kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lugna gatan (organisation)

Lugna gatan var en utbildningsverksamhet inom Fryshuset i Stockholm. Organisationen bildades 1995 av Storstockholms Lokaltrafik (SL), Fryshuset och Vattenfestivalen, med syfte att öka tryggheten för yngre i city och i tunnelbanan. Bland annat anställdes före detta kriminella som trygghetsvärdar i olika bostadsområden och skolor för att vara ett stöd för yngre och att öka tryggheten. Verksamheten syftade även till att ge människor en andra chans in samhället genom arbete och utbildning. En förebild var den äldre organisationen Non Fighting Generation. Organisationen avvecklades hösten 2019.

I samband med gatufester och demonstrationer samarbetade organisationen med polisen för att upprätthålla ordningen.

Kontroverser 
När SVT:s samhällsgranskande program Uppdrag Granskning i december 2015 undersökte Lugna gatans verksamhet visade det sig att en del av trygghetsvärdarna arbetat kvar ute bland ungdomar trots att de var under utredning för grova brott, samt att rutinen att begära utdrag ur belastningsregistret åsidosatts i Husby. Dessutom framkom att trygghetsvärdarna använder våld när stökiga ungdomar inte lyder dem.

Enligt Lugna gatan är det endast 4–7% av trygghetsvärdarna som återfallit i brott 2009–2015, något de uppger är ett extremt gott resultat jämfört med andra återanpassningsverksamheter.

SL genomförde våren 2019 en internrevision som visade på brister hos Lugna gatan gällande drogtester och registerkontroll samt att flera personer dömts för brott medan de varit anställda av Lugna gatan eller inte uppfyllt kravet på tre års straffrihet. Efter rekommendation från Polisen, som påpekade att flera verksamma inom Lugna gatan uppvisade kriminella värderingar, sade SL upp sitt kontrakt med Lugna gatan med omedelbar verkan i oktober 2019. Utan denna uppsägning hade kontraktet gällt till maj 2020, och gällde 18 miljoner kronor om året, vilket tidigare justerats till 14 miljoner kronor.

Referenser

Se även 
 Kriminellas revansch i samhället

Externa länkar
Webbplats
Svenska ideella organisationer
Organisationer bildade 1995
Hummel International

Hummel International, dansk tillverkare av sportkläder och skor under märket Hummel. Hummel grundades i Hamburg i Tyskland 1923 men är sedan 1979 i Århus, Danmark. 
Hummel har framförallt profilerat sig inom handboll och fotboll.

Historia
Fotbollsskor under namnet Hummel började tillverkas 1923, då hade skomakaren Albert Messmer tillsammans med sin bror Michael Ludwig Messmer startade Messmer & Co fyra år tidigare, 1919. Bolaget tillverkade även skor för handboll och friidrott. Bolaget sålde fotbollsskor under namnet Hummel från Eppendorf i Hamburg. 1935 tvingas bröderna sälja bolaget efter en konkurs. Under andra världskriget förstördes fabriken och 1946 återupptogs produktionen av fotbolls- och handbollsskor utanför Hamburg. Produktionen flyttades 1956 till Kevelaer då Bernhard Weckenbrock tagit över verksamheten.

Under 1960-talet etablerade företaget sig som leverantör inom handboll. De första sponsringskontrakten skrevs inom handboll (GWD Minden) och fotboll (MSV Duisburg) 1964 respektive 1968. 1969 följde den första kollektionen av sport- och fritidskläder. Det är också nu som man tar fram humlesymbolen och börjar använda hakar längs med ärmarna. 1975 togs verksamheten delvis över av den danska importören, VN Sport ApS, som 1973 börjat sälja Hummel i Danmark och 1974 fått tillstånd att även tillverka. 1979 flyttades verksamheten till Århus och 1980 blev Jørgen Vodsgaard tillsammans med en annan delägare innehavare av bolaget som därmed var helt dansktägt. 1979-2004 var Hummel sponsor åt Danmarks herrlandslag i fotboll. Under 1980-talet följde prestigefyllda kontrakt med fotbollsklubbar, bland annat Real Madrid.

1994 gick Hummel i konkurs och togs 1999 över av Christian Stadil som tillsammans med sin far Thor Stadil som delägare vände en nedåtgående trend. Bland annat delades bolaget upp i den traditionella avdelningen för idrott och en som specialiserade sig på sportmode. Företaget har framgångsrikt lanserat retrodesignade kläder som knyter an till företagets 1970- och 1980-talsmodeller. Ett knep för att marknadsföra märket utan stora kostnader blev att skicka kläder till kändisar. 2004 var man leverantör till Danmarks OS-trupp.

Hummel är även engagerat inom sociala projekt genom CSR-projektet Company Karma. Hummel har bland annat sponsrat Afghanistans fotbollslandslag, ett fotbollsläger i Sierra Leone och ett korplag i fristaden Christiania i Köpenhamn.

Sponsring 
Dessa lag har burit/bär hummels produkter:
 Polens herrlandslag i handboll
 Rysslands herrlandslag i handboll
 Landskrona BoIS
 Danmarks herrlandslag i fotboll
 Danmarks herrlandslag i handboll
 Aston Villa FC
 Real Madrid
 Litauens herrlandslag i fotboll
 Armeniens herrlandslag i fotboll
 IF Guif
 Rhein-Neckar Löwen
 Gais
 IK Sparta

Referenser

Externa länkar 
 Hummel Internationals webbplats

Sportutrustningstillverkare
Danska klädmärken
Danska företag
Århus
Företag bildade 1923
Veruca Salt

Veruca Salt är en amerikansk rockgrupp bildad i Chicago 1993. De har gett ut fyra studioalbum och tre EP.

Historia 
Veruca Salt bildades av sångarna och gitarristerna Nina Gordon och Louise Post, trummisen Jim Shapiro och basisten Steve Lack. Gruppnamnet valde de från en av figurerna i sagan om Kalle och chokladfabriken. Gordon och Post lärde känna varandra genom en gemensam vän, Lili Taylor, och började spela musik ihop. De skrev låtar under ett och ett halvt år innan Gordons bror Jim Shapiro gick med som trummis och Steve Lack som basist.

Bandet hade bara genomfört några få shower innan Jim Powers från skivbolaget Minty Fresh Records erbjöd dem ett kontrakt. Deras första singel, "Seether"/"All Hail Me", gavs ut genom Minty Fresh Records i oktober 1994. Debutalbumet American Thighs, som släpptes i november samma år, uppnådde plats 69 på Billboard 200.

1998 lämnade Gordon bandet för att satsa på en solokarriär.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Louise Post – rytmgitarr, sång (1993–), sologitarr (2013–)
Nina Gordon – gitarr, sång (1993–1998, 2013–)
Jim Shapiro – trummor (1993–1997, 2013–)
Steve Lack – basgitarr (1993–1998, 2013–)

Tidigare medlemmar
Stephen Fitzpatrick – sologitarr (1999-2012)
Stacy Jones – trummor (1997–1998)
Jimmy Madla – trummor (1999–2005)
Kellii Scott – trummor (2005–2012)
Suzanne Sokol – basgitarr, bakgrundssång (1999–2000)
Gina Crosley – basgitarr, bakgrundssång (2000–2002)
Nicole Fiorentino – basgitarr, bakgrundssång (2006–2008)

Bidragande musiker
Michael Miley – trummor (2004–2005)
Eddie Livingston – trummor (live) (2005)
Mareea Paterson – basgitarr (live) (2003, 2005)
Solomon Snyder – basgitarr (studio) (2004)
Eva Gardner – basgitarr (live) (2005)

Diskografi 
Studioalbum 
American Thighs (1994)
Eight Arms to Hold You (1997)  
Resolver (2000) 
IV (2006)

EP 
Blow It Out Your Ass It's Veruca Salt (1996) 
Resolver sampler (2000)
Officially Dead (2003) 
Lords of Sound and Lesser Things (2005)
Veruca Salt MMXIV (2014)

Singlar
"Seether" (1994)
"All Hail Me" (1995)
"Number One Blind" (1995)
"Victrola" (1995)
"Shutterbug" (1997)
"Volcano Girls" (1997)
"Benjamin" (1997)
"Born Entertainer" (2000)
"Only You Know" (2000)

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1993
Thomas Bruce, 7:e earl av Elgin

Thomas Bruce, 7:e earl av Elgin och 11:e earl av Kincardine (Elgin i Moray i Skottland respektive Kincardine i Aberdeenshire i Skottland), född 20 juli 1766 i Broomhall, Fife, död 14 november 1841 i Paris, Frankrike, var en brittisk (skotsk) adelsman och diplomat, känd för bortförandet av marmorskulpturer från Parthenon i Aten - på engelska kallade the Elgin Marbles. Han var far till James Bruce, 8:e earl av Elgin.

Elgin var ambassadör i det osmanska riket mellan 1799 och 1803. Han var mycket intresserad av antikviteter och chockerades av de styrande turkarnas ointresse inför skulpturernas förfall. Hans motiv att flytta dem, var att bevara dem, men hans arbetare orsakade stor skada. Även på den tiden var hans handlingar kontroversiella. Elgin la ut enorma belopp, som han aldrig återfick, på att skeppa dem till Storbritannien.

Elgins tid i Mindre Asien hade kantats av personlig olycka. Han hade förlorat näsan under ett utbrott av "pest" vilket hade gjort honom ännu mindre tilldragande för sin unga fru än tidigare. På hemfärden, genom Frankrike, tillfångatogs earlen och några i hans sällskap som krigsfångar (krig hade utbrutit sedan de gav sig av hemåt) och kvarhölls i flera månader. De behandlades väl, men lady Elgin fick resa hem utan sin make och inledde en kärleksaffär med en av sina följeslagare. Då Elgin återvände till Storbritannien och inte kunde få British Museum att betala det han krävde för marmorstatyerna, stämde han hustruns älskare på ett högt belopp. Därefter gifte han om sig med en ännu yngre kvinna och bosatte sig på kontinenten. Marmorkonsten ställdes ut och köptes senare av nationen 1816.

Källor

Noter

Externa länkar
 

Brittiska diplomater
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Alumner från Paris universitet
Skotsk adel
Födda 1766
Avlidna 1841
Män
Personer från Fife
Ugglan
Grabben i graven bredvid

Grabben i graven bredvid är svensk roman utgiven 1998, skriven av Katarina Mazetti. Boken blev film som Grabben i graven bredvid och fick 2005 en uppföljare i Familjegraven. 2009 blev boken till musikal i regi av Åsa Melldahl, musik av Erik Petersen och texter av Katarina Mazetti och Åsa Melldahl.

Handling
Bonden Benny träffar bibliotekarien Desirée på kyrkogården när han besöker sina döda föräldrar för att plantera nya blommor. I graven bredvid ligger Desirées före detta man Örjan. De blir kära, men upplever samtidigt kulturkrockarna mellan akademiker och lantbrukare.

Källhänvisningar 

Skönlitteratur 1998
Svenska romaner som blivit film
Svenskspråkig skönlitteratur
Iktinos

Iktinos (även Iktious eller Ictinus) var en arkitekt verksam i mitten av 400-talet f.Kr. och som tillsammans med Kallikrates ritade Parthenon i Aten, Grekland.  

Ytterst lite är känt om Iktinos liv, den mesta informationen baseras på  Plutarchos texter.

Det mest kompletta bevarade exemplet på Iktinos arbete är Hefaistostemplet i Aten, vilket bevarats då det varit en kristen kyrka. Det är ett doriskt tempel. Iktinos antas även ha ritat Apollotemplet vid Bassae, det första kända användandet av en korintisk kolonn, och även Telesterionhelgedomen i Eleusis, en gigantisk sal som användes för de eleusinska mysterierna.

Konstnären Jean Auguste Dominique Ingres målade en scen som visar Iktinos tillsammana med lyrikern Pindaros - målningen är känd som Pindar och Ictinus och hänger på National Gallery, London.

Källor
F. E. Winter (1980) "Tradition and innovation in Doric design: the work of Iktinos", American Journal of Archaeology, Issue 4, pp 399–416.

Grekiska arkitekter
Män
Födda 400-talet f.Kr.
Avlidna okänt år
Almvik, Malmö

Almvik är ett bostadsområde i södra Malmö.

Almvik och ligger mellan motorvägen E6 och Munkhättegatan, söder om Inre ringvägen. Vid Munkhättegatan har Almvik två hållplatser för stadsbuss för linje 2. Dessa heter Högaholm och Almviksgången.

I Almvik finns inga skolor. Närmaste grundskola ligger på Lindängen. Det finns dock två förskolor, Högaholms och Almviksgårdens förskola. Det finns en liten livsmedelsbutik i området. Bebyggelsen består nästan uteslutande av bostadsrätter från 1970-talet.

Almviks punkthus (Högaholm) är bland Malmös högsta bostadshus.

Närmast Yttre ringvägen ligger Katrinetorps herrgård, från 1799.

Noter

Externa länkar 
 Bebyggelseregistrets miljöbeskrivning

Fosie
Drama (perifereiakí enótita)

Drama (grekiska: Περιφερειακή ενότητα Δράμας) är en grekisk regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 prefekturen Nomós Drámas, i regionen Östra Makedonien och Thrakien. Regiondelen har cirka 96 978 invånare (1991) och en yta på 3 478 km². Huvudstad är Drama.

Administrativ indelning 
Regiondelen är indelad i 5 kommuner. Prefekturen var indelad i 8 kommuner och ett samhälle.
 
Dimos Doxato 
Dimos Drama 
Dimos Kato Nevrokopi
Dimos Paranesti 
Dimos Prosotsani

Externa länkar 

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar
Carrie Stevens

Carrie Stevens, född 1 maj 1969 i Buffalo, New York, USA, är en amerikansk fotomodell och skådespelare. Stevens var flickvän till den i dag avlidne Kiss-trummisen Eric Carr.

Carrie Stevens var Playboys Playmate of the Month i juni 1997.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska fotomodeller
Playboy Playmates
Kvinnor
Födda 1969
Levande personer
Personer från Buffalo, New York
Achaia

För den romerska provinsen, se Achaea.

Achaia är en grekisk regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 en prefektur, på nordkusten av Peloponnesos, i regionen Västra Grekland, vid Korintiska viken. Regiondelen har cirka 331 316 invånare (2005) och huvudstaden är Patras. Den totala ytan på regiondelen är 3 271 km².

Regiondelen är indelad i fem kommuner. Perfekturen var innan 2011 indelad i 23 kommuner.

Dimos Aigialeia 
Dimos Erymanthos 
Dimos Kalavryta
Dimos Patras 
Dimos West Achaea

Historia 
''Se även Akajer, Achaiska förbundet, Achaea och Furstendömet Achaea.
Under förhistorisk tid beboddes Achaia först av jonerna och kallades då Aigialeia, men det togs sedan i besittning av achaierna och fick efter dem namnet Achaia. Det var då delat mellan tolv städer, som bildade ett statsförbund, det akaiska eller achaiska förbundet. De främsta av dessa städer var Aigion och Helike.

Källor

Externa länkar 

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar
Spelman på taket

Spelman på taket (Fiddler on the Roof) är en amerikansk musikal från 1964 av Jerry Bock (musik) Sheldon Harnick (libretto), vid urpremiären på Broadway regisserad och koreograferad av Jerome Robbins. Manuset skrevs av författaren Joseph Stein.

Musikalen bygger på Sholem Aleichems roman Tewje der Milchiger ("Tevje, mjölkutköraren", originalutgiven på jiddisch 1894; på svenska 1992 som Spelman på taket) och utspelar sig 1905 i Anatevka, en fiktiv  shtetl (judisk by) i det Judiska bosättningsområdet i Kejsardömet Ryssland. Huvudpersonen Tevje kämpar för att bevara de judiska  traditionerna gentemot döttrarnas strävan och vilja att gifta sig med män som inte valts på traditionellt sätt. Denna familjekonflikt utspelar sig mot en bakgrund av yttre oroligheter –  förföljelser av och pogromer mot judar samt politiska motsättningar i det förrevolutionära Ryssland.  Tevje förklarar att utan sina traditioner skulle de vara lika osäkra "som en spelman på taket".

Musiken har drag av klezmermusik. Den mest kända melodin är "If I were a rich man", i svensk översättning "Om jag hade pengar". 

Musikalen filmatiserades 1971 av Norman Jewison med Chaim Topol i huvudrollen.

Svenska uppsättningar

Musikalen har spelats ett flertal gånger i Sverige, med översättning av Bo-Göran Edling. Allra först sattes den upp på Stora Teatern i Göteborg (premiär 16 februari 1968), följt av uppsättningar på Stadsteatern i Norrköping (29 februari 1968) och Malmö stadsteater (28 december 1968) med Cornelis Vreeswijk i huvudrollen. Senare också på Upsala-Gävle stadsteater 1969, Stockholms stadsteater 1969, Helsingborgs stadsteater november 1979 med Nils Poppe i huvudrollen, Borlänge Musikteater 1987/1988 samt Malmö Musikteater 1997/98 med Jan Malmsjö (1997) och Mikael Samuelson (1998) som Tevje. Medverkade gjorde även Ola Salo och Helen Sjöholm. Samtidigt spelades den på Stockholms stadsteater med Tomas Bolme, Ulla Skoog och Christopher Wollter. Hösten 2011 spelades den på Dalateatern i Falun med Jan Åström som Tevje, och hösten 2016 spelades den på Uppsala Stadsteater med Lars Väringer i rollen som Tevje. Hösten 2017 spelades den på Malmö Opera. Den irländska regissören Orpha Phelan regisserade och i rollen som Tevje syntes Philip Zandén, med Katarina Ewerlöf som Golde och Oscar Pierrou Lindén som Perchik. 

Hösten 2018 spelades den av Säffleoperan med Mikael Samuelson i huvudrollen. I Augusti 2019 satte Stockholms stadsteater upp den på dansens hus med Dan Ekborg i huvudrollen. I september 2019 satte Wasa Teater upp en version i regi av Markus Virta där dockor utgjorde en stor del av ensemblen. Tevje spelades av Mats Holmqvist som nominerades till årets skådespelare i Finland för sin tolkning.

Bibliografi

Referenser

Sholem Aleichem-bearbetningar
Amerikanska musikaler
1905 i fiktion
Ryssland i fiktion
Musikåret 1964
Teateråret 1964
1964 i USA
Kultur i New York
Aitolien och Akarnanien

Aitolien och Akarnanien (grekiska: Αιτωλοακαρνανία) är en regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 en prefektur, i regionen Västra Grekland. Regiondelen har 223 188 invånare (2005) och huvudstaden är Messolonghi. Den totala ytan är 5 460 km², vilket gör regiondelen till den största till ytan i landet. Regiondelen utgörs av de historiska landskapen Aitolien och Akarnanien.

Administrativ indelning 
Regiondel är indelad i sju kommuner. Prefekturen var indelad i 29 kommuner.
 
Dimos Agrinio 
Dimos Aktio-Vonitsa 
Dimos Amfilochia 
Dimos Missolonghi 
Dimos Nafpaktia 
Dimos Thermo 
Dimos Xiromero

Externa länkar 

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar
Oswald Brodin

Otto Gerhard Oswald Brodin, född 5 januari 1914 i Halmstad,  död 7 november 1987 i Tjärstad, Kinda kommun, Östergötland, var en svensk musiker, främst trumpetare men även violinist. Han började som musikelev vid Hallands regementes (I 16) musikkår 1929 med trumpet som huvudinstrument. Brodin avlade musikdirektörsexamen 1937 och utnämndes till musikdirektör vid Skånska luftvärnskåren (Lv 4) 1943. Där spelade han in den första svenska EP-skivan med marscher med bl.a. sin egen Svensk militärmarsch. Vid denna musikkårs nedläggning samma år förflyttades han till Arméns musikkår i Linköping, från 1961 Militärmusikkåren i Linköping. Vid militärmusikens upphörande 1971 kvarstod han som kapellmästare vid Regionmusikavdelningen i Linköping, varifrån han pensionerades 1974. Han var gift med Märtha Brodin och fick sonen Göran och dottern Gerd.

Referenser

Noter 

Svenska trumpetare
Män
Födda 1914
Avlidna 1987
Svenska militärmusiker
Argolis

Argolis (gr. Αργολίδα, Argolida, i klassisk tid Ἀργολίς, Argolis), är en regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 en prefektur, i regionen Peloponnesos. Regiondelen har 108 636 invånare (2005) och huvudstaden är Nafplion. Den totala ytan på regiondelen är 2 154 km².

Historia 
Argolis var ursprungligen namnet på det av staden Argos behärskade slättlandet vid Argoliska vikens inre hörn, men kom sedermera att beteckna hela östra halvön på Peloponnesos, med Korinth, Arkadien och Lakonien till landgräns. Under de akaiska pelopidernas (Atreus, Agamemnon) och de doriska temenidernas (Feidon) dynastier intog Argolis en dominerande ställning bland de grekiska staterna, och namnet "argiver" användes ibland om grekerna i allmänhet. Men denna hegemoni gick snart under, då det gamla konungariket Argos splittrades i småstater och Sparta erövrade Peloponnesos. De mäktigaste bland städerna i Argolis var Argos, Mykenai, Tiryns, Nauplia, Troizen, Ermioni och Epidauros.

Administration
Regiondelen består av fyra kommuner. Den tidigare perfekturen hade 16 kommuner.
 
 Dimos Argos-Mykines
 Dimos Epidaurus 
 Dimos Ermionida 
 Dimos Nafplio

Källor

Externa länkar 

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar
Evros

Evros (grekiska: Έβρος) är en grekisk regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 prefekturen Nomós Évrou, i regionen Östra Makedonien och Thrakien. Regiondelen har cirka 143 791 invånare (1991) och huvudstaden är Alexandroupoli. Den totala ytan på regiondelen är 1 793 km².

Administrativ indelning 
Prefekturen var indelad i 13 kommuner. Den nya regiondelen är indelad i 5 kommuner.
 
Dimos Alexandroupoli 
Dimos Didymoteicho 
Dimos Orestiada 
Dimos Samothrace 
Dimos Soufli

Externa länkar 

Greklands regiondelar
Omvärldsbevakning

Omvärldsbevakning är en organisatorisk aktivitet att införskaffa underrättelser om omvärlden (till exempel konkurrenter och marknader) i syfte att positionera organisationen, dess produkter och tjänster. 

Society of Competitive Intelligence Professionals, SCIP, är en internationell organisation för professionella omvärldsanalytiker. SCIP definierar omvärldsbevakning som. "Ett systematiskt och etiskt program för att samla och analysera information om dina konkurrenter."
I praktiken omfattar ofta begreppet även strategisk analys av andra externa omvärldsfaktorer, som kan påverka organisationen i framtiden, till exempel politisk stabilitet, regional ekonomisk utveckling mm.

Omvärldsbevakning för att bevaka konkurrenter och marknadsförändringar är viktigt för alla organisationer. Det finns möjlighet att skapa omvärldsbevakningar via olika tjänster på nätet. Det går även att få nyheter innehållande de sökord man är intresserad av via RSS.

En omvärldsdatabas kan finnas för lagra så kallade ostrukturerade data. Det kan röra sig om allt från demografiska variabler till trender inom olika produkt- eller tjänsteområden. Begreppet omvärdsdatabas myntades 1993 av forskaren Per Frankelius. Han beskriver i boken "Företaget och omvärlden" hur man konkret förbereder och skapar en sådan databas. Syftet med all insamlad data är att, utifrån de mönster och samband som man kan hitta, göra olika former av analyser. Dessa ligger sedan till grund för att fatta strategiska marknadsbeslut.

Se även
Organiserat underrättelsearbete
Omvärldsanalys
Underrättelsetjänst
Business intelligence
Competitive intelligence

Källor

Litteratur
Ericsson, Björn. (2003). Spaning in i framtiden. Om omvärldsanalyser i kommuner. Kommentus.
Frankelius, Per. & Rosén, Carl-Gustaf. (1993). Företaget & Omvärlden. Handbok i strategisk information. Liber-Hermods.
Frankelius, Per. (2001). Omvärldsanalys. Liber Ekonomi.
Hamrefors, Sven. (2002). Den uppmärksamma organisationen: från business intelligence till intelligent business. Lund:Studentlitteratur.
Hedin, Hans, & Sandström, Björn. (2006). Företagets omvärldsradar : omvärldsanalys och fläckiga ugglor. Lund : Studentlitteratur.
Hoppe, Magnus. (2009). Myten om det rationella flödet: en studie av hur organisatorisk ledning formas genom omvärldsanalys och underrättelsearbete i kunskapsintensiva företagsmiljöer. Diss. Åbo : Åbo Akademi. Nedladdningsbar: 
Nelke, Margareta. (2006). Bevaka din omvärld. Malmö : Liber.
Pagels-Fick. Göran. (1999). Business Intelligence : Om organisation, metoder och tillämpning. Stockholm: Industrilitteratur / Danderyd: Busad.
Solberg Søilen, Klaus. (2005). Introduction to Private and Public Intelligence. The Swedish School of Competitive Intelligence. Studentlitteratur.

Externa länkar
SCIP http://www.scip.org

Ekonomi
Marknadsföring
Organisationsmetoder
Politisk verksamhet
Grevena

Grevena (grekiska: Περιφερειακή ενότητα Γρεβενών) är en grekisk regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 prefekturen Nomós Grevenón, i regionen Västra Makedonien. Regiondelen hade år 2001cirka 37 947 invånare och huvudstaden är Grevena. Den totala ytan på regiondelen är 2 291 km².

Regionen är uppdelad i två kommuner. Perfekturen var uppdelad i 15 kommuner.

Dimos Deskati 
Dimos Grevena

Se även
 Makedonien

Greklands regiondelar