kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tre söner gick till flyget

Tre söner gick till flyget är en svensk dramafilm om tre bröder som alla är flygare. Den hade premiär den 3 mars 1945 på biografen Astoria i Stockholm.

Handling 
I huvudrollerna ser vi de tre bröderna Hallman som alla blev piloter i Flygvapnet. Den äldste brodern Per är flyglärare på F 5 Ljungbyhed samtidigt som den yngste brodern Olle är aspirant där. Under en övning roar sig Per med busflygning i en Sk 15 tätt intill ett tåg. Plötsligt upptäcker han att ett ras vid sidan om banvallen en bit längre fram medfört att en stenbumling lagt sig på spåret. Han lågflyger nu intensivare för att påkalla tågpersonalens uppmärksamhet. En flicka ombord på tåget ser hans flygningar och förstår att något är fel och drar i nödbromsen. Efter en utredning av disciplinbrottet med busflygningen tvingas Per att ta avsked trots att hans flygning räddat tåget. Efter avskedet från Flygvapnet tar Per anställning som provflygare på B 17 och B 18 vid SAAB. Där stöter han samman med Britta, flickan från tåget. En dag då Per är uppe i en mycket riskabel provflygning märker Britta att han inte är henne likgiltig. Då han landar välbehållen, rusar hon emot honom. Inom kort är de förlovade. Medan Per och Britta är hemma hos Pers föräldrar kommer ett meddelande om att Åke har försvunnit under en navigeringsflygning. Hela flottiljen söker honom, och även Per och Olle ger sig hastigt av hemifrån för att delta i efterspaningarna.

Om filmen 
Filmen spelades in i samarbete med Flygvapnet på F 7 Såtenäs, F 5 Ljungbyhed, F 8 Barkarby och F 3 Malmslätt samt på SAAB i Linköping. Alla flygbilder är autentiska och alla flygplansinteriörer är filmade i riktiga flygplan. Skådespelaren Ingvar Kjellson gjorde sin filmdebut i en mindre roll. Filmen var barntillåten.

Tre söner gick till flyget har visats i SVT, bland annat 2013, 2016 och i mars 2019.

Rollista i urval 
Håkan Westergren – Harald Hallman, ingenjör 
Margit Manstad – Anna Hallman, hans hustru 
George Fant – Per Hallman, deras äldste son, fänrik, senare provflygare för SAAB 
Göran Gentele – Åke Hallman, Pers yngre bror, flygare 
Stig Olin – Olle Hallman, Pers yngste bror, flygaspirant 
Britta Holmberg – Britta Bremer, Pers fästmö, sekreterare på SAAB 
Bengt Ekerot – Erik, flygaspirant 
Björn Berglund – kapten Engsell, divisionschef i Såtenäs 
Tord Stål – flottiljchef i Ljungbyhed 
Lillebil Kjellén – Åkes flickbekant 
Sven Bertil Norberg – Olsson, ingenjör på SAAB 
Ragnar Falck – Johansson, pressfotograf 
John Elfström – flottiljchefen i Såtenäs 
Gustaf Wallenius – den skadade engelske flygaren  
Ingvar Kjellson – pianospelande ung man på partyt 
Povel Ramel – pianisten på dansrestaurangen

Musik i filmen  
Sjungom studentens lyckliga dag, kompositör Prins Gustaf, text Herman Sätherberg, instrumental 
Jitter Boogie, kompositör Charlie Norman, instrumental, dansare Carl-Einar Gregmar och Harrine Cederholm

Externa länkar 
 
 

Filmer 1945
Flygplan på film
Svenska dramafilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Rolf Husberg
Tretal
Svenska 1940-talsfilmer
Ministerpresident

Ministerpresident (tyska: Ministerpräsident och Ministerpräsidentin för män respektive kvinnor) är dels en titel för delstatsregeringschefer i de federala staterna Tyskland och Belgien, dels den tyskspråkiga benämningen på andra nationalstaters regeringschefer. Historiskt har ministerpresident använts som benämning för ett flertal ledande positioner i Tyskland.

Delstatsnivå

Aktuell användning

Tyskland
I början av 2020-talet är ministerpresident den gängse titeln för regeringscheferna i Tysklands förbundsländer, bortsett från Berlin där titeln är "regerande borgmästare" samt i Hamburg och Bremen där titlarna är borgmästare respektive senatspresident. 

 Bayerns ministerpresident
 Brandenburgs ministerpresident
 Hessens ministerpresident
 Mecklenburg-Vorpommerns ministerpresident
 Nordrhein-Westfalens ministerpresident
 Sachsens ministerpresident
 Sachsen-Anhalts ministerpresident
 Schleswig-Holsteins ministerpresident

Belgien
I Belgien är ministerpresident titeln för regeringschefen i den Tyskspråkiga gemenskapen och regionen Flandern.

Historisk användning
I Kungariket Preussen (1701–1918) var ministerpresidenten kungens förste minister och ordförande över den preussiska lantdagen. Under perioden från Tysklands enande 1871 till Första världskrigets slut 1918, innehades rollen som preussisk ministerpresident vanligtvis av Kejsardömet Tysklands rikskansler. Särskilt framträdande i den dubbla maktpositionen var Otto von Bismarck.

Under Weimarrepubliken var ministerpresident en vanlig benämning för delstaternas regeringschefer, exempelvis i Fristaten Preussen och Fristaten Oldenburg. Benämningen varierade dock, i vissa fristater kallades regeringschefen i stället statspresident (till exempel Republiken Baden) medan de gamla hansestäderna leddes av olika typer av borgmästare.

Anslutande begrepp
I Österrike och de tysktalande italienska autonoma provinserna Bozen-Sydtyrolen och Trento används i stället begreppet Landeshauptmann / Landeshauptfrau.

Nationalstatsnivå
Ministerpresident har även använts som beteckning för nationalstaters regeringschefer. Under den tyska ockupationen av Norge utsåg regeringen Vidkun Quisling till ministerpresident, en titel som landet inte använt vare sig före eller efter det. Efter Andra världskriget kom även Östtysklands regeringschef att kallas ministerpresident.

Källor

Politiska titlar
Regeringsämbeten
Politik i Tyskland
Politik i Belgien
Tysklands förbundsländer
I hetaste laget

I hetaste laget () är en amerikansk romantisk komedifilm från 1959 i regi av Billy Wilder. Huvudrollerna spelas av Marilyn Monroe, Tony Curtis och Jack Lemmon. Bland andra större roller märks George Raft, Pat O'Brien, Joe E. Brown, Joan Shawlee och Nehemiah Persoff. Manuset är skrivet av Billy Wilder och Michael Logan, baserat på den franska filmen Fanfare of Love. Filmen producerades i svartvitt, även om färgfilmer ökade i popularitet vid tiden. Filmen är känd för att involvera crossdressing och för att leka med tanken på homosexualitet, vilket ledde till att den kom att produceras utan godkännande av produktionskoden. Koden hade gradvis försvagats under det tidiga 1950-talet, på grund av en ökad social tolerans för tidigare tabubelagda ämnen i film, men den var fortfarande officiellt upprätthållen. Den överväldigande framgången med I hetaste laget var en sista spik i kistan för Hays-koden.

Handling 
Berättelsen börjar i Chicago 1929. De två musikerna, saxofonisten Joe (Tony Curtis) och basisten Jerry (Jack Lemmon) blir vittnen till ett mord i maffiakretsar (inspirerat av Valentinmassakern). För att fly från maffians gangsters klär de ut sig till kvinnorna Josephine och Daphne. De får jobb i ett tjejband, som reser till en badort i Florida. 

Joe blir kär i Sugar "Kane" Kowalczyk (Marilyn Monroe), som är sångerska i bandet. För att bli ihop med henne klär han ut sig till en oljemiljonär som säger sig äga Shell. Under tiden är det en riktig miljonär som blir kär i Jerry/Daphne. Samtidig kommer maffian allt närmare.

Marilyn Monroe sjunger i filmen en av sina mest kända låtar: "I Wanna Be Loved by You".

Rollista i urval

Om filmen 
Filmen blev nominerad för sex Oscar men fick endast pris för bästa kostym. Filmen blev dock belönad med en Golden Globe för bästa komedi och Jack Lemmon samt Marilyn Monroe fick samma pris som bästa skådespelare i en komedi.

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1959
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska musikalfilmer
Chicago på film
Miami på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Billy Wilder
HBTQ-relaterad film
Marilyn Monroe
Järnväg på film
Golden Globe Award för bästa film – musikal eller komedi
Crossdressing på film
Maffiakomedifilmer
Screwballkomedi-filmer
Filmer som utspelar sig på hotell
Filmer bevarade i National Film Registry
Svartvita filmer
Riddarhussekreterare

Riddarhussekreterare kallas den främste tjänstemannen vid Riddarhuset i Stockholm. Riddarhussekreterarens ursprungliga uppgift var att föra protokoll vid ridderskapets och adelns riksdagsförhandlingar, vilket efter ståndsriksdagens avskaffande 1866 ändrades till att föra protokoll vid adelsmötet för Sveriges ridderskap och adel. Riddarhussekreteraren är riddarhusets ombudsman och chef för dess förvaltning m.m. I denna egenskap är riddarhussekreteraren föredragande i Riddarhusets styrelse, som kallas riddarhusdirektionen.

Svenska riddarhussekreterare
 1625-1638 - Johan Larsson, adlad von Ridderhusen
 1638-1639 - Gabriel Gyllenanckar (tillträdde aldrig)
 1640-1648 - Johan Larsson, adlad von Ridderhusen
 1649-1659 - Samuel Kempenschöld
 1660-1665 - Samuel Schillerfeldt
 1668-1669 - Mattias Törnecrantz
 1669-1672 - Jonas Sundel
 1672-1682 - Lars Wallenstedt
 1683-1710 - Johan Gyllenkrook
 1710-1731 - Jonas Wulfvenstjerna
 1731-1742 - Salomon von Otter
 (1741)-1746 - Johan Wulfvenstjerna
 1747-1755 - Johan Leonard Ekestubbe
 1756-1777 - Pehr Franc
 1767-1781 - Johan Gustaf Psilanderhielm
 1782-1783 - Carl von Schönfelt
 1784-1794 - Carl Gustaf Bungencrona
 1795-1816 - Axel Gabriel Silfverstolpe
 1817-1836 - Olof Johan Lagerheim
 1837-1844 - Fredrik Otto Silfverstolpe
 1845-1861 - Johan Albert Vilhelm Munck af Fulkila
 1861-1880 - Carl Otto Brakel
 1880-1889 - Albert Lars Evert Åkerhielm af Blombacka
 1890-1919 - Johan Magnus Stuart
 1920-1935 - Oscar Leuhusen
 1935-1951 - Charles-Emile von Oelreich
 1952-1953 - Lars Bennich
 1954-1966 - Rutger Croneborg
 1966-1975 - Carl Henrik von Hartmansdorff
 1976-1989 - Per Lagerberg
 1989-1996 - Michaël Hammarskjöld
 1996-2003 - Otto von Schwerin
 2003-2009 - Henrik von Vegesack
 2009-2011 - Björn Lilliehöök af Fårdala
 2011-2015 - Carl Gustaf Åkerhielm af Margrethelund
 2015-     - Erik Drakenberg (släkten Drakenberg)

Svensk adel
Yrken
Seneca (flod)

Seneca, flod som flyter i centrala delstaten New York i USA och mynnar i Oswego River, som i sin tur flyter ut i Ontariosjön.

Referenser

Saint Lawrenceflodens avrinningsområde
Vattendrag i delstaten New York
Jack Lemmon

John Uhler "Jack" Lemmon III, född 8 februari 1925 i Newton i Massachusetts, död 27 juni 2001 i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Lemmon spelade under sin drygt 50 år långa karriär huvudroller i över 60 filmer, däribland i Nattpermission (1955), I hetaste laget (1959), Ungkarlslyan (1960), Dagen efter rosorna (1962), Irma la Douce (1963), Den stora kapplöpningen jorden runt (1965), Omaka par (1968, och dess uppföljare Omaka Par II 1998, båda med parhästen Walter Matthau), Save the Tiger (1973), Kinasyndromet (1979), Försvunnen (1982), Glengarry Glen Ross (1992) och Vad vinden sår (1999).

Biografi 
Jack Lemmon föddes i en hiss i Boston-förorten Newton. Som son till en direktör för ett företag som tillverkade doughnuts fick han sin skolgång och fortsatt utbildning vid internatskolor och vid Harvard, där han var aktiv vid universitetets dramatiska klubb. Efter att ha tjänstgjort som fänrik i flottan började han arbeta sig upp som skådespelare; han spelade piano på en ölhall i New York, framträdde i radio och off-Broadway och slutligen på TV. 

Lemmon gjorde sedan succé på Broadway i Room Service, Columbia Pictures fick tag i honom och skickade iväg honom till Hollywood. Han medverkade i ett par filmer mot Judy Holliday innan han fick sitt genombrott 1955 i Nattpermission, för vilken han belönades med en Oscar för bästa manliga biroll.

Jack Lemmon verkade i mer än femtio år i branschen. Han var allas favorit som lustigkurre i en lång rad komedier, varav den största kassasuccén var I hetaste laget (1959) med Tony Curtis och Marilyn Monroe som motspelare. Lemmon spelade också allvarliga roller. 

År 1973 erhöll Jack Lemmon en Oscar för bästa manliga skådespelare för sin roll i Save the Tiger. Sammanlagt Oscarnominerades han sju gånger. Han samarbetade i ett antal filmer med regissören Billy Wilder. I flera komedier var Lemmon parhäst med Walter Matthau.

I sitt andra äktenskap var Lemmon gift med skådespelaren Felicia Farr från 1962 fram till sin död. Jack Lemmon är begravd på Westwood Village Memorial Park Cemetery.

Filmografi

Filmer

TV

Diskografi 
 A Twist of Lemmon/Some Like It Hot (1959)
 Piano Selections from Irma La Douce (1963)
 Piano and Vocals (1990)
 Peter and the Wolf (1991)
 Songs and music from Some Like It Hot (2001)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 , sammanställning av filmklipp, 4 minuter
 Actor Jack Lemmon dead at 76
 Jack Lemmon at the Archive of American Television
 Nekrolog på Los Angeles Times

Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Personer från Newton, Massachusetts
Skådespelare från Massachusetts
Skådespelare från Kalifornien
Oscar för bästa manliga huvudroll
Oscar för bästa manliga biroll
Alumner från Harvard College
Födda 1925
Avlidna 2001
Män
Trettondagsafton (olika betydelser)

Trettondagsafton har flera betydelser:

 Trettondagsafton – en helgdagsafton som infaller den 5 januari, dagen före trettondedag jul.
 Trettondagsafton (pjäs) – en pjäs av William Shakespeare från 1601
 Trettondagsafton (film, 1955) – en film från 1955 baserad på Shakespeares pjäs
 Trettondagsafton (film, 1996) – en film från 1996 baserad på Shakespeares pjäs
 Trettondagsafton (film, 1999) – en svensk TV-film från 1999 baserad på Shakespeares pjäs
 Trettondagsafton (film, 2003) – en film från 2003 baserad på Shakespeares pjäs
Lakh

Lakh är en indisk räkneenhet, och motsvarar 100 000 i det västerländska tiosystemet. Skrivs lakh i pluralis görs detta enligt följande mönster:

3 000 000 = 30 lakh → indisk stil: 30,00,000
7 500 000 = 75 lakh → indisk stil: 75,00,000

Det går sedan 100 lakh på 1 crore.

Etymologi 
Ordet lakh finns i ett flertal indiska språk och härrör från sanskritordet laksha med samma betydelse. Det antas vara ursprunget till ordet lack, som finns i svenska och många andra språk. Härledningen går här via den indiska tillverkningen av lack, där en mycket stor mängd ("en lakh") små sköldlöss behövs för att få fram en användbar mängd lack.

Källor

Se även 
 100000 (tal)
 Schellack
Kultur i Indien
 AA
Wallace och Gromit

Wallace och Gromit är huvudfigurerna i fem animerade brittiska filmer av Nick Park från Aardman Animations. De är gjorda av modellermassa och filmade med stop motion-tekniken.

Wallace är en mindre framgångsrik uppfinnare som älskar ost och är husse till hunden Gromit. Gromit är lugn och smartare än sin husse.

Fyra korta filmer och en långfilm har gjorts om Wallace och Gromit:

 Wallace & Gromit: Osten är slut (Wallace & Gromit: A Grand Day Out, 1989)
 Wallace & Gromit: Fel brallor (Wallace & Gromit: The Wrong Trousers, 1993)
 Wallace & Gromit: Nära ögat (Wallace & Gromit: A Close Shave, 1995)
 Wallace & Gromit: Varulvskaninens förbannelse (Wallace & Gromit: Curse of the Wererabbit, 2005)
 Wallace & Gromit: En strid på liv och bröd (Wallace & Gromit: A matter of loaf and death, 2008)

Se även 
 Flykten från hönsgården

Externa länkar 
 Officiell Webbplats

Filmfigurer
Fiktiva radarpar
Crore

Crore är en indisk och persisk räkneenhet, och motsvarar 10 000 000 (eller 10 miljoner) i det västerländska tiosystemet. Skrivs crore i pluralis görs detta enligt följande mönster:
30 000 000 = 3 crore ⇒ indisk stil: 3,00,00,000
75 500 000 = 7,55 crore ⇒ indisk stil: 7,55,00,000
1 crore kan sedan delas upp i 100 lakh. 1 lakh crore är 1 biljon (1000 miljarder).

Referenser 

Kultur i Indien
 C
Dhoti

Dhoti är ett draperat klädesplagg och den fotsida klädnad som är Indiens vanligaste för män. Klädnaden, oftast vit, består av ett rektangulärt tygstycke, som på ett tämligen invecklat sätt lindas runt kroppen. I norra Indien kombineras dhotin ibland med det skjortliknande plagget kurta. I Tamil Nadu kallas dhotin veshti, och lindas där endast runt midjan. I södern bärs ofta en skjorta till dhotin.

Dhotin förknippas ofta med Mahatma Gandhi, som bär dhotin på de allra flesta bevarade foton av honom. Inte bara politiker från norra, utan även politiker från södra Indien har gjort sig kända för att bära dhoti. Ett exempel är H.D. Deve Gowda.

Herrkläder
Indisk klädedräkt
Pansarskott m/68

Pansarskott m/68 även känt som Miniman, var ett lätt enmans-, engångs pansarvärnsvapen avsett för bekämpning av pansarskyttefordon från alla vinklar och av stridsvagnar i sida. Vapnet var föregångare till Pansarskott m/86 och var svenskutvecklat. Vapnet kunde även användas som syftmina.

Historik
Pansarskott m/68 utvecklades som en vidareutveckling av Granatgevär m/48 och pansarskott m/46. Vapnet har bland annat exporterats till Finland och Österrike.

Vapnet
Skarpt pansarskott m/68 pansarspränggranat m/68 (sk pskott 68 psgr 68) var rekylfritt och hade gasutströmning bakåt. Pansarspränggranaten hade laddning med riktad sprängverkan. Granaten hade ett elektriskt tändsystem, vars säkringar var helt upphävda ca 15 meter från vapnet.

Ammunition för övningsvapen
9 mm skarp patron m/68 spårljusprojektil används för övningsskjutningar på avstånd upp till 200 meter.
9 mm skarp patron m/39 B används på korthålls- eller filmskjutbana.

Riktmedel
Riktmedlen var uppfällbara och bestod av ett bakre och ett främre sikte. På eldröret fanns en etikett med riktregler.

Referenser

Noter

Översättningar

Pansarvärnsvapen
Yamaha

Yamaha kan syfta på:

 Yamaha Corporation – ett företag som tillverkar musikinstrument och hemelektronik
 Yamaha Motor Company – ett dotterbolag till ovanstående som tillverkar mopeder, motorcyklar, båtmotorer och helikoptrar.
Johann Georg Gmelin

Det finns flera kända personer med namnet Johann Georg Gmelin:

Johann Georg Gmelin den äldre (1674-1728), tysk kemist och apotekare
Johann Georg Gmelin den yngre (1709-1755), tysk kemist och forskningsresande
Johann Georg Gmelin (1810-1854), tysk målare
Johann Georg Gmelin den äldre

Johann Georg Gmelin d.ä., född den 17 augusti 1674, död den 22 augusti 1728, var en tysk kemist och apotekare. 

Under åren 1699-1706 var han laborant hos Urban Hjärne på Laboratorium chymicum i Stockholm och därefter apotekare i Tübingen, där han även undervisade i kemi vid universitetet. Han är främst känd så som stamfar till lärdomssläkten Gmelin. De många professorer med namnet Gmelin som verkade vid universiteten i Göttingen, Heidelberg och Tübingen under perioden 1780-1860 var hans sonsöner och sonsonsöner.

Tyska apotekare
Tyska kemister
Födda 1674
Avlidna 1728
Män
Johann Georg Gmelin den yngre

Johann Georg Gmelin den yngre, född den 10 augusti 1709 i Tübingen, död där den 20 maj 1755, var en tysk naturforskare och forskningsresande. 

Asteroiden 13350 Gmelin är uppkallad efter honom.

Gmelin var under åren 1731-47 professor i kemi och naturalhistoria i S:t Petersburg och deltog 1733-43 i den på ryska regeringens bekostnad utrustade vetenskapliga expeditionen till Sibirien. Frukterna av denna resa framträdde i Gmelins arbeten Reisen durch Sibirien (1751-52) och Flora sibirica (1748-49). 

1749 utnämndes Gmelin till professor i kemi och botanik i Tübingen. 1749 invaldes han också som utländsk ledamot nummer 14 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Källor

Noter 

Tyska upptäcktsresande
Tyska professorer i kemi
Tyska professorer i botanik
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Botaniker under 1700-talet
Kemister under 1700-talet
Tyska forskare under 1700-talet
Personer från Tübingen
Födda 1709
Avlidna 1755
Män
Ugglan
Samuel Gottlieb Gmelin

Samuel Gottlieb Gmelin, född 4 juli 1744 i Tübingen, död 27 juni 1774, var en tysk naturforskare, brorson till Johann Georg Gmelin den yngre.

Biografi 
1763, vid arton års ålder, doktorerade Samuel Gottlieb Gmelin i medicinsk vetenskap vid universitetet i Leiden. Därefter började han intressera sig för marin botanik, och utnämndes 1767 till professor i botanik i S:t Petersburg. 

Hans Historia Fucorum (1768), är det första verket i marinbiologi. Samma år det verket publicerades begav han sig på en forskningsresa till södra Ryssland och norra Persien, men tillfångatogs på återvägen av tatarklanen Usmei (1774). Samuel Gottlieb Gmelin dog i fångenskap en vecka innan han skulle fyllt 31, i Derbent i nuvarande Dagestan. 

Förutom att beskriva växter kom han också att beskriva och kategorisera fyra fågelarter, nämligen stäpphök (Circus macrourus) och tallsparv (Emberiza leucocephalos) 1771, svart rödstjärt (Phoenicurus ochruros) 1774 och kaspisk snöhöna (Tetraogallus caspius) 1784. 

Verket Reisen durch Russland utkom efter hans död i 4 band (1774-84) med biografi av Peter Simon Pallas.

Källor

Noter 

Tyska ornitologer
Personer i Ryssland under 1700-talet
Födda 1744
Avlidna 1774
Män
Ugglan
Personer från Tübingen
Tyska professorer i botanik
Forskare under 1700-talet
Johann Friedrich Gmelin

Johann Friedrich Gmelin, född den 8 augusti 1748, död den 1 november 1804, var en tysk naturforskare och zoolog, brorson till Johann Georg Gmelin den yngre. 

Gmelin utsågs 1772 till professor i naturvetenskap och botanik i Tübingen och 1775 professor i medicin i Göttingen. Gmelin är bekant för sin upplaga (den så kallade trettonde) av Linnés "Systema naturæ", en upplaga, som utmärkte sig genom brist på kritik och insikt hos utgivaren, men som erhållit en ganska stor litteraturhistorisk betydelse i och med att den länge var den enda tillgängliga handboken i zoologi. Hans huvudarbete är Onomatologia botanica (9 band, 1771–1777).

Källor

Referenser

Externa länkar 

Tyska zoologer
Tyska ornitologer
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Tyska forskare under 1700-talet
Födda 1748
Avlidna 1804
Män
Ugglan
Tyska professorer i botanik
Leopold Gmelin

Leopold Gmelin, född 2 augusti 1788 i Göttingen, död 13 april 1853 i Heidelberg, var en tysk kemist; son till Johann Friedrich Gmelin.

Gmelin utnämndes 1814 till extra ordinarie och 1817 till ordinarie professor i kemi och medicin i Heidelberg. Han inlade stora förtjänster inom den organiska och särskilt den fysiologiska kemin genom de tillsammans med Friedrich Tiedemann anställda undersökningarna över matsmältningen. Bland annat så upptäckte han 1822 ferricyankalium och introducerade namnen ester och keton i kemin.

Gmelin insåg även tidigt behovet av ett stort kemiskt samlingsverk och utgav 1817-19 Handbuch der theoretischen Chemie. Detta verk har sedan dess utkommit i ständigt nya upplagor och bär sedan 8:e upplagan (1924-80) namnet Gmelins Handbuch der anorganischen Chemie och omfattar  760 band med 240 000 sidor text (därtill kom 35 band "Index"). Fram till 1997 fortsattes utgivning av supplementband men därefter har den upphört.

Källor

Referenser

Externa länkar

 Gmelin-Krauts Handbuch der anorganischen Chemie ... unter Mitwirkung hervorragender Fachgenossen 7. Aufl. C. Winter, Heidelberg 1906/7. Bd. I/1, Bd. II/1, Bd. III/2

Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Göttingen
Födda 1788
Avlidna 1853
Män
Ugglan
Tyska professorer i kemi
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Wiens universitet
Christian Gottlob Gmelin

Christian Gottlob Gmelin, född den 12 oktober 1792, död den 13 maj 1860, var en tysk kemist, brorson till Samuel Gottlieb Gmelin. 

Gmelin studerade mineralanalys för Jacob Berzelius 1815-16 och blev 1817 professor i kemi och farmaci i Tübingen, författade Einleitung in die Chemie (2 band, 1833-37) och översatte de tre första årgångarna av Berzelius årsberättelser.   

Gmelin upptäckte 1818 litiums röda flamreaktion och 1828 en metod att på konstgjord väg framställa färgämnet ultramarin. Genom den sista upptäckten lade han grunden till en betydande industri.

Källor 

 

Tyska professorer i kemi
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Kemister under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Tübingen
Födda 1792
Avlidna 1860
Män
Ugglan
Guthorm

Guthorm, Guttorm, är ett medeltida mansnamn. Namnet kommer av det fornnordiska Gudhormr (Gud + vördar).

Den 31 december 2009 fanns det två svenska män med namnet Guthorm, ingen av dessa hade det som tilltalsnamn/förstanamn. Det fanns 38 män som hette Guttorm/Guthorm, 11 av dessa hade namnet som tilltalsnamn/förstanamn. Det fanns en kvinna som hette Guttorm, dock ej som tilltalsnamn/förstanamn. En finsk form är Kuttura. Den samiska varianter är Guhtur.

Personer med namnet Guttorm 

Guttorm Sigurdsson, norsk kung
Guttorm jarl

Se även 

Gorm

Noter 

Mansnamn
Fornnordiska mansnamn