kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1880-talet

Detta årtionde kallas inom svensk litteraturhistoria för Åttiotalet.
1880-talet är det decennium som inleddes med 1 januari 1880 och avslutades med 31 december 1889 - icke att förväxla med det kalenderdecennium som inleddes med 1 januari 1881 och avslutades med 31 december 1890.

Händelser 
 Emigrationen från Sverige till Nordamerika, vilken börjat på allvar under 1860-talet, kulminerar.
 1884: Internationella Meridiankonferensen (International Meridian Conference) i Washington D.C. anordnad för att fastställa jordens nollmeridian.

 1884-1885: Berlinkonferensen då Västvärlden delar upp Afrika.
 1886 - Coca Cola bildas i USA.
 1888- okänt Jack the Ripper härjar i Whitchapel i östra London.
 Majoriteten av Afrika är uppdelat mellan Europeiska världsmakter.

Födda 
 17 juli 1883 - Mauritz Stiller, regissör, skådespelare och manusförfattare.
 18 juni 1882 - Igor Stravinskij, tonsättare, pianist och dirigent.
 1889 - Adolf Hitler, österrikisk ledare över Nationalsocialistiska partiet i Tyskland
 1889 - María Capovilla, sista överlevande personen från 1880-talet

Avlidna 
19 april 1882 – Charles Darwin, brittisk biologiforskare.
31 juli 1886 – Franz Liszt, ungersk kompositör.

Externa länkar
Emigration

Emigration (lat. emigratio 'utvandring', av emigro 'utvandra'), utvandring, innebär att lämna ett land, en plats eller område för en lång tid framåt. Utvandringen ifrån Europa till USA under främst 1800-talet kan ses som klassiskt exempel på emigration i en stor skala. Emigration kan även betyda att "gå ur sin nutid". Emigration används ofta i förhållande till begreppet immigration som syftar på invandring till ett land eller område. Den delas oftast upp i två delar, dels om den är positiv migration (befolkningen har ökat i ett land) eller negativ migration (befolkningen har minskat i ett land) på grund av detta. 

Begreppet används även inom biologin för att beskriva djur som rör sig mellan avlägsna områden beroende på årstid, exempelvis för olika sorters flyttfåglar.

Emigration och push- och pull-faktorer 
Enligt en teoribildning etablerad av Lee 1966 finns det push- och pull-faktorer som påverkar människors val att emigrera från ett område till ett annat. Medan pushfaktorer är negativa förhållanden i ursprungsområdet som vill få migranter att flytta därifrån (man vill ifrån något negativt), så är pullfaktorer positiva förhållanden i destinationsområdet som lockar dit migranter (man vill till något mera positivt). Exempel på push-faktorer kan vara ekonomisk misär, social instabilitet eller att landet befinner sig till exempel i inbördeskrig, medan pull-faktorer kan vara sökande efter bättre jobb, möjligheter till utbildning och utveckling alternativt en mer inkluderande kultur.

Se även 
 Asyl
 Exil
 Deportation
 Diaspora
 Emigrationen från Sverige till Nordamerika
 Flykting
 Fri rörlighet för personer
 Invandring
 Migration
 Nettoflyttning
 Sveriges invandring och utvandring

Referenser 

Demografi
Migration
Nationella befolkningsgrupper i förskingring
Krona

Krona kan syfta på:

 Krona (huvudprydnad) – en konstfullt smyckad huvudbonad, vanligen använd för att uttrycka viss värdighet
 Brudkrona – en huvudbonad som bärs antingen av bruden, eller såväl brud som brudgum, på ett kristet bröllop
 Rangkrona – ett heraldiskt element som visar vapnets ägares status
 Krona (valuta) – namnet på valutan i flera länder
 Krona –  ett mynts eller medaljs framsida, se Åtsida 
 Tandkrona – en del av en tand
 Krona (växter) – övre delar av en växt (blomma eller träd)
 Borrkrona – del på maskin för borrning där borret fästs
 Odödlighetens Krona – som symboliseras av en ring av stjärnor
 Ljuskrona – armatur för belysning

Se även
 Crona
Kronan
Korona
Corona
Java (olika betydelser)

Java kan syfta på:

 Javakaffe –  en kaffesort odlad i Indonesien
 Java (programspråk) – ett objektorienterat programspråk
 Java Virtual Machine –  ett program som "kör" program skrivna i Java
 Javascript – ett prototyp-baserat skriptspråk

Geografi

Georgien 

 Dzjava, Mtscheta-Mtianeti,

Indonesien 

 Java, en av Indonesiens öar,

Sydafrika 

 Java (kulle), Fristatsprovinsen, Thabo Mofutsanyana District Municipality,

USA 

 Java (ort), South Dakota, Walworth County,

Se även 
 Jawa
Ryttare

Ryttare är en person som rider på en häst. I militära sammanhang har ryttare framförallt funnits inom armén i truppslag som kavalleriet och dragonerna.

Alla kommandon som en ryttare ger hästen vid ridning kallas hjälper. Dessa är skänklar och sporrar, händer, vikthjälper, spö, röst och tungslag. Vid dressyrtävling är inte röst- eller spöhjälp tillåten. Man får inte heller, under själva programridningen under dressyrtävling, berömma hästen, varken med röst eller så kallade "strykningar", ett sätt att med handen stryka hästen på halsen eller över mankammen. Spöhjälp används främst för att förstärka skänkelhjälper, "sidvärts" (bland annat skänkelvikning eller skolorna (öppna och sluta)) eller för att få hästen att bli mer framåt/få mer energi i sina rörelser.

Se även 
 Hästhållning

Källor 
Kgl Maj:t Ridinstruktion. Stockholms slott den 12 september 1930. Carl Ekman.

Externa länkar

Ridkonst
Mazurka

Mazurka är från början en polsk folkdans (numera nationaldans), av samma ursprung och liknande rytm som den svenska åttondelspolskan (3/4-takt). Mazurkan som sådan har även senare kommit in i den svenska folkmusiken, men klassades som populär sällskapsdans främst på 1800-talet.

Mazurkan har även vunnit inträde i den klassiska musiken, särskilt hos Frédéric Chopin, född i hertigdömet Warszawa.

Även känd ifrån barnvisan ”Här dansar Herr Gurka”.

Se även 
 Polsk dans
 Polska (dans)
 Polonäs

Europeisk folkmusik
Folkdanser
Polonäs

Polonäs (efter polonais, femininum polonaise, franska för "polsk") är från början en polsk folkdans i 3/4-takt; dess ursprung är en långsam fördans i 4/4-delstakt till en snabb efterdans, som senare blev mazurkan.

Polonäsen har gemensamt ursprung med den svenska sextondelspolskan och fram till 1700-talet lät den ungefär likadant. Från Frédéric Chopin och framåt fick den en högtidligare stil, som sedan blivit normerande i den klassiska musiken. Hugo Alfvéns "Festspel" är till exempel en polonäs.

I delar av Sverige och Finland är polonäser vanliga i spelmansmusiken.

Se även 
polsk dans
polonesse
polska (dans)
serra (dans)

Europeisk folkmusik
Folkdanser

no:Polonaise
Ebba Atterbom

Ebba Gustava Augusta Atterbom, född 19 januari 1868 i Gryt, Södermanlands län, död 23 augusti 1961 i Göteborg, var en svensk översättare. Hon var sondotter till Per Daniel Amadeus Atterbom.
 
Ebba Atterbom översatte från italienska, engelska, norska och danska och gjorde bland annat 1921 den första översättningen av James Joyce Ett porträtt av konstnären som ung (A portrait of the artist as a young man). För det mesta ägnade hon sig dock åt dåtidens populärlitterära författare, såsom norrmannen Sven Elvestad (mera känd under pseudonymen Stein Riverton). Hon har också översatt svensk litteratur till italienska, bland annat Sophie Elkan och Per Hallström.

I James Joyces Finnegans Wake finns följande ordlekande rader om Ebba Atterbom:
At Island Bridge she met her tide.
Attabom, attabom, attabombomboom!
The Fin had a flux and his Ebba a ride.
Attabom, attabom, attabombomboom!
We're all up to the years in hues and cribies.
That's what she's done for wee!
Woe!

Ebba Atterboms familj bodde i hennes ungdom grannar till Sophie Elkan. De båda kvinnorna utvecklade en varm vänskap och företog bland annat ett flertal resor tillsammans i Europa.  

Ebba Atterbom är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Översättningar (urval) 
 Anna Tengström: Marghit (Margit: en saga för ungdom) (Torino, 1899)
 Grazia Deledda: Elias Portolu: en berättelse från Sardinien (Elias Portolu) (Wahlström & Widstrand, 1903)
 H. G. Wells: Nya världar i stället för de gamla (New worlds for old) (Geber, 1910)
 Edith Wharton: Hans öde (Ethan Frome) (Skoglund, 1925)
 Johan Falkberget: En jarlaättling (Av Jarleæt) (Åhlén & Åkerlund, 1926)
 Ernest Raymond: Damaskusporten (Damascus gate) (Lindblad, 1944)

Källor 
 Eva Helen Ulvros: Sophie Elkan: Hennes liv och vänskapen med Selma Lagerlöf, Historiska Media, Lund, 2001, , (kapitlet "En ny livsväg").

Noter

Vidare läsning 
 
 

Svenska översättare under 1800-talet
Översättare från engelska
Översättare från italienska
Översättare från norska
Översättare från danska
Översättare från svenska
Personer från Gryts socken, Södermanland
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1868
Avlidna 1961
Kvinnor
Det finns djup i Herrens godhet

Det finns djup i Herrens godhet är en psalm av Britt G. Hallqvist 1970 efter Frederick William Faber. Texten är hämtad ur Efesierbrevet 1:7. Från början fanns ingen refräng utan fyra kortare strofer, men slutligen blev andra strofen ("Det finns underbar förlossning") omkväde till de övriga. Psalmen uttrycker en stark framtidstro grundad på "Herrens godhet" och "det blod som göts en gång". Sista strofen är en bön om att få vara med och bygga broar till framtiden. Psalmen sjungs i många olika sammanhang. Den används till exempel ofta på begravningar (förmodligen mycket beroende på raderna "det finns glädje bortom graven").

Melodin förmodligen tysk känd från Paderborn år 1765, (F-dur, 3/4), samma som till Herre, se vi väntar alla. I Herren Lever 1977 är koralsatsen skriven av Harald Göransson.

Publicerad i
Herren Lever 1977 som nummer 927 under rubriken "Framtid och hopp".
Den svenska psalmboken 1986, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 som nummer 285 under rubriken "Tillsammans i världen".
Sångboken 1998 som nummer 11. 
Den finlandssvenska psalmboken Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland, 1986 som nummer 274 under rubriken Guds nåd i Kristus.

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Hansestad

En Hansestad eller Hansastad (tyska Hansestadt) var en stad som var medlem i Hansan. Några av de mest betydande var Lübeck i Tyskland,  Riga i nuvarande Lettland,  Danzig (Gdańsk) i nuvarande Polen och Reval (Tallinn) i Estland.

Hansestäder (i äldre handlingar ofta bara "städerna") var alla nordtyska handelsstäder, vilka direkt eller indirekt deltog i den tyska utrikeshandeln på Nord- och Östersjön, alltså inte bara de omedelbart vid sjön belägna, utan även många städer långt inne i landet, om de var av betydelse för varuhandeln utmed de stora flod- och landsvägarna till Nord- och Östersjön. Till Hansan hörde däremot inte sådana städer, som drev handel endast med varor, som omsattes bara inom Tyska rikets gränser eller som drev handel med utlandet annorlunda än sjöledes.

Alla hansestäder hade åtminstone någon del i de hanseatiska privilegierna i utlandet. Deras medborgare hade rätt att besöka de hanseatiska kontoren i utlandet och där upprätta handelsförbindelser med de infödda. Alla dessa städer tillhörde även Hansan som politisk organisation eller den så kallade Kölnkonfederationen, var skyldiga att rätta sig efter de beslut, som fattades av förbundets representation, hansedagarna, och var berättigade eller egentligen skyldiga att delta i de representativa mötena.

Av praktiska skäl har aldrig alla städer, som hörde till förbundet, varit representerade på hansedagarna. Då representationsplikten var mycket dyrbar, sköttes den av de större och rikare, vilkas ombud handlade efter instruktioner, som beslutits i samråd med de mindre. Antalet städer, som på en gång tillhört hansan, är svårt att bestämma, då medlemskap av förbundet var beroende på rent faktiska och föränderliga omständigheter. Upphörde en stad med den art av handelsrörelse, som var förutsättning för medlemskap i förbundet, utgick den utan vidare ur detsamma. Att offra något för bevarande av privilegier och förmåner, som var utan betydelse för staden, hade ju varit orimligt. 

Började åter en ny stad med en sådan handelsrörelse, som gjorde den intresserad av de hanseatiska privilegierna, kom dess borgare utan vidare i åtnjutande av åtminstone en stor del av desamma, och därmed inträdde staden även med avseende på skyldigheter i förbundet. En formell upptagning i förbundet torde ha kommit i fråga endast efter föregående uteslutning (Verhansung). Antalet städer, som någon gång varit självständigt representerade på hansedagarna, uppgår till mellan 80 och 90.

Alla dessa städer har dock aldrig närvarat på en och samma hansedag. I regel sände de från mötesplatsen mera avlägsna kretsarna ombud för en eller två städer. Endast om saken var av mycket stor vikt för någon krets eller mötet hölls på en synnerligen bekvämt belägen ort, deltog även de mindre städerna i hansedagarna, vilka i genomsnitt inte torde ha varit besökta av ombuden för mer än ett tio-tjugotal städer.

Hansestäder 
Följande städer i Tyskland har i dag den officiella titeln Hansestadt:

Se även
 Hansan
 Fristat
 Stadsstat
 Riksstäder
 Stadsprivilegium
 Marknadsplats
 Köping (administrativ enhet)

Källor 

 
Handelskompanier
Östersjöregionen
Stad
Yasuo Kobayashi

Yasuo Kobayashi, född 1936, är en japansk aikidoinstruktör av den generation som tränat direkt under aikidons grundare, Morihei Ueshiba. Kobayashi har åttonde dan i organisationen Aikikai sedan 1990, och bär titeln shihan. Han är en framstående instruktör och organisatör inom Aikikai, den största och äldsta aikidoorganisationen. 

Kobayashi började träna på Aikikai Hombu dojo 1954, och öppnade sin första egna dojo (aikidoklubb) 1969. Han har en serie på över 80 klubbar under namnet Kobayashi Dojo under sina vingar, främst i Tokyoområdet. 

Kobayashi har en intensiv och vänligt varm metod att instruera. Bland annat detta har gjort att en mängd klubbar inom och utom Japan anlitar honom som instruktör. Kobayashis pedagogiska metod för att instruera barn, ursprungligen framtagen av honom tillsammans med Koichi Tohei, har mycket gott rykte.

Kobayashi Dojo har en omfattande uchideshi-verksamhet, ett system för inneboende elever att på heltid utbildas till professionella instruktörer enligt gammal tradition. Genom detta har flera tongivande instruktörer såväl i Japan, Sverige och internationellt utvecklats och driver inte sällan egna anslutna dojos i sina respektive länder.

Sedan 1977 besöker Kobayashi Sverige regelbundet för att instruera på läger, främst är det aikidoklubben Iyasaka i Stockholm som bjuder in honom för att undervisa. Denna klubb är, liksom Eksjö Budoklubb och Aikido Kobayashi Dojo Göteborg, anslutna till Kobayashi Dojos officiella nätverk.

Hans son Hiroaki Kobayashi har efter sin far axlat rollen som dojo-cho, chef för Aikido Kobayashi Dojo, och Yasuo Kobayashi har istället tagit titeln Soshihan.

Källor 
 Aikido av Stefan Stenudd, andra omarbetade upplagan från 1998

Noter

Externa länkar 
 Aikido Kobayashi Dojo

Japanska aikidoutövare
Födda 1934
Män
Levande personer
Personer från Tokyo
WP:Projekt Japan
Eos

Eos är gryningens eller morgonrodnadens gudinna i grekisk mytologi och enligt denna är det hennes tårar som bildar daggen när de faller på jorden. Hon var dotter till titanerna Theia och Hyperion, syster till Selene och Helios. Hennes flörtiga personlighet fick Afrodite att anklaga henne för nymfomani. Eos var gift med Astraios, och tillsammans fick de sönerna tillika vindgudarna Anemoi (Boreas, Euros, Notos och Zefyros), och dottern Astraia. 

Eos misstag var att fatta tycke för Ares och straffet blev att hon var tvungen att nöja sig med Tithonos, en vanlig dödlig. De fick två barn tillsammans, Memnon som dödades i det trojanska kriget av Akilles och Emathion som dödades av Herakles. Eos bad Zeus göra hennes nya man odödlig men hon glömde att be om sin mans eviga ungdom, så han blev bara äldre och äldre, dock fattade de andra gudarna empati för Eos och gjorde Tithonos till en cikada.
Så medan Eos gråter finns det aldrig brist på morgondagg.

Den romerska motsvarigheten till Eos är Aurora.

Referenser 

Gudinnor i grekisk mytologi
Ate

För asteroiden, se 111 Ate.

Ate var skuldens och dårskapens gudinna i grekisk mytologi. Enligt Hesiodos var hon dotter till Eris och syster till Anomia. Enligt Homeros Iliaden var hon äldsta dotter till Zeus, med okänd moder.

Shakespeare nämner Ate i Julius Caesar, med raderna:
"Och Caesars vålnad, glupsk i hämndbegär -
Med Ate vid sin sida, eldröd kommen
Ifrån Tartaren – nalkas dessa länder
Och med en hövdings stämma ropa: ”Mord!”
Och släppa krigets galna hundar lösa, …"

Referenser

Gudinnor i grekisk mytologi
Dionysios

Dionysios, Dionysos eller Dionysius kan syfta på:

 Dionysios Areopagita – ett antal kristna texter från 500-talet
 Dimos Dionysos – en kommun i Grekland

Personer
 Dionysius (–268), en påve och ett helgon i katolska kyrkan
 Dionysios av Alexandria (–265), biskop, teolog och helgon
 Sankt Dionysius (–252), franskt helgon
 Dionysius Exiguus (470–540/560), munk som beräknade den kristna tideräkningen
 Dionysius I av Portugal (1261–1325), portugisisk kung   
 Dionysios den äldre (430–367 f.Kr.), en tyrann i Syracusa
 Dionysios den yngre (397–337 f.Kr.), tyrann i Syracusa
 Dionysius Beurraeus (1500-talet–1567), svenskt riksråd
 Peter Dionisius (–1604+), svensk-tysk arkitekt
 Dionysios av Fokaia (400-talet f.Kr.), grekisk amiral vid slaget vid Lade 
 Dionysios från Halikarnassos (~60–~7 f.Kr.), grekisk historiker

Se även 
 3671 Dionysus – en asteroid
Dionysos – en av olymperna enligt grekisk mytologi.
Dionysia – religiös festival i antikens Aten till guden Dionysos ära.
Dionysosvivesläktet (Dionysia), ett växtsläkte.
Hefaistos

Hefaistos var i grekisk mytologi smideskonstens gud, som härskade över elden och vulkanerna. Han avbildas med smidesverktyg; hammare, städ och tänger, som kännetecken. Genom sin yrkesskicklighet och fredliga natur vann han allmänt gillande i hela Grekland. Han var son till Hera och make till Afrodite. Han motsvaras i romersk mytologi av Vulcanus.

Beskrivning
Hefaistos avbildades som vanskapt och låghalt. När han föddes kastade Hera ned honom från Olympen i förskräckelse. Han hamnade i vattnet och togs om hand av havsnymfen Thetis på ön Lemnos. När han vuxit upp fick han en smedja på ön, och började smida smycken och vapen. Hefaistos tillverkade bland annat vackra smycken till olika gudinnor. De tolv gudatronerna och Akilles rustning är också hans skapelser.

Han hämnades på sin mor Hera genom att smida en gyllene tron åt henne, i vilken hon fastnade då hon satte sig. För att lura Hefaistos att befria Hera lockade Zeus upp honom till Olympen med hjälp av vinguden Dionysos berusande krafter. 

I en annan version av myten tog Hefaistos Heras parti i ett av hennes gräl med Zeus. Zeus blev så vred att han slet bort ett av Hefaistos ben (därav hans vanskapthet) och kastade ner honom från Olympen.

Afrodite ägnade sig knappt åt sin man, utan hade istället en rad affärer med olika älskare.

Tillsammans med sin andra hustru Aglaia hade Hefaistos de fyra döttrarna Eukleia, Euthenia, Eupheme och Philophrosyne.

Släktskap

Se även
2212 Hephaistos

Referenser
Smålandsposten

Smålandsposten är en dagstidning som ges ut i Kronobergs län med huvudkontor på Linnégatan 2 i Växjö, utgiven sedan 1866. Den ingår i koncernen Gota Media.

Kristina Bingström blev i februari 2019 tidningens första kvinnliga chefredaktör. 

Tidningen står fri från något politiskt parti men betecknas som moderat. Smålandsposten säger sig verkar för "kristna värderingar, konservativ ideologi i förening med liberal idétradition samt för näringsfrihetens och äganderättens bevarande".

Historik
Frans Johan Munther och Carl Lundgren grundade tidningen 1866. Tidningen hade därefter olika ägare fram till 1898 när familjen Göthe klev in bland ägarna och snart kom att äga hela tidningen.

Tidningen såldes 1975 till stiftelsen Barometern, som ägde Kalmar-tidningen Barometern, och ingår därför sedan 2003 i tidningskoncernen Gota Media AB som ägs gemensamt av stiftelsen Barometern och stiftelsen stiftelsen Tore G Wärenstam (fd utgivare av Borås Tidning).

Chefredaktörer
Frans Johan Munther, 1866-1872
Hjalmar Ekerot, 1873-1877
Axel Victor Forsberg, 1877-1890
Alfred Hedenstierna, 1890-1898
Axel Forsberg, 1898-1906
Albert Ljunggren, 1906-1918
Axel Bayard, 1918-1934
Gunnar Franzén, 1934-1966
Lars-Erik Melldahl, 1967-1970
Tore Zetterberg, 1970-1982
Kjell Göthe, 1983-1989
Kjell Svensson, 1990-1996
Ulf Johansson, 1997-2005
Claes Göran Hegnell, 2005
Lars Johansson, 2005-2007
Magnus Karlsson, 2007-2019
Kristina Bingström, 2019-

Referenser

Externa länkar
 Smålandspostens webbplats

Dagstidningar startade 1866
Svenska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Erik Wästberg

För artiklar om andra personer med liknande namn se Erik Westberg (olika betydelser).

Erik Wästberg, född 13 maj 1905 i Fjäle, Bollnäs socken, död 24 december 1954 i Stockholm, var en svensk publicist och chefredaktör.

Biografi 
Erik Wästberg var son till byggmästare Olof Wästberg och Helena, född Eriksson. Han studerade vid Uppsala universitet 1924−1927, och blev därefter verksam som journalist vid Nya Dagligt Allehanda (NDA). Han lämnade 1935 för några år denna tidning och arbetade en kort tid vid Idun och därefter 1935–1938 för Vecko-Journalen. Samtidigt var han 1935–1942 redaktör för Järnhandlaren. Från 1938 var han åter knuten till Nya Dagligt Allehanda, från 1942 som dess chefredaktör. 1940 var han även redaktör för På vakt.

När NDA efter en ekonomisk kris 1944 köptes upp av Dagens Nyheter och lades ner, övergick han till en tjänst som medarbetare vid Svenska Dagbladet. Vid sidan av sin publicistiska verksamhet var Wästberg VD för Rekolid och styrelseledamot i flera andra bolag inom tillverkningsindustrin. 

Wästberg gav ut några böcker, däribland Gustaf Dalén – En stor svensk (1938), Skördetid (1955) som är en samling kåserier som publicerats i Svenska Dagbladet, och Hur svenska folket lever (1941) som är en sociologisk studie av Sverige.

1932 gifte sig Wästberg med Greta Wästberg, född Hirsch (1912−2006), dotter till direktör Erik Hirsch och Lisa, född Sachs och syster till Margot Höjering. Erik Wästberg var far till Per Wästberg, Olle Wästberg och Lena Billing.

Referenser

Källor 
Vem är det 1953
Libris

Födda 1905
Avlidna 1954
Svenska chefredaktörer
Svenska journalister under 1900-talet
Män
Personer från Bollnäs socken
1749

1749 (MDCCXLIX) var ett normalår som började en onsdag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Juli 
9 juli – Bosättningen Halifax grundas i Nova Scotia.

Okänt datum 
Fördrag sluts mellan Sverige och Danmark sedan Adolf Fredrik lovat att avstå sina anspråk på Holstein-Gottorp.
Tabellverket (föregångaren till Statistiska centralbyrån) inrättas av astronomen Pehr Wilhelm Wargentin, varigenom Sverige får världens första befolkningsstatistik.
Av försvarsskäl beslutar den svenska regeringen att Landskrona skall flytta söderut. Den medeltida staden rivs och den nya staden anläggs, av Carl Hårleman, på Gråen.
En ny lag stadgar att stockholmarna skall sätta upp gatlyktor och hålla dem tända under en viss tid av dygnet på vinterhalvåret.
Carl von Linné företar en forskningsresa till Skåne.

Födda 
2 januari – Carl Gustaf Nordin, språkvetare, politiker, biskop.
14 januari – James Garrard, amerikansk politiker, guvernör i Kentucky 1796–1804.
29 januari – Kristian VII, kung av Danmark och Norge 1766–1808.
10 mars – Lorenzo Da Ponte, italiensk författare.
24 mars – Ulla von Höpken, svensk grevinna. 
11 april – Adélaïde Labille-Guiard, fransk konstnär.
29 april – Adolf Fredrik Munck, svensk hovman under Gustav III.
15 maj – Levi Lincoln, amerikansk politiker (demokrat-republikan).
17 maj – Edward Jenner, brittisk läkare, smittkoppsvaccinationens uppfinnare.
15 juni – Georg Joseph Vogler, tysk kompositör.
28 augusti – Johann Wolfgang von Goethe, tysk författare.
17 november – Nicolas Appert, fransk uppfinnare

Avlidna 
11 maj – Catharine Trotter Cockburn, brittisk romanförfattare, dramatiker och filosof.
10 september – Émilie du Châtelet, fransk matematiker, fysiker och författare.
9 november – Johan August Meijerfeldt d.ä., svensk militär och greve samt tillförordnad kanslipresident 1719–1720.
4 december – Claudine Guérin de Tencin, fransk politisk salongsvärd

Referenser

Fotnoter

Externa länkar