kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Horst Hrubesch

Horst Hrubesch, född 17 april 1951 i Hamm, är en tysk före detta professionell fotbollsspelare och numera tränare. Han är mest känd för sina två mål i EM-finalen 1980 samt framgångarna med Hamburger SV i början av 1980-talet.

Biografi
Horst Hrubesch var en kraftfull anfallare i Hamburger SV och det västtyska landslaget i början av 1980-talet. Han var nickspecialist och avgjorde bland annat EM-finalen 1980 med två mål. Han firade stora framgångar med Hamburger SV med vilka han blev Europacupmästare 1983. Efter den aktiva karriären har Hrubesch arbetat som tränare.

Tränarkarriär
Hrubesch ledde Tysklands U21-herrlandslag i fotboll till guld i U21-EM 2009 i Sverige. Med det tyska herrlaget som deltog vid olympiska sommarspelen 2016 i Brasilien vann han en silvermedalj. I mars 2018 övertog Hrubesch tillfällig Tysklands damlandslag i fotboll som tränare.

Meriter 
 21 A-landskamper (6 mål) för Västtyskland 1980-1982
 VM i fotboll: 1982
 VM-silver 1982
 EM i fotboll: 1980
 Europamästare 1980

 Europacupmästare: 1983
 Tysk mästare: 1979, 1982, 1983

Klubbar 
 Germania Hamm (1970-1971)
 Hammer SpVg (1971-1972)
 SC Westtünnen (1972-1975)
 Rot-Weiss Essen (1975-1978)
 Hamburger SV (1978-1983)
 Standard Liège (1983-1985)
 Borussia Dortmund (1985-1986)

Externa länkar 
 Spelarbiografi om Horst Hrubesch (svenska)

Tyska fotbollsspelare
Tyska fotbollstränare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Personer från Hamm
Spelare i Rot-Weiss Essen
Fotbollsspelare i Hamburger SV
Spelare i Standard Liège
Spelare i Borussia Dortmund
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Jupiler League
Tränare i VfL Wolfsburg
Tränare i FC Swarovski Tirol
Tränare i FC Hansa Rostock
Tränare i Dynamo Dresden
Tränare i FK Austria Wien
Spelare i Mundialito 1980
Spelare i VM i fotboll 1982
Födda 1951
Levande personer
Män
Bröderna Fåglum

Bröderna Fåglum är en brödrakvartett från Vårgårda i Västergötland som under 1960-talet tillhörde världens cykelelit. Bröderna Fåglum fick sitt namn efter orten Fåglum i Essunga kommun, vars cykelklubb de en tid cyklade för. Bröderna var bland annat med i lagtempoloppen vid OS i Tokyo 1964 (bronsmedalj) och Mexiko 1968 (silver). 1967 mottog de tillsammans Bragdguldet. På Tånga Hed i Vårgårda finns i dag ett museum över bröderna Fåglum för segern i VM (lagtempo) 1967. Segern i VM upprepades sedan två gånger (1968 och 1969).

Bröderna Fåglum

Erik Fåglum
Gösta Pettersson
Sture Fåglum
Tomas Fåglum

Att notera är att Erik, Sture och Tomas tog sig efternamnet Fåglum, medan Gösta behöll efternamnet Pettersson.

Externa länkar
Arnes Klassiker: Bröderna Fåglum

Svenska tävlingscyklister
Syskonskaror
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Tånga Hed

Tånga Hed är ett tidigare svenskt militärt övningsfält cirka 2 kilometer öster om Vårgårda i Vårgårda kommun i Västra Götalands län.

Historik
Övningsfältet användes åren 1862–1962 av Göta artilleriregemente (A 2) och åren 1963–1995 av Älvsborgs regemente (I 15) inom Försvarsmakten. Numera används delar av det tidigare övningsfältet till festivaler och camping, på området finns även ett museum om bröderna Fåglum.

Vågmuseum 
Vårgårda Nostalgimuseum på Tånga Hed har Sveriges största samling av vågar och vikter. Vågarna visas i autentiska miljöer och museet drivs idag av föreningen Pyndaren.

Tångahallen 

År 2002 byggdes den första hallen som var en kombinerad idrotts- och samlingsplats och ersatte den äldre idrottshallen vid Björkvallen vid större evenemang, hallen byggdes ihop med de toaletter och omklädningsrum som redan fanns på området.

Natten mellan den 30 och 31 maj 2010 brann den första hallen ner, orsaken var en mindre anlagd brand som i sin tur orsakade ett elfel.

I augusti 2010 kom samtliga partiledare till Vårgårda Möte för att prata om sina partier. Detta skulle ha hållits i Tångahallen men istället sattes ett gigantiskt tält upp där det hela arrangerades. Under Fredrik Reinfeldts tal samlades kollekt in till den nya hallen, totalt fick de ihop 118 000 kronor.

I oktober 2010 påbörjades bygget av den nya Tångahallen som fick flera ändringar mot den gamla designen, bland annat ingång rakt framifrån istället för på gaveln.

Den 1 juni 2011, 366 dagar efter att hallen brann ner, så kunde den nya hallen invigas.

Militär användning
Göta artilleriregemente åren 1862–1962
Artilleriskjutskolan åren 1867–1885
Älvsborgs regemente åren 1963–1995

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
http://www.tangahed.se 

Svenska militära övningsfält
Vårgårda kommun
Heloter

Heloter var den livegna befolkningen i Lakonien och Messenien och den lägsta befolkningsklassen i den antika grekiska stadsstaten Sparta. 

Enligt vissa forskare stammade heloterna från den ursprungliga grekiska befolkningen i landet innan doriska stammar som intog landet, enligt vissa kommer namnet av staden Helos i Eurotasdalen.

Heloterna stod under eforernas uppsikt liksom perioikerna, var tvungna att göra krigstjänst, i synnerhet inom flottan, odlade den spartanska statsjorden och måste lämna en viss betydande del av avkastningen till sina herrar. Heloterna kunde inte säljas som slavar och är att betrakta som ett slags statsslavar. De kunde friges och fick som neodamodeis vissa borgerliga men inga politiska rättigheter.

En särskild klass av helotbarn var de så kallade mothakes, som uppfostrades tillsammans med spartanernas barn och blev fria medborgare. Heloterna bevakades ängsligt av spartanerna och blev ofta utsatta för svår behandling, vilket ledde till upprepade uppror, det värsta och bäst kända i samband med en svår jordbävning 464 f. Kr. I senare hellenistisk tid blev heloternas ställning förbättrad, bland annat av kung Nabis, som på 200-talet f. Kr. med våld försökte göra dem till fria medborgare.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 999.

Sparta
Grekiska slavar
Blädjan

Blädjan är en cirka 40 kilometer lång å i Härjedalen i centrala Sverige. Den utgör ett biflöde till Härjån i Ljusnans flodområde. Blädjan rinner upp i sydvästra Härjedalen, endast cirka en mil öster om gränsen mot Dalarna, och strömmar först åt nordost, därpå rakt österut genom vidsträckta skogs- och myrområden. Blädjan passerar där Ryflovallen. Cirka 7 kilometer öster om Ryflovallen bildar den det milslånga vattenmagasinet Smedjemorsjön, som inte är utsatt på kartor från 1980-talet och tidigare. 

Efter Smedjemorsjön går Blädjan åt sydost förbi Nybodarna ner mot Lillhärdal, där den mynnar i Härjån strax söder om byn Nordanhån. Viktiga biflöden är Kettilsjöån, Stuvvasslan, Storvasslan och Lillvasslan.

Vattendrag i Härjedalens kommun
Vattendrag i Härjedalen
Ljusnans avrinningsområde
Bodträskån

Bodträskån är en skogsälv i mellersta Lappland och Norrbotten i Jokkmokks och Bodens kommuner. Den är cirka 80 km lång inklusive källflöden. Den uppstår där Nottjärnbäcken och Vuollaurebäcken från norr rinner samman cirka 5 km väster om Guldringheden i Jokkmokks kommun i Lappland. Därifrån rinner den i huvudsak österut mot norrbottensgränsen, med undantag för en skarp krök norrut runt Nunisberget. Väl i Norrbotten strömmar Bodträskån åt sydsydost mot Luleälven, där den mynnar vid Bodträskfors väster om Harads i Edefors socken, Bodens kommun. 

De viktigaste biflödena är Kvarnån (det största) samt Spikselån och Urstjärnälven, som alla mynnar ut i Bodträskån endast några kilometer före dess utlopp i Luleälven. Även Holmträskbäcken som mynnar i Bodträskån från höger redan vid Guldringheden i Lappland kan nämnas. 

Domänverket planterar regelbundet (2004) in fisk i Bodträskån och biflödet Kvarnån.
 

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Jokkmokks kommun
Vattendrag i Bodens kommun
Botorpsströmmen

Botropsströmmen är ett vattendrag i östra Småland, Kalmar län, Västerviks kommun. Längd inkl. källflöden 75 km, flodområde omkring 1000 km². B. kommer från Långsjön väster om Ankarsrum (ca 2 mil väster om Västervik) och strömmar åt sydost genom Hällsjön, Lilla Flugen, Stora Flugen, Maren och Ålsjön (12 m ö.h.), varifrån den på tre olika vägar söker sig ut i Östersjön. B:s viktigaste källflöde är Tynnsån från sjön Tynn (86 m ö.h.).

Botorpsströmmens avrinningsområde består av flera grenar. I västra delen finns källområden öster om Vimmerby runt sjöarna Anen, Solaren och Nyn. De rinner sedan till Yxern och vidare via Falsterboån till Stora Flugen i Västerviks kommun. I nordost finns Övre och Nedre Spillen samt Kalvsjön. Dessa sjöar rinner av mot norr och tillhör Tynn-Kyrksjön-Långsjösystemet. Botorpsströmmens vattensystem är rikt på sjöar med en sjöprocent på 11,3 %. Sjöarna är spridda över hela avrinningsområdet och återfinns även i dess nedre delar. Detta har medfört en nästan fullständig utbyggnad av vattendraget för kraftändamål. Sjön Yxern används därvid för långtidsreglering.

Källor 

Vattendrag i Västerviks kommun
Vattendrag i Småland
Bräkneån

Bräkneån är ett vattendrag i södra Småland och Blekinge, som rinner genom Tingsryds och Ronneby kommuner. Åns totala längd är 84 km, avrinningsområde cirka 460 km². Bräkneån kommer från Fiskestadsjön (136 m ö.h.) i södra Småland, Tingsryds kommun, Kronobergs län, och slingrar sig cirka en halvmil till sjön Ygden i söder (129 m ö.h.). Från Ygden går Bräkneån via Tingsryd till sjön Tiken (125 m ö.h.) och når därefter Blekinge. (En rastplats vid Bräkneån finns längs riksväg 29, strax före blekingegränsen).

I Blekinge passeras bland annat byn Bälganet och tätorten Bräkne-Hoby vid E22, innan Bräkneån slutligen mynnar i Östersjön vid Väby.

Se även
 Stenfors naturreservat

Externa länkar 

Vattendrag i Tingsryds kommun
Vattendrag i Ronneby kommun
Vattendrag i Småland
Vattendrag i Blekinge
Brändån

Brändån är ett vattendrag i Piteå och Älvsbyns kommun i södra Norrbotten. Den är ett högerbiflöde till Vistån i Piteälvens vattensystem. Den är ca 20 km lång och flodområdet är 88 km2. 

Ån kommer från Brännträsket (271 m ö.h.) i västra delen av Piteå kommun, strömmar först åt öster och sedan norrut till Finnträsket (238 m ö.h.) på gränsen till Älvsbyns kommun. Efter Finnträsket viker Brändån av åt nordost, passerar ytterligare en mindre sjö, gör en skarp krök åt sydost och sedan ytterligare en tvärsväng norrut innan mynningen i Vistträsket (105 m ö.h.). Ån faller alltså 166 m på ca 20 km, vilket måste betecknas som ett brant lopp för ett vattendrag nedanför fjällen.

Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Piteå kommun
Vattendrag i Älvsbyns kommun
Piteälvens avrinningsområde
Brändängesbäcken

Brändängesbäcken är ett vattendrag i södra Norrbotten och norra Västerbotten, Piteå och Skellefteå kommuner. Längd ca 25 km. Biflöde till Tvärån i Åbyälvens flodområde. B. rinner upp öster om Tväråliden i Piteå kommun och strömmar åt sydost mot Brännäs i Skellefteå kommun, där bäcken mynnar i Tvärån.

Sommaren 1997 svämmade Brändängesbäcken (liksom Tvärån) över alla sina bräddar och spolade med sig vägtrummor och sandbankar lång väg. Spåren syns än idag (2004) längs vägen mellan Brännland och Hemmingsmark.

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Piteå kommun
Vattendrag i Skellefteå kommun
Åbyälvens avrinningsområde
Brömsebäck

Brömsebäck är en 23 km lång å, som i sin helhet bildar landskapsgräns mellan Småland och Blekinge. Före 1658 utgjorde Brömsebäck riksgräns mellan Sverige och Danmark.

Bäcken rinner upp vid byn Gåsamåla och kallades i sitt översta lopp förr Gåsaström. Nu heter den övre hälften Landabäcken. Namnet kan syfta på ”landmärke”, dvs. gränsmärke. Den nedersta delen heter Brömsebäck, men hette ursprungligen bara Brims eller Bröms.  Namnet är bildat till den fornsvenska insektsbeteckningen brims, broms (Tabanidæ), och syftade på en likhet mellan dess surr och bäckens ljud. Namnet förlängdes till Brendsen eller Brömsan. 

En halvmil från kusten gör bäcken en bukt och där anlades 1899 en station på Östra Blekinge Järnväg. Den fick namnet Brömsebro. En kilometer från bäckens utlopp gick den gamla kustvägen över ån i en medeltida bro, Brömsebro. Där slöts den så kallade  Brömsebrofreden år 1645, då Danmark avträdde Jämtland, Härjedalen, Gotland och Halland till Sverige.  På södra sidan av bron ligger byn Bröms.

Vid Brömsebäcks utlopp i Östersjön låg tidigare en dansk försvarsborg, Brömsehus, troligen anlagd av Valdemar Atterdag på 1300-talet. Av den finns bara gräsbevuxna kullar kvar, Brömsevall.

Litteratur
Karlsjö, Bertil, 1920-. - Skånes och Blekinges riksgräns : dokumentation av de två danska landskapens gräns mot svenska Småland / Bertil Karlsjö i samverkan med Göran Hallberg ; [foto: Gösta Eriksson ...]. - 1995. - 

Svenskt ortnamnslexikon. Uppsala 2003.

Vattendrag i Karlskrona kommun
Vattendrag i Torsås kommun
Vattendrag i Småland
Vattendrag i Blekinge
Bubergsån

Bubergsån är ett vattendrag i mellersta Västerbotten, Vindelns kommun. Bubergsån har en längd om cirka 15 km, mynnar i Ånässjön och är källflöde till Rödån.

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Vindelns kommun
Umeälvens avrinningsområde
Hubert H. Humphrey Metrodome

Hubert H. Humphrey Metrodome var en idrottsarena i centrala Minneapolis i Minnesota i USA. Arenan revs 2014 för att ge plats för Minnesota Vikings nya hemmaarena U.S. Bank Stadium.

Arenan var hemmaarena för följande lag:
 Minnesota Vikings (NFL) (1982–2013)
 Minnesota Twins (MLB) (1982–2009)
 Minnesota Golden Gophers (NCAA amerikansk fotboll) (1982–2008)
 Minnesota Golden Gophers (NCAA baseboll) (1985–2013)
 Minnesota Strikers (NASL) (1984)
 Minnesota Timberwolves (NBA) (1989–1990)
 Minnesota United FC (NASL) (2012–2013)

Kupoltaket 
Arenans tak, som befann sig ca 53 m över spelplanen, var av dubbel teflon (à la ”Michelingubbe”) och hölls uppe genom tillförsel av luft. Det krävdes 120 m³/s för att hålla kupolen uppe. Tre gånger under arenans historia orsakade snö hål i taket som fick det att falla samman. En gång sjönk taket ihop kraftigt mitt under en match under en kraftig storm.

Historia 
Det första spadtaget för arenan togs den 20 december 1979 och bygget finansierades av delstaten Minnesota. Den 3 april 1982 kunde anläggningen öppnas för allmänheten.

Arenan fick sitt namn efter en av Minneapolis tidigare borgmästare, även senator och amerikansk vicepresident, Hubert H. Humphrey.

Fotogalleri

Referenser

Webbkällor

Externa länkar 

Nedlagda sportanläggningar i USA
Ej längre existerande basebollanläggningar i USA
Sportanläggningar i Minnesota
Byggnader och anläggningar i Minneapolis
Sportanläggningar invigda 1982
Sport i Minneapolis
Ej längre existerande byggnader i USA
Minnesota Twins
Minnesota Timberwolves
Nordkap

Nordkap () är en udde på Magerøya i Nordkapps kommun i norra Norge. Udden är en 307 meter hög klippa som stupar brant ner i Norra ishavet.

Nordkap är belägen 4 km östsydöst om Knivskjellodden – Norges nordligaste punkt (1,5 km längre åt norr). Nordkap är en stor turistattraktion, och inne i berget byggdes "Nordkapphallen" färdigt 1988.

Det europeiska fastlandets nordligaste punkt är dock Kinnarodden (även kallat Nordkinn eller Nordkyn) cirka 60 kilometer österut, belägen på Nordkinnhalvøya.

Referenser

Externa länkar

Berg i Norge
Turism i Norge
Nordkapps kommun
Packat & klart

Packat och klart var ett resemagasin i SVT. Det första programmet sändes den 6 februari 1987. Programledare var Rolf Egil Bergström 1987–1988, Bo Ingerstam 1988–1993 och Anders Rosén 1995–2008. Programmet producerades av SVT i Falun.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 SVT - Packat och klart

TV-program i SVT
Hjärnkontoret

Hjärnkontoret är ett svenskt TV-program för vetenskapsintresserade barn. Programmet hade premiär i SVT den 10 januari 1995. Hjärnkontorets programledare är sedan 2011 Beppe Singer.

Innehåll och produktion

Experimentet 2003 
År 2003 genomförde Hjärnkontoret ett stort riksomfattande experiment där omkring 300 000 barn deltog genom att under skoltid hoppa på skolgården i två minuter. Mätningar skulle påvisa om barnens gemensamma hoppande kunde framkalla rörelser i berggrunden. Resultatet presenterades i programmet och avslöjade att hoppandet inte gav utslag på mätarna, med undantag för mindre utslag i Uppsala där mätutrustningen var placerad intill en hoppgrupp.

Vinjettmusik 
Under de första åren användes låten Toxic - Original Style (X-Clusive Remix) i programmets vinjett, samt även Jean Michel Jarres "Zoolook" i slutvinjetten.

Numera består vinjetten av ett gäng ettåringar klädda i stil med Beastie Boys "Intergalactic"-video, en Rube Goldberg-maskin och musik från "Je suis une poupée" med Stereo Total.

Historik programledare 

Fredrik Berling (1995–1997)
Victoria Dyring (1997–2001)
Henry Chu (2001–2004)
Frida Nilsson (2005-2011)
Beppe Singer (2011–)

Priser och utmärkelser 
 Kunskapspriset 2002
 Årets barnprogram Kristallen 2006.
 Årets folkbildare 2011

Referenser

Externa länkar
 Hjärnkontorets sida på svt.se

Svenska barnprogram på TV
Kristallenvinnare 2006
Gregorius XIII

Gregorius XIII, egentligen Ugo Boncompagni, född 7 januari 1502 i Bologna, Italien, död 10 april 1585 i Rom, var påve från den 13 maj 1572 till den 10 april 1585.

Biografi 
Ugo Boncompagni var son till köpmannen Cristoforo Boncompagni och dennes hustru Angela Marescalchi. Boncampani doktorerade i kanonisk rätt och juridik vid Bolognas universitet. Bland hans studenter fanns Alessandro Farnese, Reginald Pole, Carlo Borromeo och Stanislaus Hosius. År 1539 knöts han av Paulus III till den påvliga förvaltningen och han sändes som påvlig jurist till Tridentinska mötet. Han hade därefter flera olika poster i kurian och som apostolisk legat, bland annat till Flandern. År 1558 utsågs han till biskop av Vieste, fastän han ännu inte prästvigts, och han sändes återigen till Tridentinska mötet, för dess avslutande år 1563. Efter återkomsten till Rom därifrån upphöjde påve Pius IV den 12 mars 1565 honom till kardinalpräst med San Sisto som titelkyrka. Strax därefter skickades han som legat till Spanien för att undersöka fallet med Bartolomé Carranza som fällts vid inkvisitionen. Han utnämndes under tiden i Spanien till sekreterare för den påvliga brevväxlingen och återvände till Rom 1566. När Pius V avled valdes Boncompagni till efterträdare, huvudsakligen genom Antoine Perrenot de Granvelles försorg.

Före utnämningen till påve hade Gregorius levt ett världsligt liv och hade fått en son utom äktenskapet. Som påve var han väl medveten om sin roll. När utnämningen offentliggjordes möttes den med jubel hos romarna och utländska statschefer, som kejsar Maximilian II, och kungarna och furstarna i Spanien, Frankrike, Portugal, Polen, Ungern och Italien.

Ett av Gregorius första åtaganden var att tillsätta ett kardinalråd för att undersöka och finna övergrepp som kyrkan kunde tänkas ha begått samt ett annat kardinalråd för att uppdatera kyrkans index över förbjudna böcker. Han utnämnde 34 kardinaler under sitt pontifikat.

I sin politik företrädde han den katolska motreformationen i hela dess skärpa: han firade Bartolomeinatten med en procession, understödde Henrik III av Frankrike mot hugenotterna, grundade inte mindre än 23 jesuitkollegier, sände Antonius Possevino till Ryssland för att arbeta på en union mellan den romerska och grekiska kyrkan samt ivrade för missionen i Indien och Japan. Under hans tid utkom 1582 en ny upplaga av Corpus juris canonici och han genomförde även en förbättring av kalendern, som efter honom bär sitt namn (bulla av den 13 februari 1582), den gregorianska kalendern. I anslutning till kalenderreformen införde han en ny martyrologi – Martyrologium Romanum Gregorii XIII jussu editum.

Han lät uppföra Gregorianska kapellet i Peterskyrkan, Quirinalpalatset, flera av Roms fontäner samt förärades en staty på Capitolium redan under sin levnad.

Referenser 
 Artikeln bygger på översatt material av Catholic Encyclopedia, Volume VII. (1910)

Källor

Noter

Externa länkar 

Påvar
Italienska eponymer
Italienska kanonister
Alumner från Bolognas universitet
Heliga stolens diplomater
Födda 1502
Avlidna 1585
Män
Personer i Kyrkostaten under 1500-talet
Ugglan
Personer från Bologna
Utlänningsnämnden

Utlänningsnämnden var en överinstans till svenska Migrationsverket, med uppgift att hantera och besluta i vissa överklaganden av Migrationsverkets beslut. Utlänningsnämnden hade sitt säte i Stockholm och hade sitt kansli på Drottninggatan 95 (byggnaden som ibland kallas "Gamla Teknis").  

Nämnden var verksam från den 1 januari 1992 till den 31 mars 2006. Dess beslut kunde inte överklagas. Det fanns dock möjlighet att få sin sak prövad på nytt genom att ge in en ny ansökan till Utlänningsnämnden. För att beslutet skulle ändras krävdes att man åberopade nya omständigheter som inte prövats tidigare och att sökanden bedömdes ha ett skyddsbehov eller att en avvisning skulle strida mot humanitetens krav. 

Utlänningsnämnden avgjorde som huvudsak överklagandena genom beslut av en lagfaren ordförande som skulle vara, eller tidigare ha varit, ordinarie domare samt två nämndemän som utsågs av regeringen på förslag från partierna i riksdagen. Ärenden av enklare beskaffenhet kunde avgöras av en lagfaren domare utan medverkan av nämndemän. Principiellt viktiga ärenden avgjordes av s.k. stornämnd i vilken deltog generaldirektören som ordförande, ytterligare en lagfaren domare samt fyra stycken nämndemän. Utlänningsnämnden kunde dock besluta att istället för att avgöra ett överklagande själv hänskjuta frågan till regeringen för avgörande, om det rörde en principiellt viktig fråga. Vägledande från beslut från Utlänningsnämnden samt regeringen publicerades i en särskild rättsfallssamling benämnd "Utlänningslagen - Vägledande avgöranden".   

Myndighetens siste generaldirektör hette Håkan Sandesjö.

I september 2003 bestämdes att utlänningsnämnden skulle läggas ned och istället infördes ett domstolsförfarande vid överklaganden att gälla från och med den 31 mars 2006. Vid tidpunkten för Utlänningsnämndens nedläggning hade myndigheten omkring 250 anställda. 

Utlänningsnämndens uppgifter övertogs av migrationsdomstolarna. Dessa är förvaltningsrätterna i Stockholm, Göteborg, Luleå och Malmö. Det blev även möjligt att överklaga till Migrationsöverdomstolen, som utgörs av en avdelning på Kammarrätten i Stockholm, som är sista instans.

Se även
Nadinafallet - ett uppmärksammat fall
Migrationsdomstol

Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Sveriges migrationspolitik
Svenska statliga myndigheter bildade 1991
Svenska statliga myndigheter upplösta 2006
Nadinafallet

Nadinafallet var ett uppmärksammat utlänningärende i Sverige 2003, där Utlänningsnämndens agerande ifrågasattes.

Nadina Imamovic kom till Sverige som sexåring från Bosnien. Nadina kunde inte få den vård hon behövde för sin grava synskada i Bosnien. Enligt Utlänningsnämnden var detta inte tillräckliga skäl för att få stanna i Sverige, då hennes synskada klassas som obotlig, och därför inte heller kan botas genom vård i Sverige. Detta har lett till allmän debatt i massmedia. Nadina avvisades från Sverige den 12 september 2003.

Externa länkar
 pressmeddelande 4 juli 2003 från Utlänningsnämnden: Synskada inte tillräckligt för att få bosätta sig i Sverige

2003 i Sverige