kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grammatikos

Grammatikos (gr. Γραμματικό; Grammatikό eller Grammatikόs; även Gramatiko eller Gramatikos och tidigare Grammatikon) är ett samhälle i östra Attika i Grekland, ungefär 40 kilometer nordöst om Aten, norr om Marathon och Nea Makri. Staden är länkad via en bilväg mellan Marathon och Varnavas och med Kapandriti. Borgmästaren är George Papageorgiou. Grammatikos bilförkortning är Y och Z och postnumret är 190 07.

14 augusti 2005 havererade flygplanet Helios Airways Flight 522 nära Grammatikos. Det var ett Helios Airways Boeing 737-31S med 155  passagerare och 6 besättningsmän  (totalt 155). Flyget startade vid Larnaca International Airport och skulle ha mellanlandat vid Aten-Eleftherios Venizelos flygplats med destinationen Prags Václav Havel flygplats. Alla ombord på flyget omkom och anledningen till haveriet var lågt kabintryck.

Geografi
Grammatikos ligger i ett bergigt landskap med mycket berg och grässlätter runt omkring, även ängar och jordbruksområden finns i närheten av Grammatikos.

År 2005 inträffade en flygolycka i ett av bergen vid Grammatikos, se vidare på Flygolyckan i Grammatikos 2005

Externa länkar
 Grammatikos.gr - Officiell webbplats

Orter i Attika
Arbetarlistan

Arbetarlistan var ett svenskt politiskt parti, registrerat hos valmyndigheten för riksdagsval. Partiets första ledare var Gunnar Törner.

Beslut att grunda partiet Arbetarlistan togs 21 januari 1990 vid ett möte i Uppsala av ett 20-tal fackligt aktiva personer som varit med inom det fackliga Dalauppropet under de föregående åren. Bland dessa fanns Åke Wiklund, som varit ordförande för verkstadsklubben inom fackförbundet Metall vid Saab-Scania i Falun och 1985 var en av grundarna till Dalauppropet. Vid mötet utsågs en tillfällig styrelse inför den första kongressen. Den konstituerande kongressen genomfördes på Vasa gymnasium i Stockholm 19 maj 1990. Partiet hade en mycket lös sammansättning, och rekryterade sina medlemmar från olika organisationer inom arbetarrörelsen. Avsikten var att utgöra ett parti för missnöjda socialdemokratiska väljare. Många av partiets mest ledande personer kom från det maoistiska partiet SKP, bland andra Lars Aronsson, Kjell Eriksson och Jörgen Larsson, eller från den trotskistiska organisationen Socialistiska förbundet, men majoriteten av medlemmarna kom från socialdemokraterna.

Partiet splittrades dock innan valet 1991, och i slutändan fick den spillra som återstod av partiet bara 0,07 procent av rösterna i riksdagsvalet det året. Några som hade varit medlemmar av partiet bildade senare Folkdemokraterna. Arbetarlistan fick dock lokalt viss representation, i både Ragunda kommun och i Timrå kommun fick partiet 1 mandat i kommunfullmäktige i valet 1991, och i Vimmerby kommun fick Arbetarlistan 1 mandat i kommunfullmäktige i de tre följande valen 1994, 1998 och 2002.

Partiet fick 102 röster i riksdagsvalet 1998 och 12 röster i riksdagsvalet 2002. Partiet ställde även upp i Europaparlamentsvalet 1994. Partiet ställde inte upp i riksdagsvalet 2006.

Referenser 

Politiska partier bildade 1990
Historiska politiska partier i Sverige
Socialistiska partier i Sverige
Svenska flygplatsenheten i Kongo

Svenska flygplatsenheten i Kongo var den enhet ur svenska utlandsstyrkan som ingick i missionen MONUC (United Nations Organization Mission in the Democratic Republic of the Congo). Svenska flygplatsenheten i Kongo fick till en början F 23 som inofficiellt arbetsnamn.  Enheten ansvarade för driften av flygplatsen utanför Kindu i Kongo-Kinshasas inland. Insatsen pågick i ett år uppdelat på två sexmånadersperioder, varav förbandet FK01 utförde den första och FK02 den andra.

Bakgrund
Efter att den civila personal som ansvarade för driften av flygplatsen hade flytt undan inbördeskriget kom Förenta nationerna den 18 februari 2003 med en formell förfrågan till Sverige att bidra med en flygplatsenhet till MONUC. Den 16 april 2003 beslöt Riksdagen att Sverige skulle bidra med en flygplatsenhet för att delta i missionen. Vid slutet av ansökningstiden fanns det mer än 1500 ansökningar registrerade. Slutligen blev de 87 bäst lämpade utvalda, 13 officerare, fyra reservofficerare och 70 civila experter.

Insatsen
I mitten av maj 2003 skickades en förtrupp till Kindu. Förbandets materiel fanns då på ett fartyg utanför Afrikas västkust. Det var mycket att göra, bland annat skulle Camp Dag Hammarskjöld börja byggas. Campen uppkallades efter den svenske FN-generalsekreteraren Dag Hammarskjöld som dog i en flygkrasch under sin resa till Kongo år 1961. Delar av förbandet var förlagda till Kinshasa i Kongo och Entebbe i Uganda. Detta medförde stora logistiska utmaningar för förbandet.

När det svenska förbandet skulle resa hem i juni 2004 fick man beskedet att våldsamma demonstrationer hade brutit ut på flera håll i landet. Piloterna som skulle flyga förbandet till Sverige kunde därför inte ta sig till flygplatsen. Stockholm kontaktades och 10 timmar senare var ett Lockheed C-130 Hercules på väg från Sverige. En mindre mängd personal och diverse utrustning flögs ut med det svenska flygplanet med besättning ur 71. Transportflygdivisionen. Dock kunde huvuddelen av styrka evakueras då FN transporterade piloterna till flygplatsen och förbandet kunde resa hem med det ordinarie planet.

Efterspel

Svenskarna fick mycket beröm under vistelsen i Kongo och för sin insats att upprätta en fungerande flygplats. FN fastslog efter insatsen att den svenska flygplatsenheten skulle tjäna som mall för alla liknande FN-förband, både organisatoriskt och materiellt.

Se även
Operation Artemis
Svenska internationella militära insatser under 2000-talet
F 22 Kongo
MONUC

Källor

Referenser

Tryckta källor

Kongo
Angelica Catalani

Angelica Catalani, född 10 maj 1780 i Sinigaglia vid Ancona, död 12 juni 1849 i Paris i kolera var en italiensk operasångerska, sopran. 

Catalani var dotter till en handelsman och utbildade sig på klostret Santa Lucia i Gubbio där hennes magnifika röst, som var extraordinärt klar och ren, utvecklades. 1795 då hon endast var 15 år gammal gjorde hon debut i Venedig och var mycket framgångsrik och många impressarier ville anställa henne. I nästan 30 år turnerade hon i Europa och hon besökte Sverige 1827. Hon kom till England 1806 efter att ha sjungit mycket i Italien, Frankrike och Portugal med mycket stor framgång. I sju år var Catalani Prima donna assoluta och introducerade Mozarts Figaros bröllop för den engelska publiken 1812. 1814 anlände Catalani till Paris med sin man, Paul Valabrègue, och tog anställning där. Dessvärre blev det ett ekonomiskt fiasko på grund av hennes slösaktiga och extravaganta make. Hon fortsatte dock med sina konsertresor, hon avgudades fortfarande av sin publik, och tjänade stora summor pengar och 1828 drog hon sig tillbaka från scenen. 1830 bosatte hon sig i Florens där hon grundade en musikskola för fattiga flickor där hon också undervisade i sång.

Catalanis röst var en av 1800-talets mest omfångsrika (a - f³), klangfulla och böjliga sopranröster men hon kritiserades hårt av musikkritiker för sina rullader och överbelastade utsmyckningar i sången. Hon räknas ändå som en av musikhistoriens största sopraner. Hon lär även ha avskytt välorkestrerade operor då hon ansåg att de kvävde hennes röst, särskilt illa ska hon ha tyckt om Mozarts operor och avskyn blev större ju äldre hon blev.

Catalani besökte Sverige 1827; vid detta besök hörde hon Elisabeth Olin och Brita Catharina Lidbeck sjunga, och invaldes den 25 oktober samma år som utländsk ledamot nr. 59 av Kungliga Musikaliska Akademien.

Källor 
 Gustaf Hilleström: Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971

Externa länkar 
 
 

Italienska operasångare under 1800-talet
Italienska sopraner
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer från Marche
Födda 1780
Avlidna 1849
Kvinnor
Edwardsjön

Edwardsjön är den femtonde största insjön i Afrika. Sjön ligger i det Östafrikanska riftsystemet, på gränsen mellan Kongo-Kinshasa och Uganda. Edwardsjön upptäcktes av Henry Morton Stanley år 1888 och fick sitt namn för att hedra kung Edvard VII av Storbritannien. Mellan åren 1973 och 1979 ändrades sjöns namn till Idi Aminsjön eller Idi Amin Dadasjön efter den ugandiska diktatorn Idi Amin.

Vattnet i sjön kommer från floderna Nyamugasani, Ishasha, Rutshuru och Rwindi. Den rinner av i norr via floden Semliki till Albertsjön. Sjön är även sammankopplad med Georgesjön i nordöst via Kazingakanalen. Sjöns area är 2 150 km², den största bredden 40 kilometer, den största längden 77 kilometer och det största djupet 920 meter.

Ekologi 
I sjön finns flera olika arter fisk, bland annat Bagrus docmak, Sarothelodon niloticus, Sarothelodon leucostictus, Haplochromis spp., Hemihaplochromis multicolur och Schutzia eduardiana. Fiskenäringen spelar en stor roll för det vardagliga livet.

Runt sjön finns ett rikt djurliv med bland annat schimpanser, elefanter, krokodiler och lejon. Djuren är skyddade av Virunga nationalpark i Kongo och Drottning Elizabeths nationalpark i Uganda. Området är även besökt av många arter av flyttfåglar.

Insjöar i Kongo-Kinshasa
Norra Kivu
Insjöar i Uganda
Nilens avrinningsområde
Insjöar i gravsänkor
Agrippina den äldre

Agrippina den äldre (Vipsania Agrippina och även känd som Agrippina Germanici, 'Germanicus Agrippina'), född 14 f.Kr., död 33 e.Kr, var en romersk medborgare. Hon var dotter till Marcus Vipsanius Agrippa och Augustus dotter Julia. Hon var gift med Germanicus – brorson till kejsar Tiberius av denne utsedd till tronföljare – och fick med honom nio barn, inklusive barnen Agrippina den yngre och Caligula.

Biografi 
Agrippinas bröder Lucius och Gaius Caesar var Augustus adoptivsöner och dennes arvtagare fram till deras död år 2 respektive 4. Därefter togs hennes syssling Germanicus år 4 upp som Augustus adoptivson, i samma veva som även Tiberius gjordes till adoptivson. För att knyta än tätare familjeband giftes Agrippina med Germanicus.

Agrippina var modig, självständig och energisk och följde Germanicus på hans olika krigståg till Germanien och Orienten, utan att sky några ansträngningar och medförande sina barn (sex av nio barn överlevde de första åren). År 14 placerades Germanicus i Gallien, som guvernör och general, och under denna tid kom sonen Gaius att få smeknamnet "Lilla soldatstöveln" (Caligula) efter Agrippinas vana att klä ut honom i soldatmundering.

Efter tre år i Gallien återvände familjen till Rom, där Germanicus 26 maj år 17 förlänades ett triumftåg för att hylla hans segrar. Året färpå skickades Germanicus till de östra provinserna, som guvernör. Den syriske guvernören Gnaeus Calpurnius Piso kom i konflikt med honom, och under pågående konflkt avled han av sjukdom 10 oktober år 19 – endast 34 år gammal.

Efter att Germanicus kremerats i Antiokia, transporterade Agrippina hans aska till Rom, där den lades till vila i Augustus mausoleum. Agrippina påstod öppet att hennes make mördats för att Tiberius son Drusus Julius Caesar ('Drusus den yngre') skulle få företräde till tronen. I linje med sin svärfarfar Livia ägnade hon därefter energi för att stödja sina egna söner Nero och Drusus Caesar. Detta placerade henne och hennes söner i strid med praetorianprefekten Sejanus, som år 26 började avrätta dessas supportrar baserat på beskyllningar för förräderi och olämpligt sexuellt beteende. Konflikten kulminerade med att Agrippina och de överlevande barnen år 29 deporterades, Agrippina till ön Pandateria nära Neapel och barnen till ön Pontia. Agrippina dog år 33 av svält. Det är dock inte känt om hon dog av självsvält eller av tvång.

Familj och eftermäle 
Agrippina var en tid ledande dam i julisk-claudiska kejsarhuset.

Hennes ende överlevande son, Caligula, blev år 37 kejsare. Även tre av döttrarna kom att överleva sin mor; Agrippina den yngre blev genom äktenskap med sin farbror Claudius kejsarinna. 

Nedslagskratern Agrippina (krater) på planeten Venus uppkallad efter henne. Namntilldelningen skedde 1991. Även asteroiden 645 Agrippina är uppkallad efter henne.

Referenser

Noter

Övriga källor

Externa länkar

Födda 14 f.Kr.
Avlidna 33
Kvinnor
Kvinnor i antikens Rom
Gravsatta i Augustus mausoleum
Vipsanii
Personer i Romerska riket under 000-talet f.Kr.
Personer i Romerska riket under 000-talet
Kivusjön

Kivusjön tillhör Stora sjöarna i Afrika. Sjön ligger på gränsen mellan Kongo-Kinshasa och Rwanda. Vid sjöns södra ände ligger Bukavu i Demokratiska republiken Kongo och Cyangugu i Rwanda. Sjön mynnar ut i floden Ruzizi som leder vidare till Tanganyikasjön. I samband med folkmordet i Rwanda 1994 dumpades många lik i sjön. Sjön betraktas som meromiktisk och är även en av tre kända exploderande sjöar, på grund av de stora mängderna metan. Undersökningar har indikerat att sjön tidigare exploderat ungefär en gång per millennium och att varje explosion medfört omfattande miljöförstöring och reduktion av den biologiska mångfalden.

Geografi 
Sjön täcker en yta på 2 700 km² och ligger på en höjd på 1 460 meter över havet. Den första europé som besökte sjön var tysken Gustav Adolf von Götzen år 1894. Sjön ligger i ett vulkanområde som än idag är aktivt.

Runt sjön ligger städer som Bukavu, Kabare, Kalehe, Sake och Goma (Kongo) samt Gisenyi, Kibuye och Cyangugu.

Källor 

 
Tanganyikasjöns avrinningsområde
Insjöar i Kongo-Kinshasa
Insjöar i Rwanda
William Joseph Simmons

William Joseph Simmons, född 6 maj 1880 i Harpersville, Alabama, USA, död 18 maj 1945 i Atlanta, Georgia, var en amerikansk metodistpastor (resepredikant) och ledare (Grand Wizard, senare kallad Imperial Wizard) för den rasideologiska organisationen Ku Klux Klan 1915–1922 (1923). Enligt vissa uppgifter ska han även ha haft den militära graden överste.

Vid en sammankomst på kvällen innan Thanksgiving 1915, på toppen av berget Stone Mountain, strax utanför Simmons hemstad Atlanta, återgrundades den organisation som bildats redan 1865 av sydstatsgeneralen Nathan Bedford Forrest, men som sen hade upplösts 1869 - organisationen för vit överhöghet: Ku Klux Klan. Sammankomsten bestod av en grupp män i åldrarna 16 till 34, iklädda karakteristiska vita huvor, ledda av Simmons. 

Simmons, vars far ska ha varit medlem i klanen redan på 1860-talet, ska ha inspirerats av Thomas Dixons bok The Clansman (1905) och D.W. Griffiths film Nationens födelse (1915). Det anses att Simmons införde klanens karakteristiska korsbränning vid den här sammankomsten på Stone Mountain; innan korset antändes läste Simmons ur Romarbrevet, kapitel 2.

Simmons ersattes 1922 (1923) som ledare för Ku Klux Klan av Hiram W. Evans, en tandläkare från Dallas. Under Simmons ledning hade medlemskapet i klanen ökat till över 100 000 personer (1921), och man hade utvidgat gruppens fiender från "negrer" till att även innefatta "judar, kommunister, pedofiler, äktenskapsbrytare, knarklangare och liberaler".

Personligheter inom metodismen
Personer inom nationalism
Personer från Shelby County, Alabama
Födda 1880
Avlidna 1945
Män
Stephen Hendry

Stephen Gordon Hendry, MBE, född 13 januari 1969 i South Queensferry i Edinburgh, är en brittisk (skotsk) professionell snookerspelare.

Stephen Hendry föddes i South Queensferry i utkanten av Edinburgh men växte upp i Dalgety Bay i Fife. Han började spela snooker som tolvåring, vilket är relativt sent för spelare som senare blir professionella. Men när han redan som femtonåring vann Skotska mästerskapen stod det klart att han var något alldeles speciellt. 

Ett år senare blev han professionell, och år 1990 vann han sitt första världsmästerskap som den yngste någonsin. 

Han har genom åren alltid varit en av de mest välkända spelarprofilerna inom snooker. Inte så mycket för sin karisma som för sitt offensiva spel som lett till hans massiva rekordslaktande och sin dominans av sporten under 1990-talet.

Den 1 maj 2012 meddelade Hendry att han avslutar sin professionella snooker-karriär, vilket han hade bestämt sig för 3 månader tidigare.

I september 2020 tackade Hendry ja till en inbjudan om att spela de kommande 2 säsongerna på proffstouren.

Några av Hendrys gällande rekord 

 Flest vunna rankingtitlar (36)
 Mest inspelade prispengar (>8 miljoner pund)

Titlar

Rankingtitlar 

 VM 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1999
 UK Championship 1989, 1990, 1994, 1995, 1996
 Grand Prix 1987, 1990, 1991, 1995
 British Open 1988, 1991, 1999, 2003
 Asian Open 1989, 1990
 Dubai Classic 1989, 1990, 1993
 Welsh Open 1992, 1997, 2003
 International Open 1993, 1997
 European Open 1994, 1995, 2001
 Thailand Masters 1998
 Scottish Open 1999
 Malta Cup 2005

Övriga titlar (i urval) 

 World Doubles Championship 1987 (med Mike Hallett)
 Masters 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1996
 Pontins Professional 1990
 Premier League 1991, 1992, 1994, 1995, 2000, 2004
 Scottish Masters 1989, 1990, 1995
 Irish Masters 1992, 1997, 1999
 World Cup 1996 (med Skottland)
 Nations Cup 2001 (med Skottland)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Profil på snookerdatabase.co.uk

Födda 1969
Skotska snookerspelare
Världsmästare i snooker
Män
Levande personer
Olympique Lyonnais

Olympique Lyonnais (vanligen OL eller Lyon) är en fransk fotbollsklubb från Lyon i Frankrike, som bildades 1950. Lyon spelar sina hemmamatcher på Parc Olympique Lyonnais.

Historia 

Olympique Lyonnais skapades 1950 från Lyon Olympique, som bildades 1899. Fotbollssektionen bröt sig ur och skaffade ett nytt namn: Olympique Lyonnais. Därför anser klubbens supportrar att klubben skapades 1899.

Klubben dominerade fransk fotboll i början av 2000-talet. Efter en andraplats 2001 vann klubben sju franska mästerskap i rad (2002–2008).

I januari 2016 ersatte den nybyggda Parc Olympique Lyonnais den äldre Stade de Gerland som hemmaarena för Lyon.

Spelare

Truppen

Utlånade spelare

Nämnvärda spelare

 Karim Benzema (1996–2009)
 Grégory Coupet (1997–2008)
 Florent Malouda (2003–2007)
 Michael Essien (2003–2005)
 Éric Abidal (2004–2007)
 Hatem Ben Arfa (1999–2008)
 Juninho Pernambucano (2001–2009)
 Jérémy Toulalan (2006–2011)
 Mahamadou Diarra (2002–2006)
 Manuel Amoros (1993–1995)
 Sonny Anderson (1999–2003)
 Daniel Bravo (1997–1998)
 Vikash Dhorasoo (1998–2001, 2002–2004)
 Raymond Domenech (1969–1977)
 Marc-Vivien Foé (2000–2002)
 Ludovic Giuly (1995–1998)
 Sidney Govou (1999–)
 Aimé Jacquet (1973–1976)
 Bernard Lacombe (1969–1978)
 Florian Maurice (1991–1997)
 Jean Tigana (1978–1981)

Tränare 

 Oscar Heisser (1950–1954)
 Julien Darui (1954–1955)
 Lucien Troupel (1955–1959)
 Gaby Robert (1959–1961)
 Manu Fernandez (1961–1962)
 Lucien Jasseron (1962–1966)
 Louis Hon (1966–1968)
 Aimé Mignot (1968–1976)
 Aimé Jaquet (1976–1980)
 JP Destrumelle (1980–1981)
 Vladimir Kovacevic (1981–1982)
 Robert Herbin (1982–1984)
 Robert Nouzaret (1984–1987)
 Denis Papas (1987–1988)
 Marcel Le Borgne (1988)
 Raymond Domenech (1988–1993)
 Jean Tigana (1993–1995)
 Guy Stephan (1995–1996)
 Bernard Lacombe (1996–2000)
 Jacques Santini (2000–2002)
 Paul Le Guen (2002–2005)
 Gérard Houllier (2005–2007)
 Alain Perrin (2007–2008)
 Claude Puel (2008–2011)
 Rémi Garde (2011–2014)
 Hubert Fournier (2014–2015)
 Bruno Génésio (2015–2019)
 Sylvinho (2019)
 Rudi Garcia (2019–2021)
 Peter Bosz (2021–2022)
 Laurent Blanc (2022–2023)
 Fabio Grosso (2023–)

Se även 
 Olympique Lyonnais (damer)

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Ligue1.com – Olympique Lyonnais

Externa länkar
Stade de Gerland

Stade de Gerland är en idrottsarena i Lyon i Frankrike. Arenan är kommunalägd och tidigare hemmaplan för Olympique Lyonnais i fotboll. Kapaciteten är 41 044.

Den ursprungliga arenan designades av arkitekten Tony Garnier. Arenan har dock byggts om tre gånger – 1960, 1980 och 1998.

Under Världsmästerskapet i fotboll 1998 spelades 6 matcher på arenan och även under Världsmästerskapet i rugby 2007 spelades flera matcher på arenan.

I 2003 års  Fifa Confederations Cup inträffade ett dödsfall på planen. Marc-Vivien Foé föll ihop och dog på planen under en match mellan Kamerun och Colombia.

Referenser

Sportanläggningar i Frankrike
Sportanläggningar invigda 1920
Sport i Lyon
Finalarenor i Europeiska cupvinnarcupen i fotboll
Byggnader och anläggningar i Lyon
Bloodhound Gang

Bloodhound Gang är ett amerikanskt postgrunge och rapcore band från orten King of Prussia, Pennsylvania. Bandet bildades 1994 och är känt för sina humoristiska, obscena och stötande låttexter. De tar upp kontroversiella ämnen som sex, våldtäkter och incest. Bandet brukar ofta lägga in små referenser till den amerikanska popkulturen i sina texter. De gör parodi på popkulturen och det finns även metaforer, liknelser och ordlekar som:

 "Times New Roman, you know the type"
 "Power drill the yippie bog"
 "I'm kinda like Han Solo always stroking my own wookiee"
 "Like the Jim Jones cult, I'll take you out with one punch"
 "You and me, baby ain't nothing but mammals. So let's do it like they do on the Discovery Channel"
 "I'm not black like Barry White, no I am white like Frank Black is"

Bloodhound Gang började som ett Depeche Mode-cover-/tributband under namnet "Bang Chamber 8".

Välkända låtar av gruppen är "The Bad Touch" och "Fire Water Burn".

Gruppmedlemmar

Senaste medlemmar
 Jimmy Pop Ali (född James Franks) – sång (1988–2015), rytmgitarr (1993–2015), sologitarr (1988–1994)
 DJ Q-Ball – keyboard, synthesizer, turntable, sampling, bakgrundssång (1995–2015)
 Evil Jared Hasselhoff – basgitarr, bakgrundssång (1995–2015)
 Adam "The Yin" Perry – trummor, percussion, bakgrundssång (2006–2015)
 Daniel P Carter – sologitarr (2009–2015)

Tidigare medlemmar
Daddy Long Legs (Michael Bowe) – basgitarr, sång (1988–1995)
Bubba K. Love (Kyle Seifert) – turntable, sång (1992–1993)
Foof (Jack Vandergrift) – trummor, sång (1992)
Skip O'Pot2Mus (Buzz) – trummor (1992–1995)
Lupus Thunder (Matthew Stigliano) – turntable (1992–1995), sologitarr (1995–2008)
M.S.G. (Matthew Clarke) – turntable (1994–1995)
Tard-E-Tard – turntable (1995)
Spanky G (Michael Joseph Guthier) – trummor (1995–1999)
Willie The New Guy (William Brehony) – trummor (1999–2006)

Diskografi

Album

Singlar

Externa länkar
 
 Officiell webbplats
Bloodhound Gang på AllMusic

Amerikanska musikgrupper
Magnus Haglund (journalist)

Magnus Olof Haglund, född 9 mars 1960 i Borås, är en svensk journalist och författare. 

Han skriver främst om musik, konst och litteratur, och fokuserar på konstmusik, ljudkonst, klassisk musik och elektronisk musik. Han medverkar återkommande på Göteborgs-Postens kultursidor. 

I en recension av hans uppmärksammade biografi över Åke Hodell (2009) skriver Jens Liljestrand bland annat: "Haglunds biografi ”Åke Hodell” ... är en mycket ambitiös och genomarbetad presentation av författarskapet, tillika den första monografi som skrivits i ämnet. Boken är ett konstverk i sig, en rik och mycket beläst vandring genom ett bitvis komplicerat och motsägelsefullt författarskap ..." 

I en recension 2016 av hans  Lyssnare: en essä om ljud och konst skriver Stina Otterberg: "Haglunds styrka som musikskribent har inte minst handlat om hans förmåga att öppna upp musikverken och sätta dem i förbindelser med större förklaringssammanhang. Han är helt enkelt bra på att visa hur musik samverkar med andra konstformer – eller för den delen med medier, tider, platser och människor. Att läsa Magnus Haglund är att bli påmind om att musiken aldrig är något isolerat fenomen."

Bibliografi (urval) 
 1993 - Symfoniorkestern och dess instrument  (tillsammans med Sven Kruckenberg)
 1994 - Filmmusik x 8  (tillsammans med Gunnar Bergdahl)
 2004 - 
 2006 - Stockholm New Music 18-25 feb 2006 :  place and space  (tillsammans med Sara Michaëlsson)
 2009 -
 2012 - 
 2016 -

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Födda 1960
Män
Författare från Borås
Levande personer
Journalister från Borås
Svenska författare under 2000-talet
NBS

NBS kan syfta på: 

 NBS – namnet på en organisation som drivs av USA:s handelsdepartement 1901–1988, se National Bureau of Standards
 NBS – en svensk ishockeysupporterklubb, se North Bank Supporters