Jan Guillou

Jan Oskar Sverre Lucien Henri Guillou (/gi'juː/), född 17 januari 1944 i Södertälje, är en svensk författare och journalist. År 1973 blev Guillou rikskänd när han tillsammans med kollegan Peter Bratt i den så kallade IB-affären avslöjade att det i Sverige fanns en hemlig organisation inom underrättelsetjänsten som riksdagen inte kände till. Då avslöjandena ansågs skada rikets säkerhet dömdes Guillou, Bratt samt deras källa, den tidigare underrättelseagenten Håkan Isacson, till fängelse för spioneri. Dessförinnan hade Guillou skrivit rapporter mot betalning åt KGB, enligt honom själv i syfte att infiltrera organisationen. Guillou hade framgångsrikt lyckats avslöja att CIA arbetade på samma sätt en tid innan, vilket gav stora rubriker.

Bland Guillous mer kända verk återfinns romanserien om underrättelseofficeren Carl Hamilton, romantrilogin om korsriddaren Arn Magnusson samt den delvis självbiografiska romanen Ondskan om livet på en internatskola.

Guillou är även verksam som kolumnist, på senare år främst i Aftonbladet. Han har i flera omröstningar bland den svenska journalistkåren framröstats som en av Sveriges viktigaste opinionsbildare.

Biografi

Uppväxt och utbildning 
Guillou är son till Charles Guillou (1922–2020) och Marianne, född Botolfsen (1922–2013). Modern kom från en välbärgad familj och hade genom sin far norskt ursprung, medan fadern var fransman och kom till Sverige som son till handelsattachén vid franska ambassaden i Stockholm. På grund av faderns franska medborgarskap tilldelades Guillou vid födseln franskt medborgarskap. Sedan 1975 är han dock svensk medborgare. Föräldrarna skildes och Charles Guillou avsåg att flytta med sin far, Lucien Guillou (född 1894), till Helsingfors; farfadern hade där fått tjänst som handelsattaché vid franska ambassaden. Modern gifte därefter om sig.

Guillou växte upp under privilegierade förhållanden tillsammans med modern och hennes nye man i Saltsjöbaden och Näsby park utanför Stockholm. Han gick de två första skolåren i folkskola i Norrköping, där hans styvfar hade utsetts till direktör för ett kritbruk, varefter han återvände med familjen till Saltsjöbaden. Efter att ha läst tredje och fjärde klass på Saltsjöbadens Samskola gick han vidare till realskolan Vasa Real i Stockholm, varifrån han dock relegerades på grund av misshandel, stöld och utpressning. Efter detta skickades han till internatskolan Solbacka i Södermanland där han gick 1,5 år och slutade efter 4/5. Han läste sedan vidare som dagelev på internatskolan Viggbyholmsskolan i Täby, där han tog studentexamen på latinlinjens modernspråkliga gren 1964 och studerade sedan juridik på halvtid i två år.

Guillou uppger att hans styvfar var sadist och dagligen utsatte honom för systematisk misshandel i hemmet. Denna bild samt skildringen av förhållandena på internatskolan Solbacka ligger till grund för den delvis självbiografiska romanen Ondskan (1981). Boken filmatiserades även 2003 (se vidare Ondskan (film)).

Sanningshalten i de självbiografiska inslagen i Guillous böcker, framför allt i romanen Ondskan, har ifrågasatts av bland andra hans mor och hans halvsyster samt några lärare och skolkamrater, vilka menar att Jan Guillou ljuger om sin uppväxt och skoltid. Guillou har dock bemött dessa påståenden i flera sammanhang och även kommenterat det ansträngda förhållandet till sin familj i intervjuer. Den kritiska bok där journalisten Paul Frigyes upprepar vissa av beskyllningarna gällande sanningsenlighet drogs så småningom tillbaka av Norstedts.

Journalistisk karriär 
Guillou inledde sin journalistiska karriär som reporter på tidskriften FIB aktuellt under 1960-talet. Hans tid på denna tidning utgör en del av underlaget för hans satiriska roman Det stora avslöjandet som utkom 1974. Därefter övergick han till att skriva i olika vänster- och solidaritetsrörelsepublikationer, huvudsakligen i Folket i Bild/Kulturfront där Greta Hofsten var chefredaktör. 1973 publicerade han tillsammans med Peter Bratt en serie artiklar om IB, en hemlig del av den svenska militära underrättelsetjänsten. Det gav upphov till IB-affären. För sin roll i avslöjandet dömdes han senare till fängelse för spioneri i 10 månader. 

År 1984 belönades Guillou med Stora Journalistpriset sedan hans TV-reportage i Magazinet bidragit till resning och en friande dom för Keith Cederholm, som 1981 dömts till åtta års fängelse för grov mordbrand.

Mellan 2000 och 2004 var Guillou ordförande i Publicistklubben.

Tv-karriär 
Guillou har varit programledare i tv-programmen Magazinet (1981–1984), Rekordmagazinet (de sista åren tillsammans med Göran Skytte), Grabbarna på Fagerhult (tillsammans med Leif GW Persson och Pär Lorentzon) och i Kalla fakta på TV 4.

Han medverkade i Git Perssons musikvideo till låten ”Du förför mig”. som blev utslagen i Melodifestivalen 1986.

I januari 2004 visade TV 4 en dokumentärserie i fem delar, Arns rike, om den tid i Sveriges historia under vilken boksviten om Arn Magnusson utspelar sig. I december 2005 visade TV 4 dokumentärserien Häxornas tid, som är baserad på Guillous bok Häxornas försvarare. Både han och medförfattaren Henning Mankell spelade sig själva i tv-serien Talismanen, som visades i TV 4 under 2003.

Guillou har deltagit i SVT-programmet På spåret två gånger tillsammans med sin fru Ann-Marie Skarp.

Guillou deltog hösten 2020 i Filip och Fredriks frågesportsprogram Alla mot alla tillsammans med journalisten och författaren Alex Schulman.

Författarskap 

Guillous mest kända böcker är serien om den svenske underrättelseofficeren Carl Hamilton. Även en kortare serie om korsriddaren Arn Magnusson har sålts i stora upplagor. Den delvis självbiografiska romanen Ondskan blev mycket utskälld för sitt våldsamma innehåll när den kom. Bokens verklighetsbakgrund har senare ifrågasatts av både före detta skolkamrater till Guillou och av hans mamma 

Guillou lämnade i slutet av 1990-talet Norstedts och grundade år 2000 tillsammans med Sigge Sigfridsson, Liza Marklund samt förläggaren och sambon Ann-Marie Skarp bokförlaget Piratförlaget. I romanserien Det stora århundradet som skildrar 1900-talet, utkom den första boken Brobyggarna 2011.

Åsikter och politiska ställningstaganden 

Under 1960- och 1970-talet var Guillou knuten till den maoistiska organisationen Clarté. Han var även under cirka sex månader medlem i det då Clarté närstående Sveriges kommunistiska parti, men uteslöts ur partiet sedan han beslutat att inte betala in den månatliga medlemsavgiften under en tid då han var bosatt utomlands. I dag beskriver han sig endast som socialist.

I slutet av 60-talet hade Jan Guillou kontakter med KGB-officeren Jevgenij Ivanovitj Gergel. Enligt Guillou var syftet att göra ett avslöjande av KGB:s spioneri i Sverige.

År 1977 blev den unge mexikanen Jaime Okosuno gripen i Köpenhamn misstänkt för spionage till förmån för kommunistiska Kuba och han riskerade fängelse och utvisning ifrån Danmark. Guillou for till Köpenhamn för att tala för hans sak.

Guillou har under lång tid engagerat sig i Israel-Palestina-konflikten, där han intagit en tydligt palestinavänlig och israelkritisk hållning. Han har beskrivit sionismen som "i grunden rasistisk" och har upprepade gånger liknat staten Israel vid den forna apartheidregeringen i Sydafrika. I en debattartikel i Svenska Dagbladet 1977 förklarade han: "Jag är optimist, jag tror att Israel kommer att upphöra att existera före Harmagedon". Guillou har även kritiserat den verksamhet som bedrivs av bland annat Svenska kommittén mot antisemitism. Guillou intervjuades vid ett tillfälle av Ahmed Rami om tidningspressen i Sverige, vilket sedan sändes i Radio Islam; diskussionen kom in på Bonniers och andra företag och Rami fyllde i med att "den judiska pressen" dominerade i Sverige. Guillou betonade senare att han inte varit klar över att Rami tänkte använda intervjun för antisemitiska syften och att han inte var närmare bekant med Radio Islam.

Guillou skriver sedan början av 1990-talet regelbundet kolumner för Aftonbladet. Guillou är välkänd för att föra fram också kontroversiella åsikter. Några frågor han lyft fram är att tillämpningen av de svenska terroristlagarna präglas av rasism mot människor av arabisk härkomst, att allvarligt menade reportage mister sin trovärdighet och därmed sina tittare då "gubbjävlar" som programledare ersätts med "bimbon" och justitiemord på män som anklagats för sexuella övergrepp på barn. Jan Guillou har under många år skrivit om det så kallade styckmordsmålet med allmänläkaren och obducenten. 1988 bevakade Guillou fallet för Aftonbladets räkning. Han har under åren framfört uppfattningen att de två läkarna utsatts för ett justitiemord. Guillou använder ibland uttrycket "Sveriges malligaste morgontidning" i sina krönikor i Aftonbladet, då han syftar på Dagens Nyheter.

Jan Guillou vägrade demonstrativt att delta under en minnesstund för de människor som dödades under terroristattacken i New York den 11 september 2001. "Rent hyckleri" och "osmaklig", kallade Jan Guillou minnesstunden: "USA har dödat tre miljoner i Vietnam och två miljoner i Irak. Dessa fem miljoner döda har inte föranlett så mycket som fem sekunders tystnad på någon bokmässa någonstans." 

Guillou stöder dagens upphovsrätt och kritiserar Piratpartiets strävanden: "Alla bokhandlar, även de modernaste nätbokhandlar, skulle upphöra att existera. Ingen skulle trycka böcker. Det vore inte teknisk utveckling utan en kulturell katastrof."

Guillou tog i sin TV-serie Arns rike ställning för den så kallade Västgötaskolan, det vill säga att Sveriges vagga stod i Västergötland och inte i Uppland.

Guillou har ibland under 90-/00-talen uttryckt sig kritiskt om den stora roll som frågor om genus, sexuell läggning och sexuella erfarenheter har fått för att skapa nyheter eller profilera vissa journalister, kändisar och tidningar i offentligheten. Inför publiceringen av sin bok Häxornas försvarare 2002 sade han i en intervju, angående förekomsten av homosexualitet i samhället över tid att: "homosexualitet är mer en modeföreteelse än något man föds till. Det är någonting som har kommit och gått i historien". En del av dessa uttalanden har väckt stark kritik från kolumnister i dagspressen och från RFSL.

Guillou har i Aftonbladet skrivit att Danmark förföljer muslimer genom att ställa dem inför rätta i terroristrättegångar, ett påstående han grundade i de fyra fällande domar som svenska muslimer fick efter Terrorplanerna i Köpenhamn 2010. Terrorforskaren Magnus Ranstorp som varit inblandad i flera rättegångar replikerade att Guillous kritik är ogrundad, eftersom det i flera terrormål har funnits frikända såväl som fällda misstänkta. Den före detta operativa chefen för Politiets Efterretningstjeneste Hans Jørgen Bonnichsen som tidigare kritiserat vissa initiativ i terrorbekämpningen hävdade att terrormisstänkta får en rättvis prövning i domstolarna och att han "i bakgrund av det stora fokuset på högerextremister hade svårt att se att det förekom en hets mot muslimer i samhället".

Samröre med KGB 
Den 23 oktober 2009 publicerades uppgifter i Expressen om att Guillou mellan 1967 och 1972 ”utfört uppdrag” åt KGB. Uppgifterna härstammade från Säpo och bekräftades delvis av Guillou. Uppdragen handlade enligt Säpo om att han skrivit någon artikel ”på basis av redan publicerade öppna nyheter”, i vilket de inte kunde ”se något brottsligt”. Motivet var enligt Guillou att som journalist försöka infiltrera den sovjetiska säkerhetstjänsten. Vid två tillfällen tog Guillou emot pengar i utbyte mot rapporter.
 
Enligt Guillou själv avbröt han kontakten med KGB 1972 (då 28 år gammal) eftersom den inte hade lett till några upptäckter och för att han då hade inlett granskningen av IB. Säpo fick tipset om samröret med KGB av Guillous kollega Arne Lemberg. Säpo var emellertid försiktiga med att lita på Lembergs uppgifter och menade i ett PM från 1967 att det han berättade nog oftast ”bottnade i tro”. Expressens reporter Mikael Ölander har sagt att det han personligen tycker är bland det mest intressanta är att Säpo använt ”de här lösa uppgifterna” för att få tillstånd till en telefonavlyssning 1973 som egentligen var olaglig.

Pressombudsmannen var i en utredning kritisk mot Expressens publicering och menade bland annat att rubriken ”Jan Guillou hemlig agent åt Sovjet” saknade täckning. Publiceringen friades dock av Pressens opinionsnämnd med motiveringen att orden i rubrikerna och på löpsedlarna inte har ”någon helt klar innebörd”, att artikelserien som helhet var ”i huvudsak korrekt” och att Guillou fått gott om plats att ge sin version.

Familj och privatliv 

Jan Guillou var tidigare sambo med författaren och översättaren Marina Stagh, med vilken han har sonen Dan (född 16 oktober 1970) och dottern Ann-Linn (född 14 januari 1972). Han gifte sig efter långvarigt samboende med Ann-Marie Skarp den 14 maj 2010 i en borgerlig vigsel vid Varnhems klosterkyrka i Västergötland. Han är bosatt på Östermalm i Stockholm och på gården Flybo i Börstils socken, Östhammars kommun i norra Roslagen.

I dag driver han flera bolag inom mediebranschen:

 Achilleus Art o Media Aktiebolag
 Palco Media Aktiebolag
 Piratförlaget Holding AB/Piratförlaget Aktiebolag

Bibliografi

Romaner om Carl Hamilton 

  – berättelsen om en svensk spion 
 
 
 
 
 
 
 
 
Fristående fortsättning
  – en skiss till en möjlig fortsättning
 
  (Knyts samman med romaner om Polisintendent Eva Johnsén-Tanguy och romanfigurer från boken Tjuvarnas marknad.)
  (Två välbekanta romanpersoner i huvudrollerna – Carl Hamilton och Erik Ponti. Därutöver berättas om karaktärer från Jan Guillous andra romaner som utspelar sig i modern tid.)
  (Fortsättning på Den som dödade helvetets änglar)

 Romaner om Arn Magnusson 

Fristående fortsättning
 (Handlar om Birger jarl.)

 Romaner om polisintendent Eva Johnsén-Tanguy 

 (Knyts samman med fristående fortsättningen av Hamilton och romanfigurer från boken Tjuvarnas marknad.)

 Romansviten Det stora århundradet 
 2011 – Brobyggarna 2012 – Dandy 2013 – Mellan rött och svart 2014 – Att inte vilja se 2015 – Blå stjärnan 2016 – Äkta amerikanska jeans 2017 – 1968 2018 – De som dödar drömmar sover aldrig 2019 – Den andra dödssynden 2020 – Slutet på historien Övriga romaner 

 (Guillous enda ungdomsbok)

 Andra böcker 

 (medförfattare Marina Stagh)
 (medförfattare Jan Håkan Dahlström)

 (medförfattare Göran Skytte)

 (medförfattare Göran Skytte)
 (reviderad)

 (medförfattare Pär Lorentzon och Leif GW Persson)

 (medförfattare Pär Lorentzon och Leif GW Persson)
 (medförfattare Leif GW Persson)
 

 (medförfattare Leif GW Persson)

 (Faktabok om Arn av Dick Harrison, Lennart Utgren m.fl.; innehåller förord av Jan Guillou)

Film och tv
 Filmatiseringar och tv-bearbetningar av Guillous böcker 

 (Hamilton spelad av  Stellan Skarsgård)
 (tv-film, Hamilton spelad av Stellan Skarsgård)
 (Manus tv-serie. TV-Malmö, manus tillsammans med Humberto López y Guerra)
 (tv-serie, Hamilton spelad av Peter Haber)
 (Hamilton spelad av Stellan Skarsgård)
 (Hamilton spelad av Stefan Sauk)
 (Hamilton spelad av Stefan Sauk)
 (Hamilton spelad av Stefan Sauk)
 (Hamilton spelad av Peter Stormare)
 (Hamilton spelad av Peter Stormare)
 (baserad på Ondskan)
 (baserad på Vägen till Jerusalem och Tempelriddaren)
 (baserad på Riket vid vägens slut)
 (OBS! Ej baserad på I nationens intresse. Hamilton spelad av Mikael Persbrandt.)
 (baserad på Men inte om det gäller din dotter)

 Tv-serier efter manus av Guillou 
 – tillsammans med Leif GW Persson
 – tillsammans med Leif GW Persson
 – tillsammans med Henning Mankell
 – efter romanerna om tempelriddaren Arn Magnusson
 – efter Häxornas försvarare

 Programledare i tv
, SVT – samhällsprogram (1981–1984) 
, SVT – samhällsprogram (1985–1991)
, SVT – samhällsprogram i jaktmiljö tillsammans med Leif GW Persson.
, TV 4 – tv-serie om jakt i fyra delar, tillsammans med Erik Fernström.
, TV 4 – tv-serie om jakt i Afrika i två delar.

 Priser och utmärkelser 
 1984 – Stora Journalistpriset
 1984 – Aftonbladets TV-pris
 1988 – Bästa svenska kriminalroman (för I nationens intresse)
 1990 – Prix France Culture (för bästa till franska översatta roman; för Ondskan)
 1998 – Årets författare (SKTF)
 2000 – Årets bok – Månadens boks litterära pris
 2014 – Jan Myrdals stora pris – Leninpriset
 2016 – Axel Liffner-stipendiet

 Referenser 
  

 Litteratur 
 Cecilia Nauclér. Guillou. (Författarporträtt). s. 32-34. I: Språktidningen, nr. 1, 2009
 Paul Frigyes (2014). Jan Guillou – utifrån. Göteborg: Lindelöw. Reviderad utgåva av den av Norstedts förlag samma år indragna boken Höjd över varje misstanke''.

Externa länkar 

 
 Jan Guillous egenägda bokförlag, Piratförlaget

Födda 1944
Svenska journalister under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska kriminalförfattare
Svenska krönikörer 
 
Män
Politiska opinionsbildare
Levande personer
Författare från Södertälje
Sommarvärdar 1979
Sommarvärdar 1984
Sommarvärdar 1991
Sommarvärdar 1997
Sommarvärdar 2009
Västgötaskolan
Svenska kokboksförfattare
Personer från Södertälje
Vinnare av Stora journalistpriset
Wikipedia:Projekt neutralitet