kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Still Crazy After All These Years

Still Crazy After All These Years är Paul Simons fjärde soloalbum, utgivet i oktober 1975. Albumet är producerat av Paul Simon och Phil Ramone.

Det är Simons mest jazzinfluerade album, men här finns även inslag av gospel i "Gone at Last" (en duett med Phoebe Snow) och "Silent Eyes". Singeln "Fifty Ways To Leave Your Lover" låg etta i USA i tre veckor och såldes i 1 miljon exemplar. Detta är för övrigt Simons enda singel-etta i USA under solokarriären.

På "My Little Town" återförenades Simon and Garfunkel tillfälligt. Simon skrev ursprungligen låten åt Art Garfunkel för dennes album Breakaway, men låten hamnade till slut på bägges respektive soloalbum som gavs ut 1975. 

Simon erhöll två amerikanska Grammy för albumet. En för "Årets album" och en "Bästa manliga popartists prestation".

Albumet blev, som första och hittills enda album av Simon, etta på Billboardlistan. 

På Englandslistan nådde albumet sjätte plats.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Paul Simon.

"Still Crazy After All These Years" - 3:25 
"My Little Town" - 3:52 
"I Do It for Your Love" - 3:35 
"50 Ways to Leave Your Lover" - 3:35 
"Night Game" - 2:47 
"Gone at Last" - 3:24 
"Some Folks' Lives Roll Easy" - 3:10 
"Have a Good Time" - 3:25 
"You're Kind" - 3:23 
"Silent Eyes" - 3:57              
Slip Slidin' Away" (demo)  
Gone at Last" (demo)  

11-12 är bonusspår på den remastrade CD-utgåvan från juli 2004

Singlar
"Gone at Last" / "Tenderness" (US #23)
"50 Ways to Leave Your Lover" / "Some Folks' Lives Roll Easy" (US #1, UK #23)
"Still Crazy After All These Years" / "I Do It for Your Love" (US #40)
"My Little Town" (Simon and Garfunkel) (US #9)

Listplaceringar

Källor

Musikalbum 1975
Album av Paul Simon
Michael Francis Atiyah

Sir Michael Francis Atiyah, OM, född 22 april 1929 i London, död 11 januari 2019 i Edinburgh, var en brittisk matematiker. 

Atiyah föddes i London med en mor från Skottland och en far som var libanes. Han växte till stor del upp i Kairo, Egypten och utbildade sig på Manchester Grammar School och Universitetet i Cambridge. Tillsammans med Isadore Singer upptäckte han Atiyah-Singers indexsats som i sin tur ledde till arbete inom representationsteori. År 2004 vann Atiyah och Singer Abelpriset.

Tillsammans med Friedrich Hirzebruch grundade han den topologiska K-teorin, ett delområde till algebraisk topologi.

Atiyah var den drivande kraften bakom Isaac Newton Institute for Mathematical Sciences.

Under 1990-talet var han ordförande för Royal Society. Han erhöll The Royal Medal 1968, De Morgan-medaljen 1980 och Copleymedaljen 1988. 1974–1976 var han ordförande för London Mathematical Society och har dessutom varit ordförande för Pugwash Conferences on Science and World Affairs. Han var utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien (invald 1972) och av American Academy of Arts and Sciences.

1983 adlades Michael Francis Atiyah. Han var hedersprofessor vid Edinburghs universitet.

Källor

Noter

Externa länkar 

 MacTutor: Biografi

Brittiska matematiker
Topologer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Royal Society of Edinburgh
Ledamöter av American Academy of Arts and Sciences
Fieldsmedaljörer
Mottagare av Royal Medal
Mottagare av De Morgan-medaljen
Mottagare av Copleymedaljen
Abelpristagare
Forskare från London
Män
Födda 1929
Avlidna 2019
Matematiker under 1900-talet
Brittiska forskare under 1900-talet
Alumner från Trinity College, Cambridge
Personer verksamma vid Institute for Advanced Study
100 meter för herrar i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004



Medaljörer

Världsranking 
Inför tävlingarna var följande rankade som de tio främsta av International Association of Athletics Federations:
 Justin Gatlin (USA)
 Asafa Powell (Jamaica)
 Aziz Zakari (Ghana)
 Dwight Thomas (Jamaica)
 Leonard Scott (USA)
 Francis Obikwelu (Nigeria)
 Marc Burns (Trinidad och Tobago)
 Ronald Pognon (Frankrike)
 Michael Frater (Jamaica)
 Kim Collins (Saint Kitts and Nevis)

Resultat 
Från de 10 kvalheaten gick de tre främsta i varje heat samt de 10 snabbaste tiderna därutöver vidare till kvartsfinal.
Från de fem kvartsfinalerna gick de tre främsta i varje heat samt den snabbaste tiden därutöver vidare till semifinal.

Alla tider visas i sekunder.

 Q innebär avancemang utifrån placering i heatet.
 q innebär avancemang utifrån total placering.
 DNS innebär att personen inte startade.
 DNF innebär att personen inte fullföljde.
 DQ innebär diskvalificering.
 NR innebär nationellt rekord.
 OR innebär olympiskt rekord.
 WR innebär världsrekord.
 WJR innebär världsrekord för juniorer
 AR innebär världsdelsrekord (area record), i detta fall europarekord
 PB innebär personligt rekord.
 SB innebär säsongsbästa.

Omgång 1

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Heat 4

Heat 5

Heat 6

Heat 7

Heat 8

Heat 9

Heat 10

Totala resultat

Omgång 2

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Heat 4

Heat 5

Totala resultat

Semifinaler

Semifinal 1

Semifinal 2

Totala resultat

Final

Rekord

Tidigare vinnare

OS 
1896 i Aten: Thomas Burke, USA – 12,0
1900 i Paris: Frank Jarvis, USA – 11,0
1904 i S:t Louis: Archie Hahn, USA – 11,0
1906 i Aten: Archie Hahn, USA – 11,2
1908 i London: Reginald Walker, Sydafrika – 10,8
1912 i Stockholm: Ralph Craig, USA – 10,8
1920 i Antwerpen: Charles Paddock, USA – 10,8
1924 i Paris: Harold Abrahams, Storbritannien – 10,6
1928 i Amsterdam: Percy Williams, Kanada – 10,8
1932 i Los Angeles: Eddie Tolan, USA – 10,3
1936 i Berlin: Jesse Owens, USA – 10,3
1948 i London: Harrison Dillard, USA – 10,3
1952 i Helsingfors: Lindy Remigino, USA – 10,4
1956 i Melbourne: Bobby Morrow, USA – 10,5
1960 i Rom: Armin Hary, Tyskland – 10,2
1964 i Tokyo: Bob Hayes, USA – 10,0
1968 i Mexico City: Jim Hines, USA – 9,9
1972 i München: Valerij Borsjov, Sovjetunionen – 10,14
1976 i Montréal: Haseley Crawford, Trinidad och Tobago – 10,06
1980 i Moskva: Allan Wells, Storbritannien – 10,25
1984 i Los Angeles: Carl Lewis, USA – 9,99
1988 i Seoul: Carl Lewis, USA – 9,92
1992 i Barcelona: Linford Christie, Storbritannien – 9,96
1996 i Atlanta: Donovan Bailey, Kanada – 9,84
2000 i Sydney: Maurice Greene, USA – 9,87
2004 i Aten: Justin Gatlin, USA - 9,85

VM 
1983 i Helsingfors: Carl Lewis, USA - 10,07
1987 i Rom: Carl Lewis, USA – 9,93
1991 i Tokyo: Carl Lewis, USA – 9,86
1993 i Stuttgart: Linford Christie, Storbritannien – 9,87
1995 i Göteborg: Donovan Bailey, Kanada – 9,97
1997 i Aten: Maurice Greene, USA – 9,86
1999 i Sevilla: Maurice Greene, USA – 9,80
2001 i Edmonton: Maurice Greene, USA – 9,82
2003 i Paris: Kim Collins, St Kitts and Nevis – 10,07
2005 i Helsingfors: Justin Gatlin, USA - 9,88

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
10 000 meter för herrar i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004



Medaljörer

Resultat

Final

Rekord

Världsrekord
Kenenisa Bekele Etiopien 27:05,10

Olympiskt rekord
Kenenisa Bekele, Etiopien - 27.05,10 - 20 augusti 2004 - Aten, Grekland

Tidigare vinnare

OS
1906 i Aten: Henry Hawtrey, Storbritannien (5 miles=8 046 m)
1908 i London: Emilio Voigt, Storbritannien (5 miles)
1912 i Stockholm: Hannes Kolehmainen, Finland – 31.20,8
1920 i Antwerpen: Paavo Nurmi, Finland – 31.45,8
1924 i Paris: Ville Ritola, Finland – 30.23,2
1928 i Amsterdam: Paavo Nurmi, Finland – 30.18,8
1932 i Los Angeles: Janusz Kusocinski, Polen – 30.11,4
1936 i Berlin: Ilmari Salminen, Finland – 30.15,4
1948 i London: Emil Zatopek, Tjeckoslovakien – 29.59,6
1952 i Helsingfors: Emil Zatopek, Tjeckoslovakien – 29.17,0
1956 i Melbourne: Vladimir Kuts, Sovjetunionen – 28.45,6
1960 i Rom: Pjotr Bolotnikov, Sovjetunionen – 28.32,2
1964 i Tokyo: Bill Mills, USA - 28.24,4
1968 i Mexico City: Naftali Temu, Kenya – 29.27,4
1972 i München: Lasse Virén, Finland – 27.38,4
1976 i Montréal: Lasse Virén, Finland – 27.40,38
1980 i Moskva: Muruse Yefter, Etiopien – 27.42,69
1984 i Los Angeles: Alberto Cova, Italien – 27.47,54
1988 i Seoul: Brahim Boutaib, Marocko – 27.21,46
1992 i Barcelona: Khalid Skah, Marocko – 27.46,70
1996 i Atlanta: Haile Gebrselassie, Etiopien – 27.07,34
2000 i Sydney: Haile Gebrselassie, Etiopien – 27.18,20

VM
1983 i Helsingfors: Alberto Cova, Italien – 28.01,04
1987 i Rom: Paul Kipkoech, Kenya – 27.38,63
1991 i Tokyo: Moses Tanui, Kenya – 27.38,74
1993 i Stuttgart: Haile Gebrselassie, Etiopien – 27.46,02
1995 i Göteborg: Haile Gebrselassie, Etiopien – 27.12,95
1997 i Aten: Haile Gebrselassie, Etiopien – 27.24,58
1999 i Sevilla: Haile Gebrselassie, Etiopien – 27.57,27
2001 i Edmonton: Charles Kamathi, Kenya – 27.53,25
2003 i Paris: Kenenisa Bekele, Etiopien – 26.49,57

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
20 kilometer gång för herrar i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004

20 km gång, herrar vid  Olympiska sommarspelen 2004 genomfördes på Atens gator med målgång på Atens olympiska stadion den 20 augusti.

Medaljörer

Resultat
 Q innebär avancemang utifrån placering i heatet.
 q innebär avancemang utifrån total placering.
 DNS innebär att personen inte startade.
 DNF innebär att personen inte fullföljde.
 DQ innebär diskvalificering.
 NR innebär nationellt rekord.
 OR innebär olympiskt rekord.
 WR innebär världsrekord.
 WJR innebär världsrekord för juniorer
 AR innebär världsdelsrekord (area record)
 PB innebär personligt rekord.
 SB innebär säsongsbästa.
 w innebär medvind > 2,0 m/s

Rekord

Världsrekord 
 Jefferson Perez, Ecuador - 1:17.21 - 23 augusti 2003 - Paris, Frankrike

Olympiskt rekord 
 Robert Korzeniowski, Polen – 1:18.59 - 22 september 2000 - Sydney, Australien

Tidigare vinnare

OS 
 1896 – 1952: Inga tävlingar
 1956 i Melbourne: Leonid Spirin, Sovjetunionen – 1:31.27,4
 1960 i Rom: Volodimir Holubnitji, Sovjetunionen – 1:34.07,2
 1964 i Tokyo: Ken Matthews, Storbritannien – 1:29.34,0
 1968 i Mexico City: Volodimir Holubnitji, Sovjetunionen – 1:33.58,4
 1972 i München: Peter Frenkel, DDR – 1:26.42,4
 1976 i Montréal: Daniel Bautista Rocha, Mexiko – 1:24.40,6
 1980 i Moskva: Maurizio Damilano, Italien – 1:23.35,5
 1984 i Los Angeles: Ernesto Canto, Mexiko – 1:23.13
 1988 i Seoul: Jozef Pribilinec, Tjeckoslovakien – 1:19.57
 1992 i Barcelona: Daniel Plaza Montero, Spanien – 1:21.45
 1996 i Atlanta: Jefferson Perez, Ecuador – 1:20.07
 2000 i Sydney: Robert Korzeniowski, Polen – 1:18.59

VM 
 1983 i Helsingfors: Ernesto Canto, Mexiko – 1:20.49
 1987 i Rom: Maurizio Damilano, Italien – 1:20.45
 1991 i Tokyo: Maurizio Damilano, Italien – 1:19.37
 1993 i Stuttgart: Valenti Masana, Spanien – 1:22.31
 1995 i Göteborg: Michele Didoni, Italien – 1:19.59
 1997 i Aten: Daniel Garcia, Mexiko – 1:21.43
 1999 i Sevilla: Ilja Markov, Ryssland – 1:23.34
 2001 i Edmonton: Roman Rasskazov – Ryssland – 1:20.31
 2003 i Paris: Jefferson Perez, Ecuador – 1:17.21

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Släggkastning för herrar i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004



Medaljörer

Resultat

Adrian Annus, Ungern uppnådde det längsta kastet i finalen, men han diskvalificerades senare på grund av brott mot dopnings-bestämmelserna.

Resultaten anges i meter.
Q automatiskt kvalificerad.
q ett av de bästa resultaten därutöver.
DNS startade inte.
DNF kom inte i mål.
NR markerar nationsrekord.
PB markerar personligt rekord.
SB markerar bästa resultat under säsongen.
DSQ markerar diskvalificerad eller utesluten.
IR markerar att inget godkänt resultat uppnåtts

Kval

Grupp A

Grupp B

Final

Rekord

Världsrekord
Jurij Sedych, Sovjetunionen - 86,74 - 30 augusti 1986 - Stuttgart, Tyskland

Olympiskt rekord
Sergej Litvinov, Sovjetunionen – 84,80 - 26 september 1988 - Seoul, Sydkorea

Tidigare vinnare

OS
1896 i Aten: Ingen tävling
1900 i Paris: John Flanagan, USA – 51,01
1904 i S:t Louis: John Flanagan, USA – 51,23
1906 i Aten: Ingen tävling
1908 i London: John Flanagan, USA – 51,93
1912 i Stockholm: Mattew McGrath, USA – 54,74
1920 i Antwerpen: Patrick Ryan, USA – 52,88
1924 i Paris: Frederick Tootell, USA – 53,30
1928 i Amsterdam: Patrick O’Callaghan, Irland – 51,39
1932 i Los Angeles: Patrick O’Callaghan, Irland – 53,92
1936 i Berlin: Karl Hein, Tyskland – 56,49
1948 i London: Imre Nemeth, Ungern – 56,07
1952 i Helsingfors: Joszef Csermak, Ungern – 60,34
1956 i Melbourne: Harold Conolly, USA – 63,19
1960 i Rom: Vasilij Rudenkov, Sovjetunionen – 67,10
1964 i Tokyo: Romuald Klim, Sovjetunionen – 69,74
1968 i Mexico City: Gyula Zsivotzky, Ungern – 73,36
1972 i München: Anatolij Bondartjuk, Sovjetunionen – 75,50
1976 i Montréal: Jurij Sedych, Sovjetunionen – 77,52
1980 i Moskva: Jurij Sedych, Sovjetunionen – 81,80
1984 i Los Angeles: Juha Tiainen, Finland – 78,08
1988 i Seoul: Sergej Litvinov, Sovjetunionen – 84,80
1992 i Barcelona: Andrej Abduvaljev, Ryssland – 82,54
1996 i Atlanta: Balazs Kiss, Ungern – 81,24
2000 i Sydney: Szymon Ziolkowski, Polen – 80,02

VM
1983 i Helsingfors: Sergej Litvinov, Sovjetunionen – 82,68
1987 i Rom: Sergej Litvinov, Sovjetunionen – 83,06
1991 i Tokyo: Jurij Sedych, Sovjetunionen – 81,70
1993 i Stuttgart: Andrej Abduvaljev, Tadzjikistan – 81,64
1995 i Göteborg: Andrej Abduvaljev, Tadzjikistan – 81,56
1997 i Aten: Heinz Weis, Tyskland – 81,78
1999 i Sevilla: Karsten Kobs, Tyskland – 80,24
2001 i Edmonton: Szymon Ziolkowski, Polen – 83,38
2003 i Paris: Ivan Tichon, Vitryssland – 83,05

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
100 meter för damer i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004



Medaljörer

Rekord

Förkortningar
Alla tider visas i sekunder.

 Q innebär avancemang utifrån placering i heatet.
 q innebär avancemang utifrån total placering.
 DNS innebär att personen inte startade.
 DNF innebär att personen inte fullföljde.
 DQ innebär diskvalificering.
 NR innebär nationellt rekord.
 OR innebär olympiskt rekord.
 WR innebär världsrekord.
 WJR innebär världsrekord för juniorer
 AR innebär världsdelsrekord (area record)
 PB innebär personligt rekord.
 SB innebär säsongsbästa.
Tang innebär tangerat.

Resultat

Försöksheat
Från de åtta kvalheaten gick de tre först placerade i varje heat samt de åtta bästa tiderna bland övriga tävlande till kvartsfinal.

Omgång 1

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Heat 4

Heat 5

Heat 6

Heat 7

Heat 8

Omgång 2
Omgång 2 genomfördes i 4 heat. Från varje heat kvalificerade sig till semifinaler de tre bästa. Dessutom kvalificerade sig de fyra bästa tiderna bland övriga deltagare.

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Heat 4

Semifinaler
Till finalen kvalificerade sig de fyra bästa från varje heat.

Heat 1

Heat 2

Final

Hölls den 21 augusti 2004.

Tidigare OS- och VM-mästarinnor

OS
1928 i Amsterdam: Elizabeth Robinson, USA – 12,2
1932 i Los Angeles: Stella Walasiewicz, Polen – 11,9
1936 i Berlin: Helen Stephens, USA – 11,5
1948 i London: Fanny Blankers-Koen, Nederländerna – 12,0
1952 i Helsingfors: Marjorie Jackson, Australien – 11,5
1956 i Melbourne: Betty Cuthbert, Australien – 11,5
1960 i Rom: Wilma Rudolph, USA – 11,0 (medvind)
1964 i Tokyo: Wyomia Tyus, USA – 11,4
1968 i Mexico City: Wyomia Tyus, USA – 11,0
1972 i München: Renate Stecher, DDR – 11,07
1976 i Montréal: Annegret Richter, Västtyskland – 11,08
1980 i Moskva: Ludmilla Kondrateva, Sovjetunionen – 11,06
1984 i Los Angeles: Evelyn Ashford, USA – 10,97
1988 i Seoul: Florence Griffith-Joyner, USA – 10,54 (medvind)
1992 i Barcelona: Gail Devers, USA – 10,82
1996 i Atlanta: Gail Devers, USA – 10,94
2000 i Sydney: Marion Jones, USA – 10,75 DSQ

VM

1983 i Helsingfors: Marlies Göhr, DDR – 10,97
1987 i Rom: Silke Möller, DDR – 10,90
1991 i Tokyo: Katrin Krabbe, Tyskland – 10,99
1993 i Stuttgart: Gail Devers, USA – 10,82
1995 i Göteborg: Gwen Torrence, USA – 10,85
1997 i Aten: Marion Jones, USA – 10,83
1999 i Sevilla: Marion Jones, USA – 10,70
2001 i Edmonton: Zjanna Block, Ukraina – 10,82
2003 i Paris: Torri Edwards, USA – 10,93

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Maraton för damer i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004

Maratonlöpning, damer  vid Olympiska sommarspelen 2004 genomfördes med start i Marathon och målgång i Kallimarmaro Stadion – Marmorstadion - Panathinaikos stadion - 1896 års tävlingsarena i Aten den 18 augusti.

Medaljörer

Resultat
SB markerar bästa resultat under säsongen.
DNF fullföljde inte .

Rekord

Världsrekord
Paula Radcliffe, Storbritannien - 2:15.25 - 13 april 2003 - London, Storbritannien

Olympiskt rekord
Naoko Takahashi, Japan – 2:23.14 - 24 september 2000 - Sydney, Australien

Tidigare vinnare

OS
Före 1984 inga tävlingar
1984 i Los Angeles: Joan Benoit, USA – 2:24.52
1988 i Seoul: Rosa Mota, Portugal – 2:25.40
1992 i Barcelona: Valentina Jegorova, Ryssland – 2:32.41
1996 i Atlanta: Fatuma Roba, Etiopien – 2:26.05
2000 i Sydney: Naoko Takahashi, Japan – 2:23.14

VM
1983 i Helsingfors: Grete Waitz, Norge – 2:28.09
1987 i Rom: Rosa Mota, Portugal – 2:25.17
1991 i Tokyo: Wanda Panfil, Polen – 2:29.53
1993 i Stuttgart: Junko Asari, Japan – 2:30.03
1995 i Göteborg: Maria Manuela Machado, Portugal – 2:25.39
1997 i Aten: Himmi Suzuki, Japan – 2:29.48
1999 i Sevilla: Song-Ok Jong, Nordkorea – 2:26.59
2001 i Edmonton: Lidia Simon, Rumänien – 2:26.01
2003 i Paris: Catherine Ndereba, Kenya – 2:23.55

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Kulstötning för damer i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004



Medaljörer

Resultat

Kval
q = kvalificerad till finalen
medaljörer i fet stil

Grupp A

Grupp B

Final

Rekord

Världsrekord
Natalia Lisovskaja, Sovjetunionen - 22,63 - 7 juni 1987 - Moskva, Sovjetunionen

Olympiskt rekord
Ilona Slupianek, DDR – 22,41 - 24 juli 1980 - Moskva, Sovjetunionen

Tidigare vinnare

OS

1896 - 1936: Ingen tävling
1948 i London: Micheline Ostermeyer, Frankrike – 13,75
1952 i Helsingfors: Galina Zybina, Sovjetunionen – 15,28
1956 i Melbourne: Tamara Tysjkevitj, Sovjetunionen – 16,59
1960 i Rom: Tamara Press, Sovjetunionen – 17,32
1964 i Tokyo: Tamara Press, Sovjetunionen – 18,14
1968 i Mexico City: Margitta Gummel, DDR – 19,61
1972 i München: Nadezjda Tjizjova, Sovjetunionen – 21,03
1976 i Montréal: Ivanka Hristova, Bulgarien – 21,16
1980 i Moskva: Ilona Slupianek, DDR – 22,41
1984 i Los Angeles: Claudia Losch, Västtyskland – 20,48
1988 i Seoul: Natalia Lisovskaja, Sovjetunionen – 22,24
1992 i Barcelona: Svetlana Kriveljova, Ryssland – 21,06
1996 i Atlanta: Astrid Kumbernuss, Tyskland – 20,56
2000 i Sydney: Janina Koroltjik, Vitryssland – 20,56

VM
1983 i Helsingfors: Helena Fibingerova, Tjeckoslovakien – 21,05
1987 i Rom: Natalia Lisovskaja, Sovjetunionen – 21,24
1991 i Tokyo: Zhihong Huang, Kina – 20,83
1993 i Stuttgart: Zhihong Huang, Kina – 20,57
1995 i Göteborg: Astrid Kumbernuss, Tyskland – 21,22
1997 i Aten: Astrid Kumbernuss, Tyskland – 20,71
1999 i Sevilla: Astrid Kumbernuss, Tyskland – 19,85
2001 i Edmonton: Janina Koroltjik, Vitryssland – 20,61
2003 i Paris: Svetlana Kriveljova, Ryssland – 20,63

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Diskuskastning för damer i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004



Medaljörer

Resultat
Kvalificeringsgräns 62,50 m
Alla resultat anges i meter
Q = kvalificerad till final automatiskt
q = kvalificerad till final genom att vara en av de bästa "förlorarna"
NR = Nationsrekord
PB = Personligt rekord
SB = Bästa resultat under säsongen
DNS = Startade ej
DNF = Fullföljde ej
NM = Erhöll inget resultat

Kval

Medaljörer i fetstil

Grupp A

Grupp B

Final

Rekord

Världsrekord
Gabriele Reinsch, DDR - 76,80 - 9 juli 1988 - Neubrandenburg, Tyskland

Olympiskt rekord
Martina Hellmann, DDR – 72,30 - 29 september 1988 - Seoul, Sydkorea

Tidigare vinnare

OS
1896  - 1924: Inga tävlingar
1928 i Amsterdam: Halina Konopacka, Polen – 39,62
1932 i Los Angeles: Lillian Copeland, USA – 40,58
1936 i Berlin: Gisela Mauermayer, Tyskland – 47,63
1948 i London: Micheline Osternayer, Frankrike – 41,92
1952 i Helsingfors: Nina Romasjkova, Sovjetunionen – 51,42
1956 i Melbourne: Olga Fikotova, Tjeckoslovakien – 53,69
1960 i Rom: Nina Ponomarjeva, Sovjetunionen – 55,10
1964 i Tokyo: Tamara Press, Sovjetunionen – 57,27
1968 i Mexico City: Lia Manoliu, Rumänien – 58,28
1972 i München: Fajna Melnik, Sovjetunionen – 66,62
1976 i Montréal: Evelin Schlaak, DDR – 69,00
1980 i Moskva: Evelin Jahl, DDR – 69,96
1984 i Los Angeles: Ria Stalman, Nederländerna – 65,36
1988 i Seoul: Martina Hellmann, DDR – 72,30
1992 i Barcelona: Maritza Marten, Kuba – 70,06
1996 i Atlanta: Ilke Wyludda, Tyskland – 69,66
2000 i Sydney: Ellina Zvereva, Vitryssland – 68,40

VM
1983 i Helsingfors: Martina Opitz-Hellmann, DDR – 68,94
1987 i Rom: Martina Opitz-Hellmann, DDR – 71,62
1991 i Tokyo: : Tsvetanka Khristova, Bulgarien – 71,02
1993 i Stuttgart: : Olga Burova-Tjernjavskaja, Ryssland – 67,40
1995 i Göteborg: Ellina Zvereva, Vitryssland – 68,64
1997 i Aten: Beatrice Faumuina, Nya Zeeland – 66,82
1999 i Sevilla: Franka Dietzsch, Tyskland – 68,14
2001 i Edmonton: Natalia Sadova, Ryssland – 68,57
2003 i Paris: Irina Jatjenko, Vitryssland – 67,32

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Sarek (olika betydelser)

Sarek kan syfta på:

Sarek – en nationalpark i Lappland
Sarek – kortform för bergsmassivet Sarektjåkkå
Sarek (musikgrupp) – en svensk musikgrupp
Sarek (rockgrupp) – en svensk musikgrupp
Sarek (öl) – en ölsort
Sarek (Star Trek) – en rollfigur i Star Trek
Sarek – avsnitt 71 i tredje säsongen av tv-serien Star Trek: The Next Generation, se Star Trek: The Next Generation (säsong 3)
Christian Fürchtegott Gellert

Christian Fürchtegott Gellert, född 4 juli 1715 i Hainichen, Sachsen, död 13 december 1769 i Leipzig, var en tysk skald och filosof.

Gellert kom 1729 i fursteskolan i Meissen och blev 1734 student vid universitetet i Leipzig. Han ämnade först bli präst, men valde sedan den akademiska banan. Han började 1745 hålla föreläsningar, som vann mycket bifall, och blev 1751 e. o. professor i filosofi. Gellert var mycket beundrad och älskad av sina samtida. Han var sannolikt Tysklands populäraste skald före Schiller, och kung Fredrik II av Preussen kallade honom "den förnuftigaste av alla tyska lärda". 

Mest spridda av hans verk blev de två samlingarna Fabeln und Erzählungen (I, 1746, II, 1748; I Fabler och berättelser, 1763; senare översatt av Carl Michael Bellman, 1793), som är skickligt, om också ordrikt berättade. Han skrev även lustspel, såsom Das Band (Det misstänkta bandet, 1773) och Das Loos in der Lotterie (1746; Den lyckeliga lottsedeln, 1779), och romanen Leben der schwedischen Gräfin von G*** (1747-48; Den svenska grefvinnan, 1757); den sistnämnda, som rönt inflytande av Richardson, verkar pinsam och omoralisk, trots salvelsen och moraliseringen, genom Gellerts ängslan för alla handlingar av kraft och beslutsamhet. Hans Briefe (1751) åtnjöt ett ofantligt stort anseende och ha i hög grad påverkat brevstilen. Geistliche Oden und Lieder (1757), som andas stark tro och förtröstansfull fromhet, är fortfarande ganska populära. Gellert utövade en viktig så att säga pedagogiskt litterär verksamhet, i det han vida utbredde intresset för vitterhet i Tyskland. Han var emellertid under senare delen av sitt liv nedtryckt genom sjukdom och blev gråtmilt sentimental i sitt föredrag.

Psalmer 
 Jag kommer, Gud, och söker dig (nr 151 1819, nr 195 1937), skriven 1757
 Mänska, o, vi dröjer du (nr 453 1819) 
 På Gud, och ej på eget råd (nr 252 1819, nr 326 1937 nr 555 1986 och nr 25 Svenska Missionsförbundets sångbok 1920), skriven 1757.

Källor 

Gellert, Christian Fürchtegott Sämmtliche Werke (10 bd, 1769-74), som har utgetts i många upplagor. 

Se vidare: Gellerts Leben av J.A. Cramer (1774) och Döring (1833), Gellert's Leben und Wirken av Ritter (1870), Das Gellertbuch av Neumann (1855; 2:a uppl. 1865) och Gellerts Tagebuch aus dem Jahre 1761 (2:a uppl. 1863). 

Om Gellert såsom författare, se uppsatser av Ellinger (1895), Haynel (1896), Coym (1898), Nedden (1899) och Handwerck (1891 och 1904). Två stoder har rests till Gellerts ära, den ena i Rosenthal vid Leipzig och den andra i Hainichen.

Externa länkar 
 Dikter m.m. i Kalliope
 

Tyskspråkiga författare
Tyska filosofer
Tyska psalmförfattare
Personer från Sachsen
Födda 1715
Avlidna 1769
Män
Damernas europajolle i segling vid olympiska sommarspelen 2004

Damernas europajolle i segling vid olympiska sommarspelen 2004 avgjordes 15–22 augusti 2004 i Aten.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar
 
 

Segling vid olympiska sommarspelen 2004
Damernas yngling i segling vid olympiska sommarspelen 2004

Damernas yngling i segling vid olympiska sommarspelen 2004 avgjordes 21–28 augusti 2004 i Aten.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar
 
 

Segling vid olympiska sommarspelen 2004