kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Göteborgsstolen

Göteborgsstolen (Lindomestolen) är en liten länstol i mahogny, med genombruten, rundad rygg, tillverkad i Lindome i norra Halland. Produktionen av denna stolsmodell började på 1830-talet, som en tillökning på den lokala möbelproduktionen på hantverksbasis. Produktionen av liknande stolar började i Lindome redan 100 år tidigare, på beställning av borgare inne i Göteborg efter att Sverige 1731 infört importförbud för "lyxartiklar". Stilen på göteborgsstolen har varierat och särskilt benens utseende har ändrats med tiden.

Stil
Göteborgsstolen har sitt stilhistoriska ursprung i det antika Grekland. Själva stolsmodellen har brittiskt ursprung. Den gjordes ofta(st) i mahogny, har genombruten rygg i rundad form, en ryggbricka i balusterstil och med svängda ben enligt rokokomodet.

Historik
Lindomesnickarna fick sin första kända beställning av göteborgsstolar på 1840-talet av Dickson, känd köpman från Göteborg. Produktionen var hela tiden småskalig och kunde i slutet av 1800-talet inte konkurrera med den fabriksgjorda tillverkningen. Modellen blev dock populär igen bland kunderna i början av 1900-talet. Stolsproduktionen fortsatte dock på enstaka ställen i socknen under hela 1900-talet, och genom att den tillverkats under så stor del av 1900-talet har den för många kommit att symbolisera hantverket i Lindome.

Se även
Möbeltillverkning i Lindome

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
Lindomehembygdsgille.nu – Lindomesnickeri 

Kultur i Göteborg
Svensk formgivning
Formgivna sittmöbler
Föremål i trä
Priorat (vindistrikt)

Priorat (spanska Priorato, katalanska Priorat) är en vinregion i Katalonien i Spanien och är en av Spaniens högst ansedda vinregioner tillsammans med Rioja och Ribera del Duero. Priorat blev år 2000 upphöjd till DOCa (D.O.Q. på katalanska) av den katalanska vinmyndigheten, och är officiellt DOCa-klassat av de nationella myndigheterna sedan juli 2009. Priorat blev den andra DOCa-klassade spanska vinregionen efter Rioja.

Priorat är ett berglandskap med vinodlingar på mellan 100 och 1 000 meters höjd. Distriktet producerar huvudsakligen koncentrerade, mörka och intensiva rödviner. Lägsta tillåtna alkoholhalt är 13,5 procent. De flesta Priorat-viner är en blandning av flera druvsorter, och de druvsorter som vanligen utgör störst andel är Garnacha Tinta och Cariñena. Även Cabernet Sauvignon, Merlot och Syrah används i vinerna, oftast i mindre mängder.

En stor andel Garnacha (Grenache), inblandning av många andra druvsorter, koncentrerad smak och hög alkoholhalt gör att Priorat-vinerna har viss likhet med vinerna från Châteauneuf-du-Pape i södra delen av den franska vinregionen Rhône.

Eftersom vingårdarna i Priorat har låga skördeuttag, framställs de flesta viner i mycket begränsad mängd. I kombination med att många av vinerna brukar få höga omdömen av internationellt kända vinskribenter, har många Priorat-viner kommit att bli dyra "kultviner". Denna kultstatus nådde Priorat under 1990-talet.

I regionen produceras också vita viner på druvorna Garnacha Blanca, Macabeo och Pedro Ximénez. Även små mängder roséviner och söta dessertviner produceras.

Urval av producenter
Priorat har ett antal kooperativ men är ändå mest känt för sina enskilda vinproducenter, som varit de som gjort de viner som uppmärksammats internationellt av vinkritiker.
 Noguerals - Skapare av vinet Abellars som fått mycket goda omdömen relativt sitt pris.
 Dominio de la Cartoixa - Nyetablerad vinprocent i El Molar. Gör bland annat vinet Clos Galena.
 Alvaro Palacios Winery - Ägs och är namngiven efter en av Priorats två moderna pionjärer, som kommer från en känd familj i Rioja. Utbildad vid Château Pétrus i Bordeaux. Förstavin: L’Ermita - ett av Spaniens mest kända och dyraste viner. Vinkritikern Robert Parker kallade årgång 1994 för en modern legend.
 Costers del Siruana (Carles Pastrana) - gör det kända vinet Clos de l’Obac, men även andra stora viner som Miserere, Dolc de l’Obac och Kyrie.
 Mas Igneus - På extremt branta sluttningar får man ut 1 500 kilo druvor per hektar från stockar med en medelålder på 80 år. Ägs av Albet i Noya i Penedès.
 Clos Mogador - Har fått sitt namn efter den vingård där René Barbier, den andra av Priorats två moderna pionjärer, som började odla vin på 1970-talet. Det ligger i byn Gratallops. 
 Mas Martinet - Ännu en av pionjärerna som har ett något kontroversiellt läge på dalens botten.  
 Clos Erasmus - Totalt 7 hektar i Gratallops. En av de bästa producenterna.
 Cal Batllet - Den unge vinmakaren Marc Ripoll Sans har i senaste år utmärkt sig som en av de mest dynamiska kvalitetsproducenterna i Priorat.

Externa länkar 
 DOQ Priorat
 Vinologue Priorat

Källor

Spanska viner
Carignan

Carignan är en blå vindruva av arten Vitis Vinifera. I Spanien heter den Cariñena, Mazuelo och Mazuela, i Italien Carignano och i USA Carignane. Den är högavkastande och används ofta i enklare viner från Languedoc-Roussillon och i Rhôneviner (södra delen av Rhônedalen). I blandningar med andra druvor, till exempel Cabernet sauvignon och Syrah, kan den ge komplexa viner av hög kvalitet.

Druvan har haft ett dåligt rykte då vinbönder i Languedoc under ett stort antal år hade monopol att leverera vin till den franska armén. Kvantitet prioriterades framför kvalitet (vilket druvan som sådan hanterar). På senare år har dock ett antal odlare satsat på druvunika viner med Carignan. Vinerna är inte helt oävna och bör inte underskattas med riktig vinifiering.

Druvan är den huvudsakliga komponenten i den nya kvalitetsappellationen Corbières Boutenac som har funnit i handeln sedan 2005. Mycket små skördeuttag, handplockade druvor och stränga regler för odling och hantering gör att Carignan numera är basen i några av de bästa vinerna från Corbières, bland annat prestigevinet La Forge från Château l'Hospitalet.

Källor

Vindruvor
KTH/NADA

KTH/NADA KTH (Kungliga Tekniska högskolan) Nada (Numerisk Analys och DAtalogi) var den institution i Stockholm som företräder de fyra akademiska ämnena numerisk analys, datalogi, människa–datorinteraktion, samt medieteknik och grafisk produktion.

Efter en omorganisation 2005 uppgick NADA i Skolan för datavetenskap och kommunikation (CSC), vilken i sin tur senare uppgick i Skolan för elektroteknik och datavetenskap.

NADA räknade sitt ursprung som institution till den professur i numerisk analys som inrättades 1963. Germund Dahlquist var dess förste innehavare.

Externa länkar 
 
 

Datavetenskap
Kungliga Tekniska högskolan
Institutioner vid Stockholms universitet
Muserna

Muserna (grekiska: Μουσαι, Mousai) var i grekisk mytologi sångens, musikens och skaldekonstens gudinnor. Den romerska motsvarigheten till muserna var camenae.  De sägs ofta ha sin hemvist på Olympens norra sluttning och deras förnämsta kultort var berget Helikon i Beotien. De omnämns som gudinnor redan i de tidigaste källorna och tvekade inte att straffa personer som försökte sätta sig upp emot dem (Thamyris i Iliaden på grund av att han försökt överträffa dem i sång). De blev sedermera de gudinnor, vilka inspirerade även andra konstnärer, filosofer och intellektuella.

Muserna tänktes ge människorna sångens gåva som sedan skänker fröjd åt alla och gör att jordelivets sorger försvinner. Efter hand blev det brukligt att betrakta att även andra konster och vetenskaper och varje slag av ideal eller andligt skapande verksamhet stod under sånggudinnornas skydd.

Hos Homeros anropas en eller flera muser utan namn och sägs vara Zeus döttrar. Hos Hesiodos nämns de som döttrar till Zeus och Mnemosyne, minnets gudinna, samt är till antalet nio med individuella namn. De brukar gestaltas i konsten försedda med stående attribut som de erhöll först i den yngre grekiska konsten efter Alexander den stores tid.  Eftersom muserna ofta uppträdde i grupp tillsammans med Apollon kallades han också för musagetes, musernas ledare, och uppträdde i fotsid dräkt med lyra i handen.

Muserna lever kvar i de moderna språken i ord som musik och museum.

Muserna 
Kleio (latin Clio), historieskrivningens musa - papyrusrulle
Euterpe, lyriska diktningen - flöjt
Thaleia (latin Thalia), komedin - komisk mask 
Melpomene (latin Melpomene), tragedin - tragisk mask
Terpsichore (latin Terpsichore), sången och dansen - lyra
Erato (latin Erato), lyriken och kärlekspoesin - kithara
Polymnia (latin Polyhymnia), hymnen eller den med gudstjänsten förbundna heliga sången
Urania (latin Urania), astronomin - himmelsglob
Kalliope eller Kalliopeia (latin Calliope), episka poesin och elegiska diktningen - bokrulle eller skrivtavla. Hon betecknas som den förnämsta bland dem alla

Referenser 

Gudinnor i grekisk mytologi
Wulfila

Wulfila alt. Ulfilas, (ca 311–383), visigotisk biskop sedan år 341. Biskop Wulfila är bland annat känd för att ha översatt Bibeln från grekiska till gotiska, varmed han även skapade det gotiska alfabetet, och står som den förste översättaren av Bibeln till ett germanskt språk. För detta ändamål sägs han ha standardiserat det gotiska alfabetet. Fragment av Wulfilas översättning har bevarats och bär namnet Codex Argenteus, eller Silverbibeln, vilken finns bevarad i Carolina Rediviva i Uppsala.

Wulfila är gotiska och betyder 'den lilla vargen'. Han har kallats "goternas apostel".

Wulfila, som bekände sig till arianismen – en gren av kristendomen där Jesus inte likställs med Gud Fadern – översatte Bibeln till gotiska runt 370 i Moesien, som ligger i nuvarande Bulgarien. I översättningen saknas konungaböckerna, eftersom Wulfila medvetet valde bort dessa - för att motverka överdriven stridslystnad bland folket. Han är känd som en fredlig ledare som försökte uppnå harmoni.

Källor 
 Populär Arkeologi, nummer 1, 2006

Noter

Födda 311
Avlidna 383
Goter
Biskopar
Författare under 300-talet
Visigotiska översättare
Bibelöversättare
Män
Personligheter inom antitrinitarism
Kärlek från vår Gud

Kärlek från vår Gud (Kjærlighed fra Gud) är en psalm om Guds kärlek av danska prästen Jens Nicolai Ludvig Schjørring (1825-1900). Den har ofta använts vid bröllop. Schjørring skrev psalmen i juni år 1854, under den tid han var kaplan i Lyderslev, strax efter förlovningen med en lärardotter som var piga i prästgården och som vårdat honom när han var sjuk. Själv skrev han: 

 "Det som förde oss tillsammans var vår längtan efter Guds kärlek och vår önskan att tjäna Herren i hans församling. Marie ville vara tjänarinna, och snart lärde hon sig också att vara en Herrens tjänarinna. Sången är född i stillhet. Den är skriven till min Marie utan andra tankar än att den skulle bli henne till glädje samt enkelt och rakt på sak uttala, vilka känslor som rörde sig hos mig under vår kärleks första möte och tillväxt."

Tre år senare, år 1857, kom texten i tryck. Den blev också medtagen i tilläggen till Roskilde Konvents Psalmebog, samt i Psalmebog för Kirke och hjem 1912. Enligt Frälsningsarméns sångbok 1968 gjordes översättningen till svenska av Sven Johan Ögrim år 1900.

Det finns flera melodier till psalmen. Den mest sjungna är sannolikt den av H S Thompson (A-dur, 4/4), som är en amerikansk vismelodi (”Lilly Dale”) till texten ”’Twas a calm still night” och som vid mitten av 1800-talet kom till Danmark via några mormonmissionärer. 

Den andra melodin (D-dur, 4/4), som i Den svenska psalmboken 1986 är a-melodi, till skillnad från Thompsons som är b-melodi, är komponerad av Johan Peter Emilius Hartmann 1876 och den melodiversion som Koralbok för Nya psalmer, 1921 anger.

Publicerad i
Nya psalmer 1921 som nr 585 under rubriken "Det Kristliga Troslivet: Troslivet hos den enskilda människan: Barnaskapet hos Gud i Kristus".
Fridstoner 1926 som nr 90 under rubriken "Frälsnings- och helgelsesånger".
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 29 under rubriken "III Guds kärlek och omsorg".
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 303 under rubriken "Jubel, erfarenhet och vittnesbörd".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 303.
Sionstoner 1935 som nr 99 under rubriken "Frälsningens grund i Guds kärlek och förverkligande genom Kristus".
Förbundstoner 1957 som nr 23 under rubriken "Guds uppenbarelse i Kristus: Guds och Kristi kärlek".
Segertoner 1960 som nr 95.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 718 under rubriken "Begynnelse Och Avslutning".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 29 under rubriken ”Gud, vår Skapare och Fader”.
Sångboken 1998 som nr 73.
Cecilia 2013 som nr 39 under rubriken "Gud Fadern" (Hartmanns melodi).

Externa länkar
 CyberHymnal - lyssna på H S Thompsons version.

Källor
 Oscar Lövgren: Psalm- och sånglexikon, Gummessons 1964, sp. 623

Danska psalmer
Fernandel

Fernandel, egentligen Fernand Joseph Désiré Contandin, född 8 maj 1903 i Marseille, död 26 februari 1971 i Paris, var en fransk folkkär komiker, skådespelare och sångare. 

Han var son till en halvprofessionell revyartist och började uppträda redan som barn. Han fick sedan erfarenhet som amatörkomiker medan han försörjde sig som banktjänsteman, hamnarbetare och kontorist vid faderns grossistfirma. Från 1922 var han professionell och blev populär i revyer och operetter. Filmdebuten skedde 1930, och han hade sedan en rad mindre roller innan han 1932 vann berömmelse i Frankrike för en allvarlig roll i filmatiseringen av Guy de Maupassants Le Rosier de Madame Husson. Han fortsatte att då och då ha allvarliga roller men är mest ihågkommen som komiker.

Fernandel fick sitt internationella genombrott som prästen i filmen "Don Camillo och hans lilla värld" (1952), och denna filmserie blev populär inte bara i Frankrike utan även i USA, England och många andra länder. Fernandel blev med sitt långa, allvarliga ansikte, hästliknande flin och blyga, men likväl okynniga beteende, för många biobesökare en slags bild av Frankrike.

Han avled i lungcancer under inspelningen av vad som var tänkt att bli den sista filmen i serien om Don Camillo.

Asteroiden 9346 Fernandel är uppkallad efter honom.

Filmografi, ett urval 
1931 - Le Blanc et le Noir
1932 - Le Rosier de Madame Husson
1937 - Drömmarnas vals
1939 - Oss tjuvar emellan
1942 - Simplet
1951 - Röda värdshuset
1952 - Don Camillo och hans lilla värld
1953 - Don Camillos återkomst
1954 - Ali Baba och de 40 rövarna
1954 - Lilla helgonet originaltitel Mam'zelle Nitouche
1958 - Född i köket
1961 - Don Camillo Monseigneur
1967 - L'Homme à la Buick

Referenser 

Födda 1903
Avlidna 1971
Franska skådespelare under 1900-talet
Män
Franska komiker
Mononymt kända personer
Franska sångare under 1900-talet
Personer från Marseille
Triumvirat

Triumvirat är ett ord sammansatt av latinets trium, "av tre" (genitivformen av tres, "tre") och vir "man", det vill säga tre män, triumvirer, samt ändelsen -at, ursprungligen betecknande ett tremannakollegium i republikens Rom. 

Till det romerska rikets kända triumvirat hör det första triumviratet, vilket slöts mellan Julius Caesar, Marcus Licinius Crassus och Pompejus den store år 60 f.Kr., och det andra triumviratet som utsågs 43 f.Kr. mellan Marcus Antonius, Octavianus och Lepidus.

Första triumviratet 
Det första var en opolitisk och juridiskt informell överenskommelse mellan Caesar, som valts till konsul för följande året, Pompejus, Roms främste general, och Crassus, den rikaste.

Den politiska förbindelsen mellan Pompejus och Caesar befästes också genom familjeförbindelse, då Caesars dotter Julia år 59 f.Kr. blev gift med Pompejus. En tidig död ryckte bort Julia redan år 54 f.Kr., och de personliga förhållandena blev sedan lösare mellan de mäktiga männen. Vid sidan av Caesar och Pompejus stod Crassus som tredje man i förbundet, och när han år 53 f.Kr. föll i strid mot parterna fanns inte längre något triumvirat. Även en tid efteråt stod Pompejus och Caesar vid varandras sida, men förhållandet mellan dem blev, till följd av Caesars framgångar i kriget i Gallien, allt kyligare.

Under triumviratets första år strävade Pompejus ännu efter en orepublikansk maktställning i motsats till senatens tendenser, men den alltmer framträdande motsättningen till Caesar förde så småningom Pompejus över på senatens sida, och senaten kom slutligen i det läget att den kunde spela ut Pompejus mot Caesar. Pompejus och Caesar blev till slut fiender och utkämpade ett inbördeskrig mot varandra till den förres död 48 f.Kr.

Andra triumviratet 
Andra triumviratet var en formell styrelseform med tredelat envälde under fem års tid. Det förlängdes till ytterligare en period men upphörde att gälla nyåret år 32 f.Kr., då nya konsuler valdes men tvingades lämna staden kort därefter när ett nytt inbördeskrig utbröt.

Se även
Tetrarki
Trojka

Källor

Noter 

Romerska republiken
Latinska ord och uttryck
Alexander Skarsgård

Alexander Johan Hjalmar Skarsgård, född 25 augusti 1976 i Vällingby församling, Stockholms län, är en svensk skådespelare. Han har bland annat gjort rollen som vampyren Eric Northman i HBO-serien True Blood, Meekus i Zoolander och Brad Colbert i HBO:s miniserie Generation Kill.

Biografi 
Alexander Skarsgård är son till skådespelaren Stellan Skarsgård och läkaren My Skarsgård. Alexander Skarsgård själv har medverkat i flera svenska tv-serier och filmer och blev 2003 nominerad till en Guldbagge för bästa manliga biroll i filmen Hundtricket. Sedan 2005 har han medverkat i internationella produktioner – han var med i serien Revelations och filmen The Last Drop. År 2008 fick han huvudroller i de amerikanska tv-serierna Generation Kill och True Blood. 2009 var han med i Lady GaGas musikvideo "Paparazzi". För rollen som Perry Wright i TV-serien Big Little Lies har Skarsgård belönats med en Primetime Emmy Award för Bästa manliga biroll i en miniserie eller TV-film och en Golden Globe för Bästa manliga biroll i en TV-serie, miniserie eller TV-film.

Familj
Alexander Skarsgård har fem yngre helsyskon och två halvsyskon, däribland hans yngre bröder Gustaf, Bill och Valter Skarsgård som även de är verksamma som skådespelare. 

Han har en relation med Tuva Novotny och de har ett barn tillsammans fött 2022.

Filmografi (i urval) 
{| class="wikitable sortable"
|+ Filmer
|-
! År !! Titel !! Roll !! Noteringar
|-
|1984||Åke och hans värld || Kalle Nubb || 
|-
|1987||I dag röd || Fred
|
|-
|1989||Hunden som log || Jojjo || 
|-
|1999||Happy End || Bamse Viktorsson ||
|-
| rowspan=3|2000||Dykaren || Ingmar || 
|-
| Järngänget || Anders || 
|-
| Vingar av glas || Johan || 
|-
| rowspan=2|2001||Drakarna över Helsingfors || Robin Åström || 
|-
| Zoolander || Meekus || 
|-
|2002||Hundtricket || Micke ||
|-
|2004||Hjärtslag || Piloten || Kort film
|-
| rowspan="3" |2005||Som man bäddar || Nisse || 
|-
|The Last Drop || Löjtnant Jergen Voller ||
|-
| Om Sara || Kalle Öberg || 
|-
| rowspan=3|2006|| Never Be Mine || Christopher || 
|-
| Kill Your Darlings || Geert || 
|-
| Exit || Fabian von Klerking || 
|-
|2007||Järnets änglar || Stefan || 
|-
| rowspan=2|2009||Metropia || Stefan || Röstroll
|-
| Beyond the Pole || Terje ||
|-
| rowspan=2|2010||Mumintrollet och kometjakten || Mumintrollet || Röstroll
|-
| Puss || Alex ||
|-
| rowspan=2|2011||Straw Dogs || Charlie Venner ||
|-
| Melancholia || Michael || 
|-
|2012||Battleship || Stone Hopper ||
|-
| rowspan=4|2013||What Maisie Knew || Lincoln || 
|-
| Disconnect || Derek || 
|-
| The East || Benji || 
|-
| Hidden || Ray ||
|-
| rowspan=2|2014||The Giver || Jonas far || 
|-
| The Diary of a Teenage Girl || Monroe|| 
|-
| rowspan="2" |2016||Legenden om Tarzan || Tarzan||
|-
|Zoolander 2 || Adam ||Cameo
|-
|2018||Hold The Dark || Vernon Slone ||
|-
|2019||De andras hus || Stefan Lubert ||
|-
|2021||Godzilla vs. Kong || Nathan Lind ||
|-
|2022||The Northman || Prinsen ||Även producent
|-
|}

 Teaterpjäser 
 Vem är rädd för Virginia Woolf Blodsbröllop''

Källor

Externa länkar 

 

Födda 1976
Levande personer
Män
Svenskar utflyttade till USA
Skådespelare från Stockholm
Guldbaggenominerade
Perihelium

Perihelium är den punkt där en himlakropp som rör sig runt en sol (helios) befinner sig närmast solen. Motsatsen heter aphelium.  Solsystemets himlakroppar såsom planeter, asteroider och kometer samt till exempel rymdsonder i elliptisk bana når sitt perihelium en gång per varv i sitt omlopp kring solen.  Kometer med parabolisk eller hyperbolisk bana har sitt perihelium vid ett enda tillfälle och återkommer aldrig mer till solens närhet.  Vid perihelium når himlakroppen sin högsta hastighet kring solen.

Perigeum är den punkt i en omloppsbana som befinner sig närmast jorden (på grekiska geos). Motsatsen heter apogeum. Dessa termer används främst för månen och konstgjorda satelliter.

Perihelielängd är vinkelavståndet från en planet- eller kometbanas perihelium till den uppstigande noden.

Tidpunkten för jordens perihelium varierar lite från år till år, men infaller ungefär två veckor efter vintersolståndet.

Se även
Aphelium
Apsis

Referenser 

Celest mekanik
Aphelium

Aphelium (uttal: , även ) är den punkt i en himlakropps bana eller den tidpunkt då den befinner sig längst bort från solen (helios). Motsatsen heter perihelium. Endast kroppar i elliptisk bana kring solen, såsom planeter, asteroider och kometer, kan ha ett aphelium. De når sitt aphelium en gång per varv.

Apogeum är den punkt i en omloppsbana som befinner sig längst bort från jorden (på grekiska geos).  Motsatsen heter perigeum.  Dessa termer används främst för månen och konstgjorda satelliter.

Ordet aphelium är nylatin bildat av klassisk grekiska ἀπό (apó) ’från’, och ἥλιος (helios) ’sol’. Den äldre stavningen afelium är etymologiskt inkorrekt, eftersom bokstäverna ph inte är en transkribering av grekiska bokstaven fi, utan av pi och eta; ordet uttalas ändå ibland med f-ljud. I engelskspråkig litteratur används en grekisk form av ordet, aphelion.

Se även
Perihelium
Apsis
Solstånd

Externa länkar
 Introductory Astronomy: Ellipses. Washington State University.

Celest mekanik
Korsfästelse

Korsfästelse, korsfästning eller korsfästande, var en avrättningsmetod under antiken som troligen uppfanns av perserna på 600-talet f.Kr. Syftet var att förnedra och plåga den dömde inför allas åsyn och därigenom också avskräcka andra. Den dömde hängdes eller spikades naken upp på en påle, ofta med en tvärslå, vid vilken handlederna fästes. Eftersom armarna var så utsträckta fick den dömde en sådan väldig press över lungorna att han till slut kvävdes till döds.

Det är på detta sätt korsfästelse blivit känd genom många skildringar i böcker, konst och filmer av korsfästelsen av Jesus från Nasaret, kristendomens centralgestalt (se Nya Testamentet Matteusevangeliet 27, Markusevangeliet 15, Lukasevangeliet 23 och Johannesevangeliet 19). Det fanns dock åtskilliga varianter, bland annat korsfästelse på påle utan tvärslå eller med den dömde placerad upp och ner (vilket enligt traditionen hände Jesu lärjunge Petrus).

I romarriket var det vanligt med korsfästelse. Dock användes den sällan för romarna själva utan för slavar och samhällets lägsta folkskikt vid uppror, högförräderi och sjöröveri. Ofta föregicks korsfästelsen av att den dömde gisslades och själv fick bära tvärslån till korset på väg till avrättningsplatsen. Ofta inträdde döden först efter ett par dagar. Lidandet kunde dock förkortas genom att den dömdes benstomme krossades. Konstantin den store (272–337) avskaffade korsfästelsen i romarriket. I Sverige kan metoden väl närmast jämföras med rådbråkning.

Referenser

Se även
 Andreaskors
 Iesus Nazarenus Rex Iudaeorum
 Stegling

Externa länkar

Avrättningsmetoder
Jungfrufödelse

Jungfrufödelse, jungfrufödsel, föreställningen att en kvinna blir havande och föder ett barn utan någon mans medverkan. Istället blir kvinnan havande genom ett mirakel eller genom direkt umgänge med en gud, och alltså utan att egentlig befruktning skett. Sådana föreställningar – där barnet ofta växer upp till hjälte, kung eller liknande – förekommer mångenstädes i religionernas värld, inte minst i det gamla Främre Orienten och inom den hellenistiska kulturen. Förmodligen fanns motivet även i det gamla Israel. Det mest kända exemplet är troligen den kristna föreställningen om Jesu jungfrufödelse.

Källa: NE

Se även 
 Jesu födelse
 Jungfru Maria
 Partenogenes

Människans fortplantning
Teologi
Katolska kyrkans teologi och doktrin
Jungfrufödsel

Jungfrufödsel kan syfta på:

 Jungfrufödsel – en form av asexuell förökning genom produktion av avkomma ur obefruktade ägg, se partenogenes
 Jungfrufödelse – föreställningen att en kvinna blir havande och föder ett barn utan någon mans medverkan