kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
D-takt

D-takt är ett trumkomp som går i två fjärdedels takt. Används framför allt inom kängpunken.

Många tror att det som skiljer D-takt från andra trumkomp är de ojämna cymbalslagen, som ibland följer bastrumman istället för att ligga med takten. Enligt en av kompets fäder Brian Roe från The Varukers är detta dock ett inkorrekt sätt att spela kompet. Han spelar det istället med kontinuerliga åttondelar på cymbalerna och hävdar att det är så kompet skall spelas egentligen. Det blir mer komplext och svårspelat, framför allt när det spelas i högre tempon. Idag är en kombination av teknikerna mycket vanlig, och exempel finns i det svenska crustbandet Wolfbrigade som nyttjar båda visen att spela kompet på. 

Vilket band som var först med D-takt vet ingen säkert, men Discharge gjorde den känd, och därför kallades takten senare för d-takt (därav d:et i d-takt). Takten fick många efterföljare i Sverige med bland annat band som Shitlickers, Anti Cimex, Anti-Bofors, Discharge, och så vidare.

Innan Discharge hade bland annat Buzzcocks spelat d-takt i låten You Tear Me Up.

Tabulatur:
 C:|x-x-x-x-x-x-x-x-:||
 S:|--o---o---o---o-:||
 K:|o--o-o--o--o-o--:||
    1 & 2 & 3 & 4 &            S=virvel K=baskagge C=crash

Exempel på låtar med d-takt
 Anti-cimex - Of Ice
 Disarm - Dömd
 Discharge - Visions Of War
No Regerts - Abrakadaver
 Shitlickers - Spräckta Snutskallar

Referenser 

Rytmik
Kvams kommun

Kvams kommun () är en kommun i Vestland fylke i västra Norge. Den administrativa huvudorten är Norheimsund. Kommunen grundades 1837 som Vikør formannskapsdistrikt. 1912 bytte den namn till Kvam. Kvam är en av fyra kommuner i Norge som använder termen herad i sitt namn i stället för kommun.

Det fornnordiska namnet på området var Hvammr.

Tätorter 
 Norheimsund
 Ploganes
 Øystese
 Ålvik

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Vestland fylke
Timaios

Timaios kan syfta på:

Timaios (filosof) (400-talet f.Kr.), grekisk filosof
Timaios (författare) (300-talet f.Kr), grekisk historieskrivare
Timaios (sofist) (200- eller 300-talet), en grekisk sofist
Timaios (Platon) – en dialog av Platon
Timaios (filosof)

Timaios (, ) var en filosof i den pythagoreiska skolan under antiken från Lokroi i södra Italien. Han levde under senare delen av 400-talet f.Kr. Platon uppkallade en av sina dialoger efter Timaios.

Källor 
 

Försokratiska filosofer
Män
Ugglan
Timaios (författare)

Timaios (grekiska Τίμαιος, latin Timaeus) var en historieskrivare under antiken från Tauromenion på Sicilien, född omkring 350 f.Kr.

Timaios tillbringade större delen av sitt liv som landsflyktig i Aten och dog vid hög ålder. Hans viktigaste verk var ett omfattande arbete om Siciliens historia från forntiden till 264 f.Kr. I ett annat arbete skildrade han Pyrrhos fälttåg.

Några forntida historieskrivare, i synnerhet Polybios, uttalade sitt ogillande om Timaios historiska författarskap.

Källor

Födda 350 f.Kr.
Grekiska historiker under antiken
Män
Avlidna 250 f.Kr.
Personer från Sicilien
Timaios (sofist)

Timaios (grekiska Τίμαιος, latin Timaeus) var en grekisk sofist och grammatiker, som tros ha levt under 200- eller 300-talet.

Timaios var författare till ett platonskt lexikon. I övrigt vet man inget om hans liv.

Källor

Antikens grekiska filosofer
Antikens grekiska grammatiker
Män
Ugglan
Personligt nätverk

Ett personligt nätverk är alla de kontakter som en individ har med andra personer. Det personliga nätverket delas in i dels privat nätverk, dels i professionellt nätverk.

Det privata nätverket består av alla relationer som inte är förknippade med yrke, utbildning  eller professionella åtaganden. Man kan sammanfatta det privata nätverket som kontakter som ingår i grupperna släkt, vänner, grannar och övriga privata kontakter.

Det professionella nätverket byggs upp av kontakter som uppstått vid en individs utbildning, yrkesutövning eller som har med en persons profession att göra kallas professionellt nätverk. Det professionella nätverket består alltså av arbetskamrater, medarbetare, studiekamrater, chefer, underställda, kunder, leverantörers representanter etc.

Det professionella nätverket är mycket viktigt för många yrkesroller, då man ofta använder sitt nätverk för att nå sina mål. Goda kontakter och ett stort nätverk är vanligt bland socialt framgångsrika personer.

Se även 
 Socialt kapital
 Socialt nätverk

Sociologi
Nätverksteori
Sociala relationer
Tawaif

Tawaif var ett historiskt indiskt yrke. 

En Tawaif var en kurtisan som underhöll överklassen i Indien med sång, dans och poesi. De anlitades även som lärare i dessa konstarter samt etikett för elever ur överlassen av båda könen. Det förekom att tawaif hade sexuellt umgänge med sina klienter, men detta var inte obligatoriskt och ingick inte i definitionen av yrket. Tawaif är kända från medeltiden till 1800-talet, och hade sin storhetstid under Mogulriket på 1700-talet. Berömda exempel är Begum Samru, Mah Laqa Bai, Begum Hazrat Mahal, och Binodini Dasi. 

Idag är ordet tawaif på urdu i det närmaste synonymt med prostituerad.

Se även
Geisha
Kisaeng
Qiyan
Yiji

Referenser 
 
 Martha Feldman, Bonnie Gordon. The courtesan's arts: cross-cultural perspectives. s. 312–352.

Indiens historia
Historiska yrken
Kvinnohistoria
Kultur i Indien
Prostitution i Indien
Kurtisaner
Grane kommun

Grane kommun (norska: Grane kommune) är en kommun i Nordland fylke, Norge med Trofors som huvudort. Andra platser i kommunen är Majavatn och Svenningdal. Kommunen gränsar i norr mot Vefsns kommun, i öst mot Hattfjelldals kommun, i söder mot Røyrviks och Namsskogans kommuner, i väst mot Bindals och Brønnøy kommuner

Viktigaste näringsvägar i kommunen är jordbruk och skogsbruk. Europaväg 6 och Nordlandsbanen passerar igenom kommunen. Vägförbindelsen till Hattfjelldal och Sverige samt Tosenvegen som startar i Vasselv och fortsätter ut till kusten av Helgeland.

Geografi 
Stora delar av kommunen består av skogs- och fjällområden. Delar av Børgefjell nationalpark ligger i kommunen. Vid Trofors möts älvarna Austervefsna och Svenningdalselva och bildar tillsammans älven Vefsna.

Den största turistattraktionen i Grane är vattenfallet Laksforsen i Vefsna, belägen cirka 20 kilometer norr om Trofors.

Historia 
Grane var från början en del av Vefsn, men skildes och bildade egen kommun år 1927. Under andra världskriget blev flera personer skjutna i samband med Majavatnaffären.

Kända personer från Grane 
 Per Joar Hansen, fotbollstränare.

Referenser

Kommuner i Nordland fylke
Jondals kommun

Jondals kommun () var en kommun längs Hardangerfjorden i tidigare Hordaland fylke i västra Norge. Kommunen gränsade i öster mot Ullensvangs kommun och i söder mot Kvinnherads kommun. Västerut, på andra sidan fjorden ligger Kvams kommun. Den administrativa huvudorten var tätorten Jondal. Kommunen upphörde 31 december 2019 då den tillsammans med Odda kommun slogs ihop med Ullensvangs kommun.

Källor

Externa länkar 

Tidigare kommuner i Hordaland fylke
Ullensvangs kommun
Peter C. Doherty

Peter C. Doherty, född 15 oktober 1940 i Brisbane, är en australisk veterinär och immunolog. 
Han tilldelades, tillsammans med Rolf M. Zinkernagel Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1996 "för deras upptäckter av det cellstyrda immunförsvarets specificitet".

Doherty tog veterinärsexamen vid University of Queensland, Australien, 1966, och filosofie doktorsexamen vid University of Edinburgh, Skottland, 1970. Sedan 1988 är han professor vid University of Tennessee, Memphis, Tennessee, USA.

Dohertys och Zinkernagels forskning har visat hur immunförsvaret upptäcker virusinfekterade celler i kroppen.
Dessa upptäckter har lagt en grund för förståelsen av de allmänna mekanismer som gör att immunförsvarets olika försvarsceller kan känna igen, och skilja på, främmande mikroorganismer och kroppsegna molekyler. Upptäckterna har varit mycket betydelsefulla både för ansträngningar att förstärka immunförsvaret mot infektioner och vissa former av cancer, och att minska effekterna vid
autoimmuna reaktioner vid sjukdomar som reumatism, multipel skleros och diabetes.

1995 tilldelades han Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1996
 Nobelprize.org, Peter Doherty - Självbiografi

Födda 1940
Australiska forskare
Nobelpristagare i medicin
Veterinärer
Män
Levande personer
Personer från Brisbane
Ledamöter av Royal Society
Alumner från University of Queensland
Alumner från Edinburghs universitet
Osterøy kommun

Osterøy kommun (norska: Osterøy kommun) är en kommun i Hordaland fylke på Vestlandet i Norge. Kommunen är belägen på Osterøy, en 328 km² stor ö som delas med Vaksdals kommun. Ön omges av Osterfjorden, Sørfjorden och Veafjorden och är den största norska ön som inte vetter mot havet utan helt omges av fjordar. Kommunen saknade fast landförbindelse ända till 1987 då bron över Kallestadsundet i Vaksdals kommun blev färdig. Ytterligare en bro byggdes 1997, då Osterøybroen över Sørfjorden invigdes.

Kommunen har en mångsidig småindustri och en jordbrukssektor som sysselsätter omkring 300 personer. Kommunen har haft ekonomiska problem med stora underskott i budgeten och sattes 2005 under förvaltning av Hordalands fylke.

Tätorter
 Fotlandsvåg
 Hausvik
 Lonevåg
 Valestrandfossen

Referenser

Externa länkar

Kommuner i Hordaland fylke
Messier 7

Messier 7 eller NGC 6475 (ibland även kallad Ptolemaioshopen) är en öppen stjärnhop ungefär 980 ljusår från jorden i södra delen av stjärnbilden Skorpionen, som är lätt att observera för blotta ögat. 

Den första som nämnde hopen var Klaudios Ptolemaios, som 130 e. Kr. beskrev den som en “nebulosa som följer Skorpionens gadd”. Den italienske astronomen Giovanni Battista Hodierna observerade den före 1654 och räknade till 30 stjärnor i den. År 1764 katalogiserade den franske astronomen Charles Messier klustret som den sjunde medlemmen i hans lista över kometliknande föremål. Den engelske astronomen John Herschel beskrev det som "grovt spridda stjärnhopar". 

Den 29 augusti 2006 användes Messier 7 för första ljusbilden från Long Range Reconnaissance Imager (LORRI)-teleskopet på den Pluto-bundna rymdfarkosten New Horizons.

Beskrivning
Teleskopiska observationer av stjärnhopen särskiljer ca 80 stjärnor inom ett synfält på 1,3° tvärs över. På hopens beräknade avstånd på 980 ljusår motsvarar detta en faktisk diameter på 25 ljusår. Hopens ljushalveringsradie är 40,1 ljusår (12,3 parsec) och den har en kombinerad massa på ca 735 gånger solens massa. Åldern på Messier 7 är omkring 200 miljon år och den ljusaste stjärnan i hopen är av magnitud 5,6. När det gäller kemisk sammansättning innehåller hopen ett liknande överskott som solen av andra element än väte och helium.

Se även
 Öppna stjärnhopar
 Messierobjekt

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Messier 7, SEDS Messier pages
 New Horizons probe captures M7

Öppna stjärnhopar
007
NGC-objekt
ESO-objekt
Stjärnbilden Skorpionen
Orionarmen
M6

M6 kan syfta på:
 M6 (Storbritannien) – en motorväg i Storbritannien
 M6 (Ungern) – en motorväg i Ungern
 M6 – en motorväg i Pakistan, se Lista över motorvägar i Pakistan
 M6 – en stjärnhop, se Messier 6
 M6 – en dimension för skruvar och muttrar, se M-gänga
 M6 – en fransk TV-kanal, se Metropole 6 
 HMS M6 – en minsvepare
Messier 5

M5 (Messierobjekt 5) eller NGC 5904 är en klotformig stjärnhop i Ormens stjärnbild. Den upptäcktes av den tyske astronomen Gottfried Kirch 1702. M5 befinner sig på ett avstånd av cirka 24500 ljusår från jorden och har en skenbar magnitud på 5,6 vilket innebär att den går att observera med blotta ögat under gynnsamma förhållanden. Oftast behövs det åtminstone en kikare. M5 innehåller uppskattningsvis mer än 100 000 stjärnor. Med starkare teleskop går det att urskilja stjärnor, där de ljusstarkaste har skenbar magnitud 12,2.

Kirch upptäcktes stjärnhopen när han studerade en komet. Den franske astronomen Charles Messier, som gjorde Messier-katalogen noterade den 1764, men trodde att den var en nebulosa. Den tysk-brittiske astronomen William Herschel blev därför sedan den förste att upplösa individuella stjärnor i stjärnhopen med sitt teleskop 1791. Han kunde med sin instrumentering räkna till 200 stjärnor.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 
 SEDS - Messier Object 5 

M005
M005
005
NGC-objekt
M005
Filikromen

Filikromen var en ryktbar gatumusikant i Stockholm under 1810-talet, om vars levnadsöden man inte vet mera, än att han tidigare varit gardist. 
"Ehuru han blott för den lägsta folkklassen var rolighetsminister, smögo sig dock mången gång vettet och bildningen för att göra några minuters bekantskap med denna parodi på folksångare, hvilken med alla segertecken af en Bacchi hjälte, fastän själf ett krigsbyte för den milde gudens eröfringar, stod där -- vild, rödbrusig och försupen -- bland en troget lyssnande folkskara och under de sällsammaste åtbörder, det våldsammaste ansiktsspel sjöng till sin skorrande fiol allehanda visor och slagdängor, somliga af egen tillverkning, merendels utmärkta af en förvånande oförskämdhet och inblandning af Filikromens beryktade namn" (Rydqvist).

Vissamling
Namnet Filikromen gavs sedermera åt en samling skämtsamma visor, utgivna av pseudonymen Axel I. Ståhl (Theodor Öberg) 1850–1865.

Radioprogram
Filikromen var också namnet på ett folkmusikprogram som sändes i Sveriges Radio P2 från 1976 och många år framåt. Programledare under de första tio åren var Christina Mattsson.

Kuplett
Filikromens visa är en Karl Gerhard-kuplett, som konsekvent använder Bellman-melodier.

Källor

Noter

Stockholmare
Filicites

Filicites var inom paleobotaniken förr en kollektiv benämning för fossila ormbunkar i allmänhet, innan man ännu bildat särskilda släktnamn även för sådana som inte tillhör nu levande släkten.

Källor 

Botanik
Ugglan
Fileas

Filéas (grekiska Φιλέας, latin Phileas) var en forngrekisk geograf och resebeskrivare från Aten som levde under 400-talet f.Kr. och författade ett geografiskt arbete med titeln "rundresa" eller "världsomsegling" (peri'ploi), av vilket några fragment återstår.

Se även
Phileas Fogg

Källor

Antikens greker
Nino Rota

Giovanni "Nino" Rota, född 3 december 1911 i Milano, död 10 april 1979 i Rom, var en italiensk kompositör av i huvudsak filmmusik.

Bland Nino Rotas mest kända filmmusikkompositioner märks ledmotivet till La strada (1954), Det ljuva livet (1960) och Gudfadern (1972).

Filmografi i urval

Externa länkar 
  

Italienska filmmusikkompositörer
Födda 1911
Avlidna 1979
Män
Personer från Milano
Ullensvangs kommun

Ullensvangs kommun () är en kommun i Hordaland fylke i västra Norge. Den administrativa huvudorten är Odda.  Ullensvang är en av fyra kommuner i Norge som brukar termen herad i stället för kommune i sitt namn.

Den 1 januari 2020 slogs Ullenvangs kommun ihop med Jondals kommun och Odda kommun.

Tätorter
 Jondal
 Kinsarvik
 Lofthus
 Odda
 Røldal
 Skare
 Tyssedal

Referenser

Externa länkar

Kommuner i Vestland fylke
Johann Heinrich Tischbein den äldre

Johann Heinrich Tischbein, Tischbein den äldre, född den 3 oktober 1722 i Haina i Hessen, död den 22 augusti 1789 i Kassel, var en tysk målare.

Tischbein var 1743–1748 lärjunge hos Carle van Loo i Paris och studerade sedan för Piazzetta i Venedig och bosatte sig i Kassel 1751. Han målade porträtt, som det sades "avsiktligt anordnade, men levande i uppfattning samt inte utan finhet i modellering och färg". Hans religiösa och profana historietavlor var svagare med antikiserande stränghet i draperi och komposition. De visade strävan efter friskhet i färgen, men lyfte sig inte över samtidens medelnivå. I Kassel finns en mängd arbeten av Tischbein, bland annat Självporträtt (1782), Augustus och den döende Kleopatra, Antonius och Kleopatra, Acis och Galatea samt De nio muserna. Han hade fem bröder som var målare, bland dem Johann Konrad Tischbein och Johann Valentin Tischbein.

Källor

Externa länkar

Tyska porträttmålare
Tyska historiemålare
Tyska målare under 1700-talet
Personer från Hessen
Födda 1722
Avlidna 1789
Män
Ugglan
Praetor

Praetor eller pretor (latin praetor, egentligen "den som går i spetsen", praeitor) betydde hos antikens romare ursprungligen förman eller anförare och brukades först som titel för de två högsta republikanska ämbetsmännen (konsulerna), ävensom för diktatorn (praetor maximus, "högste praetor"), och fältherrar, som länge var antingen konsuler, praetorer eller, under senrepubliken, prokonsuler och propraetorer. Praetor övergick sedan att beteckna en särskild ämbetsmannabefattning. 

Då konsulatet 367 f.Kr. delades mellan patricier och plebejer, avskildes en del av konsulernas ämbetsåligganden och överlämnades åt en ny överhetsperson – praetorn. Denne betraktades som ett slags ämbetsbroder till konsulerna, dock med lägre imperium. Hans huvudsakliga uppgift var att leda den civila rättskipningen i Rom men tillika var han ställföreträdare för konsulerna (se prefekt), då dessa var borta från staden. Han kunde även få befälsrätt i fält. 

Ämbetet skulle tillhöra patricierna men efter 337 f.Kr. stod ämbetet öppet även för plebejer. Omkring slutet av det första puniska kriget, sannolikt 243 (eller 241), tillsattes två praetorer; den ene av dem, vars ställning var förnämligare, kallades stadspraetorn (praetor urbanus) och hade att utöva rättskipningen i civilmål mellan medborgare, varemot den andre, som senare kallades främlingspraetorn (praetor peregrinus), dömde i mål, där en främling var part. Lottkastning bestämde i regel, vilken av de två som skulle ha det ena eller andra uppdraget. Främlingspraetorn användes även för verksamhet utom staden, vid vilka tillfällen stadspraetorn övertog hans vanliga bestyr. Under tiden mellan det första och det andra puniska kriget – årtalet uppges än till 237, än omkring 10 år senare – ökades praetorernas antal till fyra, av vilka två skulle vara ståthållare i de två nybildade provinserna, Sicilien och Sardinien jämte Korsika, och 197 f.Kr. tillkom ytterligare två, avsedda att utöva ståthållarskapet i de båda spanska provinserna. 

År 149 f.Kr., då de ständiga brottmålsdomstolarna (quaestiones perpetuae) inrättades, fick alla sex praetorerna sin verksamhet i Rom, två som domare i civilmål, liksom förut och de fyra övriga som ordförande i var sin domstol.

Källor

Romersk rätt
Politiska titlar
Romerska titlar
Vizma Belševica

Vizma Belševica född 30 maj 1931 i Riga, Lettland, död där 6 augusti 2005, var en lettisk författare och poet. Hon utkom med sina första dikter 1955. 

Belševica, som föddes i Riga, studerade litteraturvetenskap vid Maksim Gorkij-institutet i Moskva under 1950-talet. Hennes tidigaste produktion brukar anklagas för kommunistisk tendens, något som hon senare medgivit och tydligt tagit avstånd från. Under 1960-talet blev Belševica allt mer illa sedd av det kommunistiska styret eftersom hon vägrade anpassade sig till den sovjetiska litteraturpolitiken. Diktsamlingen Jūra deg ("Havet brinner") utkom 1966. Denna vållade Belševica stora problem, särskilt på grund av dikten "Anteckningar i marginalen av Henricus de Lettis livonska krönika". Diktens handling utspelar sig på 1200-talet i det av Tyska orden ockuperade Livland. Parallellen med Sovjets ockupation av Lettland var uppenbar, även för censuren. En våg av repressalier följde: Belševica förbjöds under nära åtta år publicera och uteslöts ur Sovjet-Lettlands författarförbund. 

Tiden av påtvingat yrkesförbud använde Belševica bland annat till att översätta  Shakespeare, Hemingway och Pusjkin. Sedan förbudet hävts utkom nya diktsamlingar fram till 1987 då Belševicas son, poeten Klāvs Elsbergs omkom under oklara omständigheter. Möjligen var det fråga om ett politiskt mord, eventuellt ett attentat riktat mot Belševica själv. Under slutet av 1980-talet utgav hon ingenting. 1990 invaldes hon i Lettiska akademin som hedersledamot. Under 2000-talet fördes hennes namn på tal i samband med utdelandet av Nobelpriset i litteratur. På svenska finns, i översättning av Juris Kronbergs, valda delar av hennes lyriska produktion samt den självbiografiska romansviten om flickan Bille.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
(Samtliga i översättning av Juris Kronbergs)
1980 – Näktergalars infarkt, dikter (Fripress)
1987 – Tidens öga, dikter (Fripress)
1992 – Kärlek, helt enkelt, dikter (Natur & Kultur/Fripress)
1995 – Havet brinner, dikter (Natur & Kultur)
1997 – Bille (Natur & Kultur)
1999 – Bille och kriget (Natur & Kultur)
2001 – Billes sköna ungdom (Natur & Kultur)
2003 – Jordens värme, dikter (Natur & Kultur)
2010 – Dikter 1955–95 (Ersatz)

Priser och utmärkelser 
1998 – Tranströmerpriset

Externa länkar
  

Lettiska författare
Lettiskspråkiga författare
Födda 1931
Avlidna 2005
Kvinnor
Personer från Riga
Vaksdals kommun

"Vaksdal" leder hit. För tätorten Vaksdal, se Vaksdal (ort)

Vaksdals kommun (norska: Vaksdal kommune) är en kommun i Hordaland fylke på Vestlandet i Norge. Vaksdal är belägen mellan Bergens och Voss kommuner i Hordlands nordvästra del. Väster om Vaksdal ligger Osterøy kommun och den västligaste delen av kommunen ligger på ön Osterøy och det finns en broförbindelse över Veafjorden som skiljer Osterøy från resten av kommunen. Genom kommunen passerar Europaväg 16 och Bergensbanen som förbinder Oslo med Bergen och kommunens huvudort Vaksdal har en järnvägsstation på banan. Orterna Vaksdal, Dale, Stanghelle, Stamnes, Bergsdalen, Eksingedalen och Eidslandet ligger i Vaksdals kommun. Vaksdal är med 1 350 invånare den största orten.
Naturen är typisk för Vestlandet med en blandning av fjordlandskap och fjäll.

Verksamheter 
I Vaksdal (framförallt i Dale) finns många textilindustrier vilket speglas i kommunvapnet som föreställer tre skyttlar som används vid vävning. Det finns även många vattenkraftverk i älvarna i området.

Historia 
Man har hittat gravar som visar att området varit bebott sedan vikingatid. 
Kommunen bildades 1964 efter en sammanlagning av delar av kommunerna Bruvik, Evanger, and Modalen.

Etymologi 
Platsen hette troligen Vágsdalr på fornnordiska. Den första delen är en böjning av ordet "vágr" som betyder "vik". Den andra delen "dalr" betyder "dal".

Källor 

Kommuner i Hordaland fylke
Sveio kommun

Sveio kommun (norska: Sveio kommune) är en kommun i Hordaland fylke i Norge. Den administrativa huvudorten är Sveio. Sveio var i många decennier Norges röst i utlandet då här fanns kortvågssändare för NRK:s utlandsprogram. Dessa sändningar har numera upphört.

Geografi
Sveio ligger på en halvö och har en lång kustlinje med många små fjordar och vikar. De två största fjordarna är Førdesfjorden och Viksefjorden. Landskapet i kommunen är också varierat; i söder är landskapet småkuperat och skiftar mellan inägomark och stora utmarksvidder, medan det på den norra delen av halvön domineras av berg och barrskog. I norr finner man också kommunens högsta punkt, Trollavassnipen, som ligger 432 meter över havet.

I hela kommunen finns många småsjöar och myrområden; hela 22 kvadratkilometer av kommunen täcks av färskvatten. Det finns totalt 282 små och mellanstora sjöar i Sveio, med Vigdarvatnet centralt i kommunen som det största.

Historia
Området har varit bebott sedan stenåldern. Kommunen har, tack vare sin belägenhet på halvön, varit en viktig punkt för resande mellan Stavanger och Bergen.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kommuner i Hordaland fylke
Modalens kommun

Modalens kommun (norska: Modalen kommune) är en kommun i Hordaland fylke, Norge. Det är Norges näst minsta kommun befolkningsmässigt (minst är ökommunen Utsira kommun), med endast 360 invånare (januari 2008). Inkomsterna kommer till stor del från vattenkraft. Kommunnen är stor exportör av sand från kommunens stora sandtag. Den största näringen är jordbruk, följt av turism och laxfiske i Modalselva. Kommunen saknade fast vägförbindelse fram till 1976, då en tunnel till Eksingedalen byggdes. 

Kommunen har som första kommun i Norge erbjudit ett allmänt trådlöst Internet. Investeringen kostade 10 000 norska kronor per åtkomstpunkt och betalades helt och hållet av kommunen. Kommunen var också den första norska kommun som köpte datorer till alla skolelever (1993). Resurserna till de stora investeringarna i IT-teknik kommer huvudsakligen från de intäkter som vattenkraften ger.

Befolkningsutveckling 

Uppgifterna i tabellen ovan är hämtade från den plattyska språkversionen av Wikipedia.

Källor

Externa länkar 
Kommunens webbplats
Artikel om Modalen från CNN/Time

Kommuner i Hordaland fylke