kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Christina Kubisch

Christina Kubisch, tysk konstnär, född 1948.

Christina Kubisch brukar beteckna sig själv som ljudkonstnär. Hon är utbildad inom klassisk komposition, med tvärflöjt som sitt huvudinstrument, men redan mot slutet av sin utbildning började hon ifrågasätta den skicklighetsbaserade klassiska musiken. Hon tog kontakt med John Cage och arbetade under en period tillsammans med honom. 

Hon har gjort sig känd genom en form av rumsliga ljudinstallationer som bygger på magnetisk induktion. Hennes ljudverk kretsar ofta kring frågor om natur kontra kultur och hur vårt samhälle och kulturella arv påverkar hur vi lyssnar och vad vi hör. Ett annat spår i hennes konstnärskap är hur hon arbetar med ljus. Antingen kan hon gestalta ljus genom ljud eller också kan hon exempelvis fylla sina rumsliga ljudgestaltningar med ljusslingor.

Hon har bland annat visats på utställningar som venedigbiennalen, documenta 1987 i Kassel, Ars Electronica i Linz och Sonic Boom i London. 
I Sverige har hon bland annat visats på Göteborgs Konsthall och IASPIS Galleriet i Stockholm.

Externa länkar
www.christinakubisch.de

Tyska installationskonstnärer
Tyska konstnärer under 1900-talet
Tyska konstnärer under 2000-talet
Personer från Bremen
Födda 1948
Levande personer
Kvinnor
John Cage

John Cage, född 5 september 1912 i Los Angeles i Kalifornien, död 12 augusti 1992 i New York i New York, var en amerikansk kompositör och ljudkonstnär.

Biografi
I början av 1930-talet hoppade han av sin utbildning på Pomona College och reste till Europa. Han hade planer på att bli författare men ändrade sig ganska snart. Några år senare studerade han för bland andra Arnold Schönberg och hans första verk var också ett atonalt stycke. 1938 startade han en slagverksensemble och började experimentera med elektronisk apparatur. I slutet av 1930-talet tillkom hans första stycken för preparerat piano där han placerar olika föremål på strängarna i flygeln för att skapa slagverksliknande effekter.

Under 1930- och 1940-talet komponerade han flera stycken för olika dansgrupper, bland annat för Merce Cunningham som också blev en långvarig kärlekspartner. Han blev också starkt influerad av österländsk filosofi och Zen i synnerhet. Ur dessa tankar kring Zen skapade Cage olika system för att skapa musik genom bland annat slump och för att på så sätt eliminera konstnärlig inspiration och kreativa val ur sina kompositioner. 1950 träffade John Cage vid ett tillfälle Morton Feldman som presenterade honom för Christian Wolff, Earle Brown och David Tudor, vilka tillsammans kom att utgöra New York-skolan, en tongivande grupp inom den nutida konstmusiken de påföljande decennierna.

För en bredare publik är han nog mest känd för sin "tysta" komposition, 4,33, första gången framförd av pianisten David Tudor. Stycket går ut på att musikern/musikerna sitter beredd(a) att börja spela under en bestämd tidsrymd utan att slå an en enda ton. På detta sätt fokuserar Cage på de ljud som alltid finns runt omkring oss. Hans betydelse för den avantgardistiska konsten under främst 1940-, 1950-, och 1960-talet går inte att överskatta. Han citeras fortfarande flitigt och hans verk, föreläsningar och böcker är fortfarande en inspirationskälla för många kompositörer och konstnärer.

För scenen skrev Cage flera verk, bland annat serien om fem operor, Europeras, 1987-91.

Svenska översättningar 
 Om ingenting (texter valda och översatta av Torsten Ekbom och Leif Nylén) (Bonnier, 1966)
 "Allvarligt talat komma". I tidskriften Artes, 1991 (17:1), s. 26-29

Se även
Aleatorisk musik
Cage Against the Machine

Externa länkar 
John Cage bok Notations i sin helhet
En kort självbiografi och diskografi
John Cage database
John Cage's Europera's

Amerikanska klassiska kompositörer
Födda 1912
Avlidna 1992
Män
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Kyotopristagare
Alumner från Pomona College
Monica Bratt

Monica Elisabeth Bratt, efternamn som gift Bratt Wijkander, född den 15 augusti 1913 i Stockholm, död den 26 oktober 1961 i Göteborg, var en svensk glaskonstnär anställd vid Reijmyre Glasbruk 1937–1958. Monica Bratt studerade bland annat vid Otte Skölds målarskola och Konstakademin i Stockholm men studerade även i Paris. Hon målade mycket, men det är glaskonsten vid Reijmyre glasbruk hon är känd för. Monica Bratt föredrog enkla och nästan arkaiska former, ofta i skarabégrönt, blått och rubinrött men även transparent. Glaset är ofta tjockt med både runda och raka former. Hon gjorde bland annat dricksglas, vinglas, karaffer, fat, skålar och kannor. De flesta glasen är oslipade. Monica Bratt är representerad vid bland annat Örebro läns museum  och Nationalmuseum.

Sondotter till juristen Axel Bratt och systerdotter till litteratör David Sprengel. Hon var sedan 1933 gift med civilekonomen Ebbe Wijkander och fick två döttrar. Familjen bodde i Göteborg och Onsala och Monica Bratt fortsatte sitt arbete vid Reijmyre glasbruk i nära samarbete med hyttmästaren Harald Eriksson. 1958 slutade hon på grund av sjukdom och dog 1961. Makarna Wijkander är begravda på Kvibergs kyrkogård i Göteborg.

Källor

Noter

Vidare läsning

 

Svenska glaskonstnärer
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Födda 1913 
Avlidna 1961
Kvinnor
Göte Wilhelmson

Gustaf Göte Wilhelmson, född 10 januari 1929 i Åmål, Dalsland, är en svensk kompositör, kapellmästare, skivproducent och musiker (dragspel, piano). 

Han har varit verksam under pseudonymen "Per Levin". Han var gift med vokalisten Lily Berglund från 1956 till hennes död 2010.

Biografi
Wilhelmson började spela dragspel som fyraåring och debuterade i radio som femåring. Han inledde sin yrkesverksamma period som musiker i radioserien Vårat gäng där han var medlem 1945–1948, därefter spelade han piano i Thore Ehrlings orkester. Han bildade en egen orkester 1954 som var verksam fram till 1964. Han har varit inspelningschef på skivbolagen Karusell och Philips/Phonogram.

Filmografi

Roller
1943 – Kajan går till sjöss – Göte
1953 – Resan till dej – musiker

Musik
1963 – Protest

Källor
Bengt Haslum: Göte Wilhelmson från SKAP

Externa länkar
Göte Wilhelmson på Svensk mediedatabas
Göte Wilhelmson på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Män
Födda 1929
Levande personer
Svenska kapellmästare
Personer från Åmål
Tolchard Evans

Tolchard Evans, född 1901, död den 12 mars 1978, var en engelsk kompositör av populärmusik. 

Till Evans' mest kända sånger hör Lady of Spain (1931; skriven tillsammans med Robert Hargreaves, Stanley J. Damerell och Henry Tilsley), samt If (They Made Me a King) (1934; tillsammans med Hargreaves och Damerell). Den senare fick stor förnyad popularitet då Perry Como sjöng in den 1950 i en version som låg etta på Billboardlistan under åtta veckor. 

Brittiska kompositörer
Födda 1901
Avlidna 1978
Män
Charles Pierre

Charles Pierre är/var en engelsk kompositör som skrivit en del filmmusik för nordiska filmer.  

Bland annat har han tillsammans med Catherine McCarthy komponerat "Yankeee Doodle Polka" som var med i tre svenska filmer på 1950-talet: Flottare med färg, Åsa-Nisse på hal is och Flottans muntergökar.

Charles Pierre och även Catherine McCarthy kan vara pseudonymer.

Filmmusik i urval

Källor

Externa länkar 
 

Brittiska kompositörer
Män
Födelseår saknas
Huvudstadsregionen

Huvudstadsregionen kan syfta på:

 Huvudstadsregionen (Danmark) – en region som omfattade Storköpenhamn med förstäder
 Huvudstadsregionen (Finland) – huvudstaden Helsingfors samt städerna Esbo, Grankulla och Vanda som är sammanbyggda med Helsingfors
 Huvudstadsregionen –  Filippinernas huvudstad Manila samt ytterligare 15 städer och 1 kommun runt om Manila,, se Metro Manila
 Höfuðborgarsvæðið (som betyder huvudstadsområdet) – ett område med till stor del sammanhängande bebyggelse, se Reykjaviks storstadsområde

Se även
Australian Capital Territory – territorium i Australien
Bryssel (region) – en av Belgiens tre federala regioner
National Capital District, Papua Nya Guinea – en provins i Papua Nya Guinea
Storlondon – ett administrativt storstadsområde kring London
Île-de-France – en fransk region
Lazio – en region i mellersta Italien
Madridregionen – en provins och autonom region i Spanien
Storstadsregionen Berlin-Brandenburg – staden Berlin och de tätbebyggda förorterna i förbundslandet Brandenburg
Storstockholm – en av SCB definierad storstadsregion i Sverige
Baltimore-Washington metropolitan area – storstadsregion i USA omfattande Baltimore och Washington DC med förorter och omgivande städer
Huvudstadsregionen (Finland)

Huvudstadsregionen i landskapet Nyland i Finland består av huvudstaden Helsingfors samt städerna Esbo, Grankulla och Vanda som är sammanbyggda med Helsingfors. Huvudstadsregionens fyra kommuner hade cirka 1,22 miljoner invånare i slutet av 2022, och Storhelsingfors cirka 1,56 miljoner invånare.

Storhelsingfors är ett begrepp som omfattar huvudstadsregionen, Hyvinge, Kervo, Kyrkslätt, Nurmijärvi, Sibbo, Träskända, Mäntsälä, Borgnäs, Tusby och Vichtis.

Statistik

Viktiga centra och platser
Helsingfors
Helsingfors centrum
Östra centrum
Malm

Esbo
Esbo centrum
Hagalund
Alberga
Mattby
Esboviken

Vanda
Dickursby
Myrbacka

Transporter och kommunikation
Huvudstadsregionens järnvägar
Stambanan
Kustbanan Åbo-Helsingfors
Mårtensdalsbanan

Huvudstadsregionens ringvägar

 Ring I
 Ring II
 Ring III

Huvudstadsregionens utfartsvägar
 Västerleden
 Åboleden
 Vichtisvägen
 Tavastehusleden
 Tusbyleden
 Lahtisleden
 Borgåleden
 Österleden

Flygplatser
Helsingfors-Vanda flygplats
Helsingfors-Malm flygplats

Hamnar
Södra hamnen
Västra hamnen
Sumparn
Nordsjö hamn

Se även 
 Helsingfors ekonomiska region

Referenser

Externa länkar 

 Helsingforsregionens trafik
 Helsingforsregionens miljötjänster

Nyland
Storstadsområden i Finland
Just a Gigolo (film)

Just a Gigolo (originaltitel: Schöner Gigolo, armer Gigolo) är en västtysk dramafilm från 1978 i regi av David Hemmings, med David Bowie i huvudrollen.

Medverkande 
David Bowie – Paul Ambrosius von Przygodski 
Sydne Rome – Cilly 
Kim Novak – Helga von Kaiserling 
David Hemmings – Captain Hermann Kraft 
Maria Schell – Frau von Przygodski 
Curd Jürgens – Prince 
Marlene Dietrich – Baroness von Semering 
Erika Pluhar – Eva 
Hilde Weissner – Aunt Hilda 
Werner Pochath – Otto 
Rudolf Schündler – Oberst Gustav von Przygodski 
Evelyn Künneke – Frau Aeckerle

Musik 
Artister som medverkar på soundtrackalbumet:

 David Bowie (Revolutionary song - Bowie, Fishman)
 Marlene Dietrich
 The Pasadena Roof Orchestra
 The Manhattan Transfer
 The Gunter Ficher Orchestra
 Sydne Rome
 The Ragtimers
 The Barnabas Orchestra
 Village People

Externa länkar 

Filmer 1978
Västtyska dramafilmer
Julie Harris

Julia Ann "Julie" Harris, född 2 december 1925 i Grosse Pointe, Michigan, död 24 augusti 2013 i West Chatham, Massachusetts, var en amerikansk skådespelare.

Biografi
Hon erhöll sin skådespelarutbildning vid Yale Drama School och Lee Strasbergs berömda teaterskola Actors Studio i New York. Hon gjorde debut på Broadway 1945. Nästan omgående uppmärksammades hon för sina känsliga och sublima tolkningar av komplicerade roller.

Harris filmdebuterade 1952 i The Member of the Wedding. En av hennes främsta roller var som Abra i Öster om Eden (1955).

Hon erhöll flera Tony- och Emmyutmärkelser.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

 (TV-film)

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar 

 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1925
Avlidna 2013
Skådespelare från Michigan
Personer från Grosse Pointe
Alumner från Yale School of Drama
Marjaneh Bakhtiari

Marjaneh Bakhtiari, född 21 mars 1980 i Teheran, Iran, är en svensk författare som bor i Malmö.

Biografi
Marjaneh Bakhtiari föddes i Iran, men flyttade med sina föräldrar till Sverige när hon var sju år gammal. Hon bor i Malmö men har tillbringat flera somrar i Teheran och talar farsi och svenska.

Hennes debutroman Kalla det vad fan du vill kom ut 2005 på förlaget Ordfront och handlar om en iransk familj som bor i Malmö. Romanen har dramatiserats av Anna Sjövall och spelats på Malmö dramatiska teater. Hennes andra roman Kan du säga schibbolet? kom ut 2008 och handlar liksom debutromanen om en iransk familj som har flyttat till Sverige.

Bakhtiari har studerat socialantropologi och journalistik och går för närvarande Orientalistikprogrammet på Uppsala universitet där hon har översatt två persiska noveller från tiden efter iranska revolutionen 1979.

Bibliografi 
 2005 – 
 2008 – 
 2013 – 
 2016 – 
 2016 – 
 2017 – 
 2017 – 
 2018 – 
 2022 –

Priser och utmärkelser 
2005 – En bok för allas litterära humorpris för Kalla det vad fan du vill
2005 – TCO:s kulturpris
2007 – Pocketpriset, guld för Kalla det vad fan du vill
2009 – ABF:s litteratur- & konststipendium
2009 – Nominerad till SR:s romanpris 
2012 – Lars Ahlin-stipendiet
2014 – Stipendium ur Stina och Erik Lundbergs stiftelse från Svenska Akademien

Referenser

Externa länkar 
Shamloo hittade sitt eget hörn av poesin http://www.svd.se/shamloo-hittade-sitt-eget-horn-av-poesin
Frihet på film i Teheran http://www.svd.se/frihet-pa-film-i-teheran
Mångkultur och kulturskillnader i Bakhtiaris romaner http://lib.ugent.be/fulltxt/RUG01/001/786/617/RUG01-001786617_2012_0001_AC.pdf
Invandrare äga ej tillträde http://www.diva-portal.se/smash/get/diva2:729642/FULLTEXT01.pdf

Radioessän "När nostalgin lägger sig som en snara kring halsen" av Marjaneh Baktiari i Sveriges Radio 2022-02-14: https://sverigesradio.se/avsnitt/nar-nostalgin-lagger-sig-som-en-snara-runt-halsen
Det älskade missförståndet https://shows.acast.com/folkets-horna/episodes/marjaneh-bakhtiari-att-kontrollera-det-som-inte-later-sig-ko

Svenskspråkiga författare
Författare från Malmö
Kvinnor
Födda 1980
Levande personer
Personer från Teheran
Golden Gate Park

Golden Gate Park är den största stadsparken i San Francisco i Kalifornien, USA. Med sina 4,1 kvadratkilometer, 4,8 km längd och 800 meters bredd, är den större än Central Park i New York. Parken planerades under 1860-talet och byggdes under 1870-talet. Parken innehåller många av San Franciscos sevärdheter, bland annat Japanese Tea Garden, M.H. de Young Memorial Museum och Conservatory of Flowers.

Sevärdheter i Golden Gate Park

Japanese Tea Garden 

Parken skapades av , en japansk landskapsarkitekt. Trädgården grundades som en "Japanese Village" för världsutställningen California Midwinter International Exposition 1894. Efter att världsutställningen avslutats fortsatte Hagiwara att utveckla trädgården och blev ansvarig upprätthållare. Trädgårdens areal utökades och Hagiwaras familj blev bosatt i trädgården ända till 1942.

Körsbärsträden blommar i trädgården mellan mars och april. Andra klassiska japanska trädgårdselement som finns i trädgården är 
broar, pagoder, stenlyktor, stenstigar, japanska växter, damm med karpar och en zenträdgård.

Music Concourse Area 
The Music Concourse är en ovalformad utomhusplaza som ursprungligen byggdes för California Midwinter International Exposition 1894. På plazan finns statyer av olika historiska figurer, fyra fontäner och hamlade träd. Sedan 2003 har Music Concourse Area genomgått en rad förbättringar, bland annat ett underjordiskt bilgarage och gågator. Det är omgivet av olika kulturella sevärdheter, bland andra
Spreckels Temple of Music, även kallad "Bandshell" Spreckels Temple of Music fungerar som scen för musikframträdanden.
 De Young Museum är ett konstmuseum som öppnades i januari 1921 och uppkallades efter tidningsmagnaten M.H. de Young. De Young Museum har genomgått ombyggnad och den nya byggnaden, som öppnades 2005, döptes till M.H. de Young Memorial Museum.
California Academy of Sciences. Vetenskapsakademien är känd för utställningar med reptiler och amfibier, astronomi, ädelstenar och mineraler, jordbävningar och förhistorien. Här finns även Steinhart Aquarium och Morrison Planetarium. Det nya byggnaden, som öppnades i september 2008, är ritad av arkitekten Renzo Piano.
 Conservatory of Flowers öppnades för allmänheten 1879. Det har brunnit två gånger, 1883 och 1918.  Däremellan drabbades det av en jordbävning 1906. 1995 stängdes det igen, sedan en storm hade förstört stora delar av byggnaden. Den öppnades på nytt i september 2003.
San Francisco Botanical Garden/Strybing Arboretum. I detta 22 hektar stora arboretum finns Helen Crocker Russell Library, det största trädgårdsbiblioteket i norra Kalifornien, med mer än 7 500 växtarter. San Francisco Botanical Garden anlades på 1890-talet.

Kezar Stadium 
Kezar Stadium i parken var tidigare hemmaplan för San Francisco 49ers.

North Mill 
North Mill är ett väderkvarn som byggdes 1903 och användes för att pumpa vatten till hela parken. Bladen var täckta med segelduk.

Källor

Noter

Tryckta källor 

San Francisco
Stadsparker
Parker i USA
Louisianas flagga

Louisianas flagga antogs den 22 november 2010. Flaggan visar en pelikan som matar sina ungar med sitt eget blod. Under pelikanen finns en banderoll med texten "Union Justice Confidence".

Pelikanen har varit en symbol för Louisiana sedan 1800-talet, och ett av statens smeknamn är "Pelikan-staten". Bilden är hämtad från Louisianas sigill.

Referenser 

USA:s delstatsflaggor
Louisiana
Kransblommiga växter

Kransblommiga växter, läppblommiga växter eller plisterväxter (Lamiaceae) är en familj i ordningen plisterordningen, klassen tvåhjärtbladiga blomväxter, fylumet kärlväxter och riket växter. Enligt Catalogue of Life omfattar familjen Lamiaceae 618 arter. Bland dessa finns många kryddväxter, såsom basilika, pepparmynta, rosmarin, kryddsalvia, mejram, oregano och kryddtimjan.

De flesta växter i denna familj är örter eller buskar. Tidigare hette familjen Labiatae, vilket berodde på att blommorna oftast har kronblad som växt ihop och bildat en överläpp och en underläpp, och är därmed zygomorfa. Bladen innehåller aromatiska oljor. Stamtvärsnittet är kvadratiskt.

Kransblommiga växter finns över i stort sett hela världen och i alla slags miljöer.

Kransblommiga växter har en egendomlig utformning av delfrukterna, nämligen det lilla knöl- eller valkformiga bihang vid deras bas, som benämnes foten och som kan anses för ett från fruktfästet lösgjort parti. Hos blåsugesläktet (Ajuga) är denna "fot" starkt utvecklad, liksom hos brunörtssläktet (Prunella), frossörtssläktet (Scutellaria) och framförallt hos gulplister (Lamiastrum galeobdolon), där den köttiga foten upptar 1/3 av fruktens hela längd. Samma egendomliga organ återfinnes hos flera strävbladiga växter, till exempel lungörtssläktet (Pulmonaria) och vallörtssläktet (Symphytum), där en liten vitaktig tapp utgår från den svarta fruktens skålformiga fästyta. Man har funnit, att detta organ i sina celler innehåller fet olja, och hos flera växter, särskilt blåsugesläktet, uppsöka myror de mogna frukterna för att bortsläpa dem till sina bon, varvid de i synnerhet ses intressera sig för den så kallade foten. De växter, på vilka myror sålunda gärna uppehåller sig, lockade av någon välfägnad eller andra förmåner, kallas myrmekofila (myrlockande eller myrvänner): de har tagit myrans arbetsamhet i sin tjänst, i detta fall för fruktspridningens räkning. Sugor saknar varje annat spridningsmedel. Det är däremot ovisst, vartill myrorna bruka dess små frukters oljehaltiga bihang, men i några andra fall är det ådalagt, att det tjänar myror och andra smådjur till föda.

Dottertaxa till Kransblommiga växter, i alfabetisk ordning  

 Acanthomintha
 Aegiphila
 Agastache
 Ajuga
 Ballota
 Blephilia
 Brazoria
 Callicarpa
 Caryopteris
 Cedronella
 Chaiturus
 Clerodendrum
 Clinopodium
 Collinsonia
 Conradina
 Cornutia
 Cunila
 Dicerandra
 Dracocephalum
 Elsholtzia
 Faradaya
 Galeopsis
 Glechoma
 Gmelina
 Haplostachys
 Hedeoma
 Holmskioldia
 Hyptis
 Hyssopus
 Lallemantia
 Lamium
 Lavandula
 Leonotis
 Leonurus
 Lepechinia
 Leucas
 Lycopus
 Macbridea
 Marrubium
 Marsypianthes
 Meehania
 Melissa
 Mentha
 Micromeria
 Moluccella
 Monarda
 Monardella
 Mosla
 Nepeta
 Ocimum
 Origanum
 Perilla
 Perovskia
 Petitia
 Phlomis
 Phyllostegia
 Physostegia
 Piloblephis
 Plectranthus
 Pogogyne
 Pogostemon
 Poliomintha
 Premna
 Prunella
 Pycnanthemum
 Rhododon
 Rosmarinus
 Salazaria
 Salvia
 Satureja
 Scutellaria
 Sideritis
 Stachydeoma
 Stachys
 Stenogyne
 Synandra
 Tectona
 Tetraclea
 Teucrium
 Thymus
 Trichostema
 Warnockia
 Vitex
 Volkameria

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Plisterordningen
Trikolpater
Vår julskinka har rymt

"Vår julskinka har rymt" är en svenskspråkig julsång från 1988, sjungen av Werner och Werner (Åke Cato och Sven Melander) och släppt på singel samma år. Detta blev 1988 års mest sålda singel i Sverige, fastän den utkom sent under året. Sången handlar om att julskinkan, det vill säga grisen, har rymt på julafton.

Melodin låg på Svensktoppen i tre veckor under perioden 11 december 1988-8 januari 1989, med femte, tredje respektive femteplats som resultat där. Upphovsman är Billy Butt.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Musiksinglar 1988
Svenska julsånger
Svensktoppsmelodier 1988
Svensktoppsmelodier 1989
Svenskspråkiga sånger
Barilla

Barilla är ett livsmedelsföretag med huvudkontor i Parma i Italien. Barilla, som grundades 1877 i Italien, tillverkar pasta och pastasåser samt nudlar, bröd och snacks. Barillakoncernen äger ett flertal andra tillverkare och varumärken, bland annat ingår Wasabröd AB i Barilla.

Historia

Barilla grundades i Ponte Taro utanför Parma av Pietro Barilla och är fortsatt i familjen Barillas ägo. I början av 1900-talet industrialiserades verksamheten och sönerna Riccardo och Gualterio Barilla tog över ledningen. Bolaget växte under mellankrigstiden innan efterkrigstidens ekonomiska under i Italien banade vägen för en internationellt verksam koncern.

Från 1950-talet var Pietro Barilla (1913–1993) chef för bolaget och valde att lämna brödtillverkningen för att fokusera på pasta. Bolaget växte kraftigt under hans ledning och byggde bland annat världens största pastafabrik i Pedrignano som startades 1969. I Sverige importerades Barilla under många år av Fernando di Luca innan Barilla bildade ett eget svenskt dotterbolag, Barilla Sverige AB. Barilla utvecklades till en av världens största tillverkare av pasta med bland annat 25 procent av den amerikanska marknaden.

Barilla köptes upp av det amerikanska kemibolaget W. R. Grace and Company 1971 men familjen Barilla köpte tillbaka bolaget 1979. 2002–2009 ägde Barilla den tyska bagerikedjan Kamps. Bolaget leds sedan 1993 av Pietro Barillas söner Guido, Luca och Paolo Barilla. Bolaget har produktion i bland annat Italien, Tyskland, Ryssland, Turkiet och Sverige. Pastasortimentet innefattar över 120 olika varianter.

Varumärken
Barilla
Wasa
Filiz
Gelit
Misko
Mulino Bianco 
Pavesi 
Vesta/Yemina Vesta

Referenser

Externa länkar 
Barillas webbplats

Italienska livsmedelsföretag
Företag bildade 1877