E4

E4 eller Europaväg 4 är en europaväg som börjar i Torneå i Finland och slutar i Helsingborg i Sverige. E4 är Sveriges näst längsta väg (efter E45), då sträckan mellan Haparanda (som är startpunkten i Sverige) och Helsingborg utgör 1 590 kilometer. Sträckan i Finland är 0,8 kilometer lång.

Sträckning
Över gränsen mellan Finland och Sverige skyltas E4 "Haaparanta" västerut och "Finland" österut.

Inom Sverige skyltas E4 mellan följande orter: Haparanda–Kalix–Luleå–Piteå–Skellefteå–Umeå–Örnsköldsvik–Härnösand–Sundsvall–Hudiksvall–Söderhamn–Gävle–Uppsala–Arlanda–Stockholm–Södertälje–Nyköping–Norrköping–Linköping–Mjölby–Ödeshög–Gränna–Huskvarna–Jönköping–Värnamo–Ljungby–Markaryd–Örkelljunga–Åstorp–Helsingborg. Orter i kursivt är fjärrorter, som alltid skyltas. Övriga orter är närorter eller knutpunkter.

I Helsingborg skyltas E4 som om den gick via färja till Helsingör. Enligt europavägsöverenskommelsen är det E47 och E55 och som går över Öresund med färjan och så skyltas det i Danmark (även om E55 tonats ned under 2010-talet).

Anslutande vägar
Europaväg 4 delar sträckning med andra europavägar på fem ställen, med: 
 Töre–Luleå
 i Umeå
 i norra Stockholm mellan Kista och Järva krog
 Stockholm–Södertälje
 och  utanför Helsingborg

Den korsar eller möter dessutom:
 i Torneå.
 i Sundsvall.
 i Gävle.
 i Norrköping.
 och  i Helsingborg även om det nästan inte skyltas.

E4 delar sträckning med följande svenska riksvägar och länsvägar: 
 Luleå - Antnäs
 Södertälje–Järna
 förbi Nyköping
 Mjölby–Jönköping
 och  genom Jönköping
 förbi Ljungby

Den möter följande svenska vägar (från norr till söder):

Tätorter
Europaväg 4 passerar genom ett antal tätorter så att gående med flera blandas med genomgående biltrafik, oftast nära centrum: Helsingborg, Härnösand, Örnsköldsvik, Skellefteå, Sangis och Haparanda. Oftast är hastighetsgränsen 50 kilometer i timmen genom dem.

Alternativa vägar
E4 är i praktiken den snabbaste och smidigaste vägen för att färdas mellan två valfria platser längs vägen. Vid vissa tidpunkter kan det dock vara svåra köbildningar i Stockholm, eller så kan man vilja köra en kortare väg. Följande riksvägar kan därför användas som alternativ till E4 på vissa delsträckor.
 Mjölby–Falun–Söderhamn, 24 km kortare.
  Mjölby–Örebro–Fagersta–Gävle, 59 km kortare.
   Mjölby–Örebro–Västerås–Gävle, 54 km kortare.
 Norrköping–Uppsala, 23 km kortare.
 Norrköping–Västerås–Gävle, 39 km kortare. Denna sträcka har sedan 2007 ett enda nummer och kallas också ”Räta linjen”.
En annan genväg är Antjärn–Säbrå–Älandsbro som sparar 3 km och undviker staden Härnösand. Det handlar dock om småvägar som inte går snabbare.
Genvägarna är kortare men de är inte motorväg (utom vissa sträckor) och därför för det mesta långsammare och farligare. 
 är ett alternativ till E4 Umeå–Skellefteå. Den är förvisso 3 km längre, men i gengäld är trafikmängden betydligt mindre och de långsamma avsnitten färre.

Korsande järnvägar
Det finns inte någon plankorsning med järnväg längs Europaväg 4. Senast det fanns någon var 2006 då E4 korsade museijärnvägen Upsala-Lenna Jernväg i Uppsala. 1987 färdigställdes E4 norr om Gävle, innan dess korsade E4 järnvägen vid Hamrångefjärden. Innan förbifarten vid Norrköping byggdes i mitten av 1990-talet fanns en plankorsning med spårväg.

Följande järnvägar korsas, samtliga alltså planskilt:

Spårvägar och tunnelbanor:

Historia 
Texten handlar mest om historiken bakom numreringen. Se avsnittet Vägstandard och vägmiljö för historiska byggprojekt.

Från 1945 till 1962 hette vägen Helsingborg–Stockholm Riksväg 1 eller Riksettan. Sträckan Stockholm–Haparanda var Riksväg 13 eller Rikstretton. Redan under den tid vägen hette Riksettan och Rikstretton skedde vissa omläggningar och vissa delar blev motorväg. Efter det att vägen blev omnumrerad till E4 har det skett stora omläggningar och vägen är sedan 2011 helt mötesfri från Hudiksvall och söderut. Från Axmartavlan och söderut är hela vägen motorväg eller mötesfri motortrafikled. Numera går därför den ursprungliga Riksettan parallellt med dagens motorväg på E4.

År 1961 skrev även Sverige på FN:s konvention om Europavägar. Tanken med europavägsystemet är att europavägnumren ska komplettera de nationella vägnumren och därmed förenkla för internationell trafik genom att länka samman de viktigaste nationella stråken i varje land till ett sammanhängande numrerat vägnät. Till skillnad från många andra europeiska länder valde dock Sverige och några andra länder som till exempel Belgien att inkorporera Europavägsnumren i sina nationella vägnummersystem istället för att som i till exempel Tyskland låta dem vara en komplettering till de nationella vägnumren. Våren 1962 skyltades därför hela Riksväg 1 och Riksväg 13 om till E4 i Sverige. E4 gick då från Finland (Helsingfors–Haparanda) genom Sverige och söderut genom Danmark (Helsingör–Rödby), Tyskland (via Puttgarden och Frankfurt), Schweiz (Basel–Genève), Frankrike (Grenoble–Nîmes) och Spanien (Barcelona–Madrid) till Portugals huvudstad Lissabon. – Se Lista över äldre europavägar.

Eftersom E4 är ett välkänt och inarbetat vägnummer i landet ändrades inte vägnumret när europavägnumren i Sverige reviderades 1992 för att följa övriga Europa, som under tiden hade skapat ett mer logiskt system för vägnumrering av vägar i nord–sydlig respektive öst–västlig riktning med betydligt fler europavägar. Det började införas 1985 i en del länder. Att behålla numret E4 krävde dock förhandling eftersom vägen var tänkt att heta E55 när det nya systemet beslutades. Detta får till följd att E55 slutar i hamnen i Helsingborg medan vägen från färjeläget i Helsingborg och norrut till E8 i Torneå heter E4.

Förr hade E4 sin nordliga ände i Keminmaa i Finland, men förkortades 2002 med 20 kilometer så att den börjar i Torneå. Detta gjordes på grund av att E8:an förlängdes i Finland med sträckan Torneå–Åbo.

Framtidsplaner

Genom sin nord–sydliga riktning igenom Sverige från Torneå i norr längs Norrlandskusten till Stockholm och vidare söderut igenom Östergötland och Småland till hamnen i Helsingborg betraktas vägen som Sveriges viktigaste trafikled i sin helhet.

Helsingborg–Gävle
Redan på 1950-talet beslöt man att det skulle finnas motorväg mellan Jönköping och Uppsala som mål, vilket blev klart år 2000 och tog drygt 40 år. Den sista sträckan som invigdes var Ödeshög–Mjölby. Senare har man också haft som mål att bygga en sammanhängande motorväg mellan Helsingborg och Jönköping. Sedan sträckan Ljungby–Toftaholm blev färdig år 2023 återstår endast 12 kilometer vid Ljungby och söderut, som är under utbyggnad och blir klart 2025. E4 är år 2023 mötesfritt och nästan helt korsningsfritt mellan Helsingborg och Hudiksvall (cirka 845 kilometer).

Ombyggnad av 5 kilometer motortrafikled till motorväg mellan Ljungby Norra och och Ljungby Södra, blir klar under hösten 2023.
Ombyggnad av 7 kilometer motortrafikled till motorväg söder om Ljungby påbörjades 2023 och blir färdigt 2025..
En ny 21 kilometer lång motorvägsförbindelse väster om Stockholms innerstad, benämnd Förbifart Stockholm, byggs och beräknas färdigställas år 2030.

Gävle–Haparanda
Trafikverket har som mål att göra E4 mötesseparerad. Följande nyinvesteringsprojekt produceras eller utreds av Trafikverket, i ordning från söder till norr.

Kongberget-Gnarp - Cirka 22 kilometer lång 2+1-väg med mitträcke, från Kongberget, söder om Vattrång, till Gnarp, varav del i ny sträckning, planeras för detta avsnitt mellan Hudiksvall och Sundsvall. Produktion är finansierad, men omtag i planeringsarbetet har gjorts för att kunna samordna vägproduktionen med utbyggnad av Ostkustbanan till dubbelspår. Samtal om tillskott av medel för byggnation av 2+2-väg genom medfinansiering, cirka 50 miljoner SEK enligt vägutredning, förs bland länets kommuner och länsstyrelse under ledning av Region Gävleborg. Enligt Trafikverket är byggstarten planerad till 2028. Efter 2033 ska etappen vara klar.
Trafikplats Torsboda Industripark - Ny trafikplats till Torsboda Industripark och borttagande av trevägskorsning ca 1 km söder om denna. Avtal om att trafikplats ska byggas har tecknats mellan Timrå kommun och Trafikverket. Upphandlingen av projekteringen av Trafikplatsen är klar och arbetet med vägplan samt projekteringen av en tillfällig trafikplats genomförs under 2023. Kostnaden för den nya trafikplatsen är beräknad till 150 miljoner kronor.
Härnösand – En ny sträckning väster om Härnösand, Kittjärn till Överdal, skulle medföra en cirka fem kilometer genare sträckning av E4, samt kraftigt minska mängden tung trafik genom centrala Härnösand. Projektet är inte finansierat i nationell transportplan 2018-2029 och har därför lagts vilande.
Örnsköldsvik – En ny sträckning av E4 genom centrala Örnsköldsvik utreds, med tunnel genom Åsberget. Enligt förstudien skulle nysträckningen medföra en avsevärd minskning av mängden tung trafik genom centrala staden och därmed förbättrad miljö i stadskärnan, samt kortare restider for lokala och långväga transporter. En lokaliseringsstudie år 2015 diskuterade två alternativ för tunnelns sträckning, med kostnadsuppskattning om cirka 1,8 miljarder SEK, men vid tidpunkten fanns ej finansiering i nationell transportplan 2018–2029.

Sikeå–Yttervik som ligger mellan Umeå och Skellefteå – Cirka 60 kilometer mötesseparerad 2+1-väg , mestadels i befintlig sträckning, utreds i sex deletapper (se tabellen nedanför), genom breddning av vägbana, ombyggnation av korsningar, ersättningsvägar, och möjligen vissa avsnitt ny sträckning såsom till exempel kurvan i Lövsele.
Lappbäcken–Harrioja – Projektet är vilande.

Vägstandard och vägmiljö
På E4 finns så gott som samtliga strömningar som dominerat svensk vägarkitektur och vägutformning från 1930-talet och framåt representerade. I Stockholm och Jönköping går vägen rakt igenom städerna som stadsmotorvägar. Norr om Jönköping drogs vägen så nära Vättern som möjligt längs en bergsskärning vid vattnet för att ge bilisterna så vacker utsikt som möjligt över sjön. Söder om Jönköping drogs vägen så rakt och brett igenom skogslandskapet att många bilister somnade vid ratten på grund av den monotona vägmiljön, vilket ledde till att dåvarande Vägverket (nuvarande Trafikverket) fick sätta ut skulpturer och installera speciell belysning för att hålla bilisterna vakna och koncentrerade vid ratten.

Motorväg och motortrafikled
Stora delar på E4 i Sverige är motorväg och motortrafikled. Vissa sträckor som är motortrafikled är sammanbundna med motorvägssträckor på E4. Exempel på detta är avsnitten mellan Kånna och Ljungby samt mellan Gävle och Axmartavlan som är mötesfria och har på- och avfarter av motorvägsstandard och som kan sägas fungera som delar i en lång motorvägssträcka mellan Helsingborg och Axmartavlan. Andra delar, som de korta motorvägsavsnitten vid Sundsvall  och Piteå eller motortrafiklederna mellan Gäddvik och Rutvik vid Luleå, är fristående motorvägar och motortrafikleder som saknar kopplingar till ett motorvägsnät.

E4 är utbyggd till motorväg och motortrafikled följande sträckor:
 Helsingborg–Kånna (122 km), motorväg 110 km/h (dock 120 km/h en 40 km lång sträcka Örkelljunga–Strömsnäsbruk)
 Kånna–Ljungby (12 km), 100 km/h
 Ljungby–Gävle (604 km), motorväg 110 km/h (dock 120 km/h sträckan Ljungby–Jönköping, Gränna–Linköping och Storvreta-Mehedeby, 100 km/h Södertälje-Hallunda, Rotebro-Glädjen, 90 km/h genom Jönköping och Nyköping, 80 km/h Hallunda-Västberga, Järva Krog-Rotebro och 70 km/h Västberga - Essingeleden - Järva Krog)
 Gävle–Axmartavlan (33 km), 110 km/h
 Söderhamn–Hudiksvall (49 km), 110 km/h
 Njurundabommen–Timrå (35 km), 110 km/h
 Timrå–Midlanda (6 km), 100 km/h
 Piteå–Bärtnäset (6 km), 110 km/h
 Gäddvik–Rutvik (9 km), 110 km/h

Motortrafiklederna är 2+1-vägar, i något fall 2+2-väg med en standard som är nära motorvägsstandard.

Övriga sträckor
Axmartavlan–Söderhamn, 41 km, 2+1-väg, enstaka korsningar, 110 km/h
Hudiksvall–Kongberget, 21 km, 2+1-väg med plankorsningar, 70–100 km/h 
Kongberget–Gnarp, 22 km, landsväg, 70–90 km/h 
Gnarp–Trafikplats Njurunda, 25 km, 2+1-väg med plankorsningar, 70–100 km/h 
Midlanda–Kittjärn (söder om Härnösand) 25 km, 2+1-väg, 80-100 km/h
Kittjärn–Överdal, 12 km landsväg (genom Härnösand) 50–80 km/h, med 4 fartkameror
Överdal (norr om Älandsbro)–Gallsätter, 30 km, 2+1-väg, mötes- och korsningsfritt, 110 km/h
Gallsätter–Ullånger, 14 km, 2+1-väg, få korsningar, 100 km/h
Ullånger-Docksta, 13 km, 2+1 och 2+2, 80-100 km/h
Docksta-Örnsköldsvik, 36 km, 2+1-väg, få korsningar, 100 km/h
Örnsköldsvik–Saluböle, 42 km 2+1- och 2+2-väg med balkräcke i vägbanan, 100 km/h
Saluböle–Stöcksjö, 65 km, 2+1-väg, 110 km/h, med 3 fartkameror
Stöcksjö–Umeå, 5 km, 2+2-väg, 110/90 km/h
Förbifart Umeå, 3 km 2+1-väg, 5 km, 2+2-väg, 100/80/60 km/h
Umeå–Sikeå, ca 50 km, 2+1-väg, 110 km/h
Sikeå–Bureå, ca 70 km landsväg, 70–80 km/h med ca 10 fartkameror
Bureå–Skellefteå, 15 km, 2+1-väg, enstaka korsningar, 110 km/h
Skellefteå–Byske, 25 km, 2+2-väg, korsningsfritt, 110 km/h
Byske–Piteå, 48 km, 2+1-väg, enstaka korsningar, 110 km/h
Bärtnäset–Gäddvik, 38 km, 2+1-väg, enstaka korsningar, varav en med fartkamera, 110 km/h
Rutvik–Åkroken, 56 km, 2+1-väg, få korsningar, 110 km/h
Åkroken-Harrioja, 32 km, landsväg, 50–90 km/h med två fartkameror
Harrioja–Salmis, 13 km, 2+1-väg, få korsningar, 110 km/h med en fartkamera
Salmis-Torneå, 9 km, landsväg, 50–90 km/h med två fartkameror

Länsstyrelserna bestämmer skyltning, vilket är skälet till Norrlands höga hastighetsbegränsningar och
till att sträckan Söderhamn–Enånger var skyltad motorväg under cirka tio år trots att den på flera punkter avviker från de kriterier som en normal motorväg anses ska uppfylla. Sträckorna Överdal–Gallsätter, norra Örnsköldsvik–Arnäsvall, Lögdeå–norra Nordmaling, Stöcksjö–Teg samt norra Skellefteå–Byske och Antnäs–Gäddvik skulle kunna anses uppfylla kriterier för motortrafikled alternativt motorväg, men saknar den statusen. I Norr- och Västerbotten skyltas vanligen 110km/h-sträckor om till 90km/h vintertid. Observera att utplacering av fartkameror kan ändras med kort varsel.

Helsingborg–Mjölby

E4 mellan Helsingborg och Gävle kan sägas representera nästan alla generationer motorvägsutbyggnader i Sverige. Nästan samtliga lösningar för motorväg eller liknande finns på denna sträcka. E4 utnyttjar den södra utfarten ur Helsingborg, även om många som ska från staden eller färjan använder den norra utfarten som även kallas Ängelholmsleden, eftersom det är 5 kilometer kortare den vägen från färjan. Problemet med denna väg är att man passerar rakt genom centrum, så tidsmässigt blir det jämbördigt om man kommer från färjan.

Utanför Helsingborg ligger två motorvägskorsningar. Från den norra motorvägskorsningen Trafikplats Kropp eller avfart nummer 30 går motorvägen i nordostlig riktning. Den första biten närmast Helsingborg har vägen bitvis betongbeläggning. Efter Åstorp är motorvägen något nyare och följer i stora delar den gamla landsvägen. Mot avsnittet mot Eket strax söder om Örkelljunga är byggd under 1990-talet och stora delar är ombyggda från landsväg. Denna del är typisk för svenska motorvägar från 1990-talet, med mjuka svängar som ska följa naturen. Förbi Örkelljunga och Skånes Fagerhult består motorvägen av ett nybyggt avsnitt som är typiskt för nyare svenska motorvägar byggda under 2000-talet med ett utseende som ska harmoniera med naturen och dessutom har gott om skyddsräcken. Vid Markaryd kommer ett ännu nyare avsnitt. Detta påminner till utseendet om det som går från Örkelljunga men med den lilla skillnaden att vajerräckets stolpar har lite annorlunda form. Motorvägen går här också över Laganbron som var det dyraste inslaget i detta nybyggda avsnitt. Vissa delar av denna nybyggda del har ett mitträcke som består av ett vajerräcke som sitter direkt i asfalten likt 2+1-vägar. I övrigt har den annars ett vajerräcke som sitter i ett dike mellan körbanorna.

Vid Strömsnäsbruk övergår motorvägen till motorväg byggd under 1990-talet och den uppmärksamme kan se små ändringar i stil på broar och liknande. Även vajerräcket ändrar form något igen. Detta fortsätter fram till Kånna där vägen istället blir en motortrafikled som är mötesfri med mitträcke. Den är en s.k. 2+1-väg dock med på- och avfarter av motorvägsstandard. Motiveringen till detta standardbyte är mest att den byggdes som motortrafikled vid en tid (sent 1970-/tidigt 1980-tal) då detta var ett vanligt byggnadssätt.

Under 1990-talet byggdes några sådana sträckor om till motorväg, bland annat E4 förbi Värnamo, eftersom de hade ganska mycket olyckor, men denna sträcka kom inte med då. Under 2000-talet har istället motortrafikleder byggts om till 2+1-vägar, till mycket lägre kostnad men med god trafiksäkerhet. Vägtypen beror generellt på när de byggts. Vägar av mellanstandard förblir, medan de sämre byggs om senare. Vägen är i detta utförande till Toftaholm där vägen åter blir en normal motorväg. Länge ansågs sträckan mellan Ljungby och Toftaholm ha tillräckligt god standard, men trots mötesseparering och planskildhet förekom ändå relativt många olyckor och beslut togs att även bygga om denna sträcka till motorväg.

Från Toftaholm och förbi Värnamo är vägen en motorväg av ett typiskt snitt för de som är byggda under 1990-talet. Den går huvudsakligen genom bara skog och är även här byggd för att smälta in i naturen. Närmare Jönköping övergår E4 i äldre motorväg byggd under 1960-talet. När motorvägen når Jönköping kommer en motorvägskorsning där den möter Riksväg 40. Åker man söderut längs E4 får man en lite besvärlig 270-graderssväng. Norrut fortsätter motorvägen till höger i denna motorvägskorsning och fortsätter genom både Jönköping och Huskvarna som en stadsmotorväg. Strax norr om Huskvarna därefter går vägen alldeles vid Vättern. Motorvägen som här är byggd under 1960-talet är avsiktligt byggd bredvid Vättern för att ge trafikanterna en fin utsikt. Denna sträcka kallas också Vätterleden. Eftersom motorvägen här går vid en sluttning går körfälten i två olika plan. Norr om Jönköping ligger Gränna, och där passerar vägen på cirka 280 meters höjd över havet, vägens högsta punkt. Rastplatsen Brahehus ligger något längre norrut, 270 meter över havet och 180 m över Vättern, med mycket fin utsikt. Efter Vättern fortsätter vägen mot Ödeshög. Sträckan Jönköping-Ödeshög anses som en av Sveriges vackraste vägar. Norr om Ödeshög fortsätter motorvägen på ett avsnitt byggt i slutet på 1990-talet mot Väderstad. Från Väderstad till Mjölby består sedan motorvägen av ett avsnitt som är ombyggt från landsväg under 1990-talet.

Mjölby–Stockholm

I Mjölby övergår sedan motorvägen till en lite äldre motorväg byggd under 1970-talet. Denna del är ganska rak och går dessutom över ett ganska platt och öppet landskap. Vid Linköping möter den riksvägarna 34 och 35 i två olika motorvägskorsningar. Strax norr om Linköping övergår motorvägen till ett lite nyare avsnitt som är byggt i början på 1990-talet. Vid Norsholm går motorvägen över Göta kanal på Norsholmsbron och vidare mot Norrköping. Efter Norsholmsbron är motorvägen försedd med en mittbarriär som består av fabrikstillverkade betongblock. där den möter E22 vid en större trafikplats. Motorvägen passerar i Norrköpings nordvästra utkant och man ser inte särskilt mycket av stadsbebyggelsen. Norr om Norrköping övergår motorvägen till en äldre motorväg byggd i början på 1960-talet. Betongblocken i mittbarriären övergår till en normal mittbarriär här. Den möter riksvägarna 51, 55 och 56 och fortsätter sedan vidare norrut. Man kan se på broarna att det är en äldre motorväg. Norr om Norrköping har i mitten av 1990-talet ett omfattande vägnät byggts för anslutning av väg 51, 55 och 56 till E4.

1940 invigdes en ny förbifart igenom Norrköping förbi Himmelstalunds gård som fram till 1996 utgjorde en del av E4. Vägen utformades väldigt motorvägslikt med planskilda korsningar och två körbanor. Samtliga korsningar var planskilda utom med spårvagnslinjerna och en rondell som byggdes i norra delen av vägen. Planen var att vägen så småningom skulle byggas ut till motorväg, men när man väl byggde en motorväg vid Norrköping beslöt man sig för att bygga en helt ny väg väster om staden eftersom det ansågs alltför kontroversiellt att bygga om vägen till motorväg igenom stadsmiljön. Vid hotell Stenkullen, statsministern Carl Swartz sommarresidens utanför Norrköping, och vid Rosendals slott utanför Helsingborg lät man bygga vägen rakt igenom tomterna och motorvägen skar på så vis rakt igenom stora stycken kulturmiljö.

I Södermanland övergår motorvägen till ett nyare avsnitt. Motorvägen går förbi Stavsjö och denna del öppnades 1994. Motortrafikleden mellan Gammelsta och Nyköping invigdes 1986. Sträckan blev olycksdrabbad, och 1996 öppnades den som motorväg, efter att en vägbana byggts till. Här går körbanorna isär ordentligt och mittremsan blir mycket bred. Vissa avsnitt är den så pass bred att man inte ser den mötande trafiken. Då motorvägen var en nykonstruktion, så finns den gamla vägsträckan kvar och går strax söder om motorvägen som Länsväg 800 längs Kilaån. I Nyköping blir motorvägen åter en äldre motorväg som invigdes redan 1961. På detta avsnitt kan man se att motorvägen har broar av äldre utseende och avfarterna är ganska tvära vilket gör att 90 km/h råder genom staden. Passagen över Nyköpingsån har visat sig vara en olycksdrabbad vägsträcka. Ett flertal allvarliga trafikolyckor med dödlig utgång skedde på denna sträcka under vintern 2009/2010. Trafikverket har därför sänkt hastigheten till 90 km/h på denna sträcka. Den före detta E4-sträckningen fortsätter som Länsväg 800 parallellt med motorvägen till Vagnhärad och är vid flertalet tillfällen mindre än 100 meter ifrån E4:an under dessa dryga tre mil. Strax norr om Nyköping övergår motorvägen till en sträcka som är byggd under 1970- och 1980-talen. Detta avsnitt är ganska monotont och fortsätter mot Södertälje.

Motorvägen vid Södertälje är byggd i början på 1960-talet. Norr om Södertälje övergår motorvägen till ett avsnitt som är byggt under 1950-talet. Detta avsnitt var inte motorväg de allra första åren men blev omklassad till det 1964 utan någon större ombyggnad. Detta mycket hårt trafikerade vägavsnitt passerar över berg och djupa dalar samtidigt som det är kurvigt, med många olyckor som följd. Denna sträcka rustades upp och breddades till sex körfält vilket blev klart år 2014 och sträckan fick kö-varningssystem. Motorvägen går förbi Salem och vidare till Stockholm. Belysningsanläggningen byttes ut i samband med breddningen till sex körfält. Då vägren saknas finns här istället räddningsfickor med jämna mellanrum där även nödtelefon finns installerad.

Stockholm–Gävle

I Stockholm går vägen förbi områden som Fittja, Hallunda där motorvägen nu är sexfilig. Västertorp passeras. Därefter går motorvägen till en motorvägskorsning där den ansluter till bland annat Södra länken. Motorvägen passerar därefter genom Stockholms centrala delar, längs Essingeleden som mestadels är åttafilig och är Sveriges hårdast trafikerade väg.  Essingeleden går över ett antal broar som till exempel Gröndalsbron och Essingebron, därefter genom Fredhällstunneln.

Den fortsätter sedan genom Eugeniatunneln där Essingeleden tar slut och Uppsalavägen tar över. Eugeniatunneln som knyter ihop Essingeleden och Uppsalavägen är byggd i början på 1990-talet. Innan gick trafiken genom en vanlig gata (Norra Stationsgatan, som då (1971–1991) var en av de hårdast trafikerade innerstadsgatorna). Motorvägen Uppsalavägen är byggd i etapper och de äldsta delarna härstammar från 1950-talet. Vid Järva Krog möter den E18. E18 ansluter sedan E4 och går gemensamt med E4 fram till trafikplats Kista där E18 svänger av. Motorvägen fortsätter sedan vidare norrut och är till stor del breddad med flera körfält. År 2015 var det 6-8 körfält mellan Eugeniatunneln och trafikplats Häggvik. Vid trafikplats Häggvik svänger länsväg 265 Norrortsleden av österut i en större motorvägskorsning. Här kommer i framtiden norra anslutningen till förbifart Stockholm att börja.

Motorvägen går förbi bland annat Upplands Väsby och vidare mot Märsta och Arlanda. Vid Märsta finns en motorvägskorsning där den ansluter till Arlandaleden. Motorvägen fortsätter vidare mot Uppsala (öppningsår 1972). Efter Märsta tar belysningen som hade börjat i Södertälje slut. Så lång sträckning med belysning på motorväg förekommer annars mest i Belgien, Storbritannien och Nederländerna. Mellan Märsta och Uppsala har motorvägen en bred mittremsa. Denna påminner mycket om den som finns strax söder om Nyköping. Motorvägen går i mjuka svängar här. Denna del är från början på 1970-talet och var en av de första i Sverige av ett lite modernare snitt i mjuka kurvor som skulle harmoniera med naturen.

Strax söder om Uppsala kommer man till en motorvägskorsning där man kan svänga av till Tycho Hedéns väg som är E4:ans gamla sträckning. E4 fortsätter förbi Uppsala vid stadens östra sida på en sträcka öppnad 2006. Denna sträcka har ett mycket modernt snitt.  Motorvägen går också under en bro för museijärnvägen Uppsala–Länna Järnväg (även känd som Lennakatten).

Efter Uppsala fortsätter motorvägen förbi Storvreta och över en bro över Fyrisån. Motorvägen fortsätter till Gävle. Sträckan mellan Uppsala och Björklinge invigdes den 21 december 2006 och sträckan Björklinge–Mehedeby invigdes den 17 oktober 2007. Sträckan Uppsala–Mehedeby, 78 kilometer, byggdes i ett enda projekt åren 2002–2007, även om en del (Uppsala–Björklinge) stod klar och öppnades tidigare. Tack vare att motorvägsdelen förbi Uppsala öppnades 2006 undgår staden numera den genomfartstrafik som tidigare gick genom stadens östra delar (huvudsakligen längs Tycho Hedéns väg). Den nyöppnade motorvägssträckan mellan Uppsala och Mehedeby har fått kritik då Vägverket i strävan för att sänka byggkostnaderna valde att bygga motorvägen med smalare vägrenar vilket innebär en ökad olycksrisk vid fordonsstopp.
 
Mellan Mehedeby och Gävle har motorvägen en tämligen bred mittremsa med växtlighet. Denna sträcka byggdes först som motortrafikled på 1970-talet, (öppningsår 1977) och går rakt genom i stort sett obebodda skogsområden. 1995 färdigställdes en andra körbana bredvid den befintliga och sträckan kunde därmed uppgraderas till komplett motorväg. År 1980 byggdes E4 runt Gävle. Då slutade den tunga trafiken att gå Kungsgatan genom Gävle centrum.

Norr om Gävle

Längs Norrlandskusten har motorvägsutbyggnader eller planskilda 2+2-vägar byggts men längre sträckor har ofta byggts om till 2+1-vägar på grund av att trafikmängden är lägre längs norrlandskusten än söderut med undantag kring de större städerna längs vägen. Norr om Gävle blir vägen en 2+1-väg. Delen fram till Axmartavlan är motortrafikled, invigd 1987, därefter är vägen 2+1-väg med plankorsningar fram till Söderhamn. Dock är hela sträckan från Gävle relativt starkt trafikerad och vid vissa tidpunkter på året är den kraftigt belastad. Här övergår vägen till fyrfilig motortrafikled fram till Hudiksvall. Mellan Söderhamn och Enånger byggdes Sveriges första s.k. fyrfältsväg, vilken ursprungligen varken klassades som motorväg eller motortrafikled när den invigdes 1999. Efter några år i bruk fick den motorvägsstatus utan att några förändringar gjorts. I samband med att sträckan från Enånger till Hudiksvall invigdes 2011 skyltades Söderhamn-Enånger om till motortrafikled. Vägen saknar vägrenar och har för motorvägar smala körfält. Avfarterna svänger av mycket tvärt och påfarterna är svagt vinklade och saknar accelerationsfält; i stället är det stopplikt som gäller. Fortfarande är de flesta skyltbakgrunder som brukar vara gröna längs motorvägar blåa på detta avsnitt. Utformningen utan riktiga av- och påfarter kritiserades vid planeringen av bland andra NTF och polismyndigheten. Efter Hudiksvall är vägen blandad 2+1-väg och landsväg fram till Njurundabommen där vägen åter blir motorväg fram till Timrå. Sträckan fram till Sundsvallsfjärden, inklusive en bro över denna, invigdes 2014. Delen norr om Sundsvallsfjärden byggdes under 1960 och 1970-talet. Norr om Timrå fortsätter sedan 1991 E4 som motortrafikled fram till Midlanda, och därefter 2+1-väg över Indalsälvens delta och upp till Härnösand där vägen går nära centrum. Därefter är det landsväg genom Älandsbro och från Överdal 2+1-väg med planskilda korsningar vid bland annat Högakustenbron. Bron och kring 20 kilometer ny vägsträckning genom Höga kusten invigdes hösten 1997. E4 är sedan 2+1-väg Gallsätter-Ullånger, Docksta-Tvillingsta och 2+2-väg norr om Örnsköldsvik förbi Arnäsvall. Sträckan därefter upp till länsgränsen mot Västerbotten är blandad 2+1 och 2+2 väg med s.k balkräcke i vägbanan. I Västerbottens län är vägstandarden från länsgränsen till Umeå 2+1 väg med 110 km/h hastighetsbegränsning. Sträckan Stöcksjö–Umeå uppfyller motorvägsstandard men en cirkulationsplats gör att vägen inte är klassad som motorväg trots att den i praktiken fungerar som det. Detta avsnitt har också tidigare varit motorväg men förlorade sin motorvägsstatus sedan cirkulationsplatsen blivit byggd.

Norr om Umeå är sträckan 2+1-väg fram till Sikeå. Därefter går den sedan som vanlig landsväg (nio meter bred) fram till Bureå. 2004 invigdes en helt ny sträckning med mestadels planskild 2+1-väg fram till Skellefteå, och mellan Skellefteå och Byske är vägen utbyggd till 2+2-väg med motorvägsstandard. Nästa avsnitt med motorväg är sedan mellan Piteå och Bärtnäset som också är Sveriges nordligaste motorväg. Ursprungligen var denna klassad som motortrafikled, vilket berodde på kringgående av ett riksdagsbeslut om att det inte skulle byggas motorvägar norr om Sundsvallstrakten. Vid Luleå finns en motortrafikledssträcka. Där finns en motortrafikledskorsning, världens nordligaste (utformad som motorvägskorsning, men det är motortrafikleder). Den byggdes, inklusive förbifarten förbi Luleå, år 1978. Innan dess var även Luleå en av de många städer E4 gick igenom.

Äldre sträckningar
Följande sträckor i Sverige, eller delar av dessa, hör till dem som tidigare utgjort delar av E4, men som inte längre gör det.
Bergnäsbron, Luleå
Tegsbron, Umeå
Sandöbron
Länsväg 332
Länsväg X 583
Rådhusesplanaden, Gävle
Riksväg 76 (Gävle - Älvkarleby)
Länsväg 291
Länsväg C 600
Gator i Uppsala
Tycho Hedéns väg
Stålgatan
Länsväg 255
Gator och broar i Stockholm
Norra stationsgatan
Sankt Eriksgatan
Västerbron
Långholmsgatan
Liljeholmsbron
Länsväg E 796
Malmslättsvägen, Linköping
Grännavägen
Gamla E4 Vaggeryd-Örkelljunga
Ängelholmsleden, Helsingborg

Vägstandard

Vägstandard

Byggår till mötesfri väg, Helsingborg – Haparanda 

Uppgifterna om byggår har begärts ut från Trafikverket under vintern 2020/2021 och därefter sammanställts enligt ovan.

Trafikplatser och korsningar 

Sedan mitten av 2004 har Trafikverket givit motorvägs- och motortrafikledsavfarterna på bland annat E4:an nummer, detta för att underlätta då man ska ge vägbeskrivningar. Detta har genomförts efter internationell förebild, exempelvis använder Tyskland, Danmark och Frankrike detta system. På de sträckor där flera europavägar går gemensamt är även numreringen gemensam, sedan börjar man på nummer 65 på E4:ans egen sträcka, för att det ska stämma med numreringen av E20 när vägarna går samman i Södertälje.

Galleri

Län och kommuner 
E4 passerar genom följande län och kommuner i Sverige, räknat från norr till söder:

Norrbottens län
Haparanda kommun
Kalix kommun
Luleå kommun
Piteå kommun
Västerbottens län
Skellefteå kommun
Robertsfors kommun
Umeå kommun
Nordmalings kommun
Västernorrlands län
Örnsköldsviks kommun
Kramfors kommun
Härnösands kommun
Timrå kommun
Sundsvalls kommun
Gävleborgs län
Nordanstigs kommun
Hudiksvalls kommun
Söderhamns kommun
Gävle kommun
Uppsala län
Älvkarleby kommun
Tierps kommun
Uppsala kommun
Knivsta kommun
Stockholms län
Sigtuna kommun
Upplands Väsby kommun
Sollentuna kommun
Solna kommun
Stockholms kommun
Huddinge kommun
Botkyrka kommun
Salems kommun
Södertälje kommun
Södermanlands län
Trosa kommun
Nyköpings kommun
Östergötlands län
Norrköpings kommun
Linköpings kommun
Mjölby kommun
Ödeshögs kommun
Jönköpings län
Jönköpings kommun
Vaggeryds kommun
Värnamo kommun
Kronobergs län
Ljungby kommun
Markaryds kommun
Skåne län
Örkelljunga kommun
Klippans kommun
Åstorps kommun
Helsingborgs kommun

Se även
Avfartsnummer
Motorväg
Lista över motorvägar i Sverige
E4 (studentgruppering)

Källor
Trafikverket

Noter

Europavägar
04
Vägtrafik i Stockholm
Vägtrafik i Sundsvall