kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marxist-Leninist Committee

Marxist-Leninist Committee (vanligen kallat ML Committee) är ett mindre politiskt parti i den indiska delstaten Andhra Pradesh. Gruppens aktivitet är begränsat till vissa distrikt i de östra delarna av delstaten, bland annat Guntur. ML Committee deltar i det breda vänstersamarbetet i Andhra Pradesh, tillsammans med både Communist Party of India (Marxist) och Communist Party of India.

Politiska partier i Andhra Pradesh
Kommunistiska partier
Talakt

Talakt, även talhandling eller språkhandling, syftar på den handling som utförs med ett språkligt yttrande, till exempel hävda eller fråga. Termen används bland annat inom språkfilosofi (inklusive vardagsspråksfilosofi), funktionell lingvistik och interaktionsanalys. I många språk uttrycks talakten grammatiskt med olika satstyper, vilka på svenskan kongruent uttrycks med olika verbmodus (indikativ eller imperativ), ordföljd eller specifika uttryck. 

Språkhandlingar kan också uttryckas inkongruent, alltså med en annan satstyp än den typiska. Exempelvis kan påståendesatsen "Det drar här inne." eller frågesatsen "Kan du stänga fönstret?" vara avsedd som en artigare uttryckt uppmaning motsvarande "Stäng fönstret!". 

Talakten svarar mot yttrandets illokuta funktion, det vill säga avsikten med ett yttrande. Detta kontrasteras mot den lokuta funktionen, yttrandets form, och den perlokuta funktionen, yttrandets effekt. Om person A fryser kan hen alltså säga "Kan du stänga fönstret?" vilket har den lokuta funktionen rogativ sats men den illokuta funktionen uppmaning. Responsen från person B är således den perlokuta funktionen: om person B svarar "Ja." istället för att stänga fönstret uppstår en krock mellan den perlokuta och illokuta funktionen. 

Inom systemisk-funktionell lingvistik ställs fyra grundläggande talakter upp beroende på yttrandets roll (givande eller krävande) och vad som utbyts (information eller varor/tjänster). Övriga talakter betraktas som undergrupper av dessa.

Se även 
J.L. Austin
John Searle
Paul Grice
Diskurs

Referenser 

Termer inom språkfilosofi
Pragmatik
Filosofiska termer
Ann Petrén

Ann Louise Maria Petrén, född 25 maj 1954 i Västerås,  är en svensk skådespelare.

Biografi 
Ann Petrén är dotter till metallurgen Folke Petrén och Maud Jacobsson. Hon är utbildad vid Teaterhögskolan i Malmö och tillhör Stockholms stadsteaters fasta ensemble sedan 1988. Där har hon bland annat framfört den specialskrivna monologen Vit, rik, fri.

2002 tilldelades hon Svenska teaterkritikers förenings teaterpris. I 2003 belönades hon med en Guldbagge för sin roll i Om jag vänder mig om. Samma år tilldelades hon Jarl Kulle-stipendiet. 2004 tilldelades hon TV4:s pris Guldsolen för 2003 års bästa prestation och 2011 erhöll hon Dagens Nyheters kulturpris samt en Guldbagge för sin roll i Happy End. 2015 tilldelades hon Litteris et Artibus. 2015 tilldelades hon Per Ganneviks stipendium. 2019 tilldelades hon Svenska Akademiens teaterpris. 

År 2011 var hon sommarvärd i Sommar i P1.

Ann Petrén är sedan 2002 gift med musikern Bengt Berger.

Filmografi 

 (kortfilm)

 (kortfilm)

 (kortfilm)

 (kortfilm)

 (kortfilm)
 (kortfilm)
 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)

 2015 – Mattias Alkberg: Tjugonde (musikvideo)

 (novellfilm)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

 Stadsteatern - Ann Petrén
 
 

Kvinnor
Födda 1954
Levande personer
Skådespelare från Västerås
Mottagare av Litteris et Artibus
Guldbaggen för bästa kvinnliga huvudroll
Guldbaggenominerade
Sommarvärdar 2011
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Hubert Humphrey

Hubert Horatio Humphrey II, född 27 maj 1911 i Wallace i Codington County, South Dakota, död 13 januari 1978 i Waverly, Minnesota, var en amerikansk politiker. Han var den 38:e vicepresidenten i USA, under Lyndon B. Johnson, 1965–1969. Han var också borgmästare i Minneapolis samt senator för delstaten Minnesota 1949–1964 och 1971–1978.

Biografi
Humphrey försökte bli Demokratiska partiets presidentkandidat i valen 1952 och 1960, och vicepresidentkandidat 1956, men blev inte nominerad. Efter att han tjänstgjort som Lyndon Johnsons vicepresident, blev han nominerad till demokraternas presidentkandidat i valet 1968; Johnson själv ställde inte upp på grund av den stora impopularitet han fått utstå på grund av det pågående Vietnamkriget. Humphrey förlorade dock mot republikanen Richard Nixon med en hårfin marginal. Nederlaget berodde delvis på grund av att Humphreys rykte, trots sin stora popularitet i sociala frågor, också fick lida då den demokratiska administrationen fått möta hård kritik för engagemanget i Vietnamkriget och den ekonomiska och sociala kris som plågat USA. Nixons program byggde till stor del på en vision om framtidsoptimism – en ny start för Amerika – och en populistisk kritik av Johnson och Kennedys engagemang i Vietnam, samtidigt som han med populistisk retorik kallade till försvar av den nationella stoltheten. USA skulle inte förödmjukas av Vietnam, kosta vad det kosta ville. 

Ursprungligen var han utbildad till apotekare. Han gjorde ett flertal besök i Sverige.

Han är berömd för ett tal vid demokraternas konvent i Philadelphia 1948, där han sade till partiledamöterna:

Humphrey och den liberala fraktionen var framgångsrika vid konventet, och det demokratiska partiet antog en skarpare programpunkt vad gällde medborgerliga rättigheter för svarta. Det ledde till att konservativa demokrater från Sydstaterna bröt sig ur partiet och bildade States' Rights Democratic Party (Dixiecrats), med Strom Thurmond som partiledare, som också ställde upp i presidentvalet samma år.

Efter presidentvalet 1968 gjorde Humphrey comeback inom politiken då han valdes till senator för Minnesota 1970. Han gjorde ett nytt försök inför 1972 års presidentval att bli nominerad till demokraternas presidentkandidat men misslyckades.

Humphrey avled i cancer den 13 januari 1978 i sitt hem i Waverly, Minnesota, 66 år gammal.

Byggnader namngivna efter Humphrey 
 Humphreyterminalen på Minneapolis-Saint Paul International Airport
 Sportarenan Hubert H. Humphrey Metrodome i Minneapolis, Minnesota
 Hubert H. Humphrey Institute of Public Affairs på University of Minnesota

Externa länkar 
 Amerikanska kongressens biografi över Humphrey
 
  - artikel som handlar om demokraternas konvent och presidentvalet 1948.

Amerikanska presidentkandidater
USA:s vicepresidenter
Ledamöter av USA:s senat från Minnesota
Borgmästare i Minneapolis
Amerikanska apotekare
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Codington County
Födda 1911
Avlidna 1978
Män
Alumner från University of Minnesota
Mottagare av Frihetsmedaljen
Kandidater till presidentvalet i USA 1968
Alumner från Louisiana State University
Ampelmännchen

Ampelmännchen (översatt till svenska ungefär "småtrafikljusmän", singularis: Ampelmann) är den tyskspråkiga benämningen på figurerna i trafiksignaler för gångtrafikanter. Figurvarianten i det tidigare Östtyskland (DDR), efter Tysklands återförening specifikt kallad Ost-Ampelmännchen, har blivit en kultfigur.

Ost-Ampelmännchen 
Den östtyska Ampelmännchen skapades 1961 av Karl Peglau och var tänkt som ett säkrare trafikljus för gångtrafikanter. Utformningen är skapad så att man även med nedsatt syn tydligt ska se om det är grön eller röd "gubbe". Figurens hatt var inspirerad av ett foto av Erich Honecker i halmhatt. Efter murens fall var det från början tänkt att alla Ampelmännchenljus i det tidigare Östtyskland skulle bytas ut mot de ljus som går efter den nuvarande (väst)tyska standarden. Men det blev protester mot att man ville ta bort den östtyska Ampelmännchen, som ansågs charmig, och "han" fick leva vidare förutom på Bundesstraßen (gator och vägar på riksnivå).

Kulten kring den östtyska Ampelmännchen har bidragit till ett stort utbud av olika Ampelmännchenprodukter som säljs som souvenirer och liknande. Nya Ampelmännchen-signaler med "östtyskt" utseende har installerats, även i före detta Västberlin. En lysdiodversion finns. För att upprätthålla jämställdheten introducerades 2004 i staden Zwickau en kvinnlig variant, Ampelfrau.

Se även
Ostalgi
Herr Gårman
Trafikljus

Referenser

Externa länkar

Tysklands samhälle
Trafik
Transport i Tyskland
Kultur i Östtyskland
BTR-EMS-AKG Janakeeya Samskarika Vedi

BTR-EMS-AKG Janakeeya Samskarika Vedi ("BTR-EMS-AKG Folkkulturforum") var en politisk grupp i den sydindiska delstaten Kerala, en utbrytning ur Communist Party of India (Marxist). Gruppen leddes av den uteslutne CITU-ledaren (CITU är CPI(M):s fack) V.B. Cheriyan. Huruvida rörelsen ska betecknas som ett parti är oklart, men gruppen agerade på ett partipolitiskt sätt. Gruppen kan anses stå till vänster om CPI(M).

I valet till Lok Sabha 2004 hade BTR-EMS-AKG Janakeeya Samskarika Vedi bildat en front tillsammans med Communist Party of India (Marxist-Leninist) Red Flag. 

Valresultat för BTR-EMS-AKG Janakeeya Samskarika Vedis kandidater:
 Mukundapuram: D.R. Pisharodi 6020 röster (0,83%)
 Ernakulam: P.S. Gangadharan 6185 röster (0,94%)
 Moovattupuzha: Appukkuttan 2001 röster (0,27%)
 Mavelikara: R. Kavitha 897 röster (0,14%)
 Adoor: P.K. Ramanan 4603 röster (0,67%)
 Kollam: Viswavalsalan 4919 röster (0,7%)
 Chirayinkeezhu: Sreenivasa Das 1141 röster (0,17%)
 Thiruvananthapuram: Pratap Singh 617 röster (0,08%)

Gruppens namn anspelar på tre berömda CPI(M)-ledare, B.T. Ranadive, E.M.S. Nambodiripad och A.K. Gopalan.

2005 uppgick gruppen i Marxist Communist Party of India (United).

Politiska partier upplösta 2005
Politiska partier i Kerala
CPI(M)
Kommunistiska partier
Historiska politiska partier i Indien
Martin Beck

Martin Beck är en fiktiv poliskommissarie. Han är huvudperson i Sjöwall Wahlöös polisromanserie Roman om ett brott och i flera filmer som skapats med utgångspunkt från denna serie. I polisromanens skepnad beskriver böckerna hur samhällsklimatet har hårdnat och vilka konsekvenser det får.

Personlighet 
Martin Beck är född den 25 september 1922. Han är poliskommissarie, chef för riksmordkommissionen, en intelligent och skicklig utredare och en erkänt skicklig förhörsledare. Han är ofta trött och uppvisar en viss desillusion över sitt arbete. Bland de närmaste medarbetarna märks Lennart Kollberg, Fredrik Melander, Gunvald Larsson och Einar Rönn. 

Tillsammans med hustrun Inga har Martin Beck dottern Inger, som står närmast sin far, och sonen Rolf, som står närmast modern. Familjen är bosatt i Bagarmossen. Makarna separerar halvvägs genom romanserien och i de senare böckerna inleder Beck ett förhållande med socialarbetaren Rhea Nielsen, som är bosatt vid Tulegatan i Stockholm. Beck har då flyttat till en egen lägenhet på Köpmangatan i Gamla stan.

Beck på film 

På film har Martin Beck spelats av bland andra Keve Hjelm, Gösta Ekman, Jan Decleir, Derek Jacobi, Carl-Gustaf Lindstedt och Peter Haber. 

Under årens lopp har ett antal utländska motsvarigheter med Martin Beck som förlaga kommit till; en är den tyske kommissarie Hans Sperling (spelad av Dieter Pfaff) och en annan är den amerikanske kommissarien Jake Martin (spelad av Walter Matthau).

Samtliga tio originalböcker har filmatiserats och den första boken Roseanna två gånger (1967 och 1993). Den vedervärdige mannen från Säffle fick som film heta Mannen på taket och Terroristerna blev med delvis ändrad handling Stockholm Maraton. De senaste av dessa filmer spelades in 1993 och 1994.

De filmer som har spelats in från 1997 och framåt har haft nyskrivna manus och bibehåller egentligen bara Martin Beck och Gunvald Larsson från romanserien. Persongalleriet runt huvudpersonerna är nytt, medan själva grundtemat kan sägas vara detsamma men i en nyare tidsepok. Vissa spår av den kritiska samhällsskildringen har följt med, men filmerna är mer inriktade på att skildra själva kriminalfallen. Det finns också inslag av pusseldeckare som man även kunde se i vissa av böckerna. Ledtrådarna finns där, men läsaren/tittaren har inte alltid så lätt att se dem förrän längre fram i handlingen.

Se även 
 Kommissarie Späck, parodifilm från 2010

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 Webbplats om Beck- och Sperling-filmerna

Figurer kring Martin Beck
Fiktiva detektiver
Fiktiva poliser
Fiktiva figurer från Stockholm
Fiktiva figurer introducerade 1965
Sebastian I av Portugal

Sebastian I (port. Sebastião I) född 1554, död 1578, kung av Portugal 1557–1578. 

Han var son till kronprins Johan av Portugal och Johanna av Österrike. Sebastian I dödades i strid mot morerna i Marocko under slaget vid Ksar El Kebir och hans kropp återfanns aldrig.

Sonson till Johan III av Portugal, brorsonson till Henrik kardinalen, som efterträdde honom.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Personer i Portugal under 1500-talet
Födda 1554
Avlidna 1578
Portugals regenter
Huset Aviz
Män
Kungligheter som stupat i strid
Alfons VI av Portugal

Alfons VI (portugisiska Afonso VI), född 21 augusti 1643, död 12 september 1683, var kung av Portugal 1656–1683. Han var son till sin företrädare Johan IV av Portugal, av huset Bragança.

Han regerade aldrig själv, och var fram till 1666 under förmynderskap av sin mor Luisa de Guzmán. Alfons VI:s bror Pedro tog makten vid en kupp 1667 i samarbete med Alfons fru Maria Francisca av Nemour och blev riksföreståndare. Alfons VI for till Azorerna, där han sedermera dog 1683. Då tog Pedro kungatiteln och blev Peter II av Portugal.

Referenser  

Personer i Portugal under 1600-talet
Födda 1643
Avlidna 1683
Portugals regenter
Huset Bragança
Män
Manuel I av Portugal

Manuel I (port. Manuel I o Grande) född 31 maj 1469 i Alcochete, död 13 december 1521 i Lissabon, kung av Portugal 1495–1521.

Biografi
Son till prins Ferdinand av Viseu, (yngre bror till kung Alfons V) och Doña Beatriz. 

Han efterträdde sin kusin, Johan II, på Portugals tron 1495.

Manuel I:s regering var betydelsefull såtillvida att en ny lagbok utgavs, rättskipningen ordnades och även så undervisningsväsendet.

Han kallades även för "den lyckosamme", eftersom hans regeríngstid utmärktes av de upptäckter som portugisiska sjöfarare genomförde och som ledde till ett utvidgande av det portugisiska riket – till exempel upptäckte Vasco da Gama 1498 sjövägen till Indien och år 1500 upptäcktes Brasilien under Cabrils expedition. Därmed kom Portugal att bli sin tids ledande sjöfarts- och handelsnation.

Under Manuels regeringstid förföljde han, religiöst motiverat, judar och morer.

Familj
Gift med 
1) (juli 1491) Isabella (1470–1498), dotter till Ferdinand II av Aragonien och Isabella I av Kastilien; död i barnsäng.
2) (30 oktober 1500) Maria (1482–1517), dotter till Ferdinand II av Aragonien och Isabella I av Kastilien; syster till Manuels första hustru. I äktenskapet föddes nio barn, bl.a. Johan III av Portugal, Henrik I av Portugal, och Isabella, som blev gift med sin kusin Karl V, tysk-romersk kejsare.

3) (november 1518) Eleonora (1498–1558), dotter till Filip I av Kastilien "den sköne" och Johanna den vansinniga och därigenom systerdotter till Manuels två första hustrur. Två barn, dom Carlos (född och död 1520) och Maria av Portugal (1521–1577). 
Efter Manuels död gifte Eleonora om sig med Frans I av Frankrike  1530.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Personer i Portugal under 1400-talet
Personer i Portugal under 1500-talet
Födda 1469
Avlidna 1521
Portugals regenter
Huset Aviz
Män
Bayerns regenter

Bayern var ett självständigt hertigdöme från 500-talet till 788. Det återuppstod 907 som ett så kallat stamhertigdöme inom det Tyskromerska riket, Hertigdömet Bayern. Under medeltiden minskades dess territorium och 1253-1503 var Bayern splittrat i flera olika hertigdömen. Den bayerske hertigen var från och med 1623 även kurfurste i Bayern och 1805 upphöjdes Bayern till ett kungarike. Monarkin avskaffades 1918 som en följd av Tysklands nederlag i det första världskriget.

Ätten Wittelsbach (1180-1918)
Johan II av Bayern 1392-1397
Stefan III av Bayern 1395-1402
Ernst av Bayern 1397-1438
Vilhelm III av Bayern 1397-1435
Adolf av Bayern 1435-1440
Albrekt III av Bayern, den fromme 1438-1460
Johan IV av Bayern 1460-1463
Sigismund av Bayern 1460-1467
Albrekt IV av Bayern, den vise 1460-1508
Vilhelm IV av Bayern 1508-1550
Albrekt V av Bayern 1550-1579
Vilhelm V av Bayern 1579-1597
Maximilian I av Bayern 1597-1651
Ferdinand av Bayern 1651-1679
Maximilian II Emanuel av Bayern 1679-1726
Karl Albrekt av Bayern 1726-1745
Maximilian III Joseph av Bayern 1745-1777
Karl Theodor av Bayern 1777-1799
Maximilian IV Joseph av Bayern (senare kung Maximilian I Joseph av Bayern) 1799-1825
Ludvig I av Bayern 1825-1848
Maximilian II av Bayern 1848-1864
Ludvig II av Bayern 1864-1886
Otto I av Bayern 1886-1913
 Luitpold av Bayern, prinsregent 1886–1912
Ludvig III av Bayern 1913-1918

Externa länkar 
Bayerns regenter

Bayern
Faxälven

Faxälven är en fjällälv i Sollefteå kommun, Jämtland och Ångermanland. 

Den är högerbiflöde till Ångermanälven. Längd cirka 400 km totalt (inklusive källflöden). Faxälven rinner upp i Ströms Vattudal i Jämtland, Strömsunds kommun, och mynnar i Ångermanälven i Eds socken cirka fem km uppströms Sollefteå. Genom bifurkationen Vängelälven rinner en del vatten över från Faxälven till grannälven Fjällsjöälven, också den i Ångermanälvens vattensystem.

Etymologi 
Namnet innehåller i förleden en motsvarighet till fornvästnordiska fax som betyder 'manen på en häst'. Fax syftar här på det upprörda vattnet i forsarna, där vågornas skum liknats vid hästarnas manar
.

Biflöden 
Långsjöån
Björssjöån*
Ledingsån
Finnån
Runån*
Källån*
Gröningsån
Gideån
Stensjöån
Jämtmyrån
Edslan
Björkån*
Valasjöån
Nässjöån
Lafsan
Lugnan*
Grytån
Kvarnbrännån*
Kängsjöån*
Isbillån*
Rensjöån
Vikån*
Frostan
Kvarnån
Länglingsån
Hostån
Nyfloån
Edsån
Tällån*
Renån*
Svanavattenån
Rusvattenån
Klövån
Allån
Jougdån
Ringsjöån
Fiskån
Dunnerån
Hällingsån
Tvärån
Avansbäcken
Muruån
Leivbakkelva
Blåsjöälven*
Bjurälven*
Lejarälven*

Källor

Ångermanälvens avrinningsområde
Vattendrag i Sollefteå kommun
Vattendrag i Jämtland
Vattendrag i Ångermanland
Finnforsån

Finnforsån är ett vattendrag i Skellefteå kommun, norra Västerbotten. Det har en längd på omkring 30 kilometer och rinner upp i Finnforsträsket omkring 30 kilometer väster om Skellefteå och strömmar först åt ostsydost genom en bördig dalgång ner mot Skråmträsk. Därefter går färden åt nordost mot mynningen i Skellefteälven nära Klutmark, omkring 13 kilometer väster om stan.

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Skellefteå kommun
Skellefteälvens avrinningsområde
Feman

Feman är en å i västra Dalarna, Malung-Sälens kommun. Högerbiflöde till Västerdalälven. Längd ca 35 km. 

Feman rinner upp i Transtrandsfjällen, några kilometer öster om Tandådalen, mellan fjälltopparna Västra Kalven (872 m ö.h.) och Östra Kalven (892 m ö.h.). Först strömmar ån rakt söderut, förbi Lindalen, Kvillkojan och Vålbrändan. Sedan böjer Feman av åt sydost mot Klevsätern, en riktning som ån behåller de sista två milen före mynningen i Västerdalälven vid Hammarsbyn.

Vattendrag i Dalarna
Västerdalälvens avrinningsområde
Vattendrag i Malung-Sälens kommun
Otto I

Otto I kan vara någon av följande personer:

 Otto I, tysk-romersk kejsare (Otto den store), levde 912–973
 Otto I av Grekland, kung av Grekland 1832–1862.
 Otto I av Brandenburg, markgreve av Brandenburg
 Otto Barnet av Braunschweig-Lüneburg, hertig av Braunschweig-Lüneburg
 Otto I, hertig av Bayern, dog 1183
 Otto I av Bayern, kung av Bayern 1886–1913

de:Liste der Herrscher namens Otto#Otto I.
Finnträskån

Finnträskån kan syfta på:

 Finnträskån, Piteå kommun – ett vattendrag i Piteå kommun i södra Norrbotten
 Finnträskån, Skellefteå kommun – ett vattendrag i Byske socken, Skellefteå kommuni Västerbotten
Ludvig I av Bayern

Denna artikel handlar om kungen. För den medeltida hertigen med samma namn och nummer, se Ludvig I, hertig av Bayern.

Ludvig I av Bayern, på tyska Ludwig I, född 25 augusti 1786 i Strasbourg, död 29 februari 1868 i Nice, var kung av Bayern åren 1825-1848.

Biografi
Ludvig var äldste son till Maxilian I Joseph som från år 1806 den förste kungen av Bayern. Innan dess hade landets härskare burit titeln kurfurste). Han efterträdde denne sin far som kung i oktober 1825.

Ludvigs regeringstid utmärktes av ekonomisk tillväxt och tekniska framsteg som inrättandet av Tysklands första järnväg (sträckan Nürnberg-Fürth). Kungen var också en stor beskyddare av konst och vetenskap och lät uppföra många museer och andra offentliga byggnader i klassicistisk stil i München såsom Glyptoteket, Pinakoteken, Propyléerna med flera. 1826 lät han flytta universitetet i Landshut till München och återupprättade den bayerska konstakademin.

I stor utsträckning finansierades dessa av kungens privata kassa, och i gengäld levde denne själv privat nästan uppseendeväckande snålt. Han skall ha gått i påfallande nötta kläder och sägs ha förbjudit lök i den kungliga matlagningen eftersom han tyckte att den var för dyr.

Ludvig uppträdde från början som en liberal regent, stödde grekernas frihetskamp och sonen Ottos kandidatur till den grekiska tronen. I samband med att Julirevolutionens oroligheter även spritt sig till München, övergick han dock alltmer till reaktionen och relationerna till befolkningen försämrades.

Hans beryktade affär med dansösen Lola Montez i kombination med de allmänna revolutionära strömningarna i Tyskland 1848 tvingade honom att den 20 mars detta år abdikera till förmån för sonen Maximilian.

Familj
Ludvig var sedan den 12 oktober 1810 gift med prinsessan Therese av Sachsen-Hildburghausen (1792-1854), dotter till hertig Fredrik av Sachsen-Altenburg och Charlotte av Mecklenburg-Strelitz. Inom parentes kan nämnas att firandena kring parets bröllop givit upphov till den bayerska Oktoberfesten. Paret fick fyra söner och fem döttrar. Två av sönerna blev kungar.

Barn:
Maximilian II av Bayern (1811-1864; kung 1848-64)
Mathilda (1813-1862), gift med Ludvig III av Hessen-Darmstadt
Otto I av Grekland (1815-1867; kung 1832-62)
Theodolinde Charlotte Luise (1816-1817)
Luitpold av Bayern (1821-1912; prinsregent)
Adelgunda (1823-1914), gift med hertig Frans V av Modena
Hildegard (1825-1864) , gift med ärkehertig Albrecht av Österrike-Teschen
Alexandra (1826-1875), författare med psykiska störningar
Adalbert (1828-1875)

Vid sidan av sitt äktenskap hade Ludvig ett stort antal älskarinnor (däribland den ovan nämnda Lola Montez) och flera utomäktenskapliga barn.

Referenser

Noter

Externa länkar

Porträtt
 George Washingtons tyske "kusin" (Baron Jakob von Washington rådgivare till Ludvig I)

Födda 1786
Avlidna 1868
Bayerns regenter
Huset Wittelsbach
Män
Walhalla
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Personer i Bayern under 1800-talet
Mottagare av Serafimerorden
Alumner från Göttingens universitet
Fianbäcken

Fianbäcken är ett vattendrag i södra Lappland, Vilhelmina och Storumans kommuner. Biflöde till Storbäcken. Längd totalt ca 18 km. Passerar byn Fianberg samt norra och södra Fiansjön.

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Vilhelmina kommun
Vattendrag i Storumans kommun
Umeälvens avrinningsområde