kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Luxor

Luxor (, al-Uqsur) är en stad vid Nilen i mellersta Egypten. Den är administrativ huvudort för ett guvernement med samma namn och har cirka 220 000 invånare. I och kring Luxor finns flera stora turistmål som Luxortemplet, Karnak och Konungarnas dal.

I det forntida Egypten hette staden Thebe, och var då Egyptens politiska huvudstad under flera historiska perioder. Från och med det Nya riket (cirka 1550–1080 f.Kr.) var Thebe också rikets religiösa huvudstad.

Klimat 
Det regnar sällan i Luxor. Staden har mellan 0,0 och 0,8 millimeter regn per månad med ett genomsnitt av 1,5 mm regn per år.

Somrarna är heta och temperaturen når ofta 50 °C. I det närliggande Konungarnas dal har temperaturer på 57 °C uppmätts.

Transport
Luxor har en internationell flygplats, Luxors internationella flygplats.

En bro över Nilen öppnades 1998, några kilometer uppströms från centrala staden, och möjliggjorde därmed trafik mellan själva staden Luxor på den östra och den västra nilbanken med bland annat Konungarnas dal. Tidigare hade man enbart kunna korsa Nilen via ett antal färjeställen, vilka fortfarande existerar.

Man når även staden med tåg med flera avgångar per dag till ett flertal destinationer, bland annat till Kairo i norr och Assuan i söder.

Platser i moderna Luxor
Östra stranden
Luxortemplet
Luxors internationella flygplats
Karnaktemplet
Luxor Museum
Mumiemuseet
Hotell Vinterpalatset

Västra stranden
Konungarnas dal
Drottningarnas dal
Ramesseum (Minnestempel över Ramses II)
Deir-el-Medineh (Arbetarnas by)
Deir el-Bahri (Gravtempel för Hatshepsut, etc.)
Malkata (Amenophis IIIs palats)
Kom el-Hetan (Minnestempel för Amenophis III)

Galleri

Källor 

Orter i Egypten
Iman

Iman (arabiska: إيمان från 'ámuna, امن) är ett arabiskt namn som betyder "tro", "troende" eller "att vara trogen". Namnet kan användas av både kvinnor och män.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 1 373 kvinnor och 187 män folkbokförda i Sverige med namnet Iman, varav 1 218 kvinnor och 154 män bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: saknas

Kända personer med namnet Iman 
 Iman Abdulmajid, somalisk-amerikansk fotomodell
 Iman Shakarchi, svensk politiker (s)
 Iman Shumpert, amerikansk basketspelare
 Iman Wilkens, nederländsk författare

Referenser

Arabiska förnamn
Kvinnonamn
Mansnamn
Toskiska

Toskiska (på albanska toskërisht, toskërishte, uttal; to'skiska) är en av de huvuddialekter som utgör albanska språket. 

Det talas i Laberien i södra Albanien, nordvästra Grekland samt i södra Grekland. Den andra albanska huvuddialekten är gegiska.

Shkumbinfloden har traditionellt sett delat dialekterna toskiska och gegiska åt, det med åtanke på att till exempel berg, vattendrag et cetera avgör språkliga gränser i lingvistisk mening.

Se även
Arberesjiska
Arvanitiska

Referenser

Noter

Albanska
Språk i Europa
Gegiska

Gegiska (på albanska gegërisht, gegërishte, uttal; ge'giska) är en av de huvuddialekter som utgör albanska språket. Motsats: toskiska.

Det talas i norra Albanien, Kosovo, södra Serbien (i Presevo (Presheva), Bujanovac (Bujanovc) och Medvedja (Medvegja)), i södra Montenegro och i västra Nordmakedonien. Den andra albanska huvuddialekten är toskiska.

Gegiska indelas i fyra underdialekter: centralgegiska, sydgegiska, nordväst- eller västgegiska och nordöst- eller östgegiska.

Albanska författare som Gjergj Fishta, Ndre Mjeda, Luigj Gurakuqi, Pashko Vasa, Martin Camaj, Don Gjon Buzuku, Pal Engjelli, Pjeter Budi, Frang Bardhi, Filip Shiroka, Lazer Shantoja, Theodor Shkodrani, Pjeter Bogdani, Arshi Pipa och Millosh Gjergj Nikolla ("Migjeni") skrev på gegiska.

Shkumbifloden utgör den traditionella skiljelinjen mellan nordalbanska och sydalbanska.

Gegiska saknar officiell status som skriftspråk.

Referenser

Externa länkar 
 Ethnologue

Albanska
Språk i Europa
Illyriska

Illyriska (eg. fornillyriska), benämning på det utdöda språket som talades av antikens illyrer, vars dotterspråk av somliga anses vara dagens albanska. Det är fortfarande okänt huruvida det kan klassificeras som ett satemspråk eller kentumspråk. Språket har fått sin benämning efter antikens Illyrien. Greker hade ett ord för illyrisktalande ("illurizein"), och identifierad som ett språk olikt grekiskan.

Språket kan ha dött ut sedan illyrerna erövrats av och uppblandats med galler under 300-talet f.Kr. och 200-talet f.Kr.. Tidigare förmodades ett släktskap mellan illyriskan och messapiskan, ett språk som talades på Apenninska halvön århundradena f.Kr., men detta har ej kunnat bevisats fullt ut.

Inga fynd av inskriptioner kan med säkerhet kopplas direkt till illyriska språket. Endast ett fåtal ord är kända från samtida grekiska och latinska författare, ett av dem är sybina vilket betydde jaktspjut. Några ytterligare ord tros vara identifierade på grundval av historiska person- och ortnamn. Även om alltså mycket litet är känt om illyriskan, är det sannolikt att en del av språket lever kvar i den nutida albanskan. Detta är dock en fråga som, i dagens politiskt oroliga tid på den balkanska halvön, givit upphov till stridigheter mellan olika nationalistiska grupperingar.

The Illyrians av John Wilkes, sida 73:

I fallet med det utdöda språket illyriskan är det ett ofta återkommande problem: vissa påstår att det illyriska språket icke tillhör centumspråken utan satemspråken. Inga egentliga bevis existerar att illyriskan faktiskt tillhör satemspråken men det är avgörande i fallet om dagens albanska är dotterspråk till antikens illyriska. Medan vissa forskare förespråkar att placera illyriskan i den eller den andra gruppen tyder vissa indikationer på att den definitiva skillnaden mellan satem- och centumspråken ägde rum i ett mycket senare stadium. I slutändan är det största beviset på släktskapet mellan illyriskan och albanskan antagligen de direkta överensstämmelser i den ofta citerade vokabelsamlingen.

Källor

Externa länkar
 Wordgumbo - Comparative Indo-European

Utdöda språk
Indoeuropeiska språk
Språk i Europa
Illyrien
Ugglan
Pleuratus

Pleuratus är ett mansnamn. Ett flertal illyriska kungar bar detta namn. Det fanns år 2008 inga män som hade Pleuratus som förnamn i Sverige.

Referenser 

Mansnamn
Revolutionskejsarna

De romerska kejsarna Galba, Otho och Vitellius kallas revolutionskejsarna. De härskade var och en för en kort tid under fyrkejsaråret 69 e.Kr.

Galba hade blivit kejsare redan föregående år. Kejsar Neros slösaktighet och utsvävande liv ledde till att Gaius Julius Vindex, guvernören i provinsen Gallia Lugdunensis (nuvarande Frankrike), startade ett uppror mot kejsaren. Han blev slagen av kejsartrogna trupper, men i detta läge startades ett nytt uppror av Servius Sulpicius Galba, ståthållaren i provinsen Hispania Tarraconensis (nuvarande Spanien). Galba marscherade med sina trupper till Rom där Nero, som inte hade försökt slå ner upproret, begick självmord i början av juni 68. Galba, som försökte få ordning på rikets finanser, blev en mycket impopulär kejsare genom sina åtgärder. Marcus Salvius Otho, som inledningsvis stött den nye kejsaren i tron att han skulle utses till dennes efterträdare, genomförde ett maktövertagande då en annan person fick den position han hade hoppats på. Han lyckades få praetoriangardet på sin sida och lät med dess hjälp mörda Galba i januari 69.

De legioner som var stationerade vid Rhen accepterade dock inte Otho, utan utropade till kejsare sin egen kommendör Aulus Vitellius, ståthållaren i provinsen Germania Inferior. Ett inbördeskrig bröt ut då Vitellius började marschera söderut mot Rom. Otho bestämde sig för att möta sin rival om makten i egen person, men han besegrades av Vitellius vid Bedriacum (nuvarande Calvatone i närheten av Cremona) i april 69. Otho hade inte slagits i grunden, men valde att begå självmord för att inte ytterligare blod skulle spillas.

Även Vitellius gjorde sig impopulär som kejsare. Åtta månader senare kulminerade ett nytt inbördeskrig med strider inne i Rom, på självaste Capitolium. Titus Flavius Vespasianus, som av Nero några år tidigare hade utsetts för att slå ner det judiska upproret i Judeen, hade utropats till kejsare av sina trupper och även fått stöd av andra kommendörer och ståthållare. Efter sin seger över Vitellius styrkor i december 69 grundade Vespasianus en ny kejsardynasti. Den flaviska ätten, som förutom honom själv innefattade sönerna Titus och Domitianus, styrde romarriket i närmare tre decennier, fram till år 96.

Referenser 
 

Romerska kejsardömet
Vespasianus
Galba (romersk kejsare)
Frihetens klassiker

Frihetens klassiker () är en bok som innehåller texter från historiska liberala tänkare. Den utgavs av Timbro förlag 2003 med Mattias Bengtsson och Johan Norberg som redaktörer.

Medverkande författare
Johan Henric Kellgren
Voltaire
Thomas Paine
Thomas Jefferson
Mary Wollstonecraft
Immanuel Kant
Wilhelm von Humboldt
Benjamin Constant
Jeremy Bentham
David Ricardo
Philip Harwood
Étienne de La Boétie
Bartholomé de Las Casas
John Milton
The Levellers
John Locke
Bernard de Mandeville
David Hume
Jacques Turgot
Anders Chydenius
Adam Smith
Richard Cobden
Alexis de Tocqueville
Frédéric Bastiat
Erik Gustaf Geijer
Johan August Gripenstedt
Herbert Spencer
John Stuart Mill
Lysander Spooner
Lord Acton
E L Godkin
Torgny Segerstedt
Eli F Heckscher
Gustav Cassel
Isabel Paterson
Rose Wilder Lane
Vilhelm Moberg
Karl Popper
Friedrich Hayek
Michael Polanyi
Ludwig von Mises
Wilhelm Röpke
Milton och Rose Friedman
Ayn Rand
Robert Nozick
Isaiah Berlin
Charles Murray
Mario Vargas Llosa

Se även
Liberalismens historia
Det ekonomiska tänkandets historia

Källor

Externa länkar
Förlagets sida om boken

Böcker utgivna på Timbro
Facklitteratur 2003
Svenskspråkig facklitteratur
Konsekventialism

Konsekventialism, även teleologisk etik, betecknar en grupp etiska läror som menar att det är meningsfullt att rangordna olika handlingsalternativ med avseende på deras utfall eller konsekvenser, och att man bör välja det handlingsalternativ som är högst rangordnat (eller ett av de högst rangordnade, om det finns flera likvärdiga alternativ). 

Olika konsekventialistiska teorier skiljer sig åt i synen på utfall för vem (mig eller kollektivet) och vad är det som ska maximeras (exempelvis lycka, lust (hedonism) eller önskeuppfyllande (preferentialism)). Utilitarismen menar att det är det totala utfallet ("ur universums synvinkel") som ska räknas, medan egoismen menar att det är utfallet för mig (den handlande agenten) som är det relevanta. All konsekventialism har dock vissa nackdelar och förtjänster gemensamma. 

En invändning är att man inte kan överblicka konsekvenserna av en persons handlingar eller ens personens handlingsalternativ i en situation. På detta skulle en konsekventialist svara att man bör skilja på riktighetskriterium och beslutsmetod. Riktighetskriteriet säger oss vad som är en riktig handling, vad man bör sträva mot. Beslutsmetoden är hur man bestämmer hur man ska handla, exempelvis handla så att man maximerar det förväntade goda. Det är inte alla som anser konsekventialism vara det bästa riktighetskriteriet som anser att det är den bästa beslutsmetoden. 

Till exempel John Stuart Mill menar att det att använda konsekventialistisk utilitarism som beslutsmetod kan få sämre följder än att använda till exempel vardagliga moraliska uppfattningar, alltså bör man inte använda det. Sidgwick drar resonemanget ännu längre, och menar att om argumenten för hur bra utilitarismen är skulle bli allmänt kända, så skulle allmänheten börja använda den som beslutsmetod, vilket skulle få så negativa konsekvenser att utilitarismen bör hållas hemlig. 

En annan invändning är att för mycket tillåts eller med andra ord: ändamålet helgar medlen. Om det ger de bästa konsekvenserna så bör man till exempel koka barn i olja. Mot detta skulle kanske en konsekventialist invända att koka barn i olja omöjligt kan ha goda konsekvenser. 

Ett annat exempel på ett liknande problem, specifikt för utilitaristisk konsekventialism, är när en handling ger som konsekvens stort lidande hos ett fåtal personer, och lite njutning åt ett stort antal. Då kan detta fortfarande vara den handling som leder till störst sammantagen nytta. 

De som är kritiska mot konsekventialismen menar att en moralteori måste innehålla moraliska restriktioner och/eller moraliska friheter.

Den motsatta läran benämns icke-konsekventialism vari Immanuel Kants deontologi är framstående.

Se även
Deontologi
Teleologi
Normativ etik

Rörelser inom etik
Normativ etik
Tony Kanal

Tony Kanal, född 27 augusti 1970, amerikansk basist i bandet No Doubt.  Tony föddes i London, men flyttade till Kalifornien när han var 11. Där såg han en av No Doubts tidiga spelningar och blev själv medlem i bandet.

Han var tillsammans med bandets sångerska Gwen Stefani i 7 år (1987-1994). Nu är han tillsammans med den amerikanska skådespelerskan Erin Lokitz. Tony och Erin blev föräldrar till dottern Coco Reese Lakshmi Kanal den 24 januari 2011.

Födda 1970
Amerikanska musiker
Män
Levande personer
Musikåret 1950



Händelser

Okänt datum
Al McKibbon slutar som basist i Dizzy Gillespies band.
Malcolm Sargent blir chefsdirigent för BBC Symphony Orchestra.
 Birgit Cullbergs balett Fröken Julie har premiär.
Brittiska skivbolaget Decca ger ut den första LP-skivan i Europa.
Svenska skivmärket ER upphör.

Årets singlar och hitlåtar
Vänligen sortera soloartister på efternamn, musikgrupper på förstabokstaven (utan engelskans "The" och "A")
Gene Autry – Frosty the Snowman
Nat King Cole – Mona Lisa
Danny Kaye – I've Got a Lovely Bunch of Coconuts
Povel Ramel – Far, jag kan inte få upp min kokosnöt (I've Got a Lovely Bunch of Coconuts)
Pete Seeger – John Riley
Evert Taube – Pepita dansar

Årets sångböcker och psalmböcker
Evert Taube – Pepita dansar

Födda
4 januari – Ray Næssén, svensk musiker, dirigent och tonsättare.
9 januari – Wolfgang Rohde, tysk musiker, trummis i Die Toten Hosen 1986–99.
19 januari – Mikael Edlund, svensk tonsättare.
21 januari – Olov Helge, svensk tonsättare.
23 januari – Danny Federici, amerikansk musiker.
6 februari – Natalie Cole, amerikansk sångerska.
12 februari – Steve Hackett, brittisk musiker.
13 februari – Peter Gabriel, brittisk musiker.
10 mars – Bo Hansson, svensk gitarrist och tonsättare.
20 mars – Carl Palmer, brittisk musiker, trummis i Emerson, Lake & Palmer.
26 mars – Alan Silvestri, amerikansk filmmusik-kompositör.
27 mars – Tony Banks, brittisk musiker
5 april
Agnetha Fältskog, svensk artist, medlem i Abba.
Harpo, svensk popmusiker.
25 april – Staffan Scheja, svensk musiker (pianist).
13 maj – Stevie Wonder, amerikansk sångare, musiker.
22 maj – Bernie Taupin, brittisk-amerikansk textförfattare, poet, musiker och sångare.
30 maj – Jan van der Schaaf, svensk operasångare.
1 juni – Gemma Craven, brittisk skådespelare och sångare.
3 juni – Peter Lindroth, svensk tonsättare.
3 juni – Suzi Quatro, amerikansk sångare och basist.
8 juni – Alex Van Halen, trummis i Van Halen.
21 juni – Joey Kramer, amerikansk musiker, trummis i Aerosmith.
12 juli – Eric Carr, medlem i rockbandet KISS.
24 juli – Johannes Jansson, svensk tonsättare.
11 augusti – Kurt Wiklander, svensk tonsättare, pianist och organist.
26 augusti – Peter Lundblad, svensk sångare och låtskrivare.
10 september – Joe Perry, amerikansk musiker, gitarrist i Aerosmith.
2 oktober – Michael Rutherford, brittisk musiker.
15 oktober – Malou Berg, svensk artist.
22 november – Steven Van Zandt, amerikansk musiker.

Avlidna
2 april – Adolf Wiklund, 70, svensk tonsättare, dirigent och pianist.
3 april – Kurt Weill, 50, tysk-amerikansk kompositör.
4 april – Hugo Jacobson, 58, svensk operettsångare och skådespelare.
12 juni – Ellen Heijkorn, 81, svensk tonsättare.
15 juli – Emile Stiebel, 74, svensk operasångare och skådespelare.
8 augusti – Nikolaj Mjaskovskij, 69, rysk kompositör.
23 oktober – Al Jolson, 64, amerikansk sångare och skådespelare.
22 november – Elvin Ottoson, 70, svensk sångare, skådespelare och regissör.
2 december – Dinu Lipatti, 33, rumänsk pianist.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Frank Morgan

Frank Morgan, ursprungligen Francis Phillip Wuppermann, född 1 juni 1890 i New York i New York, död 18 september 1949 i Beverly Hills i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Morgan föddes i en välbärgad familj i New York och följde i sin bror Ralph Morgans fotspår och började arbeta inom nöjesbranschen, först på Broadways scener och senare inom filmen. Den första film Frank Morgan medverkade i var The Suspect 1916, men det var först i och med ljudfilmens intåg han slog igenom ordentligt. Morgan nominerades till en Oscar för bästa skådespelare 1934 för sin medverkan i filmen Älskaren från Florens och en Oscar 1942 för bästa biroll för sin insats i filmen Dagdrivarbandet.

Mest ihågkommen är Frank Morgan för sin roll i Trollkarlen från Oz, där han bland annat spelade själva trollkarlen. MGM hade sådan tilltro till honom att de tecknade ett livstidskontrakt.

Frank Morgan har förärats en stjärna på Hollywood Walk of Fame för sina insatser inom film vid adressen 1708 Vine Street.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 
 
 
 Internet Broadway Database

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från New York
Amerikanska scenskådespelare
Män
Födda 1890
Avlidna 1949
Alumner från Cornell University
Pluralis majestatis

Pluralis majestatis, även pluralis majestaticus eller pluralis excellentiæ, är en latinsk term som avser bruket av plural när en monark eller någon annan mycket uppsatt person, till exempel en religiös ledare som den koptiska eller den katolska påven, avser sig själv. I stället för "jag" använder kungen eller kejsaren "Vi", alltid stavat med versal. Majestätet anses på så sätt representera folket eller folkflertalet. Samtidigt nyttjas Vi-formen som ett värdighetstecken eller som ett uttryck för makt och upphöjdhet. Den högvördiga personen hälsas "Ers Majestät" eller, när det gäller påvar, biskopar och andra uppsatta religiösa ledare som till exempel Dalai Lama, "Ers helighet"), och omtalas i tredje form plural respektive Hans/Hennes Majestät och Hans/Hennes Helighet.

Exempel 
"Vi är inte roade" (Drottning Victoria, "We are not amused")

"Vi har blivit farmor till ett barnbarn vid namn Michael" (Margaret Thatcher, "We have become a grandmother of a grandson called Michael")  
  
"Wi Alexander den Tredje, med Guds Nåde, Kejsare och Sjelfherrskare öfver hela Ryssland, Tsar af Polen, Storfurste till Finland, etc., etc., etc., Göre veterligt: På Finlands ständers underdåniga framställning vele Wi härigenom i nåder stadfästa följande strafflag för Storfurstendömet Finland, om hvars införande, såsom ock angående verkställighet af straff, särskild förordning utfärdas:" (Finlands strafflag, 1889)

Skrivsättet har också använts av profeter eller budbärare som erfarit att de manifesterat Guds vilja. För de troende är det självklart att Gud likt en konung använder vi-formen, och budbärarens mänskliga personlighet är då så fullständigt underordnad att den saknar betydelse. Ibland är det profeten själv som talar, men då helt i samklang med Gud. I exempelvis Bahá'u'lláhs skrifter är det ibland människan (den Förorättade) Bahá'u'lláh som talar, sedan fortsätter skriften utan avbrott som om Gud talade i första person pluralis:

"O, jordens konungar! Vi ser er årligen öka era utgifter och lägga denna börda på era undersåtar. Detta är verkligen fullständigt och grovt orättvist. Frukta denne Förorättades suckar och tårar och lägg inte omåttliga bördor på era folk. Plundra dem inte för att bygga palats åt er själva. Sålunda påvisar Vi för er det som gagnar er om ni blott insåg det. Ert folk är era rikedomar. Tag er i akt så att er maktutövning inte bryter mot Guds bud....."

Nosism 
Den gemensamma term som används för bruket att använda vi när man hänvisar till sig själv – något som även kan användas av författare, föreläsare, läkare m.fl. – är nosism och har hämtats från latinets nos (= vi).

Relaterade ord 
Relaterade begrepp är pluralis modestiæ och pluralis auctoris. Det senare syftar på juridiskt pluralis.

Referenser 

Latinska ord och uttryck
Numerus
Folke

Mansnamnet Folke är ett gammalt nordiskt namn med betydelsen hövding.
Bjälboätten kallades ursprungligen för folkungar efter sin mytiske anfader Folke Filbyter.

I de äldre generationerna är Folke ett mycket vanligt förnamn, bland män födda under de tre första årtiondena av 1900-talet är det sannolikt ett av de 50 vanligaste. Bland yngre personer är namnet relativt ovanligt.
31 december 2019 fanns det totalt 17 399 personer i Sverige med namnet, varav 3 796 med det som tilltalsnamn.
År 2019 fick 146 pojkar namnet som tilltalsnamn.

Folke är också ett efternamn. Den 31 december 2019 fanns det 389 personer i Sverige med detta efternamn.

Namnsdag: 14 juli.

Personer med förnamnet Folke
 Carl XVI Gustaf Folke Hubertus (Bernadotte)
 Folke Abenius, operaregissör, operachef, sångpedagog
 Folke Alin, pianist
 Folke Alnevik, friidrottare
 Folke Andersson (skulptör)
 Folke Andersson (sångare)
 Folke Bengtsson ("Totte"), ishockeyspelare
 Folke Bengtsson (född 1948), målare 
 Folke Bensow (1886–1971), arkitekt och formgivare
 Folke Bernadotte (1895–1948), officer, rödakorsledare och diplomat
 Folke Birgersson (Bjälboätten) (död 1210)
 Folke Bohlin (född 1931), musikvetare och dirigent
 Folke Bohlin (seglare), OS-guld 1956
 Folke Eng (1914–1993), skådespelare och musiker
 Folke Erbo (1907–1991), radioproducent
 Folke Filbyter, mytisk stamfar till Bjälboätten
 Folke Frölén, svensk ryttare, OS-guld 1952
 Folke Isaksson (1927–2013), författare
 Folke "Pytta" Jansson, friidrottare
 Folke Knutsson, röntgenläkare och professor
 Folke Mellvig (1913–1994), författare och manusförfattare
 Folke A. Nettelblad (född 1958), skribent, läroboksförfattare och översättare
 Folke Rydbo, ämbetsman, generaldirektör
 Folke Rydén (född 1958), författare och filmare
 Folke Sundquist, skådespelare
 Folke Thunborg, politiker (S), landshövding
 Folke H. Törnblom, musikskriftställare, författare
 Folke Wickström, åländsk arkitekt
 Folke Zettervall (1862–1955), arkitekt
 Folke den tjocke (tidiga 1100-talet), storman

Personer med Folke som efternamn
 Birger Folke (1936–2020), tennisspelare, expertkommentator på TV-kanalen Eurosport
 Carl Folke (född 1955), ekolog, professor
 Erik Folke (1862–1939), missionär, översättare och författare
 Gösta Folke (1913–2008), skådespelare, regissör och teaterchef
 Ingemar Folke (född 1946), advokat

Källor

Se även
 Folke Fiskmås
 Folke (radioprogram)
 Folke (gatukonstnär)

Förnamn
Mansnamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn