kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Olsborg

Olsborg, eller Olofsborg, var en befästning på en brant klippa vid Södra Bullaresjön i Naverstads socken i nuvarande Tanums kommun i Bohuslän. 

Eventuellt kan platsen tidigt ha hyst en fornborg. Enligt den folkliga traditionen i bygden skall en borg ha anlagts på platsen av den norske kungen Olav den helige, men det finns inga belägg för detta.

Vad som är belagt är att en träpalissad byggdes på platsen av väpnaren Nils Ragvaldsson på Åby (i nuvarande Sotenäs kommun) efter en svensk inbrytning i Viken (norra Bohuslän) 1503 eller 1504. Redan vid julnatten 1504 överfölls borgen av hövitsmannen på Bohus fästning, Otto Rud. Svenskarna firade jul med drickande och överraskades av de danska trupperna som lyckades erövra fästet som sedan förstördes. Nils Ragvaldsson lyckades fly över till den svenska gränsen. 

Befästningarna återuppbyggdes efter Sveriges inbrytning i Bohuslän i samband med oredan då danskarna avsatte kung Kristian II 1523. Norra Bohuslän styrdes åren 1523–1525 från Olsborg av Ture Jönsson (Tre Rosor) och Nils Olofsson (Vinge). Befästningarna förbättrades, särskilt 1526. Den svenska förvaltningen av norra Bohuslän flyttades 1525 till Karlsborg söder om Hamburgsund. Vid Kristian II:s försök att återta sina riken intogs såväl Karlsborg som Olsborg av en norsk styrka i december 1531 och bägge befästningarna ödelades. Såväl Erik XIV:s försök 1564, samt Johan III:s 1569 och 1570 att återupprätta Olsborgs befästning men planerna avbröts efter Freden i Stettin.

Ännu under det tidiga 1900-talet syntes några lämningar av den gamla borgen, och Wilhelm Berg företog där utgrävningar i början av 1900-talet, varvid betydande förskansningar blottades.

Se även
 Viken
 Karlsborg vid Hamburgsund

Referenser

Externa länkar 
 Mer om Olsborg
 , Riksantikvarieämbetet.
 
 Olofsborg i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 

Borg- och slottsruiner i Bohuslän
Fornminnen i Tanums kommun
Gottenbrille

Gottenbrille, ett av Kristian IV i april 1644 uppfört, men den 30 samma månad av honom själv uppbränt blockhus, på Kyrkogårdsholmen utanför Göta älvs mynning (där sedan Nya Älvsborg byggdes), avsett att behärska inloppet till Göteborg.

Befästningar i Sverige
Göteborgs historia
Järsbergsstenen

Järsbergsstenen, med signum Vr 1, är en urnordisk runsten i Järsberg, Varnums socken, strax utanför Kristinehamn, Ölme härad eller nuvarande Kristinehamns kommun i Värmland.

Stenen hör till de mer gåtfulla och dess inskrift är inte otvetydigt tolkad. Vissa hävdar att ristaren genom ordet eril identifierar sig som en av herulerna, medan andra tolkare betvivlar detta. Det är möjligt att stenens topp är avbruten, vilket skulle betyda att ordet erilen kanske har en annan lydelse. Den dateras till 500-talet och är ristad med den äldre futharken. Stenen hittades 1862 då den grävdes upp ur jorden eftersom den ansågs lämplig som grindstolpe och troligen står den ungefär på sin ursprungliga plats. Enligt äldre anteckningar ska den ha ingått i ett större, nu försvunnet monument med ett flertal andra resta stenar stående i en ring. Antalet stenar uppges ha varit åtta och de stod utmed Letstigen, en av Svearikets äldsta kända vägar i förbindelse med södra Norge, sedermera en pilgrimsled till Nidaros vid nuvarande Trondheim. Höjden på den pelarlika Järsbergsstenen är 135 cm och materialet består av rödaktig gnejsgranit.

Inskriften 
Runskriften är svårtolkad.

Tecknet ¶ står för ändrad läsriktning. Runan z brukade förr translittereras R, men då man numera tror att den i förvikingatida runinskrifter står för ljudet [z], används bokstaven z.

Runor:
ᚢᛒᚨᛉ ᚺᛁᛏᛖ ᛬ ᚺᚨᚱᚨᛒᚨᚾᚨᛉ ¶ ᚺᚨᛁᛏ ¶ ᛖᚲ ᛖᚱᛁᛚᚨᛉ ᚱᚢᚾᛟᛉ ᚹᚨᚱᛁᛏᚢ

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Värmlands runinskrifter
Sverige under folkvandringstiden

Källor
Stenen är listad i Riksantikvarieämbetets databas Fornsök som Kristinehamn 12:1.

Noter

Externa länkar

Länsstyrelsen i Värmland - Vägbeskrivning

Värmlands runinskrifter
Urnordiska runinskrifter
Kungsberga

Kungsberga är en tätort på Färingsö i Ekerö kommun och ligger cirka 35 km från Stockholms innerstad.

Befolkningsutveckling

Se även 
Kungsberga kungsgård
Färentuna socken

Noter 

Orter i Ekerö kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Ara Pacis

Ara Pacis Augustae ("Augustus fredsaltare"), ofta kallat Ara Pacis, är ett altare i Rom. Det invigdes år 9 f.Kr. Dagens Ara Pacis är en rekonstruktion, där originaldelar infogats.  

Altaret restes av senaten efter Augustus seger i Spanien, som inledde en period av fred. 

Altaret är ett utsökt konstverk, rikt smyckat med rankornament och en detaljerad figurfris som återger dels en offerhandling, i vilken den kejserliga familjen och de förnämsta prästerna deltar, dels mytiska framställningar av gudinnan Roma, tvillingarna Romulus och Remus diande varginnan, Aeneas samt Moder Jord, framställd som symbol för freden. 

Byggnaden som idag omger och skyddar altaret från omgivande miljö är ritad av arkitekten Richard Meier och invigdes 2006. Efter utgrävningar på 1930-talet uppfördes en tidigare byggnad kring altaret 1938 på uppdrag av Mussolini.

Se även
 Fontana del Museo dell'Ara Pacis

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

 Omfattande fotodokumentation av Ara Pacis Augustae.

Romerska altaren
Antika byggnadsverk i staden Rom
Byggnader i marmor
Museer i Rom
Museer invigda 2006
Rione Campo Marzio
Kulturella återgivningar av Augustus
Bocca della Verità

Bocca della Verità (italienska ’Sanningens mun’) är en antik marmorplatta, ursprungligen mynning till en antik vattenledning 1,75 meter i diameter, med en skulpterad mask som man kan beskåda i portiken till kyrkan Santa Maria in Cosmedin i Rom; den fördes till kyrkan år 1632. Marmorskivan har sannolikt tjänat som brunnslock eller manhålslucka. Enligt en teori föreställer masken Oceanus.

En medeltida legend förtäljer att den som sticker in sin hand i gapet, får den avbiten om han har begått mened.

Bocca della Vertà förekommer i filmen Prinsessa på vift från 1953.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

 Bocca della Verità Official Website

Turism i Rom
Reliefer
Skulpturer från 000-talet
Rione Ripa
Caracallas termer

Caracallas termer (italienska Terme di Caracalla) är en antik badanläggning, belägen i södra Rom.

Termerna uppfördes av den romerske kejsaren Caracalla 211–216.

Badanläggningen var cirka 228 m lång, 116 m bred och 38,5 m hög. Omkring 2 000-3 000 personer fick plats. Den innehöll frigidarium (kallbad), tepidarium (medeltempererat rum), caldarium (varmrum) och två palaestrae (gymnastikhall). En del av termerna är en akvedukt för att transportera in vatten.

På sommaren använder Teatro dell'Opera di Roma platsen som scen.

Galleri

Källor

Externa länkar 

Romersk arkitektur i Rom
Rione San Saba
Castel Sant'Angelo

Castel Sant'Angelo (svenska: Änglaborgen) är en befäst borg i centrala Rom. Det var ursprungligen kejsar Hadrianus mausoleum.

Historia
Namnet Castel Sant'Angelo går tillbaka till påven Gregorius den store, som 590 ledde en procession till Peterskyrkan för att nedkalla gudomligt beskydd mot pesten som vid den tiden härjade i Rom. Påven såg ärkeängeln Mikael på krönet av mausoleet stickande svärdet tillbaka i skidan, och tolkade detta som ett tecken på att farsoten var över.

Hadrianus mausoleum påbörjades år 123 och fullbordades efter hans död av efterträdaren Antoninus Pius 139. Här bisattes medlemmarna av de antoninska och flaviska dynastierna, åtminstone fram till Caracalla (217).

Många påvar har använt borgen som försvarsverk. Nicolaus III lät bygga en 800 meter lång hemlig gång, Passetto di Borgo, mellan borgen och Peterskyrkan. Påven Clemens VII flydde till borgen under Roms skövling i maj 1527, då Karl V:s knektar plundrade staden. Senare byggde Paulus III en bostad i borgen om någon av hans efterträdare skulle behöva söka skydd där. Leo X byggde ett kapell med en madonnabild utförd av Raffaello di Montelupo.

Efter att ha varit bland annat ett fängelse är borgen nu ett museum, Museo Nazionale di Castel Sant'Angelo.

Bron som leder till kastellet, Ponte Sant'Angelo, är utsmyckad med tio änglastatyer av Bernini och hans medhjälpare. Änglarna bär Jesu passionsverktyg.

Borgen är i författaren Dan Browns bästsäljande spänningsroman Änglar och demoner sekten Illuminatis hemliga gömställe. Mera känd torde den dock vara som en av spelplatserna i Giacomo Puccinis opera Tosca.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 Officiell webbplats 

Museer i Rom
Befästningar i Italien
Mausoleer i Rom
Rione Borgo
Hadrianus
Råtta

Råtta kan syfta på:

Råttor – ett släkte i underfamiljen möss 
Råttdjur – en familj gnagare
Råtta (zodiak) – ett djur i den kinesiska zodiaken
 Råtta – ett tecken i det traditionella ostasiatiska numreringssystemet Himmelska stammar och jordiska grenar.
 Skotråtta – ett slags beslag på en segelbåt
Mick Taylor

Michael Kevin "Mick" Taylor, född 17 januari 1949 i Welwyn Garden City, Hertfordshire, är en brittisk gitarrist och sångare.

Mick Taylor spelade i slutet av 1960-talet med John Mayall & the Bluesbreakers, 1967 spelade han bland annat  i Malmö. Han var därefter gitarrist i The Rolling Stones åren 1969–1974 och medverkade på klassiska album som Sticky Fingers och Exile on Main St. Under The Rolling Stones senaste turné, 50 & Counting Tour, har Taylor medverkat på några av konserterna 2012 och på alla konserter 2013. Han solodebuterade med ett självbetitlat album 1979. Under några år på 1980-talet var han tillbaka som gitarrist i the Bluesbreakers. Dessutom har han spelat med andra artister som Jack Bruce, Bob Dylan och Carla Olson.

Diskografi (solo) 
Studioalbum

Livealbum

 (med Carla Olson)

Referenser

Externa länkar

Mick Taylor på Facebook

Födda 1949
Brittiska rockgitarrister
Medlemmar i The Rolling Stones
Män
Levande personer
Personer från Welwyn Garden City
Garbatella

Garbatella är en arbetarstadsdel i södra Rom, uppförd på 1920-talet. Den anlades utanför det stadsplanelagda området, där tomtpriserna var lägre. Arkitekten Gustavo Giovannoni projekterade en trädgårdsstad med småskalig bebyggelse. 

Den första etappen genomfördes åren 1920–1922 och omfattade fyra kvarter med Piazza Benedetto Brin som centrum.

Kyrkobyggnader
 Santa Famiglia di Gesù, Maria e Giuseppe
 San Filippo Neri in Eurosia
 San Francesco Saverio alla Garbatella
 Santa Galla
 Santi Isidoro e Eurosia

Kommunikationer
 Tunnelbanestationen Garbatella

Källor

Externa länkar 
 Garbatella

 
Roma Q. X Ostiense
Katakomb

Katakomb är en underjordisk begravningsplats. Ordet går tillbaka på Coemeterium ad catacumbas som är helgonet Sebastians gravområde vid Via Appia i Rom.

Redan under antiken fanns underjordiska begravningsplatser i Medelhavsområdet, bland annat i Rom och Neapel. De var ofta vitt förgrenade och med flera våningar, och gravarna låg antingen var för sig uthuggna i väggen eller också gravlades de döda i gravkammare med flera gravar. Av platsbrist användes ibland också gångarna för att hugga ut nischer.

Både kristna och judar tillämpade jordbegravning och utnyttjade därför möjligheten att begrava sina döda i katakomber. Många av katakomberna har vägg- och takmålningar. En del kristna katakomber har uthuggna kammare för dödsmåltider, så kallade refrigerier.

Se även 
 Krypta
 Roms katakomber
 Kapuchin-katakomberna i Palermo
 Paris katakomber

Referenser

Externa länkar

Begravning
Underjorden
Konstantinbågen

Konstantinbågen (Arco di Costantino) är en triumfbåge i Rom, uppförd år 315 till minne av kejsar Konstantins seger över Maxentius vid Pons Milvius 312. Den påminner om den hundra år äldre Septimius Severusbågen, som förmodligen fått fungera som förebild. Konstantinbågen är belägen mellan Colosseum och Palatinen.

Konstantin hävdade, att han vann segern vid Pons Milvius tack vare en uppenbarelse av Kristus (se In hoc signo vinces), men det är inget kristet över triumfbågen. De flesta medaljongerna, relieferna och statyerna härstammar från tidigare monument. Konstantinbågen är utsmyckad med statyer av dakiska ledare som hämtats från Trajanus forum och reliefer av Marcus Aurelius, däribland en där han delar ut bröd bland de fattiga.

Inne i triumfbågen finns reliefer av Trajanus seger över dakerna. Dessa utfördes sannolikt av samme konstnär som arbetade på Trajanuskolonnen.

Detaljbilder

Tillägnan 
Samma text återfinns ovanför huvudportalen på båda sidor om porten. Texten lyder i svensk översättning:

Bilden visar den norra sidan.

Marcus Aurelius reliefer och de dakiska statyerna 
Statyer av krigsfångar från Trajanus seger över dakerna år 106 omger reliefer från Marcus Aurelius fälttåg mot germanerna på 100-talet. Den vänstra reliefen visar kejsaren som delar ut pengar till folket. På den högra mottar han en fiendehövdings kapitulation. Det finns fyra Aurelius-reliefer på varje sida bågen. De här är på norra sidan.

Hadrianus medaljonger och konstantinska friser 
På bilderna syns fyra medaljonger på norra sidan, vilka ursprungligen troligen föreställt Hadrianus och Antonius Pius, men den förstnämndes ansikte har bearbetats för att i stället gestalta Konstantin. På södra sidan finns ytterligare fyra medaljonger i samma stil. De fyra här avbildade föreställer en vildsvinsjakt, ett offer till Apollo, en lejonjakt samt ett offer till Hercules.

Under medaljongerna finns en fris som troligen inte är lånad från äldre konst utan tillverkad för Konstantinbågen.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Romersk arkitektur i Rom
Triumfbågar i Rom
Skulpturer från 300-talet
Rione Celio
315

315 (CCCXV) var ett normalår som började en lördag i den julianska kalendern.

Händelser

Juli 
 Juli – Konstantinbågen i Rom invigs.

Okänt datum 
 Konstantin den store och Licinius bekämpar sarmaterna, goterna och karpierna längs Donau samt återupprättar gränsförsvaret där.
 Korsfästning avskaffas som straff inom Romarriket.
 En fattigdomshjälp instiftas i Romarriket.
 Termer byggs i Augusta Treverorum.
 Eusebios blir biskop av Caesarea (omkring detta år).
 Lammet blir symbol för Jesus inom den kristna konsten.

Födda 
 Kyrillos av Jerusalem, teolog, kyrkolärare och helgon (född omkring detta år)

Avlidna

Externa länkar
312

312 (CCCXII) var ett skottår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Oktober 
 28 oktober – Konstantin den store besegrar Maxentius i slaget vid Pons Mulvius och blir därmed den ende romerske kejsaren i väster.

Okänt datum 
 Byggandet av Konstantins triumfbåge påbörjas i Rom.
 Konciliet i Kartago stöder donatismen vilket innebär en rigorös användning och tolkning av sakramenten. Dessa doktriner fördöms senare vid konciliet i Arles 314.
 Guldmyntet Solidus införs som betalningsmedel i Romerska riket.

Födda

Avlidna 
 28 oktober – Maxentius, romersk kejsare (stupad)

Externa länkar
Via Appia

Via Appia ("Appiska vägen") var en väg i antikens Rom, idag benämnd Via Appia Antica för att skilja den från den moderna Via Appia Nuova, var den viktigaste tillfartsvägen till Rom söderifrån. 

Via Appia är uppkallad efter censorn Appius Claudius Caecus, som lät stenlägga den första etappen av vägen år 312 f.Kr. Vägen förband Rom med Syditalien och Sicilien, och användes också för trafiken till hamnarna på ostkusten, som säkrade förbindelserna med Grekland, Mindre Asien och Nordafrika.

Vägen gick mellan Rom via Capua till Brindisi, men många fler städer sammanlänkades.

Monument och byggnader
 Getas gravmonument
 Priscillas mausoleum
 Domine Quo Vadis
 Sankt Calixtus katakomber
 Sankt Sebastians katakomber
 San Sebastiano fuori le Mura
 Maxentius villa
 Circus Maxentius
 Caecilia Metellas mausoleum
 San Nicola a Capo di Bove
 Annia Regillas mausoleum
 Villa dei Quintili
 Sankt Urbans mausoleum

Bilder

Källor

Externa länkar 

Omnes Viae: Via Appia enligt Peutingers karta

Appia
Vägar i Italien
312 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Seleukiderriket 
 Ptolemaios och satrapen Seleukos av Babylonien, invaderar satrapdömet Syrien. Det därpå följande slaget vid Gaza blir en triumf för Ptolemaios och Seleukos över Antigonos son Demetrios Poliorketes ("stadsbelägraren"), som infångas, men släpps omedelbart. Seleukos avslutar sin tjänst hos Ptolemaios och återvänder till sin förra provins, Babylonien. Detta inträffar 1 oktober och räknas som utgångspunkt för den seleukidiska eran.

Sicilien 
 Syrakusas invånare ber karthagerna om hjälp mot sin tyrann Agathokles. Då karthagerna fruktar för sina egna besittningar på Sicilien skickar de en stor styrka till ön.

Romerska republiken 
 Den romerske censorn Appius Claudius Caecus, som är patricier, tillträder sin tjänst och låter börja bygga den appiska vägen (Via Appia) mellan Rom och Capua. Han inleder också ett politiskt reformprogram, vilket går ut på att fördela och placera ut landlösa romerska medborgare bland de romerska stammarna, som vid denna tid är de grundläggande politiska enheterna. Appius ger också tillåtelse till söner till befriade slavar att ta plats i den romerska senaten. Dessutom bekräftar han befriade slavars rättigheter att beträda tjänster.
 Rom får sitt första rena dricksvatten, när ingenjörer konstruerar och låter bygga den första akvedukten till staden, Aqua Appia.

Födda

Avlidna

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
144 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Rom 
 Akvedukten Aqua Marcia byggs i Rom.
 Vägen Via Aurelia börjar byggas.
 Keltisk-iberiska kriget tar slut när Q. Caecilius Metellus krossar de upproriska.

Partien 
 Parterna intar Babylonien.

Födda

Avlidna
Lustgården

Lustgården kan syfta på:

 Lustgården (dikt) – en dikt av Erik Axel Karlfeldt
 Lustgården (fastighetsbolag) – ett svenskt fastighetsbolag
 Lustgården (film, 1925) – en stumfilm i regi av Alfred Hitchcock
 Lustgården (film, 1961) – en svensk film i regi av Alf Kjellin
 Lustgården (pornografisk film) – en svensk pornografisk film från 2000
 Lustgården (TV-program) – ett TV-program från 2006 med Tilde Fröling och Dajana Lööf som programledare
 Lustgården (naturreservat) – ett naturreservat i Piteå kommun
 Lustgården – årsskrift för Föreningen för dendrologi och parkvård sedan 1920
Lustgården (film, 1961)

Lustgården är en svensk romantisk komedifilm från 1961 i regi av Alf Kjellin. Manusförfattaren Buntel Ericsson är en pseudonym för Ingmar Bergman och Erland Josephson tillsammans. I huvudrollerna ses Sickan Carlsson, Gunnar Björnstrand, Bibi Andersson och Per Myrberg.

Handling 
Servitrisen Fanny och bokhandlaren Astrid bor i kvarteret Lustgården i den lilla staden. De uppvaktas av två läroverkslärare. Den anonyma diktsamlingen "Hjärtats Hemligställen" stör idyllen.

Om filmen 
Filmen hade premiär annandag jul 1961 på biograf Röda Kvarn vid Biblioteksgatan i Stockholm och på Fanfaren i Farsta centrum. Lustgården har visats i SVT, bland annat 1970, 1977, 2020, 2022 och 2023.

Rollista (i urval) 

Sickan Carlsson – Fanny, servitris på Stadshotellet
Gunnar Björnstrand – David Samuel Franzén, adjunkt
Bibi Andersson – Anna, Fannys dotter
Per Myrberg – Emil, pastorsadjunkt
Kristina Adolphson – Astrid Skog, innehavare av bokhandeln
Stig Järrel – Ludvig Lundberg, lektor
Hjördis Petterson – Ellen, Franzéns syster
Gösta Cederlund – Liljedahl
Torsten Winge – Wibom
Lasse Krantz – källarmästare
Fillie Lyckow – Berta, servitris på Stora hotellet
Jan Tiselius – Ossian, skolpojke

Referenser

Noter

Webbkällor 
 
 

Svenska filmer 1961
Svenska romantikfilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Alf Kjellin
Filmmanus av Ingmar Bergman
Filmmusik av Erik Nordgren
Svenska 1960-talsfilmer
Piazza del Campidoglio

Piazza del Campidoglio ("Kapitolieplatsen") är en torg (piazza) på Capitolium i Rom. Den projekterades av Michelangelo.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Torg i Rom
Rione Campitelli
Byggnader ritade av Michelangelo
Konstverk från 1500-talet
Konstverk i Rom
Capitolium
en:Capitoline Hill#Michelangelo
Trajanuskolonnen

Trajanuskolonnen är ett antikt segermonument i marmor på Trajanus forum i Rom, invigt år 113 e.Kr.

Beskrivning
Kolonnen, cirka 40 meter hög, har en bas dekorerad med trofégrupper, och runt kolonnskaftet löper en relief i spiral. Den föreställer valda episoder från kejsar Trajanus fälttåg mot dakerna (år 101–103 och 107–108 e.Kr.). Detta "bildband", vilket innehåller omkring 2 500 figurer, skulle uträtat vara 200 meter långt och har säkerligen varit målat för att vara lättare att se. Trots detta hade det i princip varit omöjligt för en från marken stående betraktare att beskåda de övre relieferna, vilket antyder att det kanske är mer mening att man ska förbluffas och förundras över konstverket och bedriften i sig snarare än att kunna se varenda bild på kolonnen som en sammanhängande berättelse.

I kolonnens bas finns en kammare, där kejsaren bisattes efter sin död 117. En spiraltrappa, upplyst av små gluggar, leder upp till toppen. Kolonnen kröntes ursprungligen av kejsarens staty, men 1588 lät påven Sixtus V sätta upp en staty av aposteln Petrus.

Efter Marcus Aurelius död, 180 e.Kr., restes till kejsarens minne den så kallade Marcus Aurelius-kolonnen. Kolonnen är en imitation av Trajanuskolonnen och står på Piazza Colonna i Rom.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Se även
Tandpetaren på Söder

Externa länkar

Romersk arkitektur i Rom
Minnesmärken i Rom
Skulpturer i Rom
Enskilda kolonner
Rione Monti
Reliefer
Skulpturer från 100-talet
Romersk konst
Trajanus forum
113
Abdullah Öcalan

Abdullah Öcalan (), född 4 april 1949 i Ömerli i Şanlıurfa i sydöstra Turkiet, är en kurdisk politiker. Han är grundare av och ledare för Kurdistans arbetarparti (PKK), ursprungligen en militant självständighetsrörelse. Han är gift med Kesire Yıldırım sedan den 24 maj 1978. Sedan 1999 sitter Öcalan fängslad på fängelseön Imrali i Marmarasjön i Turkiet.

Biografi 
Abdullah  Öcalan växte upp i en fattig bondefamilj i staden Urfa. Han fick sedan sin politiska skolning under 1970-talet då han läste samhällsvetenskap i Ankara. Öcalan är grundare av och ledare för Kurdiska Arbetarpartiet, PKK, bildat 1978. Efter militärkuppen i Turkiet 1980 blev Öcalan tvungen att fly utomlands och levde under många år i landsflykt i Damaskus i Syrien, men när Turkiet 1998 började sätta press på Syrien tvingades han söka efter en ny fristad. Många länder vägrade att ta emot honom. Bland annat blev han nekad att stanna i Ryssland, Sverige, Tyskland och Italien. Till sist fick han dock komma till Kenyas huvudstad Nairobi. Där greps han den 15 februari 1999 av CIA och Mossad, som körde honom till flygplatsen och överlämnade honom till turkiska säkerhetstjänsten. Då hade han ett falskt pass utfärdat av Cypern.

Efter gripandet fördes han till Turkiet och fängelseön Imrali i Marmarasjön, där han sedan satt strängt bevakad. Den 31 maj 1999 inleddes rättegången mot honom, och den 29 juni dömdes han till döden genom hängning för högförräderi, separatism och mord. Öcalan menade dock att punkten högförräderi var felaktig, då han "bara försökt rätta till historiska misstag".

Efter påtryckningar från framför allt EU avskaffade Turkiet år 2002 dödsstraff i fredstid och Öcalans straff omvandlades till livstids fängelse.

Ideologi 
Från att ursprungligen ha bekänt sig till marxism-leninismen har Öcalan på senare år närmat sig den frihetliga socialismen, påverkad av bland andra eko-anarkisten Murray Bookchin. Denna vändning har mynnat ut i konceptet "demokratisk konfederalism", en gräsrotsbaserad form av demokrati som premierar lokala församlingar framför staten. En version av demokratisk konfederalism praktiseras i Rojava, och ideologin förespråkas även av det iranska partiet PJAK. Från fängelset har Öcalan producerat ett antal ideologiska texter. Fyra av dem har översatts till svenska av Rojavakommittéerna: Demokratisk konfederalism, Kvinnans revolution, Krig och fred i Kurdistan och Demokratisk nation.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1949
Kurdiska politiker
Män
Levande personer