kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mats Gunnarsson

För musikern med samma namn, se Mats ”Magic” Gunnarsson (1962–2014)

Mats Erik Gunnarsson, född 31 maj 1962 i Älvsbyn, Norrbottens län, är en svensk politiker (i Miljöpartiet de gröna) och tidigare generalsekreterare för Sveriges landsråd för alkohol- och narkotikafrågor. 

Gunnarsson är sedan 2011 regionråd (tidigare landstingsråd) i Region Örebro län och delar sin tjänst med Miljöpartiets andra regionråd Catrin Steen. Sedan 2014 är han ordförande i Region Örebro läns nämnd för samhällsbyggnad där Länstrafiken i Örebro län ingår.

Han har även varit partiföreträdare för miljöpartiet i Kumla kommun och suttit i deras kommunfullmäktige och kommunstyrelse.

Gunnarsson har tidigare varit ordförande 1991–1993 för Ungdomens nykterhetsförbund och efterträdde då Peter Axelsson. Mats Gunnarsson har också varit föreståndare för Saxenborgs kursgård där UNF-förbundet var majoritetsägare. Vidare har han varit politisk sekreterare för Miljöpartiet i Örebro kommun.

Referenser

Svenska miljöpartister
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Personer från Älvsbyn
Födda 1962
Levande personer
Män
Modularkontakt

Modularkontaktdonet, ofta oegentligt kallad modularkontakt, är en typ av kontaktdon som används bland annat i datanät. Den är standard på telefon- och TP-kablar. Den karaktäriseras av att den är billig i tillverkning och lättmonterad med en modulartång. Det är också möjligt att göra kontakteringen helt maskinellt, vilket leder till låga kostnader vid massproduktion.

Modularkontaktdonet konstruerades på 1970-talet av Bell Telephone Laboratories, som också fick USA-patent på det.

Principen är att den isolerade ledaren utan att skalas pressas ned i ett gaffelformat kontaktelement med noga bestämda dimensioner som skär igenom isolationen och klämmer fast den en-trådiga ledaren utan att skada denna. Rätt utförd blir kontakten mellan ledaren och kontaktelementets gaffel vakuumtät, vilket borgar för pålitlig funktion. I samma operation sker dragavlastning genom att kabeln klämmes fast i kontaktdonet i ett urtag med bestämda dimensioner, noga avpassade efter kabelns mått. För att dragavlastningen ska bli pålitlig måste kabelmanteln skalas mycket precist i förhållande till ledarnas ändar. Mall för detta finns i modulartången.

Metoden innebär att kontaktdonet är irreparabelt och kan monteras endast en gång. Blir det fel måste kabeln klippas loss och monteras om med nytt kontaktdon. Kontaktelementen är förgyllda, vilket undanröjer korrosionsproblem vid kontaktytorna.

På sladdar används enbart hankontaktdon, och i apparater enbart honkontaktdon. Sladden hålls på plats i apparaten med en enkel snäppanordning, som normalt är anbragt på hankontaktdonets bredsida. Genom en variant med snäppanordningen på kontaktdonets smalsida kan man ordna oförväxelbara anslutningar. Denna variant används ofta för anslutning till kraftförsörjningen.

En så kallad korsad kabel åstadkommes genom att låta två par byta plats i sladdens ena ände. Eftersom RJ-kontaktdonen dels är gjorda i genomsynligt material och dels osymmetriska samt att de olika parterna i flatkabeln är färgade, är det lätt att genom okulärbesiktning av ändarna avgöra huruvida sladden är korsad eller ej.

Om en färdigkontakterad sladd behöver skarvas samman med en förlängningssladd, kan detta göras med ett litet kopplingsstycke (adapter) med två honkontaktdon, dubbelhona kallad. Det finns även adaptrar med en RJ11-hona på ena sidan och en RJ45-hona på andra sidan. I det fallet kan dock bara 6 av RJ45-donets maximalt 8 poler utnyttjas. De två yttersta positionerna lämnas då outnyttjade.

Standard RJ11 (6/2), plats för 6 ledare i bredd, varav de två mittersta används.
Standard RJ11 (6/4), plats för 6 ledare i bredd, varav de fyra mittersta används.
Standard RJ45 (8/8), plats för 8 ledare i bredd, som alla används.
Standard RJ10 & RJ22 (4/4), plats för 4 ledare i bredd, som alla används.

Andra poltal förekommer, men de ovan nämnda är de vanligaste.

Kontaktdon
Modulartång

Modulartång, även crimptång, är en tång som används för montering av modularkontakter.

Tänger
Shirley Booth

Shirley Booth, född 30 augusti 1898 i Brooklyn, New York, död 16 oktober 1992 i Chatham, Massachusetts, var en amerikansk skådespelerska. År 1953 tilldelades hon en Oscar för Kom tillbaka, lilla Sheba.

Referenser

Externa länkar
 

Födda 1898
Avlidna 1992
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
Ola Lauritzson

Ola Lauritzson, född 1974 i Helsingborg i Skåne, är en svensk föreläsare, kostrådgivare och författare. 

Lauritzson har författat flera böcker om GI-metoden samt varit TV-kock på TV4 och även medverkat i Kanal 5 där han agerade i Den hemliga miljonären.

Bibliografi
 Gå ner i vikt med GI-metoden (2004), ICA Bokförlag
 Om alkohol (2005), ICA Bokförlag
 Våra bästa GI-recept (2006), ICA Bokförlag
 GI i praktiken (2006), Albert Bonniers förlag
 GI in the City (2007), ICA Bokförlag
 Pigg, smal och glad - 5 veckor till ett sundare liv (2007), Albert Bonniers förlag
 Allt om GI (2008), Albert Bonniers förlag
 GI dag för dag (2008), ICA Bokförlag
 Olas bästa GI-drinkar (2008), ICA Bokförlag
 Gå ner i vikt - mina samlade erfarenheter av GI-metoden (2009), ICA Bokförlag
 Så lyckas du som entreprenör (2009), ICA Bokförlag 
 GI Gourmet (2010)
 Lättlagad GI (2010)
 6 kilo på 6 veckor (2011)
 Snabblagad GI - 100 rätter på mindre än 30 minuter (2011)
 Miljardären som försvann (2011)
 Den nya GI-metoden (2012)
 5:2-dieten & korttidsfasta (2013)
 Gröna Soppor och Smoothie Bowls (2014)
 Aktier - 3 steg till ekonomiskt oberoende (2017)

Externa länkar
Lauritzson.com Officiell webbplats
Inga genvägar ur fettfällan, Svenska Dagbladet, 2007-01-13.
Bonniers och ICA i kamp om författare, Svensk Bokhandel.
BusinessWeek Online om Lauritzson
www.giboxen.se
www.giviktkoll.se

Födda 1974
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Män
Levande personer
Wallumner
Näringslivspersoner från Helsingborg
Orthosie

Orthosie (XXXV, S/2001 J9) är en av Jupiters månar. Den upptäcktes 2001 av en grupp astronomer vid University of Hawaii. Orthosie är cirka 2 kilometer i diameter och roterar kring Jupiter på ett avstånd av cirka 20 568 000 kilometer.

Referenser

Externa länkar 
 The Jupiter Satellite Page

Jupiters månar
Månar
Astronomiska upptäckter av SS Sheppard
Astronomiska upptäckter 2001
Låsring

En låsring eller segersäkring  är en låsanordning som fästs på en axel eller i ett spår inuti en hylsa för att hindra en axiell rörelse. Fästringar används ofta i maskinindustrin. De används också för den mest pålitliga anslutningen av roterande delar i olika mekanismer.

Olika typer
Det finns tre huvudsakliga typer av låsringar: spårring, homogen låsring och spirallåsring. De kan sedan delas in i subtyper beroende på utformning och applikationsbehov.

Spårringar

 

Det finns ett antal typer av spårringar, bland annat axiellt monterade, inverterade, fasade, böjda, radiellt monterade och självlåsande.

Homogen låsring
En homogen låsring har ett konstant tvärsnitt och deformeras vid montering så att formen inte längre är cirkulär. Istället formas ringen likt en ellips vilket innebär att kontakten i spåret endast sker på ett fåtal ställen.

Spirallåsring
Spirallåsringar monteras axiellt eller extern och har fullständig kontakt mot spårets yta, det vill säga 360°. Spirallåsningar har inga öron som sticker ut påverkar övriga monteringen.

Referenser 

Lås
Headhunter

Headhunter kan syfta på:

 Headhunter (rekrytering) – en personalrekryterare, speciellt för rekrytering till kvalificerade befattningar inom arbetslivet
 Headhunter (musikgrupp) – ett tyskt speed metal-band med Schmier från bandet Destruction
 The Headhunters – ett jazz-fusion-/ funkband från USA
 Headhunter (spel) – ett TV-spel utvecklat av svenska Amuze
 Headhunter (film, 2004) – en svensk film från 2004 regisserad av Magnus Rösman
 Headhunter (film, 2009) – en dansk film från 2009 av Rumle Hammerich

Se även
 Huvudjakt – att ta och även bevara en persons huvud efter att ha dödat dem
Skogsvagn

En skogsvagn är en specialbyggd släpvagn för timmertransport byggd för vanliga jordbrukstraktorer. Skogsvagnen har ofta en hydraulstyrd kran med en timmergrip i kranspetsen. Dessa vagnar är främst framtagna för den självverksamme skogsägaren, alltså inget för skogsbruk i större skala. Vissa vagnar är utrustade med drift på vagnen, vanligtvis i form av en hydraulmotor som driver en rulle som sitter placerad mellan boggiehjulen. För att uppnå maximal dragkraft bör hydraulmotorns varvtal vara väl synkroniserad med traktorns egna drift.

Skogsverktyg
Skogsmaskiner
Paris-Nord järnvägsstation

Gare de Paris-Nord, populärt Gare du Nord ("Norra station"), är en av sex stora järnvägsstationer i Paris. Den står i förbindelse med flera andra kollektivtrafik-linjer (métro och RER). Med 190 miljoner resenärer om året är det SNCF:s mest trafikerade punkt, stationen med mest trafikanter i Europa samt en av världens största järnvägsstationer. 

Från stationen går järnvägslinjer norrut till Belgien, Nederländerna, Storbritannien och norra Tyskland. Stationen har även pendeltågstrafik: lokala RER-tåg (linje B+D) passerar genom Gare du Nord samt Transilien-tågen, som har sin utgångspunkt här, sköter trafiken till och från de mer yttre förorterna, och två av linjerna (RER D samt Transilien K) går utanför länet, ända till Creil resp. Crépy-en-Valois.

Historia 
Föregångaren till Gare du Nord – Belgiska järnvägsstationen – invigdes 14 juni 1846 (Léonce Reynaud, arkitektur -- Bréville, ingenjörskonst). Stationen visade sig mycket snart vara otillräcklig, särskilt när drottning Victorias besök tvingades omdirigeras till Gare de l'Est. 
1857 bestämde man sig för att bygga en station som var tre gånger så stor, när stadsdelen ändå skulle moderniseras. Den tidigare byggnaden revs 1860 och återuppbyggdes i Lille. 

Den tysklandsfödde Jacques Ignace Hittorff (har även formgivit de två fontänerna på Place de la Concorde, allén på Champs-Elysées, och de tolv byggnaderna runt Triumfbågen på Place de l'Etoile) ledde bygget som inleddes i maj 1861. Den nya stationen började användas 1864, men var egentligen inte färdigbyggd förrän 1866. 

Även Gare du Nord blev, liksom de andra parisiska stationerna, snabbt alltför liten för den snabbt expanderande järnvägstrafiken. Redan 1884 började man planera för fem ytterligare spår. 1889 byggde man om interiören helt och hållet och man passade på att bygga ut byggnaden samtidigt. Mellan 1930 och 1960 gjorde man också liknande utbyggnader.

1907 fick stationen anslutning till Paris métro: linje 4 från norra till södra Paris och linje 5 som går till Gare de Lyon. 

1981 öppnade underjordiska våningsplanet med 4 spår för RER-tågen och tunneln till Châtelet-Les Halles.

1994, med tillkomsten av Eurostar-snabbtågen, fick stationen sitt nuvarande utseende och sin organisation.

Arkitektur 
Stileklekticism och 1800-talets vurm för nya typer av metallstrukturer (fackverksteknik) möts i denna byggnad.
 
De nio statyerna på fasaden personifierar de viktigaste europeiska städerna (London, Berlin, Amsterdam, Wien, Bryssel med flera) som järnvägen kör mot. På insidan står två rader med järnpelare som lyfter upp glastaket som spänner över 72 meter på 38 meters höjd. Två flyglar omringar huvudbyggnaden symmetriskt. På bottenvåningen finns en dorisk kolonnad, men dess elegans förtas av det skynke som sedan 1930 hänger framför det.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar
 Votre gare : Paris Gare du Nord, SNCF

Järnvägsstationer i Paris
Järnvägsstationer invigda 1864
Paris tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1907
1864 i Frankrike
1907 i Frankrike
Quartier Saint-Vincent-de-Paul
Länsväg 204

Länsväg 204 går sträckan (strax norr om) Gullspång – Mo (sydväst om Åtorp) – Svartå - Vintrosa.
Den går i Värmlands och Örebro län. Däremot går den inte i Västra Götalands län, eftersom den slutar vid riksväg 26 norr om Gullspång, norr om länsgränsen.

Anslutningar
 Riksväg 26
 Länsväg 243
 Länsväg 205
 E18

Historia
En väg med ungefär denna sträckning har haft numret 204 sedan vägnummer infördes på 1940-talet..

Referenser

Se även 
 Letstigen
 Lista över länsvägar i Värmlands län
 Lista över länsvägar i Örebro län

Länsvägar i Värmlands län
Länsvägar i Örebro län
Länsväg 243

Länsväg 243 går sträckan Mo (sydväst om Åtorp) - Degerfors – Karlskoga – Nora, i Örebro län.

Den ansluter till:
 Länsväg 204
 Länsväg 205
 E18
 Länsväg 244

Se även 
 Lista över länsvägar i Örebro län

Länsvägar i Örebro län
Skenben

Skenbenet (latin: tibia), även kallat smalbenet, är ett ben i människans skelett som tillsammans med det mindre vadbenet (fibula) utgör underbenets (crus) skelett.

Skenbenet ledar mot flera andra ben. Skenbenet ledar mot vadbenet (fibula) nedom den laterala kondylen (högt upp på skenbenet); mot vadbenet och språngbenet (talus) i talokruralleden (articulatio talocruralis) i vristen; och mot lårbenet (os femoris) i knäleden (articulatio genus) i knät. På framsidan högt upp på tibia finns en yta (tuberositas tibiae) på vilken patellarsenan (ligamentum patellae) fäster som har sitt ursprung på patella (knäskålen). Patellarsenan eller patellaligamentet är fortsättningen av senan från muskeln quadriceps.

Tibia betyder pipa eller flöjt.

Se även 
 Ben (extremitet)
 Lista över ben i människans skelett
 Människans anatomi

Referenser 

Skelettet
Nedre extremitetens anatomi
Länsväg 249

Länsväg 249 är en primär länsväg i Örebro och Västmanlands län. Den går sträckan Lindesberg - Frövi - Fellingsbro - Arboga.

Länsväg 249 utgör en förbindelse för  tung lastbilstrafik mellan Riksväg 50 vid Lindesberg och E18/E20 vid Arboga.

Vägen är mestadels smal, och är omväxlande skyltad 70 km/h eller 80 km/h utom vid passagerna genom Fellingsbro och Vedevåg, där det är 50 km/h. Sedan nyligen går vägen via en nybyggd förbifartsled norr om Frövi samhälle, som ersatte en av de sämsta delsträckorna på hela sträckningen mellan Arboga och Lindesberg.

Anslutande vägar

Se även 
 Lista över länsvägar i Örebro län
 Lista över primära länsvägar i Sverige

Länsvägar i Örebro län
Länsvägar i Västmanlands län
Feliks Kulov

Feliks Sjarsjenbajevitj Kulov (även stavat Felix; ryska: Феликс Шаршенбаевич Кулов), född 29 oktober 1948 i Frunze i Kirgiziska SSR i Sovjetunionen (nu Bisjkek i Kirgizistan ), var Kirgizistans premiärminister från 1 september 2005 fram till sin avgång den 19 december 2006, då han emellertid fortsatte att vara tillförordnad premiärminister fram till 29 januari 2007. 

Efter att ha varit säkerhetsminister under den förre presidenten Askar Akajev åren 1994 till 1997 blev han en av oppositionsledarna i parlamentsvalet år 2000. Det förekom omfattande valfusk och mutor till Askar Akajevs fördel vilket föranledde att Feliks Kulov tillsammans med den övriga oppositionen protesterade. De fick stöd av valobservatörer från OSSE (Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa) som bekräftade valfusket. Protesterna resulterade i att Kulov och en annan oppositionsledare greps och åtalades. Kulov friades i den lägsta instansen men domen överklagades och det ledde till att han dömdes till sju års fängelse, en dom som dock aldrig verkställdes. Inför valet 2005 valde Kulov att inte ställa upp som presidentkandidat som först var tänkt för att nuvarande president Kurmanbek Bakijev skulle vinna istället för Akajev. I gengäld tillsatte Bakijev Kulov som premiärminister.

Den 19 december 2006 avgick Kulov som premiärminister, men återinsattes omedelbart av presidenten såsom tillförordnad premiärminister. Då landets parlament den 26 januari 2007 avslagit president Bakijevs omnominering av Kulov att återigen bli premiärminister ersattes denne på posten av den tidigare jordbruksministern Azim Isabekov den 29 januari.

Kirgizistans premiärministrar
Personer från Bisjkek
Födda 1948
Levande personer
Män
Kapten Hatteras resa till Nordpolen

Kapten Hatteras resa till Nordpolen (fr: Voyages et aventures du Capitaine Hatteras) roman från 1866 av Jules Verne. Romanen utgavs i Sverige för första gången 1872.

Handling 
Richard Shandon och Dr. Clawbonny får bägge brev från ett för dem okänt parti som inbjuder dem att följa med på en expedition med okänd destination. Shandon, i roll som chefsämbetsman, blir också ombedd att samla ihop besättningen och för stunden betala för konstruktionen av skeppet för äventyret, Forward. När skeppet är komplett fullföljer Shandon med besättning sina order, att segla mot norr, mot Melville Bay. Skeppet fortsätter norrut, men kaptenen har ännu inte framträtt. Slutligen avslöjar en medlem ur besättningen att han är Kapten John Hatteras. Och hans mål är att deras brittiska besättning skall bli den första att nå Nordpolen. När saker inte förfaller sig så som Hatteras tänkt sig gör delar av besättningen (inklusive Shandon) uppror och förstör skeppet. Detta sker medan Hatteras och andra är ute i försök att finna tillbehör som skulle kunna ha lämnats kvar av tidigare expeditioner, men bara finner en överlevande från en amerikansk expedition. När de finner skeppet förstört vid återkomsten tillverkar Hatteras, Clawbonny och den resterande kvarvarande besättningen en båt av vad som återstår av skeppet, och återupptar sitt försök att nå Nordpolen.

Externa länkar 

 Romanen i komplett utgåva på franska i Projekt Gutenberg

Arktis i skönlitteratur
Skönlitteratur 1866
Äventyrsromaner
Romaner av Jules Verne
Hålpipa

Hålpipa  eller huggpipa är ett handverktyg för håltagning i mjuka material (till exempel läder), men även i tunn eller mjuk plåt. Den finns för både runda och ovala hål. Hålpipan består av ett rör med tunn vass ände som fungerar som skär. Hålpipor kan vara lösa verktyg som slås genom materialet med hammare eller vrids genom materialet. Hålpipan har använts av skomakare för att göra snörhål i en sko. En eller flera hålpipor kan vara monterade på en håltång och trycks då genom materialet.

I träskmarken Mästermyr på Gotland påträffades 1936 en träkista full av välbevarade verktyg från slutet av 1000-talet.  Ett av verktygen är ett litet rör av järn. Kanske var det en hålpipa.

Referenser 

Verktyg
Läderverktyg
As hymnodus sacer

As hymnodus sacer är en koralbok tryckt i Leipzig 1625. Den utgör källa för melodin till psalm nr 187 enligt 1921 års koralbok med 1819 års psalmer som också användes till flera psalmer (nr 347, 377, 431).

Psalmer
Min synd, o Gud (1695 nr 253, 1819 nr 187, 1937 nr 283, 1986 nr 544) "Melodins huvudtext".
Du som för mig så innerlig (1819 nr 347)
O du som har ett hult försvar (1819 nr 377)
Vi tackar dig så hjärtelig (1695 nr 362, 1819 nr 431, 1937 nr 431, 1986 nr 492)

Tyska koralböcker
Leipzig
Kapten Grants barn

Kapten Grants barn (franska: Les enfants du Capitaine Grant), roman från 1867-68 av Jules Verne, utgiven i Sverige första gången 1873-74.

Handling 
Innehållet från en hajmage inkluderar en flaska, vars innehåll, en papperslapp, har anteckningar skrivna på tre olika språk. Mycket av anteckningarna är otydbart, men trots det kan Lord Glenarvan, som hittat flaskan, kanske lista ut var Kapten Harry Grants skepp, som försvann för över två år sedan, befinner sig. 

När man tagit reda på latituden återstår longituden. Ledtrådar pekar mot den sydamerikanska kusten som den troliga platsen för skeppsförlisningen. Lord Glenarvan gör det till sin uppgift att finna Grant, och tillsammans med sin hustru, Harry Grants barn (Mary och Robert) samt besättningen från sin yacht Duncan ger han sig av mot Sydamerika. En oväntad passagerare i form av den franske geografen Jaques Paganel råkar också komma med. 

Letandet för dem till den 37:e graden sydlig latitud, som korsar den sydamerikanska kontinenten. Medan de korsar kontinenten från väst till öst, och förgäves genomreser Chile, Argentina (Patagonien), kommer Paganel plötsligt på att delar av ledtrådarna måste mena Australien, varför de reser till motsvarande latitud där den korsar den australiensiska kontinenten. Av en slump träffar de där en man som hävdar att han är Thomas Ayrton, före detta understyrman på Britannia. Ayrton åtföljer dem under resan, med egna, oavslöjade planer på att ta kontrollen över Duncan, vilket till slut sker. Nedslagna över att sökandet i Australien inte ledde till att man fann Kapten Grant reser äventyrarna till Nya Zeeland med ett skepp som knappt är sjödugligt. Fartyget lider skeppsbrott längs den nyzeeländska kusten, och när sällskapet försöker nå Auckland till fots blir de tillfångatagna av maorier, en stam kannibaler i krig mot engelsmännen och som är ointresserade av att låta sina fångar överleva...

Film 
En amerikansk filmversion gjordes 1962, med bland andra Maurice Chevalier (Panagel) och Hayley Mills (Mary Grant) i rollerna.

Övrigt 
Två av romanfigurerna medverkar även i en annan av Jules Vernes mer kända romaner; Den hemlighetsfulla ön.

Externa länkar 
 Romanen i komplett illustrerad originalutgåva (på franska)
 Romanen i komplett illustrerad utgåva i engelsk översättning; In Search of the Castaways

Skönlitteratur 1867
Äventyrsromaner
Fransk ungdomslitteratur
Romaner av Jules Verne
Sjöfart i skönlitteratur
Skönlitteratur 1868
Söm

Söm kan avse:

Söm (textilhantverk) – hopfästning eller dekoration på tyg oftast med hjälp av nål och sytråd
Hästskosöm – en kilformad spik som är till för att fästa hästskor och beslag under hoven på framförallt hästar
Wesendonck-Lieder

Wesendonck-Lieder (Wesendoncksånger) är en cykel av fem sånger (lieder) av Richard Wagner, till text av Mathilde Wesendonck (1828–1902). Sångerna tillkom 1857–1858 i Zürich, där Wagner vistades efter att ha tvingats i landsflykt eftersom han deltagit i revolutionen i Dresden år 1848. Mathilde Wesendonck var hustru till den förmögne silkeshandlaren Otto Wesendonck. Hon och Wagner hade ett vänskaps- och, åtminstone från hans sida, kärleksförhållande som stimulerade Wagner att lägga åt sidan arbetet med Nibelungens ring för att skriva Tristan och Isolde. Wesendonck-sångerna skrevs samtidigt med Tristan och verken har vissa melodiska och harmoniska element gemensamma. När Wagner publicerade sångerna 1862 fällde han kommentaren att Im Treibhaus och Träume var "Studier för Tristan och Isolde".

Sångerna i cykeln 
 Der Engel, Ängeln 
 Stehe still!, Stanna upp
 Im Treibhaus, I växthuset
 Schmerzen, Smärtor
 Träume, Drömmar

Tyska lieder
Verk av Richard Wagner
Sångbok

Sångbok är en bok med sångtexter samt ofta noter, och många sångböcker är illustrerade. Äldre svenska handskrivna sångsamlingar från 1500-talet och framåt kallas ofta visböcker.

Användning
Sångböcker används bland annat i skolorna, i kyrkorna, i folkrörelserna, och i många andra föreningar av olika slag, men finns också att köpa för hemmabruk. 

Inom kristendomen kallar många trossamfund sina sångböcker för psalmbok, medan allmänna sångböcker brukar blanda religiösa melodier och icke-religiösa melodier. Det finns också sångböcker med aktuell populärmusik.

Exempel
 Den svenska psalmboken
 Den svenska sångboken
 Gröna visboken
 Sjung svenska folk!
 Vispop-serien
 Nu ska vi sjunga

Referenser

Noter

Externa länkar

 Sångböcker i Libris

Sångböcker