kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Robert Van de Graaff

Robert Jemison Van de Graaff, född 20 december 1901 i Tuscaloosa, Alabama, död 16 januari 1967, Boston, Massachusetts, var en amerikansk fysiker. Mest känd är han för att ha uppfunnit van de Graaff-generatorn eller bandegeneratorn. Generatorn producerar statisk elektricitet.

Biografi
Van de Graaffs föräldrar var av holländsk härkomst. Hans tre äldre bröder Adrian, Hargrove, och William var alla fotbollsspelare för Alabama Crimson Tide. Robert tog sin BSc och magisterexamen vid University of Alabama, där han var medlem av The Castle Club (som senare blev Mu Chapter i Theta Tau). Efter ett år på Alabama Power Company, studerade han vid Sorbonne och 1926 tog han en andra BSc vid Oxford University under ett Rhodesstipendium, som gjorde hans doktorsarbete komplett 1928.

Van de Graaff var uppfinnaren av Van de Graaff-generatorn, en anordning som producerar höga spänningar. År 1929 utvecklade han sin första generator, som producerade 80.000 volt, med hjälp av Nicholas Burke vid Princeton University. År 1931 hade han konstruerat en större generator som genererade 7 miljoner volt.

Van de Graaff var medlem i ett nationellt forskningssamarbete och 1931–1934 forskarassistent vid Massachusetts Institute of Technology. Han blev docent där 1934 och arbetade som sådan till 1960. Han tilldelades Elliott Cresson medaljen 1936.

Under andra världskriget var Van de Graaff chef för High Voltage Radiographic Project. Efter krigetsslutet var han med och grundade High Voltage Engineering Corporation (HVEC) tillsammans med John G. Trump, farbror till fastighetsmagnaten Donald Trump. Under 1950-talet uppfann han den isolerande kärntransformatorn, som kan användas för att producera högspänd likström. Han utvecklade också tandemgeneratortekniken.

Patent
  – "Electrostatic Generator"
  – "Electrical Transmission System"
 US2922905 – "Apparatus For Reducing Electron Loading In Positive-Ion Accelerators"
  – "High Voltage Electromagnetic Apparatus Having An Insulating Magnetic Core"
  – "High Voltage Electromagnetic Charged-Particle Accelerator Apparatus Having An Insulating Magnetic Core"
 US3239702 – "Multi-Disk Electromagnetic Power Machinery"
  – "Inclined field High Voltage Vacuum Tubes"

Källor

Bra Böckers lexikon, 1980.

Externa länkar 
 http://tvdg10.phy.bnl.gov/vandegraaff.html
 https://web.archive.org/web/20040807001600/http://lateralscience.co.uk/VDG/VDG.html
http://www.instructables.com/id/900000-volt-Van-de-Graaff-Generator-using-cheap-p/

Amerikanska fysiker under 1900-talet
Män
Födda 1901
Avlidna 1967
Personer från Tuscaloosa
Forskare från Alabama
Alumner från Oxfords universitet
Alumner från Paris universitet
Alumner från University of Alabama
Personer verksamma vid Massachusetts Institute of Technology
Hjördis

Hjördis eller Gördis är ett kvinnonamn med isländskt ursprung, sammansatt av  hjörr (svärd) och dis (ödesgudinna). Det förekommer i Snorre Sturlassons Edda.

Majoriteten av personerna med namnet Hjördis är födda på 1920-1940-talet, idag är namnet ovanligt bland de yngre. 

Den 31 december 2014 fanns det totalt 4 575 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Hjördis, varav 2 569 bar det som tilltalsnamn. Motsvarande siffror för varianten Gördis var 365 respektive 215.

Namnsdag: 3 februari (sedan 1993, 1986-1992 16 januari)

Personer med namnet Hjördis eller Gördis

 Hjørdis Bjarke, norsk skådespelare
 Hjördis Blomgren, svensk friidrottare
 Hjördis Blomqvist, svensk författare
 Hjördis Gille, svensk skådespelerska
 Gördis Hörnlund, svensk politiker (s)
 Hjördis Nordin, svensk gymnast, OS-guld 1952
 Hjördis Nordin-Tengbom, svensk konstnär
 Hjördis Petterson, svensk skådespelare och sångerska
 Hjördis Piuva Andersson, svensk konstnär och författare
 Hjördis Schymberg, svensk hovsångerska
 Hjördis Töpel, svensk simhoppare och simmare
 Hjørdis Varmer, dansk författare
 Hjördis Warin, svensk friidrottare

Övrigt
I TV-serien Solstollarna på 1980-talet var Hjördis gift med den obotlige flickjägaren Gösta.

Källor

Kvinnonamn
Fornnordiska kvinnonamn
Ian Ziering

Ian Ziering, född 30 mars 1964 i Newark, New Jersey, är en amerikansk skådespelare. 

Ziering är mest känd som Steve Sanders i TV-serien Beverly Hills 90210, en roll han spelade 1990-2000. Han har också spelat Vinnie i Biker Mice from Mars.

Tidigare liv
Ian Ziering föddes 1964 i Newark, New Jersey som son till Muriel "Mickie" och Paul M. Ziering, en utbildare och saxofonist. Han är uppväxt i West Orange, New Jersey och har två bröder, Jeff och Barry. Ziering är jude. Han tog examen på West Orange High School 1982 och på William Paterson University 1988.

Privatliv
I juli 1997 gifte Ziering sig med Nikki Schieler Ziering. Han ansökte om skilsmässa i februari 2002.

3 februari 2010 meddelade Ziering att han har förlovat sig med Erin Kristine Ludwig. Paret gifte sig vid en ceremoni i Newport Beach, Kalifornien den 28 maj 2010. De har två barn.

Filmografi

Källor

Externa länkar

Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1964
Levande personer
Personer från Newark, New Jersey
4 f.Kr.

4 f.Kr. var ett normalår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Efter plats

Romerska riket 
 Herodes Archelaios blir etnark av Judeen och Herodes Antipas blir kung av Galileen.

Födda 
 Jesus, judisk profet (född senast detta år)

Avlidna 
 Herodes den store, furste av Judeen (troligen död detta år)

Externa länkar
Storsäl

Storsäl (Erignathus barbatus) är en sälart som lever i Norra ishavet.

Utseende och anatomi 

Storsälen har gråbrun päls som är ljusare på buken än på ryggen. På vintern får den ett mycket tjock fettskikt så att huvudet ser ovanligt litet ut. Vikten är på vintern omkring 360 kg (ibland upp till 430 kg) och på sommaren ungefär 230 kg. Djuret är vanligen mellan 230 och 250 cm långt och har ett långt vitt skägg. Bröstfenorna har en kännetecknande fyrkantig form. Mellan mars och augusti byter individerna pälsens hår.

Utbredning 

Storsälen förekommer på isflaken i hela Arktis. Många individer lever i Berings hav. Under vandringen händer det ibland att några djur simmar fel så att de kommer till europeiska kustlinjer. En gång har djuret observerats i norra Portugal. Liknande iakttagelser rapporterades i norra Kina och från den japanska ön Hokkaido.

Ekologi 

Storsälen lever mestadels ensam. De vistas alltid i närheten av vattnet, så de kan flytta sig när en isbjörn närmar sig. Djuret kan dyka till 200 meters djup men föredrar att förbli i närheten av havsytan. Under sommaren när antalet isflak minskar vilar den ibland på land. Med skägget letar den på havsbotten efter räkor, musslor och snäckor. Dessutom ingår fiskar i födan.

Hannen skapar under vattnet ett ljud som liknar valarnas sång. Troligtvis är ljudet till för att skydda sälens territorium eller för att imponera på honan.

Honan är dräktig i omkring elva månader och föder i april eller maj ett ungdjur. Under dessa elva månader stannar embryots utveckling av en tid så att ungen inte föds för tidig. Kuten väger vid födelsen omkring 34 kg. Honan ger di till kuten två till tre veckor (18 till 24 dagar) och lämnar den sedan ensam på isen. Oftast kan kuten simma redan vid denna ålder. Unga honor blir efter 3 till 8 år könsmogna och unga hannar efter 6 till 7 år. Vanligen blir storsälar inte äldre än 25 år men enskilda individer med en livslängd på 31 år är dokumenterade.

Storsälar jagas aktiv av isbjörnar och de dödas ibland av späckhuggare. Sällsynt faller ungar offer för valross.

Storsäl och människan 

Jakt på storsäl för kött och hud har bedrivits länge. Men storsälen lever inte i flockar och är därför inte lika lättjagad som andra sälarter. Huden används till exempel för umiak och skor. Själva pälsen är inte eftertraktad. Under senare 1900-talet och början av 2000-talet uppskattades antalet dödade individer per år till 6 800 i Alaska, 2 400 i Kanada och 500 till 1 000 på Grönland. En mera omfattande jakt skedde efter andra världskriget i de sovjetiska delarna av Arktiska havet, där upp till 13 000 individer dödades per år. När arten blev sällsynt under 1970-talet minskade jakten betydlig. Den sovjetiska/ryska fångsten under 1980-talet uppgick bara till 2 000 individer per år. IUCN listar arten som livskraftig (LC) på grund av det stora utbredningsområdet och eftersom beståndsutvecklingen bedöms som stabil.

Noter 

Öronlösa sälar
Däggdjur i palearktiska regionen
Däggdjur i nearktiska regionen
1973 års bibelkommission

1973 års bibelkommission var den statliga utredning som arbetade mellan åren 1973 och 2000 och vars arbete bland annat omfattade NT 81 (Nya Testamentet) och fullbordades med Bibel 2000, den nya bibelöversättningen. Ordförande var under senare delen av arbetet Bertil Hansson.

Inom ramarna för uppdraget producerade Bibelkommissionen fem betänkanden. En i departementsserien fyra i statens offentliga utredningar:

 Ds. U 1977:3 Att översätta apokryferna
 SOU 1981:56 Bibeln. Nya Testamentet
 SOU 1986:45 Bibeln. Tillägg till Gamla testamentet. De apokryfa eller deuterokanoniska skrifterna.
 SOU 1999:100 Bibeln - texterna
 SOU 2000:100 Bibeln, sex volymer slutbetänkande
 1. Gamla testamentet I
 2. Gamla testamentet II
 3. Gamla testamentet III
 4. Tillägg till Gamla testamentet
 5. Nya testamentet
 6. Övrigt

Upphovsrätten till den nya bibelöversättningen ägs nu av staten, men förvaltas av Svenska Bibelsällskapet enligt ett avtal mellan staten, förläggarna (representerade av Svenska Bokförläggareföreningen och Kristna Bokförläggareföreningen) samt Svenska Bibelsällskapet. Royaltyn tillfaller Bibelfonden som ska bidra till det framtida översättningsarbetet.

Medarbetare (i urval) 
Bertil Albrektson
Per Block
Harry Lindström
Jonas Palm
Agneta Pleijel
Harald Riesenfeld
Christer Åsberg

Källor

Fotnoter

Statens offentliga utredningar
Departementsserien
Svenska bibelöversättningar
1973 i Sverige
Religionsåret 1973
Kommissioner i Sverige
Petsamo (område)

Petsamo (; ; ; ), Ishavsfinland är ett område i Ryssland vid Barents hav. Ortens folkmängd uppgick till 2 949 invånare i början av 2015.

Petsamoområdet hade en yta på 10.470 kvadratkilometer och hade västgränsen utmed Rysslands tidigare gräns med Norge enligt Gränstraktaten 1826 och östgränsen i en linje Korvatunturi-Fiskarhalvön. Den norra delen av Petsamo upptas av tundra och fjäll. I söder finns barrskogar och myrmarker.

Historik
Ursprungligen bodde östsamer i området. År 1533 grundades det ryska Petsamo kloster vid Petsamo. Det brann ned och byggdes upp ett par gånger, men övergavs 1764. Det återuppbyggdes igen 1886. En anledning till klostrets placering var förutom att markera rysk närvaro att kristna skoltsamerna, som än idag utövar rysk-ortodox religion. Efter Fortsättningskriget evakuerades klostret till Nya Valamo kloster i Savolax.

Finska nybyggare började flytta till området från mitten av 1800-talet. Rådsryssland överlät området till den röda finländska regeringen i mars 1918. Sovjetryssland avträdde området till Finland vid freden i Tartu i oktober 1920. Området tillträddes av Finland i januari 1921.

Under 1920-talet upptäcktes stora nickelfyndigheter, och dessa började exploateras av det kanadensiska gruvbolaget Inco (numera Vale S.A.) 1935. Gruvstaden Kolosjoki (numera Nikel och på finska Nikeli). Ishavsvägen byggdes under svåra förhållanden från Sodankylä i finska Lappland till den isfria hamnen i Linhammar norr om orten Petsamo. Den blev färdig 1931.

Under finska vinterkriget stod slaget om Petsamo, som avslutades 11 februari 1940. Sovjetunionen besatte Petsamo under vinterkriget, men lämnade tillbaka området efter kriget. Efter den tyska ockupationen av Danmark och Norge, under 1940-41, bedrevs den så kallade Petsamotrafiken mellan Haparanda/Rovaniemi och Linhammar, som då var den enda importhamnen för sjötrafik utanför Östersjön för Sverige och Finland. 

År 1941 utgjorde området 10 480 km² och hade 4 750 invånare. Området tillhörde Finland till 1944. Petsamo ockuperades av sovjetiska trupper under Lapplandskriget och avträddes formellt till Sovjetunionen med freden i Paris 1947.

Litteratur
Max Engman och Kasper Westerlund: Petsamo och havet, Meddelanden från sjöhistoriska institutet vid Åbo akademi nr 30, Åbo 2009,

Källor
Om Petsamo i Uppslagsverket Finland

Noter

Se även 
Petsamoexpeditionerna
Finlands gränsförändringar

Externa länkar
Dokumentärfilm om Petsamo på svenska.yle.fi, av Claire Aho och Björn Soldan, 1935

Geografiska områden i Finlands historia
Wilfred Burns

Wilfred Burns pseudonym för Bernard Wilfred Harris, född 28 juni 1917 i Herefordshire, död 25 september 1990 i West Clandon, Surrey, England, var en engelsk kompositör som komponerat delar av musiken till vissa svenska filmer.

Filmmusik (urval)
1969 - Ådalen 31 (delvis)
1957 - Klarar Bananen Biffen? (delvis)
1956 - Åsa-Nisse flyger i luften (delvis)
 
1954 - Gula divisionen (delvis)
1954 - En natt på Glimmingehus (delvis)
1953 - Flickan från Backafall (delvis)
1949 - Kuckelikaka (delvis)

Brittiska kompositörer
Brittiska filmmusikkompositörer
Män
Födda 1917
Avlidna 1990
Personer från Herefordshire
Dave Watts

Dave Watts, född 26 augusti 1951, är en brittisk parlamentsledamot för Labour. Han representerar valkretsen St. Helens North.

Födda 1951
Brittiska parlamentsledamöter
Män
Levande personer
Tom Watson (politiker)

Thomas Anthony "Tom" Watson, född 8 januari 1967 i Sheffield i South Yorkshire, är en brittisk politiker (Labour). Han var ledamot av underhuset för valkretsen West Bromwich East i West Midlands mellan 2001 och 2019.

Watson var vice partiledare för Labour från 2015, då han efterträdde Harriet Harman, till 2019.

Watson var vice partiledare samtidigt som Jeremy Corbyn var partiledare. Watson stod inte lika långt till vänster som Corbyn och de två hade ofta olika uppfattningar, bland annat om brexit, men de två försökte upprätthålla en gemensamt front utåt. Watson har i efterhand sagt att Corbyn borde ha avgått 2016, när många ledande personer i hans skuggkabinett avgick och Labours partigrupp genomförde en misstroendeomröstning om Corbyn. Han röstade på utmanaren Owen Smith i den efterföljande partiledaromröstningen.

Inför partikonferensen i september 2019 inledde personer i vänstergrupperingen Momentum ett försök att få Watson avsatt som vice partiledare. Efter en misslyckad misstroendeomröstning i partistyrelsen (National Executive Committee) övergavs försöket att ta upp frågan på partikonferensen, efter att Corbyn ingrep. Inför parlamentsvalet i december 2019 meddelade dock Watson att han inte skulle ställa upp för omval till parlamentet, och samtidigt lämna posten som vice partiledare. Han efterträddes som vice partiledare i april 2020 av Angela Rayner.

Referenser

Externa länkar 

Tidigare brittiska underhusledamöter
Brittiska socialdemokrater
Födda 1967
Män
Levande personer
Personer från Sheffield
Brittiska bloggare
Storsvindlarna

Storsvindlarna (engelska: The Fortune Cookie) är en amerikansk komedifilm från 1966 i regi av Billy Wilder. Wilder skrev även manus tillsammans med I.A.L. Diamond. I huvudrollerna ses Jack Lemmon och Walter Matthau, i deras första filmsamarbete. Matthau vann en Oscar för bästa manliga biroll, filmen blev också hans genombrott. Filmen var nominerad i ytterligare tre kategorier. Den hade svensk premiär den 24 april 1967.

Rollista i urval 

 Jack Lemmon – Harry Hinkle
 Walter Matthau – William H. "Whiplash Willie" Gingrich
 Ron Rich – Luther "Boom Boom" Jackson
 Judi West – Sandy Hinkle
 Cliff Osmond – Chester Purkey
 Lurene Tuttle – Hinkles mor
 Harry Holcombe – O'Brien
 Les Tremayne – Thompson
 Lauren Gilbert – Kincaid
 Marge Redmond – Charlotte Gingrich
 Noam Pitlik – Max
 Keith Jackson – sportankare på TV
 Harry Davis – doktor Krugman
 Ann Shoemaker – syster Veronica
 Maryesther Denver – sjuksyster
 Ned Glass – Doc Schindler
 Sig Ruman – Professor Winterhalter
 Archie Moore – Mr. Jackson
 Howard McNear – Mr. Cimoli
 William Christopher – intern

Mottagande

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1966
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Billy Wilder
Cleveland på film
Filmer från United Artists
Filmmusik av André Previn
Inge

Inge är ett könsneutralt, men i Sverige främst manligt, förnamn med fornnordiskt ursprung, som ofta förekommer på runstenar. Namnet är bildat från gudanamnet Ing och namnet var ett kunganamn på 1100- och 1200-talen. 

Eftersom det finns olika åsikter bland historiker om man ska räkna fornkungar som Yngve-Frej, Yngve och Ingjald Illråde med namn från samma ordstam som Inge, är det inte lämpligt att försöka sätta definitiva ordningsnummer på de svenska kungarna, medan de norska är numrerade.  

Under perioden 1930-60 var namnet vanligt, vilket kan vara en förklaring till att namnet knappt använts alls för de yngre.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 18 359 män och 558 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Inge, varav 3 367 män och 375 kvinnor bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 11 februari (sedan 2001, tidigare 17 december).

Namnet Inge är i Norge, liksom i Sverige, främst ett mansnamn. Däremot är det i Danmark, Nederländerna och tysktalande länder mycket vanligare som kvinnonamn (motsvarande svenska Inga).

Personer med namnet Inge
 Inge den äldre, svensk kung 1079-1105
 Inge den yngre, svensk kung 1110-1125
 Inge Nilsson, dansk prins (död ung), son till kung Nils av Danmark och bror till Magnus Nilsson av Sverige
 Inge Krokrygg, norsk kung 1136-1161
 Inge de Bruijn, nederländsk simmerska
 Inge Braumüller, tysk friidrottare 1909-1999
 Inge Bårdsson, norsk kung 1204-1217
 Bo Inge Andersson, svensk journalist
 Inge Danielsson, fotbollsspelare
 Inge Ejderstedt, fotbollsspelare
 Inge Hammarström, ishockeyspelare
 Inge Hegeler, dansk sexualrådgivare
 Inge Ivarson, manusförfattare och filmproducent
 Inge Johansson, musiker
 Inge Jonsson, litteraturvetare, universitetsrektor
 Inge Schiöler, svensk konstnär
 Per-Inge Bengtsson, kanotist, OS-silver 1984
 Inge-Bert Täljedal, professor i histologi, universitetsrektor

Se även 
 -inge, ett ortnamnsefterled

Källor

Könsneutrala namn
Mansnamn
Fornnordiska förnamn
Kvinnonamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn

hu:Inge
pl:Inga
Ove

Ove, eller Owe, är ett mansnamn med danskt ursprung och användes fram till 1800-talet främst i Skåne, men blev sedan vanligt i hela Sverige. Namnets betydelse är omtvistat, i Danmark menar man att det har samma ursprung som Åge/Åke, medan man i Sverige oftast hävdar att det har sitt ursprung i det fornnordiska Agh - egg, men det kan även ha sitt ursprung i ordet agi- oro, fruktan.

Ove var ett modenamn på 1940-talet, och idag får knappt några barn namnet annat än som andranamn.
31 december 2005 fanns det totalt 37 071 personer i Sverige med namnet, varav 10 919 med det som tilltalsnamn.
År 2003 fick 99 pojkar namnet, varav 1 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 13 februari, delas med Agne (1986-1992: 15 april, 1993-2000: 8 maj).

En tysk variant är namnet Uwe.

Personer med namnet Ove/ Owe/Uwe
 Owe Adamson, f.d. tävlingscyklist
 Ove Allansson, författare 
 Ove Andersson (friidrottare)
 Ove Andersson (rallyförare) ("Påven")
 Ove Aunli, norsk längdskidåkare
 Ove Bengtson, tennisspelare
 Ove Berg, "Hoforsterriern", svensk medeldistansare
 Ove Bring, svensk folkrättsexpert
 Ove Edfors, svensk professor
 Ove Emanuelsson, kanotist
 Ove Engström, svensk musiker
 Ove Fundin, svensk speedwayförare, bragdmedaljör
 Ove Gjedde, dansk riksamiral
 Ove Grahn, svensk fotbollsspelare
 Ove Guldberg, dansk politiker
 Ove Hidemark, svensk arkitekt
 Owe Husáhr (1921–1958), svensk författare.
 Ove Höegh-Guldberg, dansk statsman
 Owe Jonsson, svensk sprinter, europamästare
 Ove Karlsson (friidrottare)
 Ove Kindvall, svensk fotbollsspelare, bragdmedaljör
 Ove Lundell, svensk motocrossåkare
 Ove Molin, svensk ishockeyspelare
 Owe Ohlsson, svensk fotbollsspelare
 Ove Rainer, svensk justitieminister
 Sten-Ove Ramberg, fotbollsspelare
 Ove Svensson, svensk filmvetare
 Sven-Ove Svensson, fotbollsspelare
 Owe Thörnqvist, svensk underhållare
 Ove Tjernberg, skådespelare
 Per-Owe Trollsås, friidrottare
 Jan-Ove Waldner, svensk bordtennisspelare, bragdmedaljör
 Owe Wikström, svensk religionspsykolog, författare
 Owe Wiktorin, svensk överbefälhavare
 Uwe Beyer, tysk friidrottare
 Uwe Hohn, östtysk friidrottare
 Uwe-Jens Mey, tysk skridskoåkare
 Uwe Seeler, tysk fotbollsspelare

Fiktiva figurer med namnet Ove/ Owe
 Ove, sköldpadda i Bert-serien
 Ove Sundberg, ur dramakomediserien Solsidan
 Ove, huvudpersonen i romanen och filmen En man som heter Ove

Förnamn
Mansnamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Julius

Julius  är ett latinskt  mansnamn som härstammar från det romerska släktbundna personnamnet (mask.) Iiulius senare Giolio, som härleds från det grekiska ordet ιουλος  ioulo som är ett alternativt namn på Demeter och vars uttydelse är omtvistad.

Namnet har använts i Sverige sedan mitten av 1500-talet. 31 december 2005 fanns det totalt 4 449 personer i Sverige med namnet, varav 1 237 med det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 16 februari (12 april fram till 2001).

Personer med namnet Julius
Julius I, påve
Julius II, påve
Julius III, påve
Julius Caesar, romersk militär och statsman
Julius Brauns, tysk forskare och uppfinnare
Julius Nepos, romersk kejsare
Julius Paulus, romersk jurist
Axel Julius De la Gardie, svenskt riksråd m.m.
Magnus Julius De la Gardie, svenskt riksråd m.m.
Julius Axelrod, amerikansk biokemist, mottagare av Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1970.
Julius Bagge, svensk musikhandlare och utgivare av folkmusik.
Julius von Ficker, tysk rättshistoriker
Julius Jacobsen, dansk-svensk pianist och kompositör
Julius Kariuki, kenyansk friidrottare
Julius Korir, kenyansk friidrottare
Julius Kronberg, svensk konstnär
Julius Nyerere, tanzanisk president
Julius Raab, österrikisk politiker, förbundskansler 1953-1961
Julius Rabe, svensk musikkritiker och radiochef
Julius Reubke, tysk tonsättare
Julius Caesar Scaliger, italiensk lärd
Julius Schreck, tysk nazist, SS-Oberführer
Julius Skutnabb, finländsk tävlingsskrinnare
Julius Streicher, tysk nazist
Julius Sundblom, åländsk chefredaktör och politiker
Julius Wagner-Jauregg, österrikisk mottagare av Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1927.

Förnamn
Mansnamn
Romerska namn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Hilding

Hilding är ett mansnamn med fornnordiskt ursprung, bildat av hildingr 'hövding'.
Namnet fick plats i almanackan den 21 februari 1901 eftersom det påminde om Hilarius, ett okänt helgon som fanns på denna dagen tidigare.

Namnet blev mycket populärt efter Tegnérs Frithiofs saga, där fosterfadern hette Hilding. Även en av bagarna i barnprogrammet Tårtan hette Hilding, vilket dock inte ledde till någon ökning av namnets popularitet.
31 december 2014 fanns det totalt 5 140 personer i Sverige med namnet, varav 728 med det som tilltalsnamn.
År 2014 fick 29 pojkar namnet som tilltalsnamn.

Namnsdag: 21 februari

Personer vid namn Hilding
Ernst Hilding Andersson, spion för Sovjetunionen
 Hilding Bergström, ingenjör, uppfinnare. 
Hilding Carlsson, militär
Hilding Fagerberg, predikant
Hilding Gavle, skådespelare
Hilding Hagberg, partiledare för Sveriges kommunistiska parti
Hilding Hallnäs, tonsättare
Karl Gustaf Hilding Hammar, Svenska kyrkans ärkebiskop 1997–2006
Hilding Johansson, kyrkohistoriker, västgötsk hembygdsforskare
Hilding Kjellman, professor och landshövding
Hilding Linnqvist, konstnär
Hilding Rolin, skådespelare
Hilding Rosenberg, tonsättare

Referenser

Förnamn
Mansnamn
Fornnordiska mansnamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Deja Vu All Over Again

Deja Vu All Over Again är ett musikalbum av John Fogerty från 2004.

Låtlista
"Deja Vu (All Over Again)" - 4:13
"Sugar-Sugar (In My Life)" - 3:30
"She's Got Baggage" - 2:35
"Radar" - 3:07
"Honey Do" - 2:51
"Nobody's Here Anymore" - 4:03
"I Will Walk With You" - 3:02
"Rhubarb Pie" - 3:17
"Wicked Old Witch" - 3:26
"In the Garden" - 3:51

Musikalbum 2004
Album av John Fogerty