Kristian IX av Danmark

Kristian IX (), född 8 april 1818 på Gottorps slott vid Schleswig, död 29 januari 1906 på Amalienborgs slott i Köpenhamn, var Danmarks kung från 1863 och fram till sin död 1906.

Han var son till hertig Wilhelm av Beck-Glücksburg (som på svärdslinjen tillhörde huset Oldenburg och var sonsons sonsons sonsons son till Kristian III av Danmark) och Louise Karolina av Hessen-Kassel. 1853 blev Kristian genom sitt giftermål med Louise av Hessen-Kassel arvsberättigad till danska tronen och presumtiv tronföljare. Han besteg tronen vid Fredrik VII:s död 1863.

Biografi

Födelse och bakgrund 

Prins Kristian föddes den 8 april 1818 i sina morföräldrars bostad på Gottorps slott vid staden Schleswig i dåvarande hertigdömet Slesvig (dagens nordtyska delstat Schleswig-Holstein). Han var den fjärde sonen och sjätte barnet till dåvarande hertig Wilhelm av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck och Louise Karolina av Hessen-Kassel. Han namngavs efter sin mors kusin, prins Kristian Fredrik av Danmark, den senare kungen Kristian VIII av Danmark, som också var hans gudfar.

Prins Kristians far var överhuvud för hertigsläkten Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck, en avlägsen och obetydlig sidogren av det danska kungahuset Oldenburg. Släkten härstammade från kung Kristian III:s yngre son, hertig Hans den yngre av Sønderborg (1545-1622), vars sonson August Filip av Holstein-Beck (1612-1675) hade brutit banden med Danmark och rest till Tyskland, där han förvärvade herrgården Haus Beck i Westfalen varefter släktlinjen fick namnet Slesvig-Holstein-Sønderborg-Beck. Hans söner och deras ättlingar gick i preussisk, polsk och rysk tjänst, tills hans sonsons sonson, prins Kristians far, åter gick i dansk militärtjänst, där han var stationerad i Holstein. Det var där han träffade och gifte sig med prins Kristians mor, prinsessan Louise Karolina av Hessen-Kassel. Hon var dotter till lantgreve Karl av Hessen-Kassel, en ursprungligen tysk prins, som dock hade vuxit upp vid det danska hovet och hade gift sig med kung Fredrik V:s yngsta dotter, prinsessan Louise av Danmark. Han hade gjort karriär i Danmark, där han var dansk fältmarskalk och ståthållare i hertigdömen Slesvig och Holstein. Hans mor var dessutom syster till Maria Sofia Fredrika av Hessen-Kassel som var gift med kung Fredrik VI av Danmark.

Genom sin far härstammade prins Kristian således i manlig linje från kung Kristian III av Danmark, medan han genom sin mor var barnbarns barn till kung Fredrik V av Danmark.

Uppväxt 

Till en början växte den unge prinsen upp tillsammans med sina obemedlade föräldrar och många syskon på hertigens svärföräldrars bostad på Gottorps slott, vanligt residens för de kungliga ståthållarna i hertigdömen Slesvig och Holstein. År 1824 dog dock änkahertiginnan Anna Karoline av Glücksburg, änka efter den sista hertigen av den äldre linjen av huset Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg, Fredrik Henrik Vilhelm, som hade dött 1779. Glücksburgs slott, beläget lite söder om Flensburgfjorden, inte långt från staden Flensburg, stod nu tomt och genom ett kungligt patent av 6 juni 1825 skänkte kung Fredrik VI slottet till Hertig Fredrik Vilhelm och utsåg honom till hertig av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg. Således grundades den yngre linjen av Huset Glücksburg.

Familjen flyttade sedan till Glücksborg slott, där prins Kristian växte upp med sina syskon under sin fars ledning. Hertigen skrev till en vän:

När prins Kristian var tolv år gammal, dog hertig Fredrik Vilhelm  den 17 februari 1831 till följd av en förkylning som hade utvecklats till lunginflammation och, som han själv trodde till  scharlakansfeber, som tidigare drabbat två av hans barn. Prinsen mor blev plötsligt änka, med tio barn och utan pengar.

Utbildning 

Efter hertigens död blev kung Fredrik VI tillsammans med prins Wilhelm av Hessen-Philippstal-Barchfeld, en av hertigens nära vänner, vårdnadshavare för prins Kristian och hans nio syskon. Samma år ville prins Kristian bli utbildad till sjöofficer, men kung Fredrik VI kom vid et besök på Gottorp 1831, strax efter hertig Wilhelms begravning. överens med hans mor om, att han skulle skickas till Danmark och bli utbildad till arméofficer. År 1832, året efter sin fars död, flyttade därför den 14-årige prins Kristian till Köpenhamn, för att få en officerutbildning vid Landkadettakademin. Han undervisades ensam och var bara sällan med de andra kadetterna. I gengäld blev han då näst intill adopterad av det danska kungaparet, som inte hade några söner, och där drottning Maria Sofia Fredrika var hans moster och kung Frederik VI hans mors kusin. År 1838 gifte sig vidare prins Christians äldste bror, hertig Karl av Glücksburg, med kungaparets yngsta dotter, prinsessan Vilhelmina, vilket ytterligare förstärkte banden mellan mellan prinsen och kungafamiljen.

1835 konfirmerades prins Kristian i Garnisonkyrkan i Köpenhamn. Året därpå, efter avslutad militärutbildning, utnämndes han till ryttmästare vid Livgardet till häst och fick sedan bostad i livgardets kasern vid Frederiksholms Kanal i centrala Köpenhamn. Där bodde han under enkla förhållanden, tills kung Fredrik VI 1839 beviljade honom en bostad i Gula palatset, en 1700-talsbyggnad, alldeles bredvid slottsanläggningen Amalienborg, danska kungafamiljens huvudresidens i stadsdelen Frederiksstaden i centrala Köpenhamn, dit han kom att bo fram till 1865.

Från 1839 till 1841 studerade prins Kristian statsrätt och historia med sin halvkusin prins Fredrik av Hessen vid Bonns universitet i Tyskland. Här fick han i december 1839 beskedet om kung Fredrik VI:s död och hans mors kusin kung Christian VIII:s trontillträde. Under semestern åkte han på olika utflykter i Tyskland och reste också till Venedig. 1841 återvände han till Köpenhamn. På vägen hem gjorde han besök vid hovet i Berlin, där han avvisade ett annars smickrande erbjudande från kung Fredrik Vilhelm IV av Preussen att gå med i preussiska armén.

Äktenskap 

År 1838 deltog prins Kristian, som representerade kung Frederik VI, vid drottning Viktoria av Storbritanniens kröning i Westminster Abbey i London. Under sin vistelse i London uppvaktade han utan framgång den unga och ännu ogifta brittiska drottningen, som dock valde att följa familjens önskemål och föredrog att gifta sig med sin kusin, prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha. Ändå fick den unga drottningen ett gott intryck av sin jämnårige syssling, som 25 år senare skulle bli svärfar till drottningens äldste son, prinsen av Wales.

I stället ingick prins Kristian ett äktenskap som skulle få stor betydelse för hans framtid. Hösten 1841 förlovade han sig med prinsessan Louise av Hessen-Kassel, dotter till prins Vilhelm av Hessen, som var general i danska armén och guvernör i Köpenhamn. Prins Vilhelm var gift med kung Kristian VIII av Danmarks syster prinsessan Louise Charlotta av Danmark, och prinsessan Louise var därmed den nya kungens systerdotter. Som prins Kristian själv var hon barnbarns barn till båda kung Frederik V och lantgreve Fredrik II av Hessen-Kassel och därmed hans dubla halvkusin. Bröllopet firades den 26 mai 1842 i hennes föräldrars residens Frederik VIII:s palats på Amalienborg. Bruden och brudgummen gjorde sin smekmånad till Kiel i hertigdömet Holstein, där de besökte prins Kristians äldre bror, hertig Karl av Glücksburg, och hans hustru, kung Fredrik VI:s dotter hertiginna Vilhelmina, som inte hade kunnat närvara vid bröllopet.

Efter bröllopet bodde paret i Gula palatset, där deras första fem barn föddes mellan 1843 och 1853: prins Fredrik 1843, prinsessan Alexandra 1844, prins Wilhelm 1845, prinsessan Dagmar 1847 och prinsessan Thyra 1853. Prinsessan Louise var en klok och energisk kvinna som utövade starkt inflytande på sin man. Familjen var dock fortfarande ganska okänd och levde ett relativt borgerligt liv enligt kungliga mått.

Tronföljare 
Under 1840-talet blev det alltmer uppenbart att danska monarkin stod inför en tronföljdkris. När kung Christian VIII besteg tronen 1839 hade varken tronarvingen kronprins Fredrik eller kungens lillebror arvprins Ferdinand några barn, och det verkade osannolikt att en legitim arvinge var att vänta. Det var alltså klart, att den danska kungaätten, den äldsta manliga linjen i Huset Oldenburg, var på väg att dö ut. Tronföljdkrisen utgjorde ett komplext bekymmer, eftersom successionsordningerna i de olika delarna av den danska monarkin, kungariket Danmark och de tre hertigdömen Schleswig, Holstein och Sachsen-Lauenburg, inte var identiska. Möjligheten att den danska kronan separerades från sina hertigdömen blev alltså en sannolikhet.
 
1846 godkände prins Kristian det "öppna brev" från kung Kristian VIII om arvsföljden i den danska monarkin och deltog på dansk sida i fälttåget 1848. 

Efter Londontraktaten 8 maj 1852 och tronföljdslagen 31 juli 1853 blev Kristian genom sitt giftermål arvsberättigad till danska tronen och presumtiv tronföljare, och blev 1863 kronprins.

Som tronföljare hade Kristian föga inflytande på grund av grevinnan Danners misstro och Kristians anslutning till helstatens (det vill säga att Danmark, Schleswig och Holstein skulle vara likaberättigade delar inom en "helstat") politiska system. Först Carl Georg Andræ, till vilken han alltid kände sig nära knuten, gav honom 1856 säte i statsrådet.

Kung 

Vid Fredrik VII:s död besteg han tronen 15 november 1863. Andræ vägrade (liksom senare 1870) bilda regering, och Carl Christian Hall med en bred folkopinion bakom sig drev Kristian att mot sin vilja 18 november 1863 stadfästa den så kallade novemberförfattningen, som innebar att Schleswig införlivades med Danmark medan däremot Holstein utskildes. Detta väckte ilska i de tyska staterna, och ledde 1864 till dansk-tyska kriget.

Under kriget visade Kristian ett stort personligt mod, men hans önskan om en lösning genom personalunion med Schleswig-Holstein ökade den ovilliga stämningen mot honom. 1870 inlade han personliga förtjänster vid Danmarks fasthållande av neutraliteten under fransk-tyska kriget. Under författningsstriden stod Kristian helt klart på Jacob Brønnum Scavenius Estrup och landtingshögerns sida, och de långa politiska konflikterna kring frågan tärde hårt på honom. 1901 accepterade han slutligen folketingsparlamentarismen genom att godkänna den liberala regeringen under Johan Henrik Deuntzer.

Utmärkelser 
   Riddare med kedja av Serafimerorden, 8 juni 1848.
  General à la suite i Svenska armén, 1872.

Familj
Han gifte sig 1842 på Amalienborgs slott i Köpenhamn med sin dubbla syssling Louise av Hessen-Kassel.

Släktskap mellan Kristian IX och hustrun

Via Fredrik V av Danmark

                            Fredrik V av Danmark
                                     |
                  +------------------+------------------+
                  |                                     |
          Louise av Danmark                    Arvprins Fredrik av Danmark
                  |                                     |
 Louise Karolina av Hessen-Kassel              Louise Charlotta av Danmark
                  |                                     |
            Kristian IX                              Louise

Via Fredrik II av Hessen-Kassel

                            Fredrik II av Hessen-Kassel
                                     |
                  +------------------+------------------+
                  |                                     |
     Karl av Hessen-Kassel                   Fredrik III av Hessen-Kassel
                  |                                     |
 Louise Karolina av Hessen-Kassel              Wilhelm av Hessen-Kassel
                  |                                     |
            Kristian IX                              Louise

Barn

Tack vare att hans barn gifte in sig i de europeiska furstehusen brukade kung Kristian IX av sin samtid ofta kallas för "Europas svärfar".

Antavla

Se även 
 Danmarks historia
 Huset Glücksburg

Kommentarer

Referenser

Noter

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Danmarks regenter
Huset Oldenburg
Huset Glücksburg
Artiklar med släktträd
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1818
Avlidna 1906
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Dannebrogorden
Mottagare av Elefantorden
Mottagare av Sankt Andreas orden
Personer i Danmark under 1800-talet
Personer i Danmark under 1900-talet
Mottagare av Serafimerorden