vakt för att inte utveckla begär efter det extravaganta.

Epikuros förespråkar alltså att eliminera alla begär utom de naturliga och nödvändiga och leva ett simpelt liv, som den bästa vägen till njutning i livet.

Ett annat citat som passar in på epikurismens syn på mat är:

Ett känt Epikuros-citat lyder , 

Ett flertal av Epikuros huvudteser behandlar ämnet begär.

 Döden 

Epikurismen ser döden som en förintelse av ens kropp och själ. Om döden är en förintelse, säger Epikuros, då är den "ingenting för oss". Hans argument kan listas enligt följande:

 Döden är ingenting för oss
 eftersom - Döden är upplösandet av själen
 och - Vad som är upplöst förnimmer inte.
 alltså - (genom 2 och 3) Döden är lika med frånvaron av förnimmelser
 Det som vi inte förnimmer är ingenting för oss.
 och (genom 4 och 5) - Döden är ingenting för oss

Ett annat epikurianskt argument finns i Om tingens natur (Lucretius), argumentet refereras till ibland som "lucreanskt", men det har även tillskrivits Epikuros. Argumentet lyder enligt följande:

När någon närstående dör, anser inte epikuréerna att detta är något man ska må dåligt över, enligt citatet:

"Sweet is the memory of a dead friend", ungefärlig översättning: "Härligt är minnet av en död vän".

Även VL 40 behandlar detta ämne:

 Självmord 

Epikurismen anser att självmordsbenägna personer är i ett absurt tillstånd, då de har levt sina liv till gränsen att de fått en vilja att dö. Absurt anser även epikurismen om människor som söker döden, för sin rädsla för den.

 Sex och kärlek 

Epikuros har uppgivits att ha sagt att "sex har aldrig gjort någon gott, och man bör se sig själv som tursam, om det inte gjort en ont". Man bör dock tänka anakronistiskt angående detta, dagens sexmoral skiljer sig från Epikuros tid, då med tanke på hur ofta och i vilken utsträckning sexuellt umgänge utförs. Epikuréerna ansåg att kärlek, sex och vänskap måste separeras. Epikuréerna ansåg att det egentligen inte är något fel med obesvärat sex, men att kärlek och vänskap är mycket viktigare. Vilket syns i maximen "njut - men med förnuft". Epikuros citeras enligt Diogenes Laertius att säga (ungefärligt): "Den visa mannen ägnar sig aldrig åt fylleri".

Epikuros levde kostmässigt mestadels på bröd och vatten, vid festligheter åt han gärna ost. Angående ost, så har Epikuros sagt (ungefärlig översättning till svenska):

"Skicka mig en liten mängd ost, så att när jag vill ha en festmåltid, så ska jag ha möjligheten att ha det."

 Anvisningar 

 Var inte rädd för Gud (se Tetrapharmakos)
 Oroa dig inte för döden (se Tetrapharmakos)
 Var inte rädd för smärta (se Tetrapharmakos)
 Lev ett enkelt liv 
 Ansätt välbehag med klokhet 
 Skaffa vänner och bete dig gentemot dem med godhet  
 Var ärlig i dina affärer och i ditt privatliv 
 Undvik kändisskap och politiska ambitioner 

En mängd av de viktigaste lärosatserna berör alla punkter ovan. 

Simpelheten, lev ett enkelt liv (punkt 4), kan även förklaras med ett epikureiskt motto  i vilken det framgår att epikuréerna anser att den lyckliga ej behöver tillgång till materiell lyx, utan klarar sig gott med det enklare; trygghet angående framtiden är det viktiga .

 

Självförsörjning är enligt epikurismen den största njutningen av alla.

 Epikuros trädgård 

Epikuros trädgård grundades i Aten 306 f.Kr.. Där köpte han en trädgård i en förort. Därav fick hans skola namnet "Epikuros trädgård". Trädgården, som var sluten, låg långt bort från det politiska tumultet i centralare Aten, utan låg närmare lugnet vid landsbygden.

Epikuros köpte trädgården för 80 minae, Istället för att försöka vinna över hela städer och nationer, som tidigare filosofer hade gjort, ville Epikuros locka enstaka individer till den epikuréiska subkulturen (Epikuros: "Jag kände aldrig behov att behaga mångfalden, för jag lärde mig inte det som behagar dem, och det som jag lärde mig, var långt avlägset från deras uppfattningsförmåga" ). Epikuréernas liv, tillsammans, grundade sig på medlemmarnas vänskap och på deras gemensamma tro på Epikuros lära. Det var inom trädgården som Epikuros blev känd för sin stora kärlek till vänskap, och hans ovanligt liberala attityd, genom att han tillät kvinnor och slavar, även prostituerade "under behandling", till den innersta cirkeln i skolan. Bevarade fragment från brev av Epikuros och hans anhängare vittnar om mästarens (Epikuros refererades ibland till som "mästaren") och anhängarnas vilja i att hjälpa varandra; epikuréerna var föga intresserade av världen i allmänhet, men just intresserade av att hjälpa varandra "i gruppen".

Epikuros trädgård kan sägas "erbjöd en annorlunda livsstil". Professor Benjamin Farrington skriver:

Senare kritiker har försökt att uppväcka fördomar gentemot epikuréerna, för att de skulle vara tygellösa och släpphänta, men detta brukar avfärdas av nutida filosofhistoriker som förtal.

 Kända epikuréer 

Thomas Jefferson refererade sig själv, under den senare delen av sitt liv, som epikuré. Andra anhängare till Epikuros lära inkluderar renässanshumanisten Cosma Raimondi, Horatius (vars kända fras Carpe diem "Fånga dagen", kan säga illustrera filosofin), och senare Gassendi, Bernier, Saint-Evremond, Ninon de l'Enclos, Diderot, Jeremy Bentham, samt Nietzsche.  Bland dagens mer framstående sympatisörer av epikurismen, kan bland annat Michael Onfray nämnas. Christopher Hitchens har också refererat till sig själv som epikuré.

Karl Marx hade Epikuros som ämne i sin doktorsavhandling från 1841 (Die Differenz der demokritischen und epikureischen Naturphilosophie).

 Referenser 

 Vidare läsning 
Introducerande läsningOn Epicurus av Norman LillegardThe Consolations of Philosophy av Alain de BottonOm tingens natur (lat: De rerum natura) av LucretiusThe Epicurus Reader: Selected Writings and Testimonia översatt till engelska av Brad Inwood och Lloyd P. GersonEpicurus av George Andrew Panichas

Fortsatt läsningEpicurus - His Continuing Influence and Contemporary Relevance Redigerad av Dane R. Gordon och David B. SuitsThe Hellenistic Philosophers, Vol. 1, Translations of the Principal Sources with Philosophical Commentary av Anthony A. Long och David N. SedleyHellenistic Philosophy Stoics, Epicureans, Sceptics av Anthony A. Long,Epicurus An Introduction av John M. RistThree Discourses of Happiness, Virtue and Liberty Collected from the works of Pierre Gassendi av François Bernier

Studier Epicurus on Freedom av Tim O’KeefeFacing Death: Epicurus and his Critics av James WarrenEpicurus and Democritean Ethics- An Archaeology of Ataraxia av James WarrenParadosis and Survival Three Chapters in the History of Epicurean Philosophy av Diskin ClayLucretius and the Transformation of Greek Wisdom av David N. SedleyEpicurus in Lycia - The Second-Century World of Diogenes of Oenoanda av Pamela GordonThe Epicurean Tradition av Howard JonesAtoms, Pneuma, and Tranquillity - Epicurean and Stoic Themes in European Thought Redigerad av Margaret J. OslerEpicurus' Ethical Theory - The Pleasures of Invulnerability av Phillip MitsisEpicurus on the Swerve and Voluntary Action av Walter G. EnglertEpicurus' Scientific Method av Elizabeth AsmisThe Sculpted Word - Epicureanism and Philosophical Recruitment in Ancient Greece'' av Bernard Frischer

Externa länkar 
Epicurus.info - Epicurean Philosophy Online E-texter, fotogalleri, länkar, med mera.
Epicurus Wiki Wikiwebbplats tillägnad epikurismen
newepicurean.com The Wise Man Anvisningar för epikuréer
Epicurus.net Vatican Sayings

Se även 
Epikuros paradox
Hedonism

 
 
Rörelser inom antikens filosofi