kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joakim Sundström

Joakim Sundström, född 27 februari 1965 i Gävle, är en svensk ljudsättare, ljuddesigner och musiker.

Han är uppväxt i Buchanan i Liberia men numera bosatt och verksam i London, Storbritannien. Han samarbetar regelbundet med den brittiska regissören Michael Winterbottom. Han är gift med den brittiska konstnären Dee Ferris och har med henne en dotter och en son.

Filmografi 
 Robinson in Space (1997)
 Dance of the Wind (1997)
 Souvenir (1998)
 Simon Magus (1999)
 I Could Read the Sky (1999)
 Dream (2001)
 My Kingdom(2001) 
 In This World (2002)
 Heartlands (2002)
 24 Hour Party People (2002)
 Octane (2003)
 Code 46 (2003)
 Touching the Void (2003)
 Birth (2004)
 9 Songs (2004)
 Yes(2004)
 Enduring Love(2004)
 Isolation(2005)
 MirrorMask (2005)
 The Piano Tuner of Earthquakes (2005)
 Tristram Shandy (2005) 
 Wilderness (2006) 
 Song of Songs (2006)
 The Road to Guantánamo (2006)
 The Constant Gardener(2006)
 Scott Walker: 30 Century Man (2006)
 The History Boys (2006)
 Deep Water (2006)
 Becoming Jane (2007)
 A Mighty Heart (2007)
 Sleep Furiously (2008)
 Genova (2008)
 Cheri (2008)
 Fish Tank (2009)
 The Killer Inside Me (2010)
 Tamara Drewe (2010)

TV-produktioner 
 Cheek to Cheek (1997)
 The Sandman (2000)
 Barnen på Luna (2000) 
 Herr von Hancken (2000)
 Bekännelsen (2001)
 Återkomsten (2001)
 Tracker (2001)
 Andrew and Jeremy Get Married (2004) 
 Top Spot (2004)
 A Time Comes (2004) 
 The Trip (2010)

Priser och utmärkelser 
 2003 – British Independent Film Awards – nominated
 2005 – MPSE Golden Reel Awards – nominated
 2005 – The International Press Academy Satellite Awards – nominated
 2006 – MPSE Golden Reel Awards – nominated
 2006 – British Academy Film Awards – nominated
 2012 – British Independent Film Awards – won
 2012 – London Film Critics' Circle – nominated

Källhänvisningar

Externa länkar 
 

Födda 1965
Svenska musiker
Män
Levande personer
Personer från Gävle
City of Carlisle

Carlisle är ett distrikt med stadsstatus i Cumbria, Nordvästra England, Storbritannien. Det ligger i grevskapet Cumbria och riksdelen England, i den centrala delen av landet,  km norr om huvudstaden London. Det är det distrikt med stadsstatus som är störst till ytan, men bara en del av distriktet är tätbebyggt. Distriktet har 107 524 invånare (2001).

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är december, med  °C.

Politik 
Distriktets fullmäktige, Carlisle City Council, är organiserat enligt "ledare och kabinett"-modellen.

Civil parishes 
 Arthuret, Askerton
 Beaumont, Bewcastle, Brampton, Burgh by Sands, Burtholme
 Carlatton, Castle Carrock, Cummersdale, Cumrew, Cumwhitton
 Dalston
 Farlam
 Hayton, Hethersgill
 Irthington
 Kingmoor, Kingwater, Kirkandrews, Kirklinton Middle
 Midgeholme
 Nether Denton, Nicholforest
 Orton
 Rockcliffe
 Scaleby, Solport, St Cuthbert Without, Stanwix Rural, Stapleton
 Upper Denton
 Walton, Waterhead, Westlinton, Wetheral.

Källor 

 
Englands distrikt
Cumbria
Donna Anka

Donna Anka (orig. Donna Duck) var ett av Kalle Ankas kärleksobjekt innan Kajsa Anka steg in på scenen. Hon hävdas ibland vara en prototyp till Kajsa. Hon skapades för en kortfilm från 1937 och har senare även använts i bland annat Al Taliaferros dagspresserie.

Karaktärshistoria
Den 9 januari 1937 hade kortfilmen Don Donald, i regi av Ben Sharpsteen, premiär på amerikanska biografer. Förutom att det var den första filmen som marknadsfördes som "A Donald Duck Cartoon" var Don Donald också en milstolpe genom att man i den för första gången fick se Kalle bli kär. Målet för Kalles låga var en mexikansk ankdam - Donna Duck.

Idag räknar Walt Disney Company Don Donald - och Donna Duck - som Kajsas första uppträdande. Det skulle dock dröja nästan tre och ett halvt år, till juni 1940, innan Kajsa dök upp igen, då för första gången under namnet Daisy Duck (på svenska Kajsa Anka).

Donna dök dock upp ytterligare några gånger. 1937 spelade hon tillsammans med Kalle huvudrollen i en längre följetong i ett brittiskt disneymagasin. 1941 syntes hon i en amerikansk serietidningsserie. Och tio år senare, 1951, skulle hon återvända för en kort sejour i Bob Karp och Al Taliaferros dagspressversion av Kalle Anka - då tävlande mot Kajsa om Kalles gunst. När dessa publicerats på svenska har hon fått heta Donna Anka.

Sedan 1951 har Donna inte setts till, varken på film eller i serierna. Dock tecknade Carl Barks en ankkvinna, starkt påminnande om Donna, redan i sin femte serie Badvakten (Life Guard Daze) från juni 1943 - tre månader innan han för första gången använde sig av Kajsa.

Levnadsteckning
Donna har inte dykt upp i serier av Don Rosa eller Carl Barks. Hennes övriga uppträdanden har inte heller avslöjat mycket om Donna personlighet eller historia. Det förefaller dock som att hon egentligen inte är särskilt intresserad av Kalle, utan mer smickrad av hans uppenbara intresse. Senaste gången hon sågs till hade hon dock tappat alla eventuellt känslor för honom och förlovat sig med en annan latino, Manuel Gonzales (en uppenbar hyllning till Musse Pigg-tecknaren med samma namn).

Bibliografi (komplett)
Donald and Donna (ej på svenska), Mickey Mouse Weekly, Storbritannien #67-81 (1937) även i Mickey and the Gang, utgiven av Gemstone, USA, 2005
The Nifty Nineties (ej på svenska), Walt Disney's Comics and Stories #7 (1941)
Kalle Ankas dagstripp, 7-18 augusti 1951, på svenska huvudsakligen publicerade i dagstidningar
Alla kallar sig Kalle, Kalle Anka & C:o 11/2012
Med Kajsa i huvudrollen, Kalle Anka & C:o 01-02/2017

Filmografi (komplett) 
 Kalle Anka och hans åsna, 1937

Relaterade figurer

Bibliografi (komplett)
Badvakten (Life Guard Daze), KA Guldbok #1

Figurer i Kalle Ankas universum
Fiktiva ankor
Arne Erlandsen

Arne Erlandsen, född 20 december 1959 i Kløfta, är en norsk fotbollstränare och före detta fotbollsspelare. Han var tränare för IFK Göteborg under säsongerna 2005 och 2006 i allsvenskan. Under Erlandsens tid var framför allt försvarsspelet styrkan hos IFK Göteborg. Därefter har han varit framgångsrik som tränare för olika klubbar i Norge.

Klubbar

Som spelare 
  Lillestrøm SK (1979–1981) 
  Djurgårdens IF (1982–1983) 
  Lillestrøm SK (1983–1990)
  Strømsgodset IF (1990–1991)
  Lillestrøm SK (1991–1992)

Som tränare 
  Bærum SK
  Lillestrøm SK (1998–2004)
  IFK Göteborg (2005–2006)
  Ham-Kam (2007–2009)
  Ull/Kisa IL (2010–2012)
  Moss FK (2013–2014)
  Fredrikstad FK (2015)
  Lillestrøm SK (2016–2018)
  KuPS (2019–)

Källor

Externa länkar 

Födda 1959
Norska fotbollstränare
Norska fotbollsspelare
Spelare i Lillestrøm SK
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i Strømsgodset IF
Tränare i Bærum SK
Tränare i Lillestrøm SK
Fotbollstränare i IFK Göteborg
Tränare i Hamarkameratene
Tränare i Moss FK
Tränare i Fredrikstad FK
Tränare i KuPS
Män
Levande personer
Personer från Ullensakers kommun
Norska landslagsspelare i fotboll
Ribersborgsstranden

Ribersborgsstranden är ett bad- och fritidsområde i  Malmö, i stadsdelen Västra Innerstaden, delvis i stadsdelen Limhamn-Bunkeflo. "Ribban", som stranden kallas, ligger bara ett par kilometer från centrala Malmö. Ribersborgsstranden är ett långsmalt område norr om Limhamnsvägen, mellan Västra hamnen och Limhamns sjöstad. Malmö stad fyller på med sand på sandstranden varje vår. Den sydvästra delen av delområdet tillhör stadsdelen Limhamn-Bunkeflo

Närmast Västra hamnen ligger hundrastplatsen. Därefter kommer Ribersborgs kallbadhus. Längs hela området går en cykel- och gångbana, flitigt använd för inlines-åkning. Parallellt gick "Sillabanan", järnvägen till Limhamn, innan den togs bort 2009. Mellan cykelbanan och Ribersborgs bostadsområde ligger Öresundsparken. Limhamnsfältet, med planer för fotboll, rugby och amerikansk fotboll, och med generösa gräsytor, ligger på södra sidan av järnvägen. I den nordöstra förlängningen av Limhamnsfältet finns banor för hästsport samt en rullskridskohockeyplan.
 
Ett par kilometer längre västerut längs stranden ligger handikappbadet. Nakenbadet finns vid brygga 10, vidare på stranden mot Limhamn. Därefter kommer Lagunens småbåtshamn. Längst västerut finns Hylliekrokens Golfcenter, med niohålsbana, driving range och minigolfbana.

Historia 
Från början var området en illaluktande sankmark med tång och stillastående vatten. Det blev inte bättre när Malmö–Limhamns Järnväg byggdes 1889 på en bank en bit ut i vattnet.

Efter en svår storm 1902 förstärktes järnvägsbanken med kraftigt utökade grusvallar mot havet. På vallarna skapades Ribersborgsstranden som  invigdes 1926 och på området innanför järnvägen byggdes Öresundparken och Limhamnsfältet.

Limhamnsfältet var övningsfält för Kronprinsens husarregemente, när det var förlagt till Malmö.

Galleri

Noter 

Badplatser i Sverige
Västra Innerstaden
USA:s Grand Prix West 1983

USA:s Grand Prix West 1983 var det andra av 15 lopp ingående i formel 1-VM 1983. Detta var det sista i raden av USA:s Grand Prix West.

Rapport
I detta lopp vann McLaren-föraren John Watson efter att ha startat från den tjugoandra startrutan, vilket är ett rekord inom modern grand prix-racing.

Resultat
 John Watson, McLaren-Ford, 9 poäng
 Niki Lauda, McLaren-Ford, 6 
 René Arnoux, Ferrari, 4 
 Jacques Laffite, Williams-Ford, 3 
 Marc Surer, Arrows-Ford, 2 
 Johnny Cecotto, Theodore-Ford, 1 
 Raul Boesel, Ligier-Ford
 Danny Sullivan, Tyrrell-Ford
 Michele Alboreto, Tyrrell-Ford
 Riccardo Patrese, Brabham-BMW (varv 72, fördelare)
 Alain Prost, Renault
 Nigel Mansell, Lotus-Ford
 Eddie Cheever, Renault (67, växellåda)

Förare som bröt loppet 
 Alan Jones, Arrows-Ford (varv 58, illamående)
 Nelson Piquet, Brabham-BMW (51, gasspjäll)
 Andrea de Cesaris, Alfa Romeo (48, växellåda) 
 Elio de Angelis, Lotus-Renault (29, hantering)
 Roberto Guerrero, Theodore-Ford (27, växellåda) 
 Jean-Pierre Jarier, Ligier-Ford (26, kollision) 
 Bruno Giacomelli, Toleman-Hart (26, batteri)
 Mauro Baldi, Alfa Romeo (26, snurrade av) 
 Patrick Tambay, Ferrari (25, kollision) 
 Keke Rosberg, Williams-Ford (25, kollision)
 Eliseo Salazar, RAM-Ford (25, växellåda) 
 Derek Warwick, Toleman-Hart (11, snurrade av) 
 Manfred Winkelhock, ATS-BMW (3, snurrade av)

Förare som ej kvalificerade sig
 Corrado Fabi, Osella-Ford
 Piercarlo Ghinzani, Osella-Ford

Noteringar
 Patrick Tambays första pole position.

VM-ställning

1983 i USA
USA:s Grand Prix West
Hawaii (ö)

Hawaii (hawaiiska: Hawaiʻi, även kallad The Big Island) är den största av Hawaiiöarna och ligger i sydöstra änden av ögruppen. Den är även störst bland de åtta huvudöarna som utgör den amerikanska delstaten Hawaii. Den är också USA:s största ö.

I administrativt hänseende tillhör hela ön countyt Hawaii County. Den största staden på ön heter Hilo, och har ungefär 44 186 invånare.

Populära turistattraktioner på Hawaii är vulkanerna Mauna Kea, Mauna Loa och Kilauea samt lavaflöden från Puʻu ʻŌʻō.

Historia 
Kamehameha I som bodde på Hawaii hade år 1795 förenat alla Hawaiiöar under sitt styre. Han gav sitt rike namnet efter ön som han kom ifrån och därefter kallas ögruppen för Hawaii. Den brittiska upptäcktsresanden kapten James Cook dödades på Hawaii den 14 februari 1779. I dag finns det en obelisk på platsen.

Källor 

Hawaiis geografi
Hawaii County
Freak show

För musikalbumet av den australiska gruppen Silverchair, se Freak Show (Musikalbum). 

Begreppet Freak show kommer från engelskans freak vilket betyder udda person eller grotesk varelse. Det är en form av underhållning där människor och djur med olika lyten och missbildningar (exempelvis skäggiga damen, elefantmannen, mannen med gristrynet och så vidare) visas för publik mot betalning. Liknande tillställningar förekom ofta på marknadsplatser förr i tiden. Ibland drygades showen ut med så kallade geeks vilket var artister som utförde extremt motbjudande nummer, till exempel att äta krossat glas eller levande fisk. 

Genren skapades i USA av affärsmannen P.T. Barnum, som ordnade utvisningar på Barnum American Museum i New York, men även som pausunderhållning på opera och senare på så kallad side show i anslutning till Barnums cirkus. Sideshow är en unikt amerikansk företeelse.

I Sverige har udda personer främst visats upp i nöjesparker och på marknadsvarietéer. Det har även förekommit att föräldrar turnerat med sina annorlunda barn i privata hem, till exempel systrarna Eklund från Vimmerby vilka båda led av albinism. På nöjesfältet Gröna Lund i Stockholm ordnades freak show fram till 1970-talet.

Numera kallas ibland TV-program som handlar om, och visar upp, udda eller marginaliserade personer för freak shows.

Se även 
Freak
Varieté

Referenser 

Cirkus och varieté
Beauvais-Tillé flygplats

Beauvais-Tillé flygplats (franska: Aéroport de Beauvais-Tillé) även Paris-Beauvais Airport är en flygplats i Beauvais 75 kilometer norr om Paris. Den används främst av lågprisflyg som Ryanair och Wizzair.

Det går flygbuss från flygplatsen och till Paris. Det tar ca 70 minuter att ta sig från flygplatsen och till metrostation Porte Maillot i Paris med flygbussen. Från Porte Maillot kan man enkelt ta sig vidare med metron eller RER-tågen.

Externa länkar 
 Aéroport de Paris Beauvais Tillé

Flygplatser i Frankrike
The Tracey Ullman Show

The Tracey Ullman Show var ett humorprogram, ursprungligen visat i amerikansk tv 1987-1990. För regin svarade Ted Bessell och Art Wolff.

Serien bestod huvudsakligen spelfilmsinslag och varje avsnitt innehöll en blandning av löst sammanfogade sketcher.

Simpsons-kortfilmerna 

Idag torde serien dock mest vara ihågkommen för att den var det program i vilket den animerade familjen Simpson för första gången dök upp. Totalt producerades 48 episoder på vardera cirka en minut, med Homer, Marge, Bart, Lisa och Maggie Simpson.

I Simpsons-inslagen medverkade Castellaneta (Homer) och Kavner (Marge) tillsammans med Nancy Cartwright (Bart) och Yeardley Smith (Lisa), samma kvartett som fortfarande gör rösterna till Simpsons-familjen.

Medverkande 
 Tracey Ullman
 Sam McMurray
 Anna Levine
 Dan Castellaneta
 Julie Kavner

Externa länkar 
 

Amerikanska TV-program
TV-program i Fox Broadcasting Company
Algeriets herrlandslag i handboll

Algeriets handbollslandslag representerar Algeriet i handboll på herrsidan.

Algeriet deltog i sitt första VM 1974, och har sedan även spelat VM 1982, 1986, 1990, 1995, 1997, 1999, 2001, 2003, 2005, 2009, 2011, 2013, 2015, 2021 och 2023. Algeriets bästa VM-placeringen är en 13:de plats från VM 2001 i Frankrike.

Herrlandslag i handboll
Handboll
Handboll i Algeriet
Angolas herrlandslag i handboll

Angolas herrlandslag i handboll representerar Angola i handboll på herrsidan.

Spelare 
Målvakter:
Edson Faustino - Clube 1° de Agosto 
Geovany Muachissengue - Grupo Desp. Banca   
Manuel Gunza - Sporting Luanda 
Utespelare:
Francisco Marcal - Sporting Luanda   
Jose Teodoro - Clube 1° de Agosto  
Paulo Pereira - Clube 1° de Agosto 
Marcelino Nascimento - Clube 1° de Agosto  
Sergio Lopes - Juve Lis   
Manuel Dias - Juve Lis  
Belchior Kamuanga - Grupo Desp. Banca 
Jose Pereira - S.L. Benfica de Lisboa  
Pedro Neto - Grupo Desp. Banca  
Licinio Pascaol - Clube 1° de Agosto  
Antonio Filipovic - Grupo Desp. Banca 
Alfredo Gongo - Clube 1° de Agosto  
Jose Macureia - Clube 1° de Agosto

Externa länkar
 Angolas handbollsförbund

Herrlandslag i handboll
Handboll
Handboll i Angola
Egyptens herrlandslag i handboll

Egyptens herrlandslag i handboll representerar Egypten i handboll på herrsidan.

De skrev historia i OS 2020, då de blev det första afrikanska laget att spela semifinal i handbolls-OS.

African Nations Championship

1991 - Vinst
1992 - Vinst
1994 - 3
1996 - 3
1998 - 3
2000 - Vinst
2002 - 3
2004 - Vinst
2006 - 2
2008 - Vinst
2010 - 2
2012 - 3
2014 - 3
2016 - Vinst
2018 - 2
2020 - Vinst

Världsmästerskapen

1993 - 12
1995 - 6
1997 - 6
1999 - 7
2001 - 4
2003 - 5
2005 - 14
2007 - 17
2009 - 14
2011 - 14
2013 - 16
2015 - 14
2017 - 13
2019 - 8
2021 - 7
2023 - 7

Olympiska spel 

 1992 i Barcelona - 11
 1996 i Atlanta - 6
 2000 i Sydney - 7
 2004 i Aten - 12
 2008 i Peking - 10
 2016 i Rio de Janeiro - 9
 2020 i Tokyo - 4

Externa länkar
EHF hemsida

Herrlandslag i handboll
Handboll
Herrlandslaget
Alsterfors

Alsterfors är en ort vid Alsterån och ligger cirka 3 kilometer från Alstermo i Älghults socken i Uppvidinge kommun. 

I Alsterfors låg tidigare ett glasbruk, Alsterfors glasbruk, som lades ner på 1980-talet. 

I Alsterfors fanns också en mycket liten mack som omskrevs i kvällstidningarna som Sveriges minsta efter att Gulf sagt upp sina avtal med macken.

Idrott 
I Alsterfors fanns det tidigare ett fotbollslag (Alsterfors IF), som bildades 1944 men lades ner 1953. Alsterfors IF spelade sina hemmamatcher på Oxhagsvallen i Alsterfors. Numera är Oxhagsvallen igenväxt.

Källor

Noter

orter i Uppvidinge kommun
Bruksorter i Sverige
Ej längre existerande svenska glasbruk
Svenska järnbruk
Industriminnen i Småland
Tunisiens herrlandslag i handboll

Tunisiens handbollslandslag representerar Tunisien i handboll på herrsidan. Tunisien är Afrikas mest framgångsrika handbollslandslag på herrsidan. Laget har deltagit i VM 15 gånger.

Bästa placering i handbolls-VM 
 4:e plats på hemmaplan i VM 2005

Afrikanska mästerskapen 
 Vinnare (10) : 1974, 1976, 1979, 1994, 1998, 2002, 2006, 2010, 2012, 2018
 Tvåa (8) : 1985, 1992, 1996, 2004, 2008, 2014, 2016, 2020
 Trea (6) : 1981, 1983, 1987, 1989, 1991, 2000

 1974 -  Vinnare
 1976 -  Vinnare
 1979 -  Vinnare
 1981 -  3:a
 1983 -  3:a
 1985 -  3:a
 1987 -  3:a
 1989 -  3:a
 1991 -  3:a
 1992 -  2:a
 1994 -  Vinnare
 1996 -  2:a
 1998 -  Vinnare
 2000 -  3:a
 2002 -  Vinnare
 2004 -  2:a
 2006 -  Vinnare
 2008 -  2:a
 2010 -  Vinnare
 2012 -  Vinnare
 2014 -  2:a
 2016 -  2:a
 2018 -  Vinnare
 2020 -  2:a
 2022 - 4:a

Världsmästerskapen 

 1967 : 15:a
 1995 : 15:a
 1997 : 16:a
 1999 : 12:a
 2001 : 10:a
 2003 : 14:a
 2005 : 4:a
 2007 : 11:a
 2009 : 17:a
 2011 : 20:a
 2013 : 11:a
 2015 : 15:a
 2017 : 19:a
 2019 : 12:a
 2021 : 25:a
 2023 : 25:a

Spelare i urval 
 Wissem Hmam 
 Heykel Mgannem 
 Issam Tej

Referenser

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20110101022749/http://www.handballtunisie.net/#bottom

Herrlandslag i handboll
Handboll
Handboll i Tunisien
Paris-Orly flygplats

Paris-Orly flygplats ()  är en internationell flygplats i Orly, 14 kilometer söder om Paris i Frankrike. Den var Paris huvudflygplats innan den internationella flygplatsen Paris-Charles de Gaulle flygplats byggdes 1974. 

Flygplatsen har fyra terminaler fördelade på Terminal 1,2 (fd Orly Väst), Terminal 3 och Terminal 4 (fd Orly Syd). Från flygplatsen går Paris spårvägar linje 7 till metrostation Villejuif–Louis Aragon, där man kan åka mot centrala staden. Orlyval går till RER-linje B, och RER-tåget går sedan vidare mot centrala staden.

Statistik

Referenser

Externa länkar

Flygplatser i Frankrike
Flygplatser invigda 1932
Transport i Paris
Byggnader och anläggningar i Île-de-France
Val-de-Marne
Simpsons ledmotiv

Simpsons ledmotiv är signaturmelodin för den animerade TV-serien Simpsons, den spelas upp under öppningssekvensen och är komponerad av Danny Elfman under 1989, då skaparen Matt Groening bad honom att skapa signaturen. Det tog Danny Elfman två dagar att komponera den. Danny Elfman förändrade signaturen lite inför säsong två. Inför säsong tre inspelades en ny version av signaturen under ledning av Alf Clausen. Låten finns i flera olika längder, beroende på hur lång öppningssekvensen är. I ett fåtal avsnitt har signaturmelodin utgått helt. Signaturmelodin har även förekommit i andra produktioner utanför TV-serien. De flesta öppningssekvenser innehåller också ett saxofonsolo av Lisa Simpson som varierar för varje avsnitt.

Ursprungligen fanns det två versioner av avslutningsmelodin, en kortare och en längre och en ny version av den spelades in för tredje säsongen, men bara den korta versionen användes bara under en period i säsong fyra, och redigerades om inför säsong sex. I flera avsnitt har avslutningsmelodin under sluttexten ersatts med cover av andra musikband eller Alf Clausen och ibland ersatts med andra låtar eller dialoger av röstskådespelarna.

Flera avsnitt av Treehouse of Horror har inletts och avslutas med ett arrangemang av skräck. Coverversionen av Sonic Youth i avsnittet Homerpalooza, är enligt Matt Groening hans favorit, även Chris Turner skrev i hans bok Planet Simpson att den är hans favorit.

Under 2007 spelade Green Day in en coverversion av signaturen för The Simpsons: Filmen som även släpptes som singel. Låten medverkade däremot inte på soundtrackalbumet The Simpsons Movie: The Music. Coverversionen placerades på plats 106 Billboard Hot 100, plats 19 på UK Singles Chart, och plats 16 på UK Download Chart. I filmen ingår även en coverversion av Hans Zimmer som medföljer soundtrackalbumet The Simpsons Movie: The Music. I dokumentären 20th Anniversary Special framförs signaturen av Andrew Wk, Bellowhead, Adam Lintz, Michael Sherman, Jonathan Stein, Chicha Libre, People under the stairs, The Bill Murray experience, ZZ Top, O.A.R, The roots with Jimmy Fallon, Eric Fraser, Neel Murgai, Sameer Gupta och Flea. I avsnittet Father Knows Worst framförs låten i en filmsekvens under sluttexten där Canvas framför låten a cappella.

Utmärkelser
Signaturmelodin har vunnit National Music Award för "Favorite TV Theme" under 2002, samt BMI TV Music Award under 1996, 1998 och 2003. Under 1990, var signaturen även nominerad till Primetime Emmy Award för "Outstanding Achievement in Main Title Theme Music".

Utgåvor
Arton utgåvor av signaturmelodin har utgivits på fem cd-skivor.

Songs in the Key of Springfield (1997)

Go Simpsonic with The Simpsons (1999)

The Simpsons Movie: The Music (2007)

The Simpsons Movie Theme (2007)

The Simpsons: Testify (1997)

Varianter
Under sluttexten har andra arrangemang av ledmotivet förekommit i dessa avsnitt under säsong 1-10.

Källor

Simpsons musik
Signaturmelodier
Yokosuka

Yokosuka (japanska 横須賀市, Yokosuka-shi) är en japansk hamnstad och örlogsbas, och ligger strategiskt i den sydvästra delen av Tokyobukten.  Yokosuka ligger i Kanagawa prefektur, fick stadsrättigheter 15 februari 1907, och ingår i Tokyos storstadsområde.
Yokosuka har sedan 2001
status som kärnstad  enligt lagen om lokalt självstyre.

Redan före andra världskriget var Yokosuka en av den kejserliga japanska flottans huvudbaser. Efter den japanska kapitulationen 1945 kom Yokosuka att bli en viktig bas för den amerikanska stillahavsflottan och United States Fleet Activities Yokosuka är idag USA:s största och viktigaste örlogsbas utanför moderlandet. Den militära och civila personalen kan uppgå till drygt 20 000 man.

Galleri

Referenser

 
WP:Projekt Japan
Orter i Kanagawa prefektur
Frankrikes Grand Prix 1983

Frankrikes Grand Prix 1983 var det tredje av 15 lopp ingående i formel 1-VM 1983.

Resultat 
 Alain Prost, Renault, 9 poäng
 Nelson Piquet, Brabham-BMW, 6 
 Eddie Cheever, Renault, 4 
 Patrick Tambay, Ferrari, 3 
 Keke Rosberg, Williams-Ford, 2 
 Jacques Laffite, Williams-Ford, 1 
 René Arnoux, Ferrari
 Michele Alboreto, Tyrrell-Ford
 Jean-Pierre Jarier, Ligier-Ford
 Marc Surer, Arrows-Ford
 Johnny Cecotto, Theodore-Ford
 Andrea de Cesaris, Alfa Romeo
 Bruno Giacomelli, Toleman-Hart (varv 49, växellåda)

Förare som bröt loppet 
 Raul Boesel, Ligier-Ford (varv 47, motor) 
 Corrado Fabi, Osella-Ford (36, motor) 
 Manfred Winkelhock, ATS-BMW (36, turbo) 
 Niki Lauda, McLaren-Ford (29, hjullager)
 Mauro Baldi, Alfa Romeo (28, snurrade av)
 Chico Serra, Arrows-Ford (26, växellåda)
 Roberto Guerrero, Theodore-Ford (23, motor) 
 Danny Sullivan, Tyrrell-Ford (21, koppling)
 Elio de Angelis, Lotus-Renault (20, elsystem)
 Riccardo Patrese, Brabham-BMW (19, vattenläcka)
 Derek Warwick, Toleman-Hart (14, motor) 
 Nigel Mansell, Lotus-Ford (6, kroppsligt)
 John Watson, McLaren-Ford (3, motor)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Eliseo Salazar, RAM-Ford
 Piercarlo Ghinzani, Osella-Ford
 Jean-Louis Schlesser, RAM-Ford

Noteringar
 Jean-Louis Schlesser gjorde F1-debut.

VM-ställning

Källor 

1983 i Frankrike
Frankrikes Grand Prix