kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Smultronklöver

Smultronklöver eller blåsklöver (Trifolium fragiferum) är växtart i familjen ärtväxter. Till storlek och växtsätt är den mycket lik vitklöver. Men blomfodret formas under fruktmognaden till en avlång blåsa genom att den bakre (övre) delen utvidgas. Alla de utvidgade, hinnaktiga och nätådriga blomfodren i varje huvud sluter tätt samman och bildar ett litet klot av lätt material och små luftfyllda rum, inom vilka de små nötlika frukterna finns. Detta gör att fruktställningen kan föras långt med vinden. 

Denna art förekommer på gräsbeklädda havsstränder vid södra och mellersta Sveriges kust och i södra Norge och södra Finland. Men i alla dessa områden är den ganska sällsynt.

Externa länkar
Den virtuella floran - smultronklöver

Ärtväxter
Sm Växtindex
Blåtåtel

Blåtåtel (Molinia caerulea) är en art i familjen gräs, naturligt förekommande från Europa till västra Sibirien, nordvästra Afrika, Turkiet och Centralasien, samt i nordöstra Nordamerika och Oregon. Blåtåteln växer på tuviga myrar, någon gång på kärrängar, mera sällan i lundar; här och där har man funnit den med ljusare, grön- eller brunaktiga blomfjäll, till exempel på flygsand. Den är utbredd över hela Norden, och såsom hårdför mer än de flesta andra gräs, går den upp på de kala fjällen. Arten odlas även som prydnadsväxt i trädgårdar.

Det är ett gräs som avviker i åtskilliga avseenden från andra gräs. Stråbasen är knölformigt förtjockad. Stråets fåtaliga blad (och slidor) sitter alla vid dess bas, och långt nere ses en för arten karaktäristiskt ensam ledknut, men för övrigt är strået i hela sin längd utan ledknutar och blad. Vippan är alltid mycket smal och oftast av mörkviolett färg; till och med ståndarknappar och märken är nästan svartvioletta. Bomfjällen blir dock ibland slutligen brunröda, och blomfjällens bas är vitgrön. Småaxen är vanligen 3-blommiga, men den översta blomman är steril och förkrympt, antingen knapplik eller mera långsträckt fjällik.

I allmogespråket i Närke förekommer en kortform av namnet: Blåtel.

Referenser

Externa länkar
 Den virtuella floran - Blåtåtel

Gräs
Bl Växtindex
Bosyska

Bosyska (Ballota nigra) uppträder som ruderatväxt kring byar och gårdar i södra och mellersta Sverige. För sin fräna lukt (jämför med plistrar och syskor) kallas den även "stinkmynta". Ett annat namn är bonässla.

Bland bosyskornas släktkaraktärer kan nämnas underläppens stora och breda mittflik och de smala, borstlika skärmbladen vid blommorna (blomskaftsbladen). Dessutom är blomfodret jämförelsevis djupare och trängre än hos övriga kransblommiga växter. Även om blommorna är små är de, liksom hos så många andra i denna familj, besöks de bara av  de förnämaste, de "intelligentaste" av alla blombesökare, nämligen bin och humlor. En hårpropp i blomkronans botten hindrar de blombesökande flugorna (svävflugorna) från att nå in till honungen, eftersom deras sugrör inte är tillräckligt smalt och spetsigt.

Externa länkar
Den virtuella floran - Bosyska

Kransblommiga växter
Bo Växtindex
Brudbröd

Brudbröd  är en art i familjen rosväxter.

Beskrivning
Blommar i början av juli eller något före gulmåran.

Brudbröd är lätt igenkänd på de starka och sega rötternas tjocka, kulformiga uppsvällningar, hårda men dock något köttiga knölar, som magasinerar vatten för torra perioder. Mot hösten blir de mjukare och tämligen välsmakande. För deras skull bökar vildsvinen upp jorden, varav växten fått en mängd benämningar, exempelvis:

Blommorna är väldoftande på grund av sitt innehåll av metylsalicylat.

I trädgårdar odlas ibland sorterna 'Multiplex' ('Plena') som har fyllda blommor och 'Rosea' med rosa blommor.

Kromosomtal 2n = 24.

Brudbröd förväxlas ibland med älggräs,  En utmärkande skillnad är växtplatsen: Brudbröd växer på torra platser; älggräs i fuktig mark.

Habitat
Arten förekommer i Europa till västra Sibirien och Turkiet, samt i nordvästra Afrika. Enstaka fynd i Nordamerika, men arten är inte ursprunglig där,

I Sverige går den i norr endast till Dalarna och Hälsingland; i Norge finns den endast i syd-östra hörnet; i Danmark på Sjælland och i norra Jylland, samt i Finland endast i det sydvästra hörnet.

Utbredningskartor
 Norden 
 Norra halvklotet

Biotop
Brudbröd är en allmän karaktärsväxt för torra, solöppna ängsbackar.

Den är kalkgynnad.

Användning
De näringsrika rotknölarna är ätliga, vilket ibland uppmärksammas i överlevnadskurser.

Av malda rotknölar kan nödbröd bakas.

I somliga trakter lär brudbröd ha insamllats för att ge smak åt vissa maträtter. Om exempelvis brudbrödblommor kokas i mjölk får mjölken god smak, antagligen p g a blommornas innehåll av metylsalicylat. (Detta ämne används f ö även för att ge smak åt vissa sorters tuggummi.)

Etymologi
 Släktnamnet Filipendula kommer av latin filum = tråd och pendulus = hängande. Det syftar på rotknölarna hänger på trådar.
 Artepitetet vulgaris kommer av latin vulgus = hop, allmänhet och betyder vanlig. 
 Brudbröd. Ordledet bröd syftar otvetydigt på rotknölarnas användning till nödbröd. Hur ledet brud skall förklaras är däremot oklart. Noteras kan emellertid att det tyska namnet för brudbröd är Kleines Mädesüß, ungefär Lilla sötnosen i betydelsen ung flicka. Detta kan kanske antyda ett sammanhang med en gemensam etymologisk rot långt tillbaka i tiden för ett kvinnligt väsen). I svenskt slangspråk menas med brud en person i allmänhet med kvinnligt kön; stundom förvrängt till brallis.

Bilder

Noter

Externa länkar 
Den virtuella floran - Brudbröd

Rosväxter
Br Växtindex
Buskviol

Buskviol (Viola hirta) är en art i familjen violväxter och förekommer naturligt från Europa till norra Asien, Altaj och Tibet.

Den liknar luktviolen till storlek och hållning, men kronan är ljusare blåviolett och luktlös, örten saknar revor, och bladen är mattare gröna och finhåriga. De blad, som beledsagar de tidiga vårblommorna är helt små i jämförelse med sommarbladen, som kan bli nära 1 decimeter långa med dubbelt så långa skaft. Då blir alla blommorna kleistogama (sommarblommor) och befinner sig nere vid marken på mycket korta, nedböjda skaft. Båda blomformerna bildar fröhus av klotrund form, de öppna blommornas fröhus grönaktigt, de kleistogamas rödgredelint. Bägge fruktslagen öppnar sig långsamt och deponerar fröna i en hög på marken, där de liksom luktviolens sprids av myror.

Kromosomtalet 2n = 20.

Utbredning i Norden
Buskviolen växer tämligen allmänt i lundar, mest ekbackar, i södra och mellersta Sverige. Den finns även i södra Norge (Oslo), men är inte med säkerhet funnen vildväxande i Finland. Få växter i Nordens floraområde visar så stor olikhet som buskviol mellan vår- och sommarstadiet till blad, blommor och storlek - man kan lätt ta de två stadierna för olika arter.

Synonymer
Viola baurieri Sennen & Gonzalo
Viola bergadensis Sennen
Viola calcarea (Bab.) Greg.
Viola collina subsp. propera (Jord.) Nyman
Viola fontanesii Jord.
Viola foudrasii Jord.
Viola gloggnitzensis K.Richter
Viola hirsuta Schult. nom. illeg.
Viola hirta subsp. baurieri (Sennen & Gonzalo) Sennen
Viola hirta subsp. brevifimbriata W.Becker
Viola hirta subsp. calcarea (Bab.) E.Warburg
Viola hirta subsp. foudrasii (Jord.) Berher
Viola hirta subsp. longifimbriata W.Becker
Viola hirta var. foudrasii (Jord.) Boreau
Viola hirta var. fraterna Reichenb.
Viola hirta var. hirsuta Lange
Viola hirta var. laetevirens Clavaud
Viola hirta var. oenochroa Gillot & Ozanon
Viola hirta var. pinetorum Wiesb. 
Viola holubyi Schur
Viola martii Schimp. & Spenner nom. illeg.
Viola martii subsp. hirta (L.) Schimp. & Spenn.  comb. illeg.
Viola pallida Salisb. nom. illeg.
Viola paradoxa K.Richter nom. illeg.
Viola propera Jord.
Viola rostellata Chatenier
Viola sennenii Pau
Viola sylvestris Bubani nom. illeg.
Viola umbrosa Hoppe nom. illeg.
Viola variegata Bogenh. nom. illeg.

Externa länkar
Den virtuella floran - Buskviol

Flora of China - Viola hirta.

Violväxter
Sommarblommor
Bu Växtindex
Bäckveronika

Bäckveronika (Veronica beccabunga), även bäckgröna, är en växtart i familjen grobladsväxter. Arten har stort utbredningsområde och förekommer i större delen av Europa, Kanarieöarna, Nordafrika till Etiopien och österut till Mongoliet västra Sibirien och Kina. I Skandinavien finns arten i de södra delarna. Bäckveronika växer i rännilar och dikesbäckar, där den bildar mattor av mörk, saftig grönska på dyig botten. 

Bäckveronika är en flerårig ört, kal och något köttig. Stjälkarna blir upp till 60 cm långa, de är nedliggande eller uppstigande och rotar sig vid noderna. Bladen är näst intill oskaftade, brett ovala med grunt naggade eller nästan helbräddade kanter. Blommorna sitter i glesa klasar i de övre bladvecken. Kronan är mörkt blå och cirka 5 mm i diameter. Frukten är en hjärtlikt rundad kapsel.

I Sverige blommar bäckveronikan i juli-augusti.

Arten kan indelas i tre underarter. subsp. beccabunga förekommer i Europa, Nordafrika och österut till Kaukasus. I Kaukasus och Mellanöstern förekommer även subsp. abscondita. Längre österut ersätts dessa underarter av. subsp. muscosa.

Användning
Växtens täta skott övervintrar gröna under snön, och man har förr använt dem under vintern och våren som ersättning för kål eller sallat.

Noter

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Bäckveronica
 

Grobladsväxter
Bä Växtindex
Desmeknopp

Desmeknopp (Adoxa moschatellina) är en liten ört, spenslig, mjuk och tunnbladig. Den spirar tidigt (april, maj), är lätt att förbise och förgår snart. Den växer i lös mylla (lövjord) i skogsbryn och lundar, vida utbredd i Europa, norra Asien och Nordamerika, i Norden på många ställen i södra och mellersta Sverige, men mera sparsamt i Norge och Finland. 

Under jordytan består den av trådsmala horisontaljordstammar av utlöparenatur med fjällika blad. Dess ovanjordiska del är ett enda (eller några få) blad från jordstammen samt den spensliga stjälken med ett enda (eller några få) blad från jordstammen samt ett enda bladpar och ett litet runt blomhuvud av grön färg. Efter blomningen böjer sig stjälkspetsen nedåt i en skarp krök, och fruktställningen döljer sig under bladen. Blommorna är dimorfa (av två former), den toppställda är 4-talig (med 8 eller egentligen 4 kluvna ståndare), de sidoställda blommorna är alla 5-taliga (med 5 kluvna, alltså 10 ståndare). Efter Linnés föredöme brukar denna växt emellertid räknas till klass 8 i det så kallade sexualsystemet. Det svenska namnet och det vetenskapliga artnamnet syftar på örtens och i synnerhet blommornas svaga mysklukt.

Externa länkar
Den virtuella floran - Desmeknopp

Desmeknoppsväxter
De Växtindex
CP-magasinet

CP-magasinet är ett svenskt TV-program om och med personer med funktionsnedsättning som sändes i SVT2 under perioden 29 april–17 juni 2004. Det första avsnittet, av totalt åtta, sändes 29 april 2004. Programledare var Jonas Franksson och Olle Palmlöf. Carina Berg spelade funktionshindrad reporter.

Programmets namn var först planerat att bli Mongomagasinet, men efter protester bytte man till ut detta till CP-magasinet.

Programmet belönades år 2004 med Stora Journalistpriset i kategorin årets förnyare. Juryns motivering löd: "Med humor, värme och utan omskrivningar skildrar CP-Magasinet på ett nyskapande sätt livet för en utsatt grupp på dess egna villkor".

Källor

Funktionsnedsättning
Samhällsprogram i Sveriges Television
TV-året 2004
Johnny Mercer

Johnny Mercer, född 18 november 1909 i Savannah, Georgia, död 25 juni 1976 i Bel Air, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk textförfattare till populärmusik, en av tidernas mest framgångsrika.

I början av 1940-talet var han en av grundarna av skivbolaget Capitol Records, och han har också fått äran av en stjärna på Hollywood Walk of Fame just utanför skivbolagets byggnad.

I de flesta fall brukar textförfattaren presentera en färdig text till den som ska komponera musiken. Mercer fick emellertid också uppdrag att skriva texter till redan etablerade och mycket populära melodier som Laura, Midnight Sun och Satin Doll och han skrev också de engelskspråkiga texterna till utländska melodier. Det kanske mest välkända exemplet på detta är Autumn Leaves.

”Sångografi”

Mercer fick fyra gånger hämta en Oscar för bästa sång i en långfilm nämligen

 On The Atchison, Topeka And The Santa Fe (1946) (musik av Harry Warren) i Harvey Girls
 In The Cool, Cool, Cool Of The Evening (1951) (musik av Hoagy Carmichael) i Här kommer brudgummen
 Moon River (1961) (musik av Henry Mancini) i Frukost på Tiffany's
 Days of Wine and Roses (1962) (musik av Henry Mancini) i Dagen efter rosorna 

Han skrev texten till många andra sånger som har blivit väl kända:

 Lazybones (1933) (ord och musik av Mercer och Hoagy Carmichael)
 Jeepers Creepers (1938) (musik av Harry Warren)
 And The Angels Sing (1939) (musik av Ziggy Elman)
 Day In - Day Out (1939) (musik av Rube Bloom)
 Blues In The Night (1941) (musik av Harold Arlen)
 Hit The Road To Dreamland (1942) (musik av Harold Arlen) 
 I Remember You (1942) (musik av Victor Schertzinger)
 Skylark (1942) (musik av Hoagy Carmichael)
 That Old Black Magic (1942) (musik av Harold Arlen)
 One For My Baby (And One More For The Road) (1943) (musik av Harold Arlen) 
 Ac-Cent-Tchu-Ate the Positive  (1944) (musik av Harold Arlen) 
 Dream (1944) (ord och musik av Mercer) 
 Laura (1945) (musik av David Raskin) 
 Any Place I Hang My Hat Is Home (1946) (musik av Harold Arlen)
 Come Rain or Come Shine (1946) (musik av Harold Arlen)
 Autumn Leaves (1947) (musik av Joseph Kosma)
 Satin Doll (musik av Duke Ellington)
 Midnight Sun (musik av Lionel Hampton och Sonny Burke)
 Summer Wind (1965) (musik av Henry Mayer)

Externa länkar 
 
 

Amerikanska låtskrivare
Amerikanska filmmusikkompositörer
Musiker från Georgia
Personer från Savannah, Georgia
Födda 1909
Avlidna 1976
Män
Flikmålla

Flikmålla (Atriplex calotheca) är ganska sällsynt och växer på södra och sydvästra Sveriges havsstränder. Den är vanligen grön och slät, mera sällan något mjölig; blad och fruktskärmar är smalflikiga.

Tidigare räknades flikmållan till familjen mållväxter (Chenopodiaceae), men denna familj ingår numera helt i familjen amarantväxter.

Externa länkar
Den virtuella floran - Flikmålla

Amarantväxter
Fl Växtindex
Bunny Ragnerstam

Stig Bunny Ragnerstam, född 16 oktober 1944 i Eskilstuna, är en svensk författare och journalist. Han var ordförande i Sveriges Författarförbund 1998–2002.

Ragnerstam var journalist vid Falu Kuriren från 1962, vid Kristianstadsbladet från 1965 och vid Arbetet 1970–1975. Därefter blev han heltidsförfattare. Åren 1972–2011 gav han ut 15 böcker.

Ragnerstam växte upp i Falun. Hans genombrott som författare kom 1974 med Innan dagen gryr, upptakten till en  svit om fyra dokumentärromaner (1974–1978). I dessa gestaltar han 1880-talets sociala konflikter som de tedde sig i Kristianstad, där han då bodde. I romanserien En svensk tragedi, vars två delar har titlarna Uppkomlingen (1980) och Ett prima liv (1983), följer Ragnerstam en bruksarbetarsons karriär från 1920-talet till 1960-talet. Åren 1986–1990 utkom Arbetare i rörelse (i två delar) och Orons år, vilka beskriver den socialistiska rörelsens förhistoria i Sverige. Romanen Slutet på ett sekel skildrar tre familjers öden från 1960 och drygt tjugo år framåt. Senare har Ragnerstam utkommit med kriminalromaner.

TV-serien Kråsnålen från 1988 baseras på Ragnerstams böcker om arbetarrörelsens historia.

Han är kusin till skådespelaren Göran Ragnerstam.

Bibliografi 
1972 – Brottet som kom bort
1974 – Innan dagen gryr
1975 – Uppbrottets timme
1977 – Vredens dag
1978 – Skall jorden bliva vår
1980 – En svensk tragedi
1983 – En värld att vinna
1983 – Konsten att skriva en samhällsroman
1984 – Sök reda på, ta vara på, levandegör (tillsammans med Gunnar Sillén)
1985 – När far blev sjuk
1986 – Arbetare i rörelse
1990 – Orons år
1998 – Slutet på ett sekel
2004 – Mord, min själ
2011 – Mord mördare mördast

Priser och utmärkelser 
1978 – Tidningen Vi:s litteraturpris
2006 – Ture Nerman-priset

Externa länkar 
 Polkagriswikin om Bunny Ragnerstam

Födda 1944
Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Män
Levande personer
Fjällkattfot

Fjällkattfot (Antennaria alpina) är en växtart i familjen korgblommiga växter. Den skiljer sig från kattfot genom bruna, spetsiga holkfjäll och mera gråluddiga blad, är mycket vanlig på Sveriges och Norges fjäll och bildar en huvudsaklig del av den lågväxta hedvegetationen ovanför trädgränsen; den går i Norge ned till Telemarken, i Sverige till Härjedalen; i Finland finns den bara i de nordligaste gränstrakterna. Detta gäller dock bara den honliga plantan; av denna art är nämligen hanväxten ytterst sällsynt. Honblommorna får därför inte pollen till fröämnets befruktning, men sätter ändå mogen frukt. Denna sällsynta företeelse har fått namnet parthenogenes ("jungfrufödelse"), se även artikeln om självbefruktning. Hanplantan verkar alltså vara överflödig för denna arts fortplantning och är så att säga stadd i utdöende, ty den har mycket sällan anträffats och även visat sig ha ganska svag pollenalstring.

Externa länkar
Den virtuella floran - Fjällkattfot

Korgblommiga växter
Fj Växtindex
Fjällbräsma

Fjällbräsma (Cardamine bellidifolia) art i familjen korsblommiga växter och har en cirkumboreal utbredning.

Den är ganska olik de andra arterna i bräsmesläktet som finns i Norden. De andra arterna har stjälk med parbladiga blad men fjällbräsma har stänglar eller enbladiga stjälkar och bladen enkla, hela och helbräddade. Det låga och tuviga växtsättet gör att den är anpassad till högfjällsnatur. Dess normala växlokaler är öppna och torra fjällslätter. 

Fjällbräsma har riklig frukt och skidan öppnar sig, liksom hos alla bräsmor, genom att de elastiska skenorna (valvlerna) plötsligt kröker sig utåt och därmed rycks loss. 

Bräsmor har ett växtanlag med kantliggande rotanlag. Det är böjt upp mot kanterna av de båda plana hjärtbladen, inte mot deras plattsida. Deras frön är därför ganska tillplattade.

Externa länkar
Den virtuella floran

Korsblommiga växter
Fj Växtindex
Fjällgröe

Fjällgröe (Poa alpina) är ganska ovanligt eftersom bland Nordens gräs är det jämförelsevis mycket få som mest eller uteslutande är fjällväxter. Några sådana finnas inom släktet gröen (Poa), och av dem är fjällgröet ett av de allmännaste i alla fjälltrakter. 

Det utmärks av sin korta och täta vippa, de fåtaliga vippgrenarna, de breda småaxen, de breda och tunna tom- och blomfjällen och dessas starkt violettbruna färg. Liksom hos ängsgröe (Poa pratensis) är det översta stråbladets skiva kort, bred, i spetsen kapuschonglikt hopviken; hos fjällgröe är även skottbladen korta och breda, och skottens baser hårt sammanbuntade medels vissnade, grågula slidor. 

Fjällgröet förekommer i Sverige även i några få trakter på låglandet; så till exempel vid Stockholm, på Öland och Gotland.

Externa länkar 
 Den virtuella floran 
 

Gräs
Fj Växtindex
Fjällgröna

Fjällgröna (Diapensia lapponica) är en 
art i familjen fjällgröneväxter med cirkumboreal utbredning. I Norden förekommer arten i högfjällen i nordligaste Finland, Lappland, Jämtland, Härjedalen, samt i Norge ned till 61° nordlig bredd. I nordligaste Skandinavien går arten ända ned till havets nivå. Växtlokalerna är de torra, vidöppna fjällhedarna.

Det är en liten högfjällsväxt med smala läderartade, vintergröna blad. Fjällgrönan är en härdig xerofyt av de hårbladiga växternas kategori.

Underarter
Två underarter kan urskiljas:
subsp. lapponica - har smalt spatellika blad och tätt, tuvat växtsätt. Den förekommer i östra Nordamerika, Grönland, Island, Skottland, Skandinavien och nordvästra Ryssland.
subsp. obovata har omvänt äggrunda blad, och mer utbrett växtsätt. Den förekommer i nordöstra Ryssland, Koreahalvön, Japan, Aleuterna, Alaska och i Yukon.

Synonymer
subsp. lapponica 
Diapensia japonica J.F.Gmelin 
Diapensia japponica Lamarck 
Diapensia lapponica f. rosea (Hultén) P.J.Scott & R.T.Day 
Diapensia lapponica var. genuina E.A.Busch 
Diapensia lapponica var. rosea Hultén

subsp. obovata (F.Schmidt) Hultén 
Diapensia japonica var. obovata F.Schmidt 
Diapensia lapponica var. obovata F.Schmidt 
Diapensia obovata (F.Schmidt) Nakai & Koidz.
Diapensia obtusifolia Salisbury

Externa länkar
Den virtuella floran

Fjällgröneväxter
Fj Växtindex
Lappljung

Lappljung (Phyllodoce caerulea) art i familjen ljungväxter med cirkumboreal utbredning. Lappljungen finns i nästan hela Norge, i Sverige ner till Dalarnas fjälltrakter och i Finlands nordligaste del; den anträffas ungefär från barrskogsgränsen till ett stycke upp i det trädlösa området och växer på torra lokaler.

Bland ljungväxterna är den fjällvärldens den allmännaste, största och vackraste. Ljungväxterna är genom sin byggnad väl avpassade för fjällvärldens naturförhållanden. Den torra och hårda konsistensen hos både blad och grenar, den ofta barrlika bladformen, det ofta nedliggande, vare sig tuv- eller mattbildande växesättet m.m. motsvarar påkänningarna från de skarpa temperaturväxlingarna, den rörliga atmosfären, den starka belysningen och den därigenom stegrade avdunstningen samt den ojämna vattentillgången på fjällens klippavsatser och hedlika högslätter. Särskilt under övervintringen har dessa små vedväxter att fresta en hård och bister kamp för tillvaron.

Hos lappljung och är ståndarna 10 och av vanlig form utan hornutskott och utan tuber för pollenets utspridande, men de öppnar sig dock även här med hål i spetsen. Blommorna har klart violblå krona och lutar mer eller mindre; fröhusen däremot resas lodrätt upp och öppnar sig från spetsen mot basen. Fröna är stoftfina liksom hos flera andra ljungväxter och sprids lätt med vinden.

Externa länkar
Den virtuella floran - Lappljung

Ljungväxter
La Växtindex
Facit (olika betydelser)

Facit kan avse:

 Facit – en samling svar till övningsuppgifter
 Facit (musikalbum) – ett musikalbum av Säkert!
 Facit (företag) – ett tidigare svenskt industriföretag
 Facit Förlags AB – en svensk utgivare av frimärkskataloger
Änkedrottning

En änkedrottning är en regerande kungs i laggiltigt – ej i morganatiskt äktenskap – efterlämnade gemål. Hon åtnjuter predikatet majestät och intar plats näst efter den regerande kungen och hans gemål. Om det finns två olika änkedrottningar, så har änkan efter den senast regerande kungen företrädet. I äldre tider i Sverige anvisades änkedrottning till underhåll inkomsterna av ett visst område, så kallad livgeding. I Sverige hade också en del av änkedrottningarna titeln Riksänkedrottning, som Katarina Stenbock (1560) och Hedvig Eleonora (1660). Mellan juli 1859 och december 1860 fanns det två änkedrottningar i Sverige: Desideria och Josefina. Sverige har inte haft någon sedan december 1913, då änkedrottning Sofia avled, eftersom både Gustaf V och Gustaf VI Adolf överlevde sina hustrur.  

En kvinnlig monark, en regerande drottning, kan också bli änka, men inte en änkedrottning.

Källor
Nordisk familjebok (1922), band 33, s. 1237 (länk)

Kungliga titlar
Ugglan
Babels hus

Babels hus är en roman från 1978 av P.C. Jersild. Namnet syftar på byggnadsverket Babels torn i Bibelns Första mosebok. Babels hus gavs ut på Albert Bonniers förlag och har översatts till flera språk. 

Romanen ifrågasatte sjukvårdspolitikens inriktning på storskaliga och opersonliga sjukhus. Handlingen kretsar kring Primus Svensson, en 76-årig man som läggs in på sjukhus för hjärtinfarkt. Vistelsen på sjukhuset blir dock allt annat än positiv och Svensson möts av en vårdapparat som är avhumaniserad, där empati är en lyxvara och där kommunikation mellan personal och patient inte fungerar.

Jersild fick utstå kritik från läkarkåren både innan och efter att romanen hade givits ut. Många i kåren ansåg att han borde ha givit sig ut i verkligheten för att arbeta istället för att kritisera. Kritiken tystnade dock när romanen blev en försäljningssuccé. Den är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009).

Källor

Noter

Tryckta källor 
 

Skönlitteratur 1978
Svenska romaner som blivit film
Svenskspråkig skönlitteratur
Verk av P.C. Jersild