kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joyce Farmer

Joyce Farmer (tidigare Joyce Sutton, född 1938) är en av pionjärerna bland kvinnliga skapare av undergroundserier. 1975 startade hon tidningen Tits & Clits tillsammans med Lyn Chevely. Farmer och Chevely grundade tillsammans förlaget Nanny Goat Productions för att erbjuda ett mindre sexistiskt alternativ till de mansdominerade undergroundserier som florerade under den här tiden. "Mindre sexistiskt" betydde emellertid inte "mindre sexuellt innehåll", och Farmers krets chockerade allmänheten minst lika grundligt som sina manliga kollegor. Nanny Goat gav även ut aborträttsserietidningen Abortion Eve 1973.

Farmer själv är aktiv än idag och har även publicerats i tidningar som Wimmen's Comix och Zero-Zero. På svenska har några av hennes serier publicerats i Pox.

Referenser

Amerikanska serieskapare
Kvinnor
Födda 1938
Levande personer
Animal Man

Animal Man är en amerikansk tecknad serie och seriefigur, en superhjälte skapad av Dave Wood och Carmine Infantino för DC Comics. Han dök upp för första gången i tidningen Strange Adventures nummer 180 (september 1965). 

Hjälten heter i det civila Buddy Baker. I sitt första äventyr bevittnar han ett exploderande flygande tefat och får förmågan att imitera djurs egenskaper (flyga som en fågel, simma som en fisk, bli stark som en elefant o.s.v.) och kallas enbart för The Man with Animal Powers. I senare avsnitt skaffar han en orange superhjältedräkt och börjar kalla sig för Animal Man.

Animal Man var en ganska obskyr figur ända tills serieförfattaren Grant Morrison återintroducerade honom i en egen tidning 1988. Morrisons historier fokuserade oväntat mycket på ämnen som djurrätt, idealism, existentialism och det kosmiska medvetandet (ämnen som han senare återvände till i The Invisibles). Tidningen blev uppskattad både kommersiellt och kritikermässigt, och blev Morrisons första succé. När Morrison lämnade serien fortsatte den att publiceras med manus av bl.a. Peter Milligan, Jamie Delano och Jerry Prosser. Tecknare inkluderade Chas Truog, Steve Dillon och Steve Pugh. Omslagen gjordes länge av Brian Bolland. 

Tidningen blev en av bastitlarna i DC:s Vertigo-satsning med serier för vuxna. Med tiden förlorade den allt fler av sina superhjälteattribut. 

Tidningen Animal Man lades ner 1995. Efter det gjorde Animal Man under flera år endast kortvariga gästspel i andra tidningar. Men senare på 2000-talet återlanserades figuren och under 2007 spelade Animal Man en viktig roll i DC:s crossover-serie 52, där figuren återvänder till sitt superhjälteursprung. Sedan utgavs en ny tidning från 2011 till 2014, The New 52, där Animal Man finns med, denna gång skriven av Jeff Lemire.

Externa länkar 
 Presentation av Animal Man från The Unofficial DC Guide
 Animal Man: förgreningssida på DC Comics database
 Wikisida för Animal Man på ComicVine.com

Superhjältar
Äventyrsserier
Seriefigurer i DC Comics
Seriefigurer introducerade 1965
Johan Vilde

Johan Vilde är en svensk serie- samt ungdomsromansvit i historisk miljö, skriven av Janne Lundström och tecknad av Jaime Vallvé. Det första albumet var det vinnande bidraget i Rabén och Sjögrens serietävling 1976. Den skildrar bland annat den svenska slavhandeln.

Huvudpersonen är den unge Johan Klasson Tay som är skeppspojke på ett svenskt handelsskepp i mitten av 1600-talet. Efter att ha blivit anklagad för myteri tvingas han fly och växer sedan upp i ett afrikanskt kungadöme som ligger i dagens Ghana, då kallat Cabo Corso. Han besöker slavforten i Elmina och i dagens Cape Coast som båda existerar i verkligheten. I seriealbumens sista sidor finns referenser till dessa ännu existerande fort.

I serierna finns även inslag där man ser Johan Vilde som gammal. Han har återvänt till Sverige och sitter i fängelse (på Vaxholms fästning) och väntar på avrättning. I fängelset skriver han sina memoarer.

Fyra seriealbum gavs ut 1977–1982 på Rabén & Sjögrens förlag. Äventyren publicerades senare i följetongsformat i tidningen Fantomen under 1988.

Lundström har också skrivit sex ungdomsromaner om Johan Vilde. Den första romanen i sviten, Johan Vilde, flyktingen, är en omarbetad version av det första seriealbumet med samma namn. Kronologiskt följer romanerna 2–5 efter det första seriealbumet/den första romanen; därefter följer seriealbumen 2–4; den sjätte och sista romanen utspelas allra sist.

Utgivning

Seriealbum
Johan Vilde, flyktingen (Rabén & Sjögren 1977); tecknad av: Jaime Vallvé. (Följetong i Fantomen nr 1–3/1988)
Johan Vilde i slavfortet (Rabén & Sjögren 1977); tecknad av: Jaime Vallvé. (Följetong i Fantomen nr 6–8/1988)
Johan Vilde och sändebudet (Rabén & Sjögren 1980); tecknad av: Jaime Vallvé. (Följetong i Fantomen nr 16–18/1988)
Johan Vilde och handelskriget (Rabén & Sjögren 1982); tecknad av: Jaime Vallvé. (Följetong i Fantomen nr 22–23/1988)

Ungdomsromaner
Johan Vilde, flyktingen (romanversion av det första seriealbumet) (Natur och Kultur 1997)
Johan Vilde i urskogen (Rabén & Sjögren 1982; reviderad utgåva Natur och Kultur 1998)
Johan Vilde vaskar guld (Rabén & Sjögren 1978; reviderad utgåva Natur och Kultur 1998)
Johan Vilde i elden (Rabén & Sjögren 1979; reviderad utgåva Natur och Kultur 1999)
Johan Vilde och förrädarna (Rabén & Sjögren 1980; reviderad utgåva Natur och Kultur 1999)
Johan Vilde och giftbägaren (Rabén & Sjögren 1985; reviderad utgåva Natur och Kultur 2000)

Svenska serier
Svenska seriefigurer
Tecknade serier som blivit böcker
Svensk slavhandel
Super Mario All-Stars

Super Mario All-Stars (känt som Super Mario Collection i Japan) är ett TV-spel utvecklat av Nintendo för Super Nintendo Entertainment System och utgivet år 1993. Spelet innehåller grafikmässiga nyversioner av Super Mario Bros., Super Mario Bros. 2, Super Mario Bros. 3 och Super Mario Bros.: The Lost Levels. Spelet släpptes igen 1994 under namnet Super Mario All-Stars + Super Mario World som även innehöll Super Mario World. År 2010 släpptes en portning av Super Mario All Stars till Wii för att fira Super Mario Bros. 25-årsjubileum.

Grafiken i spelen utvecklades till Super Nintendo Entertainment System-standard, och många buggar från originalspelen ordnades. Ljuden och bakgrundsmusiken fick också ny karaktär från dess originalrepresentationer. En sparfunktion tillkom även i alla spelen.

Källor

Externa länkar

Datorspel 1993
Super NES-spel
Wii-spel
Nintendo Switch Online-spel
Plattformsspel
Datorspelssamlingar
Mario-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel utvecklade i Japan
Kristdemokratiska partiet (Chile)

Kristdemokratiska partiet () är Chiles kristdemokratiska parti, som har haft 2 personer vid makten, efter demokratins återinförande. Partiet bildades den 28 juli 1957.

Externa länkar

Partiets webbplats

Kristdemokratiska partier
Politiska partier i Chile
Politiska partier bildade 1957
Religiösa organisationer bildade 1957
Kristendom i Chile
Partido por la Democracia

Partido por la Democracia är ett av de fyra partierna i Chiles Regnbågskoalition och medlem av Socialistinternationalen. Är det parti som ligger ideologiskt närmast svenska Socialdemokraterna. Partiet grundades 1989 av landets president mellan 2000 och 2006, Ricardo Lagos. Partiets nuvarande (2022) ordförande är Natalia Piergentili.

Referenser

Externa länkar 
Partiets hemsida

Politiska partier i Chile
Politiska partier bildade 1989
Socialdemokratiska partier i Sydamerika
Partido Radical Socialdemócrata

Partido Radical Socialdemocrata är ett socialdemokratiskt parti i Chile, som närmast ligger Vänsterpartiet i sin ideologi. Det är medlem av Socialistinternationalen.

Partiet grundades den 18 augusti 1994 efter en sammanslagning av Partido Radical och Partido Social Democracia de Chile.

Politiska partier i Chile
Socialdemokratiska partier i Sydamerika
Politiska partier bildade 1994
Söderbärke församling

Söderbärke församling är en församling i Bärke pastorat i Västerbergslagens kontrakt i Västerås stift. Församlingen ligger i Smedjebackens kommun i Dalarnas län.

Administrativ historik 
Söderbärke församling har medeltida ursprung. 1708 utbröts Malingsbo församling som sedan 1970 återgick till denna församling.

Församlingen bildade till 1646 ett pastorat tillsamman med Norrbärke församling kallat Bärke pastorat. från 1646 till 1708 utgjorde församlingen ett eget pastorat. Från 1798 till 1 maj 1863 och från 1962 till 1970 var församlingen moderförsamling i pastoratet Söderbärke och Malingsbo för att i perioden mellan 1863 och 1962  och efter 1970 och till 2022 utgöra ett eget pastorat.1 januari 2022 bildade församlingen med Norrbärke församling i Bärke pastorat.

Kyrkoherdar

Kyrkor 
 Söderbärke kyrka
Malingsbo kyrka

Se även 
 Söderbärke socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Västerås stift
Indelningar i Smedjebackens kommun
Jarrett – The Deadly Encounter

Jarrett – The Deadly Encounter är en svensk engelskspråkig actionfilm från 2001 med manus och regi av John Martin. Filmen, som från början bara hette Jarrett, var först planerad att släppas 2001 på DVD, men på grund av ospecificerade problem dröjde det ända till 2011 innan filmen hade premiär. I början dyker Thomas Bodström upp som presentatör av filmen med repliken; Det här är Thomas Bodström. Och jag vill bara säga, välkommen till "Jarret, the deadly encounter". Bodströms medverkan klipptes från början bort men är med i omklippningen.

Referenser

Noter

Externa länkar

Filmer 2001
Svenska actionfilmer
Engelskspråkiga filmer
Juvénal Habyarimana

Juvénal Habyarimana, född 8 mars 1937 i Gisenyi i dåvarande Ruanda-Urundi, död 6 april 1994 i samband med ett flyghaveri nära Kigali, var diktator och president i Rwanda från 1973 fram till sin död 1994. 

Habyarimana tog makten 1973 i en militärkupp. Han förstärkte den politiska favoriseringen av den etniska majoritetsgruppen hutuer, som under kolonialtiden varit kraftigt förtryckta, och understödde hutunationalistiska grupper i grannlandet Burundi.

Han dödades då det flygplan han färdades i sköts ned den 6 april 1994. Med på planet var även Burundis president Cyprien Ntaryamira. Händelsen blev inledningen till folkmordet i Rwanda då militanta hutuer utnyttjade situationen genom att skylla mordet på tutsiminoriteten i landet och därmed piska upp ett hat som ledde till att närmare en miljon människor mördades. Det är ännu oklart vilka som låg bakom nedskjutningen av planet.

Födda 1937
Avlidna 1994
Rwandas presidenter
Mördade rwandiska politiker
Mördade presidenter
Personer som omkommit i flygincidenter
Män
Karibflamingo

Karibflamingo, även kallad karibisk flamingo, är en amerikansk fågelart i familjen flamingor. Den förekommer i Karibien men även lokalt på Galápagosöarna.

Utseende 
Karibflamingon är en mycket stor fågel med en kroppslängd på 120-145 cm och vingspannet 140-165 cm. Den är lik större flamingo och har tidigare behandlats som underart till denna. Karibflamingon är dock mycket färggladare, med rosarött snarare än skärvitt på huvud, hals och kropp. Vidare är näbben rosaröd med vit näbbrot (ej helskär) med mer svart på spetsen.

Den rosa färgen kommer av karotenoider, en grupp ämnen som fåglarna får i sig via små kräftdjur som utgör flamingornas huvudföda. Om de inte äter dessa räkor blir deras fjäderdräkt, näbb och mjukdelar inte rosa utan fortsätter att vara grå som hos ungfåglarna.

Utbredning 
Karibflamingon förekommer som namnet avslöjar huvudsakligen i Karibien. Den häckar utmed Colombias och Venezuelas kust och på närliggande öar, på Yucatanhalvön och i norra Karibien i Bahamas, Hispaniola, Kuba och på Turks- och Caicosöarna. En liten population finns även på Galápagosöarna.

Systematik 
Karibflamingon behandlades tidigare som en underart av större flamingo. Den är även nära besläktad med chileflamingo (Phoenicopterus chilensis). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa urskiljer dock beståndet på Galápagosöarna som egna underarten glyphorhynchus, medan andra anser att den har sitt ursprung från förrymda fåglar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 260.000 och 3300.000 individer.

Namn 
Karibflamingon har på svenska även kallats karibisk flamingo, kubaflamingo och rosenflamingo.

I kulturen 
Karibflamingon är Bahamas nationalfågel.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flamingor
Fåglar i neotropiska regionen
Punaflamingo

Punaflamingo (Phoenicoparrus jamesi) är en sydamerikansk fågelart i familjen flamingor som lever i Anderna.

Utseende 
Punaflamingon är en liten flamingo som mäter cirka 90 cm på höjden. Den har en lång hals och långa smala ben, som alla flamingor. Den har ljust rosa fjäderdräkt med karminröda streck runt nacken och på ryggen. På nära håll kan man se en lite svart på vingarna, det är vingpennorna. Den har klarröd orbitalring, dess ben är tegelröda och den har klargul näbb med svart spets. Ungfåglarna är gråaktiga. 

Punaflamingo liknar de andra sydamerikanska flamingorna, men chileflamingo (Phoenicopterus chilensis) har klarare rosa fjäderdräkt och längre näbb som är ljusare gul, och andinsk flamingo (Phoenicoparrus andinus) är större med mer svart på vingarna och på näbben, och har gula ben. 

Halsen består av 19 halskotor som möjliggör rotation av huvudet och en mycket rörlig hals. Foten har tre framåtriktade tår med simhud emellan, men bakre tå (hallux) saknas.

Utbredning 
Den sydamerikansk fågelarten förekommer i Anderna och mer specifikt i nordvästra Argentina, västra Bolivia, södra Peru och Chile.

Ekologi
Flamingon är en vadande fågel som lever i grunt, salt eller bräckt vatten.

Föda 
Flamingor matar sina ungar med så kallad krävmjölk vilket är ett sekret i matstrupen som de stöter upp från krävan. De vuxna flamingornas föda består av små vattenorganismer som kiselalger och andra mikroskopiska alger som de filtrerar ur vattnet med hjälp av sin näbb. Näbben hos flamingoer är speciellt anpassad för födosök efter små vattenorganismer och den fungerar ungefär som en sil. Med hjälp av den köttiga tungan pumpar flamingon vatten genom näbben. Både den övre och nedre näbbhalvan har en krans av kamliknande plattor, så kallade lameller, i vilka födopartiklar fastnar. 

Punaflamingon har 21 lameller per cm, vilket är mer dubbelt så många som hos andra flamingoer. Den kan därför fånga upp och livnära sig på jämförelsevis små vattenorganismer.

Sjöarna som flamingon normalt får sin föda från består av sötvatten men om saltvatten påträffas har de speciella körtlar i näsborrarna genom vilka överflödigt salt kan utsöndras.

Om flamingon inte får upp mikroskopiska alger i vattnet kan den ta hjälp av sina fötter. Genom att sparka med dem kan de röra upp botten och vattnet nära botten så att algerna flyter uppåt och få fram födan.

Namn 
Dess vetenskapliga namn är uppkallad efter Harry Berkeley James. Puna är en naturtyp med bergsslätter och ödemarker i de centrala delarna av Anderna i Sydamerika.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flamingor
Fåglar i neotropiska regionen
Alexander von Humboldts nationalpark

Alexander von Humboldts nationalpark (på spanska: Parque Nacional Alejandro de Humboldt) är en nationalpark i provinserna Provincia de Holguín och Provincia de Guantánamo i Kuba. Den har fått sitt namn av den tyska vetenskapsmannen Alexander von Humboldt som besökte ön åren 1800 och 1801. 

Parken blev ett världsarv 2001 för sin storlek, landskapet, komplexa bergarter, och den stora artrikedomen av endemiska växter och djur. Vattendragen som rinner från parkens höjder är bland de största i Karibien.

Geografi och klimat 
Terrängen i Alexander von Humboldts nationalpark är huvudsakligen kuperad. Alexander von Humboldts nationalpark ligger uppe på en höjd. Den högsta punkten i närheten är  meter över havet,  km väster om Parque Nacional Alejandro de Humboldt. Runt Alexander von Humboldts nationalpark är det ganska tätbefolkat, med  invånare per kvadratkilometer. I omgivningarna runt Alexander von Humboldts nationalpark växer i huvudsak städsegrön lövskog. 

Savannklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är februari, med  °C. Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är oktober, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är mars, med  mm nederbörd.

Kommentarer

Källor

Externa länkar 
 UNESCO World Heritage Centre - Parque Nacional Alejandro de Humboldt

Världsarv i Kuba
Nationalparker i Kuba
Världsarv inskrivna 2001
Geografi i Provincia de Guantánamo
Alice O'Fredericks

Alice O'Fredericks, född Mitzi Otha Alice Frederiksen, 8 september 1900 i Göteborg, död 18 februari 1968 i Hellerup i Danmark, var en dansk skådespelare, manusförfattare och filmregissör.

O'Fredericks föddes som Frederiksen i Sverige av danska föräldrar som skilde sig när hon var sju. Hon flyttade med sin mamma till Köpenhamn, där hon gick i skolan och fick kontorsutbildning på Arbejdernes Ulykkesforsikring. Hon kom til filmen som sekreterare och scripta för Benjamin Christensen. Under namnet Alice Fredericks gjorde hon samtidigt filmbiroller, både som djävulsdyrkande nunna och naken häxa i Christensens Häxan och som en av de unga flickor som var en fast del i filmbolaget Palladiums internationella komedisuccéer med Fyrtornet och Släpvagnen.

Filmografi i urval

Regi

Filmmanus

Roller

Referenser

Externa länkar

Danska filmregissörer
Danska manusförfattare
Svenska filmregissörer
Danska skådespelare under 1900-talet
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska regissörer under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Regissörer från Göteborg
Skådespelare från Göteborg
Kvinnor
Födda 1899
Avlidna 1968
Alf Ramsey

Sir Alfred Ernest "Alf" Ramsey, född 22 januari 1920 i Dagenham, Essex, Storbritannien, död 28 april 1999 i Ipswich, Suffolk, var en engelsk fotbollsspelare och tränare. Förbundskapten för engelska fotbollslandslaget 1963-1974. Adlad 1967, för sin insats i VM i fotboll 1966.

Hans största framgång var när han ledde England till landets ends VM-titel i fotboll på hemmaplan 1966. Under Ramseys ledning kom laget även trea i EM 1968 och nådde kvartsfinal i VM 1970 och EM 1972. Ramsey spelade 32 A-landskamper för England och spelade i Tottenham när laget blev ligamästare säsongen 1950/51. Ramseys första tränarframgång kom säsongen 1961/62 när han ledde Ipswich Town till ligaseger.

Engelska fotbollsspelare
Engelska fotbollstränare
Spelare i Tottenham Hotspur FC
Spelare i Southampton FC
Män
Födda 1920
Avlidna 1999
Personer från Essex
Spelare i VM i fotboll 1950
Förbundskaptener i VM i fotboll 1970
Förbundskaptener i VM i fotboll 1966
Förbundskaptener för Englands herrlandslag i fotboll
Pseudo-Riemannsk mångfald

En pseudo-Riemannsk mångfald, pseudo-Riemannmångfald, semi-Riemannsk mångfald är en generalisering av en Riemannmångfald, där avstånd inte nödvändigtvis är positiva. Den absolut mest välkända tillämpningen av pseudo-Riemannska mångfalder är den allmänna relativitetsteorins beskrivning av universum som en fyrdimensionell rumtid, som ges en pseudo-Riemannsk struktur där ljus rör sig längs kurvor som alltid har längd 0.

Definition 

Den matematiska definitionen är att en pseudo-Riemannsk mångfald är en glatt (slät) mångfald som har en slät, symmetrisk -tensor som är icke-degenererad i varje punkt på mångfalden. Denna tensor kallas en pseudo-Riemannsk metrik eller enklare en (pseudo)metrisk tensor.

Den stora skillnaden mellan en riemannsk och en pseudo-Riemannsk metrik är att den senare bara behöver uppfylla kravet på bara att vara icke-degenererad och inte nödvändigtvis behöver vara positivt definit. Eftersom alla positivt definita former också är icke-degenererade, är en Riemannsk metrik ett specialfall av en pseudo-Riemannsk och de pseudo-Riemannska mångfalderna kan betraktas som generaliseringar av de Riemannska mångfalderna.

Signatur 

Varje icke-degenererad, symmetrisk bilinjär form har en bestämd signatur  där  och  är antalet positiva och negativa egenvärden till formen och  är mångfaldens dimension. Hos en pseudo-Riemannsk mångfald är signaturen densamma hos alla sammanhängande delar, dvs metriken ska ha samma signatur som mångfalden. Riemannska mångfalder är pseudo-Riemannska mångfalder med signaturen .

Lorentzmångfalder 

Pseudo-Riemannska metriker med signaturen  (eller, beroende på olika konventioner, ) kallas Lorentzmetriker och en mångfald med Lorentzmetrik kallas följaktligen en Lorentzmångfald. I teorin om allmän relativitet utgår man från en modell där rumtiden antas vara en Lorentzmångfald med signaturen . Lorentzmångfalderna har genom detta fått många praktiska tillämpningar och är, efter Riemannmångfalderna, en av de viktigare pseudo-Riemannska mångfalderna.

Egenskaper hos pseudo-Riemannska mångfalder 

Liksom det euklidiska rummet  kan ses som en matematisk modell för riemannmångfalden kan Minkowskirummet  sägas vara en modell för Lorentzmångfalden. En modell för en pseudo-Riemannmångfald med signaturen  är då  med metriken

Några av Riemanngeometrins grundläggande satser kan generaliseras till att omfatta även det pseudo-Riemannska fallet. Detta gäller i synnhet Riemanngeometrins huvudsats som även gäller pseudo-Riemannmångfalder vilket gör att man tillämpa Levi-Civita-konnektionen och den med den associerade krökningstensorn på dessa mångfalder. Alla Riemanngeometrins satser kan dock inte generaliseras på detta vis, till exempel gör vissa topologiska hinder att alla glatta mångfalder inte tillåter en pseudo-Riemannsk metrik med en given signatur.

Differentialgeometri
Västeråbygden

Västeråbygden (1640) eller Västeråns bergslag var den del av Stora Kopparbergs socken som låg nordväst om sjön Varpan och omkring sjöarna Grycken, Tansen och Gopen.

Äldre byar och gårdar
Bland äldre byar och gårdar kan nämnas:

 Harmsarvet, omnämnt första gången 1542 (?). Förleden i namnet kommer enligt Harry Ståhl av mansnamnet Herman. Skall inte förväxlas med Harmsarvet vid sjön Stora Vällan.
 Norlingberg, tidigare Berg. Omnämnt första gången 1569. Bergsfrälse 1640. 
 Tomsarvet, omnämnt första gången 1452. 
 Gassarvet, omnämnt första gången 1452. Urminnes bergsfrälse. Enligt Harry Ståhl är förleden dunkel.
 Slättmyra, omnämnt första gången 1569. 
 Larsarvet, omnämnt första gången 1617. Senare adelsfrälse under Grycksbo (se nedan).
 Tansbo, omnämnt första gången 1569. Senare adelsfrälse under Grycksbo (se nedan).
 Juskbo, omnämnt första gången 1663. Senare adelsfrälse under Grycksbo (se nedan).
 Grycksbo, omnämnt första gången 1382. Idag tätort.
 Alvik, ursprungligen Änkebyn, omnämnt första gången 1539. Namnet ändrades till det nuvarande under 1800-talet.
 Tjärntäkt, ursprungligen Käringtäkt, omnämnt första gången 1542. Urminnes bergsfrälse.
 Bengtsarvet, omnämnt första gången 1505.
 Bergsgården, omnämnt första gången 1418. Förleden i namnet är enligt Harry Ståhl ordet Barfred. Bergsfrälse 1569.
 Botäkt, bergsfrälse 1569.
 Varbo, omnämnt första gången 1542. Förleden i namnet kommer neligt Harry Ståhl av sjönamnet Varpan.
 Bäckehagen, herrgård omnämnd första gången 1734.

Referenser
 Forsslund, Karl-Erik, Med Dalälven från källorna till havet. Del 3:4, Stora Kopparbergs socken (Stockholm 1934).
 Ståhl, Harry, Ortnamnen i Kopparbergslagen (Stockholm 1960).

Falu kommuns geografi