kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
De stridande staterna

De stridande staterna (战国), är en krigisk period i Kinas historia som börjar på 400-talet f.Kr. under Östra Zhoudynastin och slutar 221 f.Kr. när Qindynastin bildas efter Qins föreningskrig. Olika historiker ger olika startdatum för perioden såsom 481 f.Kr. eller 476 f.Kr. eller vanligast 403 f.Kr. när staten Jin formellt delas. Namnet på perioden kommer efter boken: Records of the Warring States (战国策). 

Zhoudynastins kungamakt hade försvagats kraftigt under Östra Zhoudynastin och Kina var splittrat i en mängd mindre riken styrda av före detta feodalherrar som började kalla sig själva för kungar och var i allt väsentligt självstyrande. Det var stridigheter mellan rikena i ständigt växlande koalitioner. Ett urval av de mer betydelsefulla rikerna:
 Qin - västra territorierna kring Weifloden.
 Rikena i södra delen av Shanxi efter delningen av Jin år 403 f.Kr.:
 Han - södra delen längs Gula floden
 Wei - de mellersta delarna
 Zhao - norra delen
 Qi - östra delen av Shandong
 Chu - runt Hanfloden
 Yan - norr runt  Peking
 Yue - nära dagens Shanghai
 Ba - östra Sichuan
 Shu - västra Sichuan

Många riken hade inte ekonomi att upprusta militärt och blev erövrade. Mot slutet av perioden var det sju riken kvar, "de sju starka" (七雄)  ; Han, Wei, Zhao, Chu, Qi, Yan och Qin. . Målet för de flesta av dessa var att ena Kina under egen ledning, något som skedde år 221 f.Kr. när Qin efter Qins föreningskrig besegrat de kvarvarande konkurrenterna och Kinas första kejsare Qin Shi Huangdi grundade Qindynastin (221-206 f.Kr.).

Perioden var fertil grogrund för en mängd filosofiska och strategiska skolor. Många olika läror uppkom under perioden och kallas för de hundra skolorna (百家). Under perioden gjordes också stora tekniska framsteg inom krigskonsten, och den totala militära kapaciteten ökade kraftigt. Nytt högkvalitativt stål främjade utvecklingen av pansar, hjälmar och vapen. Infanteriet och kavalleriet utvecklades, och försvarsmurar började byggas. Några av dessa försvarsmurarna blev basen till den Kinesiska muren som byggdes under Qindynastin.

Perioden utgör också bakgrund för flera moderna kinesiska filmer som Hero och Kejsaren och mördaren.

Noter

Externa länkar 

Historiska länder och riken i Kina
WP:Projekt Kina
Kina under 200-talet f.Kr.
Kina under 300-talet f.Kr.
Kina under 400-talet f.Kr.
Zhoudynastin
Liu Xiang

Liu Xiang kan syfta på:

 Liu Xiang (idrottare) (1983–), (刘翔), kinesisk friidrottare olympisk guldmedaljör
 Liu Xiang (författare), (刘向), författare under början av Handynastin.
Liu Xiang (simmare), kinesisk kvinnlig simmare född 1996
Curtiss P-40 Warhawk

Curtiss P-40, förkortat P-40, är ett amerikanskt propellerdrivet jakt/attackflygplan som premiärflög 14 oktober 1938 som XP-40 (benämning på prototypen). Planet byggdes i ett stort antal varianter och levererades förutom till det amerikanska flygvapnet till Storbritannien och Sovjetunionen genom Lend-Lease Act.

P-40 var en vidareutveckling av Curtiss P-36, största skillnaden var att man använde en ny motor, en vätskekyld V-motor (Allison V-1710-19), istället för den luftkylda stjärnmotorn i P-36:an. Prototypen var en P-36A med Allison-motorn. Efter tester modifierades prototypen med en kraftigare motor (Allison V-1710-33), vilken kom att sitta i de senare serietillverkade exemplaren. 26 april 1939 utfärdade amerikanska arméns flygkår ett rekordstort kontrakt hos Curtiss på 524 P-40 för en kostnad av nästan 13 miljoner dollar. Efter att ha experimenterat med prototypen för att öka hastigheten bedömdes flygplanet som klart för tillverkning i december 1939. Den första serietillverkade P-40 tillverkades mars 1940. De första 200 planen började levereras till amerikanska arméns flygkår i juni 1940. Fördelen med P-40 var att den var tillgänglig medan andra mer avancerade modeller som Lockheed P-38 Lightning låg på utformningsstadiet. Tillverkaren Curtiss behövde dessutom inte göra några större omställningar i sina fabriker då P-40 liknande den tidigare P-36 så mycket vilket förkortade leveranstiden.

P-40 är mest berömt som de plan som flögs av de flygande tigrarna, en grupp frivilliga amerikanska piloter som under befäl av Claire Chennault flög till försvar av Kina mot Japan 1941–1942. Trots numerärt underläge lyckades de flygande tigrarna skjuta ner 25 fiendeplan för varje flygplan de själv förlorade i luftstrid. De flygande tigrarna målade karaktäristiska hajtänder på nosen på sina P-40.

P-40 utgjorde tillsamman med P-39 Airacobra hälften av den amerikanska arméns flygvapens jaktflygplan så sent som 1943. När bättre flygplan som P-38, P-47 Thunderbolt och P-51 Mustang nådde fronten förflyttades P-40 snabbt till andra roller, som markunderstöd, istället för luftstrid. Vid krigsslutet var endast en amerikansk division utrustad med P-40.

Flygplanets motor hade optimal prestanda på cirka 4500 meters höjd vilket var mycket lägre än det operativa taket för samtida europeiska och japanska jaktflygplan.

Den sista P-40 lämnade fabriken 30 november 1944, då hade sammanlagt 13738 stycken av flygplanstypen tillverkats.

Under den tidigare delen av andra världskriget uppfyllde det utan tvekan kraven på ett dugligt jaktplan, men det kom senare att framför allt visa sina kvaliteter som attackplan och i understöd av markoperationer.

Källor 

Amerikanska jaktflygplan
Amerikanska attackflygplan
Amerikanska stridsflygplan under andra världskriget
Brittiska stridsflygplan under andra världskriget
Sovjetiska stridsflygplan under andra världskriget
Finska stridsflygplan under andra världskriget
WP:Projekt Kina
Kinesisk militär utrustning
P-40
Fru Mariannes friare

Fru Mariannes friare är en svensk film från 1921 i regi av Gunnar Klintberg.

Om filmen
Filmen premiärvisades 25 april 1921 på biograferna Palladium i Stockholm, Göteborg och Malmö. Filmen spelades in vid Palladiumfilms ateljéer i Hellerup Danmark av Robert Olsson. Som förlaga har man Hjalmar Bergmans novell Friarna på Rockesnäs som publicerades i tidskriften Julstämning 1917.

Roller i urval
Astri Torsell - Marianne Renfelt, änka och godsägare 
Nils Ekstam - Bernt Boo 
Oscar Johanson - major Josua Crusenschöld 
Fredrik Hedlund - Olof Wadenhjelm, godsägare 
Hjalmar Zangenberg - Leonard Neander, pastor 
Inga Ellis - Lena, Mariannes kusin 
Aslaug Lie-Eide - Brita, Mariannes väninna 
Bror Olsson - doktor Wiesel 
Josua Bengtson - prost 
Torsten Bergström    
Göta Klintberg   
Gösta Nohre

Filmer 1921
Hjalmar Bergman-filmatiseringar
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Svenska 1920-talsfilmer
Lord Saviles brott

Lord Saviles brott är en svensk stumfilm från 1922 i regi av Gunnar Klintberg.

Om filmen
Filmen premiärvisades 16 september 1921 i Eriksberg  Stockholm. Filmen spelades in vid Palladiumfilms ateljéer i Hellerup Danmark 1919. Som förlaga har man en fri tolkning av Oscar Wildes novell Lord Arthur Savile's Crime  som publicerades 1887.

Roller i urval
Carl Alstrup - Lord Arthur Savile 
Astri Torsell - Sybil Merton, hans fästmö 
Ernst Eklund - Septimus R. Podgers 
Ivar Kåge

Filmer 1922
Svenska dramafilmer
Svenska kortfilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Karl Sanders

Karl Sanders, född 5 juni 1964, är en amerikansk musiker. Han är gitarrist, sångare och keyboardist och en av grundarna i det egyptieninfluerade technical death metal-bandet Nile. 

Han föddes i Kalifornien, USA, och bor i Greenville, South Carolina. Han är känd för sitt extremt snabba och tekniska gitarrspel. Sanders är kontrakterad av gitarrtillverkarna Jackson Guitars och Dean Guitars, och har en signerad modell av Kxk-gitarrer. Han har även en stor kunskap kring egyptisk mytologi som kraftigt influerar hans arbete.

Soloprojekt
Sanders startade sitt eget soloprojekt 2004. Mycket av det han åstadkommer i det projektet är liknande det han gör med Nile. Han har spelat in ett fullängdsalbum, Saurian Meditation, som släpptes 26 oktober, 2004 genom skivbolaget Relapse. Ett andra soloalbum, Saurian Exorcisms, gavs ut 2009.

Utrustning

 Gitarrer: Kxk Warrior V, Jackson Custom Nile King V, Dean ML 79, och en Fender Stratocaster
 Mickar: Seymour Duncan Invader, Seymour Duncan Sh6 Distortion Pickup (I hans personliga gitarrer) 
 Förstärkare: Marshall JCM 2000 Heads och Marshall Cabs

Gästspel
Sanders gästade 2004 på Behemoths skivsläpp, Demigod. På det albumet spelade han ett gitarrsolo på låten "XUL". Han har även spelat in solot i slutet på låten "God of our own divinity" av Morbid Angel, på deras album Heretic från 2003.

Diskografi
Solo

Med Nile
1995 –Festivals of Atonement (EP)
1997 – Ramses Bringer of War (EP)
1998 – Amongst the Catacombs of Nephren-Ka
2000 – Black Seeds of Vengeance
2000 – In the Beginning (Samling med Festivals of Atonement EP och Ramses Bringer of War)
2002 – In Their Darkened Shrines
2005 – Annihilation of the Wicked
2007 – Legacy of the Catacombs
2007 – Ithyphallic
2009 – Those Whom the Gods Detest
2012 – At the Gate of Sethu
2015 – What Should Not Be Unearthed

Externa länkar

Metal-archives: Karl Sanders

Födda 1964
Amerikanska metalsångare
Amerikanska metalgitarrister
Amerikanska keyboardister
Män
Levande personer
Smålänningen

Smålänningen är en dagstidning som utkommer fem dagar i veckan (måndag till fredag) i Kronobergs län, som huvudsakligen täcker nyheter i kommunerna Ljungby, Markaryd och Älmhult. Tidningen har huvudkontor i Ljungby och lokalkontor i Markaryd och Älmhult. Tidningen grundades år 1921 i Ljungby av Elfrid Dürango och hade vid starten en politiskt neutral färg, år 1930 såg den sig som "nationell" och från 1931 som "borgerlig". Första exemplaret av tidningen kom ut den 6 december 1921. Tidningens fullständiga namn var då Ljungbytidningen Smålänningen. År 1935 startade man avläggaren Älmhults Tidning Smålänningen, som avsåg att ersätta den 1929-1934 med två nummer i veckan utgivna Älmhults tidning.  Avläggaren och huvudtidningen gick från den 2 december 1963 samman med det gemensamma namnet Ljungbytidningen Älmhults Tidning Smålänningen – i dagligt tal som tidigare  endast Smålänningen –  och centralredaktionen i Ljungby. Ortsangivelserna i namnet syftade ursprungligen till att undvika förväxling med den 1908–1916 i Jönköping utgivna veckotidningen Smålänningen. Upplagan är 12 200 exemplar och tidningen har 34 000 läsare.

Sedan 1969 ingår Smålänningen i Hall Media. I koncernen finns även tidningar som Jönköpings-Posten, Smålands-Tidningen, Tranås Tidning, Vetlanda-Posten, Smålands Dagblad, Värnamo Nyheter, Skaraborgs Läns Tidning, Falköpings Tidning och Västgöta-Bladet.

Ansvariga utgivare
1963–1970 – Gunnar Edvard Torstensson Dürango
1970–1976 – Sven Hilding Torstensson Dürango
1976–1977 – Hans Olovsson
1977–1982 – Sven Dürango
1982–1982 – Hans Olovsson
1982–1988 – Sven-Eric Petersson
1988–1990 – Sven Dürango
1990–1990 – Hans Olovsson
1990–1998 – Sven Dürango
1998–2005 – Ann-Christine Johansson
2005–2005 – Christer Gustafsson
2005–2010 – Helen Henning
2010–2012 – Anita Johansson
2012–2013 – Sven-Inge Idofsson
2013–2014 – Anita Johansson
2014–2014 – Lars Davidsson
2014–2015 – Inger Abram Ohlsson
2015–2015 – Mats Ottosson
2015–2015 – Inger Abram Ohlsson (stf)
2015–2015 – Ronny Karlsson
2015–2015 – Mats Ottosson
2015–2015 – Marie Johansson Flyckt
2015–2015 – Mats Ottosson
2015–2016 – Marie Johansson Flyckt
2016–2016 – Mats Ottosson
2016–2019) – Marie Johansson Flyckt
2019– – Herman Nikolic

Redaktörer
1963–1981 – Axel Aspman
1981–1982 – Hans Olovsson
1982–1988 – Sven-Eric Petersson (redaktionschef)
1988–1990 – Christer Gustavsson (redaktionschef)
1990–1990 – Hans Olovsson
1990–1994 – Ulf Matson (redaktionschef)
1997–2008 – Christer Gustafsson (redaktionschef)
2008–2014 – Anita Johansson (redaktionschef)
2014–201? – Inger Abram Ohlsson
2017? – Anna Lilliequist (nyhetschef)

Källor

Externa länkar
Smålänningens webbplats

Svenska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar   
Kronobergs län
Företag i Ljungby
Dagstidningar startade 1921
Money Talks

Money Talks är en amerikansk film från 1997 i regi av Brett Ratner.

Handling
En TV-reporter har upptäckt en småfifflare och vill avslöja honom, gärna i direktsändning. Det lyckas och skurken arresteras. Han hamnar i samma fångtransport som en internationell diamanttjuv. Fångarna fritas och det blir starten på ett gangsterkrig och en polisjakt.

Om filmen
Filmen spelades in den 5 juli-25 september 1996 i Los Angeles och Beverly Hills. Den hade världspremiär i Kanada och USA den 22 augusti 1997 och svensk premiär den 25 december samma år, åldersgränsen är 15 år.

Rollista (urval)
Chris Tucker - Franklin Hatchett 
Larry Hankin - Roland 
Charlie Sheen - James Russell 
Heather Locklear - Grace Cipriani 
Paul Sorvino - Guy Cipriani 
Kevin Lowe - polis
Viveca Paulin - auktionist

Musik i filmen
"Things Just Ain't the Same", komponerad av Alfred Antoine, Andre Evans och Nicole Renée, framförd av Deborah Cox
"You're the First, The Last, My Everything", skriven av Barry White, Tony Sepenad och Sterling Radcliffe, framförd av Barry White
"Car Wash", skriven av Norman Whitfield, framförd av Rose Royce
"Wonder Why", skriven av Nicholas Brodszky och Sammy Cahn, framförd av Vic Damone
"Avenues", skriven av Eddy Grant, Evelyn M.F. Verrechina och A. Verrochio, framförd av Refugee Camp
"And This Is My Beloved", skriven av Bob Wright och Chet Forrest, framförd av Vic Damone
"Will You Remember", musik av Sigmund Romberg, text av Rida Johnson Young, framförd av Vic Damone
"Nel Blu, Dipinto di Blu (Volare)", musik av Domenico Modugno, text av Franco Migliacci och Domenico Modugno, framförd av Domenico Modugno
"Pusherman", skriven och framförd av Curtis Mayfield
"The Real Thing", skriven av Lisa Stansfield och Ian Devaney, framförd av Lisa Stansfield
"Maybe Your Baby", skriven och framförd av Stevie Wonder
"If You want Me to Stay", skriven av Sly Stone, framförd av Sly and the Family Stone
"You're Nobody Till Somebody Loves You", skriven av James Cavanaugh, Russ Morgan och Larry Stock, framförd av Dean Martin
"Back In You Again", skriven och framförd av Rick James
"Penetration", skriven och framförd av Naughty by Nature and Next
"My Everything", skriven av Barry White, Faith Evans, Steven Jordan och Carl Thomas, framförd av Barry White och Faith Evans
"That's Amore", skriven av Jack Brooks och Harry Warren

Källor
 
 

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska filmer 1997
Los Angeles på film
Amerikanska kompisfilmer
Filmer från New Line Cinema
Filmer i regi av Brett Ratner
Engelskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Rebecca Gayheart

Rebecca Gayheart, född 12 augusti 1971 i Hazard i Kentucky, är en amerikansk skådespelerska.

Gayheart föddes i Hazard och växte upp i närliggande Pinetop. När Gayheart var 15 flyttade hon till New York där hon gick ut York's Professional Children's School varefter hon började sin karriär som fotomodell och skådespelerska. Gayheart är gift med skådespelaren Eric Dane och den 3 mars 2010 fick de sitt första barn, dottern Billie Beatrice.

Filmografi

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Perry County, Kentucky
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Ödets redskap

Ödets redskap är en svensk film från 1922 i regi av Robert Dinesen.

Om filmen
Filmen premiärvisades 8 maj 1922 på biograf Palladium i Stockholm. Filmen spelades in 1919 vid Palladiumfilms ateljéer i Hellerup Danmark med exteriörer från Köpenhamn och Lundtofte av Sophus Wangøe.

Roller i urval
Astri Torsell - Louise von Winge, änka 
Ernst Eklund - Augustus Ferrer 
Clara Schønfeld - Gamla fru von Winge

Externa länkar

Svenska dramafilmer
Filmer 1922
Svenska kortfilmer
Svenska stumfilmer
Klädsim

Klädsim innebär att man simmar med vanliga kläder på sig, i stället för badkläder. Det är ett tungt simsätt eftersom kläderna blir blöta och tunga, och kan ingå i kurser för livräddning. Vid provtagning för simmärken är klädsim ersatt med flytning (för att bevara kroppsvärme). Det finns speciella klädsimmarklubbar, som arrangerar träffar för simsättet. 

I Sverige finns det tre klubbar, speciellt inriktade på klädsim. Det är Göteborgs Klädsimmarklubb, Klädsimmarklubben Blötis och Skånes Klädbadarklubb.

Källor

Externa länkar 
Göteborgs klädsimmarklubb officiell webbplats
Göteborgs Sim- och Livräddningssällskap officiell webbplats

Simning
Romanica

Romanica (eller Lingua Romanica Commun Unificata) är ett planspråk i den romanska språkgruppen som är skapat av Josu Lavin 2001. Det är avsett som en modern efterföljare till Latin och innehåller grammatiska element som är gemensamma för andra moderna romanska språk såsom italienska, spanska och franska. Romanica hämtar större delen av sitt ordförråd från Interlingua - English Dictionary (IED).

Exempel: Fader vår:
Patre Nostro, qui es in los celos, 
sanctificato sia tu nomine; 
venia tu regno; 
facta sia tu voluntate 
super la terra como etiam in le celo. 
Da nos hodie nostro pan quotidiano, 
et pardona a nos nostras debitas 
como nos pardonamos a nostros debitores. 
Et non duceas nos in tentation/temptation, 
sed libera nos del mal.

Grammatik 
Huvudartikel: Romanica grammatik

Romanica bygger som sagt på de romanska språken, mest latin. Substantiv böjs efter genus och numerus. Verb konjugeras efter person, tempus och modus.

Externa länkar 
 http://romanica.wikicities.com/wiki/Main_Page

Konstgjorda språk
Bodakungen

Bodakungen är en svensk drama-stumfilm från 1920. Filmen är regisserad av Gustaf Molander, som även skrivit manus.

Om filmen
Filmen premiärvisades 1 november 1920. Den spelades in i Järvsö i Hälsingland och i Färgaregården på Södermalm i Stockholm av Adrian Bjurman. Filmen var Gustaf Molanders debut som filmregissör.

Roller (i urval) 
Egil Eide – Sören Torbjörnsson, "Bodakungen"
Winifred Westover – Eli, Bodakungens dotter
August Palme – Mårten i Ödemo
Wanda Rothgardt – Gunnel, Mårtens dotter
Uno Henning – Hans, Mårtens hemvändande son
Hilda Castegren – Sätermoran hos Bodakungen
Frans Enwall – Gammeldrängen på Rävgården
Axel Högel – Fogden Simon i Boda
Harald Molander – Fogdens vallpojke
Torsten Winge – Dräng
William Larsson – Bonde på marknaden
Georg Grönroos – Bonde på marknaden
Tyra Leijman-Uppström – Kvinna på marknaden
Ragnar Falck – En pojke
Edla Rothgardt – Kvinna på marknaden
Därutöver medverkade åldringar från Rosenlunds ålderdomshem i Stockholm samt, i marknadsavsnittet, cirkusartister från bland annat Cirkus Adolfi och Cirkus Sarrasani.

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 1920
Svenska dramafilmer
1800-talet i svensk film
Svenska stumfilmer
Svartvita filmer
Filmer i regi av Gustaf Molander
Svenska 1920-talsfilmer
DX

DX, Dx eller dx kan avse: 

 DX-ing – lyssna på radio eller sända långa distanser över radio av amatörer
 DX – 510 i romerska siffror 
 DX – IATA:s kod för Danish Air Transport

Se även
 D-Generation X – ett professionellt wrestlinglag i World Wrestling Entertainment
 DirectX – en API (application programming interface) för spelprogrammering, skapat av Microsoft
Bozcaada

Bozcaada, även känd under det antika grekiska namnet Tenedos (Τένεδος), är en turkisk ö i Egeiska havet nära Dardanellernas mynning. Ön ligger nära ön Gökçeada (Imbros) med vilken den har stor del av sin historia gemensam. Ön hör till den turkiska provinsen Çanakkale på Turkiets västkust. Den är 42 kvadratkilometer stor och har ungefär 2 500 invånare, varav de flesta är turkar och ungefär en procent greker. Öns största näringar är fiske och turism.

Antikens Tenedos 
Redan på 900-talet f.kr. var Tenedos känt för sitt Apollontempel; det finns referenser till det i Iliaden. Enligt den grekiska mytologin kommer namnet Tenedos from hjälten Tenes, som styrde ön vid tiden för det trojanska kriget och blev dödad av Akilles. I Eneiden av Vergilius beskrivs Tenedos som den ö vid vilkens bukt akajerna vid slutet av det trojanska kriget gömde sin flotta, för att lura trojanerna att tro att kriget var slut så att Trojas invånare skulle ta in den trojanska hästen innanför stadsmurarna.

Mellan Turkiet och Grekland 
Bozcaada ligger nära det asiatiska fastlandet, och ön har bebotts av både greker och turkar sedan 1300-talet. Ön hörde till Venedig fram till slaget vid Dardanellerna 1656 (eller 1657), då det Osmanska riket tog över ön. Osmanerna använde ön som förvaringsplats för politiska fångar som man önskade skicka i exil; en av dem som skickades till ön var Constantine Mourousis. 

På grund av sin strategiska position nära Dardanellerna krävde västmakterna och särskilt Storbritannien vid slutet av Balkankrigen 1913 att ön Tenedos och grannön Imbros skulle ligga kvar inom det osmanska väldet, medan de övriga egeiska öarna övertogs av Grekland. Vid freden i Sèvres 1920 tillföll ön Grekland, men detta fredsavtal kom dock aldrig att bli ratificerat. Sedan det turkiska frihetskriget slutat med att Turkiet besegrat Grekland i Anatolien och sedan David Lloyd George förlorat valet i Storbritannien och inte längre präglade det landets mellanöstern-politik, kom västmakterna i freden vid Lausanne år 1923 överens med den nya turkiska republiken om att Turkiet skulle överta ön. I avtalet ingick att Bozcaada och Imbros skulle få delvis autonomi och att det befolkningsutbyte som skedde efter kriget, där människor flyttades för att deras etnicitet och religion skulle stämma med deras nationalitet, inte skulle ske på dessa två öar. Lagstiftningen kring detta upphörde dock strax efter att den turkiska civillagen trätt i kraft 1926.

Källor 
 En version av motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia
 Nationalencyklopedins artikel Tenedos, nätupplagan, besökt 2006-10-13

Turkiets öar
Medelhavet
Öar i Egeiska havet
Birgitta K. Nilsson

Birgitta K. Nilsson, född 1937, kommendör i Frälsningsarmén. Som överste blev Nilsson chefsekreterare i Sverige 1992 och två år senare befordrades hon till kommendör och blev Territoriell ledare (TC) i Sverige. År 1996 utsågs hon till internationell sekreterare för Europa och kvarstod som sådan fram till pensionen.

Idag bor hon i Chicago.

Personer inom Frälsningsarmén
Födda 1937
Kvinnor
Levande personer
Brytvapen

Ett brytvapen är ett handeldvapen som laddas genom att man viker det på mitten och på så sätt får fri åtkomst till vapnets patronläge. Ett brytvapen kan ha utanpåliggande eller inbyggda hanar (hammerless).

Den klassiska typen av brytvapen är en vanlig hagelbössa. 

Ett brytvapen behöver dock inte vara ett hagelvapen och det kan också ha ett valfritt antal pipor.

En hagelbössa är ett brytvapen med två pipor (ett hagelgevär däremot måste inte vara ett brytvapen).
En dubbelstudsare är ett brytvapen med två pipor för gevärsammunition.
 En dubbelstudsare med pipor i olika kaliber kallas på tyska för Bergstutzen.
En drilling är ett brytvapen med tre pipor.
En vierling är ett brytvapen med fyra pipor.
Ett brytvapen med en hagelpipa och en kulpipa kallas i vardagligt tal en Kombi.

Beroende på hur piporna är arrangerade kan ett brytvapen benämnas på olika sätt. 
Ett brytvapen med två pipor vid sidan om varandra kallas på svenska sida vid sida (på engelska side by side, på tyska doppelflinte om det är ett hagelvapen och doppebüchse om det är ett kulvapen).
Ett brytvapen med två pipor över och under varandra kallas på svenska över och under (på engelska over and under, på tyska bock).
Ett trepipigt brytvapen med alla tre piporna ordnade över och under varandra kallas bockdrilling.

Äldre pistoler och revolvrar kan också vara utformade som brytvapen till exempel Enfield eller Webley, men detta är ovanligt idag. Den amerikanska Contender-pistolen är idag en av de få på marknaden. 

Även luftgevär och luftpistoler kan fungera som brytvapen, de kallas då pipspännare.

Handeldvapen