kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Paul von Lettow-Vorbeck

Paul Emil von Lettow-Vorbeck, född 1870 i Saarlouis, död 1964, tysk general som försvarade Tyska Östafrika (nuvarande Tanganyika, den större av de två delarna i unionsstaten Tanzania) under första världskriget. Han var kusinbarn till Oskar von Lettow-Vorbeck.

Paul von Lettow-Vorbeck blev officer vid infanteriet 1889. Han hade deltagit i stoppandet av boxarupproret i Kina 1901 och folkmordet på hererofolket i Tyska Sydvästafrika 1904-1908. 1913 blev han chef för skyddstrupperna i Tyska Sydvästafrika och 1914 i Tyska Östafrika. 1915 befordrad till överste och 1917 till generalmajor. När första världskriget bröt ut lyckades han i Tyska Östafrika med dåligt utrustade tyska styrkor - till större delen infödingar - stå emot välutrustade brittiska soldater på upp till tjugo gånger storleken på hans armé. 

Efter två stora segrar 1914-15, däribland slaget vid Tanga övertogs en värdefull tross och Vorbeck vann sina soldaters förtroende. Genom skickligt utförd gerillakrigföring fram till 1918 vann han ytterligare segrar över bland annat den brittiske generalen Jan Smuts och undvek alla fällor som de allierade lagt ut för honom. Då Tyskland begärde vapenvila 11 november 1918 var Lettow-Vorbeck tvungen att kapitulera.

Efter kriget var han 1919-20 chef för kåren Lettow-Vorbeck av Riksvärnet och deltog aktivt i nedslåendet av kommunistupproret i Hamburg.

Han engagerade sig politiskt och satt i riksdagen för det tysknationella partiet 1928-30. Han hade kontorstjänst under andra världskriget och beundrades av bland annat Adolf Hitler själv, men Vorbeck tyckte inte om nazismen. Efter andra världskrigets slut 1945 levde Vorbeck på en pension som britterna gav honom, däribland general Smuts. 

Lettow-Vorbeck utgav bland annat Meine Erinnerungen aus Ostafrika (1920), Heia Safari (1920) och Was mir die Engländer über Ostafrika erzählten (1932).

Lettow-Vorbeck anses som en av historiens skickligste gerillakrigare. Han har någon gång jämförts med historiens skickligaste härförare som Alexander den store, Hannibal Barkas, Julius Caesar och Napoleon I.

Källor 

Tyska generaler
Personer i Tyskland under första världskriget
Tyska militärer under 1800-talet
Tyska militärer under 1900-talet
Tyska politiker under 1900-talet
Födda 1870
Avlidna 1964
Män
Personer från Saarlouis
Krumtarm

Krumtarm eller ileum kallas tunntarmens slutparti. Hos människan är den 2–4 meter lång. I dess nedre del tas vitamin B12 och gallsyror upp i blodet.

Se även 
 Ileus

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Mag- och tarmsystemet
Tunntarmen
Sissi (film)

Sissi är en österrikisk romantisk dramakomedifilm från 1955 i regi av Ernst Marischka. I huvudrollerna ses Romy Schneider, Karlheinz Böhm, Magda Schneider, Uta Franz, Gustav Knuth, Vilma Degischer och Josef Meinrad. Sissi är den första filmen i en trilogi om kejsarinnan Elisabeth av Österrike, av sin familj kallad "Sissi". Den följdes av Sissi - den unga kejsarinnan (1956) och Sissi - älskad kejsarinna (1957).

Handling 
Sissi, eller Elisabeth som hon hette, hertiginna i Bayern är bara 16 år när hon en dag träffar den unge kejsaren av Österrike, Frans Josef. De två är kusiner och lyckas smita iväg när Frans Josef är ute i skogen och jagar. Han förälskar sig genast i den glada och livliga flickan. De gifter sig och Sissi blir Elisabeth, kejsarinna av Österrike, drottning av Ungern, men Sissis nya svärmor är sträng.

Om filmen 
1931 köpte Hubert Marischka pjäsen Sissys Brautfahrt av Ernst Decsey. Tillsammans med sin bror Ernst skrev han librettot till en operett med namnet Sissy. Till musik av Fritz Kreisler hade operetten premiär på Theater an der Wien den 23 december 1932. Stycket blev en stor framgång med först Paula Wessely, sedan Hedy Kiesler och slutligen Rose Stradner i titelrollen. Den spelades ända fram till 1936 och efter kriget uppfördes stycket med Elfriede Ott och Oskar Werner i de två huvudrollerna. För den då enorma summan 160 000 dollar köpte det amerikanska filmbolaget Universal filmrättigheterna men filmen, The King Steps Out med Grace Moore och Franchot Tone från 1936, blev en flopp.

1955 bestämde sig Ernst Marischka för att spela in en långfilm om Sissy, men eftersom han inte fick filmrättigheterna skrev han om det ursprungliga materialet. Filmen blev en stor succé och Marischka gjorde snabbt två uppföljare, Sissi - den unga kejsarinnan samt Sissi - älskad kejsarinna. Filmerna om Sissi hör till de mest framgångsrika tyskspråkiga filmerna någonsin vad gäller publik. Endast det romantiska dramat Silverskogen från 1954 hade större framgångar.

Romy Schneider spelade prinsessan Sissi även i Luchino Viscontis långfilm Ludwig från 1972.

Magda Schneider, som spelade Sissis mor, hertiginnan Ludovika, var Romy Schneiders mor även i verkliga livet.

Rollista i urval 
Romy Schneider - Elisabeth, eller "Sissi"
Karlheinz Böhm - Kejsare Frans Josef
Vilma Degischer - Ärkehertiginnan Sofia, Frans Josefs mor
Erich Nikowitz - Ärkehertig Frans Karl, Frans Josefs far
Peter Weck - Ärkehertig Karl Ludvig, Frans Josefs bror
Magda Schneider - Hertiginnan Ludovika i Bayern, Sissis mor och Sofias syster
Gustav Knuth - Hertig Max i Bayern, Sissis far
Uta Franz - Prinsessan Helene av Bayern, eller "Nené", Sissis äldre syster 
Josef Meinrad - Gendarmeri-major Böckl
Richard Eybner - Postmästare i Ischl

Källor 
Stycket "Om filmen" är översatt från tyskspråkiga Wikipedia

Externa länkar 
 

Filmer 1955
Österrikiska romantikfilmer
Österrikiska historiefilmer
1955 i Österrike
Biografiska filmer om österrikiska kungligheter
Tyskspråkiga filmer
1850-talet på film
Bayern på film
Österrike på film
Studentikos stavning

Studentikos stavning är vanligt förekommande i studentikosa sammanhang och innebär en förkärlek för alternativa och tillkrånglade stavningar av allehanda ord, ofta efterliknande den ålderdomliga stavning med dekorativa inslag som rådde före stavningsreformen 1906. Den studentikosa stavningen är oftast självironisk.

Exempel
 att peta in ett h i ett ord, därhelst det passar; öl blir öhl, och en studentorkester kan heta LiTHe Blås
 att byta ut v mot fw eller fv, därhelst det passar; huvudstaden blir hufvudstaden och givetvis blir gifwetvis 
 att byta ut f mot ph; ordförande blir ordphörande och Loftet blir Lophtet
 att byta ut o mot Ø (s.k. "datornolla"), förekommer huvudsakligen bland teknologer och systemvetare; nollan blir nØllan
 att byta ut å, ä, eller ö mot ou, aa, æ, ae, oe, eu eller ø; öhl blir øhl eller möjligtvis oehl, fösare blir pheusare eller phøsare, overall blir ouverall(e); byte åt motsatt håll förekommer också, så att t.ex. overall kan bli overål
 att byta ut k och hårt c mot q eller qu; kurator blir qurator, Oscar blir Osquar, Karl blir Quarl, och en orkester kan heta Promenadorquestern
 att kasta om el i slutet på ord; exempel blir exemple, pöbel blir pöble, jubel blir juble 
 att byta ut k-ändelser mot que; gask blir gasque
 att byta ut den bestämda plural-ändelsen -na mot -ne, till exempel studentorkestrarna Phontrattarne eller Luhrarne
 vid juridisk fakultet förekommer det att § får ersätta s; en sillunch kan kallas "sillis" och skrivas som §illi§.

Varianterna kan kombineras fritt; Kräftfesten blir Quraephtphaesten, Fryksås blir Phrüxaas och läsk blir læsque.

Svensk studentkultur
Svenska
Einar Heckscher

Ej att förväxla med Carl-Einar Häckner.

Einar Heckscher, född 6 maj 1938 i Uppsala, död 18 februari 2020 i Katarina distrikt i Stockholm, var en svensk författare och översättare.

Biografi 
Einar Heckscher var son till statsvetaren Gunnar Heckscher, senare professor och partiledare för Högerpartiet, och dennes hustru Anna Britta, född Vickhoff. Han fick fyra syskon: Eva, Sten, David och Ivar Heckscher.

Heckscher drogs som tonåring till Stockholms jazzkretsar och började missbruka narkotika vid 18 års ålder. Han var på grund av sitt missbruk nära döden två gånger, men slutade då han 1974 fick en son och Lasse Bergström på Norstedts gav honom ett arbete. Han har översatt författare som T. Coraghessan Boyle, Charles Bukowski, Don DeLillo, John Fante, Elmore Leonard, Hunter S. Thompson, Irvine Welsh och John Kennedy Toole. Heckscher har även ägnat sig åt musik och var under 1970-talet sångare i proggrockgrupperna Telefon Paisa, senare Sogmusobil, och Levande Livet. Han var under en period också med i Handgjort.

Einar Heckscher var far till två barn.

Bibliografi 
 Minnen från tivoli (dikter, 1981)
 Danser bakom scenen (dikter 1986)
 Amerikanskt slanglexikon (1997)
 Essän "Soul Brother" i Ronnie Haags Om Charles Bukowski: en legend (2002)
 Huvet i hissen: låtar & drapor (2003)

Översättningar (i urval) 
 William S. Burroughs: Tjacket (Junkie) (Centerwall & Thuresson, 1967)
 Toby Young: Hopplös och hatad av alla (How to Lose Friends and Alienate People, 2003). 
 Norman Mailer: Bödelns sång (The executioner's song) (översatt tillsammans med Jimmy Hofsö, Askild & Kärnekull, 1980-1981)
 John Kennedy Toole: Dumskallarnas sammansvärjning (A confederacy of dunces) (AWE/Geber, 1982)
 Thomas Pynchon: Steg för steg: tidiga berättelser (Slow learners: early stories) (Bonnier, 1985)
 Martin Amis: Information (The Information) (Alfabeta, 1995)
 Louis-Ferdinand Céline: Kasperligan (Guignol's band) (Norstedt, 1996)
 Joseph Conrad: Mörkrets hjärta (Heart of darkness) (Lindelöw, 2006)
 Jack Kerouac: På väg (On the road) (Norstedt, 2008)
 Edward Bunker: Pojkpokerblues (Little Boy Blue) (Lindelöw, 2013)

Filmografi

Utmärkelser 
 Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris 2003

Referenser

Externa länkar 
 

 

Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1900-talet
Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från franska
Musiker inom proggrörelsen
Födda 1938
Avlidna 2020
Män
Mottagare av Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris
Musiker från Uppsala
Översättare från Uppsala
Författare från Uppsala
The Evil One

The Evil One är ett musikalbum av Roky Erickson & The Aliens som släpptes 1981. Detta sägs vara Ericksons bästa album och innehåller låtar som handlar om demoner och andra skräckvarelser. Texterna handlar mycket om gamla skräckfilmer och liknande inom det temat.

Låtlista
 Two Headed Dog (Red Temple Prayer)
 I Think of Demons
 Creature With the Atom Brain
 The Wind and More
 Don't Shake Me Lucifer
 Bloody Hammer
 Stand for the Fire Demon
 Click Your Fingers Applauding the Play
 If You Have Ghosts
 I Walked With a Zombie
 Night of the Vampire
 It's a Cold Night for Alligators
 Mine Mine Mind
 Sputnick
 White Faces

Referenser

Källor
Discogs.com

Musikalbum 1981
Amerikanska musikalbum
Navel

Navel (latin umbilicus) är det ärr på det nyfödda barnets (däggdjursungens) mage som återstår efter att navelsträngen från moderkakan tagits bort. Denna är en, i varierande grad, insjunken bit hud där man om man tittar ur rätt vinkel kan se en knut längst in. Om bukens muskler eller andra stödjevävnader är försvagade kan navelbråck bildas.

Externa länkar 
 
 

Människans fortplantning
Buken
Martin Lundström

Bo Hilding Martin Lundström, född 30 maj 1918 i Tvärliden, Norsjö församling, död 30 juni 2016 i Umeå, var en svensk längdskidåkare, som tog två olympiska guld i Sankt Moritz 1948 och OS-brons i stafetten i Oslo 1952. Efter framgångarna i Sankt Moritz 1948 blev han "Guld-Martin" med hela svenska folket, ett smeknamn som sedan följde honom genom hela livet. Han vann även VM-guld i stafett i Lake Placid 1950.

Biografi 
Martin Lundström var nummer 13 av 15 syskon. Han började tidigt att åka skidor, inte minst till skolan i Risliden, men kom inte igång med tävlingsidrott förrän han tillfrisknat efter den lungtuberkulos han drabbats av i 20-årsåldern.

Först 1945 lämnade han hembygden, arbetet i skogen och Norsjö IF och flyttade till Umeå, där han började jobba i sportaffären Monark, med "Sme-Harald" Eriksson och Gunnar Karlsson som arbetskamrater. De tre var även klubbkamrater i IFK Umeå och vann tre år i rad (1946–1948) SM-stafetten på längdskidor.

Martin Lundström vann totalt sex guld, fem silver och fem brons på Svenska mästerskapen i längdskidåkning från debuten 1941 till 1957, då han som 39-åring avslutade elitkarriären med en sjundeplats på 15 km vid SM. Han blev svensk mästare på 15 kilometer 1948 och 1952 och på 30 kilometer 1948 samt i stafett med IFK Umeå 1946–1948. I Vasaloppsdebuten 1955 slutade Lundström trea, efter segrande Sixten Jernberg.

Efter idrottskarriären startade Lundström en egen sportaffär, Martins vapen och sport, i Umeå. Åren 1959–1976 verkade han även som ordförande för IFK Umeå, och han var drivande i frågan om att slå ihop ishockeysektionerna i IFK och Sandåkerns SK till vad som 1971 kom att bli IF Björklöven. Under åren 1982–2001 tävlade han i veteransammanhang och vann då 33 VM-guld (varav sex i stafett). 2008 deltog han, nästan 90 år gammal, i veteran-SM.

Martin Lundström var sedan Ingeborg Sjöqvist avlidit 22 november 2015 och till sin bortgång Sveriges äldsta levande olympiska deltagare, och efter Durward Knowles Världens näst äldsta levande olympiska guldmedaljör.  Lundström avled den 30 juni 2016, 98 år gammal.

Familj 
Lundström gifte sig 1952 med läkarsekreteraren Gun Johansson (1922–2016). De är begravda på Norra kyrkogården på Sandbacka i Umeå.

Källor

Externa länkar
profil med bild

Födda 1918
Avlidna 2016
Män
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Olympiska guldmedaljörer 1948
Personer från Norsjö socken
Längdskidåkare från Norsjö
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska längdåkare
Svenska mästare i längdskidåkning
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Svenska olympiska guldmedaljörer
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1948
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1952
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1948 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Sverige
Världsmästare i längdåkning
Personer i Umeås historia
Längdskidåkare i IFK Umeå
Echo & the Bunnymen

Echo & the Bunnymen är ett brittiskt postpunkband bildat i Liverpool 1978 och bestod då av sångaren Ian McCulloch, gitarristen Will Sergeant och en trummaskin som bandet påstås ha kallat "Echo!". Inför sin första spelning i slutet av 1978 utökades bandet med Les Pattinson (basgitarr) och efter att ha gett ut några singlar 1979 byttes "Echo!" ut mot trummisen Pete de Freitas. När bandet nu var fulltaligt släppte man sitt debutalbum, Crocodiles (1980). Efter ytterligare fyra släppta album beslöt Ian McCulloch 1988 sig för en solokarriär, trots det fortsatte de övriga medlemmarna några år till.
Pete de Freitas dog i en motorcykelolycka 1989.

Gruppen återbildades 1997 då de släppte Evergreen.

Våren 1985 gjorde de en turné i Skandinavien där de spelade egna låtar samt covers såsom "Paint it Black", "Run Run Run", "Frictions", med flera.

Gruppen har blivit stilbildande för generationer av gitarrbaserade band såsom  Oasis och Coldplay.

Diskografi

Studioalbum 

 med låten Altamont

 (med sången "Holy Moses")

Livealbum 
1992 – BBC Radio 1 Live in Concert
2002 – Live in Liverpool
2006 – Instant Live: Fillmore – San Francisco, CA, 12/5/05
2006 – Instant Live: House of Blues – West Hollywood, CA, 12/6/05
2006 – Instant Live: House of Blues – Anaheim, CA, 12/7/05
2006 – Instant Live: House of Blues – San Diego, CA, 12/9/05
2006 – Me, I'm all Smiles
2008 – Breaking the Back of Love
2009 – Ocean Rain Live 2008
2011 – Do It Clean

Samlingsalbum 
1985 – Songs to Learn & Sing
1993 – The Cutter1997 – Ballyhoo2001 – Crystal Days: 1979–19992005 – Seven Seas2006 – More Songs to Learn and Sing2007 – Killing Moon: The Best of Echo & the Bunnymen2007 – B-sides & Live2008 – The Works (3-CD box)

 EP 
1981 – Shine So Hard1984 – The Sound of Echo1984 – Life at Brian's – Lean and Hungry1988 – The Peel Sessions1988 – New Live and Rare1997 – World Tour E.P.2000 – Avalanche2009 – Live from Glasgow''

Singlar 
(topp 40 på UK Singles Chart)
1981 - "Crocodiles" (#37)
1982 – "The Back of Love" (#19)
1983 – "The Cutter" (#8)
1983 – "Never Stop" (#15)
1984 – "The Killing Moon" (#9)
1984 – "Silver" (#30)
1984 – "Seven Seas" (#16)
1985 – "Bring on the Dancing Horses" (#21)
1987 – "The Game" (#28)
1987 – "Lips Like Sugar" (#36)
1987 – "People Are Strange" (#29)
1997 – "Nothing Lasts Forever" (#8)
1997 – "I Want to Be There (When You Come)" (#30)
1999 – "Rust (#22)
2001 – "It's Alright" (#41)

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 
 

Brittiska punkband
Musikgrupper bildade 1978
Musik i Liverpool
Brittiska musikgrupper
Gro Solemdal

Gro Solemdal född 23 september 1956 i Norge, är en norsk skådespelare. Solemdal är främst känd för sin roll som Solrun Jensen i TV-serien Hotel Cæsar.

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1956
Levande personer
Jon Erling Wevling

Jon Erling Wevling, född 1973, är en norsk skådespelare.

Filmografi 
Enligt Internet Movie Database och Svensk filmdatabas:

 (kortfilm)

 (kortfilm)

Källor 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1973
Levande personer
Hans Malmberg (pressfotograf)

Hans Henry Malmberg, född den 20 september 1927 i Solna församling, död den 1 september 1977 i Vällingby i Stockholm, var en svensk pressfotograf. Han var medlem av fotografkollektivet Tio fotografer.

Malmberg frilansade från 1948 för tidningar som Vi, Se och Stockholms-Tidningen. Han gjorde många genomarbetade fotoreportage, bland annat trycktes hans bilder från Koreakriget 1950 i Se, sammanlagt omkring femtio sidor fördelade på åtta nummer. Bland hans böcker märks Island (1951) och Dalälven – Industrifloden (1957). Samlingsvolymen Hans Malmberg: Reporter och flanör gavs ut av Rune Jonsson 1989.

Malmberg är representerad vid bland annat Moderna museet. Han är gravsatt i minneslunden på Råcksta begravningsplats.



Källor

Uppslagsverk

Noter

Externa länkar
 

Svenska fotografer
Representerade vid Moderna museet
Personer från Solna
Gravsatta på Råcksta begravningsplats
Födda 1927
Avlidna 1977
Män
Langeskovs kommun

Langeskovs kommun var en kommun i f.d. Fyns amt i Danmark. Kommunen hade  6 417 invånare (2006) och en yta på 43,45 km². Kommunen bildades vid den danska kommunreformen 1970 genom en sammanslagning av Birkende, Marslev och Rønninge socknar. Huvudort i kommunen var Langeskov. Kommunen slogs samman med Kerteminde och Munkebo kommun vid den danska kommunreformen 2007. Den nya kommunen har fått namnet Kerteminde kommun.

Källor

Tidigare kommuner i Danmark
Kerteminde kommun
Hans Dittmer

Hans Dittmer, folkbokförd Hasse Oskar Vilhelm Dittmer, född 14 juli 1929 i  Matteus församling, Stockholm, död 3 maj 2016 i Lidingö församling, Stockholms län, var en svensk filmfotograf.

Dittmer är begravd på Lidingö kyrkogård.

Regi

Filmfoto i urval

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska filmfotografer
Svenska fotografer under 1900-talet
Fotografer från Stockholm
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1929
Avlidna 2016
Män
Sranan

Sranan (även surinamesiska, taki-taki) är ett språk som talas av ungefär 500 000 invånare i Surinam där det är landets lingua franca. Det har inte erkänt som statens officiella språk..

Språket skrivs med latinska alfabetet.

Sranan är ett engelskbaserat kreolspråk med element från främst nederländska, portugisiska och olika central- och västafrikanska språk, men även med inslag av spanska, franska, olika asiatiska språk, hindi, urdu, javanesiska och mandarin.

Fonologi

Konsonanter 

Källa:

Vokaler 

Källa:

Källor 

Engelskbaserade kreolspråk
Språk i Surinam
Social kompetens

Social kompetens handlar om en individs förmåga (kompetens) att samspela med andra individer, företrädesvis med andra personer. Att fungera väl i olika sociala situationer och olika sociala grupper handlar om att i balans kunna samverka med andra individer på ett sätt som dels innebär att man fortsätter upprätthålla en god kommunikation med andra, dels inte inskränker den egna särarten eller värdegrunden.

Social kompetens förväxlas ofta med att vara utåtriktad eller pratglad. Det finns ingen exakt beskrivning av vad social kompetens är, men i enkla ordalag handlar social kompetens mycket om att kunna lyssna aktivt och ta till sig av det andra säger, att kunna tala så att andra blir intresserade och förstår, samt att visa hänsyn till andra och kunna sätta sig in i andra individers känslor.

Det är vanligt att arbetsgivare efterfrågar social kompetens bland sina anställda. Man kan utveckla sin sociala kompetens genom kunskap och att vara uppmärksam på sitt beteende. Man kan även ta hjälp av en särskild coach.

Se även 
 Emotionell intelligenskvot (EQ)
 Skamkänsla
 Självexponering
 Honour by association
 Social norm
 Socialt beteende
 Etikettregler

Referenser

Noter 

Socialpsykologi
Personlighet
Grupprocesser
Nanorör

Nanorör är en cylinderformad form av grundämnet kol, skapat av ett hoprullat grafenlager och utgör en del av nanoteknologin. Nanorören är uppbyggda av sexkantiga strukturer som bildar ett rör i en nanometers storlek i diameter. Bindningen i strukturen gör den starkare än diamant och lonsdaleit, vilket gör grafen till det starkaste existerande materialet, samtidigt som det har bättre värmeisolerande förmåga än diamant. Beroende på strukturen kan nanorören vara elektriska ledare eller halvledare. De ledande varianterna är 1000 gånger bättre än koppar, vilket tillsammans med den goda isolationsförmågan gör materialet utmärkt inom elektronik. Även som byggmaterial är det väldigt användbart eftersom det är betydligt mycket starkare och lättare än stål. Det är även lättare än bomull. De används också i en ny slags bildskärmsteknologi som kallas OLED (Organisk ljus-emitterande diod) och lyser när el går igenom dem.

Historik 

År 1991 upptäckte en japansk forskare små rör av kol som var ungefär en miljondels meter långa och en tiotal miljarddels meter i diameter, som visade sig vara starkare och styvare än något annat känt material. Dessa kolrör är oftast så små att vi inte kan se dem enskilt och deras storlek mäts därför i nanometer (nm), vilket är miljarddels meter. Måttet kan jämföras med en typisk atom som är 0,2 nm. Rören som den japanska forskaren upptäckte var alltså cirka 1000 nm långa och 10 nm i diameter.

Kemiteknik
Kol
Nanoteknik
Sagor & Swing

Sagor & Swing är en svensk duo som spelar musik i gränslandet mellan folkmusik, elektronisk musik, psykedelisk musik och progressiv rock. 

Bandet var först verksamt mellan åren 2001 och 2004 och gav då ut fyra studioalbum. Medlemmarna var Eric Malmberg (orgel, dragspel, analog synt) och Ulf Möller (trummor och slagverk). Duon var mycket inspirerad av Bo Hansson och speciellt dennes gamla grupp Hansson & Karlsson som precis som Sagor & Swing var en duo med enbart klaviatur och slagverk.

Efter nästan ett decenniums tystnad återkom bandet 2013 med albumet Botvid Grenlunds park, även det utgivet på skivbolaget Häpna. På denna skiva hade Möller ersatts på trummor av Fredrik Björling. Ett par mindre turnéer genomfördes runtom i svenska städer. I februari 2014 gjorde dock gruppen åter en rockad, där Björling ersattes med den ursprungliga trumslagaren, Ulf Möller.

26 augusti 2020 återvände Sagor & Swing med ett nytt album, denna gång på skivbolaget Zeon Light. Albumets titel är ”En musikalisk tolkning av Bröderna Lejonhjärta”, och bygger på Astrid Lindgrens roman från 1973. Även på denna skiva spelar Ulf Möller trummor.

Diskografi

Album

EP

Referenser

Externa länkar
Sagor & Swings officiella webbsida

Svenska progressiva rockgrupper
Svenska elektroniska musikgrupper
Orgel- och slagverkbaserade grupper
Svenska duogrupper