kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skyttesoldat Wipf

Skyttesoldat Wipf är en schweizisk film från 1938 i regi av Leopold Lindtberg.

Handling
Den 1 augusti 1914 diskuterar kunderna på Wiederkehrs frisersalong mobiliseringen i Tyskland, Belgien och Ryssland. Den schweiziska armén mobiliserar också, och frisörassistenten Reinhold Wipf kallas in för tjänstgöring vid gränsen. Den bortkomne och oerfarne ynglingen blir snart en soldat som vinner sina kamraters och överordnades respekt.

Rollista (i urval)
Paul Hubschmid - Reinhold Wipf 
Heinrich Gretler - Leu 
Robert Trösch - Meisterhans 
Zarli Carigiet - Schatzli
Sigfrit Steiner - Oberleutnant
Emil Hegetschweiler - Coiffeur Wiederkehr 
Elsie Attenhofer - Rosa Wiederkehr
Lisa della Casa - Vreneli
Wolfgang Heinz - Kriegsgefangener

Externa länkar

Schweiziska dramafilmer
Filmer 1938
Filmer i regi av Leopold Lindtberg
Tyskspråkiga filmer
Paul Hubschmid

Paul Hugo Hubschmid, född 20 juli 1917 i Aarau, Aargau, Schweiz, död 31 december 2001 i Berlin, Tyskland, schweizisk skådespelare som räknas som den förste stora stjärnan i Schweiz genom sin debut i 

"Skyttesoldat Wipf" 1938.

Filmografi
1938 - Skyttesoldat Wipf
1939 - Maria Ilona
1953 - Panik in New York
1954 - Ungarische Rhapsodie
1991 - Jolly Joker

Externa länkar
Paul Hubschmid

Referenser 

Schweiziska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1917
Avlidna 2001
Heinrich Gretler

Heinrich Gretler, född 1 oktober 1897 i Zürich-Hottingen, död 30 september 1977 i Zürich-Hottingen, var en schweizisk skådespelare.

Filmografi (urval) 

 (ej krediterad)

Externa länkar 
 
 Heinrich Gretler

Schweiziska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1897
Avlidna 1977
Sigfrit Steiner

Sigfrit Albert Steiner, född 31 oktober 1906 i Basel i Schweiz, död 21 mars 1988 i München i Tyskland, var en schweizisk skådespelare.

Filmografi i urval 

1979 – Die Buddenbrooks (Miniserie)

Källor 
 
 Sigfrit Steiner

Schweiziska skådespelare under 1900-talet
Personer från Basel
Födda 1906
Avlidna 1988
Män
Fleece

Fleece är ett tyg med ruggad yta, som i huvudsak används till plädar och fritidskläder. Fleecematerial är nästan alltid tillverkat av 100% polyester, men det finns också fleece tillverkad av bomull och av ull.

Ordet "fleece" är belagt i svenska språket sedan 1991.

Användning och egenskaper 
Snarlika material togs fram parallellt av flera företag: Ett av de första var Maiden Mills (senare Polartech LCC) som 1979 lanserade "Polar Fleece". 

Fleece av konstfiber är töjbart, mjukt och varmt samt lätt att tvätta. Det håller värme och transporterar fukt, vilket gör det effektivt för utomhusaktiviteter. Fleece används i jackor, hattar, tröjor, sweatpants, tygdukar (blöjor), gymnastikkläder, hoodies, filtar och högpresterande utomhuskläder. 

Fleecematerialet består av stickat tyg i mycket små maskor, fastän det nästan förefaller att vara vävt. Det kombineras ofta med ett innetyg och bildar då ofta ett vindtätt material, som kallas windstopper. Fleece tillverkas ibland av återvunna PET-flaskor, som malts ned, smälts och sedan spunnits till fiber. 

Fleece alstrar statisk elektricitet och är inte lämplig i lokaler/säkerhetszoner med explosionsrisk eller i lokaler med känslig elektronik. 

Tål inte hög värme och skall inte strykas eller torkas på hög värme i en torktumlare.

Miljöpåverkan 
Polyesterfleece är ett konstfibertyg som tillverkas av icke-förnybar olja.

Plastfibrer som lossnar vid tvätt fångas inte upp vid i reningsverken utan kommer ut i sjöar och hav där de skadar biologiska system, till exempel fiskar, skaldjur och urdjur.  

Varje gång en fleecetröja tvättas lossnar mer än 1900 små plastpartiklar, vilket är mer än något annat klädesplagg av polyester.

Källor 

Tyger av syntetfibrer
Stickade tyger
E136

E136 eller Europaväg 136 är en 210 kilometer lång europaväg som går mellan Ålesund och Dombås i Norge.

Sträckning
Ålesund - Åndalsnes - Dombås.

Den möter E6 i Dombås och E39 i Ålesund.

Se E134 för info om klassificeringen av tresiffriga europavägnummer som börjar på 1.

Standard
Vägen är landsväg hela sträckan, och har normal norsk bredd, ca 7-8 m, dvs två normala körfält på 3,5 m utan eller med smal vägren, förutom på några korta sträckor i Rauma kommun där den är smalare. Den är oftast inte lika krokig som E39 och E134. Vissa vägkartor ritar den som motortrafikled utanför Ålesund, vilket den inte är skyltad som även om standarden där nästan är sådan. Den kan ha varit det tidigare. Vägen har sammanlagt 13,6 km tunnel, den längsta på 6,6 km (avser 2016). Bron över Tresfjorden är 1,2 km lång.

Historia
Med sina 642 meter över havet har vägen den klart lägsta passhöjden av alla fjällövergångar mellan väst och östlandet och antas haft stor betydelse sedan årtusenden tillbaka. År 1844 ska vägen mellan Åndalsnes och Dombås byggts så att den blev körbar i sin helhet med häst och vagn. Innan dess fick man rida på en ridstig. Vägen längs fjorden blev klar 1945. Det fanns bilfärja 1921-1945. Vägen Ålesund-Vestnes fanns på 1700-talet.
Europavägar infördes i Norge 1965. Vägen hette E69 före 1992 då nästan alla europavägsnummer i Norge gjordes om (i flera andra länder i övriga Europa något tidigare). Det fanns inte plats för ett tvåsiffrigt nummer på denna väg i det nya systemet, så den fick numret riksväg 9. Från slutet av 1990-talet återfick den europavägsstatus, då med det tresiffriga numret E136.

Referenser

Externa länkar

Europavägar
Europavägar i Norge
Transport i Innlandet fylke
Transport i Møre og Romsdal fylke
Emil Hegetschweiler

Emil Johann Hegetschweiler, född 15 oktober 1887 i Zürich, Schweiz, död 1 oktober 1959 i Zürich, Schweiz, var en schweizisk skådespelare.

Filmografi
1938 - Skyttesoldat Wipf
1955 - Uli, der Pächter
1957 - Bäckerei Zürrer
1959 - Café Odeon

Källor

Externa länkar

abstammungslinie Emil J. Hegetschweiler

Schweiziska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1887
Avlidna 1959
E105

Europaväg som går mellan Kirkenes i Finnmark i Norge, och Jalta i sydöstra Ukraina.

Vägen passerar Murmansk, S:t Petersburg och Moskva. Längd 3 770 km, varav 15 km i Norge, 2 970 km i Ryssland och 780 km i Ukraina. Det är den längsta vägen inom ett land inom Europa, även om europavägar i och för sig inte är den primära skyltningen i Ryssland, utan de skyltas bara som extraskyltning. Sträckan mellan S:t Petersburg och Moskva ingår också i Asienväg 8.

Sträckning 
Kirkenes - Hesseng – Storskog/Borisoglebsk (gräns Norge-Ryssland) - Petsamo – Murmansk - Petrozavodsk - Sankt Petersburg - Moskva - Orjol - (gräns Ryssland-Ukraina) - Charkiv - Simferopol - Alusjta - Jalta

Standard 
Vägen är landsväg största delen. Den är oftast ganska rak (lite krokigare norr om Kandalaksha), och belagd hela vägen, även om asfaltskvaliteten kan variera. Mellan Moskva och Sankt Petersburg är det är rätt hårt trafikerad landsväg. Vägen passerar Moskva på en 5+5-filig motorväg, Moskvas ringled, och Sankt Petersburg på 4+4-filig motorväg. Sträckan Moskva-Orjol (180 km) samt sträckan förbi Novgorod (40 km) är också motorväg.

Källor

Noter

Externa länkar

Europavägar
Europavägar i Norge
Vägar i Ryssland
Vägar i Ukraina
Elsie Attenhofer

Elsie Attenhofer, född 21 februari 1909 i Lugano, Schweiz, död 16 juni 1999, schweizisk skådespelare.

Filmografi
1938 - Skyttesoldat Wipf
1952 - Heidi

Externa länkar
 
Elsie Attenhofer

Schweiziska skådespelare under 1900-talet
Personer från Lugano
Födda 1909
Avlidna 1999
Kvinnor
Heidi (film, 1952)

Heidi, schweizisk spelfilm från 1952.

Rollista (i urval)
Elsbeth Sigmund - Heidi
Heinrich Gretler - "Alp-Öhi", Heidis morfar
Thomas Klameth - Peter, getherde
Elsie Attenhofer - Dete, Heidis faster
Margrit Rainer - Peters mor
Fred Tanner - präst
Isa Günther - Klara Sesemann
Willy Birgel - Herr Sesemann, Klaras far
Traute Carlsen - Klaras farmor

Externa länkar

Filmer 1952
Schweiziska dramafilmer
Schweiziska familjefilmer
Heidi (TV-serie, 1978)

Heidi är en tysk-schweizisk TV-serie från 1978, som bygger på Johanna Spyris barnbok med samma namn. Serien sändes i SVT2 från den 17 juni till den 15 september 1979.

Handling 
Flickan Heidi tvingas flytta till sin farfar i de schweiziska alperna. Farfadern, en gammal enstöring, är till en början mycket motvillig till att ta emot flickan, men snart kommer de varandra nära, och Heidi blir med tiden också nära vän med vallpojken Peter och dennes gamla farmor. När Heidis faster senare skickar henne till en storstad som sällskap till den rullstolsburna rikemansdottern Clara, trivs hon inte alls utan saknar sin farfar och vill bara återvända upp bland bergen...

Avsnitt 
 Byn
 Farfar
 Getherden Peter
 Gammelmormor
 Vinter i byn
 Avresan
 Ankomst till Frankfurt
 Familjen Sesemann
 Utflykten 
 Katter och positiv
 En garderob full med bröd
 Herr Sesemann 
 Farmor kommer
 Hemlängtan
 Det spökar
 Hemresan
 Äntligen hemma!
 Överraskningen
 Återupprättelsen
 Den gamle doktorn
 Kärt besök
 Byskolan
 Klara kommer!
 Rullstolen
 Telegrammet
 Lyckligt slut

Rollista i urval 
Katia Polletin – Heidi 
Stefan Arpagaus – Peter 
Katharina Böhm – Clara
René Deltgen – Farfadern
Joachim Hansen – Herr Sesemann
Sonja Sutter – Fröken Rottenmeier
Brigitte Horney – Claras farmor
Rosalind Speirs – Tant Dete
Henry van Lyck – Sebastian
Lisa Helwig – Peters farmor

Externa länkar 
 

Schweiziska TV-serier från 1970-talet
Västtyska dramaserier
Schweiziska dramaserier
Malin Axelsson

Malin Axelsson, Malin Chatarina Axelsson, född 1 augusti 1975 i Enskede, är en svensk prosaförfattare och dramatiker. Hon har bland annat verkat för Riksteatern och utsågs 2014 till chef för Radioteatern. Samma år nominerades hon till Augustpriset.

Biografi
Hon tog examen från Dramatiska Institutet 2002 och kontrakterades som pjäsförfattare hos Riksteatern 2004. 2009–2015 var hon konstnärlig ledare för ung scen/öst på Östgötateatern, och 2014 utsågs hon till konstnärlig ledare för Sveriges Radio Drama (Radioteatern).

Förutom hennes arbete i Sverige har hennes pjäser Mitt liv som detektiv och Jag blir en bubbla som blir ett monster som blir ett barn även spelats i Frankrike. Hon har samarbetat med Suzanne Osten och skrev ny dialog till dennas uppsättning av Lehárs Glada änkan vid Folkoperan i Stockholm hösten 2008. Hon tilldelades 2008 års Henning Mankell-stipendium av Sveriges Dramatikerförbund. 2016 fick hon motta Mare Kandre-priset.

2014 var hon nominerad till Augustpriset i kategorin barn- och ungdomsböcker. Hösten 2015 romandebuterade hon med Anropa.

Verk

Teater
Pjäser (urval)
2003 – Britney vs. Justin (soloperformance)
2003 – Snorkråkans sista sång
2003 – Och så levde vi lyckliga
2003 – Emma ska bestämma
2004 – Ingenting är bra hej då
2004 – Dirty Dancing (soloperformance)
2005 – Blod på någons händer
2005 – Skitsjuk
2006 – Stålflikkan (Jösses flickor – Återkomsten)
2006 – Deffad
2007 – Jävla Otto
2008 – Kladdet
2008 – Mitt liv som detektiv
2009 – Det blir kaos i världen
2009 – Monsterkabinettet
2011 – Jag blir en bubbla som blir ett monster som blir ett barn
2014 – Mitt hjärtas okända arkiv

Regi (ej komplett)

Bibliografi
2010 – Mitt liv som detektiv (bild: Magdalena Cavallin)
2014 – Jag blir en bubbla som blir ett monster som blir ett barn (illustrationer: Klara Persson)
2015 – Anropa (roman)

Se även
Teater Scenario

Referenser

Externa länkar
Malin Axelssons webbplats
 

Kvinnor
Svenska dramatiker
Födda 1975
Levande personer
Författare från Stockholm
Dramatiker från Stockholm
Barents väg

Barents väg är namnet på en internationell turistväg som i Sverige går genom mellersta Lappland och södra Norrbotten.

Sträckning
Väg som går från Atlanten (Norge), via Bottenviken (Sverige/Finland) och Vita havet (Ryssland) till Barents hav.

Bodø - Arjeplog- Arvidsjaur - Luleå - Haparanda - Rovaniemi - Kemijärvi - Kandalaksja - Murmansk. Om man föredrar buss före bil, finns det möjlighet att åka linjebuss längs en större del av sträckan (dock tåg Kandalaksja - Murmansk).

Historik
Ett samarbete mellan deltagarna i Barentsregionen.

Externa länkar 
 Webbplatsen Barents Road
 Att köra bil i den ryska delen av Barentsregionen, råd från Vägverket

Barentsregionen
Turistvägar i Sverige
Transport i Haparanda kommun
Transport i Kalix kommun
Transport i Luleå kommun
Transport i Älvsbyns kommun
Transport i Arvidsjaurs kommun
Transport i Arjeplogs kommun
Anna Göldin, den sista häxan

Anna Göldin, den sista häxan är en tysk-schweizisk film från 1991. Filmen handlar om Anna Göldin, som avrättades 18 juni 1782. Hon var den sista kvinnan i Europa som av en officiell domstol dömdes till döden som häxa.

Rollista (i urval)
Cornelia Kempers - Anna Göldin 
Luca Kurt - Anne-Miggeli Tschudi
Rüdiger Vogler - Dr. Tschudi
Ursula Andermatt - Mrs. Tschudi
Dominique Horwitz - Kubli
Roger Jendly - Jaenneret
Pinkas Braun - Camerarius

Externa länkar
 

Filmer 1991
Tyska dramafilmer
Schweiziska dramafilmer
E134

E134 eller Europaväg 134 är en Europaväg som går helt i Norge mellan Haugesund och Vassum (i Frogns kommun). Längden är 472 km.

Officiell sträckning: Haugesund – Haukeligrend – Drammen – Vassum. Anslutningar finns till E39, E18 och E6.

Standard
Vägen har varierad standard, mestadels landsväg men även en kort sträcka motorväg. På många håll är vägen ganska krokig. Den har numera normal norsk bredd, cirka 7–8 meter, dvs två normala körfält på 3,5 meter utan eller med smal vägren.

I fjord- och fjälltrakterna finns flera långa tunnlar, summa 67 km längd, den längsta på 9,3 km. Vägen går över kalfjället en längre sträcka, och 1085 meter över havet som högst. Vägen över kalfjället är känslig för snöstormar på vintern, dock betydligt mindre känslig än Riksvei 7. Man kan numera lämpligen åka Oslo-Bergen via E134 och sedan Folgefonntunnelen och en färja.

Historia
Den hette E76 före 1992 då nästan alla europavägsnummer i Norden gjordes om (i övriga Europa något tidigare). Det fanns inte plats för denna väg i det nya systemet, så den fick numret riksväg 11. Från slutet av 1990-talet återfick den europavägsstatus, då med det tresiffriga numret E134. Då gick E134 mellan centrum av Haugesund och E18 i Drammen.

Innan tunnlarna byggdes (i högfjället mestadels på 1960-talet) var vägen på många ställen mycket smal och brant, och uppfyllde absolut inte europavägskonventionens rekommendation på minst 8,5 m, snarare var den 5 m. Dessutom var framkomligheten osäker på vintern på fjället, mycket mer än nu.

E134 har förlängts med 40 km genom att låta riksväg 23 bli E134, så att den passerar Oslofjordtunneln och slutar vid E6 vid Vassum. Det godkändes av FN i oktober 2016, trädde i kraft 5 december 2017, och omskyltades 12 november 2018. Lite tidigare, år 2011, förlängdes E134 med 12 km till Haugesunds flygplats.

Klassificering av europavägar
Vägar med tresiffriga europavägsnummer mellan 100 och 199 är huvudeuropavägar om de har udda nummer, till exempel E105, medan de är sidoeuropavägar om de har jämna nummer. (Bara E134 och E136 finns). Alla med nummer 200–999 är sidoeuropavägar. Ursprungligen var alla tresiffriga sidoeuropavägar, men utökandet av europavägnätet österut i Ryssland och in i Kazakstan har skapat denna lösning eftersom numren "tog slut" vid E99 i västligaste Ryssland / Ukraina.

Planer
 Ny sträcka över högfjället, cirka 60 kilometer. Kortar in vägen med cirka 15 kilometer.
 Förbättringar och omläggningar i Vestland fylke och Rogaland fylke.

Referenser

Europavägar
Europavägar i Norge
Erkan Zengin

Erkan Zengin, född 5 augusti 1985 i Kulu i Turkiet, är en turkisk-svensk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Segeltorps IF.

Klubbkarriär 
Erkan Zengin började sin fotbollskarriär som sexåring i Norsborgs IF 1991. Han stannade dock bara fem veckor i klubben. Efter tre år med fotboll på egen hand började han spela i Hammarby IF:s pojklag vid 9 års ålder. Efter flera år i Hammarbys pojklag förflyttades han till Hammarbys talanglag där han spelade i två säsonger (2002–2003).

Zengins allsvenska debut kom 2004 genom ett inhopp i 86:e minuten i premiärmatchen mot Malmö FF. Detta var hans enda framträdande i Allsvenskan 2004. Därefter spelade han i Hammarby fram till 2009, då han först lånades ut och sedan såldes till turkiska Beşiktaş. Han såldes dock efter en säsong till Eskişehirspor. 2012 skrev han på ett nytt kontrakt med klubben, gällande till 2014.

Den 15 mars 2018 blev det klart att Zengin återvände till Hammarby IF, där han skrev på ett kontrakt över fem månader. I augusti 2018 gick han till Fatih Karagümrük i turkiska tredjeligan. I oktober 2019 blev han utsedd till spelande tränare i klubben.

Den 29 november 2019 värvades Zengin av Adana Demirspor, där han skrev på ett 1,5-årskontrakt. Han spelade därefter även för turkiska Tuzlaspor. Inför säsongen 2022 gick Zengin till division 3-klubben Segeltorps IF.

Landslagskarriär 
Vid 17 års ålder blev Zengin uttagen till Turkiets P18-landslag, vilka han spelade för i åtta matcher. Åren 2005–2006 representerade han Sveriges U21-landslag.

Den 12 mars 2013 blev Zengin uttagen i det svenska landslaget till VM-kvalmatchen mot Irland den 22 mars. I EM-kvalmatchen borta mot Österrike den 8 september 2014 gjorde Zengin sin första tävlingslandskamp där hans första seniorlandslagsmål innebar kvittering till 1–1 som blev matchens slutresultat. Zengin var nära på att bli tvåmålsskytt mot Österrike strax efter kvitteringen och ge Sverige ledningen via ett hårt skott som träffade ribban.

Seriematcher och mål 
 2004: 1 / 0
 2005: 22 / 2
 2006: 20 / 1
 2007: 24 / 3
 2008: 25 / 2
 2008–09: 2 / 0
 2009–10: 12 / 2
 2010–11: 31 / 1
 2011–12: 27 / 3
 2012–13: 30 / 4
 2013–14: 30 / 5
 2014–15: 15 / 3

Referenser

Noter

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Turkiska fotbollsspelare
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Hammarby TFF
Fotbollsspelare i Beşiktaş JK
Spelare i Eskişehirspor
Spelare i Trabzonspor
Spelare i Fatih Karagümrük SK
Spelare i Adana Demirspor
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Süper Lig
Spelare i TFF 1. Lig
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Födda 1985
Levande personer
Män
Personer från Botkyrka kommun
Turkiska idrottare under 2000-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Cornelia Kempers

Cornelia Kempers, född 30 september 1954 i Eschwege, tysk skådespelare, verksam vid statsteatern i Hannover, Tyskland.

Filmografi (urval)
1991 - Anna Göldin, den sista häxan 
1994 - Metamorphosen

Externa länkar
 
Cornelia Kempers

Tyska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1954
Levande personer
Skådespelare från Hessen
Suleyman Sleyman

Suleyman Sleyman, född 28 december 1979, är en svensk före detta fotbollsspelare.

Sleymans moderklubb är Södertälje FF, där han spelade från sex års ålder tills han var fjorton. Därefter gick Sleyman, som har ett syrianskt ursprung, till Syrianska FC, vilka han spelade med fram till och med säsongen 1997 då han värvades till Hammarby IF.

Sleyman spelade tidigare till största del ytterback, men etablerade sig som mittback senare i karriären, under säsongen 2007. Han debuterade i Allsvenskan den 13 april 1998 mot Malmö FF då han gjorde ett inhopp i slutminuten. Debuten i startelvan kom den 28 oktober 1998, då Hammarby mötte Halmstads BK.

Hans stora genombrott i Hammarby kom under 2001 då han var ordinarie i startuppställningen. 2001 var även året då Hammarby IF vann SM-guld.

Suleyman Sleyman gjorde svensk landslagsdebut i januari 2008 mot Costa Rica.

Han gjorde sitt första allsvenska mål, och enda i Hammarbytröjan, i derbyt mot AIK den 25 augusti 2008. Målet utsågs till det snyggaste Hammarbymålet 2008.
Han spelade från säsongen 2009 till 2014 för Syrianska FC i Superettan samt Allsvenskan.

Den 5 mars 2014 meddelade Sleyman att han avslutade sin professionella fotbollskarriär. Numera är Sleyman aktiva spelare i Näshulta GoIF som huserar i division 7 västra Södermanland. Säsongen 2018 har den före detta svenska mästaren noterats för 3 mål på 2 matcher hittills under säsongen.

Seriematcher och mål
 2012: 14 / 0
 2011: 5 / 0
 2010: 28 / 1
 2009: 14 / 0
 2008: 21 / 1
 2007: 23 / 0
 2006: 5 / 0
 2005: 21 / 0
 2004: 18 / 0
 2003: 20 / 0
 2002: 21 / 0
 2001: 22 / 0
 2000: 5 / 0
 1999: 3 / 0
 1998: 8 / 0

Meriter
 SM-guld 2001 (med Hammarby IF)
 1 A-landskamp
 Årets Hammarbymål 2008

Privatliv
Sleyman är utbildad civilekonom vid Handelshögskolan i Stockholm och arbetar som revisor på deltid.

Referenser

Externa länkar
 Antal landskamper (år 2008)
 Statistik från SvFF
 Spelarprofil hos Hammarby

Födda 1979
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Svenska fotbollsspelare
Män
Levande personer
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Syrianska FC
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Idrottare från Södertälje
Svenska landslagsspelare i fotboll
Assyrier/syrianer i Sverige
Anna Göldi

Anna Göldi, eller Göldin, född 1734 i Sennwald, Schweiz, död 18 juni 1782 i Glarus, Schweiz, anses vara den sista kvinnan i Europa som av en officiell domstol dömdes till döden som häxa. Hon erkände – efter tortyr – förbund med djävulen.

Schweiziska myndigheter vill nu rentvå Göldin eftersom de tror att hon utsattes för en komplott av en rik man som hon haft en relation med. Det har gjorts en film om henne: Anna Göldin, den sista häxan.

Se även 
 Barbara Zdunk
 Catherine Repond

Referenser

Källor

Häxprocesser i Schweiz
Födda 1734
Avlidna 1782
Kvinnor
Personer som blivit avrättade för häxeri
Personer i Schweiz under 1700-talet
Jönköpings kloster

Jönköpings kloster var ett munkkloster i Jönköping, som förmodligen anlades i slutet av 1200-talet. Klostret tillhörde Franciskanerorden. Klostret låg nära Munksjön, ungefär på platsen för Länsstyrelsens kanslihus. 

Den säkraste måttstocken för hur viktiga kloster har varit är mängden donationer de erhöll. Enligt den måttstocken hade klostret i Jönköping ingen större betydelse och det omnämns nästan bara i allmänna handlingar om svenska kloster.  

År 1493 ställdes gardianen till ansvar av biskopen i Linköping för att ha tagit ett avlatsbrev, och andra dyrbarheter, från Sankt Görans kapell, beläget utanför staden, till ett kapell uppfört vid Jönköpings kloster. 

Under fejderna med Danmark tvingades klostret 1453, tillsammans med Jönköpings stad, att under hot utbetala en större penningesumma till danska riksrådet Klaus Rønnow. En av de allra sista underrättelserna om klostret skildrar en stöld 1524 i stor skala, som begåtts av två av dess munkar. Hos två kvinnor i staden hade de gömt silversmycken, mässkläder med mera, som de tagit från stadskyrkan och på andra håll.

Efter reformationen byggdes klostret om till Jönköpings slott. Stengrunden har senare använts bland annat för slottet och därefter för hamnpiren i Jönköping.

Källor

Tidigare kloster i Sverige
Ej längre existerande romersk-katolska kyrkobyggnader i Sverige
Religiösa byggnader i Jönköping
Franciskankloster
Väster, Jönköping
Elvatakt

Elvatakt är en taktart inom musiken som består av 11 slag per takt, till exempel 11/8-dels takt eller 11/4-dels takt. Taktarten är vanligt förekommande i balkansk folkmusik, men används även inom progressiv rock. Den underdelas vanligtvis 4+3+4.

Rytmik
François Clerc

François Clerc, född 18 april 1983 i Bourg-en-Bresse, är en fransk fotbollsspelare (försvarare) som sedan 2012 spelar i det franska fotbollslaget AS Saint-Étienne.

Franska landslagsspelare i fotboll
Män
Födda 1983
Spelare i Olympique Lyonnais
Spelare i Toulouse FC
Spelare i OGC Nice
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2008
Levande personer
En flykting korsar sitt spår

En flykting korsar sitt spår (norska: En flyktning krysser sitt spor) är en roman av Aksel Sandemose, första gången utgiven på norska 1933. Den har givit upphov till uttrycket Jantelagen. Första svenska upplaga utkom 1934.

Espen Arnakke, som dräpt John Wakefield efter att denne tagit hans älskade Eva, är en djupt olycklig figur. Vid mordtillfället var han berusad och ledsen. Resten av boken ägnas åt Espens existentiella ångest och Jante, alltså livet i en småstad. Det är i boken ett porträtt av en intolerant miljö.

Själva mordet ägde rum när Espen var 17 år i Kanada, och beskrivs i boken En sjöman går i land skriven 1931.

Referenser

Skönlitteratur 1933
Norska romaner
Norskspråkig skönlitteratur