kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Yehudi Menuhin

Yehudi Menuhin, född 22 april 1916 i New York i USA, död 12 mars 1999 i Berlin i Tyskland, var en amerikansk-schweizisk-brittisk violinist, bejublad över hela världen.

Biografi 
Han lärde sig spela violin för bland andra George Enescu. Den 25 november 1927 spelade Menuhin sin första konsert i Carnegie Hall i New York, endast elva år gammal. Resultatet blev lysande recensioner.  

Menuhin, som var en av världens främsta soloviolinister, ägnade sig också mycket åt kammarmusik och framträdde även som dirigent. Menuhin tillbringade sin främsta tid av karriären i Storbritannien.

Han var också mycket engagerad i världsfrågor och verkade för förnyelse och enande, bland annat inom Unesco, och han var en övertygad värnare av allt levande och vegetarian.

Externa länkar 

 Yehudi Menuhin officiell webbplats

Källor

Noter

Amerikanska violinister
Mottagare av Wolfpriset i konst
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Storofficerare av Hederslegionen
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1916
Avlidna 1999
Män
Alva, Gotlands kommun

Alva är en småort i Gotlands kommun i Gotlands län och kyrkby i Alva socken, belägen drygt 3 kilometer söder om Hemse.

I orten finns Alva kyrka och Labans kvarn.

Avair Strabain från Alva är sannolikt en av de första omnämnda personerna i Sverige förutom kungligheter. Avair ska ha skött förhandlingarna med sveakungen om ett handels- och freds-avtal mellan svear och gutar på 800-talet, beskriven i Gutasagan. Gutarna erbjöd en viss skatt som gutarna själva samlade in, men som svearna själva fick hämta.

Källor 

Orter i Gotlands kommun
Småorter i Sverige
Alphyddan, Nacka kommun

Alphyddan är ett bostadsområde i kommundelen Sicklaön inom Nacka kommun cirka tre kilometer sydöst om Stockholms innerstad. Bostadsområdet ligger mellan Värmdöleden och Värmdövägen och uppfördes 1960–1965 efter ritningar av arkitektfirman Backström & Reinius samt naturområdet Svindersberg i öst.

Historik
Kartor fram till mitten av 1800-talet betecknar området som Sickla eller Stora Sickla. På 1850-talet byggde Frans Oskar Hagman, disponent på Krooks Petroleum en sommarvilla i schweizisk stil i området, Villa Alphyddan. En karta från 1872 kallar området för lägenheten Alphyddan. De kommande åren byggde fler barn och barnbarn till Frans Oskar Hagman villor i området. Dessa trähus rivs på 1960-talet eftersom de är i dåligt skick behövde ge vika åt modernare bebyggelse.

Redan på 1940-talet hade Nacka kommun bestämt sig för att bygga bostäder på det område som nu heter Alphyddan. En serie omständigheter gjorde dock att byggandet inte kunde sätta fart, den största anledningen var att det inte var bestämt hur den nuvarande Värmdöleden skulle dras. Först 1959 kunde man lägga fram en stadsplan för området.

Den första stadsplanen utarbetades på stadsarkitektkontoret i Nacka kommun under ledning av stadsarkitekt Albin Hamrin. Byggandet, som utfördes av byggfirman Anders Diös AB (numera Diös Fastigheter AB) höll på mellan 1960 och 1965, husen och garagen ritades av arkitekterna Sven Backström och Leif Reinius. Husens fasader uppfördes i rött tegel och vita balkongfronter samt burspråk, vilket ger området sin speciella karaktär. Totalt byggdes 700 lägenheter fördelade på fem höga punkthus med 13-15 våningar och åtta något lägre lamellhus. Redan från början fick området en mycket god kollektivtrafik med både spårtrafik (Saltsjöbanan) och busstrafik. 

För att möta den nya tidens krav på bilparkering byggde man stor servicestation för bilar och särskilda garageanläggningar i områdets utkanter med plats för 500 bilar. Antalet bilplatser för det stora antal boende visade sig snart vara alldeles för litet. Senare byggde man även ett andra garage för 120 bilar.

I anslutning till området byggdes även Svindersviks skola (numera Musik/Konstskolan Maestro); arkitekt var Tore Axén.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Sicklaön
Bjärges och Nickarve

Bjärges och Nickarve är en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Gotlands kommun i Gotlands län. Den omfattar bebyggelse i grannbyarna Bjärges och Nickarve belägna i Vänge socken.

Cedergrens orgelmuseum i byn är inrättat till minne av orgelbyggaren Alfred Cedergren. Det är inrymt i ett tidigare missionshus och drivs av Wenge hembygdsförening.

Källor 

Orter i Gotlands kommun
Småorter i Sverige
Björkhage

Björkhage är en tidigare småort i Barlingbo socken Gotlands kommun i Gotlands län. 2015 hade folkmängden i området minskat och småorten upplöstes.

Källor 

Orter i Gotlands kommun
Tidigare småorter i Sverige
Bro, Gotlands kommun

Bro är kyrkbyn i Bro socken i Gotlands kommun. Strax norr om kyrkbyn ligger byn Duss för vars bebyggelse SCB har avgränsat en småort som benämns Bro och Duss även om bebyggelsen i kyrkbyn inte omfattas.

I byn återfinns Bro kyrka.

Källor 

Orter i Gotlands kommun
Härslövs kyrka

Härslövs kyrka är en kyrkobyggnad i byn Härslöv.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan byggdes på 1100-talet i romansk stil. Under 1400-talet slogs valv, och tornet byggdes. Samtidigt byggdes två vapenhus, men de är numera rivna. År 1849–1850 gjordes en sidobyggnad i norr och 1857 en i söder.

Interiör
Kyrkans inre är målat i olika gröna nyanser. Arkitektens tanke var att ge en vision av en bokskog om våren. Utgångspunkten har varit predikstolens gröna färger.

I absiden och på triumfbågen finns välbevarade 1100-talskalkmålningar som togs fram och konserverades i samband med en restaurering 1978.

Inventarier
 Äldsta inventarium är predikstolen som tillkom under början av 1600-talet. Den är tillverkad av träsnidarna Statius Otto och Jacob Kremberg.
 Nuvarande altare är fristående och murat i tegel. Överst ligger en kraftig häll av gotländsk kalksten.

Kyrkklockor
Storklockan av malm göts 1778 av klockgjutare Abraham Wetterholtz (1739–1795), Malmö/Göteborg. Han hade sin verkstad i Göteborg men var även behjälplig i sin mor klockgjutaränkan Maria Wetterholtz (1714–1799) verkstad i Malmö.
Lillklockan av malm är gjuten 1825 av klockgjutare Samuel Christopher Grönwall i Stockholm.

Orgel
1857 byggde Sven Fogelberg, Lund en orgel med 10 stämmor.
Den nuvarande orgeln är byggd 1937 av Th Frobenius & Co, Lyngby, Danmark och är en pneumatisk orgel. Orgeln har fria och fasta kombinationer.

Övrigt
Anni-Frid Lyngstads tidigare make Ruzzo Reuss är begravd i Härslöv. Hans begravningsgudstjänst hölls i kyrkan.
Distriktspräst sedan 2010 är Per Johansson.
Samverkan sker med Härslövs IK inom nationella fotbollsprojektet http://www.svenskakyrkan.se/default.aspx?id=735380

Källor och information

Litteratur
 Våra kyrkor, sidan 415, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, 
Härslövs och Säby kyrkors historia / Owe Samuelsson. Härslöv, 1982. - 346 s. : ill. -

Internet
 Information från Landskrona församling
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Landskrona kommun
Henry Charlton Bastian

Henry Charlton Bastian, född 26 april 1837 i Truro, grevskapet Cornwall, död 17 november 1915, var en engelsk läkare. Professor i praktisk medicin och medicinsk klinik vid University College i London. Han var för en tid auktoritet i fråga om nervsystemets patologi.

Han kämpade på sin tid för uppfattningen att tabes dorsalis orsakades endast av syfilis. Han myntade även benämningen abiotrofi för ärftliga degenerativa sjukdomar. Den efter honom uppställde "Bastianlagen" om reflexernas upphävande och fullständig förlamning efter totalt avbrott av ryggmärgens ledning visade sig senare under första världskriget med dess många skador på centrala nervsystemet oriktig.

Bibliografi
The Beginnings of Life: being some account of the nature, modes of origin and transformation of lower organisms, I–II (1872)
The Brain as an Organ of Mind (1880)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Brittiska neurologer
Brittiska professorer
Födda 1837
Avlidna 1915
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Personer från Cornwall
Ledamöter av Royal Society
Alumner från University of London
Amylas

Amylas är en grupp enzymer som spjälkar kolhydrater, genom att katalysera hydrolys av α-1,4-glykosidbindningar mellan monosackarider i stärkelse och glykogen. Reaktionen resulterar i att substratmolekylerna sönderfaller i fragment om två glukosmolekyler, maltos, alternativt enstaka glukosmolekyler eller oligosackarider.

Amylas spelar en avgörande roll i matspjälkningsprocessen hos människor och andra däggdjur. Enzymen finns i saliven och påbörjar nedbrytning redan i munhålan, och utsöndras från pankreas (bukspottskörteln) till magsäcken där nedbrytningen kan fortsätta.

Kornets, och under mältningen bildade, amylaser används vid tillverkning av öl och sprit, för att omvandla stärkelse från malt, korn, majs, ris eller potatis till jäsbar maltos.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Olav, Sand; Sjaastad, V. Øystein; Haug, Egil; Bjålie, Jan G.; Bolinder-Palmér (översättning); Grönwall, Karin (översättning); Olsson, Kristina (översättning) (2006) Människokroppen: Fysiologi och anatomi. Andra upplagan. Liber 

Enzymer
Matspjälkning
bukspottkörteln
Dalhem, Gotlands kommun

Dalhem är en ort och kyrkby i Dalhems socken i Gotlands kommun, belägen drygt två mil öster om centralorten Visby och fyra kilometer norr om Roma. SCB har för bebyggelsen i orten och dessa grannbyar söderut Hallvide och Gandarve avgränsat en småort namnsatt till Dalhem och Hallvide.

Här finns Dalhems kyrka, en skola årskurs 1-6 samt kommunalt daghem och ideell fritidsgård för barn och ungdomar från 5 år.

Näringslivet består av lantbruk, turism, ridskola, snickeri, fiskförädling, verkstadsrörelse med mera.

Orten har sitt ursprung i det stationssamhälle som uppstod i byn Hesselby, omkring 700 meter söder om kyrkan i samband med att Slite–Roma Järnväg invigdes 1902. Efterhand har den inkluderat flera andra byar. Observeras bör dock att någon by med namnet Dalhem aldrig existerat. Järnvägen lades ned på 1950-talet. Gotlands Hesselby Jernväg har dock sin ena ändhållplats här.

Källor 

Orter i Gotlands kommun
Småorter i Sverige
Niccolò Paganini

Niccolò Paganini, född 27 oktober 1782 i Genua, Italien, död 27 maj 1840 i Nice som på den tiden tillhörde kungariket Sardinien, var en italiensk violinist och tonsättare.

Paganini är kanske den mest mytomspunna violinisten genom tiderna. Hans häpnadsväckande skicklighet ledde till påståenden om att han sålt sin själ till Djävulen.

Biografi
Sex år gammal började Paganini spela fiol med fadern, som snart blev övertygad om sonens musikaliska begåvning. Faderns mål var att utnyttja sonens talang ekonomiskt så snart det var möjligt, och han skydde inte några medel att forcera sin son fram till virtuosstadiet. Resultatet var att Paganini gjorde häpnadsväckande stora framsteg på kort tid.

När Paganini var åtta år komponerade han sin första violinsonat, och nio år gammal spelade han offentligt för första gången. Fyra år senare gav Paganini en egen konsert i Genua och gjorde stor succé. 1797 företog han en konsertresa till Milano, Bologna och Florens och mottogs överallt med stor beundran, tack vare sin fenomenala spelteknik. Han tröttnade emellertid snart på faderns ingripanden och företog turnéer på egen hand. Men friheten innebar risker. Bara 16 år gammal var han redan en lidelsefull hasardspelare. Han spelade bort inkomsterna från sina konserter och måste slutligen pantsätta sin fiol, för att klara upp spelskulderna.

Under början av 1800-talet ägnade Paganini mycket tid till gitarrspel vilket senare kom att prägla hans violinteknik; svåra och helt nya typer av pizzicato-, ackord- och flageolettspel. Från 1828 till 1836 turnerade han internationellt, och hans repertoar var huvudsakligen egna kompositioner. De mest kända är hans 24 Capricer för soloviolin för soloviolin.

Asteroiden 2859 Paganini är uppkallad efter honom.

Paganini porträtterades av Klaus Kinski i dennes film Kinski Paganini (1989), och av David Garrett i The Devil's Violinist.

Verk 

 Häxdansen

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

 

Italienska violinister
Klassiska violinister
Italienska klassiska kompositörer
Personer från Genua
Födda 1782
Avlidna 1840
Män
Italienska musiker under 1800-talet
Spottkörtel

En spottkörtel är en salivproducerande exokrin körtel hos däggdjur.

Människan har tre stora pariga (en körtel av varje slag i varje ansiktshalva höger-vänster, alltså egentligen sex stora) spottkörtlar och ett flertal mindre. Spottkörtlarna heter på latin glandula salivariae, och de tre stora körtlarna heter glandula parotis (öronspottkörteln), glandula sublingualis (undertungspottkörteln) och glandula submandibularis (underkäkspottkörteln).

Spottkörtlarna består av sekretblåsor där saliv bildas och förs ut i munhålan via olika gångar, där viss modifiering av saliven sker. Detta komplex av kanaler och blåsor ser ut ungefär som en klase vindruvor. Hela körteln består av mängder med tätt packade "vindruvsklasar".

Sjukdomar som kan uppkomma i spottkörtlarna innefattar påssjuka, spottkörtelinflammation (inflammatorisk svullnad), spottsten, spottkörtelcancer, och sialadenos (icke-inflammatorisk svullnad).

Noter
Gnisvärd

Gnisvärd är en ort  i Tofta socken i Gotlands kommun utmed den gotländska västkusten cirka 15 kilometer söder om Visby. Orten utgör sedan 2015 en del av den av SCB definierade och namnsatta tätorten Tofta från att innan dess, tillsammans med bebyggelsen i Smågårde, utgjort en del av småorten Gnisvärd och Smågårde.

Utmed den norra infartsvägen till Gnisvärd ligger Gnisvärds skeppssättningar, som är daterade till bronsåldern.

Gnisvärd var förr Gotlands största fiskeläge. Ett 40-tal bodar av sten och trä ligger på ömse sidor om en med stranden parallell väg. Innanför bodarna ligger en inhägnad torkplats för nät, en så kallad gistgård. Ett stenkapell, Strandkyrkan, från 1839 bidrar till att ge platsen en ålderdomlig stämning.

Gnisvärd var ett betydande fiskeläge särskilt under strömmingsperioderna 1600–1680, 1747–1809 och 1877–1906. Särskilt känt var strömmingsfisket vid Laggrundet sydväst om Gnisvärd i slutet av 1800-talet då fisk lekte i stora mängder under april och maj. Även torsk och flundra har fiskats i större mängder här. Strandkyrkan är uppförd på platsen för ett äldre träkapell, troligen uppfört under 1600-talet.

Ursprungligen skyddades hamnen av det naturliga rev som finns här. En hamn med vågbrytare uppfördes 1931, senare utbyggd med hamn för fritidsbåtar.

Fotogalleri

Källor

Se även 
 Gnisvärds skeppssättningar

Externa länkar 

Orter i Gotlands kommun
Otto Ribbeck

Johann Carl Otto Ribbeck, född den 23 juli 1827 i Erfurt, död den 18 juli 1898 i Baden-Baden, var en tysk klassisk filolog.

Ribbeck studerade 1852 Vergiliushandskrifter i Italien, blev 1854 gymnasiallärare, från 1859 universitetsprofessor, efter vartannat i Bern, Basel, Kiel, Heidelberg samt 1877 (som sin lärare Ritschls efterträdare) vid universitetet i Leipzig. 

Bland Ribbecks många arbeten kan nämnas:
Scaenicae Romanorum poesis fragmenta (2 band, 1852-55; 3:e uppl. 1897-98), 
Vergili Opera (1859-68; 2:a upplagan 1894-95, viktig kritisk edition),
Beiträge zur Lehre von den lateinischen Partikeln  (1869),
Geschichte der römischen Dichtung (3 band, 1887-92; 2:a upplagan 1894-1900), 
upplagor av Horatius' epistlar och 
Juvenalis, 
en mästerlig biografi över F. W. Ritschl,
samt uppsatser, särskilt i den av honom tillsammans med Anton Klette, senare med Franz Bücheler utgivna tidskriften Rheinisches Museum für Philologie. Hans Reden und Vorträge utkom 1900. 

Omfattande lärdom och stort skarpsinne kännetecknar Ribbecks författarskap. Som textkritiker var han tidigare alltför godtycklig och subjektiv, men blev efter hand betydligt varsammare.

Källor 

 

 

Tyska klassiska filologer
Tyska professorer
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Berns universitet
Personer verksamma vid Basels universitet
Personer verksamma vid Kiels universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1827
Avlidna 1898
Män
Ugglan
Personer från Erfurt
Ptolemaios XIII Filopator Filadelfos

Ptolemaios XIII Filopator Filadelfos, född 62 eller 61 f.Kr., död 13 januari 47 f.Kr., kung i ptolemeiska riket, 51 f.Kr. – 47 f.Kr., tillsammans med sin äldre syster, den berömda Kleopatra VII. 

Efter att ha hamnat i stridigheter med brodern och dennes mäktige beskyddare och drivits i exil i Syrien tog Kleopatra i hemlighet kontakt med den romerske diktatorn Julius Caesar, som anlänt till Alexandria i jakt på sin besegrade (och sedermera mördade) motståndare Pompejus. 

Sedan Kleopatra återinsatts på den egyptiska tronen som medregent till Ptolemaios utbröt stridigheter mellan dennes förmyndare (huvudsakligen Pothinus och generalen Achillas) och Caesars trupper. Caesar och Kleopatra uthärdade ståndaktigt den belägring i palatskvarteren som fortskred i flera månader innan förstärkningar från Roms vasallstat Pergamum anlände för att bistå. Belägringen bröts och Ptolemaios styrkor drevs på flykten, delvis förorsakat av att Achillas mördats på Ptolemaios andra syster Arsinoës anstiftan varpå hon och hennes älskare Ganymedes övertagit befälet över den egyptiska armén. 

Caesar, Kleopatra och Mithidates mötte Ptolemaios på nytt vid Nilens strand och sedan de kungatrogna massakrerats i striden drunknade Ptolemaios. Det är dock ej klarlagt om han begick självmord, mördades på Caesars eller systerns anstiftan eller förolyckades sedan han försökt simma över floden.

Referenser 

Ptolemaier
Födda 62 f.Kr.
Födda 61 f.Kr.
Avlidna 47 f.Kr.
Män
Kleopatra VII av Egypten
Personer i Egypten under 000-talet f.Kr.
Astroturf

AstroTurf är ett fabrikat av konstgräs, ett registrerat varumärke för Southwest Recreational Industries, Inc. Produkten patenterades 1967. Den kallades ursprungligen Chemgrass men fick nytt namn efter att Houston Astrodome lagt in konstgräset under stor uppmärksamhet.

I en ordlek på uttrycket gräsrot och AstroTurfs efterliknande av riktigt gräs myntades uttrycket att astroturfa (engelska astroturfing) för att beskriva försök att påverka åsikter genom kampanjer som utger sig för att vara genuina gräsrotsyttringar men i själva verket är samordnade propagandaaktioner.

Källor 

Baseboll
Ord och fraser på engelska
Jesper Parnevik

Jesper Bo Parnevik, född 7 mars 1965 i Botkyrka, Stockholms län, är en svensk professionell golfspelare och TV-personlighet. Han är son till Bosse Parnevik och hans fru Gertie (född 1940). Han hade sina hittills största framgångar vintern/våren år 2000, då han vann två tävlingar på amerikanska PGA Tour och som bäst var rankad som nummer 7 i världen.

Han är gift med Mia Parnevik sedan 1994; de har tillsammans tre döttrar och en son. Mellan 2015 och 2018 medverkade han och familjen i realityserien Parneviks på TV3. De bodde tidigare i Jupiter, Florida. Äldsta dottern Peg Parnevik är sångerska. En annan dotter, Penny, är gift med Douglas Murray och de har två barn tillsammans, en son född augusti 2019, och en dotter född februari 2021.

Meriter

Segrar på European Tour
1993 Bell's Scottish Open
1995 Volvo Scandinavian Masters
1996 Trophée Lancôme
1998 Volvo Scandinavian Masters

Segrar på PGA TOUR
1998 Phoenix Open
1999 Greater Greensboro Chrysler Classic
2000 Bob Hope Chrysler Classic, GTE Byron Nelson Classic
2001 Honda Classic

Referenser

Externa länkar

 PGA Tour bio page



Födda 1965
Svenska golfspelare
Män
Levande personer
Personer från Botkyrka socken
Svenskar utflyttade till USA
Franz Bücheler

Franz Bücheler,  född 3 juni 1837 i Rheinberg, vid Niederrhein, död den 3 maj 1908 i Bonn, var en tysk filolog.

Bücheler ägnade sig från 1852 i Bonn, främst under Friedrich Wilhelm Ritschls, Friedrich Gottlieb Welckers och Otto Jahns ledning, åt klassisk filologi, i början framförallt latinsk epigrafik. På grund av det prisbelönta arbetet De Ti. Claudio Caesare grammatico utsågs han 1856 till filosofie doktor, blev 1858 professor i klassisk filologi och direktor för det filologiska seminariet i Freiburg im Breisgau, 1866 professor i Greifswald och 1870 i Bonn, där han efterträdde Jahn. 

Bücheler författade en mängd kortare uppsatser, de flesta offentliggjorda i den av honom och Otto Ribbeck utgivna tidskriften Rheinisches Museum für klassische Philologie och rör sig inom områden som den latinska och grekiska litteraturen, dess textgestaltning och tolkning, och den epigrafiska vetenskapen, omfattande tolkning av latinska inskrifter, oskiska och umbriska språkmonument eller grekiska, på sten inristade lagtexter o. s. v. 

Han offentliggjorde dessutom ett antal större arbeten. Till det latinska området hör Frontini De aquis urbis Romae (1858), Grani Liciniani quae supersunt emendatiora (tillsammans med Pertz och andra), Grundriss der lateinischen Deklination (1866), en förteckning på akademiker efter ett på herkulanska rullor bevarat arbete (1869-70), Petronii satirae et liber Priapeorum (ed. maior 1862; ed. minor tredje upplagan 1892 och 1895) och en av Bücheler gjord samling Carmina epigraphica (fascikel I, II 1895, 1897 i den av Bücheler och Alexander Riese utgivna Anthologia Latina, band II). 

De umbriska språkminnesmärkena (Tabulae iguvinae) behandlade Bücheler i flera mindre arbeten, såsom "Coniectanea" (i Fleckeisens Jahrbücher für klassische Philologie 1875), samt i universitetsprogram från Bonn (1876, 1878 och 1880); de umbriska studierna är omarbetade och sammanfattade i Umbrica (1883). De oskiska (sabelliska) inskrifterna är behandlade mest i uppsatser (till stor del offentliggjorda i Rheinisches Museum), bland vilka de viktigaste är "Cippus abellanus" (i Commentationes in honorem Th. Mommseni, 1877), en edition av Tabula bantina (i Bruns Fontes juris romani antiquissimi, fjärde upplagan), Oskische bleitafel (i "Rheinisches museum", band 33, 1878). 

Det oskiska och umbriska ordförrådet är sammanställt i Lexicon italicum (akademiprogram, Bonn 1881). En edition tillsammans med översättning och kommentar av den grekiska laginskriften från Gortyn på Kreta har Bücheler utgivit (tillsammans med Ernst Zitelmann) i Das Recht von Gortyn (i supplementband till Rheinisches Museum, 1885), och i Herondae mimiambi (andra upplagan 1892) lämnade han en bearbetning av den då nyupptäckte skalden Herondas.

Källor

Tyska klassiska filologer
Tyska professorer
Alumner från Bonns universitet
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Personer verksamma vid Bonns universitet
Födda 1837
Avlidna 1908
Män
Personer från Nordrhein-Westfalen
Dennis Hastert

John Dennis Hastert, född 2 januari 1942 i Aurora, Illinois, är en amerikansk politiker (republikan).

Dennis Hastert tog examen ifrån Wheaton College 1964 och ifrån Northern Illinois University 1967.

Efter examen arbetade Dennis Hastert som lärare och idrottstränare och var medlem av Illinois generalförsamling 1980-1986.

Hastert är sedan 1987 ledamot av representanthuset vald av delstaten Illinois 14:e valdistrikt. Dennis var ingen polemiker i representanthuset utan arbetade mer i det tysta. 

Sedan Newt Gingrich abrupt lämnade talmansposten (Speaker of the House) och hans kronprins Bob Livingston var tvungen att avsäga sig den samma på grund av utomäktenskapliga förbindelser föll valet på Dennis Hastert.

Han ska under 2009 ha börjat arbeta som lobbyist för Turkiet för att hindra att USA erkänner det Armeniska folkmordet.

Privatliv 
Han har blivit anklagad, erkänt och dömd för övergrepp på barn under sin tid som brottningscoach på en högskola i Illinois. 

Gift med Jean Kahl sedan 1973. De har två barn.

Referenser

Noter

Externa länkar

Ledamöter av USA:s representanthus från Illinois
Talmän i USA:s representanthus
Amerikanska lobbyister
Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från Aurora, Illinois
Födda 1942
Levande personer
Män
Alumner från Northern Illinois University