kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Axel Posse (1477–1553)

Axel Nilsson Posse, född 1477, död 1553, var riksråd och väpnare. Han var son till Nils Jönsson Posse och Gertrud Mattsdotter Römer. 

Axel Nilsson Posse var gift första gången med Elsa Nilsdotter , dotter till hövitsmannen på Älvsborg, riddaren och riksrådet Nils Klasson (Sparre av Ellinge), bördig från Danmark och Margareta Brock.

Axel Posse gifte sig andra gången med Anna Axelsdotter (Hällekisätten) (1498–1582), dotter till Axel Mattsson och Birgitta Eriksdotter. Paret fick många barn:
 Elsa, född cirka 1525 och död 1579. Hon gifte sig den 7 oktober 1548 på slottet Tre Kronor i Stockholm med Axel Eriksson Bielke. Deras dotter Barbro blev mor till Axel Oxenstierna.
 Knut (död 1595)
 Nils (svärfar till Torsten Lennartsson (död 1603), med sonen Lennart Torstenson och dottern Ingeborg, gift med kusinen Knut Posse af Hedensund.
 Lage (död före 1617)
 Brita (gift Soop) (död 1579)
 Märta (gift Bonde)
 Anna (gift Ekeblad) (död 1569)
 Margareta (1548–1575, gift med Johan Axelsson (Bielke). Deras dotter Gunilla blev gift med Johan III.

Axel ägde genom arv Såtenäs, Gamlegården (nu Gammelstorp) och Tun (alla i Tuns socken). Genom sitt äktenskap med Anna Axelsdotter kom också Hellekis i Medelplana socken i hans ägo, en egendom som stannade i släkten Posses ägo fram till 1818.

Axel Posse utnämndes till riksråd 1504 och deltog i beslutet om flera kyrkors byggande i Finland. Han deltog också i mötet med danskarna i Varberg 1508. Han förseglade bekräftelsen av fredtraktatet i Malmö 1512 mellan kung Hans och Hansestadt Lübeck och Västerås recess 1527. Axel Posse uppräknades bland det rusttjänstgörande frälset i Västergötland 1526–1537.

Axel Posse var invecklad i Västgötaherrarnas uppror och på grund av detta skild ur riksrådet 1529. Han erhöll benådningsbrev 21 augusti 1529 och avlade därefter en trohetsed gentemot kungen den 4 oktober 1529. Förläningsbrev på kungl. sakören av egna lantbor erhöll han 1532 och 1542. Han beseglade Västerås arvförening 1544.

Arvskifte efter honom förrättades den 4 februari 1554.

Källor 
 Den introducerade Svenska Adelns ättartavlor av Gustaf Elgenstierna

Noter 

Svenska väpnare
Svenska riksråd under 1500-talet
Personer i Sverige under 1400-talet
Svenska politiker under 1500-talet
Personer under äldre vasatiden
Axel
Födda 1477
Avlidna 1553
Män
Anna-Karin Kammerling

Nation:

Anna-Karin Kammerling, född 19 oktober 1980 i Malmö, är en svensk före detta simmare som vunnit medaljer i alla fem stora internationella simmästerskap (OS, VM-långbana, EM-långbana, VM-kortbana och EM-kortbana).

Karriär
Hon började simma som liten i Bollnäs SS, men flyttade sedan och bytte klubb till Söderhamns Simsällskap. Det var här Kammerlings karriär tog fart och hon kvalade bland annat in till ungdoms-OS. Kammerling representerade senare Sundsvalls SS och i landslaget debuterade hon på seniornivå vid europamästerskapen i simsport 1997. Under sitt första OS ingick hon i det lag som vann brons på 4x100 meter frisim i Sydney. 

Under karriären hade Kammerling världsrekordet på 50 meter fjärilssim sju gånger. Hon slutade med simning efter OS 2008 och har därefter bland annat arbetat som fastighetsekonom och som expertkommentator i radiosporten.

Referenser

Fotnoter 

Svenska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2000
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2000
Idrottare från Malmö
Alumner från Mittuniversitetet
Födda 1980
Kvinnor
Levande personer
Fjärilssimmare
Europamästare i simning
Titicacasjön

Titicacasjön är Sydamerikas största sjö, belägen på gränsen mellan Peru och Bolivia. Sjöns yta är 8 288 kvadratkilometer, dess största längd 192 kilometer och största bredd 50 kilometer. Titicacasjön ligger på 3 812 meters höjd över havet och är därmed världens högst belägna sjö med reguljär båttrafik.

Geografi
Sjön kan delas in i tre delar:

 Huvudsjön, som har ett medeldjup på 100 meter och maxdjup på 270 meter.

 Punoviken, belägen i nordväst i Peru, som är förbunden med sjön via ett 6,5 kilometer brett sund mellan halvöarna Capacha och Chucuito. Medeldjupet i viken är 10 meter.

 Lilla sjön, också känd som Wiñaymarca, belägen i sydöst, nästan avsnörd från huvudsjön av det 1 kilometer breda Tiquinasundet mellan halvöarna Copacabana och Huata. Båda halvöarna är belägna i Bolivia, medan sjön delas mellan Peru och Bolivia.

De viktigaste öarna är Taquile, Amantani och Soti på den peruanska sidan och Titicacaön (även kallad Sol) och Luna på den bolivianska sidan. Namnet 'titicaca' betyder "jaguarens klippa" på aymara. Klippan ligger på Titicacaön och var en helig plats för aymarafolket och senare för inkafolket.

Naturskydd 
Titicacasjön ingår också i våtmarksskyddet enligt Ramsarkonventionen (Konvention om våtmarker av internationell betydelse, i synnerhet såsom livsmiljö för våtmarksfåglar) sedan den 20 januari 1997 med referensnummer 881. Skyddsområdet utökades den 11 september 1998, med referensnummer 959.

Båttrafik
Det finns internationell båtförbindelse mellan Puno och Huaqi, både med ångfartyg och mindre motorbåtar. På sjön kan också ses de inföddas vassbåtar, kallade totoras.

Biologi
Ekologiskt sett är området mycket speciellt och ett naturreservat bildades därför 1978 omfattande två områden: Puno (291,5 kvadratkilometer) och Ramis (70,3 kvadratkilometer). Båda områdena är till största delen vassvegetation och har ett rikt fågelliv med cirka 60 olika arter. Den hotade Titicacapaddan är ett groddjur som är endemisk för sjön.

Den typiska vegetationen består av 4 meter hög totoravass (Scyrpus totora; quechua: tutura).

Sjön lider för närvarande av kraftig tillväxt av guama, en vattenväxt med långa rötter som har invaderat sjön.

Referenser

Insjöar i La Paz (departement)
Insjöar i Peru
Altiplanos avrinningsområde
Tentativa världsarv i Peru
Tentativa världsarv i Bolivia
Bolivias gränser
Perus gränser
EV

EV, eV, eller ev kan avse:

 eV – en energienhet, se elektronvolt
 EV – en skala inom fotografi, se Exponeringsvärde
 EV – IATA-kod för Atlantic Southeast Airlines
 EV1 – en elbil från General Motors under 1990-talet
 Sällskapet E.V. – Södra Latins litterära förening, grundad 1876.
Turntablism

Turntablism kommer ursprungligen från det engelska ordet turntable som betyder skivtallrik. 

Begreppet turntablist används för att beskriva DJ:s som använder skivspelarna som instrument, snarare än att bara spela och mixa låtar. Turntablism-kulturen kan sägas vara en reaktion mot rappande MC:s dominerande ställning inom hiphop-kulturen. 

Turntablism är också en sorts musikstil. Musiken skapas genom att enbart använda skivspelare. Exempel på artister är DJ Q-Bert, DJ Timo Diablo och The X-Ecutioners.

Se även
Scratching

Referenser

Noter 

Hiphop
Ljudteknik
Thomas H. Morgan

Thomas Hunt Morgan, född 25 september 1866 i Lexington, Kentucky, död  5 december 1945 i Pasadena, Kalifornien, var en amerikansk zoolog och genetiker. Han fick Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1933 för sin upptäckt av gener och deras placering på kromosomer. Även några av Thomas H. Morgans studenter belönades med Nobelpriset, nämligen George Wells Beadle (1958), Edward B. Lewis (1995) och Hermann Joseph Muller (1946).

Morgan blev filosofie doktor vid Johns Hopkins University, var 1891–1904 professor i biologi vid Bryn Mawr College i Pennsylvania och 1904–28 professor i experimentell zoologi vid Columbia University. 1929 blev han professor vid California Institute of Technology. Morgans främsta insats var att han med bananflugan som försöksobjekt lyckades klarlägga faktorskopplingens natur och lade grunden till kromosomteorin för förklaring av klyvingsföreteelserna, enligt vilken kromosomernas gener är bärare av arvsmassan.

Bland hans skrifter märks den tillsammans med Calvin Blackman Bridges och andra utgivna The mechanism of Mendelian heredity (2:a upplagan 1923), The physical basis of heredity (1919), och The theory of the gene (1926).

Morgan invaldes 1925 i Vetenskapssocieteten i Uppsala och 1927 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Se även 
 Bananfluga

Källor

Noter

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1933
 Nobelprize.org, Thomas Morgan – biografi

Nobelpristagare i medicin
Amerikanska nobelpristagare
Amerikanska biologer under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Copleymedaljen
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Personer från Lexington, Kentucky
Födda 1866
Avlidna 1945
Män
Alumner från Johns Hopkins University
Alumner från Columbia University
Alumner från University of Kentucky
Amerikanska zoologer
Amerikanska genetiker
Forskare från Kentucky
Lucky Luciano

Charles "Lucky" Luciano, egentligen Salvatore Lucania, född 24 november 1897 i Lercara Friddi nära Corleone, Sicilien, Italien, död 26 januari 1962 i Neapel, Italien, var en siciliansk-amerikansk maffiaboss. Han anses som fadern till den moderna maffian och till stor del skyldig till den massiva heroinhandeln på 1940-talet i USA.

Han flyttade till USA när han var tio år gammal. Han ansåg att maffian borde reformeras så att den kontrollerade delar av USA. Han började därför jobba med sin gamle vän Meyer Lansky åt Joe Masseria som tänkte likadant. 

Det var det som började Castellamarese-kriget 1928 som handlade om den nya och den gamla maffian, den gamla så kallad "mustache petes" ledda av Salvatore Maranzano mot de nya gangstrarna ledda av Joe Masseria. Charles Luciano tröttnade dock på kriget som betydligt sänkte deras inkomster och bara skapade blodsutgjutelse. Så den 15 april mördade Lucianos lejda mördare deras chef Masseria i en pub på Coney Island i Brooklyn, New York och slöt fred med Maranzano. Efter det delade han upp den amerikanska maffian i en massa familjer i hela landet. Men när Maranzano planerade att döda Luciano beslöt sig Luciano att slå till först, detta skedde 10 september 1931. Sedan bildade han det som kallas kommissionen, som fungerar ungefär som en maffiaregering. Luciano lyckades ena landets italienska familjer medan hans vän Meyer Lansky enade de judiska familjerna.

Amerikanska brottslingar
Maffiabossar
Födda 1897
Avlidna 1962
Män
Personer från Lercara Friddi
Personer i USA under 1900-talet
Frank Costello

Frank Costello, född 26 januari 1891 i Cassano all'Ionio i Kalabrien i Italien, död 18 februari 1973 på Manhattan i New York, var en italiensk-amerikansk maffialedare, boss för familjen Luciano i New York under 1950-talet. Han valde att avgå efter ett misslyckat attentat mot honom. Skytten Vincent 'Chin' Gigante, en av Costellos egna soldater, lyckades endast såra Costello som dock fattande "vinken" och avgick som boss.

Amerikanska brottslingar
Maffiabossar
Födda 1891
Avlidna 1973
Män
Cabana

Cabana är huvudstad i Pallascaprovinsen i norra Ancashregionen i Peru. Cabana är födelseort för förre presidenten i Peru Alejandro Toledo Manrique. Staden är en gammal inkastad, men omnämns första gången som stad den 2 januari 1857.

Referenser 

Orter i Peru
Orter grundade 1857
Vincent Gigante

Vincent "Chin" Gigante, född 29 mars 1928 på Manhattan i New York, död 19 december 2005 i Springfield i Missouri, var tidigare Genovese-familjens boss. Han satt i fängelse från 1997 till sin död. Han avtjänade ett 12-årigt straff.

Det var Vincent Gigante som på 50-talet skickades att döda den dåvarande bossen Frank Costello men misslyckades. Kort därefter avgick Frank Costello som boss över familjen.

År 1969 började Gigante att spela mentalsjuk och gå omkring förvirrad och mumlande i Greenwich Village i bara morgonrocken och tofflor. Detta på grund av FBI:s åtal emot honom. FBI lyckades dock år 1997 få Gigante skyldig till bland annat hasardspel och konspiration.

Maffiabossar
Amerikanska brottslingar
Födda 1928
Avlidna 2005
Män
The Outfit

The Outfit är ett krigsactionspel för Microsoft Xbox 360, som utspelar sig i ett krigshärjat Europa under andra världskriget. Spelet släpptes 2006.

Externa länkar

Datorspel 2006
Xbox 360-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Tredjepersonsskjutare
Botens sakrament

Botens sakrament är en rituell handling av botgöring i katolicismen, genom vilken någon visar sin ånger, bekänner sina synder, tar emot Guds förlåtelse och gottgör vad vederbörande har brutit. Boten är till för de kristna, som blivit döpta, för att ge nåden nytt liv åt dem som uppriktigt ångrar sig och omvänt sig till Kristus efter en begången synd. Sakramentet kan också kallas försoningens, förlåtelsens, biktens eller omvändelsens sakrament. Botens dag är fredagen.

Det bibliska underlaget till sakramentet finns i Johannesevangeliet 20:22-23, där det berättas att den uppståndne Jesus sade till sina apostlar: ”Ta emot den Helige Ande. Om ni förlåter någon hans synder, så är de förlåtna, och om ni binder någon i hans synder, så är han bunden”. Eftersom människan anses vara benägen till synd genom sin svaga natur och hänfallenhet för begärelsen, finns detta sakrament för dem som döpts, om de omvänt sig. Boten utvecklades i den kristna kyrkan till en särskild handling, varigenom svåra syndare återupptogs i församlingens gemenskap. Det särskilda tillfället för detta var fastetiden med skärtorsdagen som avslutning. Under medeltiden utvecklades sedan den individuella bikten.

Inom den Katolska och den Ortodoxa kyrkan är boten ett sakrament. Inom lutherdomen har boten intagit en odefinierad ställning. Inom Svenska kyrkan finns både det allmänna och det enskilda skriftermålet med avlösning.

Katolska kyrkans botgöring 
Katolska kyrkans bot innefattar att syndaren gör en inre botgöring, vilket innebär att människan med hjälp av den Helige ande efter samvetsrannsakan uppriktigt känner ånger och smärta över handlingen, har föresatt sig att aldrig mer göra om det onda, och ärligt vill försonas med Kristus. Förutom sinnelaget botgörs synden genom till exempel fasta, bön, pilgrimsfärder och allmosor, i synnerhet under fastan och på fredagar. Synden skall biktas för en präst (en biktfader) genom att människan inför denne anklagar sig själv för de synder hon har begått. Prästen avgör hur boten ska ske, och sedan människan gottgjort sin synd meddelar prästen syndernas förlåtelse och ger avlösning. Bikt måste ske minst en gång om året, och alltid innan man tar nattvard om man har gjort sig skyldig till en dödssynd. Om synden är så svår att den lett till bannlysning kan bara Heliga stolen eller en biskop ge avlösning. Boten kan ske genom avlat.

Se även
 Skuldkänslor
 Tröst
 Förlåtelse

Litteratur
 Dudek, Miroslaw, Bikten: försoningens sakrament. Vallentuna: Hagaberg 1985. 
 Hahn, Scott, Herre, förbarma dig: biktens helande kraft. Ängelholm: Catholica 2007. 
Katolska Kyrkans lilla katekes

Sakrament
Ortodox kristendom
Katolsk liturgi
Kristen försoningslära
Casino (film)

Casino är en amerikansk maffiafilm från 1995 i regi av Martin Scorsese med Robert De Niro, Sharon Stone och Joe Pesci i huvudrollerna. Filmen bygger på en roman av författaren Nicholas Pileggi med samma namn, där romanen i sin tur bygger på verkliga händelser.

I Sverige blev Casino 1996 den sista film med biografpremiär att klippas av censuren, vilket föranledde filmbolaget att överklaga beslutet. Numera finns den att köpa som oklippt. Det var den åttonde filmen i samarbetet mellan Martin Scorsese och Robert De Niro.

Handling
Två gamla vänner bygger upp ett spelimperium i Las Vegas. Sam "Ace" Rothstein (Robert de Niro) blir chef för kasinot "Tangiers" och skall se till att allting sköts snyggt och ordentligt – i alla fall på ytan, så att ägarna kan få sin väska med svarta pengar. Nicky Santoro (Joe Pesci) är den som ser till att motsträviga typer håller sig till maffians spelregler, och blir snabbt Las Vegas nye maffiaboss.

Om filmen 
Sharon Stone nominerades till en Oscar för Bästa kvinnliga huvudroll för sin tolkning av Ginger, Rothsteins hustru.

Filmen hade Sverigepremiär den 8 mars 1996 på biograferna BioPalatset, Rival och Röda Kvarn i Stockholm.

Rollista (i urval) 
Robert De Niro – Sam 'Ace' Rothstein
Sharon Stone – Ginger McKenna/Rothstein
Joe Pesci – Nicky Santoro
James Woods – Lester Diamond
Don Rickles – Billy Sherbert
Alan King – Andy Stone
Kevin Pollak – Phillip Green

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1995
Maffiafilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Amerikanska kriminaldramafilmer
Amerikanska kuppfilmer
Los Angeles på film
San Diego på film
Kalifornien på film
Las Vegas på film
Nevada på film
Kansas City på film
Missouri på film
Washington D.C. på film
Costa Rica på film
1983 på film
1980-talet på film
1990-talet på film
Filmer från Universal Studios
Filmer i regi av Martin Scorsese
Engelskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Persiskspråkiga filmer
Alejandro Toledo

Alejandro Toledo, fullständigt namn Alejandro Celestino Toledo Manrique, född 28 mars 1946 i Cabana i Ancash, är en peruansk politiker och ekonom som var landets president från 28 juli 2001 till 28 juli 2006.

Alejandro Toledo tillhör det politiska partiet Peru Posible. Han har fått sin ekonomiutbildning i USA.

Toledo valdes efter att en övergångsregering under ledning av Valentin Paniagua hade haft makten under åtta månader, sedan den tidigare presidenten Alberto Fujimori år 2000 hade fråntagits ämbetet på grund av bristande moral (korruptionsskandal).

Biografi 
Toledo var femte barnet i en lantbrukarfamilj med blygsamma förhållanden. Toledo började studera i Chimbote vid en statlig lokal skola, G.U.E. San Pedro. Han visade sig ha litterär och journalistisk förmåga. Detta gav honom ett ettårs stipenium 1966 så han kunde fortsätta sina studier vid universitetet i San Francisco, USA. Toledo studerade ekonomi och tog studentexamen 1970 . Han själv försäkrar att han under den tiden fick ekonomisk förtjänst genom att idka halvprofessionell fotboll.

Senare licentierade han i ekonomi 1971 och 1972. 1976 tog han examen som filosofie doktor i ekonomi och mänskliga resurser vid Stanforduniversitetet. Efter detta blev han ekonomiprofessor vid Pacíficouniversitetet i Peru.

1979 gifte han sig med den belgiska antropologen Eliane Karp.

Före den politiska karriären arbetade Toledo för flera internationella organisationer, inkl FN, Världsbanken, Interamerikanska utvecklingsbanken, Internationella arbetarorganisationen ILO och för OECD, då han arbetade i New York, Washington, DC, Genève och Paris]. Han har varit lärare vid ESAN, Perus ledande handelsskola. Från 1991 till 1994, var han ansluten som forskare inom internationell utveckling vid Harvard Institute for International Development. Toledo var också gästprofessor vid Wasedas universitet i Tokyo och vid Japan Foundation.

Bland Toledos publicerade verk finns arbeten om ekonomisk tillväxt och strukturella reformer. Hans senaste book, "Las Cartas sobre la mesa" (sv. "Korten på bordet", ej översatt), beskriver hans politiska karriär vilken ledde honom till att grunda partiet Perú Posible (Det möjliga Peru).

Toledo trädde in i politiken som en oberoende kandidat för presidentposten (och fick 3 procent av elektorsrösterna) i 1995 års presidentval i vilket Fujimori till sist omvaldes. Han grundade Perú Posible 1999 och tillkännagav sin avsikt att ställa upp i presidentvalet år 2000. Trots en konstitutionell kontrovers om hans valbarhet till en tredje valperiod, tillkännagav Fujimori åter sitt kandidatskap. Han valdes och var Perus president under tiden 28 juli 2001–28 juli 2006.

Toledo tillkännagav den 10 november 2010 att han skulle ställa upp i presidentvalet i april 2011.

Källor

Externa länkar

Perus presidenter
Peruanska politiker under 1900-talet
Peruanska politiker under 2000-talet
Födda 1946
Levande personer
Män
Sam Giancana

Salvatore "Sam" Giancana, även kallad "Momo" och "Mooney", född som Salvatore Giangana den 15 juni 1908 i Chicago, Illinois, död 19 juni 1975 i Oak Park, Illinois, var en amerikansk maffialedare, boss för Chicago Outfit. Han blev känd för allmänheten i USA på 1960-talet för sina förbindelser med Kennedyklanen och Marilyn Monroe. Han har ibland misstänkts för att ha haft något med mordet på John F. Kennedy att göra. Han var inblandad i mordförsök på Fidel Castro. Giancana sköts till döds i sitt eget kök med en finkalibrig revolver. Mordet klarades aldrig upp.

Maktövertagande 
Efter att ha släppts från fängelset 1942 blev Giancana känd genom att övertyga Outfit's underboss Accardo att ta över Chicagos afroamerikanska lotterisystem. Giancana's grupp påverkade Eddie Jones att sluta och tvingade Theodore Roe, en spelboss, till ett ödesdigert möte 1952. Roe hade vägrat ge upp sin kontroll, vilket ledde till mordet på honom 1952.

Outfit tog över "policy"-spelet på South Side efter att Jackie "Lackey" Cerone skrämde "Big Jim" Martin till Mexiko genom att skjuta honom i huvudet utan att döda honom. Denna spelkrig ledde till stora intäkter för Outfit från lotteriet och bidrog till att framhäva Giancana, som sedan "utsågs" till Outfits nya boss 1957. Accardo gick i delvis pension och blev Outfits consigliere tillsammans med Ricca. Dock var det allmänt känt att Accardo och Ricca fortfarande hade den verkliga makten. Giancana var tvungen att rådfråga Accardo och Ricca i alla viktiga Outfit-ärenden.

Giancana var närvarande vid maffians möte 1957, kallat Apalachinmötet, på Upstate New York-egendomen tillhörande Joseph Barbara. Senare blev Magaddino, ledaren för Buffalo's brottsliga organisation, och Giancana avlyssnade. De diskuterade att mötet borde ha ägt rum i Chicago-området. Giancana hävdade att det var den "säkraste platsen i världen" för ett undre världsmöte, då han hade polischef på sin lönelista. Giancana påstod att om syndikatet ville ha ett möte i Chicago eller runt det, fanns ingen anledning att frukta, eftersom de hade området "helt under kontroll".

Vissa journalister hävdade att Giancana och hans Chicago-maffia "spelade en roll" i John F. Kennedys seger i 1960 års presidentval.

Hyman Larner var en medarbetare till Giancana som hjälpte till att expandera Outfits spel- och smugglingsverksamhet till Panama och Iran, och flyttade operationens högkvarter från Miami till Panama, där penningtvätt underlättades av lokala banker. Dessa operationer genomfördes som ett partnerskap mellan maffian och CIA. Vid 1966 hade detta partnerskap utvecklats till vapensmuggling till Mellanöstern för den israeliska Mossad, allt via Panama. Richard Cain, en korrumperad polis, gjorde också "frekventa resor" till och från Mexiko som Giancanas kurir och ekonomisk rådgivare.

Referenser

Födda 1908
Avlidna 1975
Amerikanska brottslingar
Maffiabossar
Personer som blivit mördade i USA
Män
Personer från Chicago