kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
XSL

XSL, eXtensible Stylesheet Language är en standard (språk/vokabulär) inom XML-konceptet för presentation, filtrering och transformering av XML-dokument som varit under utveckling alltsedan XML kom till. 

XSL består egentligen av fyra delar (språk) för olika ändamål:

 XSL är ett språk för att utforma XML-presentationer, så att XML-dokumentet kan läsas, höras eller på annat sätt göras förståeligt för mottagaren,
 XSLT är ett språk för transformering av XML-dokumentet till andra dokumentformat eller till andra XML-dokument,
 XSLFO är ett språk för att beskriva XML-dokumentets layout,
 XPath är ett språk för att definiera XML-dokumentets delar eller mönster och används för att adressera delar av dokument.

Se även 
 CSS

Externa länkar 
 W3C Schools

W3C-standarder
XSLT

XSLT (XSL Transformation) är ett märkspråk som används för att omvandla dokument skrivna i XML, till exempel genom att ändra ordningen på innehållet, lägga till information eller för att välja ut valda delar av grunddokumentet. I processen skapas det ett nytt dokument, som inte behöver följa samma DTD eller XML Schema som ursprungsdokumentet. XSLT är i sig en tillämpning av XML, och man använder XPath för att identifiera de objekt som ska transformeras.

Principerna som ligger till grund för utvecklandet av XSLT är en separation av representationen (i XML-form) från presentationen (till exempel i HTML-form) genom att använda ett översättningsschema (i XSLT-form). Genom att ha en enhetlig modell för representationen av data kan man presentera samma information på flera olika sätt beroende på syfte och möjligheter. Detta betyder att man kan ändra representationen oberoende av hur den skall presenteras. Som exempel skulle man kunna tänka sig att samma information kan presenteras i HTML (för publicering på webben) som text och som punktskrift.

Se även 
 XSL-FO
 DSSSL
 awk

Märkspråk
W3C-standarder
IT
Document Type Definition

Document Type Definition (förkortat DTD, kan översättas som Dokumenttypsdefinition) beskriver ett sätt att beskriva strukturen på ett XML- eller ett SGML-dokument. Eftersom HTML har sitt ursprung i SGML, så förekommer DTD:er också ofta för HTML.

Med en DTD kan man ange vilka element, attribut och entiteter som är tillåtna eller obligatoriska för ett dokument som skall följa den specifika SGML- eller XML-tillämpningen. XML som teknik kan sägas ha ärvt DTD:erna från SGML, men det finns skillnader mellan hur DTD:er definieras för de två märkspråken.

DTD:er innehåller en beskrivning av dokumentens schema som möjliggör automatisk validering av deras innehåll. Begränsningarna i syntaxen innebär dock att sådan validering inte kan göras lika noggrant som om man använt någon av de nyare teknikerna RelaxNG eller XML Schema. En DTD kan också innehålla kommentarer ämnade för mänsklig läsning där förväntat angivningsområde för element och attribut anges. Även om dessa kommentarer inte kan kontrolleras maskinmässigt, så krävs det att man följer deras instruktioner för att ett dokument skall vara helt i överensstämmelse med sin angivna DTD.

DTD:er kan anges externt, via en länk, internt längst upp i dokumentet eller som en kombination av dessa.

Moderna webbläsare använder förekomsten av vissa DTD:er som ett sätt att skilja mellan två grundläggande renderingsmetoder av HTML, "Standards Compliance Mode" eller "Quirks Mode". De läser dock inte in DTD:n i sig. XHTML däremot, när den sänds med en XML MIME-deklaration, renderas alltid i standardläge.

Se även 
 RelaxNG
 XML Schema
 HTML
 Boxmodellen

W3C-standarder
XPath

XPath är ett språk för att adressera delar av eller mönster i ett XML-dokument. XPath används som en del av XPointer för att lokalisera olika objekt (element, attribut, innehåll) inuti ett dokument som man vill söka, hämta eller bearbeta på något sätt. XPath används även som en del i XSLT.

Se även
XPointer
XLink

Standarder och konventioner

he:XSL#XPath
XPointer

XPointer, XML Pointer Language och XLink, XML Linking Language definierar standardsätt att representera länkar, förbindelser mellan olika resurser till ett XML-dokument.

Xpointer används för att adressera inuti i ett dokument, det vill säga en länk till en del av ett dokument. Xpointer kan liknas vid HTML:s #-tecken men i Xpointer används en mer avancerad adressering där man pekar på information i form av element, attribut eller innehåll istället för fysiska platser. Xpointer används tillsammans med XPath för att adressera (länka till) till olika delar inuti ett dokument.

Standarder och konventioner
XLink

XPointer, XML Pointer Language och XLink, XML Linking Language, definierar standardsätt att representera länkar, förbindelser mellan olika resurser till ett XML-dokument.

XLink 1.1 ska användas enligt W3C:s rekommendation och är efterföljare till XLink 1.0, även denna en rekommendation från W3C.

XLink erbjuder attribut som ska användas för att komplettera element i andra XML namnrymder. XLink erbjuder två sorters hyperlänkar för XML-dokument - enkla länkar som påminner om html-länkar och utökade länkar som länkar flera källor.

Referenser 

Standarder och konventioner
.exe

.exe (förkortning för engelskans executable) är en filändelse på en exekverbar fil i bland annat operativsystemen DOS, OS/2 och Microsoft Windows. När man öppnar filen startar ett datorprogram.

EXE-filer i DOS med efterföljare 
Stöd för exe-filer introducerades i MS-DOS från och med version 2.0. Tidigare hade man varit begränsad till COM-filer, som maximalt kunde vara 64 KiB stora och bara ha ett kodsegment. Med exe-formatet kunde ett MS-DOS program bestå av flera kod- och datasegment, vara mycket större, och läsas in på godtycklig plats i datorns minne.

En exe-fil är uppdelad i flera delar: en header och en del med den exekverbara maskinkoden. En exe-fil identifieras genom att de första två bytes i headern (och därmed filen) består av de två ASCII-tecknen MZ (4D 5A hexadecimalt), det så kallade magiska talet. Bokstäverna är initialerna för Mark Zbikowskis, en programmerare hos Microsoft som utvecklade MS-DOS version 2.0.

Varianter 
Det finns flera varianter av .exe-format:
 DOS extern: det ursprungliga formatet. Dessa exekverbara program kan köras både i DOS, Windows och OS/2.
 12-bitars New extern dessa känns igen genom två bytes som är ASCII-tecknen NE. Dessa filer kan inte köras av DOS, utan bara av Windows eller OS/2.
 12/30-bitars Linear externe: identifieras med LE. Dessa filer används inte för vanliga användarprogram, utan istället för VxD-drivrutiner i Windows 3.1 och Windows 9x.
 30-bitars Linear extern: identifieras med LX. Dessa filer går bara att köras i OS/2 version 2.0 eller senare, samt även några DOS-extenders.
 30-bitars Portable extern: identifieras med PE. Formatet introducerades när Windows NT 3.1 och Win32s lanserades, och liknar i vissa aspekter COFF-filer. Dessa exe-filer går att köra i alla versioner av Windows NT och även Windows 9x.
 62-bitars Portable extern: dessa liknar sina 32-bitars föregångare, men går bara att köras på 64-bitarsversioner av Windows.

Eftersom alla varianter av exe-filer börjar med signaturen MZ, måste åtgärder tas för att förhindra att MS-DOS försöker att exekvera en exe-fil som är avsedd för ett modernare operativsystem. Därför innehåller exe-filer för Windows och OS/2 alltid ett minimalt MS-DOS-program, kallat stub, som vanligtvis visar ett meddelande att programmet inte går att köras under DOS. Ibland kan dock stubben vara lika fullfjädrad vad gäller funktionalitet som sin Windows-motsvarighet: denna teknik användes ibland av Microsoftprogram som regedit och några av kompilatorprodukterna (Microsoft Fortran, Microsoft Cobol, med flera). När Windows 3.x var vanligt var det flera program som också startade Windows och därefter programmet.

Se även 
 Batchfil
 COM (filformat)

Källor

Exe
Microsoftmjukvara
Medina

För andra betydelser, se Medina (olika betydelser).

Medina (ar. المدينة المنورة,  eller المدينة , officiellt al Madīnat al Munawwarah (Det strålande Medina) är residensstad i provinsen Al Madinah i Saudiarabien. Medina är även det arabiska ordet för stad. Folkmängden uppgår till cirka 1,3 miljoner invånare.

Medina har störst betydelse som en av islams viktigaste vallfärdsorter och är den muslimska världens heligaste stad näst efter Mecka. Staden hette tidigare Yathrib och är även kallad Profetens stad (Madīnat an-Nabī). Den var från 622, då Muhammed utvandrade dit från Mecka, till 658, då kalifen Ali flyttade till Kufa, islamväldets huvudstad.

I Medina finns den näst efter Kaba i Mecka viktigaste helgedomen i den islamiska världen Masjid al-Nabawi, Profetens moské, som innehåller Muhammeds, hans dotter Fatimas och de två första kaliferna Abu Bakrs och Umar ibn al-Khattabs gravar. Vid sidan av dessa står även en tom sarkofag avsedd för Jesus då han vid tidens slut återkommer. 

Kungariket Hijaz med de heliga städerna Mecka och Medina erövrades från hashimiterna av Ibn Saud 1924-1925 och införlivades med kungariket Saudiarabien när detta bildades 1932. 

Att besöka Medinas centrala delar med Muhammeds moské är förbjudet för icke-muslimer.



Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Medina
Pilgrimsorter
Geografi inom islam
Islams historia
Islamisk arkitektur
Orter i Saudiarabien
Hijaz
hu:Medina
Sylta (mat)

Sylta är en grupp av maträtter med kött som huvudingrediens. Det finns flera olika sorters syltor – några vanliga är pressylta, rullsylta och kalvsylta. Slarvsylta har fått sitt namn eftersom den görs av tillvaratagna "slarvor", det vill säga det som tagits till vara efter putsning av större köttstycken. Ingredienserna skiftar, men fläsklägg, fläsksvål, gelatin och kalvlägg finns med i många recept. Syltor kryddas med kryddpeppar, vitpeppar, kryddnejlika, lagerblad och ofta lök. Kycklingkött kan även ingå i syltor likaväl som enbart grönsaker i vegetarisk sylta.

Se även 
 Kalvsylta
 Pressylta
 Rullsylta

Källor

Externa länkar 

Fläskkött
Kötträtter
Legend

Legend (latin: legenda, 'läsestycke’, ’helgonberättelse’, egentligen ’det som bör läsas’), kultlegend, kultmyt, är en religionshistorisk term. Den syftar på en berättelse som redogör bakgrunden för en ritual. Ordet kan också användas som synonym till sägen.

Berättelse 
Typ "Legenden om Lucia", vilken allt efter personlig syn kan passa in var som helst bland varianter som dessa:

 Helgonlegend är berättelse om övernaturliga händelser i namnkunniga religiösa personligheters liv, till exempel kristna helgon, eller profetior och trosvissa levnadsbeskrivningar om ”heliga” personer och platser även i andra rituella sammanhang.
 Annan berättelse – saga med inslag av myt och vidskepelse.
 Sägen, en genom släktled nedärvd framställning om forntida stordåd.
 Uppdiktad historia, skröna.
 Ohållbar uppfattning om händelse eller företeelse.

Anvisning 
 Inskrift, till exempel inskription på medalj eller mynt.
 Teckenförklaring, till exempel definition av symboler på en karta eller ett diagram. Denna betydelse (vanlig i engelsk text) finns belagd i svenska språket sedan 1886.

Legend och legendar 
Legendar, eller legendär, är en person som blivit berömd genom tidigare bedrifter, till exempel den person som en legend avser – denne är därmed legendarisk. Staffan Heimerson har markerat hur till begreppet kan knytas en speciell karaktär: en förening av karisma och folklighet. Till skillnad ifrån en legend, som är att jämställda med en myt, är en legendar en högst verklig person. Ordet är vanligt inom sportjargong och finns belagt i svenska sedan 1963.

Se även 
 Hagiografi
 Folksaga
 Folklore
 Klintbergare

Källhänvisningar
Vandringssägen

En vandringssägen är en modern sägen, skröna, som av många uppfattas och förs vidare som sann men vars huvudperson aldrig blir närmare än "en vän till en vän". Innehållet i historien förändras ofta med tiden. De handlar ofta om mystiska sjukdomar, hemska avslöjanden om till synes harmlösa vardagsföremål, skrämmande brottslighet eller gåtfulla beteenden hos andra människor, och behandlar således de orosmoment, rädslor och fobier som finns i dagens samhälle. Alla vandringssägner är inte genuint osanna utan har i vissa fall sitt ursprung i verkliga händelser.

Det alternativa namnet klintbergare skapades av Bo Åkermark på Dagens Nyheter med association till folklivsforskaren Bengt af Klintberg, som skrivit tre böcker i ämnet, Råttan i pizzan (1986), Den stulna njuren (1994) och Glitterspray (2005). Internationellt är studerandet av den här sortens historier främst förknippat med den amerikanske forskaren Jan Harold Brunvand som myntade begreppet urban legend 1979 och vars publikationer sedan 1981 inspirerat forskare i många länder att samla in och popularisera kunskap kring dessa historier.

Exempel på klintbergare

Bonsaikatter
Levande katter föds upp och säljs hela inuti glasburkar som dekoration. Myten kommer från en numera stängd bluffwebbsida som skapades av några studenter vid Massachusetts Institute of Technology i USA år 2000, med fejkade bilder på "bonsai kittens" till salu, tips om hur man kunde göra en egen bonsaikatt, och en falsk gästbok med positiva kommentarer från nöjda kunder.

Mängder av människor och djurrättsorganisationer skrev protestlistor mot djurplågeriet. År 2001 genomförde FBI en undersökning av företeelsen, då bluffen uppdagades.

Lycka till, Herr Gorsky
Neil Armstrong sa "Lycka till, Herr Gorsky" ("Good Luck, Mr. Gorsky") under månlandningen, vilket ledde till förvåning i rymdkontrollen. Under en senare intervju förklarade han att han under sin barndom hört grannens fru säga till sin man: "Oralsex!? Vill du ha oralsex? Det lär du inte få förrän grannens unge promenerar på månen!"

Potatis i parketten
Invandrare från Polen eller Balkan river upp parketten i sina lägenheter för att odla potatis, och bor i tält i vardagsrummet.

Progesterex
Våldtäktsdrogen progesterex steriliserar offren, för att våldtäktsmännen inte ska behöva bekymra sig om eventuella graviditeter.

Runka bulle
Påstådd lek där en grupp män onanerar i en cirkel med en bulle i mitten. Den som sist ejakulerat tvingas äta upp bullen. I England, USA och Australien är det inte en vandringssägen och där heter leken soggy biscuit och i leken används inte en bulle utan ett kex. Flera elever har blivit avstängda i Australien och England för att de deltagit i leken.

Råttan i pizzan
En pizzeria eller annat matställe har slaktat råttor och använt i matlagningen.

Se även 
 Faktoid
 Folktro
 Muntlig tradition
 Satirsajt

Källor

Externa länkar 
 Sagobloggen.com 
 snopes.com 
 urbanlegends.about.com 
 Spegling av den ursprungliga Bonsai Kitten-sidan

Modern folktro
Myter
Malin

Malin är ett egennamn och kvinnonamn och en nordisk form av det hebreiska namnet Magdalena, som betyder "kvinna från Magdala". 

Malin var ett av 1970- och 1980-talens största modenamn. Populariteten tog fart när filmerna om Saltkråkan visades för första gången i svensk TV och fortsatte sedan att öka under lång tid. 31 december 2005 fanns det totalt 48 255 personer i Sverige med namnet, varav 40 678 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 344 flickor namnet Malin.

Namnsdag 10 december, tillsammans med Malena.

Personer med namnet Malin
Malin Aaronsson, fysiker vid Oxford University
Malin Andersson, fotbollsspelare
Malin Axelsson, dramatiker
Malin Baryard-Johnsson, ryttare
Malin "Linn" Berggren, popsångerska
Malin Berghagen, skådespelare
Malin Birgerson, skådespelare
Malin Craig, amerikansk general
Malin Ek, skådespelare
Malin Ewerlöf Krepp,  friidrottare och löpare
Malin Gramer, skådespelare och programledare
Malin Gjörup, skådespelare och filmproducent
Malin Holmberg-Karim, filmproducent
Malin Johansson, låtskrivare och sångerska
Malin Larsson, flera personer
Malin Lind Lagerlöf, manusförfattare
Malin Lindgren, dansk journalist och författare
Malin Matsdotter, bränd som häxa 1676
Malin Moström, fotbollsspelare
Malin Olsson, programledare
Malin Siwe, journalist
Malin Svarfvar, skådespelare
Malin Svensson, politiker
Malin Åkerman, svensk-kanadensisk skådespelerska

Fiktiva personer med namnet Malin
Malin Forst, huvudperson i Karin Boyes roman Kris från 1934
Malin Kronblom, seriefigur, gift med titelpersonen i den svenska tecknade serien av Elov Persson från 1927
Malin Melkersson Malm, person i Astrid Lindgrens tv-serie Saltkråkan som senare även blev spelfilm.
Malin i ”Den vita stenen”

Bibliotekssystem
Malmö stadsbiblioteks katalog på internet heter Malin.

Kvinnonamn
Råttan i pizzan

Råttan i pizzan är en modern folksägen, en så kallad klintbergare. Den finns i många versioner. En låter så här:

"En kompis till en kompis var och åt på en pizzeria på Hornsgatan i Stockholm. Hon kände att något fastnade i tanden. Natten därefter vaknade hon av en fruktansvärd tandvärk. Hon tog sig till Södersjukhuset, och där konstaterades det att det var en råttand. Hälsovårdsnämnden kom till pizzerian, och ett rum var igenbommat. Ägaren vägrade öppna det. Polisen kom dit och bröt upp dörren. I rummet hängde 50 slaktade råttor."

Historien hade mycket stor spridning i Sverige år 1973, då till och med Dagens Nyheter hade en artikel med rubriken Storlarm om råttfilé / Hälsovården rycker ut. I artikeln skriver man att rykten om att en restaurang ska ha använt kött från råttor och skator spridit sig i Stockholm, det framgår dock att hälsovårdsförvaltningen inte hittat några råttor när man inspekterat den och andra restauranger i Stockholm. Sägnen verkar ha funnits i England redan kring 1960, och har knutits till diverse olika restauranger ägda av utlänningar, inte bara pizzerior. Sägnen saknar av allt att döma verklighetsbakgrund.

Råttan i pizzan är också titeln på en bok med moderna folksägner av Bengt af Klintberg, utgiven 1986.

Referenser

Modern folktro
Rasism
Malena

Malena är ett egennamn och kvinnonamn och en nordisk form av det hebreiska Magdalena med betydelsen "kvinna från Magdala". 

Malena är för närvarande inte speciellt vanligt.
Högst några enstaka flickor får namnet som tilltalsnamn varje år.
Av tradition har det förekommit mest i Skåne.
31 december 2005 fanns det totalt 1 165 personer i Sverige med namnet Malena varav 699 med det som tilltalsnamn.
År 2003 fick 6 flickor namnet, varav 1 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag 10 december tillsammans med Malin.

Varianter 
 Marlene
 Malèna

Personer med namnet Malena
Malena Engström, skådespelare
Malena Ernman, operasångare
Malena Ivarsson, sexolog
Malena Laszlo, artist

Kvinnonamn
Dopp i grytan

Dopp i grytan är bröd som doppats i varmt skinkspad och som äts som tillbehör till annan mat. Rätten förekommer traditionellt i Sverige i julfirandet vilket även har lett till att den 24 december ibland kallas för ”dopparedagen”.

Efter att man har avlägsnat fettkakan på det kalla skinkspadet kokar man ihop det till en lagom salt buljong. Man kan krydda med lite salvia, som alltid är bra till maträtter där fläsk och fett ingår. Brödet som doppas brukar ofta vara vörtbröd. Brödet bör inte vara alltför färskt.

I norra Sverige brukar ofta tunnbröd, men helst ljusugnsbröd, användas och rätten kallas då ibland för blöta. Brödet kan då antingen doppas i buljong eller mjölk. Denna variant av dopp i grytan äts vanligen ihop med skirat smör och skinka och kan ätas året om.

Att äta bröd på detta sätt var förr vanligt på grund av att det hårda brödet blev mer lättuggat.

Vanligtvis används en hålslev för att ta upp brödet ur skinkspadet.

Referenser

Julmat
Rötmånaden

Rötmånaden eller hunddagarna är ett begrepp för en månadslång period i slutet av juli och början av augusti, som i senare tid särskilt förknippas med att många livsmedel håller sig sämre. I folktron är det även en period fylld av rädsla för det onaturliga och nyckfullt väder. Rötmånaden inleds enligt modern svensk tradition i slutet av fruntimmersveckan, under perioden då solen står i Lejonets tecken, det vill säga något 22, 23 eller 24 juli och pågår till 22, 23 eller 24 augusti.

Typiskt för rötmånaden är värme och hög luftfuktighet som är gynnsamma förhållanden för bakterietillväxt och mögelsvampar, vilket gör att livsmedel lätt blir skämda och kan orsaka sjukdomssymptom vid förtäring. Rötmånad ur den synvinkeln kan infalla både tidigare och senare än den kalendariska perioden och variera från år till år beroende på vädret. För att minimera risken för att bli sjuk då är det särskilt viktigt att förvara kylvaror kallt i kylskåp, att inte äta mat som har stått framme länge och att hålla god köks- och handhygien.

Historia och etymologi 
Ordet rötmånad kommer av fornsvenskans röta som betyder "få att ruttna".

Historiskt konstaterades under romartiden att maten höll sig sämre under eftersommaren, och man fastlade officiellt att detta inträffade under en specifik period. Denna period inleddes dagen då stjärnan Sirius i stjärnbilden Stora hunden första gången kunde iakttas i gryningen, och varade sedan i en månads tid, det vill säga från 22 juli till 21 augusti. Med syftning på stjärnbilden kallades perioden dies caniculares (= hunddagarna). I flera länder kallas motsvarigheten till rötmånaden översatt för just "hunddagarna".

En jämförelse kan göras med franskans canicule, som betyder "värmebölja", och som har etymologiska kopplingar till latinets dies caniculares men som undergått en betydelseförskjutning och ordet har inte längre någon koppling till ett speciellt datum.

Folktro 
I folktron tillskrivs dessutom rötmånaden en mängd andra egenskaper. Det sägs att det händer vederstyggliga ting under rötmånaden, och att människor kan uppföra sig konstigt. En så kallad rötmånadshistoria är en legend, saga, vandringssägen (ibland kallad klintbergare) eller dylikt som innehåller fantastiska inslag som är svåra att tro på. En rötmånadskalv är en missbildad kalv, exempelvis en kalv som fötts med två huvuden. I folktron ansågs detta speciellt kunna hända under rötmånaden.

Referenser 

Folktro
Sommar
Populärkultur

Populärkultur, vanligen förkortat som popkultur i talspråk, är en form av kultur som riktar sig till den breda allmänheten snarare än till kännare.

Bakgrund 
Populärkulturen har, såvitt historiker kunnat se, alltid funnits jämte den konventionella kulturen. Det finns till exempel klotter på pyramiderna, äventyrsberättelser i religiösa skrifter som Bibeln, och reklam-musik bevarad från medeltiden. Inte sällan har därför populärkulturen inspirerat hovkompositörer, konstnärer och "seriösa" författare, även om de har försökt att skapa mer världsfrånvända eller djupa verk.

Några områden 
 Popmusik (populärmusik)
 Popkonst
 Kiosklitteratur

Gemensamma drag 
Det som är gemensamt för populärkulturen är att den är mindre komplicerad och mer lättillgänglig, att den är mer känslosam, att den följer modets pendelrörelser i högre grad, och att den ges ut i mångdubbelt större volym än motsatsen finkultur. Populärkulturen får bland annat av de orsakerna mycket utrymme i massmedia.

Populärvetenskap 
Förutom de rent konstnärliga områdena, finns även populärhistoria och populärvetenskap, som på ett mer allmänt sätt förklarar komplexa samband så att fler kan ta del av kunskapen.

Se även 
 Folkkultur
 Mjuk makt

Typer av kultur
Populärhistoria

Populärhistoria är en genre som presenterar historia på ett underhållande och lättillgängligt sätt.

"Populärhistoriker" är i sin tur en titel som vanligen används på journalister och författare som skriver om historia (t.ex. Herman Lindqvist). Dessa personer får ofta kritik från disputerade forskare för vetenskapliga brister i texterna.

Populärhistoria produceras dock även av forskare i historia. Vanligen är texterna då populariserade versioner av akademiska arbeten såsom vetenskapliga artiklar eller avhandlingar, och syftar då till att presentera historieforskning för en bredare allmänhet i enlighet med den "tredje uppgiften".

Kända svenska populärhistoriker
 Henrik Arnstad
 Peter Englund
 Carl Grimberg
 Maja Hagerman
 Dick Harrison
 Alf Henrikson
 Herman Lindqvist
 Fredrik Lindström
 Jonathan Lindström
 Christopher O'Regan
 Lars Ericson Wolke

Kända amerikanska populärhistoriker
Stephen Ambrose
Daniel Boorstin
Barbara Tuchman

Kända brittiska populärhistoriker
Niall Ferguson
E.P. Thompson
A.J.P. Taylor
Christopher Hill
Dan Jones
David Starkey

Se även
Lokalhistoria
Populärvetenskap

Källor

Historiografi
Populärvetenskap
Litterära genrer