kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eugenio Montale

Eugenio Montale, född 12 oktober 1896 i Genua, död 12 september 1981 i Milano, var en italiensk författare.

Biografi 
Montale var en i sin generation nyskapande poet, vars landskap framför allt var Liguriens kust. Montale var en av de ledande hermetikerna och en glödande pessimist. Han tilldelades Nobelpriset i litteratur 1975.

Montale debuterade 1925 med Bläckfiskskal. År 1993 blev hans dikt Non chiderci placerad som väggdikt på en husfasad vid Oude Rijn 138 i den holländska staden Leiden.

Svenska översättningar 
 Poesie (svensk tolkning av Gösta Andersson, Italica, 1960) [tvåspråkig utgåva]
 Ovädret (La bufera) (svensk tolkning av Sture Axelson, FIB:s lyrikklubb, 1967) [tvåspråkig utgåva]
 Poesie (svensk tolkning av Anders Österling, Italica, 1972) [tvåspråkig utgåva]
 È ancora possibile la poesia?: discorso tenuto allʹAccademia di Svezia il 12 dicembre 1975 (svensk översättning av Ingemar Boström, English translation by Diana Wormuth, Italica, 1975) [trespråkig utgåva av nobelföreläsningen]
 Dikter (svensk tolkning av Anders Österling, Bonnier, 1975) [tvåspråkig utgåva]

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i litteratur 1975
 Nobelprize.org, Eugenio Montale - Biografi

Källor 

Italienska författare
Italienskspråkiga poeter
Italienska nobelpristagare
Nobelpristagare i litteratur
Födda 1896
Avlidna 1981
Män
Odysseas Elytis

Odysseas Elytis (egentligen: Odysseas Alepoudelis), ibland nämnd som Odysseus Elytis, född 2 november 1911 i Heraklion på Kreta, Grekland, död 18 mars 1996 i Aten, var en grekisk författare. Han mottog Nobelpriset i litteratur 1979.

Biografi och stil
Familjen flyttade 1914 till Aten där Elytis senare studerade juridik. Han ställde ut några collage på den första internationella surrealistutställningen i Aten 1935 och publicerade ett flertal dikter. Från 1940 till 1941 var han andra löjtnant i första armékåren vid den albanska fronten i kriget mot italienarna. Åren 1948–1952, 1969–1972 och under den grekiska militärjuntan (1967–1974), bodde han i Paris. Där studerade han filosofi på Sorbonne.

Som poet utgick han från surrealismen. Hans huvudverk är Lovad vare (1959), som delvis har tonsatts av Mikis Theodorakis.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Sex och ett samvetskval för himlen (Hexi kai mia typseis gia ton ourano) (svensk tolkning: Lasse Söderberg och Mikael Fioretos, FIB:s lyrikklubb , 1979)
 Axion esti - lovad vare (To axion esti) (översättning: Ingemar Rhedin, Bonnier, 1979)
 Världen den lilla den stora (Ur To axion esti) (översättning: Gisbert Jänicke, Revolt-förl., 1982)
 Dagbok från en osynlig april (Hēmerologio henos atheatou Apriliou) (översättning: Vasilis Papageorgiou och Peter Luthersson, Ellerström, 1990)
 Solen den förste (Hēlios ho prōtos) (översättning: Vasilis Papageorgiou och Michael Economou, Ellerström, 1990)

Referenser

Externa länkar 

 

Nobelpristagare i litteratur
Nygrekiskspråkiga författare
Grekiska författare under 1900-talet
Grekiska poeter
grekiska nobelpristagare
Födda 1911
Avlidna 1996
Män
Jaroslav Seifert

Jaroslav Seifert ( ), född 23 september 1901 i Žižkov, en förstad till Prag i Österrike-Ungern (i nuvarande Tjeckien), död 10 januari 1986 i Prag i Tjeckoslovakien (Tjeckien), var en tjeckisk poet som förenade verstekniskt mästerskap med modernistisk förnyelse i sina dikter. Han var en av banbrytarna för modernismen i tjeckisk poesi.

Genom sitt engagemang i Pragvåren 1968 ådrog han sig publiceringsförbud. År 1984 tilldelades han Nobelpriset i litteratur.

Asteroiden 4369 Seifert är uppkallad efter honom.

Bibliografi, översättningar till svenska 

 Sången om äppelträdet: en dikt (Koulelo se, koulelo) (översättning Helena Friedlová och Susanna Hellsing, Rabén & Sjögren, 1985)
 Strängar av spindelväv: 50 dikter 1921-1983 (urval av Dagmar Chvojková-Pallasová och Harry Järv, tolkningar av Dagmar Chvojková-Pallasová [m.fl.], Fripress, 1985)
 All världens skönhet: händelser och minnen (Všecky krásy světa) (översättning Karin Mossdal [m.fl.], Askelin & Hägglund, 1986)

Referenser

Externa länkar 
Böcker av och om Jaroslav Seifert på svenska bibliotek. libris.kb.se
Nobelprize.org, Nobelpriset i litteratur 1984
Nobelprize.org, Jaroslav Seifert - Biografi
Books and Writers om Jaroslav Seifert

Nobelpristagare i litteratur
Tjeckiskspråkiga författare
Tjeckiska författare
Män
Födda 1901
Avlidna 1986
Claude Simon

Claude Eugène Henri Simon, född 10 oktober 1913 i Antananarivo, Madagaskar, död 6 juli 2005 i Paris, Frankrike, var en fransk författare. Simon tilldelades Nobelpriset i litteratur 1985.

Biografi 

Simon växte upp hos modern i Perpignan sedan fadern hade stupat i första världskriget. Simon studerade vid universiteten i Paris, Oxford och Cambridge. En tid avsåg han att bli konstmålare och gick i lära hos André Lhote. Under Nazitysklands angrepp på Frankrike våren 1940 blev Claude Simon tillfångatagen och internerad av ockupationsmakten. Han lyckades fly och organiserade sig inom den väpnade delen av den franska motståndsrörelsen. Den litterära debuten skedde 1946 med romanen Le Tricheur. Genombrottet till en vidare läsekrets lät vänta på sig till 1960 med romanen Vägen till Flandern, i vilken han skildrar sina upplevelser från kriget.

Claude Simon företrädde den nya romanen, ett begrepp som lanserades av Roland Barthes. Själv motsatte sig Claude Simon all slags kategorisering. Hans författarskap har djupa självbiografiska rötter och hans romanform är främst påverkad av William Faulkner. Utgångspunkt är ofta minnen från spanska inbördeskriget och andra världskriget.

Simons främsta särprägel som författare utmärks av formen. Inskjutande satser avlöser varandra, ofta genom tankstreck och parenteser. Berättarteknikens komplexitet gör lätt att läsaren virrar bort sig men detta förvirrande medför en alldeles speciell känsla; ibland klaustrofobiskt intensiv och andra gånger en flytande reflektion.

Han tilldelades Nobelpriset i litteratur 1985 med motiveringen att han "förenar poetens och målarens skapande med ett fördjupat tidsmedvetande i skildringen av mänskliga villkor".

Böcker på svenska i urval
Vinden (Le Vent, 1957), översättning: C.G. Bjurström
Gräset (L'Herbe, 1958), översättning: C.G. Bjurström
Vägen till Flandern (La Route de Flandres, 1960), översättning: C.G. Bjurström
Lyxhotellet (Le Palace, 1962), översättning: C.G. Bjurström
Historia (L'Histoire, 1967), översättning: C.G. Bjurström
Slaget vid Farsalos (La Bataille de Pharsale, 1969), översättning: C.G. Bjurström
Triptyk (Triptyque, 1973), översättning: C.G. Bjurström
Saklära (Lecon de choses, 1975), översättning: C.G. Bjurström
Georgica (Les Géorgiques, 1981), översättning: C.G. Bjurström
Berenikes hår (La Chevelure de Bérénice, 1984), översättning: C.G. Bjurström
Inbjudningen (L'invitation, 1987), översättning: C.G. Bjurström
Akacian (L'Acacia, 1989), översättning: C.G. Bjurström
Jardin des Plantes (Le Jardin des Plantes, 1997), översättning: C.G. Bjurström

Externa länkar 
Böcker av och om Claude Simon på svenska bibliotek. Libris
Om Claude Simon (på engelska)
SvD Kultur 10 juli 2005 - Hellekant, Johan, Claude Simon en banbrytare
Nobelprize.org, Nobelpriset i litteratur 1985
Nobelprize.org, Claude Simon - Biografi

Födda 1913
Avlidna 2005
Nobelpristagare i litteratur
Franska nobelpristagare
Franskspråkiga författare
Franska författare
Män
Personer från Antananarivo
Alumner från Oxfords universitet
Joseph Brodsky

Joseph Brodsky, egentligen Iosif Aleksandrovitj Brodskij (ryska: Иосиф Александрович Бродский), född 24 maj 1940 i Leningrad i Sovjetunionen (nuvarande Sankt Petersburg i Ryssland), död 28 januari 1996 i New York i New York i USA, var en rysk poet och essäist av judisk härkomst.

Brodsky greps i januari 1964, anklagad för social parasitism, och dömdes i mars samma år till fem års förvisning till Archangelskområdet.

I förhör från rättegången mot Brodsky 18 feb 1964 - finns redovisat följande klassiska meningsutbyte:

” - Domaren: Och vilket är ert egentliga yrke?

- Brodskij: Jag är poet. Poet och översättare.

- Domaren: Vem har bestämt att ni är poet? Vem har givit er rätt att kallas poet?

- Brodskij: Ingen. Vem har givit mig rätt att kallas människa?

- Domaren: Har ni lärt er detta?

- Brodskij: Vad då?

- Domaren: Att bli poet. Ni har inte försökt besöka universitetet där man utbildar folk ... där man lär dem saker och ting? ...

- Brodskij: Jag trodde inte .., jag trodde man kunde studera till poet.”

Under förvisningen publicerades Brodskys första samling dikter i USA (Стихотворения и поэмы), och krav på hans frigivning började resas i väst. I september 1965 frigavs Brodsky och förde en osäker tillvaro som samizdatpoet. Han utvisades ur Sovjetunionen 1972 och bosatte sig i USA. 1987 tilldelades Brodsky Nobelpriset i litteratur.

Brodsky skrev poesi på ryska, men med tiden började han även författa essäer på engelska (exempelvis essäsamlingen Less than one, 1986, i svensk översättning av Bengt Jangfeldt: Att behaga en skugga, 1987).

Bibliografi (utgivet på svenska) 
(Översättning Bengt Jangfeldt och förlag Wahlström & Widstrand, om ej annat anges)
 Oas i öknen (tolkning: Werner Aspenström och Anna Aspenström) (FIB:s lyrikklubb, 1977)
 Historien, som nedan skall berättas och andra dikter (tolkning: Hans Björkegren och Annika Bäckström) (1984)
 Marmor: skådespel i tre akter (Marmor) (1987)
 Att behaga en skugga: valda essäer (Less than one) (1987)
 En plats så god som någon: essäer (1988)
 Ett liv i spritt ljus: dikter 1962-1989 (1989)
 Vattenspegel: en bok om Venedig (Watermark) (1992)
 Sorg och förnuft: essäer (Ur On grief and reason) 1997
 Kommentarer från en ormbunke: dikter 1962-1994 (översättning: Werner Aspenström [m.fl.]) (MånPocket, 1999)

Källor 

 Victor Terras (red.): Handbook of Russian Literature, Yale University Press,, 1985.

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i litteratur 1987
 Nobelprize.org, Joseph Brodsky - Biografi
 

Nobelpristagare i litteratur
Ryska författare
Ryskspråkiga författare
Ryska poeter
Ryskspråkiga poeter
Engelskspråkiga författare
Ryska författare under 1900-talet
Ryska nobelpristagare
Amerikanska Poets Laureate
Födda 1940
Avlidna 1996
Män
Författare från Sankt Petersburg
Camilo José Cela

Camilo José Cela, född 11 maj 1916 i Iria Flavia, distriktet Padrón, Galicien, död 17 januari 2002 i Madrid, var en spansk författare. Han blev medlem i Kungliga spanska akademien 1957 och mottog Nobelpriset i litteratur 1989.

Biografi
Cela föddes i Galicien 1916 i en familj som hörde till den övre medelklassen. Fadern var spanjor, modern engelska med en del italienskt påbrå. När han var nio år flyttade familjen till Madrid.

Efter avslutad skolgång började Cela studera medicin, men deltog med större intresse i litterära föreläsningar på filosofiska fakulteten. Studierna avbröts dock av spanska inbördeskriget. Han deltog kortvarigt i kriget på nationalisternas sida, men frikallades efter att ha blivit sårad. Efter kriget återvände han till Madrid för att återuppta studierna, denna gång juridik, men kom att ägna mer och mer tid åt skrivande. Cela debuterade som författare 1942 med romanen Pascual Duartes familj som fick stor uppmärksamhet och han blev därefter författare på heltid.
 
Cela bröt den av diktaturen påtvingade tystnaden inom romanen med Pascual Duartes familj (1942), en då blott alltför aktuell studie i våld, som censuren förbjöd under några år. Denna debutroman samt La colmena (1951, "Bikupan"), censurförbjuden till 1963 men ändå läst, markerar inledningen till den samhällskritiska roman som växte fram i Spanien på 1950-talet.

Mellan 1959 och 1979 var Cela utgivare av den litterära tidskriften  Papales de Son Armadans som gav utrymme åt och blev ett viktigt forum för den unga oppositionen under Franco-eran. Från 1957 var han medlem av Spanska akademien.

Celas litterära produktion är mycket omfattande och uppgår till ett hundratal volymer. Förutom ett tiotal romaner av mer eller mindre experimentell karaktär - bland andra San Camilo 1936 (1969), Oficio de tinieblas 5 (1973) och Mazurca para dos muertos (1983) - omfattar författarskapet även ett stort antal novell- och essäsamlingar samt reseskildringar och andra verk. Hans samlade skrifter hade åren 1962-1986 utkommit i sjutton volymer.

År 1984 mottog han Premio Nacional de Narrativa och 1987 Prinsen av Asturiens pris. 1989 tilldelades han Nobelpriset i litteratur med motiveringen "för en rik och intensiv prosakonst, som med återhållen medkänsla gestaltar en utmanande vision av människans utsatthet".

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Pascual Duartes familj 1947, översättning Alfred Åkerlund
 Bikupan 1954, översättning Irmgard Pingel
 San Camilos afton, dag och vecka år 1936 i Madrid 1980, översättning Irmgard Pingel
 Mazurka för två döda 1989, tolkning och efterord Knut Ahnlund
 Nobelbox, 4 titlar Cela 1989
 Resan till Acarria 1992, översättning Kerstin Cardelús
 Mrs Caldwell talar med sin son 1992, översättning Ulla Roseen
 Från Miño till Bidasoa 1993, översättning Knut Ahnlund

Priser och utmärkelser 
 Prinsen av Asturiens pris 1987
 Nobelpriset i litteratur 1989

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i litteratur 1989
 
 

Nobelpristagare i litteratur
Spanska författare
Spanskspråkiga författare
Spanska nobelpristagare
Ledamöter av Spanska Akademien
Födda 1916
Avlidna 2002
Män
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Derek Walcott

Sir Derek Alton Walcott, född 23 januari 1930 i Castries, Saint Lucia, död 17 mars 2017 i Gros-Islet, Saint Lucia, var en luciansk poet, författare och målare.

Fadern dog då Derek och hans tvillingbror Roderick bara var några år gamla. Modern drev stadens metodistskola och arbetade som sömmerska. Walcott debuterade som artonåring, men genombrottet kom 1962 med In a Green Night. Hans stora verk räknas vara diktsamlingarna Another Life (1973) och The Star-Apple Kingdom (1979) samt diktareposet Omeros (1990).

Walcott delade länge sin tid mellan Boston University, där han undervisade i litterär framställning, och Trinidad, där han i omkring 25 år ledde en teater. Hans poesi är präglad av den karibiska övärldens våldsamma historia med slaveri och förtryck.

Derek Walcott belönades 1992 med Nobelpriset i litteratur. Han samarbetade med Paul Simon 1997 på musikalen The Capeman, men den erhöll mycket dåliga recensioner.

Sedan 2001 ingår ett utdrag ur eposet Omeros i den internationella samlingen av offentliga väggdikter i den holländska staden Leiden.

Derek Walcott på svenska 
 Vinterlampor: dikter i urval (översättning Jonas Ellerström m.fl., Wahlström & Widstrand, 1991)
 Sista karnevalen (pjäs) (The last carnival, översättning Magnus Hedlund, Wahlström & Widstrand, 1992)
 Söndagscitroner: ett urval dikter (översättning Knut Ahnlund (och nio andra), Wahlström & Widstrand, 1993) [Innehåller även Walcotts nobelprisföreläsning, i översättning av Ulla Roseen)

Referenser

Externa länkar 

 Derek Walcott läser 1964 ur Origins.
 Nobelprize.org, Nobelpriset i litteratur 1992
 Nobelprize.org, Derek Walcott - Biografi
 "Ack England... håll ut", text om Walcott av Håkan Sandell på retrogarde.org

Nobelpristagare i litteratur
Engelskspråkiga författare
Lucianska författare
Män
Födda 1930
Avlidna 2017
Mottagare av Anisfield-Wolf Book Award
Lucianska poeter
Alumner från University of London
Kenzaburo Oe

Kenzaburo Oe (大江 健三郎, Ōe Kenzaburō), född 31 januari 1935 i Ōse i nuvarande Uchiko i Ehime prefektur på Shikoku, död 3 mars 2023 i Tokyo, var en japansk författare. Han erhöll nobelpriset i litteratur 1994 med motiveringen att han "med poetisk kraft skapar en imaginär värld, där liv och myt förtätas till en skakande bild av människans belägenhet i nutiden".

Asteroiden 6931 Kenzaburo är uppkallad efter honom.

Oe påverkades i sitt författarskap av Jean-Paul Sartre och existentialismen, och sin stil beskrev han som "polyfonisk", sammansatt och associationsrik. En förebild var Selma Lagerlöf, en annan Henry Miller. Förutom som författare framträdde han som samhällskritiker och debattör.

Biografi 
Oe växte upp i en familj med sex syskon. Fadern dog redan när Oe var nio år. När han var 18 år började han studera fransk litteratur vid universitetet i Tokyo, och vid 22 års ålder publicerade han sin första berättelse. Han gifte sig 1960 och fick tre barn. Hans äldste son Hikari är hjärnskadad, vilket påverkade Oes författarskap, till exempel i boken Mardrömmen. Även den chock han upplevde när Japan kapitulerade 1945 påverkade hans skrivande.

Bibliografi

Romaner 
, översättning: Thomas Warburton
, översättning: Per Erik Wahlund
, översättning: Eiko och Yukiko Duke

Novellsamlingar

Referenser

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i litteratur 1994
 

Födda 1935
Nobelpristagare i litteratur
Japanskspråkiga författare
Japanska författare under 1900-talet
Japanska nobelpristagare
Män
Avlidna 2023
Japanska författare under 2000-talet
Personer från Ehime prefektur
WP:Projekt Japan
Kommendörer av Hederslegionen
Balthild

Sankta Balthild (Batilde, Bathilde, Bathildis), född under första hälften av 600-talet e.Kr. i England, troligtvis i södra delen, död 680, var ett frankiskt helgon. Som gift med Klodvig II var hon drottning av Neustrien och senare regent i Neustrien som förmyndare för sin son 657-664.

Biografi
Hon tillfångatogs och såldes som slav till stormannen och major domus Erchinoald i Neustrien i Frankerriket. Senare gifte hon sig med kung Klodvig II och blev drottning. 

Efter makens död 657 blev hon änkedrottning och regent som förmyndare för sin son, den blivande kung Chlothar III över Neustrien och Burgund. Hon lyckades också få sin yngre son Childerik II accepterad som kung av Austrasien i början av 660-talet. Den sista officiella skriftliga handlingen hon gjorde såsom regent var till förmån för ett kloster i Corbie 664. Hon avsade sig sitt regentskap och levde som nunna sista åren av sitt liv och dog i ett kloster i Chelles cirka 680, varefter hon blev betraktad som helgon.

Sankta Balthild - ipsa pretiosa et optima Dei margarita (Guds mest värdefulla och främsta pärla) - kanoniserades av påven Nicolaus I på 800-talet och hennes helgondag är den 26 januari, i Frankrike firas hon den 30 januari.

Hagiografi
Vita Sanctae Balthildis, Monumenta Germaniae historica, Scriptores rerum merovingicarum 2, Hannover 1888.
Sainted Women of the Dark Ages, Durham & London 1992.

Referenser

Engelska helgon
Kvinnor
Födda 600-talet
Avlidna 680
Kvinnliga regenter under 600-talet
Frankiska drottningar
Personer i Frankrike under 600-talet
Franska slavar
Gregorius VI (motpåve)

Gregorius VI var motpåve från den 18 maj till den 25 december 1012.

Gregorius uppsattes av Johannes Crescentius och hans parti som motpåve mot Benedictus VIII, men kom inte att utföra några betydelsefulla gärningar. Han sökte förgäves stöd från kejsar Henrik II.

Källor

Födda 900-talet
Avlidna 1000-talet
Motpåvar
Män
Präster under 1000-talet
Bror Mellberg

Bror Lars Astley Mellberg, född 9 december 1923 i Grava församling i Värmlands län, död 8 september 2004 på Lidingö, var en svensk fotbollsspelare och affärsman. 

Mellberg deltog i VM i Brasilien 1950, och VM i Sverige 1958. Han är gravsatt på Lidingö kyrkogård.

Klubbar 
  Ambjörby IK  (1936–1940)
  Viking Hagfors (1941–1947)
  Karlstads BIK (1947–1948)
  AIK (1948–1950)
  Genoa CFC (1950–1952)
  Toulouse FC (1952–1953)
  Red Star Paris (1953–1956)
  FC Sochaux (1956–1957)
  AIK (1957–1961)

Referenser

Externa länkar 

Svenska fotbollsspelare
Spelare i VM i fotboll 1958
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Toulouse FC
Spelare i Red Star FC
Spelare i FC Sochaux-Montbéliard
Spelare i Karlstad BK
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i VM i fotboll 1950
Svenska idrottare under 1900-talet
Personer från Grava socken
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1923
Avlidna 2004
Män
Ormvisa

Ormvisa, är en dikt av Erik Axel Karlfeldt ur samlingen Fridolins visor och andra dikter (1898). Dikten liknar "flickan" vid en orm men är själv ett koncentrat av ynglingaetter.

Ormvisa är tonsatt av bland andra Pellas Mats Andersson i Leksandslåt och vänner, Dag Wirén och Ruben Liljefors.

Referenser

Externa länkar

Dikter av Erik Axel Karlfeldt
Skönlitteratur 1898
I älgtiden

"I älgtiden" är en dikt av Erik Axel Karlfeldt ur samlingen Fridolins visor och andra dikter som utkom 1898. Dikten andas stor respekt för viltet och Karlfeldt skrev den antagligen på Kratte Masugnsherrgård, där han arbetade som informator under en tid.

Externa länkar

Dikter av Erik Axel Karlfeldt
Skönlitteratur 1898
American Hockey League

American Hockey League (AHL), tidigare International-American Hockey League, är en nordamerikansk professionell ishockeyliga som spelas i Kanada och USA. Ishockeyligan är den primära farmarligan till National Hockey League (NHL), det vill säga att alla AHL-lag är farmarlag till något lag i NHL. AHL:s slutspel är Calder Cup.

Historik
Ishockeyligan grundades den 4 oktober 1936 när ishockeyligorna Canadian-American Hockey League (Can-Am League) och International Hockey League (IHL) gick ihop och bildade International-American Hockey League. Den 28 juni 1938 meddelades det att Can-Am League och IHL skulle bli en enda ishockeyliga och en fusion mellan de två genomfördes.

Lagen

Nuvarande

Tidigare

Mästare
Samtliga lag som har vunnit Calder Cup.

Se även
ECHL
Lista över ishockeyligor

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Ahl

Ahl eller AHL kan syfta på:

 AHL – en professionell ishockeyliga i USA och Kanada, se American Hockey League
 AHL – en australisk nationell liga i landhockey, se Australian Hockey League
 AHL – Allianz Hurling League, se National Hurling League
 AHL – en flygplats i Aishalton, Guyana, se Aishalton Airport
 Ahl (auktor) – en  auktorsförkortning för flera personer
 Kennet Ahl – en författarpseudonym

Geografi 
 Ahl Hage – en udde, Region Mittjylland, Danmark
 Ahl Angad – en kommun i Marocko
 Ahl Sidi Lahcen – en kommun i Marocko
 Ahl Tifnoute – en kommun i Marocko
 Ahl-e Īmān – en ort i provinsen Ardabil i Iran
 Ahel (ort) – en ort i Fars i Iran

Personer
 Boo Ahl (1969–), svensk ishockeymålvakt
 Ernst Ahl, flera personer
 Ernst Ahl (ämbetsman) (1853–1935), svensk ämbetsman
 Ernst Ahl (zoolog) (1898–1945), tysk zoolog
 Filip Ahl (1997–), svensk ishockeyspelare
 Marie Ahl (1950–), skådespelare
 Olga Olivia Ahl (1862–1935), skådespelare
 Per-Olof Ahl (1919–1996), svensk företagare och grundare av KappAhl
 Siw Wittgren-Ahl (1951–), svensk riksdagsledamot
Michael ”ahl” Korduner (1984-), svensk professionell dataspelare

Se även
 Kappahl – en svensk, internationell klädkedja baserad
Stockholms nation (olika betydelser)

Stockholms nation kan syfta på:

Stockholms nation, Uppsala – en av 13 studentnationer vid Uppsala universitet
 Inspektorer vid Stockholms nation, Uppsala – via val en professor från universitet
Stockholms nation, Linköping – en studentnation i Linköping
Värmlands nation

Värmlands eller Wermlands nation kan syfta på:

 Wermlands nation, Linköping – en studentnation vid Linköpings universitet
 Wermlands nation, Lund – en studentnation vid Lunds universitet
 Värmlands nation, Uppsala – en studentnation vid Uppsala universitet
Läsbarhetsindex

Läsbarhetsindex (LIX) som är ett mått på hur avancerad en text är. Carl-Hugo Björnsson introducerade metoden 1968. LIX-talet beräknas efter ett system där antalet långa ord och antalet meningar i texten viktas mot antalet ord i hela texten på följande sätt:

Parametrar:
 O = antal ord i texten
 M = antal meningar i texten
 L = antal långa ord (över 6 bokstäver långa)

Formeln kan alltså förstås som antal ord per mening, adderat med procentdelen av långa ord i texten. Utifrån följande skala kan man värdera läsbarheten i en text:

Nedan följer ett räkneexempel. Den tänkta texten i exemplet har 437 ord i 21 meningar, varav 112 ord har över sex bokstäver.

Källor

Externa länkar 
 LIX-kalkylator med utförligt analysunderlag (lix.se)

Stilistik
Typografi
Östgöta nation

Östgöta nation kan syfta på:

 Östgöta nation, Uppsala, studentnation.
 Östgöta nation, Lund, studentnation.
Norrlands nation (olika betydelser)

Norrlands nation kan syfta på:

Norrlands nation, Uppsala – en studentnation i Uppsala (ca 1646-)
Norrlands nation, Lund – en tidigare studentnation i Lund (ca 1803-1846)
Norrlands nation, Linköping – en tidigare studentnation i Linköping
Norrlands nation, Växjö – en studentnation i Växjö
Norrlands nation, Kalmar – en tidigare studentnation i Kalmar