kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kimiko Date

Kimiko Date, 伊達公子, född 28 september 1970 i Kyoto, Japan, är en japansk högerhänt före detta professionell tennisspelare.

Tenniskarriären 
Kimiko Date blev professionell tennisspelare på Virginia Slims Circuit 1989. Hon vann sju singel- och en dubbeltitel på touren och rankades bland världens 10 bästa spelare 1994. Under karriären vann hon över 290 turneringsmatcher, varav fyra gånger japanska mästerskapen. I prispengar vann hon  amerikanska dollar. Hon avslutade sin internationella tävlingskarriär i september 1996. Hon spelade i Australian Open 2011.
 
Vid 14 års ålder nådde hon semifinalen i Japanska ungdomsmästerskapen (upp till 14 år). År 1986 vann hon dubbeltiteln i Japanska juniormästerskapen i gruppen upp till 16 år. Året därpå, 1987 spelade hon singelsemifinal i Japanska mästerskapen. 

År 1988 blev ett genombrottsår för Kimiko Date, hon vann under säsongen flera titlar, inklusive japanska inomhusungdomsmästerskapen (både singel och dubbel), juniorsingeln i Wimbledonmästerskapen och japanska mästerskapen för juniorer under 18 år (både singel och dubbel). 

Kimiko Date deltog i sin första Grand Slam-turnering 1990. Det var Australiska öppna där hon nådde fjärde omgången. Åren 1991–92 besegrade hon bland andra spelare som Gabriela Sabatini och Arantxa Sánchez Vicario. Hon nådde kvartsfinalen i Franska öppna (1992). Samma år vann hon Japan Open. Säsongen därefter, 1993, nådde hon kvartsfinal i US Open och vann för andra gången Japan Open. Hon upprepade den segern året därpå och nådde också semifinalen i både Australiska öppna och det säsongsavslutande  Virginia Slims Championships.

Sin näst sista spelsäsong, 1995, vann hon Toray PPO (Tier I) och nådde semifinalen i Franska öppna och kvartsfinalen i Wimbledon. År 1996 vann hon för fjärde gången singeltiteln i Japan Open. Senare på sommaren spelade hon semifinal i Wimbledon, som hon förlorade mot Steffi Graf i en match som spelades över två dagar. 

Kimiko Date deltog i det japanska Fed Cup-laget 1989–92 och 1994–96. Hon spelade totalt 21 matcher av vilka hon vann 13. Bland segrarna märks vinst över den tyska spelaren Steffi Graf i en jämn match som slutade 7–6, 3–6, 12–10. Hon vann också över bland andra tyskan Anke Huber och svenskan Åsa Carlsson.

Date gjorde 2008 comeback på proffstouren, efter tolv års frånvaro. 2017 avslutade hon sin karriär som spelare på grund av efterhängsna skador.

Spelaren och personen 
Kimiko Date började spela tennis som sjuåring. 

Kimiko Date bor numera i Tokyo och var 2001–2016 gift med den tyska tävlingsförare Michael Krumm.

Grand Slam resultat 
 Australiska öppna: Semifinal 1994 (3–6, 3–6, Steffi Graf)
 Franska öppna: Semifinal  1995 (5–7, 3–6, Arantxa Sánchez Vicario)
 Wimbledonmästerskapen: Semifinal 1996 (2–6, 6–2, 3–6, Steffi Graf)
 US Open: Kvartsfinal 1993 och 1994

Källor

Externa länkar 
 WTA Tour: Kimiko Date
 Fed Cup, spelarprofil

Japanska tennisspelare
Födda 1970
Levande personer
Kvinnor
WP:Projekt Japan
Nils Abjörnsson (Sparre av Tofta)

Nils Abjörnsson (Sparre av Tofta), död 1359, var en svensk riddare, riksråd, drots, lagman i Västmanlands och Dalarnas lagsaga samt kolonisatör i Piteå. Nils Abjörnsson finns tidigast omnämnd i ett dokument från 1317 i vilken han är med om att intyga en förlikning om tionden mellan biskopen i Strängnäs och stiftsborna.

Familj
Han var son till Abjörn Sixtensson (Sparre av Tofta) och Ingeborg Ulfsdotter (Ulv), samt bror till Ulf Abjörnsson. Han var gift med Bengta Abrahamsdotter som överlevde honom. Nils Abjörnsson fick såvitt känt två barn. Dottern Ingeborg, gift med Sten Turesson d.ä. (Bielke), dog någon gång mellan 1370 och 1377. Sonen Filip, gift med Ramborg Israelsdotter (Finstaätten), dog troligen långt före 1376.

Drots av Sverige 

Den 18 maj 1335 utnämner kung Magnus Eriksson Nils Abjörnsson till sin drots, och där nämns hans riksråd och närmaste män:

Kolonisatör i Piteå 
År 1335 utfärdade kung Magnus Eriksson ett stadfästelsebrev om ett område kring Piteälven som Nils Abjörnsson tidigare fått sig tilldelat: "...den vördige fadren i Kristo herr Olof, kär i åminnelse, fordom ärkebiskop i Uppsala (...) i och för kolonisation tilldelat vår älskelige och trogne man herr Nils Abjörnsson en älv vid namn Pitu (...) jämte öar och vatten benämnda 'infjordar' samt alla andra dithörande områden, kallade 'tillider'...". Av brevet framgår att herr Nils hade byggt bostäder och tagit familjer till området, samt nedlagt både pengar och möda på sitt kolonisationsprojekt. Därför ville kungen "åt honom och hans arvingar avstå och till evärdelig ägo överlåta förenämnda älv jämte alla dess omgivningar, vilka samme herr Nils redan faktiskt satt sig i besittning av".

Nils Abjörnssons dotterson Sten Stensson Bielke erhöll vid moderns död en del av besittningarna i Piteå. Han skänkte hälften av släktens laxfiske i Piteälven till Vadstena kloster. Vart den andra hälften tog vägen är oklart; möjligen hade den ärvts av Nils Abjörnssons son, som i sin tur inte fick några barn.

Thomas Wallerström anser i sin doktorsavhandling om Norrbottens medeltid att Nils Abjörnssons kolonisationsprojekt fick stor betydelse för uppkomsten av odlad bygd i Piteområdet. Han menar också att den första kyrkliga etableringen i Piteå (mellan 1316 och 1339) bör ha initierats av Nils Abjörnsson.

Ägde bland annat Ängsö och Salsta 
Nils Abjörnsson ägde bland annat Ängsö slott i Västmanland, Salsta slott i Uppland och Godegårds gård i Östergötland, det sistnämnda från senast 1345. Han anses ha grundat Ängsö kyrka. Förutom i Västmanland, Uppland och Östergötland ägde han jord även i Gästrikland, Södermanland, Småland och Västergötland samt på Själland.<ref>Svenskt biografiskt lexikon Band 32 (2003-2006) sida 792.</ref>

 Se även 
 Nikolaus Fartheignsson
 Referenser 

 Källor 
 
 Sparre av Tofta, släkt, urn:sbl:6250, Svenskt biografiskt Lexikon'' (artikel av Hans Gillingstam), hämtad 2013-03-03.

Avlidna 1359
Lagmän i Västmanlands och Dalarnas lagsaga
Sparre av Tofta
Män
Piteås historia
Födda okänt år
Gravsatta i Uppsala domkyrka
Personer i Sverige under 1300-talet
Svenska riddare
Biceps femoris

Biceps femoris eller musculus biceps femoris (latin för "lårets tvåhövdade muskel") är en skelettmuskel med två huvuden som sitter på baksidan av låret. Den övre infästningen sitter i bäckenbenet och den nedre i vadbenet.

Hos de partåiga hovdjuren är muskeln sammanväxt med musculus gluteus superficialis till musculus gluteobiceps. Hos de fyrfota däggdjuren strålar en sidosena från musculus biceps femoris (kallad tendo accessorius) in i hälsenan.

Funktion 
Det långa huvudet (caput longum) verkar såväl på höftleden (sträckning och utåtrotation) som på knäleden, det korta huvudet (caput breve) enbart på knäleden. På knäleden har de båda huvudena identisk verkan: de böjer knäleden och kan vid böjd knäled vrida underbenet utåt.

Variationer 
I viss fall saknas det korta huvudet. Utåtrotationen vid böjd knäled måste då utföras enbart av det långa huvudet.

Källor

Skelettmuskler
Övre extremitetens anatomi
Medborgarrättsrörelse

Medborgarrättsrörelse, begrepp för mer eller mindre organiserat arbete för medborgerliga, mänskliga fri- och rättigheter och mot ojämlikhet och diskriminering. 

Oftast syftar begreppet på Medborgarrättsrörelsen i USA 1955–1968, vilket var afroamerikaners kamp i USA mot systematisk segregation och diskriminering. Begreppet omfattar inte en enhetlig organisation och i USA brukar man skilja på olika perioder i historien av medborgarrättskamp.

Se även
 Människorättsförsvarare
 Medborgarrättsrörelsen i USA 1896–1954
 Medborgarrättsrörelsen i USA 1955–1968
 Medborgerliga rättigheter
 Medborgarrättsrörelsen, svensk förening

Politiska rörelser
Rättsväsen
Mänskliga rättigheter

en:Civil rights movement
fa:جنبش حقوق مدنی آمریکا
ru:Правозащитники
Olof Ahlberg (skulptör)

Olof Ahlberg, född 18 november 1876 i byn Storhögen, Häggenås socken, Jämtlands län, död 8 juni 1956 i Stockholms län, var en svensk skulptör. Han är känd för sina naturtrogna människoskildringar och klassiserande stil.

Biografi
Ahlberg föddes som son till hemmansägaren Olof Olofsson och Sara Olofsdotter. Vid 22 års ålder arbetade han i jordbruket, men bestämde sig då för att bli konstnär. År 1901 inskrevs han vid Tekniska skolan i Stockholm, och tvingades att bekosta sina studier med extraarbete tills han erhöll Kommerskollegiums stipendium 1906. För de stipendiepengarna reste han till Tyskland och Paris. När han återkom till Stockholm flyttade han tillsammans med sin fru in i en ateljévåning på Valhallavägen 116, som tidigare tillhört prins Eugen och där han kom att skapa de flesta av sina verk. Andra studieresor till Italien 1921 och 1923 fick inflytande på hans stil. Hans skulpturer bär ofta tydliga drag av både antik estetik och jugend. Flertalet verk är gjorda i brons eller marmor, men han experimenterade även med trä och granit.

Ahlberg är representerad på Nationalmuseum, Kalmar konstmuseum, Moderna museet, i Budapest och på Stockholms stadsbibliotek. Han har även utsmyckat Östersunds rådhus, Stora torget i Strängnäs samt flera kyrkor, och deltagit i utsmyckningstävlingar med medtävlare som Carl Milles, Bror Hjorth och Carl Eldh. Utförande av minnesvård av bland andra Carl Vilhelm Scheele i Köping, samt av minnestavla över Alfred Nobel i Stockholms stadshus, är exempel på uppdrag som tillföll Ahlberg. 

Under andra världskriget var Ahlberg medlem i Riksföreningen Sverige–Tyskland samt i den fascistiska organisationen Svensk Opposition. Åren 1908–36 var han gift med Anna Granberg. Han är begraven på Häggenås kyrkogård i Jämtland.

Offentliga verk i urval
Tvagning (1909) föreställandes Ahlbergs fru, Anna Granberg
Sorg (1909–12), granit, vid Alf Wallanders grav
Far och son (1917) skänkt till Samfundet Manhem i vars konstnärliga råd han ingick
Bronsportar (1921), huvudentré till Handelsbankens huvudkontor i Stockholm
Far och son (1922), Östersund (ej samma motiv som Far och son från 1917)
Innerlighet (1923)
De fyra årstiderna (1932), brunnstaty på Stora torget i Strängnäs
Moderslycka (1936) för Eastmaninstitutet
Afrodite (1952)

Källor 
 Ahlberg, Olof i Vem är det 1943, s. 13
 Norrländsk uppslagsbok, band 1, 1993
 Olof Ahlberg i konstnärslexikonet Amanda

Noter

Externa länkar

 Bilder i Jämtlands läns museums bildarkiv
 

Män
Födda 1876
Avlidna 1956
Personer från Häggenås socken
Svenska skulptörer under 1900-talet
Alumner från Konstfack
Representerade vid Nationalmuseum
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Fame (musikal)

Fame är en musikal med musik av Steven Margoshes och text av Jacques Levy. Den handlar om ett antal ungdomar på en musik/dans/teaterskola. Den hade premiär 1988 i Miami.

Karaktärer 

Dramaklassen
 Serena Katz
 Nicholoas (Nick) Piazza
 José (Joe) Vegas 

Musikklassen
 Schlomo Metzenbaum
 Grace Lamb (Lambchops)
 Goodman King (Goody)
 
Dansklassen
 Carmen Diaz
 Tyrone Jackson
 Iris Kelly
 Mabel Washington
 
Lärarna
 Miss Sherman (engelska)
 Miss Bell (dans)
 Mr Sheinkopf (musik)
 Mr Meyers (drama)

Låtlista/handling 

Akt 1
 Hårt jobb (Hard Work) Eleverna får veta att de kommit in, och träffar lärarna och klasskamraterna, på PA (High School of Performing Arts).
 Jag vill vara magisk (I Want To Make Magic) Nick vill bli en stor skådespelare.
 Styv och stel (Can't Keep It Down) Under en dramalektion berättar Joe Vegas om sitt lilla problem när han ser en tjej.
 Tyrones rap (Tyrone's Rap) Tyrone är stolt över att han är svart.
 Där går hon/Fame (There She Goes/Fame) Carmen vill bli en stjärna.
 Ett par som älskar (Let's Play a Love Scene) Serena är kär i Nick.
 Våra elever (The Teachers' Argument) Miss Sherman och Miss Bell bråkar om betygssättningen.
 Hårt jobb (repris) (Hard Work (Reprise)) 

Akt 2
 Jag vill vara magisk (repris) (I Want to Make Magic (Reprise)) 
 Mabels bön (Mabel's Prayer) Mabel vill äta men får inte eftersom hon är danserska.
 Tänk på Meryl Streep (Think of Meryl Streep) Serena vill bli en duktig skådespelerska.
 Dansa mitt i gatan (Dancin' on the Sidewalk) Tyrone dagdrömmer.
 Söner och döttrar (These Are My Children) Miss Sherman berättar om varför hon blev lärare.
 I L.A. (In L.A.) Carmen berättar om vad som hänt i Los Angeles.
 Ett par som älskar (repris) (Let's Play a Love Scene (Reprise)) Nick och Serena är kära.
 Ge oss imorgon (Bring On Tomorrow) Eleverna går ut skolan. Sörjer Carmen.
 Fame Shownummer.

Referenser

1988 i USA
Musikåret 1988
Teateråret 1988
Amerikanska musikaler
En ängels tålamod

En ängels tålamod var en tv-serie som handlade om ängeln Gabriel (Peter Settman). Den sändes 18 februari–26 november 2001 i TV 4 i 24 avsnitt.

Handling

Gabriel är en slags ängel vars uppdrag är att sprida ett fridfullt liv för en person utvald av Sankte Per, den ensamstående mamman Amanda och hennes två barn Ludde och Johanna. Amanda har ett hektiskt liv som frilansande journalist så hon anställer Gabriel som hembiträde. En komplikation för Gabriel är att grannen Bruno dels är syndväktare och vill leda in familjen i synd men också ständigt lägger an på både Amanda och hennes syster Sofie som för jämnan springer in och ut hos Amanda.

Till seriens titelmusik används sången "Ovan där", göteborgsbandets Stonefunkers sista studioinspelning tillsammans.

Rollista
Peter Settman - Gabriel Abrahamsson
Cecilia Ljung - Amanda Östberg
Reuben Sallmander - Bruno Barabbas
Anna-Lena Hemström - Sophie Bromander
Niclas Larsson - Ludvig Östberg
Josefin Edvardsson - Johanna Östberg
Brasse Brännström - Sankte Per
Pär Brundin - Föreståndaren (avsnitt 1.5)
Emy Storm - Faster Edith (avsnitt 2.2)
Dag Malmberg - Polis (avsnitt 2.2)
Henrik Dorsin - Datatekniker (avsnitt 2.2)

Källor

Externa länkar
Stonefunkers - Ovan Där (YouTube)

Svenska komediserier på TV
TV-seriestarter 2001
TV-serieavslutningar 2001
Fiktiva hembiträden
Svenskspråkiga TV-serier
TV-program i TV4
Svenska TV-serier från 2000-talet
Emma Bunton

Emma Lee Bunton, född 21 januari 1976 i Finchley, London, är en engelsk popsångerska, låtskrivare, skådespelare och programledare. Bunton är medlem i gruppen Spice Girls där hon kallas Baby Spice, i egenskap av den yngsta medlemmen i gruppen. 

1992 gjorde hon sin TV-debut i såpoperan Eastenders. Efter några fler statistroller fick hon 1994 sitt stora genombrott i gruppen Spice Girls. Bandet blev en stor succé och utöver tre släppta album och flera världsturnéer medverkade hon även i långfilmen Spice World.

År 2001 inledde Bunton sin solokarriär med albumet A Girl Like Me som sålde guld (mer än 100 000 exemplar). Samma år spelade hon sig själv i komedin Zoolander. 2005 medverkade Bunton i två Bollywoodfilmer: musikalen Pyaar Mein Twist och thrillern Chocolate: Deep Dark Secrets.

År 2010 anslöt hon till domarpanelen i ITV:s Dancing on Ice. Hon är också programledare för radiokanalen Heart Londons morgonshow på vardagar.

Privat 
År 1998 började Bunton dejta sångaren och sedermera stjärnkocken Jade Jones (född 1979). Paret levde i ett till och från-förhållande de första åren, men förlovade sig i januari 2011, för att gifta sig i juli 2021. De har två söner, födda 2007 och 2011.

Diskografi
Studioalbum
2006 – Life In Mono
2004 – Free Me
2001 – A Girl Like Me

Singlar (topp 20 på UK Singles Chart)
1995 – "What I Am" (med Tin Tin Out) (#2)
2001 – "What Took You So Long?" (#1)
2001 – "Take My Breath Away" (#5)
2001 – "We're Not Gonna Sleep Tonight" (#20)
2003 – "Free Me" (#5)
2003 – "Maybe" (#6)
2004 – "I'll Be There" (#7)
2004 – "Crickets Sing for Anamaria" (#15)
2006 – "Downtown" (#3)

Filmografi 
1997 – Spice World 

2005 – Pyaar Mein Twist 
2005 – Chocolate: Deep Dark Secrets

Källor

Externa länkar

Officiell webbplats
Emma-Bunton.org

Kvinnor
Födda 1976
Engelska popsångare
Levande personer
Sångare från London
Medlemmar i Spice Girls
Brittiska sångare under 1900-talet
Brittiska sångare under 2000-talet
Fotbollsallsvenskan 1984

Fotbollsallsvenskan 1984 vanns av IFK Göteborg. Vårsäsongen spelades 14 april-8 juli 1984 och höstsäsongen spelades 22 juli-29 september 1984. Slutspelet spelades 7 oktober-3 november 1984, och även där vann IFK Göteborg och blev svenska mästare genom att besegra IFK Norrköping i finalspelet.

Tabeller

Poängtabell

Resultattabell

SM-Slutspel

Slutspelsträd

Tabellplacering

Kvartsfinaler

Semifinaler

Finaler

IFK Göteborg svenska mästare 1984.

Skytteligan

Allsvenskan 
 14 mål: Billy Ohlsson, Hammarby IF
 13 mål: Mats Magnusson, Malmö FF
 12 mål: Peter Truedsson, Östers IF
 9 mål: Torbjörn Nilsson och Håkan Sandberg, båda IFK Göteborg; Lars Larsson, Malmö FF samt Jan Hellström, IFK Norrköping

SM-slutspelet 
 5 mål: Torbjörn Nilsson, IFK Göteborg
 4 mål: Mats Gren, IFK Göteborg
 3 mål: Roger Hansson, IK Brage; Peter Larsson, IFK Göteborg samt Billy Ohlsson, Hammarby IF

Publiksiffror

Högsta publiksiffror

Allsvenskan 
 26 990: AIK–Hammarby IF 1–0, Råsundastadion den 14 juni 1984
 22 407: IFK Göteborg–Örgryte IS 3–0, Nya Ullevi den 14 juni 1984

SM-slutspelet 
 14 301: IFK Göteborg–IFK Norrköping 2–0, Nya Ullevi den 3 november 1984
 12 483: IFK Göteborg–Halmstads BK; 2–1, Nya Ullevi den 10 oktober 1984

Högst publiksnitt per lag 
 10 283: IFK Göteborg
 7 618: AIK
 7 302: Hammarby IF

Svenska mästarna 
 Tränare: Björn Westerberg
 Assisterande tränare: Kjell Pettersson

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Fotboll i Sverige 1984
1984
Fotbollssäsongen 1984
Marie-Louise O'Murphy

Marie-Louise O'Murphy de Boisfaily, även kallad Mademoiselle de Morphy eller la belle Morphise, född 21 oktober 1737 i Rouen, död  11 december 1818 i Paris, var älskarinna till Ludvig XV av Frankrike.

Biografi

Marie-Louise O'Murphy var dotter till Daniel O’Murphy de Boisfaily, en irländsk officer som blivit skomakare i Rouen, och flyttade efter hans död med modern till Paris. 

År 1752 blev hon placerad i Parc-aux-cerfs, rådjursparken vid Versailles, som en av kungens favoritälskarinnor innan hon hade fyllt femton. Ludvig XV ska ha inlett förbindelsen efter att Casanova hade visat honom ett nakenporträtt av henne målat av Francois Boucher (1752), en scen som beskrivs i Casanovas memoarer och som tycks ha varit frågan om en försäljning av henne som prostituerad. 

Hon var inte kungens mätress (maîtresse-en-titre) utan hans inofficiella älskarinna (petite maîtresse), och visade sig inte öppet vid hovet utan bodde i hemlighet i huset i Parc-aux-cerfs när kungen var i Versailles, smugglades i hemlighet upp till kungens privata rum på slottet då han ville träffa henne, och följde med i en vagn bland hovet tjänstefolk när kungen vistades på andra kungliga slott.  

O'Murphy beskrivs som äventyrlig och intresserad av musik och Voltaires idéer. Hon hade ambitionen att presenteras vid hovet som kungens officiella mätress. Då hon 1754 försökte avsätta Madame de Pompadour och bli mätress avslutade Ludvig XV relationen och ersatte henne med hennes syster Brigitte O'Murphy. Hon giftes år 1755 bort med greve de Beaufranchet i ett äktenskap arrangerat av Ludvig. Hon fick en son, generalen Louis Charles Antoine de Beaufranchet. Hennes man dog 1757 och hon gifte 1759 om sig med Francois Nicolas Le Normant.
 
Marie-Louise O'Murphy blev fängslad under skräckväldet vid franska revolutionen på grund av sina kontakter med kungahuset men undgick att giljotineras. År 1795 gifte hon sig med den trettio år yngre politikern Louis-Philippe Dumont, som hon skilde sig från 1797.     
 
Hon fick en dotter med kungen; Agathe Louise de Saint-Antoine (1754–1774), som 1773 gifte sig med René-Jean-Mans de La Tour du Pin, markis de la Charce (1750–1781), och avled barnlös.

Källor

Externa länkar 

Franska grevinnor
Älskarinnor
Födda 1737
Avlidna 1818
Kvinnor
Personer från Rouen
Franska sexarbetare
Peter Grönvall

Hans Gösta Peter Grönvall, född 20 augusti 1963 i Stockholm, är en svensk låtskrivare, musiker och musikproducent. Han är son till Benny Andersson och Christina Grönvall, och han är gift med Nanne Grönvall med vilken han har sönerna Charlie och Felix. 

Grönvall var den drivande kraften i banden Peter's Pop Squad (som bildades 1989 och som bara gav ut två singlar), Sound of Music och One More Time.

Melodifestivalen 
Peter Grönvall har medverkat i Melodifestivalen som artist och/eller kompositör med följande bidrag:
 1986: "Eldorado", Sound of Music (fjärde plats) 
 1987: "Alexandra", Sound of Music (fjärde plats) 
 1992: "Vad som än händer", Maria Rådsten (tredje plats) 
 1992: "Ingenting går ändå som man vill", Thérèse Löf (utan placering) 
 1995: "Det vackraste", Cecilia Vennersten (andra plats) 
 1996: "Den vilda", One More Time (första plats, tredje plats i Eurovision Song Contest) 
 1998: "Avundsjuk", Nanne Grönvall (fjärde plats) 
 2003: "Evig kärlek", Nanne Grönvall (utan placering) 
 2007: "Jag måste kyssa dig", Nanne Grönvall (andra chansen) 

Svenska pop- och rockmusiker
Svenska pop- och rockkompositörer
Deltagare i Melodifestivalen 1986
Deltagare i Melodifestivalen 1987
Deltagare i Melodifestivalen 1996
Artister som representerat Sverige i Eurovision Song Contest
Låtskrivare som deltagit i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1996
Födda 1963
Levande personer
Män
Musiker från Stockholm
Bjørn Dæhlie

Bjørn Erlend Dæhlie, född 19 juni 1967 i Elverum i Norge, är en norsk före detta längdskidåkare. Han skördade stora internationella framgångar under 1990-talet med åtta OS-guld och fyra OS-silver samt totalt 17 VM-medaljer varav nio guld. Dæhlies OS-facit gör honom till den tredje mest framgångsrika vinteridrottaren i OS-historien efter Marit Bjørgen och Ole Einar Bjørndalen. Med sina 46 vinstlopp var Dæhlie också den mest segerrika skidåkaren genom tiderna i längdåkningens världscup, inntill han passerades av Marit Bjørgen 19 november 2011.

Bjørn Dæhlie slog igenom 1989 och slutade efter säsongen 2000/2001  efter skadeproblem orsakade av en olycka när han åkte rullskidor.

Han har även ett klädmärke.

Bjørn Dæhlie fick Fearnleys olympiske ærespris 1992, Aftenpostens guldmedalj 1997 och Norska sportjournalisternas statyett 1995 och 1998, samt Holmenkollenmedaljen 1997. Han tilldelades Holmenkollenmedaljen tillsammans med Bjarte Engen Vik utan att ha vunnit i Holmenkollen, liksom till exempel Bengt Eriksson.

Källor

Holmenkollen medalists - klicka på Holmenkollmedaljen för nedladdningsbar PDF-fil 
Officiell webbplats

Noter

Externa länkar 

Norska längdåkare
Mottagare av Holmenkollenmedaljen
Män
Födda 1967
Levande personer
Världsmästare i längdåkning
Norska olympiska guldmedaljörer
Norska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Olympiska guldmedaljörer 1994
Olympiska guldmedaljörer 1998
Olympiska silvermedaljörer 1992
Olympiska silvermedaljörer 1994
Olympiska silvermedaljörer 1998
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1992
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1994
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Norge
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från Norge
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Norge
Personer från Elverums kommun
Norska idrottare under 1900-talet
Norska idrottare under 2000-talet
Magnetremsa

Magnetremsa är en tunn film som kan lagra logiska 1:or och 0:or, används till exempel på kreditkort och passerkort. Samma material används i VHS- och bandkassetter.

Se även
Magnetband

Datorteknik