kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gotlandssnipa

Gotlandssnipan är en gotländsk spetsgattad, klinkbyggd ej däckad allmogebåt som är avsedd för rodd eller segling. Gotlandssnipan byggs med få breda bord i furu samt är klent spantad. Gotlandssnipan har en relativt platt rund botten med köl som medför ett litet djupgående. Gotlandssnipan är byggd med hänsyn till Gotlands grunda stränder och behovet att vara lätt att dras upp på stranden. 

Gotlandssnipan har byggts i tre storlekar med en längd från fyra meter till nio meter. Båten benämns efter det antal besättningsmedlemmar, eller hur många par åror som båten drivs fram med. Tullapinnar har gotlandssnipan liksom ölandssnipan en för varje åra. 

 Enmänningen har ett par åror samt en mast, sprisegel och stagfock. Enmänningar kallas även 'toskbat' (torskbåt), framför allt på norra Gotland och på Fårö.

 Tvåmänningen har två par åror och två master med en längd av 18-20 fot (ca 6 m) och en bredd av 1,5 meter. Tvåmänningen användes till fiske nära land samt var den vanligaste lotsbåten på Gotland.

 Tremänning (även kallad storbåt) har tre par åror och tre master, oftast var de riggade med två master. Vid segling förs ett sprisegel på var mast samt fock på främre masten, toppsegel och ibland även klyvare i lättare vind. Längden är sju till nio meter med en bredd från cirka 1,8 meter. Tremänningar byggs med sju tunna bord vardera sida, spant som går från sida till sida samt tre fasta tofter. Tremänningen användes till drivgarnsfiske med en besättning av tre till fyra personer.

Gränsen mellan båttyperna har inte varit entydig. Ibland kallades större tvåmänningar som kunde vara upp till 25 fot för tremänningar, i stället kallades storbåtarna med tre årpar för fyrmänningar.

Regelbundna kappseglingar förekommer på Gotland under sommaren. Gotlandssnipor byggs fortfarande, om än i liten skala.

Källor
 Albert Eskeröd 1970. Båtar. Från ekstock till trålare.

Noter

Allmogebåtar
Gotland
Klinkbyggda båtar
Kimberley, Sydafrika

Kimberley är en stad i Sydafrika, och är den administrativa huvudorten för Norra Kapprovinsen. Den ligger söder om floden Vaal och 45 mil sydväst om Johannesburg. Staden har en flygplats, samt en anglikansk och en katolsk katedral. Kimberley består egentligen av de tre sammanvuxna orterna Kimberley, Galeshewe och Roodepan, och hade totalt 225 160 invånare vid folkräkningen 2011.

Historia 
Kimberley grundades av boer som Colesberg Kopje 1866. År 1871 hittades två stora diamanter i området, vilket ledde till att området blev attraktivt för gruvindustri med stor inflyttning som följd. Redan 1876 hade 20 000 diamantgrävare och en mängd infödda arbetare samt 4 000 diamanthandlande infunnit sig. Britterna annekterade hastigt området och införlivade det i den brittiska kolonin Västra Griqualand. Boerna var inte tillfreds med detta då de menade att området borde höra till Oranjefristaten då det låg mellan floderna Oranje och Vaal. År 1880 blev området del av Kapkolonin. Sitt nuvarande namn har staden fått efter den dåvarande engelska kolonialministern, lord Kimberley. Staden har kallats "världens diamanthuvudstad", och har än i dag en betydande diamantproduktion och -förädling.

Källor

Noter

Orter i Sydafrika
Josef Zmigrod

Josef Zmigrod född 23 februari 1902 i Tarnów Österrike (nuvarande Polen) död 10 september 1973 i Amersham Buckinghamshire England var en österrikisk kompositör i Tyskland och England. 

Zmigrod studerade musik för Arnold Schönberg. Han har varit verksam under pseudonymen Allan Gray

Filmmusik i urval
1969 - En passion
1958 - Lek på regnbågen
1957 - Klarar Bananen Biffen?
1956 - Åsa-Nisse flyger i luften
1956 - Tarps Elin
1951 - Afrikas drottning
1945 - Det hände i Skottland 
1932 - F.P.1 antwortet nicht
1931 - Emil und die Detektive 
1931 - Berlin - Alexanderplatz

Källor

Externa länkar

Brittiska kompositörer
Tyska kompositörer
Födda 1902
Avlidna 1973
Män
Personer från Tarnów
Caloris-bassängen

Caloris-bassängen, också kallad Caloris Planitia, är en nedslagskrater på Merkurius. Caloris-bassängen har en diameter på 1350 km, en av de största i solsystemet. Calor är latin för hetta och kratern har fått detta namn eftersom solen ligger nästan rakt över detta område varannan gång Merkurius passerar perihelion. Kratern är omgiven av bergskedjan Caloris Montes, en bergskedja som har 2 km höga toppar.

Synlighet 
 
Caloris-bassängen upptäcktes på fotografier tagna av Mariner 10 år 1974. Caloris-bassängen befann sig vid terminatorn, linjen som delar planeten i dess dag- och natt-hemisfärer, när den upptäcktes av Mariner 10, så bara halva kratern var synlig. När MESSENGER besökte planeten och tog sina först bilder på planeten kunde man se Caloris-bassängen i helhet.

Kratern är omkring 1350 km i diameter och den är omgiven av bergskedjan Caloris Montes, en bergskedja som har 2 km höga toppar. Innanför dessa berg finns kratergolvet. Kratergolvet är fyllt med stelnad lava ungefär som haven på månen. Utanför bergen finns material som slungades ut ur kratern när den bildades, detta material och en ring av små kratrar sträcker sig 1000 km utanför Caloris-bassängen.

Jämförelse med Europa 
Om en meteorid skulle träffa centrala Frankrike och skapa en krater av Caloris storlek, så skulle kratern och ett kringliggande upp till två kilometer tjockt lager av splitter täcka merparten av Europa. Sekundära kratrar av hela städers storlek skulle ärra kontinentens utkanter och mindre kratrar skulle uppstå så långt borta som i Ryssland, Turkiet och Nordafrika.

Uppkomst 
Himlakroppar i det inre solsystemet upplevde ett mycket häftigt bombardemang av stora stenar och klippor den första miljarden efter att solsystemet bildats. Meteoriden som skapade Caloris-bassängen måste ha slagit in i Merkurius efter att det mesta bombardemanget slutat. Det finns liknande nedslagskratrar på månen, till exempel Mare Imbrium och Mare Orientale, som troligen har bildats ungefär samtidigt.  Möjligen indikerar detta att det fanns en "topp" av stora nedslag mot slutet av de stora bombardemanget.

Globala effekter 
Det nedslag som skapade Caloris Basin var så kraftfullt att det orsakade lavautbrott och över 2 km höga och koncentriska ringar omkring kratern. Vid Caloris-bassängens motpol finns ett stort område med ovanlig och kullig terräng, känd som den "bisarra terrängen". En hypotes är att detta märkliga geologiska område skapades av att chockvågor genererades under nedslaget i Caloris Basin och färdades runt planeten, och när de möttes vid nedslagets motpol så kolliderade de och skapade denna bisarra terräng.

Spår av gas 
Merkurius har en mycket tunn och liten atmosfär, som består av små mängder kväve och helium infångat ur solvinden, tillsammans med tyngre ämnen som natrium och kalium. I Caloris-bassängen har man funnit en betydande källa av natrium och kalium, vilket indikerar att sprickorna som skapades vid det gigantiska nedslaget gjorde att dessa gaser började sippra ut från planetens innandömen.

Referenser 

Kratrar på Merkurius
Pastoralbreven

Pastoralbreven ("herdabreven", av latinets pastor, "herde") kallas tre brev i Nya Testamentet: Första Timotheosbrevet, Andra Timotheosbrevet och Titusbrevet. Dessa var ställda till herdar, det vill säga församlingsföreståndare.

Breven har traditionellt ansetts härröra från aposteln Paulus, men anses av en del nutida forskare vara författade så sent som på 100-talet och de betraktar då dessa brev som pseudopaulinska. Det främsta argumentet för en annan författare är ordförråd och stil. Av de 906 olika orden används 306 inte i andra delar av Nya Testamentet. Generellt brukar de anses antingen vara författade av någon i kretsen kring Paulus under hans samtid, en sekreterare eller liknande eller av någon av hans lärjungar efter hans tid. Om de är från Paulus livstid kan de vara från slutet av 60-talet, om de är författade av någon av hans lärjungar efter hans död från 80- eller 90-talet.

Referenser

Nya testamentet
Franz von Lampe

Franz von Lampe, född 9 april 1918 i Afyon-Karahiser i Turkiet, död 25 september 1986 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, var en svensk skulptör och violinpedagog.

Franz von Lampe, som tillhörde en friherrlig ätt, kom till Sverige 1936 för att studera för Charles Barkel. Han utbildade sig till skulptör i Paris på 1950-talet. von Lampe var verksam som lärare i violin vid Stockholms kommunala musikskola.

Han var 1945–1960 gift med Ulla Sallert och de fick dottern konstvetaren fil. dr Thérèse von Lampe (född 1949). Senare träffade han Sylvia Marguerite Olsson (939–1996), som tog namnet Rosand. 1971 fick de en dotter. Från 1978 till sin död var han gift med Margareta Jansson (född 1942).

von Lampe är begravd på Lidingö kyrkogård.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Män
Födda 1918
Avlidna 1986
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Timotheosbreven

Timotheosbreven är en samlingsbeteckning för Första och Andra Timotheosbrevet, två av Nya Testamentets skrifter i Bibeln.

Tillsammans med Titusbrevet ingår de i Pastoralbreven. Det är brev som anses skrivna av Paulus, som uppmanade församlingsföreståndare att vaka över ordningen vid gudstjänsterna.

Vad vet vi om Timoteus
Timoteus förekommer flera gånger i Nya Testamentet. Han kom från Lystra i Kappadokien i sydöstra Turkiet. Hans pappa var grek och mormor och mamma var judinnor. Dessa kvinnor undervisade Timoteus i skriftens budskap efter att ha lyssnat till Paulus under dennes första resa i Kappadokien omkring år 45. 

Timoteus följde med Paulus på dennes två senare resor och därefter blev han församlingsledare. Paulus stöttar honom i detta arbete (Tim 4:12).

De två breven
I det första brevet är Timoteus i Efesus, en hamnstad i västra Mindre Asien. Paulus uppmanar sin unge lärling att vara uppmärksam på alla som förkunna falska läror (1 Tim 1:4).

I det andra brevet nämner Paulus de två förmödrarna som undervisade Timoteus, mormor Lois och mor Eunice (2 Tim 1:5).

Referenser

Noter

Tryckta källor

Nya testamentet
Paulus
Martin Ericsson (skådespelare)

Josef Martin Ericsson, ursprungligen Eriksson, född 31 maj 1891 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död där i Kungsholms församling 20 februari 1973, var en svensk skådespelare.

Biografi
Ericsson studerade vid Dramatens elevskola 1908–1909. Han var engagerad vid Lorensbergsteatern i Göteborg 1918–1924 och senare knuten till Komediteatern och Konserthusteatern i Stockholm samt till Helsingborgs stadsteater. Från 1944 fram till pensioneringen 1962 var Ericsson vid Göteborgs stadsteater.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Externa länkar

Svenska skådespelare
Män
Födda 1891
Avlidna 1973
Skådespelare från Stockholm
Mid-Atlantic

Mid-Atlantic-regionen i USA ligger i den nordöstra delen av landet och omfattar följande delstater och distrikt:

 Delaware
 Maryland
 New Jersey
 New York
 Pennsylvania
 Washington, D.C.
 West Virginia
 Virginia

Enligt den definition av Mid-Atlantic som används av US Census Bureau inbegrips dock endast New Jersey, New York och Pennsylvania. Delstaterna Delaware, Maryland, Virginia och West Virginia, samt Washington, D.C.

Regioner i USA
Australiens Grand Prix 1991

Australiens Grand Prix 1991 var det sista av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1991.

Rapport 
Loppet stoppades tidigt på grund av skyfall och resultatet räknades efter 14 körda varv. Nigel Mansell och några förare till som kraschade under femtonde varvet kunde därför behålla sina placeringar i resultatlistan. Eftersom mindre än halva loppet kördes, delades bara hälften så många poäng ut som vanligt.

Resultat 
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 5 poäng
 Nigel Mansell, Williams-Renault, 3
 Gerhard Berger, McLaren-Honda, 2
 Nelson Piquet, Benetton-Ford, 1½
 Riccardo Patrese, Williams-Renault, 1
 Gianni Morbidelli, Ferrari, ½
 Emanuele Pirro, BMS Scuderia Italia (Dallara-Judd)
 Andrea de Cesaris, Jordan-Ford
 Alessandro Zanardi, Jordan-Ford
 Stefano Modena, Tyrrell-Honda 
 Johnny Herbert, Lotus-Judd 
 JJ Lehto, BMS Scuderia Italia (Dallara-Judd)
 Michele Alboreto, Footwork-Ford 
 Mauricio Gugelmin, Leyton House-Ilmor
 Alex Caffi, Footwork-Ford
 Roberto Moreno, Minardi-Ferrari 
 Mark Blundell, Brabham-Yamaha
 Érik Comas, Ligier-Lamborghini 
 Mika Häkkinen, Lotus-Judd 
 Karl Wendlinger, Leyton House-Ilmor

Förare som bröt loppet 
 Pierluigi Martini, Minardi-Ferrari (varv 8, snurrade av) 
 Michael Schumacher, Benetton-Ford (5, kollision) 
 Jean Alesi, Ferrari (5, kollision) 
 Nicola Larini, Lambo-Lamborghini (5, snurrade av) 
 Thierry Boutsen, Ligier-Lamborghini (5, kollision) 
 Satoru Nakajima, Tyrrell-Honda (4, snurrade av)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Aguri Suzuki, Larrousse (Lola-Ford)
 Martin Brundle, Brabham-Yamaha
 Eric van de Poele, Lambo-Lamborghini 
 Bertrand Gachot, Larrousse (Lola-Ford)

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Gabriele Tarquini, Fondmetal-Ford
 Naoki Hattori, Coloni-Ford

Noteringar 
 Halva poäng delades ut. 
Nelson Piquets sista F1-lopp.

VM-slutställning

Källor 

1991 i Australien
Australiens Grand Prix
Egentliga falkar

Egentliga falkar (Falconinae) är en av två underfamiljer inom ordningen falkfåglar och omfattar fyra släkten med falkar.

Utseende 
Egentliga falkar har spetsiga vingar och smal stjärt. Näbben är likt rovfåglarnas, böjd, men inte lika kraftig som hos hökar eller örnar. De kännetecknas också av en tandliknande spets i övernäbben.

Flera falkarter har en karakteristisk färgteckning på huvudet med en mörk hjässa som framtill och på sidorna fortsätter med falkmustascher. De flesta falkar är vattrat ljusa på undersidan och mörkare på ovansidan. Honan är alltid större än hanen och bland vissa arter är denna storleksskillnad markant. Ungfåglarna liknar oftast honan.

Ekologi 
Egentliga falkar är extremt skickliga flygare, och slår antingen sina byten under en blixtsnabb dykning, eller så ryttlar de och slår ner på byten på marken.

Stenfalk och tornfalk är exempel på typiska mindre falkar som gärna jagar över öppna fält och ses ryttla. Bland de större falkarna, som pilgrimsfalk och jaktfalk, slår helst sina byten i luften. Deras tunna spetsiga vingar gör att de kan dyka extremt snabbt, speciellt pilgrimsfalken, som tillsammans med jaktfalken är den snabbaste fågeln och som kan nå upp till 320 km/h under dykning.

De större falkarna använder sin hastighet och tyngd för att döda fåglar i luften genom att helt enkelt "krocka" ihjäl bytet. Ett annat sätt för falkar är att med deras så kallade falktand, som är en nedskjutande tagg i överhalvan av näbben, döda bytet, istället för med klorna som andra rovfåglar.

Födan består av insekter, gnagare och fåglar av varierande storlek. De största falkarna tar stora hönsfåglar som byte.

Släkten 
Enligt ITIS 2015.
 Släkte Spiziapteryx 1 art
 Fläckvingad pygméfalk (Spiziapteryx circumcinctus)
 Släkte Polihierax 2 arter
 Afrikansk pygméfalk (Polihierax semitorquatus)
 Orientalisk pygméfalk (Polihierax insignis)
 Släkte Microhierax 5 arter
 Rödbent pygméfalk (Microhierax caerulescens)
 Släkte Falco 40-tal arter

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Gustaf Rudebeck (red.) (1984) Våra svenska fåglar i färg, 2a uppl, 

Falkfåglar

ang:Fealcen
ar:صقر
an:Falco
gn:Taguato
ay:Mamani
az:Qızılquş
bg:Соколи
br:Falc'hun (evn)
ca:Falcó
cs:Falco (rod)
da:Falk
de:Falken
nv:Giní
el:Γεράκι
en:Falcon
es:Falco
eo:Falko
eu:Belatz
fa:شاهین
fo:Falkur
ga:Fabhcún
gl:Falcón
ko:매속
hy:Բազեներ
io:Falkono
id:Falkon
iu:ᑭᒡᒐᕕᒃ
os:Уари
it:Falco
he:בז
sw:Kozi
ky:Шумкарлар
lez:Кард
la:Falco
lv:Piekūni
hu:Falco (állatnem)
ms:Falkon
my:ဖယ်(လ်)ကင်သိမ်း
nah:Cuāuhtohtli
nl:Falco (geslacht)
ja:ハヤブサ属
nap:Farcone
no:Falker
ps:باز
pcd:Feucon
pt:Falcão
qu:Waman
ru:Соколы
sah:Мохсоҕол
sco:Faucon
simple:Falcon
sr:Соко
fi:Jalohaukat (suku)
tl:Dumagat (ibon)
th:เหยี่ยว
tr:Doğan
uk:Сокіл
vec:Gavinel
vi:Chi Cắt
wa:Fåcon
zh:隼
Kjell Roos

Kjell Roos, folkbokförd Kjell Einar Ros, född 11 mars 1956 i Arbrå församling, Gävleborgs län, är en svensk sångare, gitarrist och låtskrivare.

Biografi
Roos ledde det svenska dansbandet "Kjell Roos band", mera kända som Roosarna. Tidigare kunde han höras i sångduetter med Danielsson, bland annat i låtarna I juletid (Save Your Love), Kvällens sista dans och Har du glömt?. 1994 tilldelades Kikki Danielsson & Roosarna en Grammis för "årets dansband", med albumet  Vet du vad jag vet.

Den 15 maj 1999 försökte han tillsammans med "Smajl" att gå in på Svensktoppen med låten "I dina armar", men misslyckades.

Familj
Kjell Roos har två barn tillsammans med den svenska sångerskan Kikki Danielsson som han var gift med 1984–1999.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar

 1994 års Grammis

Födda 1956
Svenska dansbandssångare
Svenska dansbandsgitarrister
Män
Levande personer
Personer från Arbrå socken
Medlemmar i Roosarna
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska musiker under 2000-talet
Earle Maxwell

Kommendör Earle Alexander Maxwell, född den 8 juli 1934, är en nyazeeländsk frälsningsofficer.

Han blev frälsningsofficer 1954, och utgick från kåren i Oranje i Nya Zeeland. Efter att ha tjänstgjort bland annat som territoriell ledare för Frälsningsarméns arbete i Nya Zeeland och i östra Australien/Filippinerna blev han stabschef 1993. Han pensionerades 1999 och efterträddes av John Larsson som senare blev general.

Kommendör Maxwell gifte sig 1957 med Wilma Cugley, som utgick som frälsningsofficer från kåren i Cambervill Vic, Nya Zeeland, 1956.

Personer inom Frälsningsarmén
Män
Födda 1934
Levande personer
Jean-François Millet

Jean François Millet, född 4 oktober 1814 i Gruchy i Gréville-Hague i Manche, död 20 januari 1875 i Barbizon i Seine-et-Marne, var en fransk målare, etsare och tecknare.

Biografi
Millet var en av flera konstnärer som samlades i byn Barbizon efter februarirevolutionen 1848 och han utgjorde en förgrundsgestalt i den så kallade Barbizonskolan. Han utvidgade det gamla landskapsmåleriet med att lägga till figurer. Han ville måla människorna som de var; målningarna framställde ofta arbetande bönder eller arbetare av olika slag. Orsaken till att han målade bönder var framför allt hans förakt för det moderna stadslivet. 

Med de berömda målningarna som Såningsmannen, Axplockerskor och Aftonringningen var Millet en av de första som tog upp kroppsarbetet som självständigt motiv i konsten. Han blev därmed en pionjär för 1800-talsrealismen och kom att bli av stor betydelse för bland annat Vincent van Gogh.

Galleri

Källor

Noter

Externa länkar
 
 

Franska landskapsmålare
Franska grafiker
Grafiker under 1800-talet
Franska målare under 1800-talet
Födda 1814
Avlidna 1875
Män
Småröd

Småröd är en trakt i Foss socken, Munkedals kommun några kilometer söder om centralorten Munkedal, vid gränsen mot Uddevalla kommun. Området ligger på västra sluttningen av Taske ås dalgång. Inom området går såväl gamla som nya E6 samt järnvägen Bohusbanan. 

Närmaste granne söderut är Fränneröd som ligger i Skredsviks socken, Uddevalla kommun, nordostöver ligger Svinebacka och där bortom Hensbacka. I nordväst, vid Taske ås mynning i havet ligger orten Saltkällan.

Här fanns modelljärnvägsmuseet Chateau Småröd Museum, som fick stängas på grund av motorvägsbygget.

Motorvägsutbyggnaden under 2000-talet
E6 har byggts ut till motorväg genom hela Bohuslän. 2006 slutade motorvägen söderifrån i Småröd och övergick där till den gamla E6 in mot Munkedal. Mellan 2006 och 2008 byggdes en tre kilometer lång sträcka motorväg från Småröd förbi Saltkällan och på två broar över Taske å och Örekilsälven. Motorvägen öppnades för trafik den 14 juni 2008. Denna sträcka av motorvägen är 21,5 meter bred och har beräknats kosta cirka 200 miljoner kronor.

Den gamla E6 går i nord-sydlig riktning mellan nya E6 i väster och Taske å i öster, på andra sidan ån går Bohusbanan. Den nya sträckningen av E6 går längs kanten av Purkeberget strax väster om byn, men var vid tiden för raset inte i bruk.

Inför utbyggnaden av motorvägen gjordes arkeologiska undersökningar i området. Se extern länk.

Vägraset december 2006
Huvudartikel: Vägraset vid Småröd
Vid sjutiden på kvällen den 20 december 2006 inträffade ett stort jordskred längs med Taske å.

Den 15 februari 2007 öppnades åter vägen, en vägbank hade då byggts upp längs med den gamla sträckningen av E6.
Den 24 februari 2007 öppnades åter järnvägen, 150 meter ny banvall hade då byggts strax öster om den gamla.
Både den 15 och 24 februari var det ceremonier vid återinvigningarna med infrastrukturminister Åsa Torstensson och andra högt uppsatta.

Externa länkar
Trafikverket.se om utbyggnaden av E6 i Bohuslän

Orter i Munkedals kommun
Judiska autonoma länet

Judiska autonoma länet (ryska: Еврейская автономная область, Jevrejskaja avtonomnaja oblast; jiddisch: ייִדישער אױטאָנאָמע געגנט , yidishe avtonome Gegnt) är ett ryskt autonomt län (oblast) beläget i sydöstra Sibirien i vid gränsen mot Kina. Det har en yta på omkring 36 000 km² och cirka 174 000 invånare. Genom området flyter floderna Amur, Bira och Bidzjan. Huvudort i oblastet är Birobidzjan. Officiella språk är ryska och jiddisch. 

De viktigaste näringarna är odling av spannmål, vallväxter, sojabönor och solrosor. Största delen av befolkningen bor vid transsibiriska järnvägen eller floden Amur.

Judiska autonoma länet (JAO) kallas ibland Birobidzjan, efter huvudorten.

Oblastet inrättades 7 maj 1934 för att ge judarna autonomi inom ramen för Sovjetunionen och därmed skapa ett alternativ till sionismen. Området hade tidigare varit en del av Chabarovsk kraj.

Som mest utgjorde judar 45% av befolkningen i området, den 1 september 1934. Sedan minskade siffran, till stor del p.g.a. att många av områdets invånare dog i strid under andra världskriget. Efter 1991 utvandrade många av länets judar till Israel, efter att diplomatiska förbindelser upprättats mellan länderna.

Länets lokalparlament består av 19 ledamöter som väljs i val vart femte år.

Administrativ indelning 
Judiska autonoma länet är indelat i en stad under oblastets styre samt i fem rajoner.

Den enda övriga staden i länet, förutom Birobidzjan, är Oblutje i Oblutjenskij rajon.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 webbsida 

 
Stater och territorier bildade 1934
Charles Emil Lewenhaupt den äldre

Charles Emil Lewenhaupt den äldre, född 28 mars 1691 i Stockholm, död 4 augusti 1743, var en svensk greve, general och medlem i hattpartiet.

Biografi
Han var son till Carl Gustaf Lewenhaupt och Amalia Königsmarck och far till Charles Emil Lewenhaupt d.y. Lewenhaupt studerade utomlands och fick mycket goda vitsord. Då hattarna framkallade krig mot Ryssland 1741 (Hattarnas krig) fick han leda en av de svenska arméerna som dock blev slagen. Lewenhaupt och hans närmaste man Henrik Magnus von Buddenbrock avrättades genom halshuggning två år senare på grund av påstått grava försumligheter under kriget.

När anklagelsen hade blivit känd finns det uppgifter som gör gällande att Lewenhaupt tog sin tillflykt till ett underjordiskt rum på ön Storholmen norr om Lidingö, som hade använts av ägarna till Frösviks säteri på Bogesundslandet (idag i Vaxholms kommun) för förvaring av värdesaker i krigstider, men gömstället röjdes och han blev gripen och förd till Stockholm för rättegång. Sanningshalten i denna historia är omstridd och motsägs av den detaljerade biografi över Lewenhaupt som finns, författad av Gustav Jonasson med titeln Charles Emile – Skurk eller syndabock?

Lewenhaupts familj på Övedskloster skickade tjänarna att hämta liket. De lyckades gräva upp kroppen och frakta hem den. Dock upptäckte familjen att man tagit Buddenbrocks huvud, varför tjänarna fick återvända till Stockholm för att hämta även Lewenhaupts huvud. Kropp med huvud ligger begravd på Öveds kyrkogård.

Lewenhaupt arrenderade tillsammans med generalmajoren friherre J Ch Düring Flyinge Kungsgård mellan 1731 och 1747. De hade under denna period ryttmästare Kortz anställd på Flyinge med ansvar för stuteriets drift.

I Statens porträttsamling på Gripsholms slott återfinns Johan Henrik Scheffels målning (kopia) av Lewenhaupt i rödbrun rock och spetshalsduk.

Noter
 Statens porträttsamling på Gripsholm, 1. Porträtt före 1809. Stockholm 1951
 adelsvapen.com, tab 9.

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Militärer som blivit avrättade
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Svenska grevar
Födda 1691
Avlidna 1743
Militärer från Stockholm
Män
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Charles Emil 01
Personer i Hattarnas ryska krig
Politiker från Stockholm
Lantmarskalkar