kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Toivakka

Toivakka är en kommun i landskapet Mellersta Finland. Kommunen gränsar mot Jyväskylä i syd- och nordväst, Muurame (gränslinje i sjön Päijänne) i väster,  Laukas i norr, Kangasniemi i öster samt Joutsa i söder. Toivakka har  invånare och är enspråkigt finskt. Kommunen har en yta på  km².

Politik

Mandatfördelning i Toivakka kommun, valen 1976–2021

Vänorter
 Kambja, Estland
 Älmhult/Göteryd, Sverige

Befolkningsutveckling

Toivakka kyrka
Kyrkan i Toivakka byggdes åren 1879–1882. En ny inredning planerades 1923 av arkitekten Alvar Aalto. Han skisserade bland annat takmålningarna, takkronan och dekorationerna på predikstolen. Vidare har han ritat glasmålningen, som finns ovanför altartavlan. 1988 överfördes lösöret designat av Aalto till Alvar Aalto-museet i Jyväskylä .
Under åren 1972–73 utförde konstnären Pellervo Lukumies de nuvarande takmålningarna, som alla är av synnerligen modernt snitt.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar

 
Finlands kommuner
Uurainen

Uurainen (föråldrat svenskt namn: Urais) är en kommun i landskapet Mellersta Finland i Finland. Kommunen gränsar mot Petäjävesi i sydväst, Multia i väster, Saarijärvi i norr, Äänekoski i nordost, Laukas i öster och Jyväskylä i söder. Urais har  invånare och är enspråkigt finskt. Kommunen har en yta på  km², varav landarealen är  km².

Namn
Kommunen har även historiskt benämnts Minkilä och även Kuukkajärvi.

Historia 
Uurainens kommun grundades 1868.

Församlingen 
Urais bönehusförsamling grundades 1801, underställd Saarijärvi församling. Kapellförsamlingen (1856) beordrades självständighet 1868. Ordern förverkligades 1886.

Den första kyrkan i Uurainen ritades av Jacob Rijf 1803. Träkyrkan färdigställdes 1804. Kyrkan revs 100 år senare för att ge vika åt en ny träkyrka på samma plats. Den nya kyrkan ritades av byggmästaren J. Wigren. Under byggnationen medverkade arkitekten Yrjö Blomstedt som ritade ornament i nationalromantisk stil. Kyrkan stod färdig 1904. En klockstapel planerades av Juho Jaakko Jaakonpoika Kuorikoski. Ritningarna ratades emellertid av Överstyrelsen för allmänna byggnaderna. År 1882 byggde Kuorikoski en klockstapel enligt  ritningar gjorda av länsarkitekten Alfred Cavén.

Politik

Mandatfördelning i Uurainens kommun, valen 1976–2021

Befolkningsutveckling

Kultur

Kommunvapen
Kommunvapnet ritades av Tapio Vallioja. Blasonering: Genom ett inböjt mantelsnitt delad i grönt och guld, vari en grön truga. Det stadfästes den 12 februari 1965.

Eget träd och djur
Uurainens eget träd är björk. Tranan är kommunens eget djur.

Kända personer från Urais
Toimi Kankaanniemi, politiker, riksdagsledamot

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
Finlands kommuner
Viitasaari

Viitasaari är en stad i landskapet Mellersta Finland. Staden gränsar mot Kannonkoski och Kivijärvi i väster, Kinnula i nordväst, Pihtipudas i norr, Keitele i öster, Vesanto i sydost samt Äänekoski i söder . Viitasaari har  invånare och är enspråkigt finskt. Kommunen har en yta på  km², varav landarealen är  km².

Viitasaari blev stad 1 januari 1996 efter kommunen själv beslutat om att ändra kommunform, i enlighet med kommunallagen 365/1995.

Styre och politik

Mandatfördelning i Viitasaari stad, valen 1976–2021

Vänorter
Viitasaari har sex vänorter::
 Nõo, Estland
 Rokietnica, Polen
 Schlangen, Tyskland. Vänortssamarbetet påbörjades officiellt år 1999
 Staffanstorp, Sverige. Vänortssamarbete mellan Hagalidskolan och Viitasaari högstadium
 Storuman, Sverige
 Sør-Odal, Norge

Befolkningsutveckling

Kända personer från Viitasaari
 Tuomas Grönman, ishockeyspelare
 Henrik Gabriel Porthan, den finländska historiens fader

Se även
 Blå vägen

Referenser

Noter

Externa länkar

 
Finlands kommuner
Nacka ström

Nacka ström är ett vattendrag i gamla Nacka i Nacka kommun. Här ligger ett kulturhistoriskt industrilandskap med rötter i medeltiden, med Nacka gård och Nackas första industrier, även kallad Nacka kvarnar.

Historik

Nacka ström rinner via tre forsar från Dammtorpssjön till Järlasjön igenom en sprickdal. Det har en fallhöjd på 18 meter och avståndet mellan sjöarna är cirka 500 meter. Sjösystemet Ältasjön, Ulvsjön, Söderbysjön, Dammtorpssjön och Källtorpssjön har här sitt utflöde. Denna vattenkraft har lockat till sig tidiga industrier.

Cirka 1558 anlades här en hammarsmedja på befallning av Gustav Vasa, och från 1566 fanns det tre hammare. Man tillverkade bl.a. byggnadssmide, lås, redskap, kätting, husgeråd, spik m.m. 1566 anlades även en krutkvarn, och 1589 fanns hela tre krutkvarnar. Av en redovisning från 1589 vet man att det då även fanns ett kopparslageri, två mjölkvarnar och en sågkvarn.

Cirka 1625 anlades vid strömmen ett mässingsbruk som drevs av bland andra Louis de Geer, och man hämtade smeder från Tyskland och Sverige.  Mässingsbruket låg där Nacka gårds ladugårdsbacke nu ligger. En mantalsskrivning 1653 redovisar att cirka 121 personer bodde längs Nacka ström. 1695 köptes bruket av Abel Reenstierna, men han gick i konkurs 1704, Riksbanken tog över verksamheten, och 1723 lades mässingsbruket ned. Vid 1700-talets mitt användes vattenkraften för att driva fem klädesvalkar, och det hade då även tillkommit ett pappersbruk.

1871 fanns ett trettiotal hus längs vattnet. 1873 byggdes en ny mjölkvarn vid Järlasjön, men den upphörde 1928. I en annan byggnad vid vattnet sågades brädor ända fram till 1919. Flera av de äldre byggnaderna är bevarade, bland annat gårdsbyggnaden (Nacka gård) liksom rättarebostaden och kvarnen vid Järlasjön. Det finns även rester av dammanläggningar.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Vattendrag i Nacka kommun
Vattendrag i Södermanland
Sickla kanals avrinningsområde
Äänekoski

Äänekoski är en stad och kommun i landskapet Mellersta Finland. Äänekoski har  invånare och har en yta på  km², varav  km² är landområden.

Äänekoski är enspråkigt finskt.

Historia

Kommunen grundas och splittras
Den blivande kommunen Äänekoski låg avsides i utkanten av Laukas kommun. Grundandet av pappersbruket Äänekoski Aktiebolag år 1896 och öppnandet av järnvägslinjen från Jyväskylä till Suolahti år 1897 ledde till tätortsbebyggelse i Äänekoski resp. Suolahti. Samtidigt föddes tanken om grundandet av en egen kommun. Enligt Senatens beslut grundades Äänekoski kommun den 1 januari 1912 genom en sammanslagning av områden från Laukas och Saarijärvi kommuner.

Utvecklingen av tätorterna i gamla Äänekoski på 1920-talet ledde till tankar om grundandet av köpingen Äänekoski-Suolahti. Planen förverkligades aldrig på grund av avsaknaden av gemensam vilja samt på grund av det geografiska läget. Tätorterna bands samman av ett 9 km långt näs mellan sjöarna Keitele och Kuhnamo. Senare grupperade sig de olika intresseorganisationerna i kommunen. Tre ansökningar om en splittring av kommunen skickades till statsrådet år 1926. Inrikesministeriet beordrade senare att de nya kommunerna skulle bildas den 1 januari 1932. Vid splittringen uppstod förutom köpingarna Suolahti och Äänekoski även kommunen Äänekoski landskommun. Antalet invånare i köpingen Äänekoski var cirka 3 100 (1932) och landarealen var cirka 43 km² .

Kommunsammanslagningar

År 1969 
Köpingen Äänekoski och kommunen Äänekoski landskommun sammanslogs den 1 januari 1969 till den nya köpingen Äänekoski.

År 1993 
Staden Äänekoski och kommunen Konginkangas sammanslogs den 1 januari 1993 till den nya staden Äänekoski.

År 2007 
Städerna Äänekoski och Suolahti samt kommunen Sumiainen sammanslogs den 1 januari 2007 till den nya kommunen Äänekoski. Äänekoski hade före sammanslagningen 13 668 invånare (31.12.2005) resp. 13 676 (31.12.2006) och hade en yta på 763 km², varav 597,39 km² var landområden.

Politik

Mandatfördelning i Äänekoski kommun, valen 1976–2021

Befolkningsutveckling

Kultur

Stadsvapnet
Vapnet i Äänekoski togs i bruk år 1955. Vid kommunsammanslagningen den 1 januari 2007 ersattes vapnet av Suolahtis kommunvapen.

Kända personer från Äänekoski
Jorma Kinnunen, spjutkastare, OS-medaljör
Kimmo Kinnunen, spjutkastare, VM-guldmedaljör

Referenser

Externa länkar 

 
Finlands kommuner
Sotto in sù

Sotto in sù, italienska "nerifrån och uppåt", är en term som används om förkortningen i en takmålning så att figurerna nerifrån sett verkar flyta omkring i rummet. Tekniken användes av Andrea Mantegna (freskerna i Brudgemaket, Palazzo Ducale, Mantua) och nådde sin höjdpunkt under barocken.

Källor

Målarkonst
Barockens målarkonst
Suolahti

Suolahti är en före detta stad i landskapet Mellersta Finland i Västra Finlands län. Suolahti hade cirka 5 380 invånare (2006-12-31) och hade en yta på cirka 67 km², varav landarealen var cirka 58 km². Suolahti var enspråkigt finskt.

Historia 
Tätorterna Suolahti samt Äänekoski med kringliggande byar bildade kommunen "Gamla" Äänekoski, som grundades 1912. Förväntningarna för att Suolahti skulle bli den viktigaste tätorten i kommunen var stora. Orten hade ett fördelaktigare läge ur en trafikmässig synvinkel, med en hamn i sjön Keitele och ändstation på (Haapamäki-) Jyväskylä–Suolahti-banan. Tätorten i Äänekoski fick en alltmer större betydelse och lämnade Suolahti i skymundan.

Tankarna om att splittra Gamla Äänekoski uppstod redan på 1920-talet. En ny köping, Äänekoski-Suolahti, skulle grundas. Planen förverkligades aldrig på grund av avsaknaden av gemensam vilja och det geografiska läget. Tätorterna bands samman av ett 9 km långt näs mellan sjöarna Keitele och Kuhnamo. Senare grupperade sig de olika intresseorganisationerna i Gamla Äänekoski. Tre ansökan om en splittring av kommunen skickades till statsrådet 1926. Inrikesministeriet beordrade senare att de nya kommunerna skulle bildas den 1 januari 1932. Vid splittringen uppstod förutom kommunen Äänekoski landskommun även köpingarna Äänekoski och Suolahti. Antalet invånare i köpingen Äänekoski var ca 3 200 (1935).

Suolahti köping erhöll stadsrättigheter 1977, då köpingarna avskaffades i Finland. Städerna Suolahti och Äänekoski samt kommunen Sumiais sammanslogs den 1 januari 2007 till den nya staden Äänekoski.

Församlingen 
Under medeltiden reste årligen om somrarna en präst från Sysma socken till den ringa befolkade trakten vid sjön Keitele. 1560 införlivades regionen med Rautalampi socken. 1593 överfördes den till Laukas kapellförsamling. 1907 blev Äänekoski församling självständig. Vid kommunsplittringen 1932 förblev församlingen gemensam för Äänekoski landskommun och för köpingarna Äänekoski och Suolahti. Församlingen i Suolahti splittrades ur Äänekoski 1946. Församlingen i Sumiais underställdes 2006 som kapellförsamling. Vid kommunsammanslagningen 2007 sammanslogs församlingarna i Äänekoski och Suolahti, så att Suolahti bildade ett kyrkodistrikt i Äänekoski nya församling.

De första skisserna till kyrkan i Suolahti ritades av arkitekten Eino Siira. De slutgiltiga ritningarna fördigställdes av stadsarkitekten i Tammerfors, Georg Henriksson. Den gulrappade tegelkyrkan representerar sen funktionalism. Bygget färdigställdes 1940, fördröjt av Vinterkriget. Förutom själva kyrkorymmet finns det bostäder och samlingslokaler i byggnaden. Kyrkan i Suolahti är en av de första i Finland där församlingshemmet tillsammans med kyrkorummet bildar en enhetlig helhet. Denna typ av kyrkobyggen blev vanliga först på 1960-talet. Altartavlan "Kom till mig" målades 1962 av den danske konstnären Alf Danning.

Politik

Mandatfördelning i Suolahti stad, valen 1976–2004

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
Före detta finländska kommuner
Kyrkornas världsråd

Kyrkornas världsråd är ett internationellt ekumeniskt organ med 348 medlemsorganisationer (kyrkor och trossamfund) från över hundra länder och med över 500 miljoner medlemmar. 

Världsrådet bildades 1948 genom sammanslagning av tre tidigare organisationer: Life and Work med rötter i ekumeniska mötet i Stockholm 1925, Faith and Order med rötter i mötet i Lausanne 1927 och världsmissionsrådet med rötter i mötet i Edinburgh 1910. Världsförbundet för mellanfolkligt samförstånd genom kyrkosamfunden upplöstes samma år.

För att erbjudas medlemskap i Kyrkornas världsråd måste en kyrka ha minst 50 000 medlemmar samt erkänna övriga medlemskyrkors dop och att det finns kyrkor även utanför rådet som utgör en del av den sanna världsvida kyrkan.

De flesta ortodoxa kyrkor är medlemmar, liksom många protestantiska kyrkor. Den Romersk-katolska kyrkan är inte medlem, men sänder representanter till organisationens möten. Svenska medlemmar i Kyrkornas världsråd är Svenska kyrkan och Equmeniakyrkan (tidigare Svenska missionskyrkan, Svenska baptistsamfundet och Metodistkyrkan i Sverige). Sveriges kristna råd är även anknutet till Kyrkornas Världsråd.

Tidigare uppstod spänningar mellan mer progressiva västerländska protestanter och de mer traditionella ortodoxa kyrkorna, som bland annat hanterats genom att beslut numera endast fattas efter konsensus.

Ordförande för Kyrkornas världsråd är sedan generalförsamlingen i Busan, Sydkorea 2013 den anglikanska teologen Agnes Aboum från Kenya. President för Europa är sedan 2013 förre ärkebiskopen i Svenska kyrkan Anders Wejryd.

Generalförsamlingen i Sverige
1968 års generalförsamling hölls i den 4 juli detta år i Uppsala. Jonas Jonson uppgav i en artikel  i Upsala Nya Tidning 4 juli 2008 att mötet och dess delegater, främst ungdomsdelegaterna, till följd av tidsandan, Vietnamkriget, medborgarrättsrörelsen och studentrevolter som majrevolten präglades av en radikal syn. Man hade åsikten att rättvisa var möjligt att uppnå, men bara om strukturerna förändrades, en omskrivning för revolution. En natt ockuperade man domkyrkan med krav på att generalförsamlingens slutgudstjänst skulle uppmärksamma kyrkornas tänkta nya radikalitet.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Internationella ekumeniska organisationer
Religiösa organisationer bildade 1948
Huaura

Huaura är en stad cirka 150 km norr om Lima i Peru. Huaura ligger i Provinsen Huaura, vars centralort är Huacho, och hör till Limaregionen. Folkmängden uppgick till 68 727 invånare 2015.

Huaura är mest känt för den historiska balkong från vilken självständighetshjälten José de San Martín i november 1820 gjorde landets första självständighetsförklaring. En andra proklamation gjordes sedan av San Martín på Plaza Mayor i Lima den 28 juli 1821.

Källor

Orter i Peru
Svindersviken

Svindersviken är en vik av Saltsjön i Nacka kommun i Södermanland. Viken sträcker sig från Kvarnholmen, förbi Hästholmssundet, Operans och Dramatens ateljéer i Gäddviken, Svindersviks båtklubb, Segel Sällskapet Gäddviken, Finnboda båtklubb, skogen Trolldalen nedanför Henriksdalsberget, olje- och fotogenupplag vid Dockan, en smal promenadväg längs med Värmdövägen, Villa Kullen, Svindersviks gård, Nacka båtklubb, Marinstaden och Ryssbergen.

Geografi, historia och anläggningar

Svindersviken ligger i en smal förkastningsdal. Vattendjupet i viken är stort, mer än 30 meter i den yttre delen. Längs Kvarnholmen finns flera kajer, senast använda av OK Petroleum/Preem för lossning av petroleumprodukter. Tidigare pågick verksamhet som var kopplad till KF:s övriga livsmedelshantering i området, därav namnet Sillkajen på den äldsta kajen.  

Viken, som tidigare hette Gäddviken (på grund av rik förekomst av gäddor) är döpt efter köpmannen Johan van Swindern som ägde mark på båda sidorna av viken. Han var en holländare som kommit till Sverige 1629 och hade fått ett kungligt privilegiebrev att framställa tjära och beck. 1647 överlät Danvikens Hospital mark till honom. Långt in i viken ligger 1700-talsgården Svindersvik, uppfört på initiativ av Klas Grill, arkitekt var Carl Hårleman. Andra namn för Svindersviken var Finnsviken, Ryssviken och Troldalsviken.

I Gäddviken mittemot Svindersvik gård står Operans och Dramatens ateljéer med dekorverkstad, utrymmen för repetitioner och kostymlager. Där finns även Sveriges Teatermuseum. Den väldiga byggnaden uppfördes på Kooperativa Förbundets initiativ som fram till 1990-talet hade ett kafferosteri där. KF:s gamla logotyp syns fortfarande som en svag skugga på fasaden. Ungefär på samma ställe stod Oscar Carlssons superfosfatfabrik.

Vid Svindersvikens norra sida ligger Kvarnholmen med Olof Thunströms bostadsområde från 1928, som består av 30 radhus och ett trevånings lamellhus (se Tre kronors väg, bostadshus). Nedanför funkisbostäderna bebyggs Oceankajen, Sillkajen och Södra kajen av Peab och JM med över 700 bostäder.

Området mellan Ryssbergen och Nacka båtklubb, har sanerats. Där byggs sedan 1999 stadsdelen Marinstaden med olika boendeformer på och nära vatten. Satsningen går trög och i mars 2013 försattes bolaget Marinstaden AB i konkurs.

Sedan april 2013 är bogserbåtarna Tug, Montfred, Leif, Tom och Ted stationerade i Svindersviken nedanför Gäddviken. Samtliga ägs och drivs av Marin & Haverikonsult, Stockholm.

Nacka kommunfullmäktige röstade våren 2023 om förslaget att göra Svindersviken inklusive Trolldalen, Ryssbergen och Svindersberg till naturreservat. Motionen blev dock nedröstad.

Historiska kartor

Bilder

Referenser

Externa länkar

Kvarnholmen - JM:s och KF:s information om byggprojekten på och runt Kvarnholmen

Nacka kommun
Sven Aspling

Sven Gustav Aspling, född 28 augusti 1912 i Filipstads församling, Värmlands län, död 6 februari 2000 i Sundbybergs församling, Stockholms län, var en svensk socialdemokratisk politiker. Han var socialminister 1962–76 och nära medarbetare till statsministern Tage Erlander.

Biografi 
Aspling växte upp under enkla förhållanden som son till lokförare Gustaf Persson och Alida Aspling, och gick endast sexårig folkskola. Han var anställd som journalist i Filipstad för Värmlands Folkblad 1937–42 och därefter vid centralredaktionen i Karlstad. 1941–46 var han socialdemokratisk ombudsman i Dalarna innan han anställdes av partikansliet i Stockholm som organisationssekreterare. 1948 blev Aspling partisekreterare och ledamot i partistyrelsen. 1956 blev Aspling invald i första kammaren och satt sedan i riksdagen fram till 1985. Aspling var socialminister 1962–76 och ordförande i riksdagens socialförsäkringsutskott 1976–85.

Som partisekreterare fungerade Aspling som kontakt mellan CIA:s Sverigechef William Colby och den socialdemokratiska regeringen under uppbyggandet av det svenska Stay behind-nätverket.

Som socialminister tog han över efter Torsten Nilsson, och utvecklade den socialpolitik som Gustav Möller skapat. Hans bidrag till socialpolitiken var bland annat införandet 1963 av fyra veckors semester.

Han var gift från 1947 med Britt Westling, dotter till kyrkoherden i Lindesberg, Walter Westling och Svea Bursell.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar 

 

Män
Födda 1912
Avlidna 2000
Personer från Filipstad
Sveriges socialministrar
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Socialdemokraternas partisekreterare
Mottagare av Illis Quorum
Lutherska världsförbundet

Lutherska världsförbundet, LWF, är ett omfattande internationellt samarbetsorgan för lutherska kyrkor. Förbundet bildades i Lund 1947 och har nu 140 medlemskyrkor fördelade på 79 länder och omfattande över 70 miljoner medlemmar. Svenska kyrkan är medlem i LWF. 1999 skrev det Lutherska världsförbundet under Den gemensamma deklarationen om rättfärdiggörelseläran tillsammans med Romersk-katolska kyrkan, som minskade den teologiska splittringen mellan de båda parterna och deklarerade "en gemensam förståelse av vår rättfärdiggörelse genom Guds nåd i tron på Kristus". Sedan dess har Anglikanska kyrkogemenskapen, Metodistiska Världsrådet, och World Communion of Reformed Churches även skrivit under.

De största medlemskyrkorna är:

 Mekane Yesus-kyrkan i Etiopien 7,3 miljoner
 Evangelisk-lutherska kyrkan i Tanzania 6,5 miljoner
 Svenska kyrkan 6,0 miljoner
 Danska folkkyrkan 4,3 miljoner
 Protestantiska Kristna Batakkyrkan i Indonesien 4,1 miljoner
 Madagaskars Lutherska kyrka 4 miljoner
 Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland 3,9 miljoner
 Norska kyrkan 3,8 miljoner
 Evangelical Lutheran Church in America 3,6 miljoner
 Evangelisk-lutherska kyrkan i Hannover 2,6 miljoner

Lära 
LWF:s medlemskyrkor "bekänner tron på en treenig Gud, är samstämmiga i förkunnelsen av Guds ord och förenas i prediko- och nattvardsgemenskap". Man ansluter sig officiellt till: 

 Luthers lära om "Skriften allena".

 De tre så kallade ekumeniska trosbekännelserna (den nicenska trosbekännelsen, den apostoliska trosbekännelsen och den athanasianska trosbekännelsen).
    
 Den augsburgska bekännelsen.

Presidenter 
 1947–1952 Anders Nygren (1890–1978), Svenska kyrkan
 1952–1957 Hanns Lilje (1899–1977), Evangelisk-lutherska kyrkan i Hannover
 1957–1963 Franklin Clark Fry (1900–1968), Lutheran Church in America
 1963–1970 Fredrik A. Schiotz (1901–1989), American Lutheran Church
 1970–1977 Mikko Juva (1918–2004), Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland
 1977–1984 Josiah Kibira (1925–1988), Evangelisk-lutherska kyrkan i Tanzania
 1984–1987 Zoltán Káldy (1919–1987), Ungerska evangelisk-lutherska kyrkan
 1987–1990 Johannes Hanselmann (1927–1999), Evangelisk-lutherska kyrkan i Bayern
 1990–1997 Gottfried Brakemeier (född 1937), Evangelisk-lutherska kyrkan i Brasilien
 1997–2003 Christian Krause (född 1940), Evangelisk-lutherska kyrkan i Braunschweig
 2003–2010 Mark Hanson (född 1946), Evangelical Lutheran Church in America
 2010–2017 Munib Younan (född 1950), Evangelisk-lutherska kyrkan i Jordanien och det Heliga landet
 2017–2024 Musa Panti Filibus (född 1960), Lutheran Church of Christ in Nigeria

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats 

Internationella ekumeniska organisationer
Lutherska samfund
Religiösa organisationer bildade 1947
Svenne Hedlund

Sven Ove "Svenne" Hedlund, född 1 mars 1945 i Solna församling i Stockholms län, död 3 december 2022 i Värnamo, var en svensk sångare.

Biografi 
I tonåren gick Hedlund i enhetsskola i Eklidens skola i Nacka och började därefter arbeta som busskonduktör på Björknäsbussarna som trafikerade Nacka-Värmdö. 
Han slog igenom som sångare i popgruppen Hep Stars, där han blev medlem 1964. Gruppen fick flera hitsinglar, bland annat "Farmer John" och "Cadillac" 1965, och blev en av de mest framgångsrika svenska popgrupperna under 1960-talet. År 1968 anslöt den amerikanska sångerskan Charlotte Walker, sedermera känd som Lotta Hedlund, till gruppen. Hedlund och Walker gifte sig 1969, samma år som Hep Stars upplöstes; paret bildade då sångduon Svenne & Lotta. Duon deltog i Melodifestivalen 1975 med låten "Bang en boomerang", och återkom i Melodifestivalen 2000, då de medverkade på Balsam Boys bidrag "Bara du och jag". Paret var under många år bosatta i Sävsjö, men skilde sig 2014. 

I början av 2000-talet var Hedlund medlem i popgruppen Idolerna, tillsammans med Tommy Blom från Tages, Lennart Grahn från Shanes och Lalla Hansson från Fabulous Four. Från 2005 gjorde Hedlund ett stort antal framträdanden med The Cadillac Band som kompband. I dessa shower var medlemmar i Elvis Presleys originalband gästartister, bland andra James Burton, D.J. Fontana, Glen D. Hardin och John Wilkinson. 2007 spelade Svenne och The Cadillac Band in tre låtar i Sun Studios i Memphis.

Svenne Hedlund blev invald i Radio Nostalgi Hall of Fame den 4 april 2014.

Svenne Hedlund avled den 3 december 2022 i sviterna av covid-19, som han fick tidigare det året.
Han blev 77 år gammal.

Diskografi (som soloartist)

Singlar 
1967 – A Fool Such As I / As Long As I Have You

Album 
1967 – Sven Hedlund Sings Elvis
2010 – Svenne Hedlund Sings Elvis in Memphis

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar

 HD.se: Svenne Hedlund 60 år
 THE HEP STARS - Historien om ett svenskt popband på sextiotalet

Män
Födda 1945
Avlidna 2022
Personer från Solna
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska sångare under 2000-talet
Svenska popsångare
Svenska schlagersångare
Deltagare i Melodifestivalen 1975
Deltagare i Melodifestivalen 2000