Vangaer

Vangaer, frå 'vanga' som er gassisk artsnamn for kroknebbvanga, Vanga curvirostris, er ei gruppe lite kjente små til mellomstore sporvefuglar avgrensa til Madagaskar og Komorane. Dei er vanlegvis klassifiserte som familien Vangidae. Familien samlar om lag 21 artar, avhengig av taksonomi. Dei fleste artane liknar varslarar, lever som skogsfuglar og beitar på krypdyr, froskar og insekt. Fleire gassiske fuglar som liknar meir på songarar, timalar eller flugesnapparar er no ofte plassert i denne familien. Medlemmene i familien kan variere mykje i utforming av nebb og har ei rekkje ulike måtar å skaffe føde på. Dei byggjer reir av trepinnar i tre. Dei er standfuglar.

Skildring  
Vangaer varierer i storleik, farge og form, men har likskapar i nebb, skalleform og i strukturen  i  ganen. Dette er små til mellomstore fuglar, varierande mellom 12 og 32 cm i lengd. Mange har sterke nebb med krok som liknar nebbet hos varslarar. Stornebbvanga, har eit spesielt kraftig nebb med ein hjelmliknande utvekst på oversida. Andre artar, slik som Newtonia-artane, har eit lite, tynnt nebb. Sigdvanga er kjent for det lange, krumme nebbet brukt på å søkje føde i hòl og sprekkar.

Dei fleste vangaer er i stor grad svarte, brune eller grå på oversida og kvit under. Eit unntak er den blå og kvite blåvanga og den blågrå raudnebbvanga. Stornebbvanga er for det meste svart med ein raudbrun rygg. Hannar av svartvanga er heilt svarte medan hoene er brune. Dette er ein av fleire artar med distinkte ulikskapar i fjørdrakta mellom kjønna, hos andre artar er kjønna identiske i utsjånad.

Dei fleste vangaer har eit plystrande læte.

Distribusjon og habitat  
Vangafamilien er eit døme på adaptiv stråling, som har utvikla seg frå ein einskild grunnleggjande  populasjon til ei rekkje varierande former tilpassa ulike nisjar okkuperte av andre fuglarfamiliar i tilsvarande nisjar i dei andre delane av verda.<ref name=Garbutt>Garbutt, Nick (2004) Different by design: the Vangas of Madagascar, in: Africa - Birds & Birding, 9: 28-34.</ref> Alle vangaer er endemiske for Madagaskar unntatt blåvanga som òg finst på Komorane og på Mohéliøyane og, i det minste tidlegare, på Grande Comore. Dei finst over heile Madagaskar, i ei rekkje habitat av skog og kratt. Fleire artar inkludert hettevanga og sigdvanga kan leve i tørr lauvskog vest på øya. Nokre som mustasjetimal, stornebbvanga og svartvanga er avgrensa til regnskogen i aust på øya. Gapenebbvanga og den nyleg oppdaga raudskuldervanga opptrer i halvtørt tornekratt i sørvest.

 Åtferd  
Føda kan innehalde insekt, meitemark, tusenbein, øgler og amfibium. Blåvanga og brillevanga et òg frukt. Mange artar beitar i små grupper, ofte i fleirartsflokkar av fleire vangaartar. Kroknebbvanga og gapenebbvanga har tendens til å beite åleine. Vangaer har ei rekkje ulike beitestrategiar. Mange artar plukkar opp mat frå greiner. Raudnebbvanga klatrar opp stammar og greiner som ei spettmeis, men klatrar ikkje nedover som spettmeiser gjer. Mustasjetimal søkjer føde ved å gå langs skogbotnen blant nedfallsblad. Brillevanga og smalnebbvanga flyg ofte mot byttet. Dei tre Xenopirostris-vangaene brukar det flattrykte nebba til å strippe av bork frå daude greiner for å søkje mat under borken.

Dei fleste artane hekkar i par, byggjer koppforma reir av kvister, bork, røter og blad. Sigdvanga hekkar i grupper og byggjer store reir av trepinnar.

 Status og bevaring  
Nokre vangaartar er vanlege, slik som brillevanga som kan overleve i gjenplanta skog og i plantasjar av introduserte treslag. Men fleire andre artar er trua av tap av habitat grunna avskoging. Tjukknebbvanga er klassifisert som nær trua av BirdLife International og raudskuldervanga, svartvanga, stornebbvanga og raudhalesongar blir rekna som sårbare. Hettevanga er klassifisert som sterkt trua fordi arten er avgrensa til eit lite område i nordvestre Madagaskar kor skogen er i rask tilbakegang på grunn av rydding for jordbruk og av ukontrollerte skogbrannar. Hypositta perdita, engelsk 'Bluntschli's Vanga', er berre kjent frå to gamle prøver og er kategorisert som   'datamangel'.

 Taksonomi, slekter og artar 
Tilhøva deira til andre grupper av sporvefuglar er usikre, men dei synest nært knytt til einskilde gåtefulle afrikanske grupper: Prionops, typiske hjelmvarslarar og pløsauge-slekter som Bias og Megabyas. Dei synest òg å vere nær nokre asiatiske grupper som oskefuglar, Tephrodornis, og filentomaer, Philentomas i hjelmvarslarfamilien samt slekta Hemipus av larveetarar.

Sjølv om vangaer tradisjonelt var rekna å vere ein liten familie med generelt varslarliknande utsjånad, tyder nyare forsking på at fleire gassiske taksa som tidlegare var rekna som songarar, timalar eller flugesnapparar i staden er vangaer. Døme på artar som er flytta inn i vangafamilien er mustasjetimal, Mystacornis crossleyi og beltebias, Pseudobias wardi, tidlegare trudd å vere ein flugesnappar.Cibois, A.; Slikas, B.; Schulenberg, T.S. & Pasquet, E. (2001) An endemic radiation of Malagasy songbirds is revealed by mitochondrial DNA sequence data. Evolution 55(6): 1198-1206. PDF fulltext > Dessutan heile slekta Newtonia, tidlegare Sylviidae og smalnebbvanga, Tylas eduardi, som er flytta frå bylbylar.

Artslista
Vangaer i rekkjefølgje etter EBird/Clements Checklist v2018 med norske namn etter Norske navn på verdens fugler'':  
Slekt Prionops, 8 artar av hjelmvarslarar

Slekt Megabyas
 Kvitbrystbias, Megabyas flammulatus, African Shrike-flycatcher, Verreaux & Verreaux, 1855, (LC)

Slekt Bias
 Toppbias, Bias musicus, Black-and-white Shrike-flycatcher, Vieillot, 1818, (LC)

Slekt Tephrodornis
 Malabaraskefugl, Tephrodornis sylvicola, Malabar Woodshrike, Jerdon, 1839, (LC)
 Storoskefugl, Tephrodornis virgatus, Large Woodshrike, Temminck, 1824, (LC)
 Kvitbrynoskefugl, Tephrodornis pondicerianus, Common Woodshrike, Gmelin, 1789, (LC)
 Dunkelaskefugl, Tephrodornis affinis, Sri Lanka Woodshrike, Blyth, 1847, (LC)

Slekt Hemipus
 Bandflugeetar, Hemipus picatus, Bar-winged Flycatcher-shrike, Sykes, 1832, (LC)
 Svartvengflugeetar, Hemipus hirundinaceus, Black-winged Flycatcher-shrike, Temminck, 1822, (LC)

Slekt Philentoma
 Rustvengfilentoma, Philentoma pyrhoptera, Rufous-winged Philentoma, Temminck, 1836, (LC)
 Purpurbrystfilentoma, Philentoma velata, Maroon-breasted Philentoma, Temminck, 1825, (NT)

Slekt Newtonia
 Antandroyvanga, Newtonia archboldi, Archbold's Newtonia, Delacour & Berlioz, 1931, (LC)
 Merinavanga, Newtonia brunneicauda, Common Newtonia, Newton, 1863, (LC)
 Tanalavanga, Newtonia amphichroa, Dark Newtonia, Reichenow, 1891, (LC)
 Rustvengvanga, Newtonia fanovanae, Red-tailed Newtonia, Gyldenstolpe, 1933, (VU)

Slekt Tylas
 Smalnebbvanga, Tylas eduardi, Tylas Vanga, Hartlaub, 1862, (LC)

Slekt Calicalicus
 Meisevanga, Calicalicus madagascariensis, Red-tailed Vanga, Linné, 1766, (LC)
 Raudskuldervanga, Calicalicus rufocarpalis, Red-shouldered Vanga, Goodman, Hawkins & Domergue, 1997, (VU)

Slekt Hypositta
 Raudnebbvanga, Hypositta corallirostris, Nuthatch-Vanga, Newton, 1863, (LC)

Slekt Leptopterus
 Brillevanga, Leptopterus chabert, Chabert Vanga, Statius Müller, 1776, (LC)

Slekt Mystacornis
 Mustasjevanga, Mystacornis crossleyi, Crossley's Vanga, Grandidier, 1870, (LC)

Slekt Cyanolanius
 Blåvanga, Cyanolanius madagascarinus, Blue Vanga, Linné, 1766, (LC)

Slekt Vanga
 Kroknebbvanga, Vanga curvirostris, Hook-billed Vanga, Linné, 1766, (LC)

Slekt Pseudobias
 Beltevanga, Pseudobias wardi, Ward's Flycatcher, Sharpe, 1870, (LC)

Slekt Schetba
 Raudaugevanga, Schetba rufa, Rufous Vanga, Linné, 1766, (LC)

Slekt Euryceros
 Stornebbvanga, Euryceros prevostii, Helmet Vanga, Lesson, 1831, (VU)

Slekt Oriolia
 Svartvanga, Oriolia bernieri, Bernier's Vanga, Geoffroy Saint-Hilaire, 1838, (VU)

Slekt Falculea
 Sigdnebbvanga, Falculea palliata, Sickle-billed Vanga, Geoffroy Saint-Hilaire, 1836, (LC)

Slekt Artamella
 Kvithovudvanga, Artamella viridis, White-headed Vanga, Statius Müller, 1776, (LC)

Slekt Xenopirostris
 Tjukknebbvanga, Xenopirostris polleni, Pollen's Vanga, Schlegel, 1868, (NT)
 Gapenebbvanga, Xenopirostris xenopirostris, Lafresnaye's Vanga, Lafresnaye, 1850, (LC)
 Ankarafantsikavanga, Xenopirostris damii, Van Dam's Vanga, Schlegel, 1865, (EN)

Kjelder 
 Denne artikkelen bygger på «Vanga» frå , den xx. august 2010

Referansar

Bakgrunnsstoff 
 Videoar av vangaer hos Internet Bird Collection

 
Sporvefuglar
Fuglar endemiske for Madagaskar