kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aniarapriset

Aniarapriset är ett pris som instiftades 1974 av Svensk Biblioteksförening på förslag av Bengt Holmström. Det utdelas årligen till en svenskspråkig författare av skönlitteratur för vuxna och utses av en nämnd som är vald för två kalenderår. Prissumman är på 50 000 kronor samt en skulptur av Linnéa Jörpeland.

Pristagare

1974 – P C Jersild
1975 – Göran Sonnevi
1976 – P.O. Enquist
1977 – Göran Palm
1978 – Tora Dahl
1979 – Lars Ardelius
1980 – Erik Beckman
1981 – Birgitta Trotzig
1982 – Lars Norén
1983 – Gunnel Ahlin och Lars Ahlin
1984 – Torgny Lindgren
1985 – Tomas Tranströmer
1986 – Olof Lagercrantz
1987 – Göran Tunström
1988 – Karl Vennberg
1989 – Kerstin Ekman
1990 – Niklas Rådström
1991 – Sara Lidman
1992 – Werner Aspenström
1993 – Sven Lindqvist
1994 – Eva Ström
1995 – Bo Carpelan
1996 – Bodil Malmsten
1997 – Willy Kyrklund
1998 – Lennart Sjögren
1999 – Birgitta Stenberg
2000 – Jesper Svenbro
2001 – Agneta Pleijel
2002 – Elsie Johansson
2003 – Lars Gustafsson
2004 – Elisabeth Rynell
2005 – Monika Fagerholm
2006 – Magnus Florin
2007 – Tua Forsström
2008 – Anne-Marie Berglund
2009 – Erik Eriksson
2010 – Ann Jäderlund
2011 – Kristian Lundberg
2012 – Bruno K. Öijer
2013 – Jonas Hassen Khemiri
2014 – Kjell Westö
2015 – Sara Stridsberg
2016 – Claes Andersson
2017 – Johannes Anyuru
2018 – Eva-Stina Byggmästar
2019 – Mirja Unge
2020 – Lina Wolff
2021 – Thomas Tidholm 
2022 – Hans Gunnarsson

Referenser

Externa länkar
Svensk Biblioteksförening
Aniarapriset 2020 går till Lina Wolff

Svenska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1974
Harry Martinson
Statsvetenskaplig Tidskrift

Statsvetenskaplig Tidskrift är en svensk fackvetenskaplig tidskrift, grundad 1897 och sedan 1919 utgiven av Fahlbeckska stiftelsen vid Statsvetenskapliga institutionen, Lund. Statsvetenskaplig Tidskrift är organ för Statsvetenskapliga förbundet. Tidskriften publicerar referee-granskade vetenskapliga arbeten och översikter om politik i bred bemärkelse, och utkommer med fyra nummer per år.

Fahlbeckska stiftelsen 
Fahlbeckska stiftelsen grundades 1918 i Lund och utger Statsvetenskaplig Tidskrift samt utdelar Fahlbeckska priset till bästa doktorsavhandlingen inom det statsvetenskapliga ämnesområdet vid Lunds universitet och till bästa proseminariumuppsats i statsvetenskap i Lund.

Källor

Externa länkar 
 Statsvetenskaplig tidskrift
 Äldre årgångar digitaliserade av Lunds universitetsbibliotek

Svenska tidskrifter
Anders Wingård

Anders Wingård är en svensk glaskonstnär född 1946. Wingård driver sedan 1986 egen glashytta och butik i Baskemölla.

Utbildning
 sociologi vid Stockholms universitet 1964-1965
 Konstfack i Stockholm 1966-1967
 Glasskolan i Orrefors 1970-1971

Stipendier
 Sveriges Bildkonstnärsfond 1986, 1988, 1991 och 1996
 Sven Palmqvists Minnesstipendium 1991
 Kristianstads Läns Landstings Kulturstipendium 1994
 Simrishamns kommuns kulturpris 1998

Offentliga utsmyckningar
 Östfoldhallen Fredrikstad, Norge
 KF, Vällingby Centrum, Stockholm.

Representerad på
 Nationalmuseum i Stockholm

 Östergötlands museum, Linköping 
 Gävleborgs länsmuseum, Gävle
 Helsingborgs museum
 Smålands museum, Växjö
 Statens konstråd, Stockholm

Noter

Externa länkar
 www.baske.se - Anders Wingårds webbplats

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska glaskonstnärer
Födda 1946
Svenska formgivare
Män
Levande personer
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 2000-talet
Meissnereffekten

Meissnereffekten uppkallad efter Walther Meißner, är benämningen på det fenomen som uppstår hos supraledare när materialet når en temperatur under den kritiska och det omgivande magnetfältet är under det kritiska. I detta tillstånd trängs alla magnetiska fält ut ur supraledaren. I en perfekt ledare som inte är supraledande kan heller inte magnetfält tränga in eftersom de strömmar som induceras i ledaren genererar ett magnetfält som precis motverkar det pålagda magnetfältet. Till skillnad från en vanlig perfekt ledare trängs hela fältet ut ur supraledare, och inte endast sådana som läggs på efter att detta tillstånd uppnåtts.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Supraledning
Beatrice Cenci

Beatrice Cenci, född 6 februari 1577 i Rom, död 11 september 1599 i Rom, var en italiensk patricierdam.

Biografi
Beatrice Cenci föddes i Rom som det sjätte av sju barn till Francesco Cenci (1548–1598) och hans första hustru Ersilia Santacroce. Fadern, som föddes utomäktenskapligt och inte legitimerades såsom son förrän 1555, gifte om sig med Lucrezia Petroni 1593; modern hade dött redan 1584. Beatrice och hennes styvmor Lucrezia inspärrades i ett öde palats av fadern Francesco. Han våldförde sig även på dem. Beatrice och Lucrezia samt Beatrices äldste bror Giacomo lejde 1598 en av faderns egna män för att döda denne och slippa hans terror. Mordet var synnerligen brutalt och verkställdes genom en spik i ögat och en i strupen.

Sammansvärjningen avslöjades och de inblandade, utom den yngste brodern Bernardo, dömdes till döden. Han sändes till fängelse efter att varit tvungen att bevittna avrättningarna. De försvarades av den tidens kändaste advokat, Prospero Farinacci. Folket i Rom vädjade till myndigheterna att skona den unga vackra Beatrices liv. Clemens VIII nekade benådning och den 11 september 1599 avrättades hon genom halshuggning vid Ponte Sant'Angelo vid Castel Sant'Angelo. Clemens VIII:s familj konfiskerade sedan deras egendomar.

Beatrice Cenci vilar i kyrkan San Pietro in Montorio på Janiculum i Rom. I den lilla familjekyrkan San Tommaso dei Cenci firas varje år den 11 september en mässa för Beatrice Cencis själ.

Beatrice Cenci i litteratur och konst 
Beatrice Cencis liv har inspirerat till flera verk inom litteratur, konst och musik.
 Beatrice Cenci, en roman av Francesco Domenico Guerrazzi
 Les Cenci (svenska Familjen Cenci), en novella av Stendhal (ingår i Italienska berättelser)
 Percy Bysshe Shelleys versdrama The Cenci: A Tragedy in Five Acts, skriven i Rom och vid Villa Valsovano nära Livorno, maj–5 augusti 1819, publicerad våren 1820 av C. & J. Ollier, London, 1819)
 Beatrix Cenci, en versdrama av Juliusz Słowacki, 1839
 Nemesis, tragedi av Alfred Nobel
 Beatrice Cenci, drama av Alberto Moravia
 Beatrix Cenci, opera av Alberto Ginastera 
 Beatrice Cenci, opera av Berthold Goldschmidt 
 Les Cenci (1935), drama av Antonin Artaud 
 The Cenci, essä av Alexandre Dumas den äldre i Volume 1 av Celebrated Crimes 

Porträttet av Beatrice Cenci av Guido Reni och legenden som kringgärdar henne har en framträdande roll i Nathaniel Hawthornes Marble Faun (1860). Porträttet och Nobels tragedi spelar även en biroll i Liza Marklunds deckare Nobels testamente (2006).
 
En italiensk film om hennes liv, regisserad av Lucio Fulci, spelades in 1969. 

Den kanadensiska operan Beatrice Chancy, skriven av George Elliott Clarke och James Rolfe (och inspirerad av Shelleys epos), förlade handlingen till 1800-talet i Nova Scotia.

Se även
Fadermord

Källor

Noter

Tryckta källor

Personer från Rom
Födda 1577
Avlidna 1599
Italienska brottslingar
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Kvinnor
Ackis

Ackis eller Akkis kan syfta på

Ackis/Akkis – ett universitetssjukhus i Uppsala, se Akademiska sjukhuset
Ackis – en svensk statlig högskola, se Kungliga Musikhögskolan i Stockholm
Gamla Ackis – en konsertlokal på Nybrokajen i Stockholm
Ackis – se Balettakademien i Stockholm
Singoalla

Singoalla kan syfta på:

Singoalla (roman) – en roman av Viktor Rydberg
Singoallablus –  ett damplagg i folklore-stil
Singoalla (opera) – en svensk opera i fyra akter
Singoalla (pjäs) –
Singoalla (musikalbum) – ett album av Joakim Thåström och Hell
Singoalla (film) – en svensk-fransk dramafilm från 1949 baserad på en roman av Viktor Rydberg
Singoalla (balett) – en balett av Jan Carlstedt
Singoalla (kex) –  ett mördegskex från Göteborgs Kex
 Singoalla (segelbåt) – en tidigare svensk bermudariggad skärgårdskryssare
Singoalla (kex)

Singoalla (Ballerina Hallon m.fl. i Finland) är en kaka, ursprungligen från Göteborgs Kex men som även tillverkas av andra företag inom Orkla Foods-koncernen, däribland Kantolan Keksi. Kakan består av två mördegskex med vaniljkräm och hallonfyllning och lanserades 1964.

Smaker som finns eller har funnits i kronologisk ordning

Original
Citron/lime
Lakrits
Blåbär
Cheesecake/jordgubb
Päronglass
Jordgubb/rabarber
Vinbär
mango/passion
Hallon/lakrits
Björnbär
Ananas/kokos
Smultron/fläder

Valencia 
På 1970- och 80-talen fanns en liknande produkt från Göteborgs Kex som kallades "Valencia". Denna innehöll apelsinsylt och vaniljkräm.

Se även 
Ballerina

Källor

Externa länkar 
Göteborgs Kex: Singoalla
Göteborgs Kex: Singoalla original

Kex
Polypropen

Polypropen (PP) är en av de vanligaste termoplasterna. Plasten är uppbyggd av propen och kallas ibland för polypropylen. Dess glasomvandlingstemperatur är omkring 0 grader Celsius vilket gör att den i kallt väder blir spröd och lätt går sönder. Polypropen har en låg densitet men samtidigt hög hållfasthet och kan färgas. Däremot bryts den ner av UV-strålning såvida den inte behandlats med tillsatser. 

Polypropen används bland annat i förpackningar för livsmedel, leksaker, vattenrör och plastfilmer för livsmedel.

Se även
plast
termoplast
polymer
konstfiber

Källor 

Plast
PP

PP kan syfta på

 PP – ett borgerligt parti i Spanien, se Partido Popular
 pp – en musikterm, se pianissimo
 PP – ett svenskt politiskt parti, se Piratpartiet (Sverige)
 PP – en termoplast, se polypropen
 PP. – förkortning för Papa som är latin för påve
Kärnkrafter

Kärnkrafterna är två naturkrafter som främst verkar inom atomkärnan. 

Den svaga kärnkraften är detsamma som den fundamentala svaga växelverkan och orsakar radioaktivitet i form av betastrålning hos vissa isotoper. 

Den starka kärnkraften håller samman atomkärnan. Atomkärnan består av nukleoner, ett samlingsnamn för de positivt laddade protonerna och de neutrala neutronerna, men den starka kärnkraften är mycket starkare än den elektromagnetiska repulsionen mellan protonerna. Den starka kärnkraften verkar attraherande på nukleoner som befinner sig nära varandra (på avstånd i storleksordningen en femtometer). Vid närmare avstånd är den mycket starkt repulsiv, vilket gör att nukleonerna i medeltal befinner sig omkring en femtometer från varandra.

Den starka kärnkraften verkar mellan två eller flera nukleoner och bärs av mesoner, framförallt pioner. Denna kraft har en mycket kort räckvidd och avtar exponentiellt på avstånd större än 1,3 fm. På så korta avstånd är den mycket starkare än Coulombkraften. Den senare har dock mycket längre räckvidd och blir starkare på avstånd större än omkring 2,5 fm. Detta gör att på längre avstånd från en atomkärna känner partiklar bara av det elektriska fältet från kärnan. 

Den starka kärnkraften är en effektiv växelverkan, det vill säga den är en konsekvens av den underliggande starka växelverkan som är den fundamentala växelverkan i naturen och som verkar mellan kvarkar och överförs av gluoner. Nukleonerna består av kvarkar, så när två nukleoner är så nära varandra att den starka kärnkraften verkar så är det på fundamental nivå kvarkarna som kollektivt växelverkar. Kärnkraften kallas därför ibland också för den residuala starka kraften för att skilja den från den fundamentala växelverkan.

Dessutom verkar även Coulombkraften som en repellerande kraft mellan protonerna. Coulombkraften orsaker alfasönderfall.

Se även 
Stark växelverkan
Svag växelverkan

Kärnfysik

yi:שטארקע נוקלעארע קראפט
Energikälla

Energikälla är i vardagligt tal detsamma som ett bränsle, en energiråvara, en energibärare eller en metod för energiproduktion.

I en politisk eller miljöteknisk kontext innebär energikälla ett sätt att utvinna användbar energi ur naturen, så kallad primärenergi. Sådana energikällor är till exempel uran, petroleum (råolja), naturgas, kol, biomassa, vind, strömmande vatten (vattenkraft), sol. Primärenergi är ej att förväxla med energibärare som till exempel elektricitet eller vätgas som inte går att utvinna direkt ur naturen utan måste tillverkas varvid energi från någon energikälla måste tillföras.

Begreppet är strikt vetenskapligt sett något missvisande eftersom en "källa" är en plats där något skapas, och energi enligt energiprincipen inte kan skapas utan endast omvandlas.

Se även
 Energi
 Elektrisk energi
 Energiförsörjning
 Primärenergi
 Energilagring

Energiteknik
Teknikhistoria

Så länge som människan har funnits har han skapat, därför är teknikens historia lika lång och omfattande som mänsklighetens historia.

Vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH) och Chalmers tekniska högskola (CTH) finns professurer i teknikhistoria.

Teknikhistoria är en svensk tidskrift som utges av den finländska förlaget Talentum och vars redaktion delvis sammanfaller med Ny Tekniks.

Tekniksprång 
 Elden, mellan 400 000 och 200 000 år sedan i Kina av individer av Homo erectus
 Hjulet, först känt från en sumerisk bildskrift från Erech, ca 3 500 f.Kr.
 Vokaler infördes i grekisk skrift omkr 500 f.Kr. Tidigare hade det bara funnits symboler i bildskrift och stavelseskrift, tillgängligt för yrkesskrivare. Nu öppnades obegränsade möjligheter för envar att kommunicera genom att allt som kunde sägas också kunde skrivas och delges till "alla" andra, och dessutom lagras som stöd för minnet.
 Antikytheramekanismen, precisionskugghjul från ungefär 100 f.kr.
 Boktryckarkonstens mekanisering vid mitten av 1400-talet möjliggjorde masspridning av information och kunskaper genom tidningar och böcker.
 Ubåten, Cornelis van Drebbel byggde en roddardriven ubåt som färdades längs Themsen 1624 e. kr.
 Polhems mekaniska alfabet
 Ångmaskiner ersätter muskelkraft från början av 1700-talet, viktiga förbättringar av James Watt på 1760-talet.
 Fossila bränslen blev tillgängliga i stora kvantiteter från mitten av 1800-talet, vilket möjliggjorde den industriella revolutionen.
 Förbränningsmotorn, utvecklad vid slutet av 1800-talet, har på ett genomgripande sätt förändrat människans livsvillkor.
 Flottning var under en epok ett vanligt transportsätt för timmer, men har nu ersatts av modernare transportmetoder.
 Fotoelektrisk solenergi är en ganska ny teknik sedan 1970-talet.

Särskilda teknikområden
 Järnvägshistoria

Se även 
 Vetenskapshistoria
 Svensk vetenskapshistoria

Referenser

Vidare läsning 
 Berner, Boel (1999) Perpetuum Mobile? Teknikens utmaningar och historiens gång. Lund: Arkiv förlag

Externa länkar 
 Teknikhistorisk tidslinje - Tekniska museet
Excellens

Excellens är en titel som används av flertalet icke-monarkiska statschefer, regeringschefer samt vissa högre ämbetsmän, till exempel Hans Excellens Republiken Frankrikes president. Titeln Excellens förkortas till exempel i brevadresser: H. Exc. (även H.E.), i tilltal används Ers Excellens, i omtal Hans/Hennes Excellens.

Användning i olika länder

Danmark
I Danmark får de som tillhör den högsta statliga rangklassen (generallöjtnanter och högre) använda titeln excellens. Till denna klass hör även de med kungahuset befryndade grevarna av Rosenborg, grevarna Danneskjold-Samsöe och grevinnan Alexandra av Frederiksborg samt riddare av Elefantorden. Sedan början av 1920-talet har emellertid intresset för att använda titeln excellens avtagit i Danmark.

När prins Aage 1914 gifte sig under sitt stånd förlorade han arvsrätten till den danska Kronan och titeln Kunglig Höghet. Han kompenserades emellertid med den ärftliga titeln greve av Rosenborg och den personliga titeln Höghet (Altesse). Titeln greve av Rosenborg har därefter förlänats ytterligare sex prinsar och deras manliga efterkommande när de på grund av icke-ståndsmässiga äktenskap lämnade Kungahuset.

Storbritannien och samväldesriken
I Storbritannien används excellens för ambassadörer samt guvernörerna över dess översjöiska territorier. I samväldesrikena används det för respektive generalguvernör.

För ministrar och ledamöter av kronrådet används istället The Right Honourable.

Sverige
I Sverige kom titeln i bruk på 1600-talet och har burits av riksråden, rikets herrar (1773–1868), statsministern, utrikesministern och riksmarskalken. Sedan Regeringsformen trädde i kraft den 1 januari 1975 används titeln Excellens inom Sverige regelbundet endast av riksmarskalken, men statsministern och utrikesministern tilltalas som sådan i Förenta nationernas generalförsamling samt i diplomatisk skriftväxling. 

Utländska ambassadörer och romersk-katolska biskopar har sedan gammalt rätt till titeln excellens. Det kyrkliga bruket har dock minskat rätt påtagligt.

Turkiet 
I Turkiet används titeln Excellens för presidenten.

Referenser

Titlar
Meret Oppenheim

Meret Oppenheim, född 6 oktober 1913 i Berlin, död 15 november 1985 i Basel, var en schweizisk konstnär inom surrealismen.

Oppenheim blev känd för Objet (1936) som var en kopp, ett fat och en sked klädda i päls från en kinesisk gasell, och verket har kommit att uppfattas som det arketypiska, surrealistiska objektet.
Utställningar med hennes konst har ordnats på Moderna museet i Stockholm 1967 och 2004. Oppenheim finns representerad vid Moderna museet i Stockholm.

På svenska 
 Sviischschsch! så var den vackraste vokalen tom: dikter & texter (i urval och översättning samt med förord och kommentar av Peter Handberg, Ellerström, 1998)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Bild på Objet
 Böcker relaterade till Meret Oppenheim på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Schweiziska konstnärer
Födda 1913
Avlidna 1985
Kvinnor
Surrealister
Kristine W

Kristine W, född Kristine Elizabeth Weitz 3 juni 1962 i Pasco, Washington, USA, är en amerikansk sångare, låtskrivare, musikproducent och skivbolagsägare (Fly Again Music).

Kristine W fick sin första hit med singeln "Feel What You Want" 1994 för skivbolaget Champion Records. Den 22 januari 2005 toppade Kristine W den amerikanska Billboardlistan kallad "Billboard Dance Club Songs" med den tredje singeln från albumet Fly Again; "The Wonder of It All". Singeln var hennes åttonde raka listetta. Kristine W blev dermed den artist som haft flest ettor i rad på denna lista. Det tidigare rekordet innehölls av Madonna och Janet Jackson som båda hade sju raka listettor.

Diskografi
Studioalbum
1995 – Perfect Beat (Plain Rap Records)
1997 – Land of the Living (RCA Records)
2000 – Stronger (RCA Records)
2003 – Fly Again (Tommy Boy Entertainment)
2008 – Hey, Mr. Christmas  (Fly Again Music)
2009 – The Power of Music (Fly Again Music)
2010 – Straight Up with a Twist (Fly Again Music)

Singlar (med placering på Billboard Dance Club Songs)
1985 – "Head Games"
1985 – "No One Can Tell Me"
1989 – "All I Need Is Your Love"
1991 – "Show And Tell"
1994 – "Feel What You Want" (#1)
1996 – "One More Try" (#1)
1996 – "Land of the Living" (#1)
2000 – "Stronger" (#1)
2001 – "Lovin' You" (#1)
2003 – "Fly Again" (#1)
2004 – "Save My Soul" (#1)
2005 – "The Wonder of It All" (#1)
2006 – "I'll Be Your Light" (#2)
2008 – "The Boss" (#1)
2008 – "Never" (#1)
2009 – "Love Is the Look" (#1)
2009 – "Be Alright" (#1)
2009 – "The Power of Music" (#1)
2011 – "Fade" (#1)
2012 – "Everything That I Got" (#4)
2013 – "So Close to Me" (#2)
2014 – "Love Come Home (2014 Remake)" (#4)
2016 – "Out There"	(#3)
2017 – "Stars"

Samlingsalbum
2012 – New & Number Ones (Fly Again Music)
2013 – New & Number Ones Club Mixes Part One (Fly Again Music)
2013 – New & Number Ones Club Mixes Part Two (Fly Again Music)

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats
Billboard: Greatest of All Time Top Dance Club Artists

Amerikanska sångare
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska musikproducenter
Pseudonymer
Personer från Pasco, Washington
Födda 1962
Levande personer
Kvinnor
James Rosenquist

James Rosenquist, född 29 november 1933 i Grand Forks i North Dakota, död 31 mars 2017 i New York, var en amerikansk målare.

Biografi
Rosenquist arbetade till en början, 1953-58, som affischmålare i och runt New York, en erfarenhet som satt djupa spår i hans verk. Han blev en av popkonstens förgrundsfigurer med stora dukar, där han i en avsiktligt kall och livlös realism och med anknytning till reklamkonsten skildra fragment ur den amerikanska vardagen. 

Med sin separatutställning 1962, samma år som även Lichtenstein, Warhol, Wesselmann och Indiana ställde ut, framträdde Rosenquist som en av de ledande amerikanska popkonstnärerna. Rosenquist är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Källor

Externa länkar 
 James Rosenquist Online

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Amerikanska konstnärer
Personer från Grand Forks
Födda 1933
Män
Popkonst
Avlidna 2017
Alumner från University of Minnesota
Rahmon Nabijev

Rahmon Nabijev (tadzjikiska: Раҳмон Набиев; ryska: Рахмон Набиев, Rachmon Nabijev), född 5 oktober 1930 i Chudzjand, död 11 april 1993 i Chudzjand, var Tadzjikistans president 1991–1993.

Tadzjikistan blev självständigt den 9 september 1991 och var då oerhört splittrat. President Qahhor Mahkamov fick avgå i augusti 1991 efter dennes stöd till kuppförsöket mot Michail Gorbatjov. I november samma år hölls presidentval där islamister och demokrater enades mot kommunisterna. Filmregissören Davlat Chudonazarov var den populäre företrädaren för oppositionen och såg ut att vinna valet men fick stå tillbaka för den äldre Nabijev. Den senares seger anklagades för att vara ett resultat av valfusk.

I början av maj 1992 bröt ett väpnat uppror mot Nabijev ut i staden Gharm och i regionen Gorno-Badachsjan vilket blev startskottet på det Tadzjikistanska inbördeskriget, en konflikt som pågick fram till 1997. I september 1992 tvingades Nabijev avgå som president under turbulenta former sedan han tagits till fånga av beväpnade oppositionsmän på Dusjanbes flygplats, efter att ha tvingats tillkännagiva sin avgång som president släpptes han fri. Han ersattes senare som president av Emomaly Rahmon.

Han avled under oklara omständigheter den 7 september 1993. Den officiella dödsorsaken angavs vara en hjärtinfarkt men det har även förekommit teorier om att han ska ha mördats eller tagit sitt liv.

Tadzjikistans presidenter
Födda 1930
Avlidna 1993
Män
Bruneisk dollar

Bruneisk dollar eller Ringgit  (B$ - Ringgit Brunei) är den valuta som används i Brunei i Asien. Valutakoden är BND. 1 Ringgit = 100 sen.

Valutan infördes den 12 juni 1967 och ersatte den tidigare malaysisk dollar och brittisk Borneo dollar. 

Valutan har en fast växelkurs till 1 SGD Singaporiansk dollar, dvs 1 BND = 1 SGD och är giltig valuta även i Singapore.

Användning
Brunei har ingen centralbank utan valutan ges ut av Brunei Currency Board - BCB som grundades 1967 och har huvudkontoret i Bandar Seri Begawan.

Valörer
mynt: inga Ringgitmynt
underenhet: 1, 5, 10, 20 och 50 sen
sedlar: 1, 5, 10, 50, 100, 500, 1000 och 10.000 BND

Externa länkar
 Utgivaren Bruneis finansdepartement
 BND sedlar

Bruneis ekonomi
Asiatiska valutor