Axel Lundegård

Axel Wilhelm Lundegård, född 17 december 1861 i Västra Sallerups socken, dåvarande Malmöhus län, död 20 december 1930 i Stockholm, var en svensk författare.

Biografi
Lundegård växte upp i Hörby och blev student i Lund 1881. Han blev ordförande i Sveriges Författareförening 1930. Han var bror till konstnären Justus Lundegård och gift 1894 med Jeanie Caroline Hugina Mac Dowal.

Lundegård debuterade 1885 med novellsamlingen I gryningen, som tolkade smärtan över brustna illusioner från studenttiden. Över huvud taget var Lundegård en anhängare av 1880-talets ledande idéer och hävdade både i tal och i skrift en radikalism, som dock med tiden fick blekare färg i den av honom 1896-97 utgivna litterära veckotidningen Vilden.

Den förtroliga vänskapen med Victoria Benedictsson kom bådas litterära alstring till godo. Det var han som introducerade henne i Stockholms litterära liv och tillsammans skrev de skådespelet Final, 1885. Vid hennes död 1888 ärvde han hennes litterära kvarlåtenskap. Han fullbordade då hennes roman Modern, 1888 och skådespelet Den bergtagna, 1890. Han gav också ut hennes efterlämnade noveller. Hans, på författarinnans brev och anteckningar stödda, biografi över Victoria Benedictsson (1890; 2:a utvidgade uppl. 1908, 3: utvidgade uppl. 1928) är ett bidrag till hennes karakteristik. Med sin roman Elsa Finne, 1902, skrev han hennes historia och lät trycka stora delar av hennes dagbok. Lundegårds ibland tvivelaktiga hantering av Victoria Benedictssons efterlåtenskap diskuteras i Lisbeth Larssons studie Hennes döda kropp. 

2013 gavs brevväxlingen mellan Victoria Benedictsson och Axel Lundegård ut, vilket gjorde det möjligt att för första gången kunna följa författarnas hela dialog med varandra.

Lundegårds andra självständiga verk, nyckelromanen Röde prinsen, ett ungdomslif i stämningar (1889, 2:a uppl. 1910; övers. till da. 1901), är en slags sammanfattning av, och uppgörelse med, de gångna årens erfarenheter. La mouche. En roman från ett dödsläger (1891, 3:e uppl. 1910; övers. till da. 1896) handlar om kärleken mellan "Camilla Selden" (Elise v. Krienitz) och den döende Heine.  

Den i samtiden populära Titania (I-II, 1892, 3:e uppl. 1911; övers. till da. 1893, 2:a uppl. 1897) skildrar en kvinnas omdömeslösa kärleksval i svensk herrgårdsmiljö. Framställningen är vårdad, mjuk och sentimental, prosan, med sin prolog och epilog på vers, den för Lundegård alltmer typiskt klara och ansade. Härefter utgav Lundegård Prometheus (I-II, 1893, 2:a uppl. 1901; övers. till da. 1894), Stormfågeln (1893; övers. till da. 1893, ny uppl. 1903), Faster Ulla och hennes brorsdöttrar (1894; övers. till da. 1894), Fru Hedvigs dagbok (1895; övers. till da., 2:a uppl. 1895) och Tannhäuser (I-II, 1895; övers. till da. 1895). Härtill slöt sig närmast en samling Dikter (1896) och Asra (1898; övers. till da. 1898). 

Hans historiska intresse och bildning jämte inflytanden i synnerhet från Heidenstam riktade emellertid hans håg alltmer åt historisk-romantisk diktning. Först utkom cykeln Struensee. En människoskildring ur historien (3 delar, 1898-1900; övers. till da. 1898-1900), som handlar om den danske statsmannen Johann Friedrich Struensee (1737-1772). I en serie iscensatta tablåer framträder den erotiske äventyraren och lyckoriddaren mera än ideologen och statsmannen.

Av Lundegårds följande tre mer realistiska arbeten, Sturz (1900; övers. till da. 1900), Elsa Finne (2 delar, 1902, 2:a uppl. 1903; övers. till da. 1902) och Känslans rätt (1902; övers. till da. 1902), är det andra det mest betydande. Victoria Benedictssons livshistoria ges här ny förklaring. Till första delens mera jämnt fortskridande episoder bildar den andra delen, som består av ett urval av Benedictssons dagbokstext i lätt redigerad form, med sin snabbare, hetare puls, sitt sannskyldiga dramatiska crescendo en bjärt kontrast. 

Till den historiska romanen återvände Lundegård i de pittoreska medeltidskrönikorna Drottning Margareta (I, 1905, 2:a uppl. 1906, övers. till da. 1906; II, 1906, övers. till da. 1907), Drottning Filippa (1907; övers. till da. 1909) och Drottning Cilla (1910). Den stora dagen (1911) är en samtidsroman med lyrisk-polemisk grundton där satiren riktar sig mot det anspråksfulla firandet av Verner von Heidenstams femtioårsdag.

Lundegårds språk utmärker sig för sin genomskinlighet. Kompositionen är vanligen säker och sorgfällig.

Bibliografi

Skönlitteratur
 - Tillsammans med Victoria Benedictsson.

 - Tillsammans med Victoria Benedictsson.

 - Tillsammans med Victoria Benedictsson.

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.
 - Illustrationer av Tyra Kleen.

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Litteraturbanken.
 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.

Varia

Samlade upplagor och urval

Priser och utmärkelser 
 De Nios Stora Pris 1916
 De Nios Stora Pris 1929

Källor

Noter

Vidare läsning

 - Innehåller artikeln Axel Lundegård och åttitalet.

Externa länkar

Karl Otto Bonnier. På femtioårsdagen
Brev från Henrik Pontoppidian till Axel Lundegård
- information kring bland annat brevväxlingen mellan Victoria Benedictsson och Axel Lundegård

Svenskspråkiga författare
Svenskspråkiga poeter
Svenska författare
Svenska poeter
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1861
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Personer från Västra Sallerups socken