kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lily Cole

Lily Luahana Cole, född 27 december 1987 i Torquay i Devon, är en brittisk fotomodell och skådespelare. 

Lily Cole startade sin karriär när hon var 14 år. Hon blev upptäckt på gatan i Soho i London. Trots sin framgångsrika karriär har hon lagt mycket vikt vid utbildning och har toppbetyg. Hon har bland annat från 16-18 års ålder studerat vid Latymer Upper School i Hammersmith i London, samt har en examen i konsthistoria vid universitetet i Cambridge.

2004 utsåg "British Fashion Award" henne till Model of the Year. Hon blev nominerad igen 2007, men titeln gick då istället till Agyness Deyn.

Lily Cole har prytt framsidan på bland annat Vogue (italienska, amerikanska, japanska, koreanska och brittiska), V och Numero. Hon har gjort kampanjer för bland andra Chanel, Hermès, Longchamp, Cacharel och Topshop. Hon var även ansikte för Moschinos parfym I Love Love. I Sverige har hon kunnat ses i La Redoute, där hon i två säsonger varit ansikte för Christian Lacroix. Hon syns även ofta på modevisningar och är en favorit hos John Galliano och Christian Lacroix.

Lily Cole räknas som en av Babyface-modellerna. Andra typiska "dockansiktes"-modeller är Gemma Ward, Lisa Cant, Heather Marks, Devon Aoki och Jessica Stam.

Filmografi i urval

Referenser

Noter

Externa länkar

Födda 1987
Kvinnor
Brittiska fotomodeller
Levande personer
Personer från Torquay
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Det våras för sheriffen

Det våras för sheriffen (originaltitel: Blazing Saddles) är en amerikansk westernkomedi från 1974 i regi av Mel Brooks. I huvudrollerna ses Cleavon Little, Gene Wilder, Harvey Korman, Slim Pickens och Madeline Kahn.

Handling 
Det är järnvägens gyllene tidsålder och det skall dras en järnvägslinje genom det lilla samhället Rock Ridge, där alla verkar heta Johnson i efternamn. Hedley Lamarr vet att detta kommer att få markvärdet att öka. Han försöker skrämma bort byborna genom att anlita det värsta gäng busar som kan uppbringas, samt får westerns första färgade sheriff placerad i Rock Ridge. Allt för att komma över marken. Naturligtvis går det inte som planerat.

Rollista i urval 

 Cleavon Little - Sheriff Bart
 Gene Wilder - Jim (The Waco Kid)
 Slim Pickens - Taggart
 Burton Gilliam - Lyle
 Alex Karras - Mongo
 Mel Brooks - William J. LePetomane / indianhövding
 Harvey Korman - Hedley Lamarr
 Madeline Kahn - Lili Von Shtupp
 Dom DeLuise - Buddy Bizarre
 John Hillerman - Howard Johnson
 David Huddleston - Olson Johnson
 Liam Dunn - Rev. Johnson
 George Furth - Van Johnson
 Jack Starrett - Gabby Johnson
 Carol Arthur - Harriett Johnson
 Richard Collier - Dr Sam Johnson
 Richard Vitigliano - Anal Johnson
 Robyn Hilton - Miss Stein
 Count Basie - spelar sig själv

Produktion och mottagande 
En av rollfigurerna heter Hedley Lamarr, vilket anspelar på skådespelerskan Hedy Lamarr (1914–2000), något som Hedy Lamarr stämde dem för. Rollfiguren kallas dessutom ofta för "Heddy", vilket vederbörande kraftigt protesterade mot.

William J. LePetomane har samma namn som den franske flatulensartisten Joseph Pujols artistnamn. Filmen sägs vara den första med hörbara fisar, vilket sker ett antal gånger runt en lägereld och bland folk som ätit mycket bönor.

Mel Brooks tillfrågade John Wayne om han ville spela rollen som Waco Kid. Han avböjde dock då han trodde att filmen skulle vara ett alltför stort avsteg från hans egen karriärs stil. Wayne tyckte att humorn var alltför grov men mycket underhållande. Efter flera andra provspelningar tog till slut Gene Wilder över rollen.

Under inspelningen av filmen gav Wilder grunduppslaget – att Viktor Frankensteins sonson skydde sina berömda släktingar – till Brooks nästa film Det våras för Frankenstein.

Filmen nominerades till tre Oscar: bästa sång, bästa klippning och bästa kvinnliga biroll (Madeline Kahn).

Se även
Tassar av stål

Referenser

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 1974
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska westernfilmer
Filmer i regi av Mel Brooks
Filmmanus av Mel Brooks
Filmmusik av John Morris
Engelskspråkiga filmer
USA på film
Järnväg på film
Filmer bevarade i National Film Registry
Amerikanska kompisfilmer
Självrefererande filmer
Adolf Hitler på film
1856 på film
1874 på film
1974 på film
Filmer om rasism
Grönhögen GK

Grönhögen GK är en golfklubb på Öland.

Banan byggdes 2002-2004. Banans arkitekt Pierre Fulke har hämtat inspiration från St Andrews vilket syns på de ondulerade greenerna som bland annat omges av torvade bunkrar.

Sportklubbar bildade 1996
Etseri

Etseri () är en stad och kommun i landskapet Södra Österbotten i Finland. Etseri har  invånare och har en yta på  km². Etseri är enspråkigt finskt.

I orten Domarnäs (finska: Tuomarniemi) finns en forstskola (skogsbruksskola). Ett populärt turistmål är djurparken Ähtäri djurpark.

Korpelarörelsens grundare Toivo Korpela kom från Etseri.

Administrativ historik
Etseri blev stad 1986.

Politik

Mandatfördelning i Etseri stad, valen 1976–2021

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar

 Etseri stads hemsida 
 Ähtäri Zoo

 
Finlands kommuner
Gustavsviks GK

Gustavsviks GK, GVGK, är en golfklubb i Örebro i Närke i området Gustavsvik mellan stadsdelarna Adolfsberg och Ladugårdsängen. Banan började byggas i slutet av 1980-talet och stod klar 1990. Delar av marken användes tidigare av Örebro flygfält. Klubben har två banor; en med 18 hål och en korthålsbana med 9hål. På banan finns ett klubbhus med butik och restaurang. Vintertid erbjuds längdskidoåkning på banan.
Sommaren 2018 tillkom två padelbanor.

Golfklubbar i Sverige
Sportklubbar i Örebro
Sportklubbar bildade 1988
Edgar Ray Killen

Edgar Ray Killen, född 17 januari 1925 i Philadelphia i Neshoba County i Mississippi, död 11 januari 2018 i fängelset Parchman i Sunflower County i Mississippi, var en amerikansk baptistpastor, sågverksägare samt lokal ledare för Ku Klux Klan. År 2005 dömdes han till fängelse för dråp begångna 1964. 

I juni 1964 samlade Killen, enligt en 2005 avkunnad dom, ihop en lynchmobb i Neshoba County, vilket resulterade i att medborgarrättsaktivisterna Michael Schwerner (24), Andrew Goodman (20) och James Chaney (21) lynchades. Morden upprörde stora delar av den amerikanska opinionen och gav ökade framgångar för medborgarrättsrörelsen. Händelserna skildrades delvis i filmen Mississippi brinner från 1988. 

Edgar Ray Killen var en av ett flertal tilltalade som en oenig jury i rättegången i federal domstol 1967 inte kunde ställa till svars för att ha kränkt aktivisternas medborgerliga rättigheter. Killen ska främst ha haft en kvinnlig jurymedlem, som envist stod fast vid att en pastor inte kunde dömas, att tacka för åtalets ogillande. Flera andra dömdes vid rättegången. Den 21 juni 2005, vid en ålder av 80 år, fälldes han slutligen för dråp på ovan nämnda aktivister. Killen var hela tiden bosatt i samma trakt där morden skedde, arbetande med skogsavverkning och med att predika i områdets kyrkor.

Fallet återupptogs och Killen arresterades på nytt i början av 2005 och dömdes den 23 juni till 60 års fängelse.

Källor

Amerikanska mördare
Personer från Philadelphia, Mississippi
Födda 1925
Avlidna 2018
Män
Ku Klux Klan
Aten-Elefthérios Venizélos internationella flygplats

Aten-Elefthérios Venizélos internationella flygplats  () är en internationell flygplats belägen i Spata ca 20 km öster om Aten, Grekland (på grund av den bergiga terrängen är det verkliga reseavståndet till centrum ca 30 km).

Det är Greklands mest trafikerade flygplats med 20 017 530 passagerare 2016. Flygplatsen är ett nav för flygbolaget Aegean Airlines samt andra grekiska flygbolag. Flygplatsen är uppkallad efter Eleutherios Venizelos som var en inflytelserik politiker under frigörandet från Osmanska riket.

Flygplatsen invigdes onsdagen den 29 mars 2001. Det tar cirka 40 minuter att åka från flygplatsen in till Atens centrum. Sedan OS 2004 finns det en tågförbindelse.

Atens tidigare huvudflygplats fram till 2001 hette Ellinikós internationella flygplats, belägen i stadens sydöstra del, närmare centrum.

Flygbolag

Referenser

Noter

Externa länkar 

Flygplatser i Grekland
Flygplatser invigda 2001
Transport i Aten
Gunnarns GK

Gunnarns GK är en golfklubb i Lappland. Klubben har sedan 2007 en egen 9-hålsbana som ligger på kuperad ängsmark omgärdad av två tjärnar och ett öppet odlingslandskap.

Hösten 2000 påbörjades banbygget av förstudiegruppen med att genomföra åtgärder på markområde etapp 1 samt röjning av område framför Kalvtjärn. Gunnarns golfklubb bildades 5 juli 2001 och ansvarar sedan dess för projektet och driften av anläggningen.

Sportklubbar bildade 2001
Alajärvi

Alajärvi är en stad i landskapet Södra Österbotten i Finland. Alajärvi har  invånare och en yta på  km².

Inom näringslivet är timmerhusindustrin viktig. Finlands största timmerhustillverkare, Honkarakenne Oy, tillverkar hus i Alajärvi.

Alajärvi är en enspråkigt finsk kommun.

Historia
Alajärvi kommun grundades 1868. Under vinter- och fortsättningskriget stupade över 150 män från Alajärvi. Alajärvi kommun fick status av stad 1986. Den 1 januari 2009 slogs Lehtimäki kommun ihop med Alajärvi.

Byar
Alakylä

Politik

Mandatfördelning i Alajärvi stad, valen 1976–2021

Vänorter
Alajärvi har åtminstone följande vänort:
 Pudozj, Ryssland

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Kultur
Arkitekten Alvar Aalto är uppvuxen i Alajärvi, och konstnären Eero Nelimarkka verkade här. Stadens centrum består av en representativ samling byggnader ritade av Aalto. Till stadens sevärdheter hör Nelimarkka-museet.

Källor

Noter

Se även
 Blå vägen

Externa länkar

Alajärvi stad

 
Finlands kommuner
Orter grundade 1868
Ki Avrio Mera Einai

Ki Avrio Mera Einai är en grekisk film från 2002 i regi av Dora Masklavanou.

Rollista (urval)
 Minas Hatzisavvas		
 Tamila Koulieva-Karantinaki

Externa länkar
 

Filmer 2002
Grekiska dramafilmer
Grekiskspråkiga filmer
Washington Color Painters

Washington Color Painters, amerikansk konstnärsgrupp som lanserades 1965 genom en utställning med samma namn på Gallery of Modern Art i Washington D.C.. De är också kända som Washington Color School.

De huvudsakliga medlemmarna var Morris Louis och Kenneth Noland. Gruppen målade oftast i akryl på opreparerad duk och hade gemensamt intresset för färgernas möjligheter och inbördes förhållanden.

Konstens historia
Mississippi brinner

Mississippi brinner (originaltitel: Mississippi Burning) är en amerikansk thrillerfilm från 1988 i regi av Alan Parker och med manus av Chris Gerolmo. I huvudrollerna syns bland andra Gene Hackman och Willem Dafoe. Den hade biopremiär i USA den 9 december 1988 och i Sverige den 10 mars 1989, på biograferna Saga i Stockholm, Spegeln i Göteborg och Royal i Malmö.

Filmen är verklighetsbaserad och nominerades till sex Oscars och vann en statyett för bästa foto.

Handling 
Den amerikanska delstaten Mississippi år 1964. Tre medborgarrättsaktivister som kör längs en ödslig vägsträcka blir förföljda och mördade. En av USA:s mest explosiva brottsutredningar någonsin sätts igång. FBI-agenterna Rupert Anderson (Gene Hackman) och Alan Ward (Willem Dafoe) arbetar med fallet i det Ku Klux Klan-hemsökta lilla samhället. Det omaka paret möter hårt motstånd, men arbetar på sitt eget vis för att skipa rättvisa.

Rollista 

 Gene Hackman – Agent Rupert Anderson
 Willem Dafoe – Agent Alan Ward
 Frances McDormand – Mrs. Pell
 Brad Dourif – Vice Sheriff Clinton Pell
 R. Lee Ermey – Borgmästare Tilman
 Gailard Sartain – Sheriff Ray Stuckey
 Stephen Tobolowsky – Clayton Townley
 Michael Rooker – Frank Bailey
 Pruitt Taylor Vince – Lester Cowens
 Badja Djola – Agent Monk
 Kevin Dunn – Agent Bird
 Frankie Faison – Lovprisare

Se även 
 Edgar Ray Killen, dömd för de brott som ligger som grund för filmen

Källor

Externa länkar 

 

Amerikanska filmer 1988
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Mississippi på film
1964 på film
Filmer i regi av Alan Parker
Engelskspråkiga filmer
Filmer om medborgarrättsrörelsen
Filmer om Ku Klux Klan
Minas Hatzisavvas

Minas Hatzisavvas (Μηνάς Χατζησάββας), född 28 januari 1948 i Aten, död 30 november 2015 i Aten, var en grekisk skådespelare.

Roller (i urval)
 2005 - Des Jours Et Des Nuits
 2005 - Pote Den Xereis TV-serie
 2003 - Oneiro Itan TV-serie
 2003 - O Vasilias
 2003 - I Triti Nixta
 2003 - Antistrofi Metrisi TV-serie
 2002 - Lilly's Story
 2002 - Ki Avrio Mera Einai

Källor

Externa länkar
 

Grekiska skådespelare
Män
Födda 1948
Avlidna 2015
Jan Wifstrand

Jan Albert Nikolaos Wifstrand, född 22 april 1954 i Lund, är en svensk journalist och entreprenör i mediebranschen, son till Albert och Mailice Wifstrand.

Wifstrand studerade språk och juridik, men avbröt de studierna, och studerade därefter på Journalisthögskolan i Göteborg. Han var anställd på Dagens Nyheter 1985–1991 som ekonomireporter, därefter chef för ekonomiredaktionen och sedan som biträdande redaktionschef för tidningen. Därefter var han verksam som ansvarig utgivare och chefredaktör för Sydsvenskan 1992-1998. Under 1999 var han rådgivare åt norska Schibstedkoncernen. Från 2003 till september 2006 var Wifstrand ansvarig utgivare och chefredaktör för Dagens Nyheter, där han efterträdde Hans Bergström.

I januari 2000 startade Wifstrand nyhetstjänsten Rapidus som bevakar tillväxtföretag i Öresundsregionen och köpte i juni 2007 nyhetsbyrån Nytt från Öresund som rapporterar om övriga icke-ekonomiska nyheter från Öresundsregionen. Wifstrand äger Rapidus och är bolagets styrelseordförande.

Dessutom är Wifstrand ledamot i styrelserna för Grand Hotel, Lund och Svenska Handbollslandslaget AB. Han har tidigare varit styrelseledamot i kommunikationsbyrån Scandvision, tidskriften Vi, mediehuset Ingeniøren, Berghs School of Communication samt stiftelsen Friends.

Källor

Externa länkar
Rapidus

Svenska chefredaktörer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Födda 1954
Levande personer
Män
I Triti Nixta

I Triti Nixta (grekiska: Η τρίτη νύχτα) är en grekisk film från 2002 i regi av Dimitris Panayiotatos.

Manus
Vicky Hasandra (Βίκυ Χασάνδρα)

Rollista (i urval)
 Dimitra Hatoupi
 Minas Hatzisavvas
 Eleana Tahiaou
 Christina Theodoropoulou
 Katerina Tsavalou

Externa länkar
 

Filmer 2003
Grekiska thrillerfilmer
Dimitra Hatoupi

Dimitra Hatoupi (Δήμητρα Χατούπη), född 1957, är en grekisk skådespelerska.

Roller (i urval)
 (2003) - Akrovatontas TV-serie
 (2003) - O Vasilias
 (2003) - I Triti Nixta
 (2001) - Kato Apo Tin Akropoli TV-serie

Externa länkar
 Dimitra Hatoupi på Internet Movie Database

Hatoupi, Dimitra
Kvinnor
Födda 1957
Levande personer
Helen Frankenthaler

Helen Frankenthaler, född 12 december 1928 i New York, död 27 december 2011 i Darien i Connecticut, var en amerikansk konstnär som efter en tid inom abstrakt expressionism blev drivande i utvecklingen av en andra generation inom post-målerisk abstraktion.

Frankenthalers konst influerades tidigt av den abstrakta expressionismen, bland annat av Clement Greenberg, Hans Hofmann och Jackson Pollock.

I början av 1950-talet utvecklade hon en egen, lyriskt abstrakt stil, med laveringar och fläckar av utspädda pigment-lager på opreparerad duk, i syfte att skapa genomskinliga strukturer som skulle ingå förening med duken. Den tre meter breda och drygt två meter höga målningen Mountains and Sea (1952) var den första där hon använde tekniken med oljefärg, blandad med förtunningsmedel, på opreparerad bomullsduk. Denna inspirerade bland andra Morris Louis och Kenneth Noland till deras färgfältsmåleri. Dessa räknas, tillsammans med Frankenthaler själv, till en andra generations färgfältsmålare, med en stil som utvecklades mer åt formalism än expressivt uttryck, och som under 1960-talet gick under den mer övergripande beteckningen "post-målerisk abstraktion".

Hennes senare verk är utförda i starkare färger och fastare former, bland dem Flood (1967), i akrylfärg.

Referenser

Externa länkar 
 Helen Frankenthaler Foundation

Födda 1928
Amerikanska målare under 1900-talet
Abstrakt expressionism
Kvinnor
Avlidna 2011
Konstnärer från New York
Amerikanska målare under 2000-talet
Alumner från Bennington College
Eleana Tahiaou

Eleana Tahiaou är en grekisk skådespelerska.

Roller (i urval)
 (2003) - I Triti Nixta
 (2003) - To Paihnidis Tis Sygnomis TV-serie

Externa länkar
 

Grekiska skådespelare
Kvinnor
Födelseår saknas
Levande personer
Christina Theodoropoulou

Christina Theodoropoulou (Χριστίνα Θεοδωροπούλου) är en grekisk skådespelare.

Roller (i urval)
 (2003) - I Triti Nixta
 (2001) - I Phouska

Externa länkar
 

Grekiska skådespelare
Kvinnor
Födelseår saknas
Levande personer
Trevor Jones

Trevor Alfred Charles Jones, född 23 mars 1949 i Kapstaden, är en sydafrikansk kompositör, som gjort musiken till många filmer.

Diskografi (urval)
1986 - Labyrinth (soundtrack tillsammans med David Bowie)
1992 The last of the Mohicans

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar

Födda 1949
Levande personer
Män
Personer från Kapstaden
Sydafrikanska filmmusikkompositörer
Sydafrikanska kompositörer
Dimitris Panayiotatos

Dimitris Panayiotatos (grekiska: Δημήτρης Παναγιωτάτος) är en grekisk manusförfattare, regissör och filmproducent.

Filmografi
(2003) - I Triti Nixta
(1998) - Monaxia Mou Ola
(1990) - Erastes Sti Mihani Tou Hronou

Externa länkar
 

Grekiska filmproducenter
Grekiska manusförfattare
Grekiska filmregissörer
Män
Levande personer
Födelseår saknas
Soulis Athanassiou

Soulis Athanassiou (Σούλης Αθανασίου), grekisk producent.

Manus
(2003) - I Triti Nixta
(1987) - Alexandros Delmouzos TV-serie
(1984) - Alexios Kallergis TV-serie
(1983) - Apo Ti Zoe Ton Anthropon TV-serie

Externa länkar
 

Athanassiou, Soulis
Dora Masklavanou

Dora Masklavanou är en grekisk regissör och manusförfattare.

Manus
(2002) - Ki Avrio Mera Einai

Regisserade filmer
(2002) - Ki Avrio Mera Einai

Grekiska manusförfattare
Grekiska filmregissörer
Kvinnor
Födelseår saknas
Levande personer
Afrikanska mästerskapet i fotboll för herrar

Afrikanska mästerskapet i fotboll (officiell förkortning CAN, efter franska Coupe d'Afrique des nations de football, eller AFCON, efter engelska Africa Cup of Nations<ref>[http://www.cafonline.com/competition/orange-can-2013_2013 "Excitement builds up as Orange AFCON 2013 Tickets Fast Selling Out.]  Cafonline.com. Läst 14 januari 2013. </ref>) är den största fotbollsturneringen i Afrika. Detta nationsmästerskap organiserat av Caf (franska: Confédération Africaine de Football; engelska: Confederation of African Football'') arrangeras alla udda år sedan 2013. 1968 till 2012 arrangerades det alla jämna år.

Historik
Mästerskapet hölls för första gången 1957, då bara tre landslag deltog (Sydafrika diskvalificerades på grund av apartheid). Sedan dess har väldigt många afrikanska lag deltagit, vilket har lett till att man numera måste kvala in till slutspelet. Antalet deltagande länder nådde 1998 upp till 16; 1996 var man bara 15 efter att Nigeria ändrade sig. Sedan dess har formatet alltid varit detsamma, med fyra grupper med fyra lag i varje grupp, där de två bästa lagen i varje grupp går vidare till slutspelet.

Det mest framgångsrika laget är Egypten, som har vunnit sju gånger (bland annat tre mästerskap i följd 2006, 2008 och 2010). Därefter följer Kamerun, med fem vinster. Ghana och Egypten är även de två länder som har varit värdnation för mästerskapet flest gånger (fyra vardera).

Medaljörer

Vinnare

Bästa målskyttar 
Spelare i fetstil är fortfarande aktiva i landslaget.

Referenser

Externa länkar 

CAF – Africa Cup of Nations
Charles Boyer

Charles Boyer (), född 28 augusti 1899 i Figeac, Lot, död 26 augusti 1978 i Phoenix, Arizona, var en fransk-amerikansk skådespelare, huvudsakligen verksam i Hollywood. Boyer medverkade i över 80 filmer mellan 1920 och 1976. Han började sin karriär på scenen men fann sin framgång inom den amerikanska filmen under 1930-talet. Några av Boyers mest framstående rollinsatser gjordes i romantiska dramer såsom Allahs trädgårdar (1936), Algiers (1938) och Det handlar om kärlek... (1939), liksom i mysterie-thrillern Gasljus (1944). Charles Boyer mottog fyra Oscarnomineringar för bästa manliga huvudroll (1937, 1938, 1944 och 1961).

Biografi 
Charles Boyer gjorde såväl scen- som filmdebut 1920. Åren 1929–1931 gjorde han ett misslyckat försök till filmkarriär i Hollywood, åkte tillbaka till Europa, men återvände 1934 till Hollywood, denna gång för att stanna. 

Han blev publikgunstling och filmens Store Romantiske Älskare under 1930- och 1940-talen, med sin enligt åskådarna galliska charm, sammetsröst och vackra ögon. Han var dessutom en duktig skådespelare och spelade mot de flesta av Hollywoods stora kvinnliga stjärnor på den tiden. Bland hans mest kända roller återfinns den i Gasljus 1944, där han gjorde en skurkroll, en man som försökte övertyga sin hustru, spelad av Ingrid Bergman, att hon var sinnessjuk.

Vid fyra tillfällen nominerades han till Oscars i kategorin bästa manliga skådespelare, men vann dock aldrig. Däremot tilldelades han en Heders-Oscar 1942. Med åldern kom karaktärsrollerna och en komedibetonad TV-karriär. 

Boyer begick självmord genom en överdos sömntabletter, endast två dagar innan han skulle fylla 79 år och två dagar efter hans hustrus bortgång. Han hade varit gift sedan 1934 med den brittiska skådespelaren Pat Paterson. Deras enda barn, sonen Michael, begick självmord 1965.

Charles Boyer har två stjärnor på Hollywood Walk of Fame, en för film och en för TV, båda vid adressen 6300 Hollywood Blvd.

Filmografi i urval 

 L'Homme du large (1920)
 La Ronde infernale (1927)
 Den rödhåriga kvinnan (1932)
 Liliom (1934)
 Attentatet (1935)
 Enskilt område (1935)
 Mayerlingdramat (1936)
 Allahs trädgårdar (1936)
 Kamrater i Paris (1937)
 Marie Walewska (1937)
 Som en tjuv om natten (1937)
 Algiers (1938)
 Det handlar om kärlek  (1939)
 Allt detta och himlen därtill (1940)
 Natten är så kort... (1941)
 Manhattan (1942)
 Alla himlar öppna sig (1943)
 Bortom alla gränser (1943)
 Blixtkär (1944)
 Gasljus (1944)
 Som hemlig agent (1945)
 Husan som inte visste sin plats (1946)
 En kvinnas hämnd (1948)
 Triumfbågen (1948)
 Hela världen är förälskad (1952)
 Bröllopsgåvan (1953)
 Nana (1955)
 Jorden runt på 80 dagar (1956)
 Fanny (1961)
 De fyra ryttarna (1962)
 Hur man stjäl en miljon (1966)
 Brinner Paris? (1966)
 Barfota i parken (1967)
 Casino Royale (1967)
 Tokiga grevinnan (1969)
 April april (1969)
 Bortom horisonten (1973)
 Nina (1976)

Teater

Roller

Källor

Externa länkar 

 
 
  

Franska skådespelare under 1900-talet
Födda 1899
Avlidna 1978
Män
Riddare av Hederslegionen
Personer från Lot