kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Roland JP-8000

Roland JP-8000 (även Roland JP-8080 i rackformat) är en virtuell analogsynt-hårdvara av musikinstrumentföretaget Roland. Synten tillverkades mellan 1996 och 2001. JP-8000 och 8080 användes mycket i trancemusik under denna tid.

Översikt 
Synten hade som mål att digitalt återskapa eller emulera de klassiska analogsyntarna från 1970- och 1980-talet. JP-8000 släpptes 1996 under samma era som en uppsjö andra virtuella analogsyntar i hårdvaruformat som Access Virus, Novation Supernova och Clavia Nord Lead. JP-8080 var JP-8000 i rackformat men 8080 hade även en vocoder-del. Polyfonin utökades också på 8080-versionen från åtta till tio röster.

För tiden ansågs JP-8000 vara bra på att låta "analogt" jämfört med sina konkurrenter och den hade en funktion som ingen av de andra syntarna hade: en av oscillatorerna på JP-8000 hade en unik vågform kallad supersaw. Supersaw består av sju stycken sågtandsvågor stämda enligt en speciell skala i förhållande till varandra. Tillsammans med en unik filterdel kan JP-8000 med denna supersågtandsvåg skapa varma pads, strings och raveliknande leads med ett unikt övertonsinnehåll. Många mjukvarusyntar har försökt emulera JP-8000 och supersaw-funktionen, bland dem SuperWave P8.

En känd låt som använder sig mycket av Roland JP-8000 är trancelåten Sandstorm av artisten Darude, släppt 1999. Denna låt har även fått sitt namn efter det första förinställda ljudet på synten; ljudpatchen “Sand storm".

Källor 

Syntar
Betty Hutton

Betty Hutton, född Elizabeth June Thornburg den 26 februari 1921 i Battle Creek, Michigan, död 11 mars 2007 i Palm Springs, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare, sångerska och komiker. Bland Huttons filmer märks Swingland (1942), Fest i tropikerna (1943), Miraklet (1944), Och änglarna sjunga med... (1944), Flottans farliga flickor (1944), Blond och bländande (1945), Stork Club (1945), Cross My Heart (1946), Sensationernas kvinna (1947), Annie Get Your Gun (1950), Världens största show (1952) och Karriär i toner (1952).

Biografi 
Hutton växte upp med sin mamma och storasyster, Marion Hutton. Familjen flyttade till Detroit 1923, där mamman öppnade en bar, en s.k. speakeasy. Betty och hennes syster fick sjunga för gästerna. I tonåren sjöng hon i olika lokala band. Vid ett tillfälle reste hon till New York i hopp om att få framträda på Broadway, men fick inget jobb där.

Några år senare blev Hutton upptäckt av musikern Vincent Lopez som lät henne sjunga i sitt band. 1939 fick hon till slut chansen att framträda på Broadway i Panama Hattie and Two for the Show, producerad av B.G. DeSylva. När han så småningom blev filmproducent på Paramount Studios så dröjde det inte länge innan Hutton fick sin första roll. 1942 spelade hon i Swingland och Stjärnbaneret, och kritikerna gav henne bra kritik.

År 1944 ville Hutton göra något annat än musikaler, och regissören Preston Sturges gav henne huvudrollen i Miraklet, en komedi där hon kunde visa upp sina bästa sidor. Hon fortsatte med filmer som Blond och bländande (1945) och Sensationernas kvinna (1947). Hutton fick på nytt göra en musikal, då hon 1950 blev erbjuden huvudrollen i Annie Get Your Gun efter att Judy Garland hade blivit sjuk. 1952 gjorde hon Världens största show och Karriär i toner. Hutton hade samma år gift sig med regissören Charles O'Curran, han ville ha med henne i sin kommande film, men Paramount gillade inte den idén, vilket ledde till att hon sa upp sitt kontrakt med dem.

Hutton fortsatte att framträda på scen och i radio och TV. 1957 gjorde hon sin sista film, Spring Reunion. 1967 fick Hutton på nytt kontrakt med Paramount, meningen var att hon skulle vara med i två västernfilmer, men hon fick sparken. Efter det fick Hutton problem med drog- och alkoholmissbruk. Ett självmordsförsök ledde till ett nervöst sammanbrott. En präst hjälpte Hutton komma över problemen, och i början av 1970-talet arbetade hon som kock och hushållerska på ett kloster i Rhode Island. Hutton återupptog studierna och tog en examen på Salve Regina University. Hon flyttade senare tillbaka till Palm Springs i Kalifornien.

Filmografi i urval 

 
1938 – Queens of the Air (kortfilm)

 

 

 

 (TV-film) 

1959–1960 – The Betty Hutton Show (TV-serie) 
1964–1965 – Burke's Law (TV-serie)

Referenser

Externa länkar 

 
 Betty Hutton på Internet Broadway Database

Amerikanska sångare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Personer från Battle Creek
Födda 1921
Avlidna 2007
Kvinnor
Roland (namn)

Roland är ett mansnamn med gammalt tyskt ursprung (Hroudland). 
Bildat av hrod - "ära" och en efterled av oklar betydelse, men som sannolikt kommer av adjektivet nand - "djärv". 

Roland (även benämnd Orlando) var namnet på en mytomspunnen härförare hos Karl den store om vilken det skrivits flera dikter och epos - se Rolandsången och Den rasande Roland.

Namnet förekom i Sverige redan på 1300-talet. Det var mycket populärt från 1930-talet och fram till 1950-talet och låg en tid bland de 30 vanligaste mansnamnen. Numera ges det dock mest som andranamn till de yngsta. 
Det fanns 31 december 2009 totalt 48 534 personer i Sverige med förnamnet Roland, varav 12 007  hade det som tilltalsnamn. År 2003 fick 99 pojkar namnet, varav bara en fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 9 augusti  (Sedan 1901)

Personer med namnet Roland
Roland Andersson - fotbollstränare, fotbollsspelare, VM-brons 1994, kopia av Svenska Dagbladets guldmedalj
Roland Barthes - fransk lingvist och filosof
Roland Bengtsson, musiker
Roland Borén - konstnär
Roland Cedermark - musiker
Roland Emmerich - tysk regissör
Roland Forsberg - kyrkomusiker och tonsättare
Roland Freisler - tysk domare. Aktiv under andra världskriget.
Roland Garros - fransk flygpionjär
Roland Gustafsson - missionsbiskop i Missionsprovinsen
Roland Keijser - jazzmusiker, saxofonist
Roland Levin - tandläkare och sångtextförfattare med signaturen "Roland"
Roland Matthes - östtysk simmare
Roland Mattsson - handbollsledare
Roland Moser - liechtensteinsk fotbollsspelare
Roland Nilsson (fotbollsspelare) - VM-brons 1994, bragdmedaljör
Roland Poirier Martinsson - svensk filosof, debattör och författare 
Roland Pöntinen - pianist
Roland Ratzenberger - österrikisk racerförare
Roland Sandberg - fotbollsspelare
Roland Schütt - författare
Roland Stoltz - två framgångsrika ishockeyspelare med samma namn, en född 1931, den andre är född 1954, 
Roland Svensson - astronom
Roland Söderberg - skådespelare
Roland Utbult - sångare och riksdagsledamot
Manon Roland - fransk girondist
Romain Rolland - fransk författare, mottagare av Nobelpriset i litteratur 1915

Varianter 
Loránd, Loránt (ungersk)
Orlando (namn) (italiensk, spansk)
Roel, Roeland (holländsk)
Rolan (rysk)
Rolando (spansk, portugisisk, italiensk)
Roldán (spansk)
Rowland, Rowley (engelsk)

Se även
 von Roland

Referenser

Noter

Källor
Behind the Name

Förnamn
Mansnamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Gränby ishall

Gränby ishall är Uppsala kommuns enda inomhusanläggning med konstfrusna isbanor. A-hallen byggdes 1974 och sedan dess har ytterligare två hallar tillkommit.

Publikkapacitet
A-hallen rymmer 2 862 åskådare (publikrekord 2916 personer, från 27 mars 2010, då Almtuna IS spelade hemma mot Södertälje SK)
B-hallen rymmer 350 åskådare
C-hallen rymmer 250 åskådare

Föreningar
Ishallen är hemmabana för ishockeylagen Almtuna IS. Hemmais är denna ishall även för konståkningsklubbarna Uppsala Skridskoklubb och Uppsala Allmänna Konståkningsklubb. Från och med säsongen 2004-2005 tillåts Knivsta IK inte längre använda hallen. Kommunens motivering är att Knivsta numera är en egen kommun som borde bygga en egen ishall, samt att bokningstrycket på ishallen sedan länge är stort.

Omgivningen
Gränby ishallar ligger i stadsdelen Gränby i norra delen av Uppsala stad, och kan nås med stadsbuss. I nära anslutning ligger UTK-hallen, en inomhushall för i första hand tennis, men även badminton. Mellan Gränby ishallar och UTK-hallen fanns tidigare ett par fotbollsplaner. Numera ligger nybyggda IFU Arena där det tidigare var fotbollsplaner. På en stor grusplan bakom ishallarna hölls förut tivoli ett par gånger per år.

Arenanamn
I kvalserien till elitserien 2010 sålde Almtuna AIS arenanamnet temporärt till företaget Zellout vilket medförde att hallen bytte namn till Zellout arena för fem matcher.

Almtuna IS sålde den 25 november 2013 ut arenanamnet till Metallåtervinning AB, vilket gjorde att Gränbyhallen bytte namn till Metallåtervinning Arena. Kontraktet gäller för tre år fram till och med säsongen 2015/2016.

I september 2020 bytte sålde Almtuna rättigheterna till arenanamnet till Upplands Bilforum, vilket gjorde att arenan bytte namn till Upplands Bilforum Arena som arenan hette fram till säsongen 2022/23.

Referenser
Noter

Externa länkar 
 
 Information av förvaltaren
 Virtuell 360° panoramabild som visa insidan av hallen

Sportanläggningar i Uppsala
Ishallar i Sverige
Sportanläggningar invigda 1974
Almtuna IS
Aleuterna

Aleuterna, Aleutiska öarna (), är en rad av fler än 200 öar som sträcker sig från Alaska i USA mot Kamtjatka i Ryssland. De flesta av dessa öar tillhör delstaten Alaska i USA, men några av dem tillhör Ryssland. Deras position är 51°-54° nordlig bredd 165°-172° västlig längd. De skiljer Berings hav från Stilla havet. Den totala ytan är 17 666 kvadratkilometer. Antalet invånare var 8 162 år 2000. Av dessa bodde 4283 då i Unalaska, den största orten. På Attu-ön ligger Kap Wrangel som är den västligaste punkten i världsdelen Nordamerika.

Öraden omges på båda sidorna av djuphavsgravar, på många platser ned till 3 000 meter, söder om ön Unalaska 6 986 meter. Öarna delas i fyra grupper, från Alaska: Rävöarna, Andrejanovskyöarna, Råttöarna och Grannöarna (även kända som Near Islands). De största öarna, Unimak, Unalaska och Umnak hör till Rävöarna. Öarna höjer sig från en lång underhavsbank som når upp till 1 000 meter under havsytan. Från denna reser sig berg upp till som högst 2 729 meter över havsytan, berget Sjisjaldin på Unimak. Aleuterna hör till de mest aktiva vulkanområdena. Klimatet är maritimt, det vill säga kallt och regnigt. På vintern utgör öarna centrum för det så kallade aleutiska lågtrycket. Öarna är nästan ständigt omgivna av dimma. I växtligheten ingår inga träd, men det finns en rik vegetation av gräs och blommande örter. 

De traditionella näringarna på Aleuterna är valjakt, säljakt och fiske. Invånarna kallas vanligen aleuter, ett namn de fått av ryssarna. Själva kallar de sig unungun, aleuteiska för ”människor”. Genetiskt liknar de mest västeskimåer, inuiter. Den första europeiska besökaren i modern tid var Vitus Bering.

Referenser

Aleuterna
Limp Bizkit

Limp Bizkit (alternativt stavat limpbizkit), är ett amerikanskt Nu-Metal band, bildat 1994. Limp Bizkit består för närvarande av sångaren Fred Durst, gitarristen Wes Borland, basisten Sam Rivers, DJ Leathal och trummisen John Otto. Gitarristen Wes Borland lämnade bandet 2001 och ersattes av Mike Smith. Borland återkom sedermera till bandets femte album, The Unquestionable Truth, part 1 (2005), men frånträdde återigen 2006.
I februari 2009 bestämde sig åter igen Wes Borland att återförenas med sina gamla bandmedlemmar i Limp Bizkit.  

Tillsammans med grupperna Deftones, Slipknot och Korn anses Limp Bizkit ha skapat nu metal-genren samt bidragit till dess popularitet. Limp Bizkit var ett av världens populäraste band kring millennieskiftet, albumen har sålts i över 30 miljoner exemplar.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
Fred Durst – sång (1994–2006, 2009– )
Sam Rivers – basgitarr, bakgrundssång (1994–2006, 2009– )
John Otto – trummor (1994–2006, 2009– )
Wes Borland – gitarr, bakgrundssång (1995–1997, 1997–2001, 2004–2006, 2009– )
DJ Lethal – turntable, sampling, programmering (1996–2006, 2009–2012, 2012, 2018-)

Tidigare medlemmar
Rob Waters – gitarr (1994)
Terry Balsamo – gitarr (1995)
Mike Smith – gitarr, bakgrundssång (2002–2004)

Turnerande medlemmar
Brian Welch – gitarr (2003)
Franko Carino – sampling, programmering, (2012-2018) bakgrundssång (2012– )
Tsuzumi Okai – bas (2018–)

Diskografi

Studioalbum
 1997 – Three Dollar Bill, Y'all$
 1999 – Significant Other
 2000 – Chocolate Starfish and the Hotdog Flavored Water
 2003 – Results May Vary
 2005 – The Unquestionable Truth, part 1
 2011 – Gold Cobra
 2021 – Still Sucks

Livealbum 
 2008 – Rock im Park 2001

Remixalbum 
 2001 – New Old Songs

EP 
 1995 – Mental Aquaducts (som Limp Biscut)
 2001 – Remix - New Old Songs - Seven Now... Eight Later

Singlar 
 1997 – "Counterfeit"
 1997 – "Faith" (George Michael cover)
 1997 – "Nobody Loves Me"
 1998 – "Sour"
 1999 – "Nookie" (US Alt. #3, US Main. #6)
 1999 – "Break Stuff"
 1999 – "Re-Arranged" (US Alt. #1, US Main. #8)
 1999 – "N 2 Gether Now"
 2000 – "Break Stuff"
 2000 – "Take a Look Around" (US Alt. #8)
 2000 – "Rollin' (Air Raid Vehicle)" (US Alt. #4, US Main. #10)
 2000 – "My Way" (US Alt. #3, US Main. #4)
 2000 – "Take a Look Around"
 2000 – "Boiler"
 2003 – "Red Light-Green Light"
 2003 – "Eat You Alive"
 2003 – "Behind Blue Eyes"
 2005 – "Home Sweet Home"
 2005 – "Bittersweet Symphony, Home Sweet Home"
 2011 – "Shotgun"
 2011 – "Gold Cobra"
 2013 – "Ready to Go"
 2013 – "Thieves"
 2014 – "Endless Slaughter"

Samlingsalbum 
 2005 – Greatest Hitz
 2008 – Collected
 2011 – Icon

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Inofficiell fansajt 
 
 Limp Bizkit på Facebook

Amerikanska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1994
Nu-metal-grupper
Chocolate Starfish and the Hotdog Flavored Water

Chocolate Starfish And The Hotdog Flavored Water, Limp Bizkits tredje studioalbum, släppt 17 oktober 2000. Albumet är gruppens största försäljningsframgång med tolv miljoner sålda exemplar, varav 6,3 miljoner enbart i USA (6x Platinum). Singeln Take a Look Around var ledmotivet i filmen Mission: Impossible 2.

Låtlista 
All låtar är skrivna av Limp Bizkit om inget annat nämns.
 "Intro" - 1:18
 "Hot Dog" - 3:50
 "My Generation" (Borland/Durst/Otto/Rivers) - 3:41
 "Full Nelson" - 4:07
 "My Way" - 4:32
 "Rollin' (Air Raid Vehicle)" - 3:33
 "Livin' It Up" - 4:24
 "The One" - 5:43
 "Getcha Groove On" - 4:29
 "Take a Look Around" - 5:21
 "I'll Be OK" - 5:06
 "Boiler" - 7:00
 "Hold On" - 5:47
 "Rollin' (Urban Assault Vehicle)" - 6:22
 "Outro" - 9:49
 - 4:31

Musikalbum 2000
Album av Limp Bizkit
Passion

Passion, lidelse (av latinets patio= lida), kan betyda stark förkärlek till någonting, till exempel att man har passion för ett ändamål, en sak, en person, en förändring eller en åsikt.

Den ursprungliga betydelse är den kristna. Under 1800-talet får passion utifrån den kristna betydelsen en överförd betydelse av en kärlek som är så stark och mäktig, att den leder till lidande och död, främst i romantiska kärlekshistorier såsom Romeo och Julia, Tristan och Isolde. Därifrån har passion senare övergått till att syfta på en vurm i största allmänhet.

Inom kristendomen syftar passion på Jesu lidande under långfredagen. Se passion (kristendom).
Passion kan även vara en beteckning på en musikform under barocken, ett så kallat oratorium som anspelar på Jesu lidande och död. Se passion (musik)
Inom konsthistorien används passion som en beteckning på en framställning - ofta i form av en bildsvit, över Jesu lidande från intåget i Jerusalem och nattvarden, varpå följer tillfångatagandet, gisslingen vid passionspelaren och fram till Kristi himmelsfärd.

Känslor
'Til We're Dead

'Til We're Dead är den svenska popgruppen Eskobars debutalbum, utgivet 1 april 2000.<ref>{{webbref |url=http://kritiker.se/skivor/eskobar/til-were-dead/ |titel=Til We're Dead |hämtdatum=25 januari 2015 |efternamn= |förnamn= |datum= |verk= |utgivare=Kritiker }}</ref>

'''Til We're Dead producerades av Lars Halapi. Det spelades in i Södra studion i Stockholm.

Från albumet släpptes singlarna "On a Train" (1999), "Good Day for Dying" (2000) och "Tumbling Down" (2000). Ingen av singlarna nådde någon listplacering. Albumet låg fyra veckor på Svenska albumlistan, som bäst på plats 46.

Flera låtar från albumet har använts i olika filmer. "Tumbling Down" spelas i filmen Om inte (2001) och TV-filmen Seventeen - Mädchen sind die besseren Jungs (2003). "On a Train" finns med i TV-serien Brothers & Sisters (avsnittet Freeluc.com, 2010). "Someone Told Me" och "Angels" spelas i filmen Buss till Italien (2005).

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Eskobar.
 "Tumbling Down" – 3:40
 "On a Train" – 3:13
 "Good Day for Dying"	– 3:31
 "Sun in My Eyes" – 3:20
 "Angels"	 – 3:17
 "Someone Told Me" – 3:46
 "So" – 2:59
 "She's Not Here" – 3:58
 "Love" – 3:09
 "On My Side" – 3:36

 Europeisk utgåva 
 "Tumbling Down" – 3:40
 "On a Train" – 3:13
 "Good Day for Dying"	– 3:31
 "Sun in My Eyes" – 3:20
 "Angels"	 – 3:17
 "Someone Told Me" – 3:46
 "So" – 2:59
 "She's Not Here" – 3:58
 "Love" – 3:09
 "On My Side" – 3:36
 "Tumbling Down" (Dead. Mono Version) – 3:36

 Mottagande 
Nöjesguiden gav skivan ett övervägande negativt omdöme och skrev "Att som någon kalla dem för vårens största svenska debutanthopp är att överdriva rätt gravt, men emellanåt har de något som gör att man lyssnar mer än pliktskyldigt" Dagens skiva var desto mer positiv och gav skivan betyget 9/10.  Recensenten Fredrik Welander kallade albumet för en "enastående debut" och skrev "Plattan är jämn, men det finns några höjdpunkter. Inledande ”Tumbling Down” är nästan ett mästerverk. Nämnda ”Good Day for Dying” likaså. ”She's Not Here” är också en höjdare”. Men som sagt. Eskobar känns som ett helgjutet album-band."Til We're Dead'' nominerades till en Grammis 2001 i kategorin "Årets pop/rock".

Listplaceringar

Referenser 

Album av Eskobar
Musikalbum 2000
Svenska debutalbum
We Are the Ark

We Are the Ark är den svenska glamrockgruppen The Arks debutalbum, utgivet den 25 september 2000. Albumet toppade den svenska albumlistan och den första singeln, "It Takes a Fool to Remain Sane" vann en grammis för årets låt år 2000. Övriga singlar var "Echo Chamber",  "Joy Surrender" och "Let Your Body Decide".

Låtlista

Medverkande

The Ark
Martin Axén – gitarr, kör, trummor
Jepson – gitarr, banjo
Leari – elbas, kör, vocoder
Ola Salo – sång, klaviatur, gitarr
Sylvester Schlegel – trummor, slagverk, kör, gitarr, piano

Övriga medverkande
Jens Andersson – tamburin
Sven Andersson – flöjt, saxofon
Måns Block – slagverk
Christopher Dominique – Rhodes-piano
Marco Manieri – synt, tamburin
Filip Runesson – stråk
Niklas Stenemo – piano, gitarr

Produktion
Marco Manieri – producent, mixning, ljudtekniker
Henrik Jonsson – mastering

Omslag
Peter Engqvist – design
Lars Heydecke – foto

Listplaceringar

Listföljd

Källor

Album av The Ark
Svenska debutalbum
Musikalbum 2000
Album utgivna på Virgin Records
Debutalbum 2000
In Lust We Trust

In Lust We Trust är den svenska gruppen The Arks andra studioalbum. Det släpptes 2002. Albumet toppade den svenska albumlistan och nådde 18:e plats i Norge. Två gånger i juli och augusti 2007 lyckades albumet åter ta sig in på listan, då med placeringarna #59 och #60.

Låtlista
Text och musik av Ola Salo när inget annat anges.
"Beauty Is the Beast" - 3:38
"Father of a Son" - 3:22
"Tell Me This Night is Over" - 5:15
"Calleth You, Cometh I" (Ola Salo, Peter Kvint) - 4:32
"A Virgin Like You" - 4:31
"Interlude" (Lars Ljungberg) - 1:07
"Tired of Being an Object?" - 2:43
"Disease" - 3:16
"Vendelay" - 3:22
"2000 Light-Years of Darkness" - 7:02
"The Most Radical Thing to Do" - 4:11
Mellanrummet mellan de två sista spåren innehåller en dold instrumental inledning till "The Most Radical Thing to Do"
Bakgrungssång av: Helena Josefsson, Gladys del Pilar, Paris Gilbert, Pelle Ankarberg och Sara Isaksson

Listplaceringar

Listföljd

Referenser 

Album av The Ark
Musikalbum 2002
Album utgivna på Virgin Records
Engelskspråkiga musikalbum
Neon Ballroom

Neon Ballroom är den australiensiska musikgruppen Silverchairs tredje studioalbum, utgivet 1999. Låten "Ana's Song (Open Fire)" handlar om sångaren Daniel Johns kamp mot anorexia nervosa, och blev en av de största singlarna från albumet.

Låtlista
"Emotion Sickness" - 6:00
"Anthem for the Year 2000" - 4:22
"Ana's Song (Open Fire)" - 3:42
"Spawn Again" - 3:31
"Miss You Love" - 4:01
"Dearest Helpless" - 3:35
"Do You Feel the Same" - 4:18
"Black Tangled Heart" - 4:34
"Point of View" - 3:35
"Satin Sheets" - 2:24
"Paint Pastel Princess" - 4:34
"Steam Will Rise" - 5:20

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Album av Silverchair
Musikalbum 1999
Anna Olsson (längdskidåkare)

Anna Olsson, född Dahlberg 1 maj 1976 i Kramfors, är en svensk längdskidåkare som tillsammans med Lina Andersson tog OS-guld i damernas sprintstafett vid olympiska vinterspelen 2006 i Turin i Italien. Hon deltog även i OS 2002 och OS 2010.

Olsson gick på idrottsgymnasiet i Sollefteå. Hon är gift med Johan Olsson och bor i Sundsvall. Systrarna Sofia (äldre) och Erika (yngre) har också haft skidframgångar.

 Klubb: Åsarna IK. 
 Moderklubb: Kramfors-Alliansen. 

Den 17 oktober 2009 meddelade hon att säsongen 2009/2010 skulle bli hennes sista.

Meriter 
 Guld, sprintstafett, Olympiska vinterspelen 2006
 Silver, Sprintstafett, VM 2009
 4:a, klassisk sprint, Olympiska vinterspelen 2010
 4:a, sprint, VM 2007
 Tio SM-guld, därav tre i sprint. Senaste SM-segern kom på 30 km 2007 (Bruksvallarna). Hon har dessutom två sprintstafettguld för Åsarna (tillsammans med Ida Ingemarsdotter) samt tre guld i traditionell stafett samt 14 lagguld. Som junior tog hon sista året (1996) guld och silver.
 I världscupen har hon tagit två deltävlingssegrar (Davos säsongen 2005–2006 och Slottssprinten 2010) och två tredjeplatser i sprintcupen (2004 och 2005). En skada efter ett fall i besvärlig bergsterräng förstörde inledningen av säsongen 2006–2007.

Källor

Externa länkar 

 
 

Svenska längdåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Sverige
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2006
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Olympiska guldmedaljörer 2006
Svenska olympiska guldmedaljörer
Personer från Kramfors
Födda 1976
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 2000-talet
Längdskidåkare i Åsarna IK
Längdskidåkare i Kramfors-Alliansen
Circuit Bugatti du Mans

Circuit Bugatti du Mans eller Le Mans Bugatti är en racerbana i Le Mans i Frankrike. 
Banan har fått sitt namn efter den italienske bildesignern Ettore Bugatti.

Circuit Bugatti, som ligger 5 km söder om centrum, byggdes 1965 vid Circuit de la Sarthe, på vilken det välkända sportvagnsloppet Le Mans 24-timmars körs. 

Frankrikes Grand Prix kördes på Circuit Bugatti en gång, vilket skedde 1967.

Banan, som har en publikkapacitet på uppemot 100 000 åskådare, används numera för 24 timmars truck racing, Formel 3000, French Touring Car Championship och GT-lopp.

Sedan 2000 körs en VM-deltävling i MotoGP årligen, dessutom körs Le Mans 24-timmarsrace för motorcyklar på Bugattibanan.

F1-vinnare

MotoGP-vinnare

Externa länkar

Bugatti du Mans
Bugatti du Mans
Le Mans

ca:Circuit de Le Mans
en:Circuit de la Sarthe#Bugatti Circuit
gl:Circuíto de Le Mans
sl:Circuit de la Sarthe
Cognac

Cognac eller konjak kan syfta på:

 Cognac (dryck) – en spritdryck från Frankrike
 Cognac, Charente - en kommun i departementet Charente i sydvästra Frankrike

Se även
 Konjak – flera
 Brandy (spritdryck)
Robert Wareing

Robert Nelson Wareing, född 20 augusti 1930, död 1 maj 2015, var en brittisk oberoende politiker, i Labour till 2007. Han var parlamentsledamot för valkretsen Liverpool West Derby 1983-2010. Han tillhörde Labourpartiets vänsterdel och är socialist, men konservativ i sociala frågor. Han var oppositionens whip mellan 1987 och 1992.

1989 blev han änkeman, han hade inga barn.

Källor

Externa länkar
The Guardian: Ask Aristotle: Robert Wareing

Brittiska parlamentsledamöter
Män
Födda 1930
Avlidna 2015
Claire Ward

Claire Margaret Ward, född 9 maj 1972 i North Shields, är en brittisk Labourpolitiker. Hon var parlamentsledamot för valkretsen Watford från 1997 till 2010. Hon är utbildad till advokat.

Källor
The Guardian: Ask Aristotle - Claire Ward
The Work For You: Claire Ward

Brittiska parlamentsledamöter
Kvinnor
Födda 1972
Levande personer