kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Klaus Berntsen

Klaus Berntsen, född 12 juni 1844, död 27 mars 1927, var en dansk politiker, som tillhörde Moderate Venstre.

Berntsen var hemmansägarson, och blev 1862 ledare för en friskola i Højby. 1881 blev han föreståndare för Særslevs folkhögskola vid Bogense, och 1889 kontorschef i Østifternes Brandforskiring for mindre Landbygninger. Han uppställdes 1869 av grundtvigianska meningsfränder som kandidat till Folketinget men föll igenom. Vid valet 1872 verkade han på Fyn som agitator för vänstern men kom själv in i Folketinget först 1873. Vid splittringen inom vänstern 1877 anslöt sig Berntsen till den moderata gruppen. Över huvud taget ogillade Berndten all demonstrationspolitik, och när vänsterns taktik – visnepolitiket – inte tilltalade honom, lämnade han 1881 Folketinget. Redan 1886 invaldes han dock på nytt i Folketinget. I de följande årens strider mellan de rivaliserande vänstergrupperna följde han troget Frede Bojsen. Berntsen uppnådde under tiden en ledande ställning i partiet och medverkade ivrigt till förlikningen 1894. Efter 1901 var han tillsammans med Niels Neergaard partiets erkände ledare. När Albertikatastrofen 1908 komprometterade de sittande ministrarna och Neergaard tvingades tillsätta en ny regering, blev Berntsen inrikesminister. Som sådan löste han den svåra uppgiften att rekonstruera Den sjællandske Bondestands Sparkasse, som genom Albertis förskingringar skakats i sina grundvalar. Han kvarstannade på sin post även i ministären Holstein-Ledreborg. Vid dess fall 25 oktober 1909 uppmanades Berntsen att bilda ministär, men vägrade, då hans parti endast räknade 11 medlemmar i Folketinget. Genom att kort därefter Berntsens grupp ingick i ett enat vänsterparti, i vars styrelse Berntsen fick säte, ändrades helt hans parlamentariska ställning, och vid ministären Zahles fall 1910 antog han kungens uppdrag att bilda ministär. Förutom statsminister tog han även på sig rollen som krigsminister. Under sin tid som statsminister framlade han flera radikala förslag i liberal riktning. Främst var det förslag till ny grundlag, som dock 1912 fälldes av de konservativa. Den grundlagsändring, som 1915 genomfördes, vilade dock till stora delar på hans förslag.

I samband med den slesvigska krisen blev Berntsen på nytt minister, som krigsminister i Neergaards andra ministär, och genomförde som sådan 1922 års försvarsordning, men avgick oktober samma år, för att efter några dagar återinträda som konsultativt statsråd. Han avgick vid ministärens fall 1924. Som folketingsman kvarstod han till 1926.

1921-25 utgav han sina Erindringer i tre band.

Klaus Berntsen var far till läkaren och poeten Aage Berntsen och bankdirektören Oluf Berntsen.

Utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Vasaorden, 1913.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Danmarks statsministrar
Danmarks inrikesministrar
Danmarks försvarsministrar
Födda 1844
Avlidna 1927
Män
Folketingsledamöter från Venstre
Kommendörer med stora korset av Vasaorden
Colt

Colt kan syfta på:

Colt's Manufacturing Company - en amerikansk vapentillverkare.

Geografi

Irland 
Colt Island (ö i Irland) - ö i Irland

USA 
Colt, Arkansas - en stad i St. Francis County, Arkansas.
Colt, Louisiana - ett kommunfritt område i Saint Tammany Parish, Louisiana.
Camp Colt, Pennsylvania - en militär anläggning i Gettysburg, Pennsylvania.
Colt Stadium - ett tidigare stadium i Houston, Texas.

Personer 
Samuel Colt (1814-1862), amerikansk vapentillverkare och uppfinnare.
Pernilla Månsson Colt (1966-), svensk TV-programledare.
Stellan Colt (1964-), svensk musiker och musikproducent.

Populärkultur 
The Colt (film) - en TV-film från 2005.
The Colt (Supernatural) - ett fiktivt vapen i TV-serien Supernatural.

Sport

Lag 
Chicago Cubs - en amerikanskt basebollklubb i Chicago.
Houston Colt .45's - en tidigare amerikansk basebollklubb, heter numera Houston Astros.
Indianapolis Colts - ett amerikanskt fotbollslag.

Transport 
Colt - NATO:s rapporteringsnamn för flygplanet Antonov An-2.
Dodge Colt - en importversion av Mitsubishi Mirage som tillverkades mellan 1970 och 1994.
Mitsubishi Colt - en personbil byggd av Mitsubishi Motors sedan 1963.
Piper PA-22-108 Colt - ett flygplan som ofta används för att träna piloter.

Se även 
Colt 45
Svärdsriddarorden

Svärdsriddarorden, (, ungefär Kristi ridderskaps bröder), var en andlig tysk riddarorden som grundades av Albert av Riga och som existerade under åren 1202-1237 i Livland.  Efter att ha lidit ett stort nederlag mot baltiska stammar vid Saule år 1236 förenade Svärdsriddarorden sig med Tyska orden i Preussen sistnämnda år, men behöll en viss självständighet och benämndes offentligt Tyska orden i Livland (Ordo Theutonicorum in Livonia). Riddare av orden benämns populärt svärdsriddare.

Grundande
Svärdsriddarorden grundades år 1202 på initiativ av biskop Albert av Riga och cistercienserklostret Dünamünds abbot Theoderich år 1202 i ett försök att skapa en permanent styrka i Livland som var biskopen trogen och hjälpa till med kristnandet av landet. Orden kallades officiellt ’’Fratres militiae Christi’’ (Kristi riddarskaps bröder) men eftersom ordensdräkten bestod av en vit mantel prydd med ett rött kors och ett rött svärd kom den snart att kallas Svärdsriddarorden.

Expansion och fall
Under sina första år expanderade orden kraftigt och byggde upp en organisation som i stort var självständig från biskopen av Riga. År 1216 hade orden blivit så stark att den kunde ta kontroll över södra Estland och företog räder ända in på ryskt område. De tvingades dock ut ur Estland efter en rysk offensiv år 1217 men kunde redan samma år gå på offensiven igen. Efter att norra Estland erövrats av kung Valdemar Sejr av Danmark 1219-1220 slöt orden upp på hans sida i en konflikt med Albert av Riga. När konflikten avslutades till Valdemars fördel år 1222 belönades svärdsriddarna med ytterligare områden och befann sig i en starkare position än de tidigare befunnit sig i.  

År 1223 bröt ett uppror mot danskarna ut på Ösel och spred sig till resten av Estland. Svärdsriddarorden drabbades av svåra förluster och tvingades avstå två tredjedelar av sina områden till biskoparna av Riga och Reval för att försäkra sig om deras hjälp. Tillsammans med dessa lyckades de slå ner upproret under 1224.  

Ordensbröderna kunde snart återuppta expansionsförsöken och år 1227 invaderades Ösel på order av stormästaren Volkwin von Naumburg zu Winterstätten. När tyskarna i Livland kom i konflikt med danskarna samma år erövrades det danska området och bland annat Reval tillföll Svärdsriddarorden. Därefter försökte orden expandera i Semgallen och Kurland men dessa expansionsföretag stoppades nästan helt mellan år 1230 och 1234 då orden kom i konflikt med en påvlig vicelegat. Först när denne legat blivit avsatt kunde svärdsriddarna år 1235 återuppta sina expansionsföretag, dock drabbades de påföljande år av ett så katastrofalt nederlag mot baltiska stammar vid Saule år 1236 att de befann sig på ruinens brant. Därför gick de år 1237 samman med Tyska Orden och bildade på så sätt en självständig gren av denna orden.

Galleri

Referenser

Noter

Tryckta källor

Romersk-katolska ordnar och kongregationer
Riddarväsen
Tyska ordnar
Rigas historia
Lettlands historia
Georg Norman

Georg Norman, död 1552 eller 1553, var en ämbetsman av tysk börd med stamgods på Rügen, i svensk tjänst från 1539.

Biografi 
Norman studerade vid Rostocks universitet, vid Greifswalds universitet och vid Wittenbergs universitet under Martin Luther och Philipp Melanchton och blev där magister. Nils Månsson, som vistades vid universitetet, föreslog Gustav Vasa att Norman skulle ta över uppfostran av sönerna Johan och Erik. Vid sin ankomst hade han med sig rekommendationsbrev från Melanchthon och Luther. I brevet beskrevs han som "en man, som förer ett gudfruktigt leverne, är av ett stilla och ärbart sinne, uppriktig och lärd samt skicklig och väl värd att vara en konungasons läromästare".

Redan efter ett par månader fick han i uppgift att reformera den svenska kyrkan. Den 8 december 1539 utnämndes han till kungens "ordinator och superattendent öfver biskopar, prelater och alla andeliga uti religionssaker".

1540 företog han en omfattande visitation i Östergötland och Västergötland.

År 1542 var han medlem av den delegation som avslutade Sveriges första traktat med Frankrike. Därefter sändes han på en ny beskickning till Danmark och Pommern. Efter att Conrad von Pyhy fallit i onåd fick han överta dennes arbetsuppgifter. Han var medlem av riksrådet, tjänstgjorde som kansler och hade även diplomatiska uppdrag, bland annat deltog han i förhandlingarna med Lübeck i Kalmar år 1546. Han skötte den utrikes brevväxlingen. De flesta statshandlingar utfärdade under åren 1544-1552 var antingen skrivna av Norman eller skrivna med hans medverkan. Han upprättade riksdagspropositioner och tal till ständerna och skötte även ekonomin.

Källor

Vidare läsning 
 

Svenska ämbetsmän under 1500-talet
Män
Avlidna 1550-talet
Födda okänt år
Gustav Vasas hov
1539

1539 (MDXXXIX) var ett normalår som började en onsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Mars 
 3 mars – Scillyöarna återförenas med den engelska kronan, som en del av Hertigdömet Cornwall.

Augusti 
 6 augusti – Tunja grundas.

Okänt datum 
 Tysken Georg Norman anställs för att organisera den svenska kyrkan samt bli lärare för prins Erik (XIV).
 Den första svenska censurförordningen införs.
 Olaus Magnus trycker i Venedig Carta marina, en kartbok över Norden, för att visa katolikerna vilka landområden, som gått förlorade för dem.
 Ett kammarråd med uppgift att leda och planera den svenska finanspolitiken tillsätts. Högadeln kan bli tjänstemän inom detta råd.
 Romersk mässa förbjuds helt i svenska kyrkor.
 Förvaltningen i Finland centraliseras genom att slottslänen försvinner och landsändan istället indelas i åtta fögderier.
 Michael Olavi Agricola blir rektor för Åbo skola.

Födda 
 6 juni – Katarina Gustavsdotter Vasa, svensk prinsessa, dotter till Gustav Vasa och Margareta Eriksdotter (Leijonhufvud).
 19 november – Elizaveta Ostrogska, polsk furstinna och arvtagare.
 Elisabeth av Hessen (1539–1582), politiskt aktiv kurfurstinna av Pfalz. 
 Catherine Grey, engelsk tronföljare.

Avlidna 
 13 februari – Isabella d'Este, italiensk regent.
 19 april – Katarzyna Weiglowa, polsk judisk martyr.
 1 maj – Isabella av Portugal, spansk regent.
 22 september, Guru Nanak, sikhismens grundare.
 Georg den skäggige, hertig av Sachsen-Meissen.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Murbräcka

En murbräcka är ett belägringsvapen som under antiken och medeltiden, innan eldvapen fanns, användes för att göra hål i fästningsmurar. Den utgörs av en lång och grov ekbjälke, som i främre ändan är försedd med en metallskoning, vanligen i form av ett gumshuvud (latin aries). Bjälken är upphängd i starka kedjor under ett rörligt skjul täckt med hudar, kallat sköldpadda (latin testudo), som förs fram till muren. Där försätts murbräckan i en svängande rörelse fram och tillbaka, varigenom den oupphörligt stöts mot muren, tills denna faller eller åtminstone ett hål bildas, genom vilket de anfallande kan tränga in i fästningen. Skjulets funktion är att skydda mot fiendens pilar, stenar och kokande olja.

Murbräcka var under 1500-talet också benämningen på tunga artilleripjäser.

Moderna varianter av murbräckor används av polis och militär för att öppna låsta dörrar.

Bilder

Källhänvisningar

Belägringsvapen
Negativa tal

Negativa tal kallas inom matematiken sådana tal som är mindre än noll (0). De tal som är större än 0 kallas positiva tal. Talet 0 självt är varken negativt eller positivt. Mängden av alla negativa heltal betecknas ibland Z−. Unionen av Z−, {0} och Z+ är lika med mängden av alla heltal (Z), och {Z−, {0}, Z+} sägs vara en partition av Z.

Historia 
Inom matematik började man så smått räkna med negativa tal något århundrade före Kristus, först i Kina, och senare i Indien. Ända in på 1800-talet, särskilt i Europa, ansågs detta som ett trick, eftersom negativa tal inte ansågs finnas på riktigt.

Det kan man till exempel se under 1400-talets Italien, när Luca Pacioli gav ut sin bok i dubbel bokföring. Eftersom negativa tal inte hade kommit till Europa bokförde man istället på debet och kredit.

Se även 
 Positiva tal
 Icke-negativa tal
 Icke-positiva tal
 Mängdteori

Källor 

Elementär aritmetik
Mängdteori
Positiva tal

Positiva tal eller positiva reella tal kallas inom matematiken sådana tal som är strikt större än talet noll (0). En beteckning för denna mängd är  där även  och  kan användas. Notera att "" är en viktig detalj av beteckningen eftersom den indikerar att talet noll inte ingår i mängden. 

Ett subset av alla positiva tal är mängden av alla positiva heltal som ibland betecknas Z+. Detta är likt mängden av de naturliga talen som antingen är lika med Z+ eller unionen av Z+ och {0}.

Mängden av alla positiva tal skiljer sig från mängden av alla icke-negativa tal, i den bemärkelsen att mängden av de icke-negativa talen även innefattar 0. Noll självt är varken positivt eller negativt.

Se även 
 Icke-negativa tal
 Negativa tal
 Icke-positiva tal
 Mängdteori

Aritmetik
Mängdteori
Tal
Chiron

Chiron , 
Ciro,
Kiron,
Cheiron (grekiska: Χείρων, Chírōn, "hand") 
eller Keiron var i grekisk mytologi kentaurernas anförare. Han var son till Kronos och Filyra och bodde på berget Pelion i Tessalien.

Chiron hade haft Apollon och Artemis som lärare i jakt och de sköna konsterna och hade själv varit lärare till hjältar som Asklepios, Akilles, Theseus och Jason (Iason). Chiron var odödlig men efter att ha träffats av en av Herakles förgiftade pilar led han sådana plågor att han anropade Zeus om befrielse från sin odödlighet, vilken enligt hans bön överflyttades på Prometheus, och lade sig att dö.

Bildgalleri

Se även 
 Folos
 2060 Chiron

Referenser

Externa länkar 

Varelser i grekisk mytologi
Kekrops

Kekrops (latin: Cecrops) var i grekisk mytologi den förste kungen av Aten och den andre kungen av Attika. Enligt sagan var han en autokton, det vill säga född ur jorden. Hans överkropp var människa och den nedre hälften orm eller drake.

Kekrops introducerade civilisationen i Aten och införde bland annat äktenskap, egendomsrätt, oblodiga offer och bruket att begrava de döda. Han styrde Aten mellan 1556 f.Kr. och 1506 f.Kr och var en kulturbringare och hero då han lärde invånarna att läsa och skriva. Han införde även ett ordnat samhällsskick bland Attikas vilda urinvånare.

Under Kekrops styre blev Athena skyddsgudinna över Attika efter en tävling mot Poseidon som Kekrops var domare i. Tävlingen gick ut på att de båda skulle skänka en gåva till stadens invånare och Kekrops skulle välja vilken av gåvorna de föredrog. Poseidon stötte sin treudd i marken så att en källa öppnade sig. Vattnet var salt och inte särskilt användbart, medan Athena slog till en sten med sin lans så att ett olivträd plötsligt visade sig. Kekrops beslutade att ta olivträdet som gåva eftersom det kunde ge trä, olja och mat, och förklarade Athena som deras beskyddare. Poseidon beslutade ändå att skänka sin gåva, som egentligen hade missförståtts då han menade att den skulle representera havets kraft.

Han byggde Kekropia(Akropolis) och delade Attika i 12 distrikt; Kekropia, Tetrapolis, Epakria, Dekelea, Eleusis, Aphidna, Thorikos, Brauron, Kytheros, Sphettos, Kephisia and Phaleron. 

Cecrops gifte sig med Actaeus dotter Aglauros, som han fick tre döttrar tillsammans med; Herse, Pandrosus och Aglaurus. Dessa fick en låda med den föräldralöse Erichthonius. De tittade och blev skräckslagna av två ormar som Athena hade placerat för att vakta barnet. De flydde i skräck från Akropolis och sprang tills de dog.

Kekrops tron övertogs av hans son Kekrops II.

Referenser 

Personer i grekisk mytologi
Keleus

Keleus var i grekisk mytologi kung i Eleusis vid tiden för gudinnan Demeters besök. Gudinnan Demeter anlände i förklädnad till hans hov och tog tjänst som barnmorska. Hon försökte att göra kungens son odödlig men blev avbruten och misslyckades därför. Denna passage ur Demeterhymnen ligger till grund för de eleusinska mysterierna. Keleus hade två söner, Demofon och Triptolemos.

Källor
 Hymn till Demeter
Personer i grekisk mytologi
Kenos

Kenos är urmänniskan hos Selk'nam folket som lever i Eldslandet i södra Chile och talade Ona. Kenos sändes till jorden av den höge guden Temaukel för att inleda civilisationen.

Asteroiden 2449 Kenos är uppkallad efter Kenos.

Se även
 Mytologi: Första mannen
 Kooch
 K'aux

Referenser 

Gudar i amerikansk mytologi
Amerikansk mytologi
Kultur i Chile
Första människan-mytologi
Kerberos (mytologi)

Kérberos (latin Cerberus) är i grekisk mytologi den trehövdade hund, som vaktar ingången till dödsriket, där Hades regerar. Det finns olika versioner om Kerberos svans – enligt vissa var den en draksvans och enligt andra en orm.

Kerberos var avkomma till Tyfon och Echidna. När de dödas själar närmar sig dödsriket, spänner Kerberos sina kedjor och blottar sina tänder för att skrämma dem. Bara själarna från dem som begravts ordentligt kommer förbi. (Detta problem belyses i tragedin Antigone av Sofokles.) Närvaron av detta monster sägs vara en påminnelse om att när man väl inträtt i dödsriket, kan man aldrig någonsin återvända till de levandes värld. Ett av Herakles tolv stordåd gick ut på att föra Kerberos upp till de levandes värld.

Dvärgplaneten Plutos fjärde måne, vid upptäckten benämnd ”P4”, är uppkallad efter Kerberos.

Kerberos är även beteckningen på en sträng och vaksam portvakt.

Se även 
 Charon
 Styx
 Garm (nordisk mytologi)
 Xolotl (aztekisk mytologi)

Referenser

Externa länkar 

Varelser i grekisk mytologi
Fiktiva hundar
Khepri

Khepri även skrivet Chepri var i egyptisk mytologi  den uppgående solens gudom, en av solguden Ras uppenbarelseformer.

Kherpri framställdes som en människa med skarabéhuvud eller helt enkelt som en skarabé. De gamla egyptierna trodde att skarabén la sina ägg i sitt eget exkrement och sedan rullade detta i form av en boll framför sig. I själva verket är det hopsamlad föda som skarabén rullar framför sig men egyptierna såg skalbaggens aktivitet som en symbol för solens födelse och gång.

I solteologin markerar Khepri morgonsolen i öster medan Ra markerar dess höjdpunkt i zenit och guden Atum dess nedgång i väster.

Källor

Gudar i egyptisk mytologi
Khnum

Khnum var i egyptisk mytologi en tidig gudom som ursprungligen dyrkades vid den första katarakten. 

Khnum framställdes som en människa med bockhuvud och kan ha betraktats som en bock- eller vädursgud. Hans roll som skapelsegud har dock fått större betydelse. Han sades ha skapat människor och gudar av leran i floden Nilen och i tempelkonsten ses han skapa rader av små faraoner.

Se även 
 Mytologi: Gudar i djurgestalt

Referenser 

Gudar i egyptisk mytologi
Khonsu

Khons eller Khonsu var en mångud i egyptisk mytologi, son till Amon-Ra och Mut. 

Khons bildade tillsammans med sin fader och moder en treenighet som tillbads vid templet i Thebe vid dagens Karnak. Under det Nya riket antog Khons rollen som läke- och livsgud. Han hade även andra roller under skilda tider och tros ha ärvt kvaliteter från bl.a. Thot och Shu.

Referenser 

Mångudar
Khopun

Khopun var i slavisk mytologi en flodgud som dränkte människor med dålig moralisk karaktär.

Se även 
 Mytologi: Floder

Gudar i slavisk mytologi
Slavisk mytologi
Khyab-Pa

Khyab-Pa var i den förbuddhistiska tibetanska mytologin en demon som motverkade den religiöse ledaren Gshen-Rab. Denne senare lyckades dock omvända Khyab-Pa genom att imponera med sina asketiska klosterregler. Detta blev ett föredöme för Gshen-Rabs efterföljare.

Tibetansk mytologi
Kibuka

Kibuka var för Bugandafolket i Afrika en stormgud, bror till den högste guden Mukasa.

Källor

Gudar i afrikansk mytologi
Vädergudar
Mama Killa

Mama Killa ("Mor måne") på spanska Mama Quilla, var månens gudinna inom Inkafolkets mytologi. Hon var dotter till skaparen Viracocha, syster och maka till solguden Inti, och mor till Inkarikets första kungapar, Manco Cápac och Mama Uqllu. Hon tillbads även som tidens, äktenskapens och menstruations gudinna, och betraktades som kvinnornas beskyddare.  

Mama Killa sågs som en vacker kvinna med förmågan att gråta tårar av silver, och hon avbildades som ett ansikte på en silverskiva. Hon hade ett eget tempel i Cusco där hon betjänades av prästinnor och hennes silverskiva täckte en hel vägg. 
Hon tillbads som den tredje av de tre främsta gudarna, efter Inti och åskguden Illapu, men tycks i praktiken ha varit den mest populära guden på många håll i Inkariket, särskilt i kusttrakterna och bland Chiumufolket.  

Månförmörkelser uppfattades i Inkariket som att gudinnan stod under attack.

Källor
 D'Altroy, Terence N. (2002). The Incas. Oxford: Blackwell Publishing. p. 148. .

Gudinnor i inkafolkets mytologi
Mångudar
Kintaro

Kintaro var i japansk mytologi en hjälte med övernaturlig styrka.

Kintaro kallades "den gyllene gossen" efter sin hudfärg och blev med tiden en stilig hovman och monsterdödare.

Japansk mytologi
WP:Projekt Japan
Kintu

Kintu är en förfädersgestalt hos bugandafolket i Uganda, och enligt deras folktro den första människan på jorden.

Kintu levde ensam med sin ko till dess att den första kvinnan, Nambi, kom förbi. Nambi var dotter till Ggulu, skaparen av allt. Kintu besökte Ggulu i himlen för att få tillåtelse att gifta sig med Nambi. En av Nambis bröder, Walumbe, följde med till jorden och orsakade sedan konflikter och lidande.

Kintu var även namnet på bugandafolkets första kung Kintu Kato.

Se även 
 Anfäder

Afrikansk mytologi
Första människan-mytologi
Kiranga

Kiranga var hos Barundifolket i nordöstra Afrika en gestalt som stod mellan gud och människorna. Han lät människorna närma sig gud genom att ta emot offer i hans namn.

Källor

Afrikansk mytologi
Kirke

För asteroiden, se 34 Circe.

Kirke (klassisk grekiska: Κίρκη (Kírkē), latin: Circe) var en häxliknande gudinna i grekisk mytologi. Dotter till Helios och havsnymfen Perse. Omnämnd ibland som faster till Medea.

Kirke förförde Odysseus med olika trollformler under hans färd hem från Troja. Hans manskap tvingades påminna honom om resans mål varpå Kirke förvandlade dem till svin. Till slut lyckades Odysseus övervinna hennes trolldomskonster genom att använda en motformel han fått av guden Hermes. Kirke accepterade dem efter detta och gav dem stor gästfrihet under ett helt år.

Se även
 Homeros: Odysséen
 Kirke, roman av Madeline Miller.

Externa länkar

Referenser

Gudinnor i grekisk mytologi
Kisshōten

Kisshōten är framgångens gudinna i japansk mytologi.

Se även
 Lista över mytologiska gestalter i tematisk ordning

Referenser 

 

WP:Projekt Japan
Gudar i japansk mytologi
Kitamba

Kitamba är en kung i traditionerna hos Ugandafolken. Kitamba besöker i en berättelse underjorden efter att ha drabbats av en stor sorg efter sin hustru.

Källor

Kultur i Uganda
Klotho

Klotho, ”den spinnande”, var i grekisk mytologi en av de tre ödesgudinnorna moirerna; de två andra var Lachesis och Atropos. Benämningen Klotho härstammar förmodligen från det grekiska verbet ”klothein”, att spinna. Som namnet redan antyder hade Klotho till uppgift att spinna livets tråd och hade således hand om födelseögonblicket. Av de grekiska konstnärerna avbildades Klotho med bland annat en slända som attribut.

Användningar av namnet
Genom associationen av Klotho med verbet spinna, har namnet används vid benämning av olika arter av spindlar. Först ut var Latreille 1809 med att ge en av honom nyupptäckt spindel inom familjen Oecobiidae och släktet Durandi namnet Clotho durandii. Senare förärades ytterligare att antal nyupptäckta spindlar med ödesgudinnans namn; flera av dem även de i släktet Durandi, men inte alla. Se exempelvis C. W. Hahns och C. L. Kochs omfattande flerbandsverk Die Arachniden som publicerades mellan 1831 och 1848.

Se även
Nornorna i nordisk mytologi.
Parcerna i romersk mytologi, främst Nona.
Barnsbördens gudinna i grekisk mytologi, Eileithyia.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Gudinnor i grekisk mytologi
Ödesgudinnor

id:Moirai#Klotho