kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tammerfors tekniska universitet

Tammerfors tekniska universitet (finska: Tampereen teknillinen yliopisto (TTY)) var ett universitet i Tammerfors. Den sista rektoren på universitetet var Mika Hannula i 2018. Mika Hannula efterträdde Jaakko Puhakka.

Universitetet hade omkring 12 000 studenter, varav 10 000 studerade till diplomingenjörer eller arkitekter och omkring 2 000 till doktorer. Universitet var ett av tre universitet i Finland som utbildade arkitekter.

Historia
Universitetets verksamhet började 1965 som en sidoavdelning till Tekniska högskolan i Helsingfors. Universitetet blev självständigt 1972 efter riksdagens beslut och fick namnet Tammerfors tekniska högskola (finska:Tampereen teknillinen korkeakoulu (TTKK)). I början skedde utbildningen i Tammerfors centrum, men 1973 började man flytta delar av universitetet till den nygrundade stadsdelen Hervanta. Från och med 1990 har universitetet legat enbart i Hervanta då avdelningen för arkitektur flyttades som den sista avdelningen till Hervanta. År 2002 bytte universitetet sitt namn till Tammerfors tekniska universitet.  I början av 2019 gick universitetet tillsammans med Tammerfors universitet (1925–2018) till att forma det nya Tammerfors universitet.

Rektorer
 2018, Mika Hannula, professor
 2016–2018, Jaakko Puhakka, professor
 2008–2016, Markku Kivikoski, professor
 1997–2008, Jarl-Thure Eriksson, emeritus professor
 1985–1996, Timo Lepistö, professor
 1975–1985, Osmo Hassi, emeritus professor
 1972–1975, Pekka Ahonen, emeritus professor

Organisation
Organisatoriskt var Tammerfors tekniska universitet indelat till fem fakulteter och några enstaka självständiga institutioner.

Fakulteter
Fakulteter vid Tammerfors tekniska universitet var:
Fakultet för automations-, maskin- och materialteknik
Fakultet för bebyggd miljö
Fakultet för data- och elektroteknik
Fakultet för naturvetenskap och miljöteknik
Fakultet för teknik och ekonomi

Självständiga institutioner
Biblioteket
Björneborgs avdelning
Edutech (kompletteringsutbildning)

Språk
Tammerfors tekniska universitet var enspråkigt finskt, fastän det finns ett antal engelskspråkiga Master’s Degree Programs för internationella studerande. I normala utbildningsprogram måste personer som inte har finska som sitt modersmål avlägga ett finskt språktest innan de kan bli antagna till utbildningen.

Externa länkar

 Tammerfors tekniska universitets webbplats

Utbildning i Tammerfors
Byggnader och anläggningar i Tammerfors
Tekniska högskolor i Finland
Tammerfors universitet (1925–2018)

Tammerfors universitet (finska: Tampereen yliopisto, engelsk förkortning UTA) var beläget i Tammerfors och var Finlands fjärde största universitet. Omkring 15 000 studenter studerade vid universitet i 2010-talet.

Historik
Tammerfors universitets rötter kan sökas i den folkhögskola som grundades i Berghäll i Helsingfors (1925), som 1930 började verka under namnet Samhälleliga högskolan. År 1956 överenskom högskolan och Tammerfors stad om en flytt till Tammerfors. Samma år (1960) färdigställdes huvudbyggnaden i Kaleva och institutionen fick namnet Tammerfors universitet 1966 och stadfästes 1974. I början av 2019 gick universitetet tillsammans med Tammerfors tekniska universitet till att forma det nya Tammerfors universitet.

Rektorslängd
 1925–1932 Yrjö Ruutu
 1932–1935 Eino Kuusi
 1935–1945 Yrjö Ruutu
 1945–1948 Urpo Harva
 1948–1949 Antero Rinne
 1949–1953 Yrjö Ruutu
 1953–1954 V.J. Sukselainen
 1954–1956 Tuttu Tarkiainen
 1957–1962 Armas Nieminen
 1962–1968 Paavo Koli
 1969–1974 Jaakko Uotila
 1975–1976 Erkki Pystynen
 1976–1981 Reino Erma 
 1981–1987 Jarmo Visakorpi
 1987–1993 Tarmo Pukkila
 1993–1996 Jarmo Visakorpi
 1996–1997 Uolevi Lehtinen
 1998–2004 Jorma Sipilä
 2004–2009 Krista Varantola
 2009–2015 Kaija Holli
 2016–2018 Liisa Laakso

Källor

Noter

Externa länkar
Tammerfors universitets webbplats

Utbildning i Tammerfors
Byggnader och anläggningar i Tammerfors
Universitet och högskolor i Finland
Angelo Dundee

Angelo Dundee, född som Angelo Mirena 30 augusti 1921 i Philadelphia, Pennsylvania, död 1 februari 2012 i Tampa, Florida, var en berömd amerikansk boxningstränare. Dundee, som vid drygt 80 års ålder fortfarande jobbade aktivt, tränade genom åren 15 världsmästare, bland andra Muhammad Ali, Sugar Ray Leonard, Carmen Basilio, Jimmy Ellis och George Scott.

Carmen Basilio var den förste bland Dundees adepter som blev världsmästare. Sin sedermera legendariska status i boxningsvärlden grundlade Dundee under 60- och 70-talen - han var Muhammad Alis tränare genom hela dennes karriär. När Alis karriär började gå mot sitt slut tog Dundee 1977 hand om superlöftet Sugar Ray Leonard som året innan vunnit OS-guld. Med Dundee som tränare rankades Leonard i början av 80-talet som världens bäste boxare oavsett viktklass, efter segrar över bland andra Roberto Durán, Thomas Hearns och Wilfred Benitez. När George Foreman 1991 försökte återta tungviktstiteln anlitade han Dundee. Foreman förlorade men när han i ett nytt försök 1994 lyckades bli mästare fanns Dundee återigen i ringhörnan.

Dundee anlitades även som instruktör vid inspelningar av boxningsfilmer, bland annat Cinderella Man (2005) med Russell Crowe i huvudrollen som tungviktsmästaren James J. Braddock.

Angelo Dundee avled den 1 februari 2012 av en hjärtattack.

Referenser

Externa länkar 

Boxningstränare
Män
Födda 1921
Avlidna 2012
Personer från Philadelphia
Kirov, Kirov oblast

Kirov (ryska: Ки́ров) är en stad i den europeiska delen av Ryssland, och är administrativ huvudort för Kirov oblast. Folkmängden uppgår till cirka en halv miljon invånare.

Kirov har anor från 1300-talet och har gått under olika namn, bland annat Vjatka. 1796-1929 var Vjatka huvudort i guvernementet Vjatka. 1934 fick staden namnet Kirov för att hylla den då nyligen mördade politikern Sergej Kirov.

Administrativt område

Stadsdistrikt 
Kirov är indelad i fyra stadsdistrikt. 

Uppgifterna för 2002 exkluderar områden som ingår 2010. Se kommentar efter tabellen nedan.

Stadens administrativa område 
Kirov administrerar även områden utanför själva centralorten. 

Ljangasovo och Paduzjnyj har numera slagits ihop med centrala Kirov.

Källor

Externa länkar 

 
Städer i Ryssland
Oslo rådhus

Oslo rådhus är en monumental byggnad i centrala Oslo, Norges huvudstad. Det är säte för Oslo kommuns centrala administration och politiska ledning. I Rådhusets festhall utdelas Nobels fredspris.

Rådhuset är beläget vid Rådhusplassen på norra sidan av Pipervika, den inre delen av Oslofjorden

Historia 
Oslo rådhus är ritat av arkitekterna Arnstein Arneberg och Magnus Poulsson. Redan 1918 hade de båda segrat i en arkitekttävling angående rådhusprojektet i Oslo. De hade inspirerats av det pågående svenska projektet Stockholms stadshus.

Officiell grundläggning skedde 1931 och det reella byggnadsarbetet startade 1933. Många äldre byggnader i området måste rivas. Arbetet gick långsamt, men 1940 kunde vissa kontorslokaler tas i bruk. Under andra världskriget stod arbetet i princip still, men återupptogs därefter med full kraft. Den officiella invigningen ägde rum 1950.

Rådhusfasaden är utförd av rött tegel, så kallat handslaget munktegel. Byggnaden har två torn, det västra är 63 meter högt. Ovanpå det östra tornet, vilket är 66 meter högt, återfinns ett klockspel med 49 klockor.

Interiör
Något om några olika rum i Oslo rådhus:
Rådhushallen. Hallen har en takhöjd på 21 meter. Golvet mäter över 1500 kvadratmeter. En av världens största oljemålningar, av Henrik Sørensen, hänger i hallen. Rådhushallen används vid prisutdelningsceremonin för vinnaren av Nobels fredspris. Priset delades tidigare ut i Universitetets aula.  
Bystyresalen. Plenisal för Oslos fullmäktige, bystyret. Bystyret har 59 ledamöter.
Bankettsalen
Festgalleriet

Externa länkar
Rådhusets forvaltningstjeneste

Byggnader och anläggningar i Oslo
Högpresterande datorsystem

Högpresterande datorsystem (HPD), är datorsystem som ofta är massivt parallella och används för avancerade beräkningar. Exempel är simuleringar av väder, aerodynamik och kollisionsdynamik. Termen används flitigt av Swedish National Infrastructure for Computing (SNIC).

Se även 
 Superdator

Datorteknik
Uleåborgs universitet

Uleåborgs universitet (finska: Oulun yliopisto) är ett universitet beläget i Uleåborg i norra Finland.

Historik
Universitetet invigdes 8 juli 1958, men den egentliga undervisningen inleddes först 1959. Vid universitetet studerar omkring 13 000 studenter och personalen uppgår till ungefär 2 900. Omkring 2 700 utexamineras varje år. Förutom i Uleåborg finns ytterligare fler avdelningar utlokaliserade till andra orter i norra delen av landet.

Till universitetets humanistiska fakultet är knutet Giellagasinstitutet, med ett finländskt nationellt ansvar att ge undervisning i samiska språk och samiska kulturen och att forska om ämnen av samiskt intresse.

Fakulteter 
 Humanistiska fakulteten
 Pedagogiska fakulteten
 Naturvetenskapliga fakulteten
 Medicinska fakulteten
 Ekonomiskvetenskapliga fakulteten
 Tekniska fakulteten
Informationsteknologi och elektroteknik fakulteten 
Biokemi och molekylär medicin fakulteten

Källor

Noter

Externa länkar 

 Uleåborgs universitets webbplats

 
Utbildningsinstitutioner bildade 1958
Sergej Kirov

Sergej Mironovitj Kirov (ursprungligen Kostrikov), född 27 mars 1886 i Ursjum i guvernementet Vjatka, död 1 december 1934 i Leningrad, var en rysk kommunist och sovjetisk politiker.

Biografi

Karriären 
Kirov anslöt sig till den ryska socialdemokratiska rörelsen 1904 och deltog aktivt i revolutionen 1905, efter vars misslyckande han fängslades. Året därpå gick han med i bolsjevikpartiet och efter oktoberrevolutionen 1917 stred han i inbördeskriget varefter han trädde fram som en av de viktigare politikerna i bolsjevikpartiet, bland annat i egenskap av partisekreterare i Leningrad från 1926. Under åren 1929–1933 var han en av Stalins närmaste män och stödde dennes politik. Efter kommunistpartiets 17:e kongress i februari 1934 framträdde Kirov själv alltmer som en viktig maktfaktor i Sovjetunionen.

Mordet på Kirov 
Den 1 december 1934 mördades Kirov på sitt kontor av Leonid Nikolajev. Motiven för dådet var oklara, men Nikolajev hade uteslutits ur kommunistpartiet tidigare samma år.

Efter mordet anklagade Stalin trotskister för att ligga bakom mordet och påbörjade en utrensning av sina politiska motståndare. Följden blev att många av de ursprungliga medlemmarna i kommunistpartiet fängslades och avrättades i Moskvarättegångarna. Det är idag oklart om det verkligen fanns några andra bakom mordet än Nikolajev själv och i så fall vilka som deltog i konspirationen. En del historiker hävdar att det i själva verket var Stalin själv som låg bakom mordet på Kirov, medan andra historiker menar att det inte finns tillräckligt med bevis för något sådant samband.

Flera orter i Sovjetunionen uppkallades efter Kirov.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Födda 1886
Avlidna 1934
Sovjetiska politiker
Mördade ryska politiker
Män
Personer från Kirov oblast
Wikipedia:Projekt neutralitet
Mördade kommunistiska politiker
Villmanstrand–Lahtis tekniska universitet

Villmanstrand–Lahtis tekniska universitet LUT eller LUT-universitet (finska: Lappeenrannan–Lahden teknillinen yliopisto LUT) är ett tekniskt universitet som grundades 1969 och som har specialiserat sig inom teknik och ekonomi och är beläget i Villmanstrand och Lahtis. Omkring 5 000 studerande finns vid universitetet och personalen uppgår till omkring 800 anställda. 

Fram till slutet av 2002 var universitetet känt som Villmanstrands tekniska högskola (på finska: Lappeenrannan teknillinen korkeakoulu, LTKK) och fram till slutet av 2018 som Villmanstrands tekniska universitet.

Villmanstrand–Lahtis tekniska universitet och Yrkeshögkolan LAB i Lahtis och Villmanstrand ingår i en företagsgrupp, där vardera utbildningsanstalten drivs som en autonom enhet. Villmanstrand–Lahtis tekniska universitet fungerar som moderbolag och LAB Ammattikorkeakoulu Oy är dotterbolag till detta.

Utbildningprogram
Datateknik och Datorteknik
Elektroteknik
Ekonomi
Energiteknik
Miljöteknik
Industriell ekonomi
Kemiteknik
Maskinteknik
Teknisk fysik

Källor

Externa länkar
LUT-universitets webbplats
Villmanstrands tekniska universitets före detta webbplats

Utbildning i Villmanstrand
Utbildning i Lahtis
Tekniska högskolor i Finland
Utbildningsinstitutioner bildade 1969
Åbo handelshögskola

Ej att förväxla med de svenskspråkiga Åbo Handelshögskola, grundad 1927, som fusionerades med Åbo Akademi 1980, och nuvarande Handelshögskolan vid Åbo Akademi.

Åbo handelshögskola är en självständig del av Åbo universitet, och ger utbildning inom handelsvetenskap. Fram till årsskiftet 2009/2010 var handelshögskolan ett självständigt universitet. Den grundades 1950 och har omkring 2 000 studenter och en lärarkår på 350 personer.

Externa länkar 
 Åbo handelshögskolas webbplats

Utbildning i Åbo
Handelshögskolor
Universitet och högskolor i Finland
Leonid Krasin

Leonid Borisovitj Krasin (), född 15 juni (enligt g.s.) 1870 i Kurgan i guvernementet Tobolsk, död 24 november 1926 i London, var en rysk (sovjetisk) handelsdiplomat och kommunistisk politiker.

Krasin föddes i Kurgan, där fadern, Boris Ivanovitj (1846–1901), var polischef. Hans yngste bror, Boris Borisovitj (1884–1936), var kompositör och aktiv in om Proletkult. Han studerade vid teknologiska institutet i Sankt Petersburg, men relegerades på grund av sina förbindelser med revolutionärer och arresterades 1907 som delaktig i en sammansvärjning, men lyckades undkomma och vistades några år i Berlin som ingenjör vid Siemens-Schuckert-verken. 

Efter att ha benådats återvände Krasin till Sankt Petersburg 1910 och blev chef för det ryska bolaget Siemens-Schuckert, ett dotterbolag till det tyska. Han inträdde 1918 i sovjetregeringens tjänst, deltog i fredsunderhandlingarna i Brest-Litovsk, var en tid förplägnadskommissarie för Röda armén och därefter folkkommissarie för handel och industri. 

I mars 1920 sändes Krasin i spetsen för en delegation utomlands för att öppna handelsförbindelser med västeuropeiska länder. Ryssland behövde, framhöll han i en mängd intervjuer, kläder, skodon, alla slag av industriprodukter och maskiner, särskilt lokomotiv, och kunde betala med spannmål och guld. Över Stockholm och Köpenhamn fortsatte han till London, där han i maj – juni förhandlade med premiärminister David Lloyd George, dock utan att uppnå positiva resultat. 

Efter nya förhandlingar i London lyckades Krasin den 16 mars 1921 få till stånd ett handelsavtal, dock utan brittiskt erkännande av sovjetregeringen. Han var sedermera en av Rysslands delegerade på Genuakonferensen i april – maj 1922. Han avlägsnades i juli 1923 från sin post som chef för ryska handelsdelegationen i London och blev därefter ordförande i högsta ekonomiska rådet i Moskva. 1924-26 var han sovjetiskt sändebud i Paris, därefter åter 1926 en tid sändebud i London.

Efter hans död 1926 blev, bland annat, två isbrytare uppkallade efter honom, Krasin som räddade den överlevande besättningen på luftskeppet Italia i Nobileexpeditionen 1928, samt Krasin med deplacement 20 240 ton som döptes 28 april 1976 vid Wärtsiläs Helsingforsvarv.

Källor

Ryska ingenjörer
Ryska diplomater
Sovjetiska politiker
Födda 1870
Avlidna 1926
Män
Personer från Kurgan
Svensk uppslagsbok
Kirov

Kirov kan syfta på:

Personer
Nikolaj Kirov (f. 1957), sovjetisk friidrottare
Sergej Kirov (1886–1934), bolsjevik och sovjetisk kommunistisk politiker

Namngivna efter Sergej Kirov

Fartyg 
Kirov-klass (kryssare) – en fartygsklass från 1930-1940-talet med sovjetiska konventionella kryssare
Kirov (1936) – en kryssare i nämnda klass
Kirov-klass (slagkryssare) – en fartygsklass från kalla kriget med atomdrivna kryssare
Kirov (1977) – en slagkryssare i nämnda klass, omdöpt Admiral Usjakov

Teater
Kirov Ballet – ett tidigare namn på Mariinskijbaletten

Geografi

Armenien 

 Taperakan – en stad som tidigare hade namnet Kirov

Azerbajdzjan 

 Koynashen, ort, Sjusja,

Kazakstan 

 Asykata, ort, Sydkazakstan, 
 Karabulak (ort i Kazakstan, Almaty, lat 44,91, long 78,49),

Ryssland 

 Kirov oblast – ett oblast, 
 Kirov, Kirov oblast, oblasthuvudort, Kirov oblast, Kirovo-Chepetskiy Rayon, 
 Kirov, Kaluga oblast, 
 Kirov (vattendrag), Irkutsk oblast,
Åbo universitet

Åbo universitet () är ett finskspråkigt universitet i Åbo i Finland. Det grundades år 1920 och har i dag omkring 18 000 studenter. Universitetet är statligt sedan 1974. Åbo universitet är landets näst största universitet och världens äldsta finskspråkiga universitet.

Grundande
Medel för universitetets grundande erhölls med en insamling, till vilken över tjugotusen personer bidrog. Som minne av detta står på huvudbyggnaden texten "Vapaan kansan lahja vapaalle tieteelle" ("Ett fritt folks gåva åt den fria vetenskapen"). Finland hade blivit självständigt några år tidigare och det svenskspråkiga Åbo Akademi hade 1918 likaså grundats med privata medel. Tidigare fanns i Finland det tvåspråkiga statliga Helsingfors universitet.

Verksamhet
Åbo universitet är finskspråkigt och skall inte förväxlas med det svenskspråkiga Åbo Akademi, även om det finns en del samarbete, med möjlighet till studier över språkgränsen. För studerande från utlandet erbjuds en del helheter med kurser från båda universiteten.

Universitetets byggnader finns till största delen på och vid Universitetsbacken strax invid Åbo Akademi, så att de båda mer eller mindre har ett gemensamt campus. Universitetet har verksamhet också i Raumo, Björneborg och Salo.

Rektor för Åbo universitet är Kalervo Väänänen sedan augusti 2012.

Fakulteter 
 Humanistiska fakulteten
 Juridiska fakulteten
 Matematisk-naturvetenskapliga fakulteten
 Medicinska fakulteten
 Pedagogiska fakulteten
 Samhällsvetenskapliga fakulteten
 Åbo handelshögskola

Rektorslängd
 1922–1924 Artturi Virkkunen
 1924–1932 V.A. Koskenniemi
 1932–1934 Johannes Gabriel Granö
 1934–1945 Einar W. Juva
 1945–1948 Harry Waris
 1948–1954 T. E. Olin
 1954–1960 Osmo Järvi
 1960–1970 Tauno Nurmela
 1970–1975 Kaarlo Hartiala
 1975–1981 Osmo Ikola
 1981–1987 Arje Scheinin
 1987–1993 Arne Rousi
 1994–1997 Keijo Paunio
 1997–2012 Keijo Virtanen
 2012–2019 Kalervo Väänänen
 2019– Jukka Kola

Kanslerslängd
Kanslersposten vid Åbo universitet avskaffades 2013.

 1921–1926 Richard Danielson-Kalmari
 1926–1935 E.N. Setälä
 1935–1945 Gustaf Komppa
 1945–1955 Johannes Gabriel Granö
 1955–1965 T. E. Olin
 1965–1970 Rolf Nevanlinna
 1970–1975 Tauno Nurmela
 1975–1984 Kaarlo Hartiala
 1984–1994 Olavi Granö
 1994–1997 Jaakko Nousiainen
 1997–2000 Keijo Paunio
 2000–2003 Leena Kartio
 2003–2009 Eero Vuorio
 2010–2013 Pekka Puska

Se även
HotellPhoenix

Källor

Noter

Externa länkar 

 Åbo universitets webbplats
 Webbplats för Turku Centre for Computer Science (TUCS)

Utbildning i Åbo
Universitet och högskolor i Finland
Utbildningsinstitutioner bildade 1920
Wronzoff

Wronzoff är en seriefigur och skurk i Tintin-albumet Den svarta ön av Hergé. Wronzoff är flintskallig, har stort svart skägg och bär glasögon.

Wronzoff var ledare för falskmyntarsyndikatet som höll till på Svarta ön där han har en stor gorilla vid namn Ranko som drev skräck i fiskare ute på havet. I början av äventyret på en tågresa lurar Wronzoff Dupondtarna och säger att Tintin stulit hans plånbok och överfallit honom. Fällan gillrades medan Tintin sov då Wronzoffs kumpan lagt skurkens plånbok och en batong i Tintins ficka. Dupondtarna griper Tintin som lyckas smita och tar sig till England med färja.

När Tintin körs iväg från båten i en taxi överfaller Wronzoff och hans kumpan Tintin. Taxichauffören läggs på vägen medvetslös samtidigt som Wronzoff och hans kumpan för Tintin till en hög klippa och vill tvinga honom att hoppa ner och krossas. Men tack vare Milou och en getabock klarar sig Tintin undan skurkarna som genast flyr.

Nästa gång Tintin och Wronzoff möts är då på Svarta ön då Wronzoff även har den jättelika gorillan Ranko som han hetsar mot Tintin. Skurken har även sina hejdukar och kompanjonen doktor Müller till hjälp. Men Milou lyckas skrämma Ranko och Tintin kan kontakta polisen. Wronzoff och hans falskmyntarsyndikat arresteras.

Seriefigurer i Tintin
Skurkar i Tintin
Fiktiva brottslingar

en:List of The Adventures of Tintin characters#Puschov
fr:Liste des personnages des Aventures de Tintin#W
Vladimir Martynovitj Smirnov

Vladimir Martynovitj Smirnov (), äldre stavning Wladimir Smirnoff, född 17 september 1876 i Pskov, Kejsardömet Ryssland, död 27 december 1952 i Stockholm, var en rysk revolutionär (bolsjevik) och sovjetisk diplomat.

Biografi 
Smirnovs far var ryss, och modern, Virginia Nygren, var finlandssvensk. Innan oktoberrevolutionen var Smirnov lektor i ryska vid Helsingfors universitet, och redaktör för den ryskspråkiga tidningen Volna. Han var en framträdande smugglare av både revolutionärer, däribland Lenin och Trotskij, och revolutionära skrifter, ofta via Sverige. Han blev senare mångårig legationssekreterare vid Sovjetunionens ambassad i Stockholm.

Han var från 1911 gift med Karin Strindberg, dotter till August Strindberg och Siri von Essen. De vigdes 19 september 1911 i August Strindbergs hem i Blå tornet i Stockholm. Tillsammans fick de en dotter, Karin (1914–1993); hon gifte sig senare med försäkringstjänstemannen Erik Strindberg, som var adoptivson till August Strindbergs och Siri von Essens son Hans (1884–1917). 

Vladimir och Karin Smirnoff ligger begravda i Sigtuna i samma grav som hans mor, som avled i Sigtuna 1919.

Referenser

Vidare läsning 
Hans Björkegren, Ryska posten (Stockholm: Bonniers, 1985).

Män
Födda 1876
Avlidna 1952
Personer från Pskov
Bolsjeviker
Ryska revolutionärer
Sovjetiska diplomater
Främmande länders konsuler i Sverige
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Gravsatta på Sigtuna kyrkogård
Näsflöjt

Näsflöjten är en flöjt där luftflödet skapas av näsan. Det finns olika typer av näsflöjter, med stora skillnader i utseende och funktion.

En Humanatone-näsflöjt består bara av en liten platta (ofta av plast) med ett inblåsningshål för näsan och ett hål med en kant framför munnen där själva tonen bildas. Sedan fungerar munhålan som resonanslåda och tonhöjden varieras genom att man gapar mer (djupare ton) eller mindre (högre ton). Läpparna måste dock hela tiden sluta tätt kring öppningen. Att spela näsflöjt känns ungefär som att vissla (den kallas också på engelska "nose whistle"), med den skillnaden att man blåser luften genom näsan, och att munnen endast används för att styra och förstärka tonen. Munnen har därmed delvis samma funktion som när man spelar mungiga.

Näsflöjten är ett relativt vanligt folkligt instrument i till exempel Hawaii, Filippinerna och Malaysia, och den förekommer i många olika sorters material och modeller över världen, särskilt i Polynesien och många länder runt Stilla havet. I dessa typer av näsflöjt är det flöjtröret som är resonanslåda, på samma sätt som i alla flöjter som blåses med munnen, men luftströmmen kommer från ena näsborren, eller från båda. I övrigt spelas den som en vanlig flöjt, och man ändrar alltså tonhöjden genom att man med hjälp av fingrarna öppnar eller stänger de hål som finns på flöjtens sida. Munnen har här ingen funktion när man spelar.

Blåsinstrument
Balsaminväxter

Balsaminväxter (Balsaminaceae) är en växtfamilj med ungefär 900 - 1100 arter uppdelade i fyra släkten. Det finns både ett- och fleråriga balsaminväxter. De finns vildväxande i tempererade och tropiska områden i Nordamerika, Asien, Europa och Afrika. Det mest välkända släktet är troligen balsaminsläktet dit bland annat krukväxterna flitiga Lisa (Impatiens walleriana) och lyckliga Lotta (Impatiens hawkeri) hör.

I äldre klassificeringssystem ingick balsaminväxterna i ordningen Geraniales. Nyare fylogenetiska system, såsom Angiosperm Phylogeny Group placerar familjen i ordningen Ericales.

Trikolpater
Harsyreväxter

Harsyreväxter (Oxalidaceae) är en familj med örter, buskar och små träd. De flesta av de omkring 800–900 arterna finns i släktet oxalisar (Oxalis). Karaktäristiskt för harsyreväxterna är att deras blad består av flera småblad som "öppnar" sig när det är ljust och slokar i mörker.

Harsyreväxter förekommer från tempererade områden till tropiska. Den enda inhemska arten i Sverige är harsyra (Oxalis acetosella).

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Harsyreväxter

Trikolpater