kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Malmö S:t Johannes församling

Malmö S:t Johannes församling är en församling i Malmö kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Malmö kommun i Skåne län och ingår i Malmö pastorat. Församlingen är både till medlemsantal och folkmängd stiftets största.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1 oktober 1906 genom en utbrytning ur (Malmö) Sankt Petri församling och Sankt Pauli församling. Namnet var före 12 mars 1948 Sankt Johannes församling. 1969 utbröts en del av den då nybildade Eriksfälts församling.

Församlingen utgjorde till 2014 ett eget pastorat. Församlingen införlivade 2014 en del av Malmö S:t Pauli församling, Möllevången-Sofielunds församling och en del av Malmö S:t Petri församling samtidigt som andra delar av Malmö S:t Johannes församling överfördes till Malmö S:t Petri församling och Hyllie församling. Samtidigt ändrades församlingskoden från 128005 till 128006 (tidigare använt av Möllevången-Sofielunds församling) och från 2014 ingår församlingen i Malmö pastorat.

Series pastorum 
1906-1907: Sam Stadener
1907-1944: Henrik Hallenberg
1945-1948: Frithiof Bobeck
1949-1970: Allan Lind
1970-1972: Arvid Wikerståhl
1973-1976: Nils Leeb-Lundberg
1976-1998: Jarl Åkerberg
1998-2013: Per Lidbeck

Organister

Kyrkor 
Sankt Jakobs kapell
Sankt Johannes kyrka
Sankt Pauli kyrka
Sankta Maria kyrka
Sankt Matteus kyrka

Se även
Malmö stad

Källor

Externa länkar 
  Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Församlingar och pastorat i Malmö kommun
Folkrock

Folkrock är en musikgenre som kombinerar element från traditionell folkmusik med rockmusik.

Historik 
Genren kan sägas ha uppstått under mitten av 1960-talet, då grupper som The Byrds började spela Bob Dylan-låtar på ett rockigt och lite british invasion-aktigt sätt. Många andra artister tog snabbt efter konceptet och snart fanns många etablerade folkrockgrupper som The Mamas and the Papas och Buffalo Springfield på marknaden.

Det stora genombrottet fick termen i och med explosionen av brittiska grupper som med sånger och dansmelodier från folkmusiken tillförde rock i kompet och attityden. Ett av de allra största var Steeleye Span som till och med hade en egen TV-show. 

Även Beatles var inne på genren som hastigast. Deras album Rubber Soul från 1965 är det som är mest färgat av folkrock.

Folkrocken höll sig kvar som en populär genre fram till mitten av 1970-talet.

Folkpop 

Det fanns också en popigare variant av folkrock, helt enkelt kallad folkpop, där folkmusiken blandats med popiga element. Stora artister på den scenen kan sägas ha varit The Kingston Trio och Buffy Sainte-Marie. Genren har levt vidare, bland annat i olika varianter i både Balkan, Skandinavien och Spanien.

Musiker (urval) 
Nedan listas några viktigare namn inom genren. För mer kompletta listningar, se :kategori:Folkrock.

 The Band
 Bruce Springsteen
 Buffalo Springfield
 The Byrds
 Cat Stevens
 Crosby, Stills & Nash
 Crosby, Stills, Nash & Young
 Sandy Denny
 Bob Dylan
 Fairport Convention
 Jerry Garcia
 The Grateful Dead
 Jefferson Airplane
 Jefferson Starship
 Jethro Tull
 Joan Baez
 Gordon Lightfoot
 The Mamas and The Papas
 Buffy Sainte-Marie
 Joni Mitchell
 Van Morrison
 Phil Ochs
 Peter, Paul & Mary
 The Pogues
 Paul Simon
 Perssons Pack
 Runrig
 Simon and Garfunkel
 Steeleye Span
 Alan Stivell
 Richard Thompson
 Neil Young

Exempel på folkrocklåtar
"Like a Rolling Stone" – Bob Dylan
"Heart of Gold" – Neil Young
"Mr. Tambourine Man" – The Byrds
"Turn! Turn! Turn!" – The Byrds
"California Dreamin'" – The Mamas and The Papas
"Monday Monday" – The Mamas and The Papas

Referenser

Folkmusik
Rockgenrer
Möllevången-Sofielunds församling

Möllevången-Sofielunds församling var en församling i Malmö Norra kontrakt i Lunds stift. Församlingen låg i Malmö kommun i Skåne län och utgjorde ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Malmö S:t Johannes församling.

Administrativ historik

Församlingen bildades år 2002 genom sammanläggning av Möllevångens församling och Sofielunds församling och församlingen utgjorde därefter till 2014 ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Malmö S:t Johannes församling.

Kyrkor 
Sankta Maria kyrka
Sankt Matteus kyrka

Källor 

Historiska församlingar i Lunds stift
Församlingar och pastorat i Malmö kommun
Västra Skrävlinge församling

Västra Skrävlinge församling var en församling i Malmö Norra kontrakt i Lunds stift. Församlingen låg i Malmö kommun i Skåne län och utgjorde ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Fosie församling med en mindre del till Husie församling.

Församlingen omfattar främst stadsdelen Rosengård. Av församlingens invånare var 16% kyrkotillhöriga, vilket var den lägsta procentsatsen i Sverige.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 1949 utbröts en del av den då nybildade Möllevångens församling. 1969 utbröts Sofielunds församling.

Församlingen var till 1 maj 1920 i pastorat med Husie församling, före 1609 som moderförsamling, därefter som annexförsamling. Från 1 maj 1920 till 2014 utgjorde församlingen ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Fosie församling med en mindre del till Husie församling.

Organister

Kyrkor 
Västra Skrävlinge kyrka
Rosengårds kyrka

Det 1928 uppförda Västra Skrävlinge församlingshus vid Nobelvägen blev 1949 kyrka åt Möllevångens församling, efter ombyggnad 1963 under namnet Sankta Maria kyrka.

Se även
Västra Skrävlinge socken

Källor 

Historiska församlingar i Lunds stift
Församlingar och pastorat i Malmö kommun
Think Nordic

Think Nordic AS, skrivet av företaget Th!nk Nordic AS, var en norsk elbilstillverkare som grundades 1991 och begärdes i konkurs 2011. Think tillverkade elbilar med plastkaross, med produktion i Aurskog av Think Global AS. Tidigare hette företaget Pivco, men blev uppköpt av Ford Motor Company 1999. Ford blev huvudägare 1999 och investerade 150 miljoner USD på Think under den tid man var ägare. Ford bestämde sig för att dra sig ur elbilsektorn 2003. Ford sålde då Think till Kamkorp Microelectronics i januari 2003. År 2006 köpte en grupp kända norska investerare Think.

Think producerade och utvecklade batteridrivna elektriska bilar sedan 1991. Den första prototypen och föregångaren till bilen TH!NK City utvecklades år 1991. Den första TH!NK City serieproducerades från 1999 med bidrag från den amerikanska bilkoncernen Ford.

Räckvidden angavs vara 18 mil.

Referenser

Se även  
 Lista över bilmärken efter ursprungsland 
 Alfabetisk lista över bilmärken

Källor

Externa länkar  
 
 Officiell webbplats 

Norska biltillverkare
Elbilstillverkare
Elbilsmodeller
Ej längre existerande biltillverkare
Fordonsmärken tillhörande Ford Motor Company
Företag som gått i konkurs
Företag bildade 1991
Företag upplösta 2011
Bremen (förbundsland)

Bremen, officiellt Freie Hansestadt Bremen (Fria hansestaden Bremen), är ett förbundsland i norra Tyskland. Förbundslandet består av två städer, Bremen och Bremerhaven, separerade från varandra och omgivna av det större förbundslandet Niedersachsen. Förbundslandet Bremen hade 680 130 invånare vid slutet av året 2020 och är både till befolkningen och ytan, 404 kvadratkilometer, det minsta av Tysklands 16 förbundsländer.

Politik 
Bremens borgerskap är den lagstiftande parlamentariska församlingen i förbundslandet, med 84 ledamöter varav 69 från Bremen och 15 från Bremerhaven. De två städerna utgör separata stadskommuner inom förbundslandet. De 69 ledamöterna av Bremens borgerskap från Bremen utgör även stadens stadsfullmäktige på kommunal nivå, medan Bremerhaven har ett separat valt stadsfullmäktige. 

Förbundslandsregeringen, senaten, leds av Bremens borgmästare som är senatspresident, det vill säga regeringschef. Sedan 2019 leds förbundslandets regering av Andreas Bovenschulte (SPD).

Bremen har med endast två kommuner inga sekundärkommuner (Kreise) inom förbundslandet. Bremen har tre röster i Tysklands förbundsråd, som avges av den regerande koalitionen i Bremens senat.

SPD har traditionellt varit starkaste parti i Bremens politik och alla senatspresidenter sedan ockupationen efter andra världskriget har varit socialdemokrater.

Historia 
För stadens och områdets historia, se Bremen.

Fria Hansestaden Bremen konstituerades i sin nuvarande form som tyskt förbundsland efter andra världskriget. Staden Bremen tillhörde den amerikanska ockupationszonen, medan Wesermünde i nuvarande Bremerhaven tillhörde brittiska ockupationszonen från 1945 fram till 1947 och därefter den amerikanska zonen. Bremen fick sin nuvarande författning 1947 och blev ett av Tysklands förbundsländer när Västtyskland bildades 1949.

Bremens flagga 
Bremens flagga kallas ibland skämtsamt för Speckflagge eftersom den liknar bacon.

Referenser

Se även 
 Lista över städer i Bremen

Externa länkar 
 http://www.bremen.de

Bremen (förbundsland)
Bremen (olika betydelser)

Bremen kan syfta på 

 Bremen (historisk provins) – ett ärkebiskopsdöme, sedan hertigdöme, i norra Tyskland 1180–1807
 Bremens historia
 Bremen (ätt) – en av Estlands äldsta adelsätter
 HMS Bremen – ett fartyg byggt 1705
 S/S Bremen – ett fartyg byggt 1928
 6320 Bremen – en asteroid

Geografi

Mexiko 

 Bremen, Mexiko, Chiapas, Motozintla,

Tyskland 

 Bremen (förbundsland) – ett förbundsland i Tyskland 1945–
 Bremen – största staden i förbundslandet
 Bremens flygplats, flygplats,

USA 

 Bremen, Georgia, ort, Haralson County, 
 Bremen, Kentucky, ort, Muhlenberg County, 
 Bremen, Ohio, Fairfield County, 
 Bremen, Indiana, Marshall County, 
 Bremen, Maine, Lincoln County,
Verden

Denna artikel handlar om den historiska provinsen Verden. Se också staden Verden. För fartyget, se HMS Verden.
Verden var tidigare ett biskopsstift i norra Tyskland med ursprung från Karl den stores tid. Dessa areal var 408 kvadratkilometer. Idag ingår det i den tyska delstaten Niedersachsen.

Reformationen
Då reformationen började sprida sig i Tyskland, motarbetades den ivrigt av Kristofer av Braunschweig-Wolfenbüttel, som var biskop i både Bremen och Verden, men hans bror och efterträdare Georg, som också styrde båda stiften (1558-1566), tolererade den. Då efter dennes död stiften blev skilda, infördes reformationen i Verden. Det var fortfarande ett biskopsdöme, men styrdes, såsom så många andra sådana i Tyskland under denna tid, av en protestantisk biskop och ett protestantiskt domkapitel.

Verden erövras av Sverige
Efter restitutionsediktets utfärdande 1629 förbereddes i Verden som på många ställen en katolsk reaktion, men åtgärderna i denna riktning avbröts genom Gustav II Adolfs uppträdande. År 1632 besattes Verden av svenska trupper, men 1636 måste svenska regeringen överlämna landet åt hertig Fredrik av Danmark, som 1634 blivit vald till ärkebiskop i Bremen. Då krig 1643 bröt ut mellan Danmark och Sverige, tog hertig Fredrik parti för sin far, Kristian IV, mot Sverige, vilket hade till följd att den svenske generalen Hans Christoff Königsmarck 1645 erövrade både Bremen och Verden. Trots gjorda försök lyckades hertig Fredrik sedermera inte komma i besittning av de förlorade stiften, och i westfaliska freden (1648) avträddes de båda i egenskap av sekulariserade hertigdömen som rikslän till Sveriges krona.

Verden under Sverige
Redan vid den provisoriska anordningen av styrelsen i Bremen och Verden 1649 hade hertigdömena erhållit gemensam styrelse. Så blev också fallet sedan deras ställning under nödvändig samverkan med dem själva definitivt ordnats genom en av den svenska regeringen tillsatt kommission, som erhöll sin instruktion i början av 1651 och avslutade sin verksamhet sommaren 1652. Verden behöll emellertid sin särskilda förvaltning och sin lantdag. År 1712 erövrade danskarna såväl Bremen som Verden, men förpantade 1715 dessa länder till kurfursten av Hannover, och i freden i Stockholm 1719 avträdde Sverige dem definitivt till denne mot en ersättningssumma av 1 miljon riksdaler.

Verden efter den svenska tiden
År 1807 kom Verden i franskt våld, lades 1810 under franska lydriket Westfalen, men kom samma år åter till Frankrike, återgavs  1814 till kungariket Hannover och införlivades 1866 jämte Hannovers övriga besittningar med Preussen och blev en del av den preussiska provinsen Hannover. Idag ingår det i den tyska delstaten Niedersachsen.

Källor

Geografiska områden i Sveriges historia
Historiska tyska stater
Niedersachsens historia
Ugglan
Anneforsån

Anneforsån är ett vattendrag i södra Hälsingland, Ovanåkers och Bollnäs kommuner. Längd cirka 20 kilometer, inklusive källflöden cirka 35 kilometer. Högerbiflöde till Voxnan.

Anneforsån mynnar vid Fjäle vid viken Fjärden som fortsätter ut i Voxnan.

Viktigaste biflöde är Svartån och viktigaste källflöde Öjungsån.

Referenser

Vattendrag i Hälsingland
Vattendrag i Bollnäs kommun
Vattendrag i Ovanåkers kommun
Ljusnans avrinningsområde
Abmoälven

Abmoälven är en skogsälv i Arvidsjaurs kommun i mellersta Lappland. Högerbiflöde till Piteälven. Dess längd inklusive källflöden är cirka 80 km och dess avrinningsområde är 1132 km2. Älven är Piteälvens största högerbiflöde och dess näst största biflöde efter Varjisån.

Abmoälven rinner upp i sjön Ábrávrre (361 m ö.h.) och rinner först åt sydost mot Malmesjaure. Därefter, efter Moskoselet, vänder älven norrut och mynnar i Piteälven nära Trollforsarna.

Externa länkar
Karta över Abmoälvens nedre lopp
Karta över Abmoälvens läge i stort

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Arvidsjaurs kommun
Piteälvens avrinningsområde
Alsterälven

Alsterälven, även kallad Alstersälven eller Alsterån, är ett vattendrag i Värmland. 
Älvens längd är cirka 20 km, inklusive källflöden omkring 50 km. Flodområdet är cirka 350 km² och ligger helt inom Karlstads kommun. 

Älven uppkommer genom föreningar av några mindre vattendrag, bland andra Prostgårdsälven från Acksjön och Hyttälven från Mången. Den rinner genom Borssjön (70,5 m ö.h.), Molkomssjön (65 m ö.h.) och Gapern (60 m ö.h.). Från Gapern kallas den Alsterälven, och rinner söderut mot Alsters kyrka, som rundas innan Alsterälven bildar den halvmillånga sjön Alstern (52 m ö.h.). Därefter fortsätter Alsterälven ytterligare någon halvmil till tätorten Alster, där den mynnar i Sättersholmsfjärden i Vänern (45 m ö.h.).

Fallhöjden är således ringa i den egentliga Alsterälven, endast omkring 1 m/km i genomsnitt. Häftigare är den i källflödena Borssjöälven och Böckelsälven. Särskilt stor är fallhöjden i Böckelsälven, vars lutning överstiger 10 m/km. Böckelsälven avvattnar sjön Stora Böckeln (158 m ö.h.), mynnar i Borssjön och bildar via Molkomssjön Alsterälvens föregångare Norumsälven, som rinner 2 km ner till Gapern.

En stor del av Alsterälvens flodområde, inemot 15 %, utgörs av sjöar. Den största är Gapern, följd av Alstern, Molkomssjön, Borssjön och Mången. Även Stora Böckeln och Lilla Böckeln, Acksjön och Horssjön kan nämnas.

Enligt Fiskeriverket leker den rödlistade fisken asp i Alsterälven på våren.

Alsterälven i litteraturen
På Alsters herrgård föddes diktaren Gustaf Fröding vars diktning gjort Alsterns dal känt.

Källor

Externa länkar
Alsterns fiskevårdsområdesförening 
Bild på s.k. nollepaddling i Alsterälven

Vattendrag i Värmland
Vänerns avrinningsområde
Vattendrag i Karlstads kommun
Alån

Alån är en skogsälv i Norrbotten i Sverige som är cirka 70 kilometer lång, avrinningsområde 592 kvadratkilometer, varav nästan 10 procent består av sjöar. Alån rinner från sjön Långsjön i Bodens kommun och därefter upp i Slyträsket, 87 meter över havet, sedan rinner den genom den större sjön Alträsket, därefter genom Västmarkssjön, norrut en bit till Vändträsket sedan söderut igen till Mockträsket innan den slutligen mynnar i Bottenviken vid Ersnäs i Luleå kommun. 

Viktigaste forssträckan finns vid Selets bruk, där bruksområdet från 1800-talet restaurerats inklusive dammen. De viktigaste källflödena är Hattbäcken och Sjöån. Största biflöde är Bjurbäcken (Bodbäcken) från Bjursträsket, som löper ut från väster i Alån vid Alvik.
Alån kallas ofta felaktigt för Aleån den sista milen ner mot havet, men det rätta namnet är alltså Alån.

Referenser

 
Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Bodens kommun
Vattendrag i Luleå kommun
Ammerån

Ammerån är en skogsälv i nordöstra Jämtland, Strömsunds och Ragunda kommuner, känd för sitt fiskevatten. Den egentliga Ammerån är omkring 70 kilometer lång och rinner från Hammerdalssjön (302 m ö.h.) till Indalsälven, där den löper ut nära byn Ammer. För området kring älven har det inrättas ett naturreservat

Ammeråns två huvudkällflöden är Storån och Öjån, varav Storån räknas som huvudflod. Båda mynnar i Hammerdalssjön. Räknat från Storåns källa är Ammeråns längd totalt 199 kilometer. Det finns få andra biflöden, men bland dessa kan nämnas Halån, Borgan, Målån och Färsån. Ammeråns totala avrinningsområde är 3 098 km².

Ammerån har varit aktuell för vattenkraftsutbyggnad, men protesterna blev stora. Ammerån är numera istället skyddad mot vattenkraftsutbyggnad. Den del av ån som börjar vid Solbergsvattnet strax nedanför Edeforsen och fortsätter sex mil nedströms är sedan 2003 ett naturreservat.

Den största orten inom Ammeråns avrinningsområde är Hammerdal. Längs Ammerån går turistvägen Ammeråstigen.

Etymologi
Namnet, som 1645 skrevs Ambran Fluvius, är dunkelt. Att döma av bynamnet Ammer i Ragunda socken vid åns utmynning i Indalsälven är namnet ursprungligen ett femininum, Ambra. Bynamnet är tydligen en  böjningsform av ånamnet. Det skrevs 1378 (in) Ambro.

Referenser

Externa länkar 

Vattendrag i Jämtland
Vattendrag i Strömsunds kommun
Vattendrag i Ragunda kommun
Indalsälvens avrinningsområde
Andån

Andån är ett vattendrag  i mellersta Hälsingland, Ovanåkers kommun.

Längden är cirka 20 km totalt. Största biflöde är Sinderån. Andån är det största av Rösteåns biflöden och rinner upp i trakterna av Harsa (källflöde Prästvallån). Efter ett starkt forsande lopp förbi Fluren lugnar Andån ner sig, särskilt sedan den mottagit Sinderån från vänster. Sträckan nedanför Sinderån lämpar sig ån som kanotled. Slutligen mynnar Andån i sjön Lill-Rösten mellan Röstabo och Galvsbo.

Enligt Ovanåkers kommuns översiktsplan är Andån reproduktionsområde för en naturlig stam av storvuxen öring i Galvsjön. Enligt samma översiktsplan har Andåns dalgång rik lövvegetation och innehåller värdefulla växter.

Längs Andån har Länsstyrelsen avsatt ett 141 hektar stort område som naturreservat med namnet Andån.

Källor 
Länsstyrelsen, naturreservat Andån

Externa länkar 
Om Andån i översiktsplanen (under rubriken R6)
Om fiske i Andån

Vattendrag i Hälsingland
Vattendrag i Ovanåkers kommun
Ljusnans avrinningsområde
Anderstorpaån

Anderstorpaån är ett vattendrag i Gnosjö kommun och Gislaveds kommun i västra Småland. Vänsterbiflöde till Nissan. Åns längd är cirka 20 km, inklusive källflöden cirka 40 km. Ån kommer från sjön Hären och kallas i början Härydsån. Anderstorpaån rinner förbi Häryd, Tokarp, Anderstorp och Nennesmo innan den mynnar i Nissan ca 1 mil söder om Gislaved. Källflödet Götarpsån rinner upp cirka 1 mil norr om Gnosjö, väster om Granåsen (334 m ö.h.) på Sydsvenska höglandet, och strömmar söderut mot Hären förbi Götarp och Gnosjö.

Vattendrag i Småland
Nissans avrinningsområde
Vattendrag i Gnosjö kommun
Vattendrag i Gislaveds kommun
Angsjöbäcken

Angsjöbäcken (alt. Agnsjöbäcken),  vattendrag i norra Ångermanland, Västerbottens län. Högerbiflöde till Balån i Bjurholms kommun. Längd ca 10 km.

Vattendrag i Ångermanland
Vattendrag i Bjurholms kommun
Öreälvens avrinningsområde
Wildeshausen

Wildeshausen är en stad i nordvästra Tyskland med cirka  invånare, belägen vid floden Hunte. Den är en av centralorterna i distriktet Oldenburg i delstaten Niedersachsen. Trakten kring staden är särdeles rik på fornlämningar.

Historia
Wildeshausen med omkringliggande gårdar avträddes i Westfaliska freden (1648) till Sverige, vars regering lämnade det i förläning åt greve Gustaf Gustafsson af Vasaborg, och lämnades i Andra freden i Nijmegen (1679) såsom pant till furstbiskopen av Münster för 100 000 riksdaler. Från 1700 förpantades området i stället till Hannover. Staden Wildeshausen var huvudstad i amtet Wildeshausen i Storhertigdömet Oldenburg senare i Fristaten Oldenburg 1815–1933.

Referenser 

 

Kommuner och städer i Landkreis Oldenburg
Geografiska områden i Sveriges historia
Thedinghausen

är en kommun och ort i Landkreis Verden i förbundslandet Niedersachsen i Tyskland. 
Kommunen bildades 1 april 1908 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Bürgerei, Hagen och Westerwisch och utökades 1 juli 1972 när kommunerna Dibbersen-Donnerstedt, Eißel, Holtorf-Lunsen, Horstedt och Werder uppgick i  följt av Morsum 1 november 2006.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Samtgemeinde Thedinghausen tillsammans med ytterligare tre kommuner.

Historia
Thedinghausen var ett amt beläget på vänstra stranden av floden Weser, omkring dess biflod Eyter, som i westfaliska freden 1648 tillföll Sverige, men förlorades igen vid freden i Celle 1679 till huset Lüneburg och senare till Hertigdömet Braunschweig.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Verden
Geografiska områden i Sveriges historia
Ugglan
Neukloster

Neukloster är en stad i distriktet Nordwestmecklenburg i delstaten Mecklenburg-Vorpommern i nordöstra Tyskland med omkring  invånare.

Staden ingår i kommunalförbundet Amt Neukloster-Warin tillsammans med kommunerna Bibow, Glasin, Jesendorf, Lübberstorf, Passee, Warin, Zurow och Züsow.

Historia 

Under 1100-talet fanns en tysk borg och en ort på nuvarande stället av Neukloster, som kallades ”Kussin”. Orten omnämndes första gången år 1170. År 1219 flyttade ett benediktinkloster (St. Maria im Sonnenkamp) från orten Parchow till Kussin. Därför kallades orten Neukloster (svenska: nya klostret). Vid grundandet erhöll nunneklostret egna landerier och några ekonomiska rättigheter av Henrik Burwin I av Mecklenburg. År 1362 tillhörde 30 byar, fyra gårdar och 16 kvarnar klostret. Klostret sekulariserades efter tyska reformationen år 1555.

Efter trettioåriga kriget
I westfaliska freden 1648 avträddes amtet Neukloster jämte amtet Poel och staden Wismar till Sverige och bildade guvernementet Wismar. År 1654-1689 utgjorde det en del av drottning Kristinas underhållsländer och lämnades 1803 tillsammans med Wismar och Poel av Gustav IV Adolf på 100 år som säkerhet till hertigen av Mecklenburg-Schwerin för ett lån. Bruttoinkomsterna av Neukloster uppgick under den svenska tiden till något över 3 000 riksdaler. Genom avtal mellan Sverige och Mecklenburg, träffat i Stockholm den 20 juni 1903, upphörde den i Malmö 1803 stadgade återlösningsrätten till Wismar med område.
Vid slutet av 1800-talet utvecklade sig ekonomien i staden och år 1887 anslöts Neukloster vid järnvägslinjen mellan Wismar och Karow (nedlagd 1998).

Staden fick sina stadsrättigheter år 1938.

Befolkningsutveckling
 Befolkningsutveckling  i Neukloster

Källa:,,
,

Kommunikationer 
Neukloster ligger söder om motorvägen A 20 (tyska: Autobahn). Påfarten (Neukloster ) till A20 finns  två kilometer nordost om staden. Ytterligare har staden en förbindelse till förbundsvägen B 192 (tyska: Bundesstraße) (från Zurow till Neubrandenburg), som är belägen tre kilometer väster om ortskärnan.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Nordwestmecklenburg
Mecklenburg