kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kolloid

Denna artikel handlar om kolloider inom kemi. För kolloider inom medicin, se kolloid (medicin).

En kolloid (gr. kolloid, "lim") är ett system där ett ämne är finfördelat (dispergerat) i ett annat, och det finfördelade ämnets partiklar har åtminstone i någon dimension en storlek mellan en nanometer och en mikrometer. De olika faserna kan ha samma eller olika aggregationstillstånd (fast, vätska och gas). Varje kombination har ett eget namn (se tabellen nedan), gas finfördelat i vätska heter till exempel skum. Begreppet kolloid infördes 1861 av den skotske kemisten Thomas Graham. 

De dimensioner som kolloida partiklar har bildar ett dunkelt område inom kemin och fysiken. Partiklar under några nanometer brukar behandlas under kvantkemi, medan stora partiklar (bulksystem) behandlas med hjälp av klassisk fysik. En kolloid är heterogen i mikroskala men homogen i makroskala, och befinner sig alltså i kemiskt avseende mellan en äkta lösning och en heterogen blandning. Kolloidala partiklar kan inte genomtränga membran på samma sätt som enskilda lösta joner. 

Stabila kolloider kallas lyofila. De bildas spontant när ämnet som ska dispergeras kommer i kontakt med det omgivande mediet. Lyofoba kolloider kräver energi för att bildas. För att en kolloid ska vara stabil måste repulsionskrafterna mellan partiklarna vara större än de attraktiva krafterna. En instabil kolloid aggregerar (klumpar ihop sig). Om processen är reversibel kallas det utflockning, men om tillståndet blir permanent är det fråga om koagulering. Kolloidkemin domineras av följande växelverkningskrafter:
 Attraktiva Van der Waals-krafter, som även benämns dispersionskrafter
 Attraktiva eller repulsiva elektrostatiska krafter mellan laddade partiklar
Steriska hinder - ett annat ämne hindrar partiklarna från att komma för nära varandra
 Attraktiva eller repulsiva solvationskrafter som uppstår då lösningsmedlets molekyler orienterar sig på ett visst sätt.
 Syra-bas-krafter

Kolloidkemin kallas ofta en bortglömd del av kemin. Man stöter dock dagligen på kolloidala material i vardagslivet - smör, mjölk, grädde, rök, dimma, asfalt, bläck, gelatin och blod. Bland tekniska tillämpningar kan nämnas aerosol-sprayflaskor, skumplast, material tillverkade genom sol-gel-processering såsom aerogel samt många målarfärger och lim. Kolloidkemi är även mycket viktigt inom nanotekniken.

Källor 
 Paul C. Hiemenz: Principles of Colloid and Surface Chemistry (1997)
 Artikeln Colloid på engelskspråkiga Wikipedia

Kolloidkemi
Hockeytvåan

Hockeytvåan är sedan år 1999 den fjärde högsta ligan i svensk ishockey, tidigare känd som Division 2 och Division II. Under åren 1941-1975 hade svensk hockeys andraliga namnet Division II och under åren 1975-1999 tredjeligan. Serien administreras av Svenska Ishockeyförbundets regionavdelningar tillsammans med distriktsförbunden.

Spelordningen och antalet lag varierar i de olika regionerna, alla lag börjar dock med att spela i grundserier. Efter grundserien kan lag avancera till Alltvåor, fortsättningsserier och/eller playoff beroende på vilken region de spelar i. De främsta lagen från alltvåor och/eller playoff i varje region kvalificerar sig för kvalserien till Hockeyettan.

Indelning
Säsongen 2022/2023 var spelordningen uppdelad av regionerna på följande vis:

Region Syd 

 Grundserier
 HockeyTvåan Södra A
 HockeyTvåan Södra B

 Fortsättningsserier
 AllTvåan Södra
 HockeyTvåan Södra forts.

 Playoff
 PlayIn
 PlayOff inför kval till HockeyEttan

 Kval till HockeyTvåan
 Kvalserie A till HockeyTvåan
 Kvalserie B till HockeyTvåan
 Kvalserie C till HockeyTvåan
 Kvalserie D till HockeyTvåan

Region Väst 

 Grundserier
 HockeyTvåan A
 HockeyTvåan B
 HockeyTvåan C

 Playoff
 Play Off:1 till kvalserien för HockeyEttan
 Play Off:2 till kvalserien för HockeyEttan

 Kval till HockeyTvåan
 Kvalserie A HockeyTvåan
 Kvalserie B HockeyTvåan

Region Öst 

 Grundserier
 HockeyTvåan Östra A
 HockeyTvåan Östra B

 Fortsättningsserier
 Alltvåan Östra
 HockeyTvåan Östra fortsättning A
 HockeyTvåan Östra fortsättning B

 Playoff
 Play off 1 till kvalserie till HockeyEttan
 Play off 2 till kvalserie till HockeyEttan

 Kval till HockeyTvåan
 Kvalserien till HockeyTvåan

Region Norr 

 Grundserier
 HockeyTvåan Norra A
 HockeyTvåan Norra B
 HockeyTvåan Norra CD

 Fortsättningsserier
 Alltvåan AB Norra
 Alltvåan CD Norra
 HockeyTvåan Norra A Forts
 HockeyTvåan B Norra Forts

 Kval till HockeyTvåan
 Kval till HockeyTvåan A Norra

Kvalserien till Hockeyettan 
Säsongen 2022/2023: Kvalserien till Hockeyettan

De främsta lagen från varje Region kvalificerar sig för kval till Hockeyettan. Hur många lag från Hockeyettan och Hockeytvåan som spelar i kvalserien varierar från år till år och beslutas av Svenska Ishockeyförbundet. De senaste åren har kvalserien delats upp i fyra geografiska kvalserier där lagen från hockeytvåan placeras in geografiskt, till exempel lag från Region Syd till Kvalserie Södra. Lagen från Hockeyettan fyller ut de kvarvarande platserna i kvalserierna och placeras in geografiskt.

Se även 
Lista över ishockeyligor

Referenser

Externa länkar 
 Svenska Ishockeyförbundets statistiksida
 Everysport: Hockeytvåan Herr

Hockeytvåan
Jörgen Lantz

Jörgen Lantz, född 23 december 1943 i Stockholm, är en svensk skådespelare, främst känd för barnprogram som Ville, Valle och Viktor (där han spelade Ville) och Björnes magasin (där han 1987–2000 gjorde Björne). Han är även en känd röst i tecknade filmer och barnprogram; bland annat känns han igen som rösten åt Nasse i Nalle Puh samt desmanen Sacha i barnprogrammet Noaks ö.

Karriär 
Lantz är uppvuxen på Södermalm i Stockholm. Han siktade som ung mot att bli skulptör, men efter att han inte blivit antagen till Konstfack ändrade han inriktning.

Jörgen Lantz studerade 1964 på Actors' Studio i New York och Balettakademin i Stockholm, och på Scenskolan i Stockholm 1973–1974. Han var från 1968 medlem av Fria Teatern, och spelade Ville i teatergruppens barnprogram Ville, Valle och Viktor samt medverkade i flera andra av gruppens tv-produktioner på SVT, däribland Vem betalar kalaset? (1971) och Härliga tider (1976).

Lantz var med och grundade intresseföreningen Teatercentrum, och var åren 1989–1998 ordförande för Artister för fred. 1993 tilldelade Svenska Akademien honom Carl Åkermarks stipendium.

Björne
Jörgen Lantz blev rikskänd som björnen Björne. Barnprogrammet Björnes magasin hade premiär 1987, och där spelade Lantz rollen i björnkostym fram till år 2000. Björnes magasin var ursprungligen bara tänkt som ett ramprogram där Björne presenterade andra program. Det kom dock att utvecklas till något större, med egna program och gäster som Robert Gustafsson och Eva Funck – vid sidan av Björnes eviga följeslagare Snigel.

2000 byttes Jörgen Lantz ut i rollen som Björne (efterträdd av Pontus Gustafsson). Det bytet omgärdades av kontroverser. Bland annat hade Lantz utan SVT:s tillstånd medverkat på CD-albumet Björnes favoriter 2.

Filmografi 
Enligt Svensk Filmdatabas och Internet Movie Database:

Roller 
 – en löpare

 – intern på Långholmen
 – Ville
 – Ville
 – vakten
 – orienterare
 – Nasse (röst, dubbad 1992)
 – nyhetsredaktör

 (kortfilm) – Putte
 – Björne
 – Nasse (röst)
 – sångare
 – Nasse (röst)
 – skådespelare
 – antikhandlare som köper nallen
 – affärsbiträdet
 (kortfilm)
 (kortfilm)
 (röst)
 (röst)

Manus

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

 
 

Svenska skådespelare
Personer inom barnkultur
Födda 1943
Män
Levande personer
Svenska röstskådespelare
Elitserien i speedway

Elitserien i speedway är sedan 1982 den högsta serienivån för i speedway i Sverige då den dåvarande Allsvenskan bytte namn till Elitserien.

Sedan säsongen 2020 går serien under namnet Bauhaus-ligan, då företaget Bauhaus är huvudsponsor för ligan.

Ekonomi

Flera klubbar har haft ekonomiska problem, vilket bland annat resulterat i konkurser, tvångsnedflyttningar och frivilliga återbud. I oktober 2008 blossade en diskussion om att stänga serien för utländska förare, för att inspirera till anlitandet av egna unga förare framför dyrare nyförvärv, upp.

Inför 2009 års säsong beslöt sig Hammarby Speedway för att dra sig ur Elitserien, och nio lag återstod. Halvvägs genom säsongen gick Eskilstunaklubben Smederna i konkurs så klubbens resultat ströks. Därmed återstod åtta lag resten av säsongen.

2009 beslutade Svenska Motorcykel- och Snöskoterförbundet, då de närmast föregående åren präglats av ekonomiska problem, att stänga serien från säsongen 2011. Redan inför säsongen 2010 blir den ekonomiska kontrollen hårdare då klubbarna skall skicka in halvårsbokslut.

Den 7 september 2010 meddelade Rospiggarna att klubben frivilligt lämnar Elitserien, främst på grund av ekonomiska problem.

2012 meddelar Valsarna att klubben frivilligt lämnar Elitserien; senare gick klubben i konkurs.

Den 27 september 2010 beslutades att serien från 2011 skulle ha endast åtta lag.

Vargarna lämnade frivilligt Elitserien den 9 september 2014 (då klubben inte hade råd att tävla i serien). Senare beslutade Svemo att Elitserien 2015 endast kommer att bestå av sju lag och att inget lag kommer att åka ur serien.

Den 18 september 2017 beslutade Svemo att Elitserien stängs som liga inför säsong 2018, vilket innebär att inget lag kan åka ur ligan. Lag från Allsvenskan får ansöka om en plats i Elitserien inför kommande säsong.

Klubbar (2023)

Svenska mästare efter år

Svenska mästare efter antal
Getingarna 16 (1952, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1969, 1974, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 1989)
Elit Vetlanda (VMS Elit) 9 (1976, 1986, 1987, 2004, 2006, 2010, 2012, 2014, 2015)
Dackarna 7 (1957, 1958, 1959, 1962, 2007, 2021, 2023)
Vargarna 6 (1949, 1951, 1953, 1954, 1960, 1961)
Smederna 6 (1973, 1977, 2017, 2018, 2019, 2022)
Rospiggarna 5 (1995, 1997, 2001, 2002, 2016)
Kaparna 4 (1968, 1970, 1984, 2003)
Bysarna 4 (1971, 1972, 1975, 1988)
Örnarna 4 (1992, 1993, 1994, 1996)
Filbyterna 2 (1948, 1950)
Monarkerna 2 (1955, 1956)
Indianerna 2 (1990, 1991)
Valsarna 2 (1998, 1999)
Lejonen 2 (2008, 2009)
Piraterna 2 (2011, 2013)
Masarna 2 (2000, 2020)
Västervik 1 (2005)

Säsonger
1982 | 
1983 | 
1984 | 
1985 | 
1986 | 
1987 | 
1988 | 
1989 | 
1990 | 
1991 | 
1992 | 
1993 | 
1994 | 
1995 | 
1996 | 
1997 | 
1998 | 
1999 | 
2000 | 
2001 | 
2002 | 
2003 | 
2004 | 
2005 | 
2006 | 
2007 |
2008 |
2009 |
2010 |
2011 |
2012 | 
2013 | 
2014 | 
2015 | 
2016 | 
2017 | 
2018 | 
2019 |  
2020 |
2021 |
2022

Referenser

Externa länkar
Svenska motorcykel och snöskoterförbundet
Speedwaypodden - Radiomagasin om den svenska elitserien
Erwin von Witzleben

Job Wilhelm Georg Erdmann Erwin von Witzleben, född 4 december 1881 i Breslau, Tyskland, död 8 augusti 1944 i Plötzenseefängelset i Berlin, var en tysk militär; general av infanteriet 1936, generalöverste 1939 och generalfältmarskalk den 19 juli 1940.

Biografi 
von Witzleben tjänstgjorde som generalstabsofficer under första världskriget.

Redan 1935 tog han kontakt med motståndare mot nazistregimen. I början av andra världskriget var han befälhavare i Polen och därefter i Frankrike. Överbefälhavare för område West 1941–1942.

Den 20 juli 1944 förövades ett attentat mot Adolf Hitler i Wolfsschanze. Det var meningen att von Witzleben skulle ha blivit ny överbefälhavare, om kuppen hade lyckats. von Witzleben dömdes till döden för delaktighet i 20 juli-attentatet mot Adolf Hitler och avrättades genom hängning den 8 augusti 1944 i fängelset i Plötzensee.

Utmärkelser 
 Järnkorset av andra klassen (första världskriget)
 Järnkorset av första klassen (första världskriget)
 Såradmärket i svart
 Hohenzollerska husordens riddarkors
 Johanniterorden
 Ärekorset
 Sudetenlandmedaljen (Medaille zur Erinnerung an den 1. Oktober 1938)
 Schutzwallmedaljen
 Järnkorset av andra klassen (andra världskriget)
 Järnkorset av första klassen (andra världskriget)
 Riddarkorset av Järnkorset: 24 juni 1940
 Bayerska militärförtjänstorden av fjärde klassen med svärd
 Hansakorset (Hamburg)
 Reussiska ärekorset av tredje klassen med svärd och krona
 Dienstauszeichnungskreuz
 Schlesiska örnens orden av andra klassen
 Wehrmachts tjänsteutmärkelse av första klassen med eklöv
 Tyska Olympiska Hederstecknet av andra klassen

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1881
Avlidna 1944
Män
Fältmarskalkar i Nazityskland
20 juli-attentatet
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer från Breslau
Mottagare av Riddarkorset
Mottagare av Hohenzollerska husordens riddarkors
Personer avrättade i Plötzenseefängelset
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Mottagare av Såradmärket i svart
Ernst Busch

Ernst Busch kan avse:
 Ernst Busch (1885-1945), tysk militär
 Ernst Busch (1900-1980), tysk skådespelare och sångare
Walter Model

Walter Model, född 24 januari 1891 i Genthin, död 21 april 1945 i Heltorfer Forst nära Duisburg, var en tysk militär som 1944 utnämndes till generalfältmarskalk. Samma år tilldelades han Riddarkorset av Järnkorset med eklöv, svärd och diamanter.

Biografi 
Walter Model var en mycket skicklig improvisatör, pådrivare och taktisk truppledare snarare än en skicklig strateg. Han hade inte preussisk adlig bakgrund som många av hans kolleger, utan kom från vanlig medelklass. Model har kallats "Führerns brandman", eftersom han vid flera tillfällen 1944–1945 fick till uppgift att lappa ihop sönderslagna frontavsnitt både på öst- och västfronten. Som sådan var han mycket användbar för Adolf Hitler under det sista krigsåret. Hitler hade troligtvis stort förtroende för Model, trots att Model var ovanligt frispråkig gentemot Hitler och öppet kunde säga emot honom i militära frågor. Vid ett tillfälle år 1942 när Model förde befälet över 9:e armén sade han rent ut till Hitler: "Mein Führer, vem för befälet över 9:e armén, ni eller jag?".

I andra världskrigets slutskede fick Model veta att han av Sovjetunionen blivit åtalad för krigsförbrytelser. Efter att förgäves ha sökt döden vid fronten gick han in i ett skogsområde i närheten av Duisburg och sköt sig. Han hade tidigare deklarerat: "En fältmarskalk går inte i fångenskap".

Befäl 
 9. Armee januari 1942 – januari 1944 (med ett par korta uppehåll)
 Armégrupp Nord 9 januari – 31 mars 1944
 Armégrupp Süd 31 mars – 4 april 1944
 Armégrupp Nordukraine 4 april – 27 juni 1944
 Armégrupp Mitte 27 juni – 17 augusti 1944 
 Överbefälhavare West  16 augusti – 3 september 1944
 Armégrupp D 17 augusti  – 4 september 1944
 Armégrupp B 17 augusti 1944 – 17 april 1945

Utmärkelser i urval 
 Riddarkorset av Järnkorset med eklöv, svärd och diamanter
 Riddarkorset: 9 juli 1941
 Eklöv: 17 februari 1942
 Svärd: 2 april 1943
 Diamanter: 17 augusti 1944
 Riddarkorset av Hohenzollerska husorden med svärd: 1917
 Såradmärket i guld: 1942
 Östfrontsmedaljen: 1942

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
  
 
 
 

Födda 1891
Avlidna 1945
Män
Personer från Genthin
Fältmarskalkar i Nazityskland
Personer som begått självmord
Personer i Tyskland under andra världskriget
Mottagare av Riddarkorset med eklöv, svärd och diamanter
Mottagare av Såradmärket i guld
Deltagare i slaget vid Kursk
Deltagare i Ardenneroffensiven
Tyska militärer under 1900-talet
Deltagare i slaget vid Verdun
Robert von Greim

Robert von Greim (från 1918 Ritter von Greim), född 22 juni 1892 i Bayreuth, död 24 maj 1945 i Salzburg, var en tysk flygmilitär; generalfältmarskalk. von Greim var chef för Luftwaffe (Oberbefehlshaber der Luftwaffe) från den 27 april till den 8 maj 1945. Han utsågs till Hermann Görings efterträdare, då denne hade fallit i onåd hos Adolf Hitler. Den 24 maj begick von Greim självmord med orden "Jag är chef för Luftwaffe, men jag har inget Luftwaffe."

Biografi

Andra världskrigets slutskede 
Efter att Adolf Hitler hade avskedat Hermann Göring som chef för Luftwaffe utnämnde han von Greim till dennes efterträdare. von Greim lämnade Berlin den 29 april 1945 och flög till Plön för att där konferera med storamiral Karl Dönitz, som hade utnämnts till överbefälhavare för Wehrmacht i norra Tyskland. Kort därefter for von Greim till södra Tyskland, där han greps av amerikanska soldater och fördes till Salzburg. von Greim fruktade att han skulle utlämnas till Sovjetunionen och begick den 24 maj 1945 självmord genom att inta gift.

Befordringshistorik

Utmärkelser 
Robert von Greims utmärkelser

 Pour le Mérite: 14 oktober 1918
 Riddarkorset av Järnkorset med eklöv och svärd
 Riddarkorset: 24 juni 1940
 Eklöv: 2 april 1943
 Svärd: 28 augusti 1944
 Max-Josefsordens riddarkors: 23 oktober 1918
 Hohenzollerska husordens riddarkors med svärd: 29 april 1918
 Järnkorset av andra klassen: 26 november 1914
 Järnkorset av första klassen: 10 oktober 1915
 Bayerska militärförtjänstorden av fjärde klassen med svärd: april 1915
 Bayerska flygobservatörsmärket
 Bayerska pilotmärket
 Bayerska militärförtjänstorden av fjärde klassen med svärd och krona: 18 maj 1917
 Ärekorset
 Wehrmachts tjänsteutmärkelse av fjärde och tredje klassen
 Pilot- och observatörsmärket i guld med diamanter: 17 april 1945
 Tilläggsspänne till Järnkorset av andra klassen
 Tilläggsspänne till Järnkorset av andra klassen
 Omnämnd i Wehrmachtbericht: 20 juni 1940, 22 november 1941, 19 januari 1942, 3 september 1943, 9 september 1944 och 31 oktober 1944

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 

Födda 1892
Avlidna 1945
Generaler i Nazityskland
Personer från Bayreuth
Fältmarskalkar i Nazityskland
Personer som begått självmord
Män
Mottagare av Riddarkorset med eklöv och svärd
Mottagare av Pour le Mérite
Deltagare i slaget vid Kursk
Deltagare i slaget om Berlin
Werner von Blomberg

Werner Eduard Fritz von Blomberg, född 2 september 1878 i Stargard in Pommern, död i allierat häkte 14 mars 1946 i Nürnberg, var en tysk generalfältmarskalk. Han var minister för riksvärnet 1933, krigsminister och överbefälhavare (Oberbefehlshaber über die gesamte Wehrmacht) 1 juni 1935 – 26 januari 1938.

Biografi 
von Blomberg tjänstgjorde i generalstaben 1908. För sina insatser på västfronten under första världskriget dekorerades han med Pour le Mérite. Före sin död hade president Paul von Hindenburg bett von Blomberg att hålla ett vakande öga på Adolf Hitler, men ganska snart blev Blomberg en hängiven anhängare till denne. År 1935 utsågs han till arméchef och året efter blev Blomberg den nya regimens förste fältmarskalk.

Avsked 

von Blomberg blev änkling 1932. I januari 1938 gifte sig den då 59-årige von Blomberg, som då var krigsmaktens överbefälhavare och krigsminister i Hitlers regering, med den 23-åriga Luise Margarethe Gruhn ovetande om att hon var en före detta prostituerad och att hon poserat till "otuktiga nakenbilder". Detta var genom underrättelseuppgifter väl känt av Hitler och Hermann Göring redan innan äktenskapet ingicks, men de ställde ändå upp som vittnen vid parets vigselceremoni. Dessa obehagliga och för en tysk fältmarskalk vanärande uppgifter användes kort efter vigseln till att tvinga von Blomberg att lämna alla sina militära och politiska uppdrag, då von Blomberg av Hitler ansågs alltför självständig trots att han var en varm anhängare till Hitler och nazismen. Istället blev Göring ny fältmarskalk under det att Hitler avskaffade krigsministerbefattningen och själv övertog ledningen av krigsmakten.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Lexikon der Wehrmacht, Werner von Blomberg

Födda 1878
Avlidna 1946
Politiker i Nazityskland
Fältmarskalkar i Nazityskland
Män
Personer från Stargard in Pommern
Mottagare av Pour le Mérite
Mottagare av Hohenzollerska husordens riddarkors
Hermann von Eichhorn

Emil Gottfried Hermann von Eichhorn, född den 13 februari 1848, död den 30 juli 1918 (mördad), tysk militär; sonson till Johann Albrecht Friedrich von Eichhorn, dotterson till Friedrich von Schelling, general 1904, generalöverste 1913, generalfältmarskalk 1917.

Externa länkar 

 

Tyska generaler
Personer som blivit mördade i Ukraina
Födda 1848
Avlidna 1918
Män
August von Mackensen

Anton Ludwig Friedrich August von Mackensen, född 6 december 1849 i Dahlenberg, död 8 november 1945 i Burghorn, var en tysk militär; general 1908, generalfältmarskalk 1915.

Biografi
von Mackensen föddes på Haus Leipnitz i byn Dahlenberg i den preussiska provinsen Sachsen. Efter skolgång i hembyn, Torgau och Halle, studerade han agronomi vid universitetet i Halle.

Mackensen blev reservofficer vid kavalleriet 1870 och deltog med utmärkelse i fransk-tyska kriget. 1882 blev han generalstabsofficer, 1893 major och regementschef, 1897 överste, 1900 generalmajor, 1908 general av kavalleriet och 1914 generalöverste. Mackensen adlades 1899.

Vid första världskrigets utbrott var Mackensen chef för 17:e armékåren, vilken var stationerad i Danzig, och ledde denna under operationerna på östfronten. Först i slaget vid Tannenberg i augusti och i slaget vid de Masuriska sjöarna i september 1914. I november blev Mackensen chef för 9:e armén. Efter framgångarna under vinterfälttåget i Polen blev han i mitten av april 1915 chef för 11:e armén och verkställde med denna genombrytningen under Gorlice–Tarnów-offensiven 1-3 maj 1915 och befriade, de av ryssarna i Galizien tidigare ockuperade städerna, Przemyśl 2 juni och Lemberg 22 juni.

Sedan armégrupp Mackensen bildats i juli 1915, ryckte Mackensen in i Polen och intog 26 augusti Brest. Han fick därefter befäl över den för offensiven mot Serbien avsedda armégruppen och genomförde besättandet av Serbien i oktober och november 1915. I augusti 1916 ryckte Mackensen in i Rumänien söderifrån genom att gå över Donau vid Svisjtov och blev i november samma år överbefälhavare över centralmakternas stridskrafter i Rumänien.

Han erhöll i januari 1917 den högsta tyska militära utmärkelsen, Storkorset av järnkorset.

Efter freden i Bukarest i maj 1918 var han till krigets slut militärguvernör i Rumänien men internerades, då han efter vapenstilleståndet 11 november 1918 skulle ta hem trupperna, av den ungerska regeringen och kvarhölls till i november 1919.

Mackensen utgav 1892 Schwarze Husaren i två band.

I början av 1945, då Röda armén hade invaderat Tyskland, flydde von Mackensen och hans fru västerut. Han avled i november samma år, knappt 96 år gammal, i Burghorn, nordost om Celle.

Noter

Födda 1849
Avlidna 1945
Män
Tyska fältmarskalkar
Personer i Tyskland under första världskriget
Tyska militärer under 1800-talet
Tyska militärer under 1900-talet
Svensk uppslagsbok
Personer från Sachsen