kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ekaätten

Ekaätten var en svensk stormansätt som tillhörde svensk uradel, och var mycket betydande under medeltidens två sista århundraden. 

Ekaätten är ett sentida namn givet efter släktens mest kända sätesgård: det uppländska godset Eka. Gården låg i Lillkyrka socken nära Enköping. Ekaätten antas på grund av likheter i namnskick och vapenbild ha gemensam härstamning med Hindsekindsätten, en småländsk lågfrälsesläkt i Värnamotrakten. Som släktens stamfar räknas Trotte Peterssons far Peter.

De mest bekanta av ättens medlemmar var Trotte Pedersson och hans sonson Greger Magnusson. Trotte var konung Magnus Erikssons hövitsman på Varbergs fästning. Han stupade troligen vid slaget vid Gataskogen 1365. Greger var hövitsman för den svenska flottan i slaget i Öresund 1427. Han blev tillfångatagen av lybeckarna och fick stanna kvar i fångenskap flera år.

Andra medlemmar är riksråden Karl Magnusson och Trotte Karlsson, fader och son (Trotte stupade i slaget vid Brunkeberg 1471), Trottes bror, riksrådet Måns Karlsson, vilken tillhörde Sturepartiet, och dennes dotter Cecilia Månsdotter, som genom sitt gifte med Erik Johansson blev mor till kung Gustav Vasa.

Släktträd
Peter
Trotte Pedersson (Eka), den mest bekanta av ättens medlemmar. Trotte var konung Magnus Erikssons hövitsman på Varbergs fästning. Han stupade troligen vid slaget på Gataskogen 1365.
Magnus Trottesson
Märta Magnusdotter. Gift med riksrådet Claus Ulf
Johan Magnusson.
Greger Magnusson (Eka), sonson till Trotte Pedersson.  Greger var hövitsman för den svenska flottan i slaget i Öresund 1427. Han blev tillfångatagen av lybeckarna och fick stanna kvar i fångenskap flera år. Gift med sin styvmors syster Ingeborg Magnusdotter (Kase), dotter av fogden Magnus Kase och Bengta Bengtsdotter (Oxenstierna).
Karl Magnusson (Eka), riddare och riksråd. Gift med Birgitta Arendsdotter, dotter till Arend Pinnow och Elin Andersdotter (Årbyätten). 
Trotte Karlsson (Eka). Trotte stupade i slaget vid Brunkeberg 1471.
Måns Karlsson (Eka), riksråd, tillhörde Sturepartiet. Gift med Sigrid Eskilsdotter, dotter av riddaren och riksrådet Eskil Isaksson (Banér) och Cecilia Haraldsdotter (Gren).
Cecilia Månsdotter (Eka), som genom sitt gifte med Erik Johansson (Vasa) blev moder till konung Gustav Vasa.
Karl Månsson
Trotte Månsson, riddare och riksråd. Gift 1510 med Märta Bengtsdotter, dotter till Bengt Arendsson (tillbakaseende ulv) och Kerstin Davidsdotter (Oxenstierna)
Måns Trotteson (mor Märta Bengtsdotter)
Olof Trottesson (utanför äktenskapet)
Olof Olofsson i Gottenvik förde ett musselskal i sitt vapen. Grenen utslocknade med hans systrar i början av 1600-talet.
Gregers Månsson
Märta Månsdotter
Måns Månsson
Elin Trot­tesdotter, skrivs ibland Elin Trottadotter. Nunna
Johan Trottesson
N.N. Gift med riksrådet och lagmannen Lars Björnsson (en bjälke) (1300-talet)
N.N. Gift med väpnaren Tideke Pinnow
Birgitta Trottedotter. Gift före 1378 med Kort Görtz

Källor

Adelsvapen.com
Äldre svenska frälsesläkter. Utgivna av riddarhusdirektionen. (ÄSF). 
Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 
1925-36. 

Medeltida svenska ätter
 
Ugglan
Johan Kristiernsson (Vasa)

Johan Kristiernsson (Vasa), född omkring 1426, död 4 juni 1477 på Rydboholms slott, Östra Ryd, var ett svenskt riksråd och riddare, son till Krister Nilsson (Vasa) och Margareta Eriksdotter Krummedige.

Johan Kristiernsson skrevs in vid universitetet i Leipzig 1444, men dubbades till riddare bara några år senare.

År 1451 köpte Johan Kristernsson Örby (Örbyhus slott) med underliggande gårdar från sin moster Agneta Eriksdotter (Krummedige)

Gift med (1) Birgitta Gustavsdotter Sture (tre sjöblad, död 1472 på Rydboholms slott, Östra Ryd), dotter till Gustav Anundsson Sture och Birgitta Stensdotter (Bielke).
Gift med (2) hustru Brita Tordsdotter (Bonde).

Barn: (med 1)
 Kristiern Johansson (Vasa), riksråd, fogde på Kalmar slott, död 1497.
 Erik Johansson (Vasa) (1470–1520), far till Gustav Vasa
 Katarina Johansdotter (Vasa), född 1472
 Margareta Johansdotter (Vasa), född 1472

Barn: (med 2)
 Anna Johansdotter (Vasa), död 1506.

Noter 

Svenska riksråd
Vasaätten
Män
Födda 1426
Avlidna 1477
Svenska riddare
Personer i Sverige under 1400-talet
Landskapsgrundämnen

Landskapsgrundämnen är en lista med grundämnen som har föreslagits av Svenska nationalkommittén för kemi för att stimulera intresset för kemi i landet. Ett grundämne har föreslagits för varje landskap i Sverige, som en av landskapssymbolerna och därtill ett grundämne vardera för städerna Stockholm och Göteborg. I kolumn Grundämne anges namn, kemiskt tecken och kärnladdning = atomnummer.

Noter

Externa länkar 
 Svenska nationalkommittén för kemi
 Svenska nationalkommittén för kemi: landskapsgrundamne.se

Grundämnen
Sture

Sture är ett namn som bars och ärvdes inom flera danska och svenska släkter med olika vapen och sköldemärken. Tre av Stureätterna uppträder samtidigt under 1300-talets förra hälft. En av dem kallas äldre Stureätten eller sjöbladsätten och förde tre sjöblad (näckrosblad) i sitt vapen. Två grenar av ätten Natt och Dag använde Sturenamnet. Stureätterna har haft stort inflytande över svensk historia. Detta har gjort att namnet Sture använts flitigt i nyare sammanhang vid till exempel namngivningar av gator, för att anknyta till stadens eller bygdens betydelsefulla historia. Benämningen sturarna används ibland för att hänvisa till de svenska riksföreståndarna under Kalmarunionens sista tid, Sten Sture den äldre, Svante Nilsson (Sture) och Sten Sture den yngre (av vilka den förre inte var närmare släkt med de två senare), eller deras anhängare; se vidare sturepartiet.

I Stockholm har namnet Sture fått ge namn åt gatan Sturegatan och torget Stureplan. Andra ställen där Sturenamnet gör sig påmind är trakterna kring jaktslottet Ekesjö, strax utanför centrala Sävsjö i Småland. Den välkända Stureosten ystades ursprungligen på Sävsjö mejeri, därav namnet.

Sture I: (gumsehuvud) 

Uradel från Ås härad, känd med Rörik Sture från år 1310, som då var en av hertig Eriks män. Rörik Sture tillhörde västgötafrälset, och  var troligen släkt med den så kallade Sjöbladsätten. Ätten dog ut senast år 1454. De sista medlemmarna var då i huvudsak bosatta i Småland.

Sture II: Danska Stureätten 
Det fanns också en dansk släkt Sture, lågfrälse, känd från 1300-talet, utslocknad på svärdssidan 1563, boende på ön Als. Förde i vapnet en stör (fisk).

Sture III: Äldre Sture eller Sjöbladsätten 

Ytterligare en medeltida frälseätt från Ås härad, troligen besläktad med den förra, känd från 1310 med riksrådet Anund Sture. Ättens mest kända medlem var riksföreståndaren Sten Sture den äldre, med vilken den utslocknade 1503.

Sture IV: Spets nedifrån

En ursprungligen dansk Stureätt, framträdde först i Vartofta 1367. Ätten slocknade på svärdssidan någon gång efter 1424, men den siste manlige medlemmen Sven Stures dotter Katarinas son Nils Bosson antog hans namn och grundade den yngre Stureätten (se nedan).

Sture V: Yngre Sture 

Denna ätt var egentligen en förgrening ur ätten Natt och Dag, men upptog Sturenamnet efter Nils Bosson Stures mor. Ur den framgick två riksföreståndare, Svante Nilsson, som själv inte kallade sig "Sture", samt Sten Sture den yngre. Flera medlemmar avrättades i Sturemorden. Ätten slöts 1616 med Svante Sture

Sture VI: Friherrar Sture nr 187 (Natt och Dag) 

 Natt och Dag i hjärtskölden.

Generalmajoren Sten Arvidsson upphöjdes 1720 till friherre och fick av ridderskapet och adeln tillstånd att föra namnet Sture eftersom han var avlägset släkte med de Yngre Sturarna (se ovan). Med hans sonsons son häradshövdingen Sten Miles Sture (1806–1875) slöts ätten på svärdssidan.

Referenser

Medeltida svenska ätter
Svenska friherrliga ätter
Krister Nilsson

Krister Nilsson är namnet på flera kända svenskar:

Krister Nilsson, riddare på 1400-talet i släkten Vasa.
Krister Nilsson (statssekreterare) – statssekreterare på Miljödepartementet 2002–2006 och Utrikesdepartementet från 2019 
Christer Nilsson (trollkarl), innehavare av Sveriges Magi-Arkiv
Christer Nilsson (numera Christer Hallerby), ordförande 1977-79 i Folkpartiets ungdomsförbund
Christer Nilsson (musiker), medverkande i musikgruppen Namelosers
Christer Nilson, svensk producent och manusförfattare.
Nils Kettilsson (Vasa)

Nils Kettilsson (Vasa), död tidigast 1378, var väpnare, svenskt riksråd och fogde på slottet Tre Kronor, häradshövding i Frötuna skeppslag i Roslagen. Gift senast 1369 med Christina Jonsdotter (Rickebyätten).

Biografi 
Nils Kettilsson föddes vid okänd tidpunkt, plats och land, och nämns första gången i källorna 1355, då han redan var vuxen och fogde på slottet Tre Kronor i Stockholm. Han var häradshövding i Frötuna skeppslag och ägde åtskilliga gårdar i Roslagen, däribland Björnö i nämnda skeppslag, och stamgården Vasa i Skeppstuna, vilka ärvdes av sonen Krister Nilsson (Vasa).

Nils Kettilsson nämns som ärlig man i ett dokument skrivet i Björnö den 28 juli 1365 när:
Elin Ingemundsdotter i Björnö, Nils i Björnö och hans hustru Kristina samt hans broder Jakob bortbyter till ärlig man Nils Kettilsson 6 öresland, 1 örtugland i Björnö och 2 örtugland i Östhamra i Frötuna socken, 5 ½ örtugland i Göringe (?i Estuna socken), ½ örtugland i Väsby i ”Askarna häradh” (nu i Frötuna socken), 8 örtugland 3 penningland i Odenslund och i Vätinge (vid Åby), 1 öresland i Igelsta och 2 öresland i Strödja i Söderby socken mot 11 öresland 2 örtugland i Ytternäs (nu Nedernäs) och 4 öresland i Övernäs i (Roslags-)Bro socken. .

Han var nära lierad med drotsen Bo Jonsson (Grip) och Karl Ulfsson (Sparre av Tofta) och i likhet med dem anhängare av konung Albrekt av Mecklenburg i kampen mot Folkungarna. 1371 och 1376 nämns han som kung Albrekts rådgivare i Sverige.

Genom sin börd tillhörde Nils Kettilsson utan tvivel lågadeln, men hans hustru Kristina Jonsdotter, som var dotter till riddaren Jon Nilsson, tillhörde den högadliga Rickebyätten, varför giftermålet torde ha banat väg för Nils Kettilssons och Vasaättens sociala upphöjelse. I sitt äktenskap hade han utom sonen Krister Nilsson (Vasa) och döttrarna Ramborg Nilsdotter (Vasa), som redan 1376 var gift med lagmannen och riddaren Tord (Röriksson) Bonde och härigenom blev farmoder till konung Karl Knutsson, och Ingeborg Nilsdotter (Vasa) som 1376 inträdde i Sankta Klara kloster i Stockholm.

Barn
Krister Nilsson (Vasa) (†1442)
Ramborg Nilsdotter (Vasa) (farmor till Karl Knutsson (Bonde)
 Ingeborg Nilsdotter (Vasa), ingavs som nunna i Sankta Klara kloster 1376 och är möjligen identisk med den 1408 nämnda abbedissan Ingeborg i samma kloster.

Referenser

Noter

Övriga källor 
Äldre svenska frälsesläkter, vol II:1 s 103-4.

Se även
 Vasaätten
 Skeppslag

Vasaätten
Slottsfogdar
Män
Födda 1300-talet
Avlidna okänt år
Personer i Sverige under 1300-talet
Cecilia Månsdotter (Eka)

Cecilia Månsdotter (Eka), född efter 1475, död 1522 i pesten under fångenskap i Blåtårn (Köpenhamns slott), var en svensk adelskvinna. Hon är framförallt känd för att hon var mor till den svenske kungen Gustav Vasa. 

Hon var dotter till Sigrid Eskilsdotter (Banér) och Måns Karlsson (Eka). Hennes mor gifte senare om sig med Nils Eriksson (Gyllenstierna), och deras dotter Kristina Nilsdotter (Gyllenstierna) (gift med riksföreståndaren Sten Sture den yngre), var alltså Cecilias halvsyster. Cecilia gifte sig med Erik Johansson (Vasa) (född omkring 1465, avrättad under Stockholms blodbad 1520) och fick med honom åtta barn.

Cecilia blev änka då hennes make avrättades under Stockholms blodbad 1520. Hon fängslades tillsammans med sina döttrar, men blev av kung Kristian II lovad friheten om hon övertalade sin son Gustav att underkasta sig honom. Hon accepterade förslaget och skrev till honom och försökte övertala honom, men misslyckades. Våren 1521 fördes hon med sina döttrar och sin mor till Köpenhamn, där hon tillsammans med ett antal andra svenska adelsdamer fängslades. Enligt legenden mördades hon av kung Kristian som hämnd för att hennes son erövrat den svenska tronen, genom att tvingas sy en säck, som hon sedan dränktes i genom att hon syddes in i den och kastades i havet. I verkligheten antas hon dock ha avlidit i pesten. 

Barn:

 Birgitta.
 Gustav (1496–1560), kung av Sverige 1523–1560.
 Margareta  (-1536). Gift med Joakim Brahe och Johan av Hoya.
 Magnus. Uppgifter i äldre litteratur om att han skall ha dött 1529 kan inte vara riktiga.
 Märta, pestdöd 1522 under fångenskap i Blå tornet i Köpenhamn.
 Johan. 
 Emerentia, pestdöd 1522 under fångenskap i Blå tornet i Köpenhamn.
 Anna, död ung i Vadstena kloster.
Rasmus Ludvigsson anger att Cecilia och Erik fick åtta barn. Av dessa är förutom de mycket välbelagda Gustav och Margareta endast Märta och Emerentia kända från andra källor.

Källor 

 

 

Kvinnor
Avlidna 1522
Cecilia
Födda 1470-talet
Personer från Lillkyrka socken, Uppland
Rallarmuseet i Moskosel

Rallarmuseet i Moskosel, ligger i Moskosels gamla station i Arvidsjaurs kommun. I byn Kåbdalis, norr om Moskosel, sammanfogades 1936 de sista delarna av Inlandsbanan. Här kan man ta del av rallarnas arbete med Inlandsbanan i det lilla museet som är inrymt i stationsbyggnaden. Det finns även en minijärnväg för barnen, samt en servering.

Se även
Arvidsjaurs Järnvägsförening

Externa länkar 

Museer i Norrbottens län
Byggnader och anläggningar i Arvidsjaurs kommun
Järnvägsmuseer i Sverige
Måns Karlsson (Eka)

Måns Karlsson (Eka), var riksråd och häradshövding.

Han nämns tidigast 1 juli 1471, som riksråd 1476–1484 och var 1482 hövitsman på Stäkeholm samt 1484 häradshövding i Vaksala härad i Uppland, där hans närmaste företrädare var fadern. Hans sätesgård var Eka i Lillkyrka socken. Han levde ännu 1484 men var död i oktober 1487, då hans hustru gifte om sig.  

Måns Karlsson var son till Karl Magnusson (Eka) och Birgitta Arentsdotter Pinnow. Han var från 15 januari 1475 gift med Sigrid Eskilsdotter Banér och genom sin dotter Cecilia Månsdotter (Ekaätten) morfar till Gustav Vasa.

Barn:
 Cecilia Månsdotter (Eka).
 Trotte Månsson (Eka).

Se även
 Ekaätten

Källor
ÄSF del III s.226a.  

Ekaätten
Svenska riksråd
Personer i Sverige under 1400-talet
Avlidna 1480-talet
Män
Födda okänt år
Nils Eskilsson (Banér)

Nils Eskilsson (Banér), avrättad 16 december 1520, var ett svenskt riksråd.

Biografi
Son till riddaren och riksrådet Eskil Isaksson (Banér) och hans andra hustru Birgitta Arendsdotter (Ulv).

Nils Eskilsson anges vid arvskiftet efter fadern 1488 ännu vara omyndig, och uppfostrades av sin halvbror Knut. Senare inträdde han i Sten Sture den äldres tjänst och var sven hos denne 1500. Året därpå blev Nils Eskilsson riksråd. Han var 1507-1515 hövitsman på Kastelholms slott och 1515-20 på Raseborgs slott. 1513 deltog han i en diplomatisk beskickning till Ryssland. Nils Eskilsson var en trogen anhängare av Sturepartiet, och kvarstod vid sin systerdotter Kristina Nilsdotter (Gyllenstierna):s sida efter Sten Sture den yngres död. Han ledde organisationen av motståndet mot Kristian II i Närke och Västmanland 1520. Nils Eskilsson blev avrättad på order av Kristian II utanför Raseborgs murar 16 december 1520.

Han var en tämligen stor jordägare och ägde Ekenäs och Skenäs. Han gifte sig senast 1506 med Ingeborg Laurensdotter (Tott), änka efter riddaren Jöns Ulfsson (Roos af Hjelmsäter), och kom genom detta giftermål att bli ägare till Djursholm. Ingeborg var dotter till riddaren och riksrådet Laurens Axelsson (Tott) och hans andra hustru Karin Eriksdotter (Nipertz).

Barn:
 Axel Nilsson (Banér), död 1554, riksråd.

Se även
Ätten Banér

Noter 

Svenska politiker under 1500-talet
Personer som blivit avrättade av Danmark under 1500-talet
Svenska riksråd under 1500-talet
Födda 1400-talet
Avlidna 1520
Män
Ätten Banér
Eskil Isaksson (Banér)

Eskil Isaksson (Banér) var ett svenskt riksråd, riddare, häradshövding och herre till Venngarn, född omkring 1415 och nämnd mellan 1438 och 1481. Han var häradshövding i Olands härad och hövitsman på flera slott. Eskil Isaksson var son till Isak Isaksson (Banér), (död efter 1425). Han gifte sig första gången 5 juli 1441 med Cecilia Haraldsdotter (Gren) och andra gången med Brita Arentsdotter (Ulf). Herr Eskil levde ännu 26 maj 1481, men var död då arvet efter honom skiftades 27 augusti 1488.

Eskil Isaksson omtalas första gången 1438 i samband med Tälje möte, där han svor trohet mot Karl Knutsson (Bonde), och tillhörde den grupp inom provinsadeln som kom att vinna fördelar under dennes styre. Genom sitt giftermål med Cecilia Haraldsdotter (Gren) kom han i besittning av betydande jordagods i Östergötland, och kom att knytas till den mäktiga Grensläkten. Hans hustru var brorsdotter till Magnus Gren som stod i gunst hos Kristofer av Bayern och detta gjorde även Eskil Isaksson delaktig i ynnesten. Senast 1445 blev han riksråd, och hövitsman på Stegeholm. Efter Karl Knutssons tronbestigning deltog Eskil Isaksson med Magnus Gren i expeditionen till Gotland 1448-49 och undertecknade 31 juli 1449 kapitulationen då ön överlämnades till Kristian I.

Trogen Magnus Gren, undertecknade han 1457 resningen mot Karl Knutsson och hyllade Kristian I, och följde Erik Axelsson (Tott) till Finland för att där på kung Kristians vägnar motta landsändans hyllning. Han utsågs till hövitsman på Raseborgs slott, en position han innehade fram till 1463. Under denna tid började han svänga politiskt, och fjärmade sig från Magnus Gren och Oxenstiernorna och närmade sig istället Axelsönerna. I striden mellan Bengt Jönsson och Erik Axelsson 1467 ställde han sig på den senares sida, och då Karl Knutsson 1470 avled och Kristian I försökte återvinna kungamakten i Sverige med stöd av Magnus Grens son Ivar Gren, försökte de förgäves vinna Eskil Isakssons stöd. Vid unionsmötena 1473, 1474 och 1476 var han svensk delegerad, men levde under sina sista år mestadels tillbakadragen på Venngarn, som han 1452 ärvt av en avlägsen släkting.

Eskil Isaksson var aldrig lagman men som sin far häradshövding i Olands härad 1441 och 1466, samt 1470 häradshövding i Östkinds härad.

Barn med Cecilia:
 Sigrid Eskilsdotter
 Knut Eskilsson

Barn med Brita
 Nils Eskilsson

Se även 
 ätten Banér (släkt).

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Svenska riddare
Svenska riksråd
Födda 1410-talet
Män
Personer i Sverige under 1400-talet
Avlidna 1480-talet
Ätten Banér
Ole Torvalds

Ole Torvald Elis Torvalds, före 6 november 1935 Saxberg, född 4 augusti 1916 i Ekenäs, död 9 februari 1995 i Åbo, var en finlandssvensk poet, journalist och översättare. Han är far till Nils Torvalds och farfar till Linus Torvalds.

Biografi
Ole Torvalds inledde sin journalistkarriär som redaktör för Västra Nyland i Ekenäs där han stannade fram till slutet av andra världskriget. Han var gift med Märta von Wendt och fick tre barn med henne. Hösten 1947 blev han redaktör för Österbottningen i Karleby (tidigare Gamlakarleby). Sommaren 1948 upplöstes äktenskapet med första hustrun och han gifte om sig med Meta Torvalds, fick två ytterligare barn och blev senare redaktör för Åbo Underrättelser.

1944 belönades Ole Torvalds med Svenska Dagbladets litteraturpris, som delades med Harry Martinson, Lars Ahlin och Elly Jannes. 1978 blev han hedersdoktor vid Åbo Akademi.

Bibliografi 
 Vi sjunger inte för dem (1939)
 Ointagligt land: dikter (Bonnier, 1942)
 Hemligt medansvar: dikter (Bonnier, 1944)
 Svår glädje: noveller (Bonnier, 1946)
 Strängar av aska: dikter (Bonnier, 1954)
 Mellan is och eld: dikter (Bonnier, 1957)
 Vid källorna (Schildt, 1961)
 Speglingar i en å: om Sparbanken i Åbo i växelverkan med staden 1822-1972 (Sparbanken, 1972)
 Livstecken: dikter (Schildt, 1986)
 Vågmärken: skärgårdsdikt 1937-1987 (Schildt, 1988)

Översättningar (urval) 
 Kurt Baschwitz: Massan och du (Du und die Masse) (Natur och kultur, 1941)
 Pentti Haanpää: De vandrande stövlarna (Yhdeksän miehen saappaat) (Medén, 1945). Ny rev. uppl. Forum, 1976, med titeln Nio mans stövlar
 Kosti Vehanen: Efter applåderna (Bokförmedlingen, 1946)
 Mika Waltari: Sinuhe, egyptiern (Sinuhe, egyptiläinen) (Schildt, 1947)
 Omar Khayyam: Rubaiyat (svensk nytolkning ... efter Fitzgeralds andra engelska version 1868, Wahlström & Widstrand, 1948)
 Veikko A. Koskenniemi: Vandringsstaven: ett urval ur aforismsamlingarna Matkasauva, Elokuisia ajatuksia, Ihmisosa (Natur och kultur, 1961)
 Veikko A. Koskenniemi: Goethe-studier och andra litteraturhistoriska essäer (Natur och kultur, 1963)
 Reino Aaltonen: Hangö fästning (Hangon linnoitus) (Hangö stad, 1971)
 Paavo Haavikko: Ett sekel till havs: Effoas hundra första år 1883-1983 (Vuosisadan merikirja) (Effoa, 1983)
 Visor och ballader ur Kanteletar (översatta av Marita Lindquist, Ole Torvalds och Thomas Warburton, Schildt, 1989)

Priser och utmärkelser 
 Svenska Dagbladets litteraturpris 1944
 Publicistpriset 1957

Källor

 

Finlandssvenska journalister
Finlandssvenska författare
Finländska poeter
Svenskspråkiga poeter
Svenska översättare
Översättare från finska
Översättare från tyska
Män
Födda 1916
Avlidna 1995
Hedersdoktorer vid Åbo Akademi
Finländska författare under 1900-talet
Personer från Ekenäs
Mottagare av Tollanderska priset
Web service

Webbtjänster () betecknar webbaserade datorprogram som kommunicerar och samarbetar dynamiskt med andra webbtjänster på samma vis som en människa kan surfa till olika webbsidor.

World Wide Web Consortium definierar en webbtjänst på följande vis:
En webbtjänst är ett datorprogram som identifieras med en URI och vars gränssnitt och bindningar kan definieras, beskrivas och upptäckas som XML-föremål. En webbtjänst stödjer direktinteraktion med andra programagenter med hjälp av XML-baserade meddelanden som utbyts via Internetbaserade protokoll.

 För att skicka data mellan applikationerna används protokollet HTTP.
 För att beskriva applikationernas gränssnitt används XML
 Typiska standarder för att bygga webbtjänster inkluderar SOAP, WSDL och UDDI.
 I de flesta fall handlar webbtjänster om system för EDI, utbyte av affärsinformation, till exempel prislistor eller beställningar av olika slag.
 Den dator som kör en webbtjänst brukar kallas applikationsserver, bland kända applikationsservrar finns till exempel:
Oracle Application Server och Weblogic Application Server  från Oracle
Apache Geronimo från Apache Software Foundation
Websphere Application Server från IBM
JBoss och Jonas, J2EE-applikationsserverplattformar baserade på öppen källkod
.NET Framework från Microsoft
Novell Extend från Novell
Apache Tomcat + Axis, som är ett SOAP/WSDL-tillägg från Apache
Orion Application Server + Axis, som är ett SOAP/WSDL-tillägg från Apache

Webbtjänster kan samarbeta med varandra automatiskt och utan avbrott. Det är möjligt eftersom webbtjänster per definition är utvecklade i enlighet med samma standarder för självbeskrivning, publicering, lokalisering, anrop, kommunikation och datautbyte.

En mindre teknisk beskrivning av det dynamiska beteendet som webbtjänster uppvisar är att de kännetecknas av: 
 att de är datorprogram
 att de officiellt och publikt beskriver sin funktionalitet
 att de kan lokalisera efterfrågad funktionalitet 
 att de kan efterfråga och utbyta data med andra webbtjänster

Exempel på webbtjänster 
RSS
wiki
poddradio
Märkspråk
Flickr
Blogg
Ning

Se även 
Användarskapat innehåll
Tjänsteorienterad arkitektur (SOA)
Tjänst
Restful interface

Källor 
 W3C om webbtjänster
 Sun om Java och webbtjänster

World Wide Web
Webbutveckling