kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jack Steinberger

Hans Jakob “Jack” Steinberger, född 25 maj 1921 i Bad Kissingen, Bayern i Tyskland, död 12 december 2020 i Genève, Schweiz, var en amerikansk nobelpristagare i fysik år 1988. Han tilldelades priset med motiveringen
"för metoden med neutrinostrålar och påvisandet av leptonernas dubblettstruktur genom upptäckten av myonneutrinon". Prissumman delades med Leon M. Lederman och Melvin Schwartz.

Steinberger emigrerade till USA 1934 och tog där doktorsexamen vid University of Chicago 1948.
Han var professor vid Columbia University, New York, mellan 1950 och 1971. Från 1968 arbetade han vid
CERN, i Genève.

I början på 1960-talet utförde Lederman, Schwartz och Steinberger experiment vid
Brookhaven National Laboratory där de använde en partikelaccelerator för att generera en stråle av neutriner, partiklar som inte har någon märkbar massa eller elektrisk laddning.
Det var känt att när neutriner träffar materia så genereras ibland elektroner, ibland elektronlika partiklar som kallas myoner. Det var däremot inte känt om detta berodde på att det fanns olika typer av neutriner. Lederman, Schwartz och Steinberger visade att så var fallet och kallade den tidigare oidentifierade typen av neutriner som genererade myoner för myonneutrino.
Denna upptäckt ledde till insikten att leptonerna, den familj av partiklar som elektroner och neutriner tillhör, bildar familjer av partiklar. Detta är nu en del av den så kallade standardmodellen som beskriver uppbyggnaden och kategoriseringen av elementarpartiklarna.

Referenser

Externa länkar
Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1988
Nobelprize.org, Jack Steinberger - självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Födda 1921
Män
Avlidna 2020
Personer verksamma vid CERN
Alumner från University of Chicago
Partikelfysiker
Alumner från Illinois Institute of Technology
Duamutef

Duamutef var i egyptisk mytologi en av guden Horus och dennes hustru Isis fyra söner (horussönerna). De andra tre var Imset, Hapy och Qebehsemuf. 

Begravningen av guden Osiris innehöll mycket invecklad symbolik och utgjorde en förebild för jordiska begravningsriter. I denna begravning var Duamutef den gud med schakalhuvud i sarkofagens östra hörn som bevakade kanopen med den balsamerade magen.

De fyra sönernas huvuden förekommer ibland på de egyptiska begravningsurnornas (kanopernas) lock.

Referenser 

Gudar i egyptisk mytologi
Dumuzi

Dumuzi (sumeriska: 'riktig son'), akkadiska Tammuz,  var en vegetations- och herdegud i sumerisk mytologi, make eller älskare till fruktbarhetsgudinnan Inanna. Den varmaste sommarmånaden uppkallades efter honom. Summeriska myter berättar om hans död och vistelse i underjorden, vilket illustrerar årstidernas växlingar. Dumuzi och Inanna kallade senare för Tammuz och Ishtar, och blev vid en ännu senare tidpunkt förebilden för Adonis och Afrodite.

Mytologi
Tammuz förknippades med växtlighet och vissnande, döende och återfödelse, och förknippades därmed med fruktbarhet och naturens kretslopp. Han var älskare till fruktbarhetens gudinna Inanna, som sörjde honom till den grad att hon begav sig till underjorden för att finna honom.

I riterna för tillbedjan av Tammuz begrät man honom under den hetaste tiden på året, då det var torrperiod. Man använde sig också av Taukorset som symbol. Taurkorset är en föregångare till våra dagars kors, som i olika variationer används som symbol för de kristna.

Adapamyten 
I Adapamyten agerar Dumuzi som dörrvakt när Adapa, som brutit sunnanvinden, blivit sänd till An. Dumuzi blir rörd av att Adapa sörjer hans död och välkomnar honom som en gäst, vilket resulterar i att An gör sammaledes och Adapa överlever.

Dumuzis bröllop 
Störst roll har Dumuzi spelat i myten om sitt bröllop med Inanna. Denna myt är inte funnen på ett ställe utan består av mythem. Dess budskap illustrerar Inannas kärleksfulla men motsägelsefulla karaktär, och fenomenet med naturens årstider. Dumuzi är därmed gud för naturens, det vill säga växtlighetens fertilitet och fruktbarhet. I myten dör Demuzi och ibland följer Inanna efter honom. Ibland är det hans syster Geshtinanna som följer med, ibland är det båda två. Men en av dessa sitter i Dumuzis ställe sex månader i underjorden, därav årstider.

Se även 
Andra gudasagor som illustrerar årstidernas växlingar genom döende och återuppståndna gudar:
 Osiris och Isis
 Persefone och Demeter
 Jesus

Källor
 Wolkstein, Diane; Kramer, Samuel Noah (1983), Inanna: Queen of Heaven and Earth: Her Stories and Hymns from Sumer, New York City, New York: Harper&Row Publishers,

Noter 

Gudar i sumerisk mytologi
Fruktbarhetsgudar
Durga

Durga (Sanskrit: दुर्गा, IAST: Durgā) även kallad Adi Parashakti och Ta’ra är stridens och krigets gudinna i hinduismen. Hon står för det godas kamp (Dharma) mot det onda och är de förtrycktas moderliga beskyddare.  

Durga framträder först i eposet Devi-Mahatmyam från cirka 1000 f.Kr. Där beskrivs hur hon besegrar en serie av manliga demoner, som de manliga gudarna inte kan besegra. Efter sin seger hyllas hon av de manliga gudarna som den högsta guden. Hon avbildas oftast ridande på en tiger eller ett lejon, med flera beväpnade händer och i triumf efter att ha besegrat buffeldemonen Mahishasura. 

Liksom övriga hinduiska gudinnor ses Durga i grunden som en aspekt av en enda gudinna, Devi. Durga är den krigiska formen av Parvati, och Kali är i sin tur den dödliga formen av Durga. I Devi-Mahatmyam beskrivs hur dödsgudinnan Kali emanerar från Durga under kampens gång. Navadurga är namnet på de nio aspekterna av Durga. 

Durga är en av de mest dyrkade gudarna inom hinduismen idag, och hennes tempel återfinns på många ställen i Indien. Hon är särskilt populär i Östra Indien och Nepal. Hon firas efter vår och höstskörden, särskilt under festivalen Navratri. 

Inom den gudinnecentrerade shaktismen är Durga särskilt viktig; hon kallas i Devi Mahatmya för Durgā Saptashatī och Chandi patha och hyllas som skaparen och Brahman.

Se även 
 Thagger

Referenser

Ajit Mookerjee, Kali - The Feminine Force, Thames and Hudson, London 1988

Gudinnor i indisk mytologi
Krigsgudar
Duryodhana

Duryodhana var i indisk mytologi fosterbror och mycket svartsjuk antagonist till Pandavas.

Det berättas hur Duryodhana planerade att mörda Pandavas genom att sätta eld på deras hus. Dessa varnas dock av sin farbror och kan fly in i skogen förklädda till Brahminer. I kriget som följde begärde båda sidorna stöd hos Krishna.

Se även 
 Arjuna
 Mahabharata

Indisk mytologi
Dxui

Dxui var hos bushmännen i Afrika den förste anden som genomgick alla de stadier som krävdes för att bli den första människan.

I till exempel Kalahariöknen är Dxui identisk med Braggen medan han i andra områden beskrivs som mer inåtvänd och mindre aktiv på jorden än denne.

Se även 
 Mytologi: Första mannen
 Mytologi: Gud över gudar

Afrikansk mytologi
Första människan-mytologi
Dyauspitar

Dyauspitar var en skapelsegud i indisk mytologi som tillsammans med Prithivi, den kvinnliga jorden, och födde den nya ordningens gud Indra. 

"Dyauspitar" var ett ariskt ord som betydde "klar dagshimmel". Etymologiskt kan ordet ha givit upphov till både Zeus och latinets ord för dag: Dies.

Se även
 Rigveda
 Mytologi: Himlen

Referenser 

Gudar i indisk mytologi
Skapargudar
Himmelsgudar
Jacobus Arminius

Jacobus Arminius, ursprungligen Jacob Harmensen eller Jacob Hermansz, född 1560, död 1609, var en nederländsk reformert präst och teolog, känd som grundare av arminianismen.

Arminius fick i sin ungdom fly från hemlandet undan den spanska regimen och uppehöll sig då bland annat i Genève, där han studerade teologi under Theodor Beza. 1588 blev han predikant i Amsterdam och 1603 professor vid universitetet i Leiden. 

Här kom han i strid med en kollega, Frans Gomarus, bland annat angående predestinationen, varvid Arminius hävdade, att läran om att Gud förutbestämt somliga människor till fördömelse saknade stöd i Bibeln. 

Kring såväl Arminius som hans motståndare samlade sig talrika anhängare, som häftigt bekämpade varandra. Först efter Arminius död nådde striden sin höjdpunkt. Arminius samlade skrifter utgavs första gången 1629 (en engelsk översättning av J. Nichols i tre band utkom 1829-75).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar 

 

Personligheter inom kalvinismen
Nederländska teologer
Födda 1560
Avlidna 1609
Män
Alumner från Leidens universitet
Encyclopædia Britannica

Encyclopædia Britannica (latin för ”brittisk encyklopedi”) är en engelskspråkig encyklopedi. Av engelskspråkiga uppslagsverk är Encyclopædia Britannica det äldsta som fortfarande publiceras.

Den första upplagan publicerades i tre volymer mellan 1768 och 1771 i Edinburgh. Den rådande upplagan innehåller omkring 120 000 artiklar. Upplagan från 1911 är fritt tillgänglig på internet, i likhet med den svenska Nordisk Familjebok. Encyklopedin blev 1994 den första encyklopedin på Internet.

I mars 2012 meddelade företaget att uppslagsverket inte längre skulle tryckas i nya upplagor och i stället gå över till att endast producera den i digital form. Den sista tryckta upplagan är den från 2010 som trycktes i 32 band och såldes i 8 000 exemplar. Uppslagsverket hade sin största försäljning i tryckt form år 1990 när 120 000 exemplar såldes enbart i USA.

Referenser

Noter

Externa länkar 

  

Engelskspråkiga uppslagsverk
Brittisk facklitteratur
Amfora

Amfora är ett tvåörat kärl, vanligen av lera men ibland av metall. Det användes av antikens greker och romare till förvaring av olja och vin med mera, liksom även till gravurna. Bland de olika formerna bör särskilt den attiska från 400-talet f Kr nämnas. Den var ovalformig, något vidare ovanför mitten och hastigt avsmalnande mot halsen samt prydd med figurer. Dylika amforor med olja utgjorde segerpris vid de panateneiska festtävlingarna. Den avlånga romerska vinamforan, av vilka många har påträffats bland annat i Pompeji, var spetsig nedtill och lutades därför mot väggen eller grävdes ned ett stycke i marken. Såsom mått motsvarade en romersk amfora omkring 26 liter.

I forntidens Egypten gjordes amforor av alabaster för förvaring av balsam och smörjelser.

Etymologi 
Ordet amfora finns i svensk skrift sedan 1871. Det kommer från grekiskans amphora med samma betydelse. Det ordet är bildat av amphi- ('dubbel') oh pherein- ('bära). Ordet har via latin och lågtyska även lånats in i svenskan som ämbar; även ampull (med betydelsen 'liten flaska') har samma ordursprung.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

Vätskebehållare
Arkeologiska artefakter
Ancile

Ancile (lat.), en långrund, på båda sidorna urringad bronssköld, vilken enligt sagan nedföll från himmelen på den romerske kungen Numa Pompilius tid. Då Numas maka, nymfen Egeria, förklarade att Roms välfärd var fäst vid besittningen av denna sköld lät Numa för att försvåra dess bortrövande förfärdiga 11 alldeles likadana sköldar. Vården om dessa 12 ancilia anförtroddes åt de av Numa tillsatta 12 salierna, Mars präster, vilka den 4 mars varje år i en högtidlig procession med sång och dans bar omkring dem i staden.

Referenser 

Romersk religion
Sköldar
Amasonsköld

En amasonsköld (gr. pelta, lat. peltarion) är en på nästan alla antika amasonframställningar förekommande halvcirkelformig skiva, vars räta kant har två likaledes halvcirkelformiga inskärningar. I förening med andra vapen (svärd), fascer o.d. användes den i Roms och renässansens konst till troféer m.m. Dylika sköldar, ställda i rad vid varandra, förekommer ofta som ornament på kransgesimser, rännlister med mera.

Förekommer på Svärdsordens ordenskedja.

Referenser
Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1870), s. 882 (länk)
Nordisk familjebok (1904), band 1, s. 765 (länk)

Antiken
Sköldar

en:Shield#Prehistory and antiquity
Lepton

Denna artikel handlar om elementarpartiklarna. För musselsläktet, se Lepton (djur), för det grekiska myntenheten, se Lepton (mynt).

Leptoner är elementarpartiklar enligt kvantfysiken.

Leptonerna är den ena huvudgruppen av fermioniska elementarpartiklar. Den andra gruppen är kvarkarna.
Av leptoner finns det sex stycken aromer, vilka liksom kvarkarna delas in i tre familjer. Varje familj består av en partikel och tillhörande neutrino.
familj 1: elektron, elektronneutrino
familj 2: myon, myonneutrino
familj 3: tau-lepton, tauneutrino

Neutrinerna har ingen laddning medan de övriga leptonerna har laddningen -e (elementarladdningen).

Alla dessa sex aromer har också varsin antipartikel med motsatt laddning. Elektronens antipartikel har ett eget namn, positron (e+).

Skillnaden mellan leptoner och kvarkar 
Den viktiga skillnaden mellan leptoner och kvarkar är att leptoner växelverkar svagt medan kvarkar växelverkar både svagt och starkt.

Externa länkar
Amfiprostylos

Amfiprostyl kallas den grekiska tempelform som har en kolonnrad framför vardera kortsidan men inte några kolonner på längdsidorna.

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Klassisk grekisk arkitektur
Begrepp inom arkitektur
Pakistans flagga

Pakistans flagga är grön med en halvmåne och en stjärna i vitt, samt ett vitt vertikalt fält vid den inre kanten. Flaggan antogs i samband med självständigheten 1947 och har proportionerna 2:3.

Symbolik 
Den gröna färgen, halvmånen och stjärnan är traditionella symboler för islam. I den pakistanska flaggan står grönt för den muslimska majoriteten av befolkningen. Vitt står för landets icke-muslimska minoriteter, och halvmånen och stjärnan står för framsteg respektive ljus.

Historik 
Flaggan bygger på den flagga som användes av All India Muslim League, den organisationen som kämpade för en självständig muslimsk statsbildning på den indiska subkontinenten efter den brittiska erans slut. Rörelsens ledare Muhammed Ali Jinnah skapade nationsflaggan genom att införa det vita fältet i organisationens flagga. Den konstituerande församlingen godkände flaggan som den blivande republikens flagga den 11 augusti 1947, tre dagar innan staten Pakistan utropades den 14 augusti.

Övriga flaggor 
Pakistans handelsflagga bygger på den brittiska handelsflaggan red ensign. Örlogsflaggan till havs är en mer avlång version av nationsflaggan. Presidentens flagga har en utformning som påminner om nationsflaggans, fast med ett emblem i mitten i guld med landets namn på urdu och en halvmåne och en stjärna omgivna av lagerkransar.

Flaggdagar 
De allmänna flaggdagarna i Pakistan är:

Dessutom flaggas på halv stång under följande dagar:

Referenser

Källor

Noter

Se även 
Pakistan
Pakistans statsvapen

Nationsflaggor i Asien
Pakistans nationalsymboler
Palaus flagga

Palaus flagga är ljusblå med en stor gul cirkelskiva något till vänster om mitten från betraktaren sett. Cirkelskivans diameter är 3/8 av flaggans bredd. Flaggan antogs den 1 januari 1981 och har proportionerna 5:8.

Symbolik 
Den gula cirkeln i flaggas mitt symboliserar fullmånen. Månen står för lugn, fred och kärlek, och fullmånen i synnerhet anses av tradition som den bästa tidpunkten för bland annat sådd, skörd, fiske och bröllop. Den blå bottenfärgen symboliserar oberoendet, och ansluter även till Mikronesiens federerade staters flagga och till FN-flaggan. Nationsflaggan är identisk med handelsflaggan.

Historik 

Palau var från 1947 en del av USA:s Stillahavsprotektorat, ett FN-mandatområde där de tidigare japanska besittningarna i Stilla havet ingick. När Mikronesiens federerade stater bildades 1978 valde Palau att stå utanför. Flaggan skapades 1980 och antog den 1 januari 1981 i samband med att landet blev en republik. Palau blev självständigt i fri association med USA 1994.

Delstaternas flaggor 
Var och en av Palaus 16 delstater har en egen flagga.

Källor

Se även 

 Palau
 Palaus statsvapen

Nationsflaggor i Oceanien
Palaus nationalsymboler
Panamas flagga

Panamas flagga antogs den 3 november 1903. De blåa och röda fälten står för Panamas dominerande partier vid den tiden, de liberala och de konservativa. Den vita färgen representerar den fredliga atmosfär som de båda partierna verkar i. Proportionerna är 2:3.

Historik 

Panamas första flagga som självständig nation påminde mycket om den amerikanska, med vågräta band i rött och gult. I stället för de amerikanska stjärnorna i kantonen hade den två solar som var förbundna med ett gult band - något som representerade de båda världshaven och förbindelsen dem emellan via Panamakanalen. Denna flagga kunde den dåvarande presidenten Manuel A. Guerrero emellertid inte acceptera, utan valde i stället den moderna flaggan som ritats av hans son.

Källor

Se även 

 Panama
 Panamas statsvapen

Nationsflaggor i Nordamerika
Panamas nationalsymboler
Papua Nya Guineas flagga

Papua Nya Guineas flagga är diagonalt delad i ett svart och ett rött fält. I det inre-nedre svarta fältet finns fem vita stjärnor, och i det röda fältet finns en gul (gyllene) kumul eller paradisfågel. Flaggan antogs den 1 juli 1971. Proportionerna är 3:4.

Symbolik 
Svart och rött är vanliga färger i det lokala konsthantverket. Färgerna svart och rött anknyter dessutom till de tyska kejserliga färgerna, vilket påminner om att området var en tysk koloni före första världskriget.

De vita stjärnorna i det svarta fältet är de fem stjärnorna i stjärnbilden Södra korset, och kan även knytas till en nationell legend om fem systrar. Stjärnorna står även för de nära banden till Australien som har samma stjärnbild i sin flagga. Papua Nya Guinea var ett FN-mandatområde under australiensisk kontroll fram till 1975.

Paradisfågeln är en nationalsymbol sedan länge; dess fjädrar används ofta i traditionella kläder och ceremonier.

Historik 
Inför Papua Nya Guineas självständighet skapades en trikolor i färgerna blått, gult och grönt med Södra korsets stjärnbild och nationalsymbolen kumul. Den kommitté som arbetade med de konstitutionella aspekterna av självständigheten presenterade förslaget för befolkningen under en omfattande resa i januari/februari 1970. Förslaget blev inte särskilt väl mottaget, och man beslöt därför att istället använda en kraftigt omarbetad version av flaggan. Den nya versionen formgavs av 15-åriga Susan Karike, och presenterades för nationalförsamlingen den 4 mars 1971. Flaggan behölls när Papua Nya Guinea vann självständighet 1975.

Provinsernas flaggor 
Var och en av Papua Nya Guineas 20 provinser samt den autonoma regionen Bougainville och huvudstadsdistriktet har egna flaggor.

Källor

Noter

Se även

Papua Nya Guinea
Papua Nya Guineas statsvapen

Nationsflaggor i Oceanien
Papua Nya Guineas nationalsymboler
Paraguays flagga

Paraguays flagga antogs den 25 november 1842. Den är horisontellt tredelad med band i rött, vitt och blått, det vill säga trikoloren. Flaggan är ovanlig eftersom den inte har samma emblem på båda sidorna, för övrigt den enda nationsflagga med denna särart. På åtsidan (bilden överst) finns statsvapnet och på frånsidan finansdepartementets emblem (nedre bilden). Finansdepartementets emblem består av ett lejon under en röd jakobinmössa och orden Paz y Justicia (Fred och rättvisa).

Bruket att ha en flagga med skilda från- och åtsidor infördes av José Gaspar Rodríguez de Francia som var Paraguays regeringschef mellan 1814 och 1840. Proportionerna är 3:5.

Tidigare flaggor

Departementens flaggor 
Var och en av Paraguays 17 departement och huvudstadsdistriktet har egna flaggor.

Källor

Se även 
 Paraguay

Nationsflaggor i Sydamerika
Paraguays nationalsymboler
Qatars flagga

Qatars flagga är vinröd med ett vitt inre fält som upptar omkring en tredjedel av flaggans bredd. Fälten skiljs åt av en sågskura med nio vita spetsar. Den är snarlik Bahrains flagga, men färgen och antalet hack i mönstret skiljer dem åt. Flaggan antogs 1949 och har proportionerna 11:28.

Historik 
De flesta arabiska flaggor i Persiska viken har genom historien varit helt röda, till exempel den flagga som använts av folkgruppen kharjiter som dominerar i både Qatar och Bahrain. Det vita fältet tillkom i mitten av 1800-talet efter undertecknandet av General Maritime Treaty, det första i en serie överenskommelser mellan de olika sultanaten och emiraten längs Persiska vikens kust och Storbritannien som ledde till att området bytte namn från "Piratkusten" till "Fördragskusten". Qatars flagga var ursprungligen mer eller mindre identisk med Bahrains flagga, men från 1936 började man använda andra proportioner och den vinröda färgen. Den ovanliga färgnyansen i Qatars flagga sägs ibland komma av hur ett specifikt rött färgämne påverkas av den starka solen i Arabiska öknen.

Referenser

Källor

Noter

Se även 
Qatar
Qatars statsvapen

Nationsflaggor i Asien
Qatars nationalsymboler
Rwandas flagga

Rwandas flagga är en trefältad flagga i färgerna blått, gult och grönt, med en 24-uddig gul sol i de översta bredare blå fältet. Den gula solens nyans skiljer sig något från den nyans som används i det gula fältet. Flaggan antogs den 31 december 2001 och har proportionerna är 2:3.

Symbolik 
Grönt står för hoppet om välstånd genom ett rationellt utnyttjande av folkets krafter och naturresurserna. Den gula färgen symboliserar den ekonomiska utvecklingen, och vikten av att arbeta för framsteg. Blått står för lycka och fred, och hur folket genom att arbeta för fred också kan uppnå lycka. Solen och de gula strålarna symboliserar det ljus som ska upplysa hela folket. Ljuset står för enighet, hederlighet och kampen mot okunnighet.

Historik 
Det moderna Rwanda blev en del av det tyska kolonialväldet 1895 inom ramen för Tyska Östafrika. Efter första världskriget övertog Belgien styret av kolonin, som efter andra världskriget blev ett FN-mandatområde under belgisk administration. Kolonin delades i de självständiga staterna Burundi och det nuvarande Rwanda, som 1961 införde en trikolor i de panafrikanska färgerna som ny nationsflagga. Flaggan var identisk med Guineas flagga, och från 1962 infördes ett svart 'R' i det mittersta gula fältet. Bokstaven stod för den nya nationens namn, men också för revolutionen och det faktum att nationen skapats genom en folkomröstning (fr. référendum).

Flaggan byttes ut 2001 tillsammans med nationalsången och statsvapnet, mycket på grund av att de gamla symbolerna var så förknippade med konflikter och framförallt folkmorden 1994. De nya symbolerna är tänkta att vända blicken mot framtiden, och därför valde andra färger än de traditionella panafrikanska. Flaggan har ritats av Alphonse Kirimobenecyo, en rwandisk konstnär och ingenjör.

Tidigare flaggor

Referenser

Källor

Noter

Se även 

 Rwanda
 Rwandas statsvapen

Nationsflaggor i Afrika
Flagga