kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Folke jarl

Folke jarl, stupad i slaget vid Gestilren den 17 eller 18 juli 1210, var en svensk jarl, först under kung Sverker den yngre och senare under kung Erik Knutsson.

Folke jarl var troligen, men inte med säkerhet, en av jarlen Birger Brosas söner. Identifieringen är baserad på indicier anförda av bland andra Sten Karlsson, vilka stöds av Hans Gillingstam .

Kritiken mot detta antagande innefattar bland annat att Snorre Sturlasson nämner fyra söner till Birger Brosa: Filip jarl, Knut jarl, Folke och Magnus, i sagan saknar denne Folke Birgersson jarlatitel i motsats till de bägge äldre bröderna, och det anförs som märkligt att inte Snorre skulle känt till Sveriges främste enskilde man efter Birger Brosas död, i synnerhet om Folke jarl varit kung Harald Gilles dotterson.

Folke var kung Sverker Karlssons jarl och hans son Sune gifte sig med kungadottern Helena Sverkersdotter. Folke dog i slaget vid Gestilren den 17 eller 18 juli 1210.

I Erikskrönikan omnämns Folke som folkungarnas upphovsman.

Barn
Sune Folkesson, gift med Helena Sverkersdotter av Sverige
Holmger Folkesson (Ama), död 1254 i Kimstad
 dotter, gift med Johan Ängel d.ä.
 dotter, gift med Rörik av Rörik Birgerssons ätt
 Katarina, abbedissa i Gudhems kloster  (Hon kan istället ha varit Folke jarls sondotter Katarina Sunesdotter)

Källor
 Carlsson, Sten, Folkungarna — en släktkonfederation? (PHT 1953), s 80
Noter

Vidare läsning 
 

Personer som stupat i strid
Svenska jarlar
Avlidna 1210
Män
Födda okänt år
Personer i Sverige under 1100-talet
Personer i Sverige under 1200-talet
Ingegärd Knutsdotter av Danmark

Ingegärd Knutsdotter av Danmark (danska: Ingegerd af Danmark, Ingegerd Knudsdatter), även kallad Ingerd, född mellan 1080/85, var en prinsessa av Danmark. Hon blev en anmoder till Bjälboätten.

Hon var dotter till kung Knut den helige  av Danmark och Adele av Flandern och syster till Cecilia Knutsdotter av Danmark. Då hennes far avsattes år 1086 lämnade hennes mor Danmark och återvände till Flandern, medan Ingegärd och hennes syster följde med sin farbror Erik och hans hustru Bodil, som blev deras fosterföräldrar, till exil i Sverige. Systrarna blev båda gifta med svenska stormän. Cecilia återvände till Danmark, där hon omtalas 1131, men det finns inga uppgifter om att Ingegärd ska ha gjort detsamma.    

Ingegärd var gift med Folke den tjocke och mor till Bengt Snivil.

Källor
 Anteckningar om svenska qvinnor 
 	Dansk biografisk Lexikon / IV. Bind. Clemens - Eynden
 http://runeberg.org/dbl/4/0127.html

Fotnoter 

Danska prinsessor
Personer i Sverige under 1000-talet
Kvinnor
Födda 1080-talet
Avlidna okänt år
Folke den tjocke

Folke den tjocke var en svensk storman som skall ha levat under tidigt 1100-tal. Han är omnämnd av Saxo Grammaticus, kallad Sveticæ gentis nobilissimus "den mest högborne man i Sverige".

Saxo säger också att Folke ska ha varit gift med Ingegärd Knutsdotter av Danmark och med henne haft barnen Bengt och Knut, samt ha varit farfar till Birger Brosa. Enligt Johannes Bureus Sumlen ska han ha varit son till Ingevald Folkesson (Bjälboätten), son till Folke Filbyter, men dessa uppgifter är så sena att de inte är trovärdiga.

Myten om Foulque de Montrevault

Se även
Bjälboätten

Källor

http://fmg.ac/Projects/MedLands/SWEDISH%20NOBILITY.htm
 Folkungaätten

Bjälboätten
Män
Avlidna 1100-talet
Födda okänt år
Personer i Sverige under 1100-talet
Ingevald Folkesson

Ingevald Folkesson, enligt sentida källor son till Folke Filbyter, och far till (den historiske) Folke den tjocke, varigenom han skulle vara stamfar till Bjälboätten. Enligt en hypotes av Adolf Schück kan Ingevald möjligen vara den Ingevald som är nämnd på Bjälborunstenen vid Bjälbo kyrka: Ingevald reste denna sten efter Styvjald, sin broder, en förträfflig yngling, son till Spialbode till ätten, men jag fulländade den. Även Ingevald är dock historiskt ifrågasatt som far till Folke.

Källor

Gestalter i nordisk sagalitteratur
Bjälboätten
Fiktiva figurer från Östergötland
Folke Filbyter

Folke Filbyter var enligt sägnerna stamfar till Bjälboätten. Namnet Filbyter påstås komma från en äldre svensk form av fölbitare, det skulle alltså vara ett öknamn på grund av att Folke skulle ha kastrerat hästar med tänderna. Han skall ha haft sönerna Ingevald, Ingemund och Halsten.

Han förekommer inte i något med honom samtida historiskt källmaterial som kan bevisa hans existens. Hans namn figurerar först i en källa år 1616, i en skrift av Johannes Messenius. Dock hade Messenius hämtat uppgifter från en i senare avskrift bevarad 1400-talskälla. Enligt denna källa härstammade såväl Birger jarl som en gruppering av hans politiska motståndare, som kallades folkungar, från personer med namnet Folke.

Folke Filbyter är centralgestalt i Verner von Heidenstams roman Folke Filbyter (1905), den första delen i den oavslutade trilogin Folkungaträdet. I romanen saknar Folke Filbyter sin sonson, vilken hans yngsta son, den döende Ingevald, lämnat till munken Jakob som fört bort barnet. Han omnämns också bland annat i Frans G. Bengtssons berättelse om Röde Orm.

Folke Filbyter är centralgestalt i Carl Milles skulptur Folkungabrunnen, som invigdes på Stora torget i Linköping 1927. En replik av ryttarstatyn finns på Millesgården på Lidingö. Folke Filbyters byst, utförd i gips, finns på Övralid, Verner von Heidenstams herrgård.   

Han har gett namn åt ett Kustpilen-tåg som trafikerar Stångådalsbanan mellan Linköping och Kalmar och till Filbyterna Speedway samt är med i loggan för en av nordens största motortävlingar, Stångebroslaget i Linköping. I Hisings Backa i Göteborg finns en gata uppkallad efter Folke Filbyter: Folke Filbyters stig.

Östgöta nation i Lund firar årligen balen Fest Filbyterium Lundense till Folke Filbyters ära.

Se även
Valackare
Folkungaträdet – Folke Filbyter
Filbyterna

Källor

Gestalter i nordisk sagalitteratur
Bjälboätten
Fiktiva figurer från Östergötland
Fiktiva figurer i Sveriges historia
Erik jarl

Erik, jarl i Västergötland. 

Erik jarl är en av historiens doldisar. Saxo omtalar som enda källa Erik som Gothorum præfectus, alltså jarl av Götaland och att han ägde en gård i Haraldsted på Själland. Övriga källor säger att Erik var jarl av Falster. Eftersom han var svåger med Folke den tjocke så finns det en svag koppling till Götaland, och han kan under tiden efter Inge den yngres död ha satts som jarl när vissa områden kan ha stått under danskt inflytande. Möjligen var han också jarl av Slesvig eftersom Lundaannalerna omtalar en Ericus dux Sleswicensis.

Erik jarl var gift med Cecilia Knutsdotter av Danmark, dotter till Knut den helige. De hade barnen Knut, Carl och Inger, modern till ärkebiskop Absalon, Köpenhamns grundare..

Knut Lavard mördades 7 januari 1131 i skogarna utanför Haraldsted efter ha varit på julbesök hos sin kusin Cecilia och Erik jarl.

Barn
Inga Eriksdotter, död 1157, gift med Asser Skjalmsen (Hvide).

Fotnoter 

Svenska jarlar
Personer i Sverige under 1100-talet
Personer i Danmark under 1100-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Knut Jonsson (Aspenäsätten)

Knut Jonsson, död 1347, var riddare, ett svenskt riksråd och drots till de svenska kungarna Birger Magnusson och Magnus Eriksson, samt lagman i Östergötland 1310–47. Han var son till Johan Filipsson (Aspenäsätten), bosatt på Aspenäs. Han kallas ibland i litteratur från på 1700- och 1800-talet för "Knut Jonsson Blå", på grund av ett antaget men ej bevisat släktskap med den mytiske Joar Blå och den av historiker konstruerade men inte i källor belagda Blåätten.

Vapen: Knut Jonsson förde en gyllene lejonörn med en heraldisk lilja som stjärtprydnad på en blå sköld.

Biografi
Knut Jonsson skilde sig från samtidens stormän, i det att han behöll samma sigill till sin död 1346.  

Knut Jonsson omnämns första gången 1292. Han var ännu ej riddare 1298, men 1305 betecknas han som riddare och riksråd. 

År 1310 betecknas han som lagman i Östergötland. År 1311 var han Birger Magnussons drots, en position han ännu hade 1314. Detta år, eller det påföljande, blev han dock tvungen att avträda drotsvärdigheten till Johan von Brunkow. Både 1315 och 1316 nämns han återigen som lagman i Östergötland, liksom 1330–1345. Undertecknade Frihetsbrevet år 1319 .

Efter Nyköpings gästabud deltog han i upproret 1318 mot kung Birger Magnusson. Han blir förmyndare och regent åt Magnus Eriksson fram till 1332, då han igen blir drots (åt Magnus Eriksson), en position han förlorar 1333 eller 1334.

Sista gången han uppträder i livet är den 25 september 1345, då han och hans hustru förnyar sitt testamente. 18 mars 1347 var han död. Han begravdes i Alvastra kloster.

Familj
Gift 5 juni 1319 med Katarina Bengtsdotter (Bjälboätten), dotter till Bengt Magnusson (Folkungaättens lagmansgren),lagman i Östergötland. Katarina var vid liv ännu 1350-03-12, då hon utfärdade brev med Aspenäs som dateringsort, och bortgav sin gård Rönnäs, troligen belägen i Småland.

Barn:
Filip Knutsson (Aspenäsätten)
Birger Knutsson (Aspenäsätten)
Magnus Knutsson (Aspenäsätten), lagman i Östergötland.
Jon Knutsson (Aspenäsätten)
Cecilia Knutsdotter (Aspenäsätten)  
Ingeborg Knutsdotter (Aspenäsätten)

Noter

Vidare läsning 
 

Födda 1200-talet
Avlidna 1340-talet
Lagmän i Östergötland
Svenska riksråd
Män
Personer i Sverige under 1300-talet
Svenska drotsar
Aspenäsätten
Cecilia Knutsdotter (Aspenäsätten)

Cecilia Knutsdotter, död någon gång efter 12 mars 1350, var en svensk godsägare. Hon var dotter till drotsen och riksrådet Knut Jonsson (Aspenäsätten). Hon var gift med Bo Nilsson (Natt och Dag). De båda nämns som trolovade 16 maj 1306. 25 mars 1336 skänker hon som änka, med bifall av sina barn, en gård i Torpa sn till S:t Martins kloster i Skänninge, i vars kloster hennes dotter Elena Bosdotter ingick 1336. Hon ägde även jord i Bråbo och Ydre hd i Östergötland.

Barn
Bo Bosson (Natt och Dag), riksråd.
Elena Bosdotter

Se även
Aspenäsätten

Noter

Personer i Sverige under 1300-talet
Kvinnor
Födda 1200-talet
Avlidna 1300-talet
Jon Knutsson (Aspenäsätten)

Jon Knutsson var riddare och häradshövding i Östergötland, Sverige. Han var son till drotsen Knut Jonsson (Aspenäsätten). Knutsson ärvde efter fadern jord i Dals härad i Östergötland och var häradshövding i Ydre härad i Småland.

Den första referensen till honom är från den 17 maj 1335. Mellan åren 1338 och 1342 var han riddare. 1344 var han häradshövding i Göstrings härad i Östergötland. 1352 var han istället häradshövding i Vedbo härad i Småland. Knutsson utfärdade år 1350 och år 1356 brev från Aspenäs, Malexanders socken.

Sista referensen till honom är från 6 januari 1357. Han var sannolikt död den 27 oktober 1359.

Sigill
 (i en sköld) en hjälm med två horn utåt kantade med fjädrar
 en lejonörn.

Familj
Gift med Helena Larsdotter (Ama).

Barn:
Ulf Jonsson (Aspenäsätten)
Bengt Jonsson (Aspenäsätten)
Elin Jonsdotter, gift med riddare Simon Christoffersson

Referenser

Noter

Se även
Aspenäsätten

Aspenäsätten
Personer i Sverige under 1300-talet
Födda okänt år
Avlidna 1350-talet
Män
Magnus Knutsson (Aspenäsätten)

Magnus Knutsson, riddare, riksråd, lagman i Östergötland.

Biografi
Magnus Knutsson  var son till drotsen Knut Jonsson (Aspenäsätten) och Katarina Bengtsdotter (Folkungaätten). Knutsson uppträdde första gången 17 maj 1335, och blev riddare någon gång mellan 1336 och 1340, troligen vid Magnus Erikssons kröning 21 juli 1336. 

År 1340 blir han vicelagman i Östergötlands lagsaga. I ett brev från 1351 nämns han som riksråd. Han var lagman i Östergötland 1363, något som kan ha fråntagits honom i och med Albrekt av Mecklenburgs tronbestigning, eftersom Nils Jonsson (Rickebyätten) 22 augusti 1364  kallade sig östgötalagman. 

Den 6 februari 1366 är han ånyo lagman i Östergötland, då han enligt kända uppgifter uppträder för sista gången i annalerna. Han dog troligen före 6 juli 1366 då Bo Jonsson (Grip) var lagman i Östergötland. Det är troligt att han var död redan 1366 men det är helt säkert att han var död 1369. Magnus Knutsson ägde jord i Bankekinds och Trögds härader i Uppland samt i Dals härad i Östergötland.

Familj
Magnus Knutsson gifte sig 24 november 1350 med Helga Bengtsdotter (vingad pil), dotter till Bengt Elofsson. De fick tillsammans barnen Katarina Magnusdotter som var gift med riksrådet Finvid Finvidsson, Ingeborg Magnusdotter som var gift med Magnus Karlsson (örnfot) och Birgitta Magnusdotter (död 1389) som var gift med Mils Sverkersson (Stubbe) och riddaren Mats Gustavsson, som mördade en biskop.

Se även
 Aspenäsätten

Referenser

Lagmän i Östergötland
Svenska riddare
Svenska riksråd
Män
Avlidna 1366
Födda okänt år
Personer i Sverige under 1300-talet
Helga Bengtsdotter (vingad pil)

Helga Bengtsdotter, död 1393, var en svensk jordägare. Hon var dotter till Bengt Elofsson (vingad pil). Hon var först gift med tiohäradslagmannen Sune Jonsson (Båt), av Erengisle Sunessons ätt. Änka åtminstone sedan 12 oktober 1339.  

Helga Bengtsdotter fick av Sune Jonsson jord i morgongåva i Aska härad i Östergötland, vilken hon, då äktenskapet var barnlöst, donerade till Vadstena kloster och fick efter honom jord i Östra härad i Småland samt ägde i övrigt jord i Södra Vedbo härad och Västra härad i samma landskap, samt i Aska, Dals och Valkebo härad i Östergötland. 

Donationsbrevet beseglades av utfärdaren samt av riddarna jarl Erengisle Sunesson, Karl Ulfsson av Tofta, lagman i Uppland, Bengt Filipsson, Birger Ulfsson och Sten Bengtsson.

Andra gången gift 1350 med Magnus Knutsson (Aspenäsätten).

Hon begravdes 8 januari 1393 i Vadstena kloster.

Källor
 Svenskt Diplomatariums huvudkartotek (SDHK), SDHK-nr: 10571, utfärdat 1374-08-02, Vadstena kloster.

Personer i Sverige under 1300-talet
Kvinnor
Avlidna 1393
Födda 1300-talet
Bengt Elofsson (vingad pil)

Bengt Elofsson (vingad pil) var son till Birger jarls bror Elof, och är den förste som för ett vapen med en pil med vingar. 

Han nämns i Svenskt Diplomatariums huvudkartotek som Omnibus christi fidelibus presentes inspecturis, Benedictus eleph son salutem in domino sempiternam Propter hominum labilem memoriam, när han i en kungörelse i februari år 1293 meddelar att skog och mark tillfallit ’fröknarna’ Ingeborg och Margareta som arv efter deras far, utfärdarens svärfar, med samtycke av utfärdarens hustru Katarina och hennes syster Birgitta. Vittnen är Lars Boberg, Rörik Birgersson och Algot Jonsson, vilka även tillsammans med utfärdaren är sigillanter.

Barn
 Margareta Bengtsdotter (vingad pil) (~1295 - )
 Helga Bengtsdotter (vingad pil) (- 1393)

Källor
 Svenskt Diplomatariums huvudkartotek (SDHK), SDHK-nr: 1590, utfärdat 1293-02-23.

Personer i Sverige under 1200-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Elof (förfader till ätten vingad pil)

Elof var bror till Birger jarl. Hans fadersnamn är inte känt, och på grund av att hans barn använde ett sigill med en vingad pil har man antagit att han var son till Ingrid Ylva i ett andra gifte.

Elof är framför allt känd genom ett brev från 1268 skrivet på Vadstena kungsgård Häri kungör han att han, med sin hustrus samtycke, har skänkt sin gård i Aspelunda med alla tillägor till Alvastra kloster, där han också väljer sin gravplats.

Namnet på Elofs hustru(r) är okänt. Det är också ovisst om han själv förde det vapen ("vingad pil") som hans barn gjorde.

Elof hade tre barn, vilka alltså var kusiner till kung Valdemar Birgersson:
 Bengt Elofsson (vingad pil)
 Ingeborg Elofsdotter (vingad pil), gift med riddaren, lagmannen i Södermanland och riksrådet Anund Haraldsson (vingad lilja) (död 1291) med vilken hon fick dottern Helga Anundsdotter (vingad lilja), som gifte sig med först med drots Magnus Ragvaldsson (död 1285) och sedan med Rörik Birgersson och blev mor till Margareta Röriksdotter. Ingeborg ärvde efter sin make en del gårds- och jordinnehav, bland annat två gårdar i Åsby utanför Arboga.
 Cecilia Elofsdotter (vingad pil), gift med Magnus Karlsson (Lejonbalk)

Referenser

Personer i Sverige under 1200-talet
Män
Avlidna 1200-talet
Födda okänt år
Svenskt frälse
Karl Magnusson (biskop)

Karl Magnusson, död 1220, var en svensk katolsk biskop av Linköpings stift 1216–1220. Han deltog på korståg i Baltikum där han också stupade i fält.

Biografi 
Karl Magnusson var son till Magnus Minnesköld och Ingrid Ylva och halvbror till Eskil Magnusson samt bror till Birger jarl. Han var biskop av Linköpings stift mellan 1216 och 1220.

Magnusson medverkade i korståg till Baltikum. Han stupade tillsammans med sin farbror Karl Döve i slaget vid Leal (Lihula) i nuvarande Estland år 1220.

Karl Magnusson efterträddes på biskopsposten i Linköping av sin bror Bengt Magnusson.

Se även 
Lista över biskopar i Linköpings stift

Avlidna 1220
Biskopar i Linköpings stift
Personer som stupat i strid
Svenska präster under 1200-talet
Bjälboätten
Män
Födda okänt år
Bengt Magnusson (Bjälboätten)

Bengt Magnusson, död 1236 eller 1237, var en svensk biskop, son till Magnus Minnesköld och Ingrid Ylva och bror till bl.a. Birger jarl.

Bengt Magnusson efterträdde sin bror (eller halvbror) Karl Magnusson, efter att denne stupat vid korståg i Baltikum, som biskop i Linköping mellan 1220 och 1236. Han tog initiativ till utbyggnaden av Linköpings domkyrka till en katedral vilket var Sveriges första gotiska byggnadsprojekt, och han invigde Mariakyrkan (nuvarande domkyrkan) i Visby 1225.

Linköpings domkapitel, Sverige äldsta domkapitel, grundades med påvens tillåtelse år 1232 under biskop Bengts tid.

Inte att förväxla med hans sonson Bengt Magnusson av bjälboättens lagmansgren.

Barn
Magnus Bengtsson, 1247–1263 lagman i Östergötland, fogde på Kalmar slott, död 1263

Se även 
Biskop i Linköpings stift

Bjälboätten
Biskopar i Linköpings stift
Födda 1100-talet
Avlidna 1237
Män
Svenska präster under 1200-talet
Magnus Broka

Magnus Broka (av Bjälboätten), var son till svenske jarlen Knut Birgersson (död januari 1208), och därmed sonson till jarlen Birger Brosa. Vem han var gift med är oklart, möjligen med Sigrid Knutsdotter (enligt Dick Harrison, som dock håller för mer troligt att Sigrid var hans mor). En källa anger att hans fru var en dotter till Erik Knutsson. I vilket fall hade han en son vid namn Knut Magnusson, som enligt den norska Håkonssagan var pretendent på den svenska tronen efter Erik Erikssons död 1250.

Källor

Personer i Sverige under 1200-talet
Män
Avlidna 1200-talet
Födda okänt år
Sigrid Knutsdotter

Sigrid Knutsdotter, 1100-talet, var en svensk prinsessa, dotter till kung Knut Eriksson. Hon var antingen gift med Knut jarl, eller, enligt Dick Harrison möjligen med dennes son Magnus Broka (Bjälboätten). Hon skulle alltså antingen varit moder till Magnus Broka och Cecilia Knutsdotter eller till Knut Magnusson.

Källor

Svenska prinsessor
Erikska ätten
Kvinnor
Födda 1100-talet
Personer i Sverige under 1100-talet
Avlidna okänt år
Ingeborg Eriksdotter

Ej att förväxla med Ingeborg Eriksdotter av Danmark (1244-1287) eller Ingeborg Eriksdotter av Norge (1297-1357)
Ingeborg Eriksdotter, född någon gång mellan sina föräldrars giftermål 1210 och sin fars död 1216, död 17 juni 1254, var en svensk prinsessa, dotter till kung Erik Knutsson och drottning Rikissa, gift med jarlen Birger Magnusson och stammoder för kungaätten Bjälboätten. 

Med Birger fick hon följande barn:

Rikissa, född omkring 1238, död 1288
Valdemar, född omkring 1239, död 1302, kung av Sverige 1250–1275
Magnus, född omkring 1240, död 1290, kung av Sverige 1275–1290
Kristina, vars dotter Elena var gift med Ulf Holmgersson (Ama)
Katarina, född omkring 1245, död 1289
Erik, född omkring 1250, död 1275
Ingeborg, född omkring 1253, död 1302
Bengt, född 1254, död 1291

Litteratur 
 Lars O. Lagerqvist (1982) : Sverige och dess regenter under 1.000 år. Albert Bonniers Förlag AB. .

Kvinnor
Svenska prinsessor
Erikska ätten
Födda 1210-talet
Avlidna 1254
Personer i Sverige under 1200-talet
Personer som dött i barnsäng
Filip Knutsson (Aspenäsätten)

Filip Knutsson var kanik i Uppsala, utnämndes 8 januari 1328 av påven Johannes XXII med expektans på prebende, trots att han redan hade ett kanonikat och prebende i Linköping. Han var son till drotsen Knut Jonsson (Aspenäsätten). Död före 28 november 1335.

I Svenskt Diplomatariums huvudkartotek över medeltidsbreven finns ett dokument från Avignon i november 1338 om "tillsättningen av ett efter kaniken Filip Knutsson ledigt kanonikat, vilket båda kanikerna Thomas och Matheus påstår sig med rätta innehava". Striden gällde dock i verkligheten ett kanonikat som tidigare tillhört Ulf Holgersson.

Källor

Svenska präster under 1300-talet
Avlidna 1300-talet
Födda okänt år
Män
Katarina Eriksdotter

Katarina Eriksdotter (död efter 1156) var en svensk prinsessa. Hon var dotter till den svenske 1100-talskungen Erik den helige och drottning Kristina Björnsdotter. 

Katarina var gift med Nils Blake, med vilken hon fick dottern Kristina, som gifte sig med västgötalagmannen Eskil Magnusson.

Källor 
 http://runeberg.org/sqvinnor/0092.html

Svenska prinsessor
Erikska ätten
Kvinnor
Födda 1100-talet
Avlidna okänt år
Personer i Sverige under 1100-talet
Karl Sverkersson

Karl Sverkersson, född 1130-talet, död 12 april 1167 på Visingsö, var en svensk kung. Han erkändes som kung i Östergötland senast 1158 och i hela Sverige från 1161. Han var son till Sverker den äldre och Ulvhild Håkansdotter (Thjottaätten) och gift 1163 med Kristina, dotter till den skånske stormannen Stig Hvitaled och Valdemar den stores syster Margareta.

Biografi 
Karl Sverkersson var son till kung Sverker den äldre som mördades 1155 eller 1156 varefter Karl troligen omedelbart utropade sig själv till kung. Efter att han i slaget vid Örebro 1161 hade besegrat och dödat sin konkurrent om tronen, den danske prinsen Magnus Henriksson, fick han makten över hela riket och kallade sig sedan för svearnas och götarnas konung. 

Under Karls regerande fick Sverige 1164 sin förste ärkebiskop, då Alvastramunken Stefan tillträdde ämbetet, enligt bevarade påvebrev. Detta var efter önskemål från kungen, Ulf jarl och de svenska biskoparna. Alvastra kloster hade grundats av kung Karls föräldrar men själv gynnade han också Vreta kloster och Nydala kloster med donationer.

Enligt ryska krönikor företog svenskarna ett misslyckat krigståg till Ryssland 1164. Det är möjligt att det utgick från Finland. På våren år 1167 överfölls och mördades Karl på Visingsö av Erik den heliges son Knut, som därefter övertog kungaämbetet. Karl begravdes i Alvastra kloster.

Karl Sverkerssons sigill (se bild) visar kungen sittande på sin tron och är det äldsta svenska kungasigill som finns bevarat. Under hans regeringstid utfärdades också den äldsta bevarade i Sverige skrivna urkunden, utfärdad av ovannämnde ärkebiskop Stefan.

Namnet 
Karl Sverkersson är den förste historiske svenske kungen med namnet Karl. Johannes Magnus kallar honom dock "Karl VII" i sin Historia de omnibus Gothorum Sveonomque regibus, eftersom det däri omnämns sex tidigare kungar med namnet Karl – samtliga fiktiva gestalter.

Giftermål och barn 
Karl gifte sig 1163 med Kristina Stigsdotter Hvide. I äktenskapet fick de barnen Sverker den yngre och Kristina, som blev nunna.

Fiktivt porträtt 
I filmen Arn – Tempelriddaren spelas Karl av den finlandssvenske skådespelaren Svante Martin.

Källor

Vidare läsning 
 

Sverkerska ätten
Kungligheter som blivit mördade
Karl 7
Personer i Sverige under 1100-talet
Födda 1130
Avlidna 1167
Män