kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
SkyEurope

SkyEurope Airlines eller enbart SkyEurope (IATA: NE, ICAO: ESK) var ett lågprisflygbolag med huvudbas på M. R. Štefánik flygplats (BTS) i Bratislava, Slovakien och andra baser i Prag och Wien. 

Med bas i Österrike, Tjeckien, Ungern, Polen och Slovakien var det det första multibaserade flygbolaget i Centraleuropa. Flygbolag hade kortdistansresor "punkt-till-punkt", reguljära och charter samt frakttjänster.

Historia
Flygbolaget grundades i november 2001 och startade sin verksamhet 13 februari 2002 med en inrikesflygning mellan Bratislava-Košice. Bolaget grundades av Alain Skowronek och Christian Mandl, finansierat av EBRD, ABN AMRO och EU-donationer. Flygbolaget hade omkring 850 anställda. 27 september 2005 blev företaget allmänt på Wiens och Warszawas börser. Börsingångspriset var 6 EUR vilket värdesatte företaget till 120 miljoner euro.

SkyEurope gick i konkurs den 1 september 2009.

Destinationer
SkyEurope hade vid konkursen 44 linjer till 30 destinationer i 17 länder, vilket gör det till Centraleuropas största lågprisflygbolag.

M. R. Štefánik flygplats ligger omkring en timmes bilväg från Wien, Brno och Győr vilket gör att den är nära fyra länder (Österrike, Ungern, Tjeckien och Slovakien). SkyEurope hade en busstransfer från Bratislava flygplats till Wien, 50 kilometer därifrån.

Flygbolaget bekräftade i december 2006 att de skulle öppna bas på Wiens flygplats i mars 2007, där de skulle placera två helt nya Boeing 737-700 på sexton linjer.

Flotta

SkyEuropes flotta inkluderade följande flygplan i juli 2009
 7 Boeing 737-300
 2 Boeing 737-500
 4 Boeing 737-700 (10 var beställda)

SkyEurope lade in en order 2005 på 32 nya Boeing 737-700 som skulle levereras mellan 2006 och 2009. Det är den största ordern i Centraleuropa och är värd US$1,76 miljarder. De 12 första flygplanen skulle finansieras och leasas ut av GECAS.

Noter

Källor

Externa länkar
SkyEurope
SkyEuropes flotta

Slovakiska flygbolag
Ej längre existerande slovakiska företag
Flygbolag bildade 2001
Flygbolag upplösta 2009
Företag som gått i konkurs
Amerikansk mangrove

Amerikansk mangrove (Rhizophora mangle) är ett träd i familjen mangroveväxter som växer i tropiska estuarier och andra grunda tidvattenspräglade kustområden, från Bermuda genom Västindien och Florida norra Mexiko, söderut till Brasilien och Ecuador, Galápagosöarna nordvästra Peru. Även i Afrika från Senegal till Nigeria och Angola, södra Indien, Melanesien och Polynesien. Arten planteras ibland som erosionsskydd i kustområden.

Träd 5-25 (-30) m högt, med bågformade styltrötter 2-4,5 m höga. Barken är rödbrun. Blad motsatta, elliptiska, spetsiga, mörkt gröna, utan synliga nerver, 5–15 cm långa. Fyrtaliga blommor, 2-6 tillsammans, gräddvita foderblad och ullhåriga kronblad, 1,5-2,5 cm. Frukten är ett äggrunt bär, 3 cm långt och innehåller ett frö som gror när frukten fortfarande sitter på trädet. Först när den nya roten är 3–25 cm lång, efter 3-6 månader, släpper den unga plantan. Groddplantan kan etableras direkt i anslutning till moderträdet men de kan också flyta iväg och behålla förmåga att rota sig på ny plats efter flera månader 

Arten växer typiskt i flodmynningar där sött och salt vatten blandas och där tidvattnet skapar stora variationer i vattennivå.

Se även
Mangrove

Externa länkar
Svensk kulturväxtdatabas
http://www.hort.purdue.edu/newcrop/duke_energy/Rhizophora_mangle.html#Description

Referenser

Mangroveväxter
Am Växtindex
Träd
Åke från Åstol

För skivan med samma namn, se Åke från Åstol (musikalbum)

Åke från Åstol är en svensk musikalisk kortfilm från 1998 av och med Galenskaparna och After Shave. Filmen är baserad på en krogshow med samma namn, skriven av Peter Rangmar, Knut Agnred och Anders Eriksson. Titeln är en travestering på Kristina från Duvemåla, och handlingen är förflyttad till invånarna på den lilla ön Åstol i Bohuslän. 

Efter krogshowen på Kajskjul 8 i Göteborg så ville man göra en TV-produktion av föreställningen, men efter Peter Rangmars död i maj 1997 lades projektet på is. Drygt ett år senare återupptogs planerna och Claes hoppade in istället för Peter som berättaren.

Handling
Åke (Knut Agnred) är en man som är uppväxt på ön Åstol i Bohuslän och har sina rötter här och sina släktingar. Han har jobbat på öns eget lilla Sillesalteri i hela sitt liv och har levt av det som havet gav, precis som hans far och farfar gjort före honom. En dag får arbetarna på Sillesalteriet reda på att fabrikören Ivar (Jan Rippe) sålt sin sillfabrik. Detta innebär att Åke kanske blir tvungen att omskola sig till något helt annat, vilket han verkligen inte vill.

Åke tar ändå mod till sig. Han tänker trots allt resa från sin trygga hemmiljö på Åstol till Skärhamn (uttalat på den lokala dialekten med hårt k) på Tjörn, med sina höghus, sin grå betong och sina bilar – en miljö helt främmande för Åke. Väl i Skärhamn stöter Åke på stadens baksida, den lokale apotekaren Farbror Stig (Per Fritzell) som erbjuder honom allt från tobak till våtservetter. När Åke fått nog av detta konfronterar han Stig, och sedan puttar han honom i en hög av bildäck.

Väl i kurslokalen så får Åke en ny vän, jobbande inom AMS – läraren. Han hjälper Åke att kunna fortsätta med det jobb han älskar fast helt moderniserat; de ska sälja sill över cyberspace. Under tiden som Åke är i Skärhamn så har feskegubbarna från Sillesalteriet ännu inte hittat något jobb, och sitter arbetslösa när Ivar plötsligt kommer tillbaka.

Roller
Knut Agnred – Åke
Per Fritzell – Sigvard/Farbror Stig  
Jan Rippe – Ivar
Kerstin Granlund – Hulda
Anders Eriksson – läraren 
Claes Eriksson – berättaren
Tomas Hedengran, Håkan Johannesson, Rolf Allan Håkansson – feskegubbarna

Externa länkar
Kulturtuben – Åke från Åstol

Filmer 1998
Galenskaparna och After Shave
Filmer i regi av Claes Eriksson
Svenska dramafilmer
Svenska komedifilmer
Svenska kortfilmer
Krogshower i Sverige
Mårten Larsson

Mårten Johannes Larsson, född 28 december 1919 i Stockholm, död 26 september 2001 på Lidingö, var en svensk arkitekt (SAR) och på fritiden även skådespelare.

Biografi
Larsson, som utexaminerades 1945 från KTH skapade bland annat utställningshuset Skal och kärna vid H55-utställningen tillsammans med arkitekten Anders William-Olsson, som han varit klasskamrat med på Olofskolan, och hustrun inredningsarkitekten Lena Larsson (NK). Åren 1951–1953 var Larsson medlem av redaktionen för tidskriften PLAN.

Larsson var chef för bygdegårdsavdelningen vid LBF, Landsbygdens Byggnadsförening, 1945–1947. Anställd på Stockholms stads stadsplanekontor 1947–1950, hos Jöran Curman och Nils Gunnartz 1951–1953, på Bostadsstyrelsen 1953. Egen arkitektverksamhet tillsammans med Anders William-Olsson från 1954, samt konsult i stads- och husbyggnad.
Larsson var även VD för Svenska Slöjdföreningen 1966–1969 samt ordförande i Svenska arkitektföreningen 1975–1977.

Mårten Larsson var son till borgarrådet Yngve Larsson och Elin, född Bonnier och växte upp som bror till Verna, Matts, Ester, Richard och Yngve i Villa Mullberget på Djurgården. Larsson porträtterades 1923–1924 jämte äldre brodern Yngve i målningen Två pojkar av grannen och konstnären vid stadshusbygget Axel Törneman. 

Familjen Larsson bodde i Radhusområdet i kvarteret Tegen större och mindre på Åkervägen 13 i Hersby på Lidingö. Larsson är gravsatt i minneslunden på Lidingö kyrkogård. Mårten och Lena Larsson fick fyra barn, däribland Kristina Torsson.

Verk i urval
Utställningen Bo på fritid i Ostermans marmorhallar (1952), tillsammans med Lena Larsson.
Skal och kärna (1955)
Mullberget, tillbyggnad (1962)
Södra Guldheden (1958–1960), tillsammans med Anders William-Olsson och Tage William-Olsson.
Ljunglöfs Litografiska AB, Sorterargatan, Vällingby (1958), tillsammans med Anders William-Olsson. 
Vällingby brandstation (1964)
Brännkyrka församlingshem, tillsammans med Anders William-Olsson.

Filmografi

Bibliografi

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Ättlingar till Gerhard Bonnier
Arkitekter från Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1919
Avlidna 2001
Män
Frida Winnerstrand

Karolina Alfrida (Frida) Winnerstrand, född Kumlin 23 januari 1881 i Lövsta, Järfälla församling, död 1 december 1943 i Stockholm, var en svensk skådespelare. Hon var från 1906 gift med skådespelaren Olof Winnerstrand.

Biografi 
Frida Winnerstrand, som var dotter till arrendatorn Alfred Kumlin och Karolina Kristina, född Larsson, scendebuterade 1896 i Anna Lundbergs turnerande teatersällskap, och fortsatte med vidare teaterstudier vid Dramatens elevskola 1900–1901 och hos Emil Hillberg 1901–1902. Året därefter turnerade hon med Hjalmar Selanders sällskap. Hon engagerades av Albert Ranft 1903 vid gamla Östermalmsteatern, för att sen hamna ett år på Svenska teatern och slutligen engageras vid Vasateatern 1905–1919. Tillsammans med maken Olof Winnerstrand var hon här en av de drivande krafterna i Vasans dåtida fars- och komedirepertoar, där skådespelarparet nådde stora framgångar på scen när de spelade mot varandra i flera uppsättningar av George Bernard Shaws, Georges Feydeaus och Oscar Wildes pjäser.

Från och med 1919 fram till sin död 1943 var Frida Winnerstrand fast anställd vid Dramaten där några av hennes främsta roller bland annat var som Lady Chiltern i Oscar Wildes En idealisk äkta man (1919) och som Lady Bracknell i Wildes Mr Ernest (1923), Beline i Molières Den inbillade sjuke, Julia i uruppsättningen av Hjalmar Bergmans Swedenhielms (1929), Ingrid i Alf Sjöbergs uppsättning av Stor-Klas och Lill-Klas (Gustaf af Geijerstam), Adelaide i Tor Hedbergs Johan Ulfstierna (1932), Fru Åvik i Birger Sjöbergs Kvartetten som sprängdes (1935), mamma Essie Miller i Eugene O'Neills Ljuva ungdomstid (1935–1936), Muriel Weston i Dodie Smiths En sån dag! (1938), Fru Heyst i Strindbergs Påsk (1939), som Mor i Falla i Selma Lagerlöfs Kejsarn av Portugallien (1939) och Emma i Hjalmar Bergmans Farmor och vår herre (1941). Sin allra sista scenroll gjorde hon 1943, som Clémence, i Robert Boissys pjäs Vår hemliga dröm. Sammanlagt gjorde hon 65 roller på Dramaten.

Filmdebuten skedde 1920 i Pauline Brunius kortfilm De läckra skaldjuren, och hon kom att medverka i tio filmproduktioner (dock endast tre talfilmer). Frida Winnerstrand var från 1906 gift med skådespelaren Olof Winnerstrand. De utgjorde ett välkänt skådespelarpar som ofta spelade mot varandra på teaterscenen. Tillsammans spelade de även i den populära radioteaterserien Familjen Björck (som sändes som radioföljetong mellan 1936 och 1943) och sedermera i filmversionen av serien som filmades 1940.

Frida Winnerstrand avled i cancer 1943. Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Personer från Järfälla socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1881
Avlidna 1943
Kvinnor
Landshövdingar i Östergötlands län

Landshövdingen i Östergötlands län är myndighetschef för Länsstyrelsen Östergötland. Landshövdingen blir under sin ämbetstid även ståthållare på Linköpings slott och ingår därmed i de Icke tjänstgörande hovstaterna vid Kungliga hovet.

Landshövdingar
Före 1634 fanns det länsherrar/ståthållare över olika slottslän. Dessa återfinns under respektive slottslän.  

1634–1637: Knut Jöransson Posse
1637–1643: Schering Rosenhane
1643–1645: Johan Rosenhane
1645–1650: Jakob Skytte
1650–1654: Johan Nilsson Gyllenstierna d.y.
1654: Anders Gyldenklou (f. Månsson)
1654–1655: Axel Sparre
1655–1658: Johan Rosenhane
1658–1664: Gustaf Kurck
1664–1678: Anders Lilliehöök
1678–1687: Axel Stålarm
1687–1693: Erik Lovisin
1693: Håkan Fägerstierna (f. Andersson Fegreaus)
1693–1701: Lars Eldstierna
1702–1706: Mårten Trotzig
1706–1710: Jacob Burensköld
1710–1714: Johan Paulinus Lillienstedt
1714–1718: Anders Eriksson Leijonhielm
1718–1721: Gustaf Bonde
1721–1727: Ernst Johan Creutz d.y.
1727–1736: Erik Gammal Ehrenkrona
1736–1747: Christer Henrik d'Albedyhll
1748–1769: Gustaf Adolf Lagerfelt
1769–1775: Carl Harald Strömfelt
1775–1783: Fredrik Ulrik Reenstierna
1783–1810: Fredrik Georg Strömfelt
1810–1817: Johan Adam Cronstedt
1817–1826: Baltzar August Carl von Nieroth
1826–1835: Gustaf Wathier Hamilton
1836–1851: Carl Otto Palmstierna
1852–1858: Henning Hamilton
1858–1867: Gustaf af Ugglas
1867–1901: Robert De la Gardie
1901–1912: Ludvig Douglas
1912–1930: Eric Birger Trolle
1930–1941: Karl Edvard Tiselius
1941–1956: Carl Fredrik Hugo Hamilton af Hageby
1956–1980: Per Eckerberg
1980–1986: Göte Svenson
1986–1996: Rolf Wirtén
1996–2009: Björn Eriksson
2010–2018: Elisabeth Nilsson
2018–: Carl Fredrik Graf

Se även
Landshövdingar i Jönköpings län
Landshövdingar i Kalmar län
Landshövdingar i Södermanlands län
Landshövdingar i Örebro län

Källor
Otto Cantzler: Prelater & Potentater, Noteria förlag, Klockrike 1995, 
Länsstyrelsens styresmän i Östergötland från 1373 (pdf)

Linköpings slott och Domkyrkomuseum

Externa länkar
 Landshövdingen i Östergötlands län.  
 

Östergötlands län
Landshövdingar i Östergötlands län
Loretta Young

Loretta Young, ursprungligen Gretchen Young, född 6 januari 1913 i Salt Lake City, Utah, död 12 augusti 2000 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Young medverkade i filmer som  Man tror vi är gifta... (1940), Främlingen (1946), Katrin gör karriär (1947), Ängel på prov (1947) och Nunnan och spelaren (1949).

Biografi 
När Loretta Young var tre år gammal separerade hennes föräldrar, och hennes mor flyttade med barnen till Hollywood, och öppnade där ett pensionat. Hon var bara fyra år när hon började som barnstatist i filmer. Sin första roll fick hon av misstag - regissören ringde hem till familjen Young och frågade efter Youngs äldre syster, men eftersom denna inte var anträffbar gick rollen till Gretchen, sedermera Loretta, istället.

Young hade elegans, var rosenkindad, med fylliga läppar och höga kindknotor. Hon fick fler och fler roller och i mitten av 1930-talet var hon en etablerad stjärna. 1947 erhöll hon en Oscarsstatyett för bästa skådespelerska för sin roll i Katrin gör karriär.

Loretta Young drog sig tillbaka från filmen 1953 för att göra karriär i TV – hennes TV-show The Loretta Young Show var en stor succé åren 1953–1960. 

Young har två stjärnor på Hollywood Walk of Fame för insatser inom film och television. De återfinns vid adresserna 6100 Hollywood Blvd. och 6135 Hollywood Blvd.

Loretta Young var gift tre gånger, första gången med skådespelaren Grant Withers åren 1930–1931. Andra gången med producenten Tom Lewis 1940–1969 med vilken hon fick två söner. Tredje gången med kläddesignern Jean Louis från 1993 fram till dennes död 1997. 
Hon hade tillsammans med skådespelaren Clark Gable en dotter född 1935.

Young avled i cancer år 2000 och är begravd på Holy Cross Cemetery i Culver City i Kalifornien.

Filmografi i urval 

 (debut)

 

1946 – Främlingen

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Födda 1913
Avlidna 2000
Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Personer från Salt Lake City
Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
Landshövdingar i Norrbottens län

Landshövdingen i Norrbottens län är chef för Länsstyrelsen i Norrbottens län.

Lista över landshövdingar i Norrbottens län 
 1810–1816: Per Adolf Ekorn
 1816–1821: Georg Adolf Koskull
 1821–1825: Paul Öhrvall
 1825–1836: Carl Georg Sparre
 1836–1849: Carl August von Hedenberg
 1849–1856: Knut Åkerhielm
 1856–1859: Anders Emanuel Ros
 1859–1861: Per Henrik Widmark
 1861–1873: Sven Petter Bergman
 1873–1885: Henrik Adolf Widmark
 1885–1893: Lars Berg
 1893–1900: Karl Husberg
 1900–1911: Karl Johan Bergström
 1911–1917: Oscar von Sydow
Tillförordnad 28 februari 1914–1917: Walter Murray
 3 juli 1917–1928: Gösta Malm
Tillförordnad 5 november 1920–13 oktober 1921: Nils Gustaf Ringstrand
Tillförordnad 24 april 1923–30 september 1923: Nils Gustaf Ringstrand
 Tillförordnad 1923–1924: August Beskow
 1928–1937: Bernhard Gärde
 1 november 1937–31 juli 1947: David Hansén
 1 augusti 1947–21 december 1952 (avliden): Oscar Lövgren
 1953–10 maj 1957 (avliden): Folke Thunborg
 1 juli 1957 (utnämnd 31 maj 1957)–1 juli 1966: Manfred Näslund
 1966–1982: Ragnar Lassinantti
 1982–1985: Erik Hammarsten
 1985–1991: Curt Boström
 1992–1995: Gunnar Brodin
 1995–1998: Björn Rosengren
 1998–2003: Kari Marklund
 2003–2012: Per-Ola Eriksson
 2012–2017: Sven-Erik Österberg
 2018-2021: Björn O. Nilsson
 2021–ff Lotta Finstorp.

Referenser

Externa länkar 
 Landshövdingen i Norrbottens län.
 

Norrbottens län
Länsstyrelsen i Norrbottens län

Länsstyrelsen i Norrbottens län är en statlig myndighet med kontor i Luleå och Jokkmokk. Länsstyrelsens  ansvar omfattar myndighetsutövning, utveckling, förvaltning och samordning av länets olika intressen. Länsstyrelsen har också ett särskilt ansvar att samordna statliga myndigheters insatser i länet. Myndigheten arbetar på regeringens uppdrag och ser till att nationella mål och beslut får genomslag i länet. Länsstyrelsen i Norrbottens län har cirka 280 anställda.

Länsstyrelsens chef är landshövdingen, som utses av Sveriges regering. Landshövding sedan 2021 är Lotta Finstorp.

Vattenmyndighet
Länsstyrelsen i Norrbottens län utgör också vattenmyndigheten för Bottenvikens vattendistrikt, och ansvarar alltså för förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön i de områden i Sverige vars avrinning mynnar ut i Bottenviken.

Källor

Norrbottens län
Norrbotten
Landshövdingar i Värmlands län

Lista över landshövdingar i Värmlands län

Lista över landshövdingar i Värmlands län

Närkes och Värmlands län (1634–1639) 
1634–1638: Gustav Eriksson Leijonhufvud

Värmlands län (1639–1654)

Närkes och Värmlands län (1654–1779) 
1654–1658: Gustaf Soop
1658–1676: Abraham Leijonhufvud
1676–1677: Jakob Fleming
1677–1680: Mårten Reutercrantz
1680–1681: Klas Fleming
1681–1685: Gustaf Lilliecrona
1685–1693: Didrik Wrangel af Adinal
1693–1706: Fromhold Fägerskiöld
1707–1714: Salomon Cronhielm
1714–1718: Claes Ekeblad
1719–1728: Konrad Ribbing
1729–1738: Eric Wrangel
1739–1756: Nils Reuterholm
1756–1766: Adolf Mörner
1766–1779: Johan Abraham Hamilton

Värmlands län (från 1779) 
1779–1793: Johan Gustaf Uggla
1793–1802: Nils Nilsson Silfverskiöld
1802–1807: Arvid von Nolcken
1807–1809: Axel von Rosen
1809–1813: Olof af Wibeli
1813–1814: Elias von Eckstedt
1815–1840: Johan Didrik af Wingård
1840–1842: Carl Fredrik Hammarhielm
1842–1864: Hans Fredrik Oldevig
1864–1870: Carl Rudolf Ekström
1870–1873: Henrik Rosensvärd
1873–1885: Henrik Gyllenram
1885–1889: Henrik Adolf Widmark
1889–1901: Emil Adolf Malmborg
1901–1921: Gerhard Dyrssen
1921–1936: Abraham Unger
1936–1945: Ivar Vennerström
1945–1957: Axel Westling
1957–1967: Gustaf Nilsson
1967–1977: Rolf Edberg
1977–1990: Bengt Norling
1990–2002: Ingemar Eliasson
2002–2003: Björn Sandborgh (länsråd, tillförordnad landshövding)
2003–2004: Kerstin Wallin
2004–2012: Eva Eriksson
2012–2018: Kenneth Johansson
2019: Johan Blom (länsråd, tillförordnad landshövding)
från 2019: Georg Andrén

Referenser

Noter

Externa länkar
 Landshövdingen i Värmlands län.

Värmlands län
Länsstyrelsen i Värmlands län

Länsstyrelsen i Värmlands län är en statlig myndighet med kansli i Karlstad. Länsstyrelsen ansvarar för den statliga förvaltningen i länet, och har flera olika mål gällande regional utveckling. Länsstyrelsen i Värmlands län har cirka 200 anställda.

Länsstyrelsens chef är landshövdingen, som utses av Sveriges regering.

Källor

Värmlands län
Värmland
Paralititan

Paralititan (ungefär ’titanisk tid’) är ett relativt nyupptäckt dinosaurie inom ordningen sauropoder inom familjen titanosaurider.

Paralititan är en av de största dinosaurier som hittills hittats. Man beräknar att djuret var 30-32 meter långt (enligt vissa uppskattningar upp till 40 meter) och vägde 70-80 ton kanske mer. Den beskrevs 2001 och hittades i Egypten. Den levde i mitten av krita för cirka 100 miljoner år sedan. Djuret tillhörde samma familj som bland annat Argentinosaurus, Andesaurus och Titanosaurus. 

Paralititan är den senaste i raden av jättelika titanosaurider som hittats de senaste 15 åren och blivit vetenskapligt beskriven. Fortfarande väntar en kolossal titanosaurid som hittades i Argentina 2001 på att bli vetenskapligt beskriven. Den kommer med största säkerhet (åtminstone tills vidare) att överta positionen som största kända dinosaurie. Paralititan jagades av Carcharodontosaurus.

Anm: dinosaurien i fråga blev 2006 vetenskapligt beskriven och fick namnet Puertasaurus.

Se även 
 Sauropoder
 Titanosaurider
 Argentinosaurus
 Bruhathkayosaurus

Dinosaurier från Afrika
Dinosaurier från kritaperioden
Titanosauridae
Titanosaurier
Ulf Sundqvist

Ulf Ludvig Sundqvist, född 22 februari 1945 i Sibbo, död 22 april 2023 i Helsingfors, var en finlandssvensk socialdemokratisk politiker och bankman. Han var undervisningsminister 1972–1974, 1974–1975 och handels- och industriminister 1979–1981.

Biografi
Sundqvist blev student från Andra svenska lyceum i arbetarstadsdelen Alphyddan i Helsingfors och finansierade sina universitetsstudier i statskunskap med journalistiskt arbete. Sundqvist inledde sin politiska karriär på 1960-talet i studentpolitiken. Han har varit partisekreterare, riksdagsman, undervisningsminister (regeringarna Paasio II och Sorsa I) och handels- och industriminister (regeringen Koivisto II). Sundqvist var ordförande för Finlands Socialdemokratiska Parti (SDP) 1991–93.

Wayupskandalen 
Vid årsskiftet 1992–1993 blev Sundqvist tvungen att avgå som partiordförande, främst på grund av den så kallade Wayup-skandalen. Skandalen ledde till rättsliga åtgärder och slutligen, den 4 juli 1997, dömde Högsta domstolen Sundqvist och fyra andra direktörer vid förra Arbetarsparbanken att erlägga i skadestånd till staten för oskicklighet vid ledningen av banken inalles över 16 miljoner mark.

Detta blev upptakten till en ny serie rättsprocesser mot Sundqvist där bland andra den dåvarande finansministern Arja Alho tvingades avgå sedan hon för statens räkning 1997 eftergivit omkring 15 miljoner mark av statens skadeståndsfordran på Sundqvist som slutligen betalade inalles 1,2 miljoner mark av det ådömda skadeståndet på 16 miljoner mark. I en brottsprocess mot Sundqvist dömdes denne den 8 juni 2001 som bedräglig gäldenär till sex månaders villkorligt fängelse, då han försökt slingra sig från att betala skadeståndet till staten.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 
 Ledamotsmatrikel – Riksdagen
 Ledamotsmatrikel – Riksdagen

Finlands undervisningsministrar
Finlands handels- och industriministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Finländska Socialdemokraternas partiledare
Finländska partisekreterare
Finlandssvenska politiker
Finlandssvenskar inom näringslivet
Personer från Sibbo
Män
Födda 1945
Avlidna 2023
Kär och galen (TV-program)

Kär och galen var ett TV-program i TV4, som visades under perioden 13 februari 1993-25 juni 1995. Programmet leddes av Lotta Engberg, som i Lotta & Anders Engbergs orkester också framförde vinjetten "Kär och galen". I programmet tävlade tre stycken par mot varandra där deras teatrala förmåga och hur väl de kände varandra sattes på prov. Det par som vann fick chansen att gifta sig med varandra i TV. Programmet sändes åren 1993-1995 och var en av TV4:s största succéer men lades ändå sedermera ned. Under 2011 sändes en nytappning av programmet, då i Kanal 5 med Sofia Wistam som programledare. Där deltog två par i varje program mot tre i den äldre versionen av programmet.

Ett liknande program i Norge hette "Ja, vi elsker" och leddes av Elisabeth Andreassen under hösten 1995 i norska TV3.  Första förlagan till programmet kom från Nederländerna.

Referenser 

TV-program i TV4
TV-program i Kanal 5