kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gradtecken (symbol)

Gradtecknet, °, är en cirkel placerad i exponentläge som används för att ange grad, en enhet på en graderad skala främst på mätinstrument, exempelvis på termometrar (temperatur) eller på gradskivor (vinkelstorlek).

Gradtecknet har HTML-, ASCII- och Unicode-koderna, Alt+0176 respektive U+00B0 (Degree sign) och bör inte ersättas med snarlika symboler, så som den maskulina ordningsändelsen º (U+00BA – Masculine ordinal indicator), den mindre cirkeln ˚, som exempelvis används i bokstaven Å (U+02DA – Ring above), en nolla i exponentläge, 0 eller  ⁰ (U+2070 – Superscript zero) eller ringoperatorn  ∘, (U+2218), som anger sammansatt funktion inom matematiken.

Gradtecknet ska sättas tätt intill sitt mätetal, utan mellanrum, när gradtecknet används självständigt som vinkelenhet eller för att ange punkter på kartor:

 ∠α = 57° (läs "vinkel α är lika med 57 grader")

Detsamma gäller minuttecknet (′) och sekundtecknet (″) (ej rekommenderat):
Stockholms gamla observatorium ligger på N 59°20′34″, O 18°3′30″ från Greenwich.

I alla övriga fall sätts gradtecknet tätt intill sin "graderingsenhet" (exempelvis "C" för Celsius), men separeras med ett mellanrum från mätetalet:
−10 °C = 14 °F = 474 °R
°dH (tyska grader) används som enhet för att beteckna hårdheten på vatten.

Ett tecken som liknar gradtecknet används också i 3:e utgåvan av IUPACs Quantities, Units and Symbols in Physical Chemistry (också känd som The Green Book) som substitut för plimsollmärket i anslutning till en storhetssymbol, för att beteckna att storheten gäller under standardiserade betingelser (standardtillstånd eller standardförhållanden), till exempel vid en viss temperatur och visst tryck (STP):
 E° för "elektromotorisk spänning för reaktionen vid standardtillstånd"
p° = 1 atm för "standardtrycket är lika med en atmosfär"
ΔHf° för "bildningsentalpi under standardförhållanden".

Referenser 
Standardiseringskommissionen i Sverige (Swedish Standards Institute: SIS). 1985. (SS 03 61 07) Grafisk teknik – Sättningsregler – Matematik och kemi.

Matematisk typografi
Alf Gunnmo

Alf Olov Gunnmo, född 19 februari 1942 i Föllinge, Jämtlands län, är en svensk statsvetare och akademisk ledare. Han är bror till Gunno Gunnmo. 

Alf Gunnmo kom i början av 1960-talet till Umeå universitet där han gick grundutbildningen och så småningom även forskarutbildningen och deltog i Pär-Erik Backs kommunforskningsprojekt. År 1971 tog han sin licentiatexamen och kom att arbeta som universitetslektor i Umeå. År 1975 kallades han såsom rektor till Socialhögskolan, senare Högskolan i Östersund, en post han stannade på fram till 1981, då han övergick till den lektorstjänst han fått samtidigt som han utnämnts till rektor. 

Efter turbulensen kring rektorsstolen i Östersund 1989/90 kallades Gunnmo åter som rektor för högskolan 1990–1993 och kom som företrädare för Högskolan i Östersund att spela en avgörande roll för sammanslagningen av Högskolan i Östersund och Högskolan i Sundsvall/Härnösand till Mitthögskolan 1993. Gunnmo utsågs till prorektor och fungerade som Mitthögskolans rektor 1993–1994, då Kari Marklund tillträdde posten. Han fungerade även som tf rektor efter Marklunds avgång 1998, fram till 1999 då Gunnar Svedberg tillträdde. Efter sin avgång som prorektor 1999 stannade Gunnmo kvar på högskolan fram till sin pensionering 2003.

Källor

Födda 1942
Personer från Föllinge socken
Män
Rektorer vid Mittuniversitetet
Personer verksamma vid Mittuniversitetet
Svenska statsvetare
Levande personer
Viking Palm

Bror Viking Palm, född 13 oktober 1923 i Östra Broby i Skåne, död 15 januari 2009 i Täby, var en svensk brandman och brottare av världsklass.

Palm började sin brottarbana på allvar som sjuttonåring i sin hemort. Efter tre år flyttade han till Västervik där han började att i allt större omfattning ägna sig åt fristilsbrottningen. Han stannade i Västervik till 1949 då han flyttade till Stockholm. Efter endast ett år flyttade han till Malmö där han tävlade för klubben Enighet. Därefter representerade han Eslövs AI i Eslöv. 
Palm avled den 19 januari 2009. Han är den första och enda svenska OS-hjälten som har fått en klubb uppkallad efter sig.

Meriter

OS: Guld 1952, 4:e plac 1960 – förlorade bronsmedaljen efter vägning mot ryssen Aleksandr.
VM: Silver 1949, 1951; Brons 1954
EM: Silver 1949
SM: 10 gånger

Referenser

Externa länkar
 SOK Viking Palm

Svenska brottare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1960
Olympiska guldmedaljörer 1952
Svenska olympiska guldmedaljörer
Födda 1923
Avlidna 2009
Män
Personer från Östra Broby socken
Gradtecken

Gradtecken kan syfta på:

 Gradtecken (symbol) – symbolen °, som bland annat används som enhet för vinkelstorlek och i enheter för temperatur
 Gradbeteckning – beteckning för en officers rang
Scones

Scones (uttal på svenska och engelska skɔns) är ett bakverk i form av ett slags små bullar, vars grundvariant har ingredienserna mjöl, salt, bakpulver, smör eller margarin samt mjölk eller filmjölk. Bakverket kommer från Storbritannien och har sitt ursprung i Skottland. Vanligen används vetemjöl men havremjöl är ett alternativ. Det kan vidare smaksättas med exempelvis russin, bär, dadlar, mindre chokladbitar, kanel, vallmofrön eller ibland ost.

Färdigbakade scones äts ofta med honung, sylt, marmelad, lemon curd, smält smör, färskost eller clotted cream alternativt vispad grädde. Till scones dricks traditionellt te. 

I Sverige kan scones bakas som en rund platta, som naggas med en gaffel och skärs helt igenom i fyra kvartsbitar. När brödet är färdigbakat bryts det i fyra delar, vilka i sin tur delas i en ovansida och en undersida.

I Skottland finns det scones gjorda på potatismjöl, som äts till frukost med korv.

Referenser

Externa länkar

 Instruktionsvideo för att baka scones

Mat och dryck i Storbritannien
Brittiska bröd
Giancarlo Baghetti

Giancarlo Baghetti, född 25 december 1934 i Milano, död 27 november 1995 i Milano, var en italiensk racerförare.

Racingkarriär 
Baghetti tävlade i formel 1 för diverse stall under 1960-talet. Han är mest känd för att ha vunnit sitt debutlopp.

F1-karriär

Noter

Källor 
 

Födda 1934
Avlidna 1995
Italienska racerförare
Italienska Formel 1-förare
Brabham F1-förare
Ferrari F1-förare
Team Lotus F1-förare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1960-talet
Män
Edvard Fredin

Nils Edvard Fredin, född 8 juni 1857 i Stockholm, död 27 juni 1889 i Södertälje, var en svensk dramatiker, skådespelare, teaterrecensent och översättare.

Arbetsliv 
Fredin gjorde sig tidigt känd som skicklig översättare av dikter, som finns samlade i Skilda stämmor (1884). Han fick 1888 Svenska Akademiens stora pris för Vår Daniel, en poetisk behandling av Daniel Buskovius’ tåg till Särna 1644. Efter hans död utkom två samlingar av hans dikter.

Fredin skrev bland annat den svenska texten till Marseljäsen (publicerad 1889) och till Tennysons dikt Nyårsklockan (1890).

Fredin ägde en smidig formell talang och livliga politiska och sociala intressen, som kom till uttryck i hans skrifter. Som skald hämtade han inspiration från Carl Snoilsky och Albert Ulrik Bååth. Fredin är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Död 
I Svenskt biografiskt lexikon står att "På våren 1889 fick han ett av statens författarbidrag. Hans hälsa försämrades emellertid hastigt. Han kunde inte själv föredra den av samtiden livligt observerade dikten 'Sekeldagen', som han skrev till den stora fest, som 5 maj 1889 hölls å Hotel Continental till minnet av franska revolutionen. Under en vistelse vid badhusinrättningen i Södertälje slocknade hans tynande livslåga."

Bibliografi

 - Medförfattare J. A. Runström

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

 "Edvard Fredin, 1857–1889", av Gunnar D.  Hansson i Svenskt översättarlexikon

Svenska scenskådespelare
Svenska dramatiker
Svenskspråkiga dramatiker
Svenska översättare
Svenskspråkiga översättare
Översättare från engelska
Översättare från franska
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Svenska författare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Författare från Stockholm
Födda 1857
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Dramatiker från Stockholm
Roland Eiworth

Kurt Roland Eiworth, född 9 december 1919 i Stockholm, död 30 maj 1989 i Ängelholm, var en svensk kompositör, sångtextförfattare samt radio- och TV-man. Han var även verksam under pseudonymen Eve.

Biografi
Eiworth var en mångsysslare som varit journalist hos Filmjournalen, Levande livet och Se. Han hade också skrivit schlagertexter och filmmanus.
 
År 1948 anställdes han vid Sveriges Radio och blev underhållningschef vid TV 1959. Efter att ha varit biträdande distriktschef i Malmö och Göteborg blev han 1966 chef för radions högertrafikinformation och 1970 programråd vid TV1.

Regi

Filmmanus i urval

Filmmusik i urval

Filmografi roller
 - Frukostklubbens producent
 - Roland "Rolle" Eiworth, Sigge Fürsts studioman

Källor

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska sångtextförfattare
Män
Födda 1919
Avlidna 1989
Musiker från Stockholm
Mount Whitney

Mount Whitney är ett berg i bergskedjan Sierra Nevada i Kalifornien i USA. Berget ligger i centrala delen av delstaten, och är med 4 421 meters höjd den högsta bergstoppen i USA:s "lower 48 states", dvs utanför Alaska och Hawaii. Det har namn efter den amerikanske geologen Josiah Whitney (1819–1896).

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 
 
 Panoramavy över Mount Whitney

Berg i Kalifornien
Berg 4000 meter över havet eller högre
Inyo County
Tulare County
Monetär bas

Monetär bas är under pappersmyntfot lika med mängden centralbankspengar, under metallmyntfot mängden monetär metall. I Sverige utgörs den monetära basen av Riksbankens sedlar och mynt, bankernas tillgodohavanden hos Riksbanken samt fordringar på riksbanken till följd av emitterade riksbankscertifikat.

Referenser 

Makroekonomi
Kreditmultiplikation

Kreditmultiplikation är den process som uppstår vid inflöde av ny monetär bas till bankerna, och som resulterar i uppkomst av nya bankpengar. Banker skapar pengar genom att låna ut en stor del av de insatta pengarna. En stor del av de utlånade pengarna sätts på nytt in i en bank, som kan låna ut ännu en gång. Denna rundgång fortgår tills summorna blir försvinnande små, vilket inträffar när förhållandet mellan monetär bas och penningmängd blir lika med den så kallade kreditmultiplikatorn, som kan beräknas som (c+1)/(c+r), där c är kontantkvoten och r reservkvoten.

Denna beskrivningsmodellen med "kreditmultiplikator" anses numera missvisande för hur bankverksamhet fungerar, eftersom den förstärker den vanliga missuppfattningen att banker först tar emot inlåning, som de sedan lånar ut till andra kredittagare. Detta är inte nödvändigt för att banker skall kunna bevilja kredit. Dessutom bedöms/regleras inte banker utifrån reservkrav idag, utan utifrån så kallade kapitaltäckningskrav, vilket innebär att måttet "reservkvot" inte är så relevant. Förutom reserver (="kontanter i valvet") så har banker också andra finansiella tillgångar som är likvida, såtillvida att de enkelt kan omvandlas till reserver. Därför är bankers innehav av "reserver" mindre relevant, för att bedöma deras likviditet.

När en bank tar emot ny monetär bas, till exempel genom insättning på ett konto, så kan banken direkt mångfaldiga dessa pengar genom ny kreditgivning i enlighet med kapitaltäckningskraven. Detta sker i ett enda steg och behöver inte ske i många steg. Förklaringsmodellen att banker tar emot insättning, behåller lite som reserv, lånar ut resten som blir ny inlåning hos en annan kontoinnehavare, varav en del kan behållas som reserv, resten lånas ut, om och om igen, är alltså missvisande.   

Cirka 95 procent av alla "pengar" (i betydelsen likvida fordringar på banker") skapas av bankerna i och med deras kreditgivning.

Referenser

Noter 

Makroekonomi
EIA/TIA-568

EIA/TIA-568 är standarder som de flesta elektriska nätverkskablar följer idag. Standarden anger hur en kabels ledare ska kopplas till kabelns kontakt.

Rak eller korsad kabel?

Historiskt användes korsad nätverkskabel mellan två likadana datorer för att den enes sändpoler skulle få kontakt med den andres mottagarpoler.

För att göra en nätverkskabel som går från en dator till en hub eller switch använder man sig av en rak TP-kabel. Med rak TP-kabel menas att samma sladduppsättning finns i kabelns båda kontakterna, TIA568A till TIA568A eller TIA568B till TIA568B.

För koppling mellan två datorer, mellan två switchar, routrar eller hubbar eller mellan en dator och en router använder man sig av en korsad TP-kabel. Med detta menas att man korskopplar sändarparet och mottagarparet i kabeln. Med andra ord, TIA568A till TIA568B eller TIA568B till TIA568A.

För att koppla en nätverkskabel från dator till konfigurationsporten på till exempel en router använder man en rollover-kabel. I en sådan är ena kontakten spegelvänd jämfört med den andra.

Man kan se om en nätverkskabel är rak eller korsad genom att hålla de två kontakterna bredvid varandra och granska ledarnas färger. Om färgerna är placerade på samma sätt är kabeln rak. Annars är den troligen korsad. Till exempel kan vi se att sladden på bilden troligen är korsad eftersom trådarna inte är på samma platser.

TIA568A
  Vit/Grön
  Grön
  Vit/Orange
  Blå
  Vit/Blå
  Orange
  Vit/Brun
  Brun

TIA568B
 Vit/Orange
 Orange
 Vit/Grön
 Blå
 Vit/Blå
 Grön
 Vit/Brun
  Brun

Se även
Partvinnad kabel
8P8C

Externa länkar
 Kopplingsschema på "Kjell & Company"

Datorkommunikation
Standarder och konventioner
Kablar
Julbestyr på en bondgård

Julbestyr på en bondgård var SR:s julkalender 1958.

Papperskalender 
Årets papperskalender ritades av Sören Linde och föreställde en bondgård med diverse illustrationer och luckor runt om.

Handling
Serien utspelar sig på en gård i Uppland, där lyssnaren får följa julförberedelserna dag för dag. Rolf Bergström medverkar, och har till sin hjälp de tre barnen på gården (14-åriga Gunnel, 12-årige Magnus och 6-årige Gunnar) samt deras föräldrar Eric och Anna-Lisa. Med serien ville man förmedla en tid av förändring när hästar alltmer bytts ut av traktorer i det dagliga arbetet, och en stor del av Sveriges befolkning inte längre bor på landsbygden utan i städer. Denna gång sålde man dessutom för första gången en tryckt adventskalender i samband med programmet.

Anteckningar

Referenser

Fotnoter 

1958 i Sverige
Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1958
Radioprogram startade 1958
Uppland i fiktion
Malmö kommunvapen

Malmö stadsvapen, som 1974 registrerades som kommunvapen för Malmö kommun, har en historia som går tillbaka till 1437, då det beskrevs av kung Erik i ett brev till Malmö stad, vari vapnet även blasonerades och ritades upp. Detta brev finns fortfarande bevarat på Malmö stadsarkiv och är avbildat nedan.

Malmö är den enda svenska kommun förutom Halmstad som har hjälm med hjälmprydnad som del av vapnet. Ofta avbildas vapnet utan hjälmen. Blasoneringen för vapnet är ”I silverfält ett rött, med gyllene krona krönt griphuvud. På hjälmen samma bild samt i kronan ett knippe strutsfjädrar av silver.”

Denna blasonering omformulerades när vapnet nyregistrerades vid kommunreformen 1974. Den tidigare blasoneringen hade hängt med sedan den först bestämdes den 23 april 1437. Den lät så här:

”Et røt grips howith meth rødh hals oc rødhe øren oc owen pa howithet een forgult krone vti et hwit feld, oc vpa hielmen sammelethis eet røt grips howith meth een forgylt krone meth een busk strudzfiedhre myt aa kronen, hwidhe oc rödh.”

Notera att strutsfjädrarna i den gamla blasoneringen var omväxlande silverne och röda, medan de i den 1974 registrerade varianten endast är av silver. Detta beror, enligt muntlig uppgift från före detta statsheraldikern Clara Nevéus, troligen på ett misstag. I övrigt är det nuvarande vapnet identiskt med det som staden tilldelades av kung Erik på 1400-talet. Det vapen som staden använder sig av idag har (trots blasoneringen) omväxlande silverne och röda fjädrar i hjälmprydnaden.

Griphuvudet är från början en heraldisk förkortning av gripen i kung Eriks eget pommerska vapen (som numera ingår i delstatsvapnet och flaggan för Mecklenburg-Vorpommern), varför vapnet kan förmodas vara en särskild ynnest från kungens sida till staden. Det har sedan givit upphov till griphuvudet i Skånes landskapsvapen och har därifrån letat sig vidare både till länsvapen och olika kommersiella varumärken.

Användning
Vapnet används i kommunikation från Malmö kommun. Den version som används godkändes av Malmö kommunfullmäktige i december 2000. Utöver en tolkning av vapnet består logotypen av två gröna pelare som formar ett stiliserat M. Den skapades av designern Ulf Pettersson vid Malmöbyrån ID kommunikation.

Referenser

 
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med gripar
Heraldiska vapen med kronor
Heraldiska vapen med hjälmar
Nu är det jul igen

Nu är det jul igen är en gammal dansk/svensk julsång som oftast sjungs vid dans kring julgranen. Sångens text säger först att julen pågår fram till påsken, men informerar sedan om att så inte är fallet, för fastan kommer däremellan.

Svensk text
||: Nu är det jul igen
Och nu är det jul igen
Och julen varar än till påska :||

||: Men det var inte sant
Och det var inte sant
För däremellan kommer fasta :||

Dansk text
||: Nu’ det jul igen,
og nu’ det jul igen,
og julen varer li’ til påske. :||

||: Nej det’ ikke sandt,
nej det’ ikke sandt,
for ind imellem kommer fasten :||

Publikation 
Julens önskesångbok, 1997, under rubriken "Tjugondag Knut dansar julen ut", angiven som "Folkmelodi"

Externa länkar 
Notuppteckning från 1850-talet efter Carl-Johan Johansson

Svenska julsånger
Danska julsånger
Danslekar
Eric Gairy

Eric Matthew Gairy, född 18 februari 1920 i Dunfermline i Saint Andrew på Grenada, död 23 augusti 1997 i Grand Anse i Saint George på Grenada, var en grenadisk politiker. Sin politiska maktställning hade Gairy byggt upp som facklig ledare. Han skaffade muskotnötsplockarna och andra arbetare betydligt bättre inkomster än tidigare och fick många medlemmar till sitt Grenada United Labour Party - GULP. 

Gairy vann val efter val men blev samtidigt alltmer auktoritär och skaffade sig egna säkerhetsstyrkor som klådde upp politiska motståndare. Eric Gairy var övertygad om att mänskligheten hotades av flygande tefat, och han missade inte en chans att inför FN:s generalförsamling inskärpa riskerna för en utomjordisk invasion. Medan han befann sig på ett sådant besök i FN-högkvarteret i New York störtades Gairy 1979 i en revolution, som leddes av Maurice Bishop och dennes New Jewel Movement. År 1983 mördades Bishop och andra ledare av den grenadiska revolutionen.

Källor

Noter 

Födda 1920
Avlidna 1997
Grenadiska politiker
Män
Grenadas premiärministrar
Piteå kommunvapen

Piteå kommunvapen registrerades hos Patent- och registreringsverket 1974 när den moderna kommunen hade skapats, men användes tidigare av Piteå stad.

Staden grundades 1621, och i privilegiebrevet från grundandet finns det beskrivet att bilden i stadens sigill skulle föreställa ett avhugget renhuvud. På 1600-talet och lång tid framåt räknades Piteå, liksom hela nuvarande Norrbotten, till Västerbotten. Vapnet utgör alltså en heraldisk förkortning av Västerbottens landskapsvapen med ändrade tinkturer. Tinkturerna nämndes inte i privilegiebrevet 1621 men vid Kungl. Maj:ts fastställelse av vapnet den 25 januari 1946 togs fasta på de tinkturer som redan användes av staden.

Blasonering
Blasonering: I fält av silver ett rött avhugget renhuvud med beväring av guld, därest dylik skall komma till användning

Vapen för tidigare kommuner inom den nuvarande kommunen
1967 lades Piteå landskommun, liksom även Hortlax landskommun och Norrfjärdens landskommun, samman med den dåvarande Piteå stad. Fyra år senare ombildades staden till den nuvarande Piteå kommun. Av de tre kommuner som lades samman med Piteå stad var det endast Piteå landskommun som hade ett vapen.

Piteå landskommun
Piteå landskommuns vapen utformades av Svenska Kommunalheraldiska Institutet. Det fastställdes den 6 november 1952 av Kungl. Maj:t med följande blasonering: I fält av guld en sparre, åtföljd nedan av ett treblad, bägge röda. Sparren, liksom även tinkturerna rött och guld är hämtade från vapnet för drotsen och riddaren Nils Abjörnsson av Toftasläkten, som år 1327 erhöll Piteå socken i förläning och verkade för bygdens kolonisation och uppodling. Trebladet å andra sidan är hämtat från vapnet för professorn, ärkebiskopen och ordföranden vid Uppsala möte 1593, Nicolaus Olai Bothniensis, som kom från Piteå.

Källor

 
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med renar
White Christmas (sång)

White Christmas är en berömd amerikansk julsång, skriven av Irving Berlin 1940 och inspelad av Bing Crosby 1942, även om hans mest kända variant är en nyinspelning från 1947. Den skildrar drömmen om en vit jul. Sången finns med i musikalfilmen Värdshuset Fritiden från 1942, där Crosby spelar en av huvudrollerna.

På engelska sjunger man om en person som befinner vid Los Angeles vid juletid och längtar norrut, på svenska, där sången heter Jag drömmer om en jul hemma med text av Lennart Reutersköld, om en sjöman som längtar hem till Sverige vid juletid. Det brittiska popbandet Keane sjunger i sin variant hur de längtar hem från London till East Sussex.

Flera artister har dock skippat verserna, och hoppat rakt in på refrängen.

Artister som spelat in sången

White Christmas 
Bing Crosby (1942)
Frank Sinatra (1948)
The Drifters (1954)
Elvis Presley (1957)
Dean Martin (1966)
Hep Stars (1967)
Otis Redding (1968)
Dolly Parton (1997)
Magnus Carlsson (sångare i Barbados) (2002) 
Arvingarna (2007)
Boney M. (2000)
Margareta Bengtson (2012)

Jag drömmer om en jul hemma
Bertil Boo (1949))
Yngve Stoor (1954)
Family Four (1971)
Lasse Berghagen (1979 och 2004)
Siw Malmkvist (1982)
Johan Stengård (sång: Nils Landgren) (1984)
Lili & Susie (1988, 20:e plats på Svenska singellistan 1988)
The Boppers (1990)
Carola Häggkvist (1991)
Vikingarna (1991)
Wizex (1993)
Jan Malmsjö (1993) 
Roger Pontare (1994
Berth Idoffs
Jessica Andersson (2002)
Saxinspelning med Thorleifs (2008)
Ulrika Lindkvist, CD:n med diverse artister och körer Julens sånger 1996,TV Records/MIA Music/City Music MCD 1021
Elisa's (2013)
Loa Falkman
Måns Zelmerlöw (2010, Christmas with Friends

Källor

Fotnoter

Amerikanska julsånger
Låtar av Irving Berlin
Sånger 1942
Filmlåtar