kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eksjöhovgård

Eksjöhovgård (även Ekesjö eller Eksjö hovgård) är en slottsruin som ligger på en liten ö i Eksjöhovgårdssjön i före detta Vallsjö socken, strax utanför Sävsjö på vägen mot Vetlanda. Ruinen utgör motiv för Sävsjö kommuns vapen trots att Sävsjö är en sentida järnvägsknutpunkt och att Eksjöhovgård möjligen anspelar på medeltidsstaden Eksjö som ligger några mil norrut.

Första referensen till Ekesjö är från 1287. Som hovgård omtalas Ekesjö först under slutet av 1600-talet, men det är möjligt att gården haft den statusen längre tillbaka i tiden. Under 1300-talet omtalas Ekesjö som tingsplats i Västra härad. Sven Sture bytte till sig Ekesjö 1420 och bosatte sig här, det var troligen han som lät uppföra den första borgen på ön i Eksjöhovgårdssjön. I det äldsta stenhuset från början av 1500-talet ingår delar av ett försvarstorn från den tiden. Efter Sven Sture ärvde gården av Bo Stensson (Natt och Dag), Nils Bosson (Sture), Svante Nilsson (Sture), Sten Sture den yngre och Svante Sture den yngre. Inga av dessa tycks dock ha varit bosatta här.

Enligt traditionen skulle Sten Sture den yngre använt byggnaden som jaktslott. Omkring 1630 ärvde fältmarskalken Carl Mauritz Lewenhaupt godset och på 1650-talet lät han uppföra det stenhus som idag utgör slottsruinen. Byggnationen hann inte färdigställas före Lewenhaupts död 1666 och arvingarna hade inte råd att slutföra den. På 1730-talet, då med greve Magnus Julius De la Gardie som slottsherre, revs den övre våningen och ingången flyttades. Senare ägare hamnade på ekonomiskt obestånd och 1812 såldes slottets koppartak varefter byggnaden snabbt förföll. Ruinen har sedermera säkrats mot ytterligare förfall.

År 2014 firade man i Sävsjö kommun 350-årsjubileum för byggnadens uppförande i sten.

Källor 

, Riksantikvarieämbetet.
Jönköpings länsstyrelses webbplats

Externa länkar

 Eksjö Hofgård i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Ekesjö Hofgård i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 

Borg- och slottsruiner i Småland
Herrgårdar i Småland
Byggnader och anläggningar i Sävsjö kommun
Byggnader avbildade i Suecian
Stramalj

Stramalj är ett genombrutet tyg som används till bottenväv för en del broderier. För broderier ges tyget dessutom en appretur, det vill säga en behandling som gör tyget styvt. 

Stramalj är egentligen namnet på en hel grupp med vävar som alla bildar hål i väven till exempel aidaväv (tyg att brodera på). Myggtjäll anses också ingå i denna gruppen.

Vävtekniken för stramalj utgår från tuskaftens grunder, liksom både myggtjäll, droppdräll och språngdräll, vilka alla resulterar i en väv med glesare partier (genombruten), där glesheten varierar med vilken kvalitet man vill åstadkomma. 

Stramaljen kännetecknas av att flotteringar förekommer samtidigt i varp- och inslagsled.

Berlinerbroderiet som uppkom i början på 1800-talet var stramaljtyger med broderimönster påritat.

Broderi
Vävsätt
Ray Bourque

Raymond Jean "Ray" Bourque, född 28 december 1960 i Montréal, Québec, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare på backpositionen.

Han har två söner, Chris och Ryan, som också spelar ishockey och där Chris spelar i Washington Capitals och Ryan spelar i New York Rangers.

Karriär
Bourque valdes av Boston Bruins som åttonde spelare totalt i första rundan i 1979 års NHL-draft. Han började spela i NHL redan samma säsong och vann Calder Memorial Trophy, som ligans bästa nykomling. Under de 20 år han tillbringade i Boston kom han att ses som en av världens bästa backar.

Bourque har gjort 1579 poäng under sin karriär vilket är NHL-rekord för backar. Han har även vid fem tillfällen tilldelats James Norris Memorial Trophy som ligans bäste back, samt spelat i NHL:s All Star-match 19 gånger.

1998 samlade tidningen The Hockey News ihop en kommitté av 50 hockeyexperter bestående av före detta NHL-spelare, journalister, TV-bolag, tränare och styrelsemedlemmar för att göra en lista över de 100 bästa spelarna i NHL:s historia. Experterna röstade fram Bourque till NHL-historiens näst bästa back efter barndomsidolen Bobby Orr, på fjortonde plats totalt.

Säsongen 1999–00 blev han bortbytt till Colorado Avalanche för att få en chans att vinna Stanley Cup, vilket han lyckades med, och lade sedan skridskorna på hyllan.

Statistik

Klubbkarriär

Troféer och priser
Stanley Cup – 2001
Calder Memorial Trophy – 1980
James Norris Memorial Trophy – 1987, 1988, 1990, 1991 och 1994
King Clancy Memorial Trophy – 1992

Referenser

Noter

Externa länkar
Raymond Bourque Hockey-Reference.com
Ray Bourque nhl.com
Raymond Bourque hhof.com

Födda 1960
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Boston Bruins
Spelare i Colorado Avalanche
Spelare i Draveurs de Trois-Rivières
Spelare i Éperviers de Sorel
Spelare i Éperviers de Verdun
Män
Levande personer
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Idrottare från Montréal
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare som har gjort minst 1000 assists i National Hockey League
Spelare som har gjort minst 1000 poäng i National Hockey League
Stanley Cup-mästare 2001
Vinnare av Calder Memorial Trophy
Vinnare av King Clancy Memorial Trophy
Vinnare av Lester Patrick Trophy
Lagkaptener i Boston Bruins
Spelare valda i NHL Entry Draft 1979
Spelare valda av Boston Bruins i NHL Entry Draft
Stefan Printz-Påhlson

Stefan Peter Printz-Påhlson, född 13 maj 1950 i Malmö, är redaktör på Egmont Creative i Köpenhamn och bosatt i Limhamn.

Han är känd som skapare av Prinsessan Umpa ("Princess Oona" på engelska), som han hittade på tillsammans med sin hustru Unn Printz-Påhlson. Serien handlar om en fruktansvärt stark flicka från stenåldern som kommer till Ankeborg, och om hennes öden och äventyr där.

De första historierna om Prinsessan Umpa tecknades av chilenaren Victor Arriagada Rios, mera känd under artistnamnet Vicar. Senare har andra Disneytecknare som Wanda Gattino och Paco Rodrigues också gett sig i kast med den urstarka grottflickan, och det har nu producerats ett 20-tal historier om henne.

Stefan Printz-Påhlson skapade också rymdvarelsen Tachyon Svisch ("Tachy") på 1990-talet. Tachys främsta mål är att bli erkänd som universums största skurk genom att stjäla universums största förmögenhet, nämligen den som Joakim von Anka förvarar i sitt stora pengavalv.

Tillsammans med Egmontredaktören Lars Bergström skapade Stefan Printz-Påhlson också en serie album, Kalle Anka och Tidsmaskinen, i vilka Kalle Anka och Knatte, Fnatte och Tjatte åker runt i tid och rum i en tidsmaskin som Oppfinnar-Jocke konstruerat. Dessa serier tecknades av Vicar, italienaren Marco Rota samt spanjoren Tino Santanach Hernandez.

2005 skrev Unn och Stefan Printz-Påhlson historien "Stenåldersjubileet", som handlar om hur Prinsessan Umpa återvänder till stenåldern för första gången. Den publicerades i Skandinavien och Tyskland, i samband med Umpas 10-årsjubileum.

Referenser

Disneytecknare och -författare
Svenska serieskapare
Män
Födda 1950
Levande personer
Ögonrörelser

Ögats rörelser vid exempelvis textläsning, notläsning och betraktande av bilder är noggrant studerade; exempelvis gjordes under 1970-talet en stor mängd undersökningar inom tyst läsning av vanlig text. Forskningsfältet hör till perceptionspsykologin och kognitionsforskningen, och en av de vanligaste experimentmetoderna består i att filma ögonen på en försöksperson med en infraröd kamera och på så sätt få fram data som uppger exakt var personen riktar blicken.

Generellt sett består ögonrörelserna av en rad fixeringar, där ögat hålls stilla och visuell information inhämtas, samt förflyttningar mellan fixeringarna, sackader, där blickpunkten flyttas och ingen information tas upp. Den enda möjlighet man har att flytta blicken kontinuerligt över blickfältet är att följa ett föremål som rör sig över detsamma, följerörelser. En tredje typ benämns mikrorörelser. Ögat är programmerat att skanna av omgivningen med ständiga snabba ögonrörelser, upp till 60 blickförflyttningar per sekund hos människan. Ännu snabbare förflyttningar förekommer inom djurvärlden. Förloppet registreras med hjälp av höghastighetskamera.

Se även
 Blickfält
 Synfält
 Binokulär syn

Fysiologi
The Secret of Monkey Island

The Secret of Monkey Island är ett peka-och-klicka-äventyr av Lucasfilm Games från 1990. Spelet är den första delen i en serie kallad Monkey Island.

Handling 
Handlingen kretsar kring den unge Guybrush Threepwood, en yngling vars enda mål i livet är att bli pirat. Inte olikt upplägget i en typisk bildningsroman är Guybrush nyanländ till Mêlée Island när spelet börjar och vet lika lite om spelets geografi, persongalleri och kutymer som spelaren gör. Av tre lokala pirater får han snart reda på att varje aspirerande pirat måste genomgå tre stycken prov. Inte långt senare introduceras öns guvernör Elaine Marley och även den fruktade spökpiraten LeChuck.

Versioner 
Amiga: 32 färger, wav-musik.
Atari ST: 16 färger, midimusik.
Macintosh 256 färger, wav-musik och samma gränssnitt som i Monkey Island 2
PC:
CGA-version med 4 färger, PC-speaker-musik.
EGA-version med 16 färger, midimusik.
VGA-version på diskett med 256 färger, midimusik.
VGA-version på cd-rom med 256 färger och samma gränssnitt som i Monkey Island 2. Musiken spelades in i förväg på en synth.
Mega-CD: 32 färger, samma gränssnitt som i Monkey Island 2 och samma musik som i cd-rom-versionen till PC.

Special Edition 
The Secret of Monkey Island: Special Edition, är en remake av The Secret of Monkey Island för PC, Xbox Live Arcade, Ipod Touch och Iphone, utvecklad av LucasArts och släpptes den 15 juli 2009. Remaken tillkännagavs under den första dagen av Electronic Entertainment Expo 2009 tillsammans med det episodiska spelet Tales of Monkey Island.

Specialutgåvan innehåller ny karaktärsdesign och handmålade miljöer i stil med originalet, och kan köras i upplösningen 1080i. Övrigt innehåll är förbättrad och nyinspelad musik, samt att skådespelarna från The Curse of Monkey Island, med Dominic Armato som Guybrush, lånar ut sina röster till spelet genom att läsa de tidigare olästa originalreplikerna.

Skaparna har även lagt till en närbild av Spiffy, hunden från Scumm Bar, som klipptes bort från originalversionen på grund av brist på utrymme, trots att han fanns med på baksidan av fodralet.

Gränssnittet har rationaliserats, vilket gömmer replikrutan och inventariet som tidigare tog upp större delen av den nedre halvan av skärmen. Dessa, inkluderat den nio-alternativa replikrutan från den förbättrade versionen av spelet, kan tas fram som en meny, medan replikerna även kan tas fram genom att gå igenom förprogrammerade kommandon. Ett annat nytt tillägg är det tre-nivå baserade tipssystemet, som (vid från den tredje nivån) via en ljusgul pil visar spelaren vart man ska gå.

Det finns en möjlighet att, när som helst under spelandet, hoppa mellan den nya uppdaterade versionen och den gamla originalversionen.

Referenser 

Datorspel 1990
Peka-och-klicka-äventyrsspel
Amigaspel
Atari ST-spel
FM Towns-spel
MS-DOS-spel
Macintosh-spel
Mega CD-spel
Playstation 3-spel
Playstation Network-spel
Xbox 360-spel
Xbox 360 Live Arcade-spel
Windows-spel
IOS-spel
Sjöröveri i datorspel
Monkey Island
Jordglob

En jordglob är en klotformad karta över jorden, vanligtvis försedd med en träfot och en meridian av metall.

Den vanligaste typen är mellan 20 och 40 cm i diameter och avsedd att placeras på ett bord. Även större modeller förekommer och placeras då vanligtvis på golvet. Många jordglober är belysta från insidan. Större jordglober går ofta att öppna och använda som förvaringsplats. En vanlig tillämpning är att använda jordgloben som barskåp. Det finns även ett flertal s.k. virtuella jordglober, jordglober i form av datorprogram, som till exempel Google Earth, NASA World Wind eller Bing Maps.

Historik 
Den äldsta kända bevarade jordgloben tillverkades 1492 av Martin Behaim, navigatör och geograf vid Portugals hov. Amerika finns inte med, eftersom Christofer Columbus återvände därifrån först i mars 1493.

Dock hade geografen Strabon i Antikens Grekland skrivit i sitt uppslagsverk Geographica hur Jorden bör avbildas "som en glob likt Krates", grekiske filosofen Krates från Mallos som levde under 100-talet före Kristus. Under 1200-talet beskrev matematikern Giovanni Campano hur man tillverkar glober.

Bildgalleri

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Google Earth
  skapat av Sjöhistoriska museet

Kartografi
Sfärer
Nonfigurativt måleri

Nonfigurativt måleri, abstrakt konst där inga gestalter eller igenkännbara motiv framträder. Det är en omtvistad fråga, ifall geometriska figurer (trianglar, cirklar) är figurativa: termen syftar vanligtvis på målningar där inte ens sådana finns med.

För begreppsförvirringen kring abstrakt, konkret och nonfigurativ konst, se konkret konst.

Se även 
 Figurativ konst

Motiv i konsten
Lalibela

Lalibela är en ort i regionen Amhara i norra Etiopien, på 2 360 meter över havet, omkring 645 kilometer norr om Addis Abeba. Den hade 8 484 invånare vid folkräkningen 1994.

Platsen hette ursprungligen Roha, men bär nu namn efter 1200-talskungen Lalibela. Här finns elva klippkyrkor från 1000- till 1200-talen med betydande ornamentala och figurativa vägg- och takmålningar och reliefer. Kyrkorna höggs ur berget till fristående byggnader. Den största är mer än 30 meter lång, 25 meter bred och 10 meter hög. Platsen är en välkänd vallfartsort för etiopiska kristna, och kyrkorna räknas i dag till Unescos världsarv. Strax utanför staden ligger Lalibela Airport.

Källor

Externa länkar 

Orter i Amhara (region)
Antropocentrism

Antropocentrism avser förhållningssätt där människan sätts i alltings centrum.

Utifrån detta förhållningssätt vill man påvisa att naturlagarna och naturkonstanterna är precis sådana att livet på jorden och människans tillblivelse inte skulle ha kunnat bli av om de varit en hårsmån annorlunda. Det betyder enligt vissa anhängare att världens skapare måste ha utformat naturlagarna exakt så som de är just för att människan ska bli till.

Antropocentrism uttrycker att naturen står i människans tjänst. Människan står högre än naturen och har därmed rätten att nyttja naturen. Människan är det enda som har ett egenvärde, allt annat har ett instrumentellt värde för att främja människan. Detta till skillnad från ekocentrism där naturens samspel står i centrum, människan utgör en del av detta samspel och måste bete sig på naturens villkor.

En motsats till antropocentrism är biocentrism där förhållningssättet är att allt levande sätts i centrum. Alla levande individer har ett inneboende värde, även kallat egenvärde. Hela ekosystem har dock ett instrumentellt värde för att främja individerna i systemet.

Se även
 Antropiska principen
 Antropocen
 Giovanni Pico della Mirandola
 Posthumanism
 Speciesism

Metafysiska teorier
Antropologi
Chauvinism
309

309 (CCCIX) var ett normalår som började en lördag i den julianska kalendern.

Händelser

April 
 18 april – Sedan Marcellus I har avlidit väljs Eusebius till påve (detta eller nästa år).

Augusti 
 17 augusti – Eusebius blir avsatt som påve och skickas i exil till Sicilien (detta eller nästa år).

Okänt datum 
 Påven Marcellus I förvisas från Rom, liksom hans efterträdare Eusebius senare samma år.
 De spanska provinserna gör uppror mot Maxentius styre och erkänner Konstantin som sin kejsare.
 Byggandet av en stenbro över floden Rhen nära nuvarande Köln blir färdigt.
 Shahpour II blir shah av Persien.

Födda

Avlidna 
 Marcellus I, påve sedan 308
 Alban, helgon, Englands förste martyr (möjligen detta år eller 304)
 Hormazd II, shah av Persien
 Valerius Romulus, son till kejsar Maxentius

Externa länkar
767

767 (DCCLXVII) var ett vanligt år som började en torsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Juli 
 5 juli – Konstantin II väljs till motpåve.

Födda 
Muhammed 'Idris ash-Shafi'i, sharias fader.

Avlidna 
 28 juni – Paulus I, påve sedan 757.

Externa länkar
757

757 (DCCLVII) var ett vanligt år som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Maj
29 maj – Sedan Stefan II har avlidit den 26 april väljs Paulus I till påve.

Okänt datum
När Æthelbald dör efterträds han som kung av Mercia av Beornred. Denne dör dock redan samma år och efterträds i sin tur av Offa, som inleder förbindelser med kejsar Karl den store och påven.

Födda 
Hisham I, emir av Córdoba.

Avlidna 
26 april – Stefan II, påve sedan 752.
Æthelbald, kung av Mercia sedan 716.
Beornred, kung av Mercia sedan Æthelbalds död.
401



Händelser

December 
 22 december – Sedan Anastasius I har avlidit tre dagar tidigare väljs Innocentius I till påve.

Okänt datum 
 Innocentius kungör sin universella makt över hela kristenheten.
 Arcadius skickar många gåvor till hunnerhövdingen Uldin som tack för att han har besegrat goterna under Gainas. Arcadius allierar sig sedan med hunnerna.
 Visigoterna börjar anfalla nordligaste delen av Italien och ställer till med förstörelse på landsbygden.
 Den romerske generalen Stilicho inleder ett omfattande fälttåg mot vandalerna i Rhaetia.
 Mahabharata slutförs.
 Kumarajiva anländer till Chang’an.

Födda 
 Theodosius II, östromersk kejsare.
 Aelia Eudocia, kejsarinna, gift med Theodosius II.
 Leo I, östromersk kejsare.

Avlidna 

 19 december – Anastasius I, påve sedan 399.

Externa länkar
Selous viltreservat

Selous viltreservat ligger i sydöstra Tanzania och har en yta på 50 787 km² vilket gör Selous till det näst största skyddade området i Afrika som dessutom är relativt opåverkat av människan. Reservatet upptogs 1982 på Unescos världsarvslista.

Ett mycket stort antal elefanter, svarta noshörningar, geparder, giraffer, flodhästar och krokodiler lever i detta enorma ekosystem som tillsammans med Mikumi nationalpark, Udzungwabergens nationalpark och Kilombero viltkontrollområde bildar tillsammans med buffertområden ett ekosystem som omfattar mer än 90 000 km Rufijifloden och Stieglerdalen (en 100 meterdjup och 100 meter bred kanyon) finns i reservatet. De flesta turistanläggningarna finns längst floddalen.

I Selous är safari till fots tillåtet, vilket inte är så vanligt. Större delen av reservatet besöks knappt av människor på grund av den stora förekomsten av tsetseflugor.

Historia

Delar av det nuvarande området blev jaktreservat 1905  under det dåvarande protektoratet Tyska Östafrika och vid 1912 fanns fyra reservat i området men en sammanlagd yta på 2 500 km².  1922 kungjordes området som Selous viltreservat av britterna då de fått Tanganyika som mandatområde av Nationernas Förbund. Mellan 1936 och 1947 vidgades reservatet gränser ett flertal gånger för att inkludera elefantens vandringar och för att flytta på lokalinvånare. 1964 tillkommer de närliggande Mikumi nationalpark och Kilombero viltkontrollområde.
1980 blir Selous viltreservat ett nationellt projekt som särskilt skyddat områden och eservatet upptogs som världsarv 9 december 1982. 1994 blir etableras det närliggande Udzungwabergens nationalpark.

Selous är uppkallat efter den brittiske officeren, jägaren och upptäcktsresanden Frederick Selous som sköts i reservatet vid Rufijifloden 1917 av tyskarna.

Djurliv
Selous härbergerar flera olika habitattyper, men miomboskogen dominerar. Här är både arttätheten och artdiversiteten högre än i något annan miomboskogsområde. Cirka 400 djurarter har identifierats. Förutom tidigare nämnda arter finns stora mängder av afrikansk buffel, gnu, impala, burchells zebra, lichtensteins hartebeest, koantilop och ellipsvattenbock. Dessutom finns arter som giraff, eland, vårtsvin, lejon, gepard och leopard.
I Selous finns den största populationen av den hotade arten afrikansk vildhund. Svart noshörning finns i reservatet, men antalet har minskat från 3000 1981 till 100-400 2012.

Selous har ett rikt fågelliv med minst 350 arter, exempelvis knöland, sydlig markhornkorp, gycklarörn, malawispett, vitkronad vipa och udzungwahöna.

Säsong
Den bästa tiden för att se viltet är torrperioden från juni till november. Mellan december och februari är fortfarande förutsättningarna att se viltet goda, men det kan vara ganska varmt och fuktigt. Regnperioden från januari till april är bästa tiden för fågelskådning. Under regnperioden blir många vägar svårfarbara.

Kommunikationer
Bilvägen in i Selous fungerar bara under torrperioden. De flesta flyger in från Dar es Salaam.

Referenser 

Världsarv i Tanzania
Världsarv inskrivna 1982
Erik Palmskiöld

Erik Larsson Runell, sent i livet (1681) adlad med namnet Palmskiöld, född 7 oktober 1608 på Runsö, Överselö socken, Södermanland, död 4 juni 1686 i Stockholm, "archivarius" (arkivsekreterare) i Riksarkivet.

Biografi
Erik Larsson, som tog sitt namn Runell efter födelseorten, var son till häradsskrivaren Lars Eriksson som en tid varit betjänt hos änkedrottning Kristina. Modern Elin Eriksdotter kom från Runseby. Sonen Erik Larsson blev student i Uppsala 1625, kanslist i Riksarkivet 1631, aktuarie 1641 och fick slutligen 1651 den tjänst som sekreterare (eller "archivarius"), det vill säga arkivets föreståndare, som är föregångare till dagens riksarkivarietjänst.

Under hans tid blev Riksarkivet för första gången systematiskt ordnat och förtecknat, sedan det på 1640-talet erhållit en ny rymlig lokal i östra delen av slottet Tre Kronor. Själv uppgjorde han med egen hand en mängd arkivförteckningar, däribland översiktsförteckningar med angivande av handlingarnas plats i arkivet samt digra register över s.k. "förnämliga handlingar"  (riksdagsbeslut, fredsfördrag, stadgar och förordningar m.m.) från slutet af 1100-talet till 1685, dels i kronologisk ordning,  dels alfabetiskt efter vissa titlar. 

Palmskiöld har för sin långa, förtjänstfulla verksamhet i Riksarkivet kallats restaurator archivi. Han var även under åtskilliga riksdagar och möten (1647-1660) förordnad att ta emot och skriftligen uppsätta allmogens besvär och dess svar på de kungliga propositionerna. 1654-1666 förvaltade han kassan i Kungl. Maj:ts kansli.

Palmskiöld var först gift med Elisabeth Ernest, dotter till en bergsöverste och befallningsman i Järnbergslagen. Hans andra hustru var Magdalena Gavelia, dotter till Elias Pedersson av släkten Gavelius, och via sin mor härstammande från Bureätten. I andra äktenskapet föddes Elias Palmskiöld.

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor 

Svenska riksarkivarier
Personer från Överselö socken
Födda 1608
Avlidna 1686
Män
Personer under stormaktstiden