kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Enhetsmatris

Inom linjär algebra är en enhetsmatris eller identitetsmatris av storleken n, den kvadratiska n×n-matris som har ettor längs huvuddiagonalen (från övre vänstra till nedre högra hörnet) och nollor överallt annars. Den betecknas En, eller bara E om storleken är betydelselös eller kan avgöras av sammanhanget. Även In respektive I används som beteckning.

En viktig egenskap för enhetsmatriser är att

för varje m×n-matris A. 

Enhetsmatrisen är också sin egen invers. Den i:te kolonnen i en enhetsmatris är enhetsvektorn ei. Enhetsvektorerna utgör också en bas för enhetsmatrisens enda egenrum, som svarar mot egenvärdet 1, som sålunda är det enda egenvärdet, med multiplicitet n. Med andra ord är samtliga nollskilda vektorer egenvektorer med egenvärdet 1. Av detta följer att identitetsmatrisens determinant är 1.

När n×n-matriser används för att beskriva linjära transformationer från ett n-dimensionellt vektorrum till sig självt, står En för identitetsfunktionen, oavsett vilka basvektorer som används.

Referenser

Matrisalgebra
Matriser
1 (tal)
Petra Verkaik

Petra Verkaik, född 4 november 1966 i Los Angeles, Kalifornien, USA, är en amerikansk utvikningsbrud. Hon är mest känd som så kallad playmate i tidningen Playboy i december 1989.

Filmografi
The Last Road
Playmates in Paradise
Rainbow Drive
Playboy Video Playmate Calendar 1991

Externa länkar
Petra Central

Amerikanska fotomodeller
Kvinnor
Födda 1966
Levande personer
Playboy Playmates
Gradient (matematik)

En gradient är inom matematiken en multivariabel generalisering av derivatan. Medan derivatan kan definieras för funktioner av  en variabel, ersätter gradienten derivatan för funktioner av flera variabler. Gradienten är en vektorvärd funktion, till skillnad från derivatan som är skalärvärd.  
Liksom derivatan representerar gradienten lutningen av funktionens graf. Mera precist, gradienten pekar i riktningen för funktionens största förändringstakt och dess storlek är grafens lutning i den riktningen.  
Koordinaterna för gradienten i en given punkt bestäms av det tangentplan som antas tillhöra grafens tangentrum. Denna karaktäristiska egenskap hos gradienten tillåter att den definieras oberoende av koordinatsystemet, som ett vektorfält vars komponenter transformeras som kontravarianta vektorer.

Definition

Gradienten, om den existerar,  ges i ett tredimensionellt  kartesiskt koordinatsystem med euklidisk norm,  som

där ∇ är nablaoperatorn och i, j, k är enhetsvektorerna i riktningarna för x, y respektive z.

Mera generellt kan gradienten skrivas som en funktional:

där  betecknar mängden av alla differentierbara funktioner från ℝN till ℝ.

En funktions gradient i en given punkt, är en vektor vars riktning, är den riktning i vilken förändringen av funktionen är störst och vektorns storlek är proportionell mot förändringens storlek.

En geometrisk tolkning av gradienten är att ∇ f(x) är en normal till nivåkurvan f(x) = C.

Exempel
Funktionen

har i kartesiska koordinater gradienten

I till exempel punkten (0.4, -0.7) är gradienten

Gradienter inom fysiken
Tyngdacceleration, gradient av gravitationsfältet

Se även
Divergens (vektoranalys)
Rotation (vektoranalys)
Skalärpotential, inversen av gradienten.

Externa länkar 

Problemet med den nedåtgående neurala nätverksgradienten (på Spanska)

Vektoranalys
Generaliseringar av derivatan
Del

Del, Dēl eller DEL, kan syfta på:

 DEL – den högsta ishockeyligan i Tyskland, se Deutsche Eishockey Liga
 Del (spelutvecklare) – en spelutvecklare

Se även
 Nablaoperatorn – en matematisk term
Nabla

Nabla kan syfta på:
Nablaoperatorn – en differentialoperator betecknad med symbolen ∇ inom vektoranalys
 Nabla – ett fornhebreiskt stränginstrument, se Nebel (musikinstrument)
Karin Fossum

Karin Fossum, född 6 november 1954 i Sandefjord, Norge, är en norsk författare.

Fossum debuterade 1974 med diktsamlingen Kanskje i morgen och för den tilldelades hon Tarjei Vesaas debutantpris. Efter att ha skrivit två diktsamlingar (under namnet Karin Mathisen) började hon att skriva noveller, och 1995 utgavs i Norge hennes första kriminalroman, Evas öga.

Fossum har erhållit Rivertonpriset, Skandinaviska kriminalsällskapets Glasnyckeln 1997 och det norska Bokhandlarpriset 1997. Hennes böcker har översatts till över 25 språk.

Karin Fossum bor i Sylling, 5 mil utanför Oslo. Hon har två barn.

Bibliografi (utgivet på svenska)

Med Konrad Sejer

 Evas öga (Evas øye 1995, till svenska 1998)
 Se dig inte om! (Se deg ikke tilbake! 1996, till svenska 1998)
 Den som fruktar vargen (Den som frykter ulven 1997, till svenska 1999)
 När djävulen håller ljuset (Djevelen holder lyset 1998, till svenska 2000)
 Älskade Poona (Elskede Poona 2000, till svenska 2001)
 Svarta sekunder (Svarte sekunder 2002, till svenska 2002)
 Mordet på Harriet Krohn (Drapet på Harriet Krohn 2004, till svenska 2005)
 Den som älskar något annat (Den som elsker noe annet 2007, till svenska 2008)
 Den onda viljan (Den onde viljen 2008, till svenska 2009)
 Döden skall du tåla (Varsleren 2009, till svenska 2010)
 Carmen och döden (Carmen Zita og døden 2013, till svenska 2014)
 Helveteselden (Helvetesilden 2014, till svenska 2015)
 Viskaren (Hviskeren 2016, till svenska 2017)
 Förmörkelsen (Formørkelsen 2018, till svenska 2020)
 Där döden väntar (Bakom synger døden 2020, till svenska 2023)

Övriga
 De galnas hus (De gales hus 1999, till svenska 2001)   
 Jonas Eckel (Jonas Eckel 2002, till svenska 2003)
 Natt till den fjärde november (Natt til fjerde november 2003, till svenska 2004)
 Brott (Brudd 2006, till svenska 2007)
 Jag kan se i mörkret (Jeg kan se i mørket 2011, till svenska 2012)

Priser och utmärkelser 
1974 – Tarjei Vesaas debutantpris för Kanskje i morgen
1996 – Rivertonpriset för Se deg ikke tilbake!
1997 – Bokhandlarpriset för Den som frykter ulven
1997 – Glasnyckeln för Den som frykter ulven
2000 – Bragepriset för Elskede Poona
2002 – The Martin Beck award för Svarta sekunder
2003 – Cappelenpriset

Källor

Externa länkar 

 Karin Fossum, Libris

Kvinnor
Norskspråkiga författare
Norska författare
Norska kriminalförfattare
Norskspråkiga kriminalförfattare
Födda 1954
Levande personer
Lhakpa Ri

Lhakpa Ri, 7 045 meter över havet, är ett berg i Himalaya, inte långt från Mount Everest. Lhakpa Ri bestegs för första gången 1921 av George Mallory.

Dokumentärfilmen Blindsight handlar om sex blinda tibetanska ungdomar som bestiger Lhakpa Ri tillsammans med den blinde bergsbestigaren Erik Weihenmayer.

Källor 

Bergstoppar i Himalaya
Berg i Kina
Berg i Kina 7000 meter över havet eller högre
WP:Projekt Kina
Inn

Inn (rätoromanska: En) är en 525 km lång flod i Centraleuropa. Den rinner genom staden Innsbruck och rinner ut i Donau vid Passau i södra Tyskland.

Inns avrinningsområde är 25 700 km² och medelvattenföringen i floden är 760 m³/s. Som högst har man uppmätt ett flöde i Inn på 4 500 m³/s. När snön och glaciärerna i Alperna smälter under sommartiden råder det högvatten i floden.

I Inn är vattenkraft utbyggt. Flodens största tillflöde är floden Salzach från Alperna. I den nedre dalen är vattnet starkt förorenat på grund av utsläpp från industrier, kolgruvor och oljekällor.

Referenser

Externa länkar 

Vattendrag i Schweiz
Vattendrag i Österrike
Vattendrag i Bayern
Donaus avrinningsområde
Deggendorf

är en stad i Landkreis Deggendorf i Regierungsbezirk Niederbayern i förbundslandet Bayern i Tyskland.  Folkmängden uppgår till cirka  invånare.

Källor

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Deggendorf
Sankt Pölten

Sankt Pölten ( ) är huvudstad i förbundslandet Niederösterreich sedan 1986. Kommunen har  invånare ().

Sankt Pölten är en stad med egen statut, vilket innebär att den inte ingår i något distrikt. Den är dock huvudort för distriktet Sankt Pölten-Land som omger staden.

Historia 
Staden Aelium Cetium låg på samma plats som Sankt Pölten under romartiden. Staden växte upp runt ett benediktinkloster grundat år 760. År 799 kallades staden Treisma. Sankt Pölten blev inte en ort förrän 1050. Stadsrättigheter erhölls 1159 av biskopen i Passau.

Geografi 
Staden ligger vid floden Traisen, norr om Alperna och söder om Wachau. Staden ligger i den norra delen av Österrike, 65 kilometer väst om huvudstaden Wien.

Orter 
Kommunen består av 42 orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Altmannsdorf ()
Dörfl ()
Eggendorf ()
Ganzendorf ()
Hafing ()
Harland ()
Hart ()
Kreisberg ()
Matzersdorf ()
Mühlgang ()
Nadelbach ()
Oberradlberg ()
Oberwagram ()
Oberzwischenbrunn ()
Ochsenburg ()
Pengersdorf ()
Pottenbrunn ()
Pummersdorf ()
Ragelsdorf ()
Ratzersdorf an der Traisen ()
Reitzersdorf ()
St. Georgen am Steinfelde ()
St. Pölten ()
Schwadorf ()
Spratzern ()
Stattersdorf ()
Steinfeld ()
Teufelhof ()
Unterradlberg ()
Unterwagram ()
Unterzwischenbrunn ()
Viehofen ()
Völtendorf ()
Waitzendorf ()
Wasserburg ()
Weitern ()
Wetzersdorf ()
Windpassing ()
Witzendorf ()
Wolfenberg ()
Wörth ()
Zwerndorf ()

Ekonomi 
I Sankt Pölten finns det bland annat maskin-, pappers- och textilindustri samt kemisk industri.

Vänorter 
Sankt Pölten har sju vänorter:
  Altoona, Pennsylvania, USA, sedan 2000
  Brno, Tjeckien, sedan 1990
  Clichy, Frankrike, sedan 1968
  Heidenheim an der Brenz, Tyskland, sedan 1967
  Kurashiki, Japan, sedan 1957
  Nyíregyháza, Ungern
  Wuhan, Kina, sedan 2005

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich
Distrikt i Niederösterreich
Glasnyckeln

Glasnyckeln är ett pris som delas ut varje år för bästa kriminalroman eller -novellsamling. Det utdelas av Skandinaviska Kriminalsällskapet för en bok av en dansk, finländsk, isländsk, norsk eller svensk författare. Priset, som har fått sitt namn efter Dashiell Hammetts kriminalklassiker med samma namn, består förutom av äran och medieuppmärksamheten av en nyckel av glas, tillverkad i Småland.

Priset delas ut vid Bok- & Biblioteksmässans inslag "Deckarens dag". En jury i respektive land nominerar en nationell kandidat och därefter utser samtliga juryerna vem av de nominerade som får priset.

2003 var Arnaldur Indriðason den förste att vinna Glasnyckeln för andra gången. 2008 blev Stieg Larsson den förste att vinna priset för andra gången postumt.

Pristagare

Källor 
 

Litteraturpriser
Deckare
Priser och utmärkelser instiftade 1992
Solenoidalt fält

Ett solenoidalt fält, eller källfritt fält, är inom vektoranalys ett vektorfält vars divergens är definierad och lika med noll, det vill säga vektorfältet F är solenoidalt om 
.
Ett solenoidalt fält har en vektorpotential.

En grundläggande sats inom vektoranalysen (Helmholtz sats) innebär att ett vektorfält (som uppfyller vissa villkor) kan uttryckas som summan av ett virvelfritt fält och ett solenoidalt fält. Villkoret att divergensen är noll är uppfyllt när ett vektorfält v endast har en vektorpotential som komponent därför att definitionen av vektorpotentialen A som

resulterar automatiskt i vektoridentiteten

Det omvända resonemanget gäller också: för ett godtyckligt solenoidalt fält v, existerar en vektorpotential A sådan att

Gauss sats ger i integralform den ekvivalenta definitionen av ett solenoidalt fält, nämligen att för varje sluten yta måste det totala nettoflödet genom ytan vara noll:

där dS är ytelementens utåtriktade normal.

Exempel
 Magnetiskt fält B (Maxwells ekvationer)
 Hastighetfält för ett inkompressibelt vätskeflöde
 Elektriskt fält E
Vektoranalys
Nyasaland

Nyasaland eller Nyasalandprotektoratet var ett brittiskt protektorat åren 1907–1964. Man var med i Centralafrikanska federationen åren 1953–1963. 1964 avlöstes området av Republiken Malawi.

Lista över Nyasalands guvernörer
 Sir William Henry Manning: oktober 1907 – 1 maj 1908
 Sir Alfred Sharpe: 1 maj 1908 – 1 april 1910
 Francis Barrow Pearce: 1 april 1910 – 4 juli 1910
 Henry Richard Wallis: 4 juli 1910 – 6 februari 1911
 Sir William Henry Manning: 6 februari 1911 – 23 september 1913
 George Smith: 23 september 1913 – 12 april 1923
 Richard Sims Donkin Rankine: 12 april 1923 – 27 mars 1924
 Sir Charles Calvert Bowring: 27 mars 1924 – 30 maj 1929
 Wilfred Bennett Davidson-Houston: 30 maj 1929 – 7 november 1929
 Shenton Whitelegge Thomas: 7 november 1929 – 22 november 1932
 Sir Hubert Winthrop Young: 22 november 1932 – 9 april 1934
 Kenneth Lambert Hall: 9 april 1934 – 21 september 1934
 Sir Harold Baxter Kittermaster: 21 september 1934 – 20 mars 1939
 Sir Henry C. D. Cleveland Mackenzie-Kennedy: 20 mars 1939 – 8 augusti 1942
 Sir Edmund Charles Smith Richards: 8 augusti 1942 – 27 mars 1947
 Geoffrey Francis Taylor Colby: 30 mars 1948 – 10 april 1956
 Sir Robert Perceval Armitage: 10 april 1956 – 10 april 1961
 Sir Glyn Smallwood Jones: 10 april 1961 – 6 juli 1964

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 1911 Encyclopedia - Nyasaland Protectorate
 The British Empire - Nyasaland

Historiska länder och riken i Afrika
Stater och territorier bildade 1907
Stater och territorier upplösta 1964
Tidigare brittiska besittningar
Afrika under 1900-talet
Historiska monarkier
Engelskspråkiga länder och territorier
Kabyler

Kabyler (taqbaylit: ⵍⴻⵇⴱⴰⵢⴻⵍ Leqbayel, stam) är ett berberfolk i kustbergen i nordöstra Algeriet samt i nordvästra Marockos bergstrakter där de går under namnet rifkabyler. I Frankrike finns också en relativt stor grupp kabyler. I Algeriet bor drygt 3 miljoner kabyler och i Marocko bor 5-7 miljoner rifkabyler.

De algeriska kabylerna är sunnimuslimer och bor i ett område med namnet Kabylien som består av Storkabylien och Lillkabylien. I Storkabylien och lilla kabylien talas berberspråket taqbaylit. I Storkabylien har även de kulturella traditionerna bevarats i högre utsträckning. De algeriska kabylerna har historisk livnärt sig på oliv-, fikon- och grönsaksodling samt hantverk. Kabylien har inte kunnat livnära alla invånare vilket har resulterat i emigration, främst till Frankrike, med början efter första världskriget. Även Marockos rifkabyler är sunnimuslimer med inslag av förislamiska föreställningar. De livnär sig på jordbruk.

Kabylerna i Algeriet har vid flera tillfällen gjort uppror och kraftigt motstånd mot fransmännen, och landet var ett kärnområde för FLN under oavhängighetskriget 1954–1962. Sedan 1962 har kabylerna under sina egna ledare haft en delvis självständig ställning i Algeriet.

Källor 

Berber
Etniska grupper i Algeriet
Etniska grupper i Marocko
Konservativt fält

Ett konservativt fält, virvelfritt fält eller potentialfält är inom vektoranalysen ett vektorfält vars rotation är definierad och lika med noll.

Konservativa fält har en potentialfunktion, vars gradient är lika med det konservativa fältet. En annan viktig egenskap är att alla kurvintegraler över ett sådant fält är oberoende av vägen, dvs. integralens värde beror endast på start- och slutpunkt. Speciellt är alla slutna kurvintegraler lika med noll. Om F är ett konservativt fält med potentialfunktion V så kan kurvintegralen från en punkt a till en annan punkt b enkelt beräknas enligt:

 

Exempel på fysikaliska fält som med god approximation kan sägas vara konservativa, är tyngdkraftsfält och elektriska fält.

Fält som inte är konservativa kallas för dissipativa.

Vektoranalys
Guldkusten (brittisk koloni)

Guldkusten var en brittisk koloni i Västafrika i det som i dag är Ghana (självständigt 1957). Området, som fick sitt namn efter de stora guldfyndigheterna som fanns där, blev brittiskt 1821. Guldkusten har även haft svensk och dansk närvaro, se Cabo Corso respektive Danska Guldkusten.

Historia 
År 1672 bildades i Storbritannien Royal African Company, som dels byggde, dels förstärkte, fästena Dixcove, Winneba, Accra och Cape Coast. Kompaniet upplöstes 1821 och området förenades med kolonin Sierra Leone. Från Danmark förvärvade Storbritannien 1851 Christiansborg, Augustaborg och Fredensborg och från Nederländerna åren 1851–1852 några andra orter. På så sätt kom britterna i besittning av hela kusten, och från cirka 1860 blev Nederländernas roll utspelad. 1874 blev Guldkusten en självständig brittisk kronkoloni. Britterna förde många krig med Ashantiriket innan det slutligen underkuvades år 1900 av sir Frederick Mitchell Hodgson. Ashanti annekterades 1901 och blev ett brittiskt protektorat. Gränsen mot Franska Västafrika reglerades i juli 1893 mot väster och den 14 juli 1898 mot norr. Mot det tyska Togoland skedde en liknande gränsreglering genom Samoafördraget 1899.

1957 slogs Guldkusten och territoriet Brittiska Togoland samman och blev Ghana. Det var det första landet i det koloniala Afrika som blev självständigt.

Den svenske väg- och vattenbyggaren Mike Joslin tillbringade tjugosju år i landet, med början i 1920-talet. Han har skrivit ett flertal böcker om sina mycket strapatsrika år i landet, som då var mer eller mindre opåverkat av den västerländska civilisationen.

Källor 

Ghanas historia
Historiska länder och riken i Afrika
Stater och territorier bildade 1821
Stater och territorier upplösta 1957
Tidigare brittiska besittningar
Historiska monarkier
Afrika under 1800-talet
Afrika under 1900-talet
Ugglan
Brittiska Guyana

Brittiska Guyana äldre namn Brittiska Guayana var en brittisk besittning vid Sydamerikas nordkust, vilket senare kom att bli Guyana.

Området bosattes av nederländarna från 1600-talet vid besittningar som Essequibo, Demerara och Berbice. De erövrades av britterna 1796, återfördes till nederländarna 1802, men erövrades året därpå återigen av britterna. Landområdet gavs officiellt bort till britterna 1814 och slogs samman till en enda besittning 1831.  Huvudstad var Georgetown (känd som Stabroek fram till 1812). Guyana blev självständigt den 26 maj 1966.

Referenser

Noter

Källor
 "Guyana". Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica, 2015.

Guyanas politiska historia
Stater och territorier bildade 1814
Stater och territorier upplösta 1966
Historiska länder och riken i Sydamerika
Guyana
Sydamerika under 1800-talet
Sydamerika under 1900-talet
Historiska monarkier
Engelskspråkiga länder och territorier
Lovisa (namn)

Kvinnonamnet Lovisa är en försvenskad form av Louise som har sitt ursprung i namnet Ludvig och har använts som dopnamn i Sverige sedan 1600-talet. Namnet fick en plats i almanackan år 1750 när kung Adolf Fredrik gifte sig med Lovisa Ulrika av Preussen (1744). Kortformen Lova har sin grund i namnet Lovisa.

Namnet Lovisa var särskilt populärt under sent 1800-tal och tidigt 1900-tal för att under 2000-talet åter vara bland de 20 till 30 populäraste namnen på nyfödda flickor. Den 31 december 2008 fanns totalt 29 046 personer i Sverige med namnet Lovisa, varav 9 476 med namnet som tilltalsnamn. 

Lovisa har namnsdag 25 augusti.

Lovisa betyder "hjälte" eller "berömd kämpe".

Personer med namnet Lovisa 
 Louise av Sverige, dansk drottning 1906, dotter till kung Karl XV
 Lovisa Ulrika av Preussen, drottning av Sverige, gift med kung Adolf Fredrik
 Lovisa av Nederländerna, drottning av Sverige, gift med kung Karl XV
 Louise Mountbatten, drottning av Sverige, gift med kung Gustaf VI Adolf – drottningnamnet försvenskades inte längre till Lovisa på 1900-talet
 Lovisa Hedvig, svensk prinsessa (född och död 1797), dotter till kung Karl XIII
 Luise av Baden, österrikisk titulär adelsprinsessa 1830, gift med svenske tronpretendenten prins Gustav av Wasa
 Lovisa Augusta av Danmark, tysk furstinna 1786 (Holstein-Augustenburg)
 Lovisa Augusti, operasångare, medlem i musikakademien
 Lovisa Fredrica Bellman, skalden Bellmans hustru 
 Lovisa von Burghausen, svenska känd för sin tid som slav i Ryssland under stora nordiska kriget 
 Lovisa Maria Ekenmark, svensk textilkonstnär
 Lovisa Charlotta Malm-Reuterholm, finsk konstnär
 Lovisa Meijerfeldt, svensk grevinna, en av De tre gracerna vid Gustav III:s hov 
 Lovisa Simson, Sveriges första kvinnliga teaterdirektör
 Lovisa Åhrberg (1801–1881), självlärd läkare, en av Sveriges första kvinnliga läkare
 Lovisa Lindh, svensk friidrottare, medeldistanslöpare

Fiktiva figurer med namnet Lovisa 
 Lovisa, Bert-serietidningarna, kusin till Emilia

Se även 
 Lovisa, stad i Finland uppkallad efter svenska drottningen Lovisa Ulrika av Preussen
 Lovis, mor till Ronja rövardotter

Källor 

Kvinnonamn
Svenska kvinnonamn
Nyromantik

''Artikeln handlar om stilen nyromantik. För musikströmningen som uppstod på 1980-talet, se New romantic.

Nyromantik är en numera sällan använd benämning på en stil inom måleri, litteratur och arkitektur, en efterföljd av romantikens stil. Termen förekom under 1800-talet även som en nedsättande beteckning på romantikens epok (t.ex. av Anders Fryxell, 1860), då det ansågs att det vi nu kallar förromantiken var den enda period som skulle kallas "romantiken".

Benämningen är inte väldefinierad utan har tolkats olika vid olika tidpunkter och konstformer och också beroende på i vilket land benämningen använts.

Neo-romantik
Termen neo-romantik används internationellt för att täcka många olika rörelser inom filosofi, litteratur, musik, bildkonst, dans, arkitektur, mode och sociala rörelser, som finns och har funnits efter, och tagit in element från, romantiken. Termen har exempelvis refererat till det sena 1800-talets kompositörer som Richard Wagner. Carl Dahlhaus beskriver hans musik som "a late flowering of romanticism in a positivist age". Han beskriver neo-romantiken som synonym med "the age of Wagner", från omkring 1850 till 1890, en tid som samtidigt även innebar starten för den praktiska modernismens era. Termen neo-romantiken har också använts för att beskriva författare, konstnärer och kompositörer som undvek och opponerade sig mot modernism, realism, naturalism, avantgarde i olika omgångar från 1840-talet fram till vår tid.

I Tyskland används neo-romantik (Neuromantik) för en „literarischer Jugendstil“ (litterär Jugend), en strömning kring 1890–1915, som såg sig som en motkraft mot dåtida strömningar som naturalism och modernism.

En angränsande form av neo-romantik utgör nationalromantiken.

Se även
 Romantiken
 Nyromantiken i Sverige
 Nyromansk stil
 Nationalromantik

Referenser

Romantiken
Konstens historia
Kulturhistoria
Vätefluorid

Vätefluorid, även känt som fluorväte eller fluoran är en kemisk förening mellan väte och fluor med formeln HF. Ämnet är en gas med kokpunkt något under rumstemperatur. Fluorvätesyra är vätefluorid löst i vatten. Gasen och dess lösning reagerar med åtskilliga ämnen som annars motstår syraangrepp, som exempelvis glas, ädelmetaller och åtskilliga metalloxider.

Framställning 
Industriellt framställs fluorväte genom behandling av kalciumfluorid (CaF2) med svavelsyra (H2SO4) och värme, varvid
gasformig vätefluorid avges.

Risker 
Vätefluorid och fluorvätesyra är mycket giftiga, och måste hanteras med stor försiktighet. Inandning och hudkontakt måste undvikas. Giftverkan är fördröjd.

Användning 
Vätefluorid har stor användning för framställning av ett flertal fluorföreningar, och inom metallurgi.

Se även 
 Fluorvätesyra
 Saltsyra
 Vätejodid
 Vätebromid

Fluorider
Väteföreningar
Hälsovådliga luftföroreningar
Lucia (namn)

Kvinnonamnet Lucia är av latinskt ursprung och betyder den ljusa, den lysande, eller den upplysta. Det har använts som dopnamn i Sverige sedan 1200-talet. 
Lucia var namnet på den kvinna som levde i Syrakusa på Sicilien och led martyrdöden på 300-talet. 

Namnet Lucia är inte lika populärt som Lucia-firandet, men det är några flickor som får namnet som tilltalsnamn i de flesta årskullar.
31 december 2005 fanns det totalt 3150 personer i Sverige med namnet Lucia varav 496 med det som tilltalsnamn.

En variant av namnet som förekommer på engelska och franska, är Lucy.

År 2003 fick 71 flickor namnet, varav 9 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 13 december (Sverige, Norge, Finland och Danmark).

Personer med namnet Lucia 
 Lucia (helgon) (ca 283-304)
 Lucia Cifarelli (1970-), amerikansk sångerska
 Lucía Etxebarria de Asteinza (1966-), spansk författare
 Lucia Filippini (1672-1732), italiensk ordensgrundare och helgon
 Lucia Galeazzi Galvani (1743-1788), italiensk forskare
 Lucia av Narni (1476-1544), nunna och helgon
 Lucia Negro (1938-), pianist

Övrigt
 Lucia di Lammermoor, opera av Gaetano Donizetti

Kvinnonamn
Latinska förnamn