kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karin Alexandersson

Karin Sofia Alexandersson, född 22 november 1878 i Nikolai församling i Stockholm, död där 21 november 1948, var en svensk skådespelare och talpedagog.

Biografi
Karin Alexandersson studerade vid Dramatens elevskola 1904–1907. Hon återvände 1927 som lärare i tal- och röstvård och arbetade där till sin död. I sitt arbete som talpedagog eftersträvade hon en rikssvenska utan talfel och regionala drag. Hon har som talpedagog påverkat bland andra skådespelaren Sif Ruud.

Alexandersson filmdebuterade 1912 i Anna Hofman-Uddgrens filmatisering av Fröken Julie och kom att medverka i drygt 20 filmproduktioner. Inom stumfilm verkade hon 1912–1923, inom ljudfilm 1939–1946 samt på teaterscenen 1907–1934.

Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Hon var syster till kompositören Helmer Alexandersson.

Filmografi

Teater
Mellan 1907 och 1934 var Karin Alexandersson engagerad vid ett flertal teatrar.

 1907–1910 vid Intima Teatern i Stockholm. Vid nämnda teater uppfördes bland annat August Strindbergs pjäs Fadren 1908 där Alexandersson framförde rollen som Laura. Hennes rollprestation vann tillsammans med de två andra huvudrollsinnehavarna teaterchefen August Falck (i rollen som ryttarmästaren) och Anna Flygare (i rollen som amman) "ganska stort erkännande" i Stockholm. Karin Alexandersson var en av flera i teaterns ensemble som genom gediget arbete gjorde Intima Teatern till vad den var under de tre åren som den var aktiv.
 1916–1924 vid Lorensbergsteatern i Göteborg.
 1924–1925 vid Folkteatern i Stockholm.
 1927–1934 vid Blancheteatern i Stockholm.

Hennes mest kända rollgestaltningar på scen var den som Kristin i Fröken Julie liksom ovan nämnda Laura i Fadren (dessa två gestaltade hon senare på film), fru Heyst i Påsk, Ragna i Äkta makar och fru Levin i Innanför murarna.

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1878
Avlidna 1948
Kvinnor
Dacia

Dacia kan syfta på:

 Dacia – en romersk provins vid svarta havet, se Dakien
 Automobile Dacia – ett rumänskt bilmärke
ett latinskt namn för Danmark (Skandinavien) omkring år 1000 
 Dacia (dominikanorden) – dominikanordens provins i Skandinavien
Dacia (franciskanorden) – franciskanordens provins i Skandinavien
en kyrkoprovins i Skandinavien med säte i Lund, se Lunds kyrkoprovins
Mayerlingdramat (film, 1968)

Mayerlingdramat är en brittisk-fransk dramafilm från 1968 i regi av Terence Young. Filmen handlar om just Mayerlingdramat, då den österrikisk-ungerska kronprinsen och hans älskarinna begick självmord.

Filmen hade svensk premiär den 14 november 1968.

Rollista i urval 
Omar Sharif – kronprins Rudolf
James Mason – kejsar Frans Josef
Catherine Deneuve – Maria Vetsera
Ava Gardner – kejsarinnan Elisabeth
James Robertson Justice – prins Edvard av England
Genevieve Page – grevinnan Larisch
Andrea Parisy – prinsessan Stephanie
Ivan Desny – greve Josef Hoyos

Se även 
Mayerlingdramat
Mayerlingdramat (film, 1936)

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1968
Brittiska dramafilmer
Franska dramafilmer
Österrike på film
Filmer i regi av Terence Young
Biografiska filmer om österrikiska kungligheter
Engelskspråkiga filmer
Nyinspelningar av filmer
Lilly Cronwin

Lilly Viktoria Alw, känd under flicknamnet Lilly Cronwin, född 9 oktober 1888 i Göteborgs domkyrkoförsamling, död 3 december 1918 i Göteborgs domkyrkoförsamling, var en svensk skådespelare.

Cronwin filmdebuterade 1916 i Georg af Klerckers Kärleken segrar, och hon kom att medverka i sex filmer. 

Lilly Cronwin var dotter till maskinmästaren Martin Johan Carlsson och Lydia Teresia Eugenia Wallensten. Hon gifte sig 1918 med skådespelaren Gabriel Alw, men avled samma år.

Hon är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Filmografi

Källor

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Kvinnor
Födda 1888
Avlidna 1918
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Skådespelare från Göteborg
Eva Alw

Eva Charlotta Alw född Scholander 8 december 1894 i Johannes församling i Stockholm, död 11 mars 1976 på Höstsol i Täby, var en svensk skådespelare.

Alw filmdebuterade 1921 i Gunnar Klintbergs Elisabet, och hon kom att medverka i nio filmproduktioner. Hon var dotter till vissångaren Sven Scholander och hans maka Lotten von Bahr.

Från 1920 var hon gift med skådespelaren Gabriel Alw. De är begravda på Djursholms begravningsplats.

Filmografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1894
Avlidna 1976
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Fibrin

Fibrin (även faktor I eller faktor Ia) är ett protein som kan bildas från lösligt fibrinogen i blodet vid blodets koagulation, till exempel efter en sårskada eller i ett operationssår. Vid koagulationen sätts en reaktion igång som med hjälp av ett antal koagulationsfaktorer leder till att förstadiet fibrinogen omvandlas till ett slags nätverk av trådar, fibrin. I nätverket kan sedan blodplättar och röda blodkroppar fastna, vilket leder till att såret slutar blöda. Fibrin medverkar även vid bildning av blodproppar.

Fibrinogen är en del av tillsatsen köttklister.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 

Blodproteiner
Blodkoagulering
Gunnar Klintberg (regissör)

Gunnar Fredrik Teodor Klintberg född den 24 maj 1870 i Stockholm, död den 2 april 1936 i Stockholm, var en svensk skådespelare, teaterregissör och manusförfattare.

Biografi 
Efter humanistiska studier vid Uppsala universitet gick Klintberg på Dramatens elevskola 1893–1895 och scendebuterade 1895. Han tillhörde därefter 1895–1926 med några få års avbrott Albert Ranfts teatrar, där han från 1906 även tjänstgjorde som regissör. Från 1929 var han förste regissör vid Kungliga Teatern. Sin främsta insats gjorde han som regissör vid svensk teater, där han iscensatte såväl klassiska som moderna dramer, bland annat Hamlet, Mycket väsen för ingenting, Så tuktas en argbigga, Salome, Dödsdansen och Graven under triumfbågen. 

Klintberg framträdde även som översättare och bearbetare av klassiska scenverk. Gunnar Klintberg var även medarbetare i Svensk uppslagsbok och skrev där om teater och skådespelare.
Han regidebuterade inom filmen 1921 med filmen Elisabet där han även var manusförfattare. 

Klintberg var från 1899 gift med skådespelaren Göta Söderström. De är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Regi i urval

Roller

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (urval)

Översättningar
 Molière: Misantropen (Le misanthrope): komedi på vers i fem akter (Ljus, 1905)
 Friedrich von Schiller: Wallenstein: skådespel i 5 akter med förspel (översatt och till svenska scenens tjänst sammandraget av Gunnar Klintberg, Bonnier, 1917)
 Romain Rolland: Spelet om kärleken och döden (Le Jeu de l'amour et de la mort): skådespel i 12 scener (Bonnier, 1926)
 Paul Raynal: Graven under triumfbågen, (Le tombeau sous l'arc de Triomphe), otryckt översättning för Oscarsteatern (1926)
 Ben Jonson: Volpone, otryckt översättning för Oscarsteatern (1929)
 Paul Géraldy och Robert Spitzer: Den stora kärleken, (Son mari), otryckt översättning för Oscarsteatern (1930)
 Arthur Schnitzler: Paracelsus: versspel i en akt (Bonnier, 1934)
 Gotthold Ephraim Lessing: Minna von Barnhelm: lustspel i fem akter (översättning och radiobearbetning, Radiotjänst, 1936)

Källor

Externa länkar

Födda 1870
Avlidna 1936
Svenska teaterregissörer
Svenska scenskådespelare
Svenska manusförfattare
Svenska översättare
Översättare från tyska
Översättare från franska
Svenska filmregissörer
Skådespelare från Stockholm
Översättare från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Göta Klintberg

Edith Göta Margareta Klintberg, född Söderström 17 juni 1875 i Stockholm, död där 9 juli 1968, var en svensk skådespelerska.

Klintberg var från 1899 gift med skådespelaren och regissören Gunnar Klintberg. Hon filmdebuterade 1919 i Robert Dinesens Jefthas dotter, och hon kom att medverka i tre filmer. 

Makarna Klintberg är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi
Enligt Svensk Filmdatabas:
 – Marika, Erkkis hustru

 – fru Bengtsson

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1875
Avlidna 1968
Kvinnor
Tullunion

En tullunion är ett frihandelsområde med en gemensam handelspolitik, bland annat med gemensamma tullavgifter och importkvoter mot omvärlden.

Europeiska unionen är ett exempel på en tullunion. Det innebär att EU har avskaffat tullar och andra handelshinder mellan sina medlemsstater samtidigt som det finns en gemensam handelspolitik mot omvärlden. Samma tull ska betalas för en vara som importeras från ett land utanför EU, oavsett vilken medlemsstat inom unionen som importerar den. EU är dock mer än bara en tullunion. Med sin inre marknad finns även gemensamma regler för varor, tjänster och arbetstagare, till exempel gemensamma arbetstidsbestämmelser och en gemensam kemikalielagstiftning. Europeiska ekonomiska samarbetsområdet är en utvidgning där några fler länder får vara med i EU:s inre marknad på villkor att de accepterar EU:s regler, men dessa länder omfattas inte av tullunionen och den gemensamma handelspolitiken.

Exempel på nuvarande tullunioner:
 Europeiska unionen (EU)
 Mercosur

Exempel på tidigare tullunioner:
 North American Free Trade Agreement (Nafta)

Se även
 Europeiska unionens tullunion

Tullväsen
Handelspolitik
Blodplasma

Blodplasma, eller enbart plasma, är det som återstår av blodet när alla celler har avlägsnats utan att blodet har fått koagulera. Volymen plasma i blodet är vanligen störst, följt av röda blodkroppar (cirka 45 procent), en låg volym av vita blodkroppar (< 1 procent), samt blodplättar (en ännu mindre del). 

Blodplasma består till 90 procent av vatten, och dess funktion är att transportera flera viktiga ämnen som cellerna behöver samt de restprodukter som avges från cellerna, med undantag av koldioxid och syre (dock finns även något syre i plasma [3 ml per liter blod] som kan ökas vid inandning av 100 procent syre och ännu mer vid tryckkammarbehandling).

I blodplasman finns även speciella plasmaproteiner med olika funktioner. Immunglobuliner (antikroppar) och koagulationsproteiner är viktiga komponenter av blodplasma. Fibrinogen är ett annat protein som deltar vid koaguleringen av blodet.

Se även 
 Plasma
 Serum

Referenser

Externa länkar 

Blod
simple:Blood#Plasma
Robert Dinesen

Robert Dinesen, född 23 oktober 1874 i Köpenhamn, Danmark, död 8 mars 1972, var en dansk regissör, filmproducent och manusförfattare, verksam i Danmark, Sverige och Tyskland.

Regi i urval

Teater

Roller

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 

Avlidna 1972
Danska filmproducenter
Danska manusförfattare
Danska filmregissörer
Män
Födda 1874
Personer från Köpenhamn
Privilegiebrev

Privilegiebrev var under skråväsendets och ståndssamhällets tid en skriven fullmakt, utfärdad av kungen eller riksföreståndaren. I privilegiet överlät utfärdaren mot ersättning kronans rätt (regale) till en specifik individ eller grupp, som regel för att bedriva någon form av verksamhet eller utnyttja naturresurser. Privilegiebreven innehöll också bestämmelser om vad kronan skulle få i ersättning mot privilegierna, som regel skatt eller avrad, och begränsningar för verksamheten. Privilegiebreven, som var ärftliga, skapade monopol och blev ett sätt för staten att styra utvecklingen av näringslivet och hushållningen av resurser.

Privilegiebrev utfärdades ofta till personer som önskade starta en mer omfattande verksamhet, som till exempel ett järnbruk där resurser i form av vattenkraft och träkol behövdes. Ett annat slag av privilegiebrev, bergsprivilegium, utfärdades till bergsmän som gav dem rätt att mot ersättning till kronan bryta malm, som ansågs vara kronans regale (bergsregale). På grund av strömregale fick mjöl bara malas i Kronans odalskvarnar, vilka mjölnare individuellt fick privilegium på att driva mot ränta. Apoteksprivilegier utfärdades till apotek, men eftersom privilegierna var ärftliga och kunskapen om farmaci kunde saknas hos arvingar, uppstod en omfattande privilegiehandel.

Adelsprivilegier utfärdades kollektivt till adelsståndet och reglerade förhållandet mellan deras frälse och staten. Även för städers verksamhet krävdes privilegiebrev, där sådant reglerades som vilka borgarna i staden fick handla med, om de fick exportera varor, tull och stapelfrågor, och borgerlig tunga. Kuststädernas borgare kunde få fiskeprivilegium, och fiskarborgare utgjorde en stor del av kuststädernas borgare. Uppsala universitets privilegier visade på monarkens regale över undervisningen.

Exempel
 Riksrådets privilegiebrev 1436
 Svenska Ostindiska kompaniet hade privilegiebrev som gav dem monopol på handeln med Kina.
 Jönköpings privilegiebrev

Se även
 Koncession
 Kungligt brev
 Royal Charter

Källor

Personliga dokument
Privilegier
Gavnø

Gavnø slott (danska: Gavnø Slot) är ett slott beläget på Gavnø, en liten ö i Karrebæk Fjord vid södra Själland i Danmark. 

Gården ligger i Vejlø socken i Næstved kommun. Huvudbyggnaden uppfördes 1402-1408, tillbyggt 1584-1663-1682 och ombyggt 1755-1758.

Slottet nämns första gången i Valdemar Sejrs privilegium för Sankt Peders Kloster i Næstved 1205. 1403 flyttades dominikannunnor från Gladsax i Skåne dit, och Gavnø gjordes till en aristokratisk klosterstiftelse, som dock drogs in efter reformationen. Det gick därefter i en rad olika adelsmäns händer. Knud Thott bytte till sig Gavnø 1681 mot Näs i Skåne. Statsminister Otto Thott byggde 1755-1758 om det före detta klostret, vars kyrka blev slottskyrka, och inrymde på Gavnø stora konstsamlingar. En katalog över dessa har utgetts av Karl Madsen. Nu är de till större delen sålda. 1825 gick slottet ur ätten Thotts ägo och hamnade i stället hos ätten Reedtz, och det baroni som Otto Thott instiftat upphävdes. En stor del av slottet går i rokokostil.

Slottsområdet, Gavnø Gods är på 2300 hektar, räknat med Vejløgård, Tinghøjgård och Sofusminde.

Källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Externa länkar
Gavnoe.dk

Slott i Danmark
Næstveds kommun
Geitbåt

En geitbåt (dialektalt uttal: "jätbåt") är en spetsgattad, öppen, enmastad rodd- och segelbåt från Nordmøre och Romsdal i Norge.

Båten byggs av furu, och i originalversionen är båten arbetad med yxa vilket satt spår i konstruktionen. Spanten fästs med tränarar istället för spikar.

Externa länkar 
Kystlaget Geitbåtens Venner
Stiftelsen Geitbåtmuseet i Valsøyfjorden i Halsa kommun på Nordmøre i Norge.
"Femring fra Aust-Smøla" utställd på Norsk Sjøfartsmuseum. Denna "femringen" (båt med fem par åror) blev byggd år 1884 av Ole Sakse från Skålvikfjorden på Nordmøre.
"Norske klassikere: Geitbåten fra Nordmøre" av Jarle Bjørklund (artikel från Båtmagasinet)

Roddbåtar
Segelbåtar
Allmogebåtar
Klinkbyggda båtar
Norska fartyg
Mikrotonal musik

Mikrotonal musik, begrepp inom den västerländska konstmusiken för musik som innehåller tonsprång mindre än halvtonsprånget, det minsta språnget i de traditionella skalorna. Kallas ibland även för kvartstonsmusik. Mikrotonerna benämns efter sin storlek i förhållande till heltonen, till exempel kvartston (1/4-dels helton), åttondelston (1/8-dels helton), etc.

I vissa delar av världen, exempelvis Indien, ingår mikrotonsintervall i den traditionella musiken. Även i äldre västerländsk folkmusik, bland annat i svensk och norsk vallmusik och spelmansmusik, förekommer intervall som ligger litet utanför de konstmusikaliska (och numera även populärmusikaliska) skalorna och sålunda har vissa likheter med den mikrotonala musiken; men till skillnad från i den utnyttjas de aldrig till att åstadkomma skalintervall mindre än runt en halvton, det är bara fråga om litet andra avstånd mellan de diatoniska intervallen.

En del västerländska tonsättare under 1900-talet har skrivit (i den egentliga meningen) mikrotonal musik och försökt införa instrument för den. Som pionjärer inom området brukar man nämna bland annat Harry Partch, Ivor Darreg, Charles Ives, Alois Hába, Ivan Vysjnegradskij, Valeri Brainin (piano med 29 ljud i oktav) och Yuri Landman (Moodswinger).

Partch Diamant 
          7/4
       3/2   7/5
    5/4   6/5   7/6
 1/1   1/1   1/1   1/1
    8/5   5/3   12/7
       4/3   10/7
          8/7

Källor

Externa länkar
 Joe Monzo's Tonalsoft Encyclopedia of Microtonal Music Theory
 Huygens-Fokker Foundation Centrum voor Microtonale Muziek
 John Starrett's Microtonal Music Page

Musikteori
Klassisk musik
Tonarter, skalor och modi
Ulla-Bella Fridh

Ulla-Bella Fridh, artistnamn Ulla-Bella, fullständigt namn Anna Ulla-Britt Fridh-Gabrielsson, född 9 december 1929 i Stockholm, död 27 oktober 1993 i Uppsala, var en svensk skådespelare och sångare.

Biografi
Hon var dotter till köpman Arvid Fridh och Margit Nilsson och inledde sin karriär som konståkare i Gustaf Wallys isrevy 1947. Hon studerade vid Göteborgs stadsteaters elevskola 1949–1952 och filmdebuterade 1951 i Arne Mattssons Hon dansade en sommar. 1952–1954 spelade hon revy hos Karl Gerhard; det var för övrigt han som gav henne artistnamnet Ulla-Bella. Revykarriären fortsatte hos Knäppupp och hos Hagge Geigert på Lisebergsteatern i Göteborg. Hon hade flera stora framgångar som grammofonartist, inte minst tillsammans med Owe Thörnqvist, deras duetter Anders och Brita och Titta Titta blev stora succéer och belönades med guldskiva. Tillsammans med Thörnqvist gjorde hon även succé i folkparkerna. Som solosångerska hade hon skivframgångar med bland annat Hugo Alfvéns Roslagsvår (1956/1957) och Bondbröllop (1960).

Sitt genombrott som soloartist fick hon 1959 då hon framträdde i TV-programmet Storstugan. Hon gifte sig 1962 med Jan Gabrielsson, och tillsammans gjorde de TV-serien Söndagsbilagan. 1964–1980 var Fridh engagerad vid Upsala stadsteater. Hon turnerade med Riksteatern och medverkade i TV-produktioner som Mor gifter sig och Katitzi.

Ulla-Bella Fridh och maken Jan Gabrielsson är begravda på Uppsala gamla kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Tryckta källor
Gabrielsson, A Ulla-Britt (Ulla-Bella) i Vem är Vem?, Stor-Stockholm, sid 427, 1962

Webbkällor

Noter

Externa länkar
Ulla-Bella Fridh på Svensk mediedatabas

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare
Skådespelare från Stockholm
Alumner från Göteborgs stadsteaters elevskola
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Kvinnor
Födda 1929
Avlidna 1993
Ivan Vysjnegradskij (tonsättare)

Ivan Aleksandrovitj Vysjnegradskij, född den 2 maj 1893 i Sankt Petersburg, död den 22 september 1979 i Paris, var en rysk tonsättare. Han är mest känd för sina kompositioner i mikrotonal teknik, framförallt med kvartstonsintervall, men även med indelningar med upp till 71 toner per oktav. Han var sonson till finansministern med samma namn.

Ryska kompositörer
Personer i Ryssland under 1900-talet
Personer från Sankt Petersburg
Födda 1893
Avlidna 1979
Män
Tröingeberg

Tröingeberg är en stadsdel i nordöstra Falkenberg, tillhörandes Vinberg Socken, som i huvudsak består av villabebyggelse. Som namnet antyder ligger den på ett litet berg, eller kulle.  Tröingeberg karaktäriseras av den så kallade "Tröingebergsbacken", en mycket lång backe. Man brukar säga att Tröingeberg är uppdelat i två delar, gamla respektive nya Tröingeberg, alternative övre och nedre Tröingeberg. Öster om Tröingeberg tar villorna slut och markerna övergår till åkrar och därefter kommer Vinberg (c:a 3 km). Gamla E6:an, nuvarande väg 767, skiljer Tröingeberg från Östra gärdet och Fajans.

Övre Tröingeberg domineras av villor från byggda på 1950-, 60- och 70-talen, byggda efter en stadsplan upprättad 1950-1952 av Per Söderpalm. Bebyggelsen i nedre Tröingeberg har tillkommit sedan 1970, efter en plan utarbetad av Gösta Henrikson
På Tröingeberg ligger Falkenbergs vattenreservoar, populärt benämnt "vattentornet", trots att det inte är något torn. "Vattentornet" har vid flera tillfällen målats med graffiti av de få graffitimålare Falkenberg har haft. På Tröingeberg finns det en tennisförening, TTK (Tröingebergs Tennisklubb), och ligger bredvid Lindénstorg; vars rätta benämning är en vändplats snarare ett torg. Tröingeberg inhyser flera daghem, en servicebutik (Tröingebergskiosken), ett par mindre lägenhetskomplex (främst "nya" Tröingeberg, dvs nedre, samt g:a Ätrastigen som numera heter Tröingebergsvägen (förvaltas av FABO)) - men är mestadels känt för sina gula tegelhus. 

Västkustbanans dubbelspår går sedan 15 juni 2008 i en tunnel under Tröingeberg. I "bakdelen" av Tröingeberg, jämte nyetablerade bostadsområdet Tröinge Ängar, ligger nu Falkenbergs nya station. Länstrafikens busslinje Falkenberg - Vessigebro - Ullared går genom stadsdelen.

Se även
Vinbergs socken

Referenser

Stadsdelar i Falkenberg
Kvartston

En kvartston är ett fjärdedels heltonssteg. Kvartstonen är inte vanlig i den västerländska musiktraditionen, men är det vanligaste mikrotonala tonsprånget. Jazzens så kallade blå toner anses ofta vara kvartstoner, och likaså finns det kvartstoner i äldre svensk folkmusik. Kvartstonsintervall är vanligt i arabisk musik.

Toner, stämning och intonation
Popstars

Popstars är ett TV-program som från början sändes i Nya Zeeland 1999. Popstars har sänts i olika versioner i många länder. Programmets skapare, Jonathan Dowling, låg under en längre tid i konflikt med TV-formatet Idols som man ansåg vara för snarlikt det egna programmet. Parterna gjorde dock upp i godo innan affären hann avgöras i domstol. I Sverige sändes Popstars på Kanal 5 2001-2002. Programmet skapades i Australien.

De två första säsongerna i Sverige sökte man medlemmar till nya popband och följande band bildades:
 2001 - Excellence (som fick en hit med "Need to know") - Brolle Jr
 2002 - Supernatural (som fick hitar med "Supernatural" och "Rock U")

Hösten 2002 sökte man efter en soloartist och vinnaren blev Johannes Kotschy.
Även Jamie Meyer fick efter sin medverkan skivkontrakt, trots att han inte vann tävlingen.
Martin Rolinski (sångare i Bodies Without Organs) var med och tävlade samma säsong, men åkte ut i en veckofinal. Simon Laufer, som kom på andra plats, bildade musikgruppen Simsoak.

Robert Skowronski och Sebastian Zelle från Supernatural är numera med i gruppen NEXX.

Se även 
 X Factor Sverige
 Idol

Referenser

Externa länkar 

 Officiella Popstars Germany
 Popstars at the National Film and Sound Archive
 Popstars France (casting)
 Popstar Ukraine

Musik i Nya Zeeland
Musiktävlingar
Populärmusikprogram på TV
Reality-program
TV-program i Kanal 5
Erik Uppström

Karl Erik Knut Uppström, född 28 juli 1881 i Svea livgardes församling, Stockholm, död 11 mars 1968  Lidingö församling, Stockholms län
, var en svensk kompositör och regementsmusiker. 

Erik Uppström är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm. Han var gift med skådespelaren Tyra Leijman, och far till skådespelaren Åke Uppström.

Kompositioner 
Te' dans mä Karlstatösera

Externa länkar 

Erik Uppström på Svensk mediedatabas

Noter 

Svenska kompositörer under 1900-talet
Män
Födda 1881
Avlidna 1968
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Musiker från Stockholm