kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Clemens IX

Clemens IX (latin den milde), född Giulio Rospigliosi 28 januari 1600 i Pistoia, död 9 december 1669 i Rom, var påve från den 20 juni 1667 till sin död, den 9 december 1669.

Biografi 
Giulio Rospigliosi tillhörde en uradlig släkt som ursprungligen kom från Lombardiet, och som hade byggt upp en förmögenhet på får. Han studerade artes liberales för jesuiterna i Rom, och teologi och rättsvetenskap vid universitetet i Pisa, där han doktorerade 23 år gammal och blev professor i filosofi. Hans stora lärdom tilldrog sig påve Urban VIII:s uppmärksamhet, som utsåg honom till titulärärkebiskop av Tarsus och apostolisk nuntie i Spanien. Han stannade i Spanien under påve Innocentius X, som ogillade Barberini och dess anhängare, men återkom till Rom i januari 1653 för att bli guvernör av Rom. Han utsågs av påve Alexander VII år 1657 till kardinalpräst med San Sisto som titelkyrka, samt kardinalstatssekreterare. Den 20 juni 1667 valdes han till påve som det franska partiets kandidat, och antog då namnet Clemens IX.

Clemens IX försökte bringa reda i de påvliga finanserna, som tilltrasslats av företrädaren Alexander VII. För att ena de kristna furstarna att bistå Republiken Venedig i dess kamp mot Osmanska riket på Kreta medverkade han till freden i Aachen 1668 som därmed avslutade Devolutionskriget. I samförstånd med Ludvig XIV åstadkom Clemens IX även, att den jansenistiska striden avslutades (pax clementina).

Som påve fortsatte Clemens att vara biktfader, två gånger i veckan i Peterskyrkan, för vem som helst som ville bikta sig för honom. Han besökte flera sjukhus, gav allmosor till de fattiga, och var, med samtidens mått mätt, förhållandevis fri från nepotism.

År 1668 saligförklarade han Rosa av Lima, det första amerikanska helgonet.

På egen begäran begravdes han i en enkel grav i basilikan Santa Maria Maggiore med inskriptionen Clementis IX, Cineres, men efterträdaren Clemens X lät resa ett gravmonument över honom i kyrkan.

Noter

Referenser 
 Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume IV (1908)
 J.N.D. Kelly, The Oxford Dictionary of Popes, Oxford 1996

Externa länkar 

Män
Födda 1600
Avlidna 1669
Påvar
Kardinalstatssekreterare
Heliga stolens diplomater
Personer i Kyrkostaten under 1600-talet
Ugglan
Personer från Pistoia
Alumner från universitetet i Pisa
Sixtus III

Sixtus III (Xystus), född i Rom, död 19 augusti 440, var påve från den 31 juli 432 till sin död, 19 augusti 440. Helgon i Romersk-katolska kyrkan, festdag 28 mars.

Biografi 
Innan Sixtus konsekrerades till påve den 31 juli 432, var han framgångsrik som präst i Rom och brevväxlade med Augustinus. Han regerade under de nestorianska och pelagianska striderna, och troligen för sin dragning åt konciliarism stod han själv falskt anklagad för dessa läror.

I egenskap av påve godkände han besluten från konciliet i Efesus och strävade efter att mäkla fred mellan Kyrillos av Alexandria och Johannes av Antiochia. I den pelagianska striden omintetgjorde han alla försök av Julianus av Eclanum att återupptas i den katolska kyrkans gemenskap. Han gjorde påvens överhet över Illyricum gällande mot lokala biskopar och mot ambitiösa försök från Proclos av Konstantinopel. I Rom restaurerade han Liberius basilika som numera kallas Santa Maria Maggiore, förstorade San Lorenzo fuori le Mura, och mottog dyrbara gåvor från kejsar Valentinianus III för Peterskyrkan och Lateranbasilikan.

Sixtus III sände Patricius som missionär till Irland.

Källor 
 Pope St. Sixtus III i Catholic Encyclopedia (1913)

Externa länkar 

Påvar
Italienska helgon
Avlidna 440
Män
Födda okänt år
Orkanen Ivan

Orkanen Ivan (en. Hurricane Ivan) var den nionde namngivna tropiska stormen och den femte orkanen, under 2004 års orkansäsong i Atlanten. Ivan var en orkan av Kap Verde-typ som nådde kategori 5 på Saffir–Simpsons orkanskala vid tre separata tillfällen.

Utveckling 
Den 2 september 2004 bildades tropiska lågtrycket 9 sydväst om Kap Verde.. Den 3 september 2004 bildades Tropical Storm Ivan i Atlanten. Ivan intensifierades och växte i styrka till en orkan den 5 september. Stormen intensifierades snabbt, och nådde runt midnatt den 6 september kategori 4 med vindhastigheter nära 215 km/h.. Vindskjuvning gjorde att när stormens öga nådde Grenada i Öarna över vinden hade Ivan bedarrat till en stark kategori 3.

Ivan hade nu kommit in över Karibiska havet och växte i styrka igen, och det uppskattas att den nådde kategori 5 under natten till den 9 september, runt 145 km norr om Aruba Intensiteten fluktuerade på grund av ombildningar av orkanens öga, och under natten till den 11 september passerade den Jamaica i västlig riktning som en kategori 4 med vindar på 240 km/h. Ivan växte nu i styrka tillbaka till en kategori 5 med vindar på 265 km/h vid ett lufttryck på 910 mbar, vilket var den högsta intensiteten den nådde.. Ivans öga ombildades nu och stormen bedarrade kortvarigt, innan den återigen nådde kategori 5 en tredje gång under kvällen den 12 september.

Under natten till den 12 september passerade Ivan Yucatánkanalen och kom in i Mexikanska golfen. Ivan försvagades till en kategori 3 innan ögat nådde land i Gulf Shores, Alabama runt 2(CDT) på natten den 16 september. Ivan försvagades till ett tropiskt lågtryck som de följande tre dagarna passerade USA:s sydöstra stater. Den 18 september passerade lågtrycket Virginias kust ut i Atlanten där den vände sydväst och passerade över Florida den 20 september. Lågtrycket passerade in över land igen i Louisiana kvällen den 23 september, innan det slutligen upplöstes över Texas den 25 september.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Hurricane Ivan på engelskspråkiga Wikipedia.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Ivan
Ivan
Lena Mellin

Lena Maria Mellin, född 27 november 1954 i Stockholm, är en svensk journalist och inrikespolitisk kommentator på Aftonbladet. Hon har tidigare varit nyhetschef på tidningen. 

Mellin tilldelades Publicistklubbens stora pris 1996. Två år senare, 1998, mottog hon Lukas Bonniers journalistpris, således den finaste klassen av Stora Journalistpriset. Lena Mellin är även en flitigt återkommande inrikespolitisk kommentator i andra medier, bland annat bidrog hon med kapitlet "Persson – mer kändis än resultatspolitiker" i Makten framför allt (2005), en antologi om Göran Persson.

Mellin kom som tillförordnad ansvarig utgivare för Aftonbladet 2010 i hetluften när det diskuterades om det var korrekt av tidningen att publicera sexköpsanklagelser mot ett statsråd.

Referenser

Födda 1954
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Kvinnor
Levande personer
Svenska ledarskribenter
Dan Berglund

Dan Berglund, född 16 mars 1954 i Helsingfors, Finland, är en sverigefinlandssvensk vissångare från Göteborg. Berglund var under 1970-talet nära knuten till KPML(r), som numera går under namnet Kommunistiska Partiet. Han har varit aktiv musiker sedan han debuterade med en spelning för strejkande hamnarbetare i Göteborg i maj 1974 (Se Stöd de strejkande hamnarbetarna). Året därpå släpptes hans första musikalbum, En järnarbetares visor, på skivbolaget Proletärkultur.

År 1979 sålde han sin gitarr och bröt med KPML(r). Han tog emellertid upp musiken igen efter att ha fått en ny gitarr av en kompis (Axel Falk). Nästa album, Vildmarken släpptes 1987 och märks framför allt av den nedskruvade politiska tonen. Enligt Berglund sålde albumet dåligt trots att kritikerna uppskattade det. Elva år senare släpptes ett samlingsalbum och det dröjde fram till 2007 innan han släppte nästa nyproducerade musikalbum, Såna som vi....

Några av Berglunds starkaste influenser är Bob Dylan, Leonard Cohen, Ivar Lo-Johansson, Pablo Neruda, Joyce Carol Oates, Cervantes och Wisława Szymborska. Idag turnerar han fortfarande och spelar sina gamla visor, med vissa förändringar i texterna.

Berglund belönades 2009 med Birger Sjöberg-priset.

Diskografi

 (samlingsalbum)

Referenser

Externa länkar
Dan Berglunds hemsida
Dan Berglund på Progg.se

Sångare från Helsingfors
Födda 1954
Levande personer
Svenska vissångare
Musiker inom proggrörelsen
Musik i Göteborg
Sverigefinländare
Sverigefinlandssvenskar
Män
Proletärkultur
1166

1166 (MCLXVI) var ett normalår som började en lördag i den Julianska kalendern.

Händelser

Juni 
1 juni – Gertrud av Sachsen och Bayern och Friedrich IV av Schwaben gifter sig.
5 juli – Den österrikiska byn Bad Kleinkirchheim omnämns för första gången, då kyrkan där blir färdigställd.

Okänt datum 
Dermot MacMurrough avsätts som kung av Leinster.
Stefan Nemanja blir storfurste av Raška.
Statyn Braunschweiger Löwe skapas.
Staden Velikije Luki omnämns för första gången.
Orterna Baldramsdorf och Gschieß omnämns för första gången.
Markus III blir koptisk-ortodox påve och patriark av Alexandria. 
En antik grav upptäcks i Rocamadour och staden blir en pilgrimsstad.
Assize of Clarendon antas på riksförsamlingen vid Clarendon Castle.
Ludvig II blir regent över den tyska staten Württemberg.
Ninnanperioden inleds i Japan.
Tribhuvanāditya blir regent i Khmerriket.

Födda 
29 juli – Henrik II, hertig av Champagne och kung av Jerusalem.
24 december – Johan utan land, även känd som prins John, herre över Irland 1177–1216 och kung av England 1199–1216.
Eudes III, hertig av Burgund.

Avlidna 
7 maj – Vilhelm I, kung av Sicilien
4 september – Sankta Rosalia, Palermos skyddshelgon
Muirchertach Mac Lochlainn, storkonung av Irland sedan 1156.

Externa länkar
Kompis

Kompis eller compis kan syfta på:

 Kompis (TV-program) – ett TV-program i kanalen ZTV
 Kompis (musikgrupp) en svensk elektropoptrio som bildades 1999
 Kompis (musikalbum) – ett musikalbum från 2002 med vokalgruppen Riltons Vänner
 Compis – en svensk dator som utvecklades av Telenova för användning i den svenska skolan
 Jourhavande kompis – en chattjour för unga människor, upp till 25 års ålder, som vill prata med jämnåriga
 Kompisarna (TV-serie) – en svensk TV-serie från 1975
 Kompisarna (film) – en dansk långfilm från 1978
Söderberg & Haak AB

Söderberg & Haak AB (S & H) var ett grossistföretag för stålprodukter bildat 1866 av Per Söderberg. Under moderbolagets Ratos ledning fusionerades Söderberg & Haak 1976 med konkurrenten AB Odelberg & Olson (inom Tibnorinvest-koncernen) till Tibnor AB. Sedan 1979 ingår Tibnor i SSAB.

Historik

Söderberg & Haak bildas

År 1866 inregistrerades Handelsbolaget Söderberg & Haak, Sveriges första enskilda grossist för järn och järnmanufaktur. Initiativtagare var den före detta smidesmästaren vid Garpenbergs bruk, Per Söderberg och dennes vän  bruksbokhållaren Leonard Haak. Haak lämnade emellertid företaget ganska snart, namnet fick dock stå kvar. Verksamheten var till att börja med inrymd i ett par rum i fastigheten Köpmantorget 1 i Stockholm. När Per Söderberg avled 1881 vid 45 års ålder efterlämnade han den 36-åriga änkan Göta samt barnen Per Johan, Olof och Anna. De var då tolv, nio respektive fyra år gamla. 

Göta Söderberg blev ägare till Söderberg & Haak och hon säkrade företagets överlevnad som familjeföretag. Hennes förhoppning var troligtvis att någon av sönerna kunde överta firman någon gång i framtiden. Snart flyttade man till större lokaler och 1891 kunde ett nytt storlager tas i bruk i ett gammalt sockerbruk vid Söder Mälarstrand i Stockholm. När firman ombildades till aktiebolag vid årsskiftet 1905/1906 blev de båda bröderna Olof A Söderberg och Per Johan Söderberg styrelseordförande respektive verkställande direktör.

Verksamheten växer

Inledningsvis var inriktningen på firman grossistverksamhet inom järn och stål, men företaget diversifierade sig så småningom och började bl.a. sälja jordbruksredskap. Denna del av verksamheten växte och 1898 bildades en särskild avdelning för lantbruksmaskiner. Lagerrörelsen började från denna tid byggas ut på allvar vid sidan om den rena försäljningsverksamheten, och i början av 1920-talet etablerades ett nytt stållager vid Liljeholmen. Att lagerverksamheten förlades dit betydde att man nu kunde distribuera varorna via järnväg, bil eller båt.

Ratos bildas och S & H blir dotterbolag

Under bröderna Ragnar och Torsten Söderbergs ledning bildades systerbolaget Ratos (RAgnar och TOrsten Söderberg) 1934 i avsikt att bygga upp en värdepappersportfölj. År 1947 gjordes Söderberg & Haak om till dotterbolag till Ratos, som börsintroducerades 1954. Under tiden hade Ratos värdepappersportfölj växt och större aktieinnehav fanns nu i Trafik AB Grängesberg-Oxelösund (nuvarande SAPA), Kopparfors AB, Holmens Bruk AB och Sveriges Litografiska Tryckerier (SLT) (nuvarande Esselte). År 1960 bildades Torsten och Ragnar Söderbergs Stiftelser. Avkastningen från dessa bestämdes att gå till vetenskaplig forskning och undervisning i ekonomi, medicin och rättsvetenskap.

Tibnor AB bildas
År 1976 förvärvade Ratos konkurrenten AB Tibnorinvest med vilken man lät sammanföra sin stålgrossistverksamhet till Tibnor AB. I samband med detta frånsåldes lantbruksmaskinavdelningen och Söderberg & Haak Maskin AB bildades. Fyra år senare, 1980, förvärvades Tibnor av SSAB.

Noter

Externa länkar

Ej längre existerande svenska företag
Svenska partihandelsföretag
Efternamnspar
Rune Andersson

Nils Rune Andersson, född 14 oktober 1944 i Kyrkhult, är en svensk företagsledare.

Biografi
Efter studier vid Chalmers tekniska högskola, där han var studentkårsordförande 1967–1968, avlade Andersson 1968 civilingenjörsexamen i väg- och vattenbyggnad. Han har fortsatt varit engagerad i Chalmers, bland annat som betydande sponsor till dess studentkår vid byggnationen av det nya kårhuset och i synnerhet skolans största hörsal RunAn.

Ledningsuppdrag och företagande
Andersson blev den först anställde vid Högskolan i Luleå 1971 och var dess förvaltningschef 1971–1974. Senare under 1970-talet var han chef för bland annat Plannja AB och Electrolux storköksdivision. Hans framgångar med storköksdivisionen gav honom ansvaret för Getinge. Andersson var under en kortare period anställd i Investmentbolaget Kuben med ansvar för Monark och Stiga. 

Trelleborg AB kom att bli en stor industrikoncern under Anderssons ledning 1983–1990 som VD och koncernchef, och han var styrelseordförande för samma företag 1990–2002. Han har också varit styrelseordförande för AB Electrolux. Tillsammans med Carl Bennet bildade han bolaget Andersson & Bennet och köpte Getinge.

Andersson bedriver travträning genom sitt företag Mellby Gård AB. Mellby Gård AB äger även Söderberg & Haak Maskin AB och Smarteyes. 

Han är supporter till fotbollslaget Trelleborgs FF och har genom åren skänkt över 100 miljoner kronor till klubben, både genom privata gåvor och företagssponsring. Han är hedersmedlem i styrelsen och har tidigare varit förste vice ordförande.

Andersson äger även Eriksberg Vilt- och Naturpark i Blekinge.

Uppmärksammande
1988 – Invaldes som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.
1989 – Teknologie hedersdoktor vid Högskolan i Luleå.
2013 – H.M. Konungens medalj 12:e storleken med Serafimerordens band.
2015 – Kungliga Patriotiska Sällskapets  Näringslivsmedalj.
2020 – hedersdoktor vid Sveriges Lantbruksuniversitet.

Källor 

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska miljardärer
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Personer verksamma vid Luleå tekniska universitet
Hedersdoktorer vid Luleå tekniska universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Kyrkhults socken
Födda 1944
Levande personer
Män
Mottagare av Albert Bonniers pris till Årets företagare
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Hedersdoktorer vid Sveriges lantbruksuniversitet
Trelleborg AB
Upphovsman

Upphovsman (även upphovskvinna, upphovsperson och upphovsmakare) är den person som skapat ett självständigt verk. Med självständigt avses att verket ska vara resultat av en intellektuell prestation som särskiljer den från tidigare alster av liknande slag.

Med verk avses:
 skönlitterär eller beskrivande framställning i skrift eller tal
 datorprogram
 musikaliskt eller sceniskt verk
 filmverk
 fotografiskt verk eller något annat alster av bildkonst
 alster av byggnadskonst eller brukskonst
 verk som har kommit till uttryck på något annat sätt.

Till litterära verk hänförs kartor, samt även andra i teckning eller grafik eller i plastisk form utförda verk av beskrivande art. Även förberedande designmaterial för datorprogram kan vara ett verk. Den intellektuella prestationen behöver inte uppnå någon större verkshöjd blott den har tillräcklig egenart för att utesluta att en nära överensstämmande prestation självständigt ska kunna åstadkommas av någon annan. Det tycks vara tillräckligt att den skiljer sig från tidigare ansträngningar.

Wikipedia som exempel 
Ett verk kan ha flera upphovsmän. Detta kan förekomma när flera samarbetat om ett verk eller vid skapandet av artiklar på till exempel Wikipedia, när flera personer lämnat bidrag efter varandra. En upphovsman är i det fallet en person som bidragit på ett väsentligt sätt genom att skapa en del av artikeln som även lösryckt ur sitt sammanhang kan anses vara ett självständigt skapad del utan vilken artikeln inte kan anses vara komplett. Upphovsmännen kan uppträda kollektivt. Detta hindrar inte en enskild upphovsman att uppträda enskilt avseende den del han själv skapat av verket. Attribution till en artikel bör ske med angivande av källa till titel på verket, upphovsman med namn eller namn på dem som tillsammans bidragit och Wikimedias Commonslicens. Detta har utvecklats av Kristina Alexanderson. Frågan har uppkommit om en person som lämnat sitt bidrag på Wikipedia senare kan återkalla sitt medgivande. Svaret på den frågan är helt enkelt att det är omöjligt. Medgivande som lämnats kan inte senare återkallas.

Sekundär upphovsman 
Sekundär upphovsman är ett uttryck som används främst i rättsliga sammanhang. Det man syftar på är, till skillnad från upphovsmannen, en utövare av verket.

Referenser 

Immaterialrätt
Upphovsrätt
Cia Soro

Cia Soro, ursprungligen Carina Berg, född 2 december 1963 i Brännkyrka församling i Stockholm, är en svensk tidigare programledare och sångerska, numera bokhandlare.

Biografi
Cia Soro ledde under 1980-talet TV-programmet Bagen som visade musikvideor. Några år senare var hon programledare i ZTV som till en början var ett program i TV3 och TV4.

1983-1984 var Soro aktiv i Ubangi, tillsammans med bland andra Thomas ”Orup” Eriksson, som hann att ge ut två album samt ett antal singlar. Ubangis samlade produktion utgavs senare på en CD (Oh no, I'm pregnant). En kortvarig konstellation med Orup var Thereisno Orchestra som bara gav ut ett album. Soro var med i den svenska filmen Lust från 1994. 1995-1998 var hon aktiv i Whale tillsammans med Henrik Schyffert och Gordon Cyrus.

Cia Soro bor sedan många år på Sardinien, där hon äger och driver en internationell bokhandel tillsammans med sin man Stefano.

Filmografi

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Radioprogrammet Kvällspasset, SR P3

Externa länkar

 Cia Soro intervjuades av Kalle Lind i podcasten  (februari 2019).

Födda 1963
Svenska TV-programledare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Stockholm
Bara prata lite

Bara prata lite är en kortfilm av Lukas Moodysson från 1997 med Sten Ljunggren och Cecilia Frode i huvudrollerna. 

Birger (Sten Ljunggren) är en ensamstående pensionerad arbetare som desperat söker kontakt med andra människor utan att lyckas. När en ung kvinna (Cecilia Frode) ringer på hans dörr för att prata om Hare Krishna ser han lösningen på sitt problem.

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska kortfilmer
Svenska filmer 1997
Filmer i regi av Lukas Moodysson
Svenska 1990-talsfilmer
Dålig uppfostran

Dålig uppfostran (spanska: La mala educación) är en spansk långfilm från 2004, skriven och regisserad av Pedro Almodóvar. Den handlar om två barndomsvänner och en mordgåta. Filmen tar även upp ämnen som drogmissbruk, transsexualism, metafiktion och sexuellt utnyttjande utfört av katolska präster.

Filmen hade biopremiär i Sverige den 24 september 2004.

Handling 
Filmen utspelar sig i Madrid vid 1980-talets början, en tid efter Francisco Francos död.

Enrique (Martínez) får efter en blöt utekväll hjälp hem från krogen av en vacker transvestit. Hennes plan är att råna Enrique, men när hon öppnar hans plånbok inser hon att han är hennes barndomskärlek från den katolska pojkskola där de båda har gått. Ignacio var under skoltiden deras lärares, Fader Manolo, särskilda favorit och utsattes för sexuella övergrepp av honom. När Fader Manolo fick reda på de två pojkarnas kärleksrelation stänger han av Enrique från skolan och pojkarna träffas inte igen.

Många år senare har Enrique blivit en framgångsrik filmregissör och får besök av en främling på sitt kontor, en skådespelare som söker arbete som hävdar att hon är Ignacio. Hon har med sig ett manus som handlar om den tid på pojkskolan som de upplevde tillsammans och en fiktiv fortsättning som slutar i en återförening efter alla dessa år.

Snart uppdagas det dock att Ignacio inte är den person som han utger sig för att vara.

Mottagande 
Dålig uppfostran har hyllats på filmfestivaler världen över och blev bland annat nominerad till en BAFTA för bästa film 2005. Det var den första spanska filmen att inviga filmfestivalen i Cannes 2004.

Rollista (i urval) 
 Gael García Bernal – Ángel, Juan, Zahara
 Fele Martinez – Enrique Goded
 Javier Cámara – Paca/Paquito
 Daniel Giménez Cacho – Fader Manolo

Referenser

Externa länkar 

1980-talet på film
Filmer 2004
Madrid på film
HBTQ-relaterad film
Spanska dramafilmer
Spanskspråkiga filmer
Projekt HBTQI
Filmer i regi av Pedro Almodóvar
Trollkarlen från Oz (olika betydelser)

Trollkarlen från Oz kan syfta på

 Trollkarlen från Oz (bok) – en bok från 1900
 Trollkarlen från Oz – en film från 1939
 Trollkarlen från Oz (person) – en fiktiv karaktär i boken och filmen
 WOz – en modelleringsmetod för människa-datorinteraktion

Se även
 The Wizard of Oz
Griselda

Griselda (eller Grizelda) är ett germanskt namn bildat av "gris" som betyder grå och "hild" som betyder strid.

Zelda är en kortform av namnet. 

Den 31 december 2014 fanns det totalt 27 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Griselda eller Grizelda, varav 14 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: saknas

Personer med namnet Griselda
Griselda Pollock, brittisk feministisk och marxistisk konsthistoriker

Fiktiva personer med namnet Griselda
Griselda Marchbanks, karaktär i böckerna om Harry Potter
Griselda är en person i Giovanni Boccaccios Decamerone, den 10:e dagens 10:e novell. Den handlar om hur markgreve Valter gifter sig med den vackra och dygdiga bondflickan Griselda och prövar hennes trohet och tålamod genom att ta henne från barnen, låtsas förskjuta henne och gifta sig med en förnämare brud, varvid Griselda, som sätts att ordna allt för den nya bruden, ber sin man att inte pröva sin nya brud så hårt som han prövat henne. Därpå avslöjar greven den förmenta bruden som deras dotter, och Griselda får återta sin förra ställning som grevinna. Francesco Petrarca återberättade senare denna berättelse på latin och denna version har sedan förekommit på de flesta europeiska språk. Den svenska folkboken Grisilla utgavs 1644 och har sedan omtryckts i en rad upplagor. Om samma Griselda berättar Geoffrey Chaucers Canterbury Tales (Berättelser från Canterbury), berättelsen återfinns också i den franska sagosamlingen Gåsmors sagor.

Källor 

Kvinnonamn