kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stjärndygn

Ett stjärndygn är tidsintervallet mellan två på varandra följande meridianpassager av en fixstjärna (egentligen gentemot ICRF - International Celestial Reference Frame - som bygger på extragalaktiska radiokällor).

Ett sideriskt dygn är tidsintervallet mellan två successiva passager av vårdagjämningspunkten genom meridianen.

På grund av jordaxelns precession förskjuts vårdagsjämningspunkten långsamt (en retrograd rörelse om 360° på cirka 25 800 år) mot den bakomliggande stjärnhimlen och ett sideriskt dygn är därför ungefär 8,4 millisekunder kortare än ett stjärndygn. I förhållande till en epok, med "fix vårdagjämningspunkt", blir benämningarna "synonyma" och på grund av den i de allra flesta sammanhang obetydliga skillnaden mellan dem (cirka en tiomiljontedel av beloppet) används benämningarna ofta synonymt.

Ett stjärndygn är 23 timmar, 56 minuter och 4,098903691 sekunder ≈ 86164,0989 sekunder ≈ 23,9344719 timmar.

Ett sideriskt dygn är 23 timmar, 56 minuter och 4,09053083288 sekunder, ≈ 86164,0905 sekunder ≈ 23,9344696 timmar.

Båda dygnens längd är konventionellt bestämda, men i verkligheten finns det småskaliga variationer orsakade exempelvis av vårdagjämningspunktetns läge i förhållande till perihelium, av nutationen, eller av ändringar av jordskorpans rotationshastighet i förhållande till jorden som helhet och därmed till stjärnhimlen (beroende av luftströmmar, havsströmmar, inklusive tidvatten, och strömmar i jordens inre - se polrörelse).

Se även
Stjärntid
Dygn

Referenser och noter

Externa länkar
 IERS Technical Notes.
 The ICRF på IERS ICRS Center.

Tidmätning
Tidsenheter
Stjärnparaden

Stjärnparaden är en spex- och revyförening vid Rudbecksgymnasiet i Örebro som drogs igång 1980 av In Statu Nascendi. Föreningen är organiserad indelad i studiecirklar med olika ansvarsområden som teater, sång, band, manus, teknik och kostym.

Föreningen har sedan start satt upp en teaterföreställning — "Stjärnparaden" — på någon av Örebros teatrar; Gamla teatern, Parkteatern, eller Hjalmar Bergmanteatern. Spexen framför på rim, enligt Uppsalaskolan, och av en blandad ensemble. Fram till sekelskiftet byggde spexen främst på historiska förlagor, därefter har fiktiva förlagor hämtade från musikal, film och litteratur dominerat.

Spex genom tiderna

Stjärnparadens vänner
Stjärnparadens vänner är en dotterorganisation till Stjärnparaden som stöder den vid såväl ekonomiska som organisationella motgångar. Stjärnparadens vänner består av utgångna Stjärnparadare som önskar bidra med erfarenhet och en liten summa pengar. Ofta återvänder ett par representanter från Stjärnparadens vänner till föreställningarna för att dela ut utmärkelser, samt hjälpa till vid behov.

Referenser

Noter 

Svenska revyer
Spex
Svenska dansgrupper
Föreningar vid svenska gymnasieskolor
Nöjen i Örebro
Organisationer bildade 1979
Stjärntid

Stjärntid, även kallad siderisk tid, är en vinkelangivelse för vårdagjämningspunkten, som anges i stjärntimmar, där 24 stjärntimmar motsvarar ett varv.  Varje timme motsvarar alltså 15 graders rotation hos jorden.

Stjärntiden definieras som den timvinkel som vårdagjämningspunkten har.  Stjärntiden ökar med 24 stjärntimmar per stjärndygn som i soltid är 23 timmar 56 minuter 4,09 sekunder. Stjärntiden är 00:00 när vårdagjämningspunkten passerar en orts lokala meridian i övre kulmination, alltså när den står i söder på norra halvklotet.

Stjärntiden är 00:00 vid vårdagjämningen kl 12:00 sann soltid (båda är lokala tider). Eftersom jorden roterar moturs runt sin axel (sett från norra halvklotet) och dessutom går moturs runt solen är ett stjärndygn dygn ca 4 minuter kortare än ett soldygn.  Stjärnorna förefaller gå ett extra varv runt vår himmel jämfört med solen under ett år. Efter ett halvår, omkring höstdagjämningen, sammanfaller således stjärntiden med den lokala sanna soltiden.

På norra halvklotet når ekliptikan (solens skenbara bana på himlen) sin högsta höjd över horisonten 06:00 stjärntid. Det är i soltid omkring 18:00 vid vårdagjämningen, 12:00 vid sommarsolståndet, 06:00 vid höstdagjämningen och 00:00 vid vintersolståndet. Det innebär att det är lättare att se månen och planeterna under vårkvällar än under höstkvällar, eftersom de under vårkvällarna befinner sig högre över horisonten. På morgnarna är det tvärtom.

Se även
Stjärndygn

Källor

Externa länkar 
 Stjärntidskalkylator
 Stjärnkartor med stjärntidsangivelser

Vinkelenheter
Tidsenheter
Tidmätning
Standardatmosfär (ISA)

Standardatmosfär eller referensatmosfär är en hypotetisk, vertikal fördelning av jordatmosfärens temperatur, tryck, densitet och sammansättning, vilken används som representativ för jordatmosfären i olika tekniska och vetenskapliga sammanhang.  Flera definitioner av standardatmosfärer existerar men vanligtvis syftar man på den Internationella Standardatmosfären, ISA (ISO 2533:1975).

Standardatmosfären delas, liksom den reella atmosfären, in i olika skikt. Närmast jordytan ligger troposfären (0-11km), därefter följer stratosfären (11-51 km) och mesosfären. Eftersom ISA främst används inom meteorologin och för prestandaberäkningar för flyg så är de atmosfäriska lagren därovan inte så intressanta.

För standardatmosfären gäller vissa definitioner:
 Vid jordytan (havets medelnivå) är trycket 1013,25 hPa (hektopascal) och temperaturen 15 °C
 Temperaturen faller med 1,98 °C/1000 fot, dvs 6,5 °C/km, upp till tropopausen på 36 090 fot (ca 11 km). Där är temperaturen -56,5 °C.
 Tryck och densitet beräknas genom hydrostatisk jämvikt och allmänna gaslagen.
 Ovanför tropopausen, som utgör gränsskiktet mellan troposfären och stratosfären, och upp till ca 20 km är temperaturen konstant.

Referenser

Jordens atmosfär
Meteorologi
Flyg
Gerald Finzi

Gerald Finzi, född 14 juli 1901 i London, död 27 september 1956 i Oxford, var en brittisk kompositör.

Verkförteckning 
 A Severn Rhapsody, op.3 (1923)
 Violinkonsert (1925-27)
 Romans Ess-dur för stråkorkester, op.11 (1928)
 Eclogue för piano och stråkorkester
 Klarinettkonsert, op.31 (1949)

Referenser

Noter

Brittiska kompositörer
Män
Födda 1901
Avlidna 1956
Kerstin Bernadotte

Elin Kerstin Margareta Bernadotte af Wisborg, ogift Wijkmark, född den 4 mars 1910 i Stockholm, död den 11 september 1987 i Båstad (vid tidpunkten folkbokförd i London), var en svensk journalist och författare samt luxemburgisk grevinna.

Kerstin Bernadotte var tidvis redaktör för Vecko-Revyn 1938–1945 och för Bildjournalen 1954–1956. Hon utgav tre böcker: En dag med kungen (1967), som handlar om hennes svärfar Gustaf VI Adolf, memoarboken Ett så'nt liv (1975) och etikettsboken Moderna manér (1982).

Hon var dotter till teologen Henning Wijkmark och Elin Wijkmark, född Larsson samt halvsyster till författaren Carl-Henning Wijkmark.

Hon var gift första gången 1935–1936 med disponenten Axel Johnsson (1908–1953; denne gifte om sig 1948), och andra gången 1946 med dåvarande svenske prinsen Carl Johan (1916–2012) som hon förblev gift med fram till sin död. Kerstin Bernadotte har i sina memoarer berättat om vad hon upplevde som illasinnad behandling som hennes andre make och hon utsattes för när de ville gifta sig men även om försoning och trevlig samvaro med andre makens släkt under senare år.

Källor

Svenska journalister under 1900-talet
Författare från Stockholm
Svenskspråkiga författare
Födda 1910
Avlidna 1987
Kvinnor
Kerstin
Journalister från Stockholm
Penelope Keith

Dame Penelope Anne Constance Keith, född Hatfield den 2 april 1940 i Sutton i södra London, är en brittisk skådespelerska.

Hon debuterade på scen på Civic Theatre i Chesterfield 1959. Från 1963 spelade hon med Royal Shakespeare Company och bland annat vann 1976 års Olivier Award for Best Comedy Performance för hennes roll i Donkeys' Years.  Keith betraktas som en av Englands främsta komediskådespelerskor; 1976 vann hon BAFTA-utmärkelsen som bästa kvinnliga skådespelerska och 1977 vann hon BAFTA TV Award for Best Light Entertainment Performance för sin roll i Livet är grönt

För svensk TV-publik är hon mest känd för sin roll som den högdragna överklassdamen Audrey fforbes-Hamilton i TV-serien Ombytta roller (To the Manor Born) 1979-1981. Bland övriga TV-serier hon haft roller i märks Livet är grönt (The Good Life) 1975-1978 och Han, hon och karriären (Executive Stress) 1986.

Referenser

Externa länkar 
 

Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Födda 1940
Kvinnor
Levande personer
Mottagare av Brittiska imperieorden
Sann anomali

Sann anomali, betecknas:  är för en planet den verkliga vinkeln mellan perihelium och planeten, sett från solen och mätt i planetens rörelseriktning.

Planetens sanna anomali beräknas genom att man först beräknar medelanomalin, därefter en hjälpvinkel, den excentriska anomalin, och ur denna kan man till sist beräkna den sanna anomalin.

Om planetbanans excentricitet  är litet kan den sanna anomalin  beräknas direkt från sanna anomalin  ur medelpunktsekvationen:

När man känner den sanna anomalin kan man även beräkna planetens avstånd till solen, , där  är halva storaxeln:

Även avståndet till solen kan beräknas ur en trunkerad serieutveckling om excentriciteten är liten:

Den sanna anomalin kan även användas för en satellits rörelse runt jorden, eller för en godtycklig himlakropps rörelse runt en annan betydligt större centralkropp.

Se även 
Excentrisk anomali
Medelanomali

Celest mekanik
Excentrisk anomali

Excentrisk anomali, betecknas: E (för en planet:) vinkel mellan perihelium och planetens position projicerad på en cirkel med samma radie och samma centrum som halva storaxeln för banellipsen mätt i banellipsens origo.

Den excentriska anomalin är relaterad till medelanomalin genom Keplers ekvation:

där  är banans excentricitet och  är planetens medelanomali.  Denna ekvation saknar en sluten lösning för  för givna  och . Ekvationen löses i praktiken med en numerisk iterativ metod, till exempel Newton-Raphsons metod. Om  är litet kan istället en trunkerad serieutveckling användas:

När den excentriska anomalin har beräknats kan man ur detta beräkna den sanna anomalin, :

och man kan också beräkna planetens avstånd  från centralkroppen (solen):

Excentrisk anomali kan även användas för en satellits rörelse runt jorden, eller för en godtycklig himlakropps rörelse runt en annan betydligt större centralkropp.

Se även
Sann anomali
Medelanomali

Celest mekanik
Jonas Isacsson

Jonas Isacsson, född 10 juni 1959 i Umeå, är en svensk gitarrist.

Jonas Isacsson har spelat med bland andra Marathon, Marie Fredriksson, Per Gessle, Roxette, PG Roxette, Eva Dahlgren, Contact och Hansson de Wolfe United (där han ersatte Claes Palmkvist).

Isacssons första band Marathon bildades när han i tonåren bodde på Seskarö i Norrbotten. Marathon spelade instrumentalmusik influerad av Allman Bros, Kebnekajse, Zappa, Pink Floyd, Samla Mammas Manna, Santana och dylik musik. Bandet splittrades då Isacssons familj flyttade till Upplands Väsby 1975.

Isacsson bildade sedan bandet Horizont tillsammans med Tommy Nilsson och fick skivkontrakt. Bandet splittrades när Tommy Nilsson blev soloartist och fick ett skivkontrakt i Frankrike.

1979 börjar Isacsson arbeta som musiker på heltid, bland annat med Hansson de Wolfe United. Han träffade då Anders Glenmark och Eva Dahlgren vilket ledde till ett långt samarbete. Han blev gitarrist i Eva Dahlgrens band 1981 och arbetade med henne i 10 år framåt. Däremellan avlöste studiojobben varandra, bland annat med Ratata, Py Bäckman och Hansson de Wolfe United.

År 1985 fick Isacsson förfrågan av Clarence Öfwerman om han ville vara med och spela i ett nytt projekt med Per Gessle och Marie Fredriksson. Det resulterade i Roxettes debutalbum ”Pearls of Passion”. Isacsson blev en viktig del i Roxette och skrev bland annat det berömda gitarriffet till låten ”The Look”, viken blir deras stora internationella genombrott. Därpå följde ett par stora världsturnéer och Europaturnéer samt skivinspelningar. Han spelade med Roxette åren 1986–2010. Under den tiden spelade han även på Marie Fredrikssons skiva ”Den Ständiga Resan”, Joey Tempests solodebut ” A Place To Call Home”, Belinda Carlisles skiva ”A Woman and A Man, Uno Svenningsson och Peter LeMarc mfl.

Isacsson fick juryns specialpris på Grammisgalan 1992.

Isacsson startade bandet Pray For Rain, de fick skivkontrakt och släppte en platta. År 2001 släppte Isacsson sin första soloskiva, ”Evergreen”. Sista spelningen med Roxette gjorde han i samband med kronprinsessan Victorias bröllop, på Konserthuset i Stockholm 2010.

År 2019 återförenades hans gamla band Marathon. De gav en konsert i Kalix och spelade sedan in ett album med sina gamla låtar som de skrev i tonåren. Våren 2020 åkte Isacsson till Harplinge i Halland för att lägga lite gitarr på PG Roxettes nya skiva.
År 2021 släppte Isacsson nytt solomaterial i form av en egenhändigt inspelad instrumental-EP där han står för samtliga instrument. Marathon II med helt nya låtar släpptes i november 2022.

Källor 

Svenska gitarrister
Män
Födda 1959
Levande personer
Frank Bridge

Frank Bridge, född 26 februari 1879 i Brighton, East Sussex, död 10 januari 1941 i Eastbourne, East Sussex, var en brittisk kompositör och altviolinist.

Bridge studerade vid Royal College of Music i London 1899–1903 med bland andra Charles Villiers Stanford som lärare. Han spelade viola i English String Quartet och andra stråkkvartetter. Dessutom var han dirigent, ibland som ersättare för Henry Wood. Men så småningom kom han att helt ägna sig åt komponerande. Han hade många privatelever, den mest berömda var Benjamin Britten, som senare hyllade honom med Variations on a Theme of Frank Bridge (1937).

Musik 
Bland Bridge verk märks orkesterstycket The Sea (1911), Oration (1930) för cello och orkester och operan The Christmas Rose (urpremiär 1932), men han är idag kanske mest uppskattad för sin kammarmusik. Hans tidiga verk är skrivna i en senromantisk stil, men senare stycken som till exempel tredje (1926) och fjärde (1937) stråkkvartetterna är harmoniskt avancerade och visar på influenser av Andra Wienskolan. Hans verk uppvisar också påverkan av Maurice Ravel och framför allt Aleksandr Skrjabin.

Ett av hans mest kända verk är ett stycke för violin som heter Moto perpetuo (skrivet 1900, reviderat 1911). Andra verk som ofta framförs är Adagio i E-dur för orgel, Rosemary för piano och den mästerliga cellosonaten i d-moll (1913–1917).

Verkförteckning 
Lista över verk av Frank Bridge ordnad enligt Hindmarsh katalognummer (H.).

Referenser 

Brittiska kompositörer
Brittiska klassiska kompositörer
Födda 1879
Avlidna 1941
Män
Personer från Brighton
Brittiska musiker under 1900-talet
Dick Hansson

Dick Hansson, född 1952 på Gotland, är en svensk musiker (trummis och perkussionist), låtskrivare och konstnär.

Hansson spelade i mitten av 1970-talet tillsammans med bland andra Lorne de Wolfe i bandet Vargen vilket 1978 ombildades till Hansson de Wolfe United. Han är även verksam som konstnär.

Källor

Svenska trummisar
Svenska pop- och rockkompositörer
konstnärer under 1900-talet
konstnärer under 2000-talet
Födda 1952
Män
Levande personer
Personer från Gotland
NABBI-pärlor

NABBI-pärlor är ett varumärkesord på plastpärlor och som används för pärlplattor. Pärlorna finns i cirka 90 färger. NABBI-pärlan började tillverkas 1958 i Munka Ljungby av Munkplast AB. År 1996 flyttade företaget produktionen till Uppsala. År 2004 utvecklade Munkplast AB datorprogrammet Photopearls som omvandlar en digital bild till ett pärlmönster.  I handeln kan man hitta dessa pärlor under namnet rörpärlor.

1950-talets leksaker
Produkter lanserade 1958
Charles Villiers Stanford

Sir Charles Villiers Stanford, född den 30 september 1852 i Dublin, död den 29 mars 1924 i London, var en irländsk-brittisk tonsättare.

Stanford studerade för bland andra Carl Reinecke i Leipzig och Friedrich Kiel i Berlin. Han dirigerade 1872–1893 universitetsmusikföreningen i Cambridge, tog 1877 filosofie magistergrad och blev sedermera hedersdoktor i musik i Oxford och Cambridge, 1883 professor vid Royal College of Music, 1885 Otto Goldschmidts efterträdare som ledare av Bachkören i London, 1887 som George Alexander Macfarrens efterträdare professor även vid Cambridges universitet och 1897 dirigent för filharmoniska sällskapet i Leeds, där han ledde de stora musikfesterna 1901–1910. Stanford adlades 1901. Han var lärare till bland andra Gustav Holst, Ralph Vaughan Williams, Eugene Aynsley Goossens, Gerald Finzi och Frank Bridge. 

Stanford skrev en mängd betydande verk, däribland operorna The Veiled Prophet (1881), Savonarola (1884), The Canterbury pilgrims (samma år),
Shamus O'Brien (1896) och Much Ado About Nothing (1900), musik till Aischylos Eumeniderna (1886) och Sofokles Kung Oidipus, symfonier, konserter, en mängd kammarmusik och kyrkomusik, oratorierna The three holy children (1885) och Eden (1891), ett Stabat mater, flera större och smärre världsliga körverk, solosånger, piano- och orgelstycken, varjämte han utgav samlingar av irländska folkvisor och författade Studies and memories (1908), Musical composition (1911), Pages from an unwritten diary (1914) och (tillsammans med Cecil Forsyth) A history of music (1916).

Källor 

 
 

Brittiska kompositörer

Brittiska dirigenter
Brittiska musikologer
Brittiska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Musikologer under 1800-talet
Musikologer under 1900-talet
Brittiska musiker under 1800-talet
Brittiska musiker under 1900-talet
Musiker från Dublin
Födda 1852
Avlidna 1924
Män
Ugglan
Robert Hardy (skådespelare)

Robert Hardy, född 29 oktober 1925 i Cheltenham, Gloucestershire, död 3 augusti 2017 i Northwood i Hillingdon i London, var en brittisk skådespelare.

Hardy fick sin skolutbildning vid internatskolan Rugby och scendebuterade 1949. Hardy ansågs vara en av Englands mest begåvade och mångsidiga skådespelare. För sitt arbete förlänades han 1981 Brittiska imperieorden av graden CBE.

För svensk publik var Hardy kanske mest känd som veterinären Siegfried Farnon i den populära TV-serien I vår Herres hage (All Creatures Great and Small) (1978–1990) och som Cornelius Fudge, Englands trolldomsminister, i filmerna om Harry Potter, eller som Abwehr-sergeanten Gratz i Människojakt (Manhunt) (1970).

Filmografi i urval 

1992 - The Case-Book of Sherlock Holmes (TV-serie)

2001 – En försvunnen värld (Miniserie)

Källor

Externa länkar 
 
 Robert Hardy på British Film Institute

Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Män
Födda 1925
Avlidna 2017
Personer från Cheltenham
Ledamöter av Society of Antiquaries of London
Alumner från Magdalen College, Oxford
Göteborgsregionens kommunalförbund

Göteborgsregionen, GR, är ett kommunalförbund i Västsverige, bildat 1949. Omfattar kommunerna i Storgöteborg, dvs. Ale, Alingsås, Göteborg, Härryda, Kungsbacka, Kungälv, Lerum, Lilla Edet, Mölndal, Partille, Stenungsund, Tjörn och Öckerö, totalt omfattandes  invånare ().

Göteborgsregionens uppgift är att verka för samarbete över kommungränserna och vara ett forum för idé- och erfarenhetsutbyte inom regionen. Den interkommunala samverkan avser bland annat regionplanering, miljö, trafik, arbetsmarknad, välfärd och socialtjänst, kompetensutveckling, validering samt utbildning och forskning. 

"Nya" GR bildades 1995 genom en sammanslagning av "gamla" GR och GFF, Göteborgs Förorters Förbund. GR var planeringsorgan för Göteborgsregionen inom sektorerna regional utveckling, trafik, miljö och utbildning. Organisationsformen var kommunalförbund och detta bildades 1974. GFF var ett samarbets- och serviceorgan för förortskommunerna för idé- och kompetensutveckling, upphandling, läromedel med mera. GFF var en ideell förening som bildades redan 1949 för att främja samarbetet mellan regionens kommuner. Man gjorde gemensamma inköp, startade GF-konsult för mark- och byggprojekt och en gemensam AV-central för regionens skolor. 

Kommunalförbundets högsta beslutande organ är förbundsfullmäktige. De sammanträder en gång per år (i juni) för att godkänna årsredovisning och budget. Förbundsfullmäktige består av 105 ordinarie ledamöter samt lika många ersättare. Fullmäktige utser förbundsstyrelsen som består av 22 ordinarie ledamöter och 11 ersättare (totalt 33 ledamöter). Styrelsen sammanträder cirka sex gånger per år. Presidiet består av ordföranden och tre vice ordförande. Styrelseordförande är Axel Josefson (M). 

Göteborgsregionen är organiserade i tre verksamheter; Arbetsmarknad- och social välfärd, Miljö och samhällsbyggnad samt Utbildning.

GR ansvarar till exempel för samordnad antagning till regionens gymnasieskolor och läromedelsinköp till alla skolor i regionen. Ansvaret för antagningen till gymnasieutbildningarna innebär att kommunerna överfört myndighetsutövning till GR. GR är ett kommunalförbund tillika ett regionalt kommunförbund.

GR är grundaren och ägaren till Internationella skolan i Göteborgsregionen (ISGR). GR är också delägare i Gryning Vård och Göteborg & Co.

GR medfinansierar och utser 3 av 9 styrelseledamöter i Business Region Göteborg (BRG) för att stödja regionens näringslivsutveckling. BRG ägs av Göteborgs Stadshus AB, moderbolaget i Göteborgs Stads bolagskoncern.

Källor

Noter

Externa länkar 
GR:s webbplats

Göteborg
Kommunalförbund
Organisationer bildade 1949
Kommunalförbund för utbildning
Västra Götalands län
Vänersborgs RK

Vänersborgs Rugbyklubb eller Vänersborgs RK är en rugbyklubb i Vänersborg i Västergötland. 2011 spelar lagets herrar i allsvenskan. Klubbens juniorer vann SM-guld 2008. 2010 firade klubben sitt 40-årsjubileum. Klubbens damer vann SM-guld 2017 efter final mot Stockholm Exiles.

Historia 
Vänersborgs RugbyKlubb startade som en sektion inom IFK Vänersborg 26 januari 1970 (först 1986 blev Vänersborgs RK en egen förening), och herrlaget spelade sin första match mot Spartacus RUFC i mars 1970. Grundare/initiativtagare var Wieslaw Buczynski som kom till Vänersborg som gymnastiklärare och eftersom han hade ett förflutet som tränare i Malmö RC och landslagsspelare i Polen, så föll det sig ganska naturligt att han försökte få igång en rugbyklubb även i Vänersborg. När han under resan mot att få till ett lag letade ungdomar så var en naturlig rekryteringsbas de skolungdomar som han träffade varenda dag i sitt jobb på Huvudnässkolan. En annan viktig faktor i vägen mot en förening var att Wieslaw lyckades få till en styrelse med Gunnar ”Johan” Johansson, vars far ägde CW Carlssons tryckeri.
 
Herrseniorerna har blivit svenska mästare två gånger, damseniorerna tre gånger och herrjuniorerna tolv gånger.

2016 vann herrseniorerna och blev svenska mästare för tredje gången i rad. 7-manna SM blev en stor triumf för Region Väst.

Externa länkar 
Klubbens webbplats 

Rugbyklubbar i Sverige
Sportklubbar i Vänersborgs kommun
Sportklubbar bildade 1986
Sport i Vänersborg