kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Direkt aktion

Direkt aktion är en typ av utomparlamentarisk politisk arbetsmetod som kort kan beskrivas som handling utan ombud. Den innebär att en organisation eller individ går till handling för att uppnå sina mål, utan att förlita sig på att politiker eller andra ställföreträdande maktmänniskor skall göra det åt en. 

En direkt aktion kan till exempel vara en strejk, sabotage av en industriell tillverkningskedja, maskning på jobbet, en demonstration, en blockad, eller en husockupation. Olika former av direkt aktion (exempelvis att demonstrera) kan förklaras olagliga (av staten), men huruvida den enskilda handlingen i sig är laglig eller ej påverkar alltså inte huruvida den kan klassas som direkt aktion.

Direkt aktion har historiskt använts i alla slags sociala frihetsrörelser, i Sverige främst av fackförenings- och fredsrörelserna (exempelvis Nätverket Ofog och Plogbillsrörelsen), men också av utomparlamentariska vänstern (inklusive anarkister) och högerextrema rörelser.

Se även

 ACT UP
 Aktivism
 Anarko-primitivism
 Animal Liberation Front
 Civil olydnad
 Djupekologi
 Djurens befrielsefront
 Djurrätt
 Djurrättsaktivism
 Djurrättsalliansen
 Djurskydd
 Djurstudier
 Djurvälfärd
 Earth Liberation Front
 Ekofascism
 Ekosabotage
 Ekoterrorism
 Fredligt motstånd
 Grön Anarkism
 Grön ideologi
 Hacktivism
 Icke-våld
 Jaktkritikerna
 Kongresspartiet
 Medborgarjournalistik
 Medborgarrättsrörelse
 Naturrätt
 Piratradio
 Sabotage
 Sea Shepherd
 Speciesism

Referenser

Externa länkar 
Gatupolitikens lagar - bok

Utomparlamentarism
Aktivism
Insurrektionell anarkism
Protesttaktiker
Sven Hugo Borg

Sven Hugo Borg, född 26 juli 1896 i Vinslöv, död 19 februari 1981 i Los Angeles, Kalifornien, var en svensk-amerikansk skådespelare.

Borg medverkade i drygt 60 amerikanska filmproduktioner, där han ofta spelade svensk eller tysk invandrare.

Filmografi i urval 
1935 - The Crusades
1937 - The Mysterious Pilot
1942 - To Be or Not to Be
1943 - Jack London
1943 - Adventures of the Flying Cadets
1963 - The Prize

Teater

Roller

Bibliografi 
Sven-Hugo Borg, ''The Only True Story of Greta Garbo’s Private Life (© 1933 · Printed and Published by the Amalgamated Press, Ltd., London, England)

Källor

Fotnoter

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenskamerikaner
Personer från Vinslövs socken
Födda 1896
Avlidna 1981
Män
Alessandro Manzoni

Alessandro Francesco Tommaso Antonio Manzoni, född 7 mars 1785 i Milano, död 22 maj 1873 i samma stad, var en italiensk diktare och författare.

Biografi
Manzoni vistades i Paris och blev influerad av Voltaire. Men efter sitt giftermål genomgick Manzoni en religiös kris och blev troende katolik. År 1814 återvände han till sin födelsestad Milano och slog sig senare ned vid Lago Maggiore. 

Manzoni skrev religiösa hymner och tragedier. Hans huvudverk, romanen I promessi sposi (1825-1827; De trolovade), var ett förtäckt angrepp på det österrikiska väldet i Norditalien. Hans språk blev en förebild för den moderna italienska prosadiktningen.

På svenska
 I promessi sposi
 De trolofvade: milanesisk berättelse från XVII:de seklet (översättning Per Reinhold Tersmeden, 1832)
 De trolovade (översättning Lisa Lundh, Bonnier, 1951)
 De trolovade (översättning Harry Lundin, Niloe, 1974)

Svensk samlingsvolym
 Heliga hymner (översättning Per Reinhold Tersmeden, 1855)

Externa länkar 
 

Födda 1785
Avlidna 1873
Män
Italienska romanförfattare
Italienskspråkiga romanförfattare
Italienska dramatiker
Italienskspråkiga dramatiker
Italienska poeter
Italienskspråkiga poeter
Italienska författare under 1800-talet
Personer från Milano
Romantiken
Rambo

Rambo är en rollfigur spelad av Sylvester Stallone i en serie amerikanska (del 1-5) actionfilmer med skådespelaren Sylvester Stallone i huvudrollen. Rollfiguren är utformad efter personen med samma namn "John Rambo" i David Morrells bok First Blood (1972), utgiven på svenska som Tvekampen (1973).

Filmerna
Boken och den första filmen utspelar sig i en småstad i USA, där Rambo får, eller snarare skapar sig, problem med polisen. Han blir intagen och misshandlad, vilket även väcker psykotiska minnen från Vietnamkriget till liv. När han flyr in i skogen och polisen bildar ett uppbåd för att fånga in honom, börjar hans psykoser från Vietnamkriget ta över och det blir ett slags krig mellan Rambo och polisen. Handlingen väcker frågor kring vad som kan hända när utbildade soldater återkommer till vardagen.

I boken First Blood dör Rambo till slut, men i filmen fängslas han. Ett slut där Rambo dör filmades, men Stallone insisterade på att låta Rambo överleva varför ett alternativt slut spelades in. När slutet med en död Rambo visades för en testpublik blev reaktionen så negativ att man valde det alternativa slutet istället (till författaren Morrells besvikelse, eftersom detta fjärmade filmen helt och hållet från boken).

De därpå följande filmerna var delvis mera konventionella actionfilmer med huvudtema att Rambo, med hjälp av en imponerande arsenal av vapen, egenhändigt slår ut arméer av motståndare i olika länder (ej USA).

Namnet
Ett ramboäpple ursprungligen från Hisingen Sverige, inspirerade författaren David Morrell till efternamnet på huvudpersonen i romanen First Blood.

Rambos bakgrund och meriter
Följande nämns i filmen Rambo – First Blood II:

John James Rambo är född 7 juni 1947 i Arizona med indiansk-tysk härkomst. Han värvades till armén 8 juli 1964 och antogs till specialtrupperna. Hans specialitet är lätta vapen. Han är utbildad för helikopter och i flera språk. Hans stridsmeriter är 2 silverstjärnor, 4 bronsstjärnor, 4 purpurhjärtan och även två tapperhetsmedaljer. En från Vietnamkriget och en som han fick efter den andra filmen, dock ville han inte ta emot den utan sade till överste Trautman att ge den till de krigsfångar som han hade räddat.

Referenser

Filmfigurer
Rambo
Fiktiva militärer
Fiktiva figurer från Arizona
Fiktiva figurer introducerade 1972
Snusmumriken

Snusmumriken är en litterär figur skapad av Tove Jansson som förekommer i berättelserna om Mumintrollen. Snusmumriken hade sitt första framträdande 1946 i den andra Muminboken Kometen kommer.

Personlighet 
Snusmumriken är en vänskaplig ensling och äventyrare som vandrar söderut när vintern kommer (i början av Trollkarlens hatt har han dock övervintrat i ide i Muminhuset tillsammans med Mumintrollen). Han bor i ett tält lite varstans, dock ses han ofta sittande på bron i Mumindalen spelande på sin munharmonika. Han bär halvslitna, gröna kläder med en slokhatt som huvudbonad och karakteriseras av sitt mångfaldiga historieberättande. Han röker pipa och avskyr skyltar med förbud.

Snusmumriken är Mumintrollets bästa vän och lite av en idol för honom på grund av sin klokhet och erfarenheter av det mesta. Trots deras vänskap, trivs dock Snusmumriken med att få vara ensam ibland, något som Mumintrollet kan ha svårt att acceptera.

Snusmumriken påstår att han skulle vara trött på äventyr och bara vill leva ett lugnt liv, men de som har läst berättelserna om Mumintrollen och analyserat Snusmumriken märker att detta inte alls stämmer. Snusmumriken kan inte alls leva ett lugnt liv, utan befinner sig nästan hela tiden på resande fot, just för att upptäcka världen och finna äventyren. Vad som händer på hans långa resor brukar sällan framgå. Det enda man vet är att han i stort sett har rest jorden runt.

Till skillnad från flera andra figurer i muminberättelserna bryr sig inte Snusmumriken om materiella saker, han menar att det bara blir krångligt när man ska äga och bära runt på saker.

Hans förebild lär vara Atos Wirtanen, som Tove Jansson en tid var förlovad med.

Böcker som är bra att läsa om man vill veta mer om Snusmumriken är Sent i november och Farlig midsommar.

Familj 
Snusmumriken får i Muminpappans memoarer veta att han hade en far vid namn Joxaren som umgicks med Muminpappan och var väldigt lik sin son. Det berättas även, mer i förbifarten, att Snusmumrikens mor var den äldre Mymlan, något som förbryllade honom eftersom detta i så fall skulle betyda att han är (yngre) halvbror till lilla My.

Snusmumriken är till rasen en mumrik, en mindre förekommande art i Janssons berättelser.

Röster i film och TV

Referenser

Externa länkar  
 Snusmumriken på Moomin.com

Figurer i Mumindalen
Fiktiva figurer från Finland
Fiktiva figurer introducerade 1946
Henrik Dyfverman

Gustaf Henrik Dyfverman, född 18 mars 1912 i Västeråkers församling i Uppsala län, död 2 augusti 1998 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk teaterchef, teaterregissör och TV-producent.

Biografi
Dyfverman spelade teater vid studentteatern i Uppsala och kom därefter till Gösta Ekman på Vasateatern. 1935 anställdes han som hallåman vid Radiotjänst från 1938 arbetade han som reporter och var från 1939 regissör vid radioteatern. När TV startade ledde han utbildningen av de första TV-producenterna och blev senare svensk TV:s förste teaterchef.

En minnesbok, Den första TV-teatern : 1954-1969 : Henrik Dyfverman med flera om en nation, utgavs i november 2004 av sonen Martin Dyfverman, känd från Radio Örebro och P1-programmet "Samtal pågår".

Henrik Dyfverman var son till kyrkoherde Arvid Dyfverman och Ingeborg Sandberg, yngre bror till lantmätaren Carl Johan Dyfverman och sonson till skulptören Carl Johan Dyfverman. Han gifte sig 1942 med Marthe Fristedt (1914–1986), dotter till ingenjören Gustaf Fristedt och Rut Wiksell. De fick barnen Tomas Dyfverman (1944–2009) och Martin Dyfverman (född 1947). Makarna Dyfverman är begravda på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi
 Roller

 Regi
1957 – En minnesfest (TV)
1961 – Swedenhielms (TV-pjäs) 
1965 – Gustav Vasa (TV) 

 Manus
1961 – Swedenhielms (TV-pjäs)
1980 – Swedenhielms (TV-pjäs)

 Producent
1954 – När man köper julklappar (TV)
1957 – Herr Sleeman kommer (TV) 
 (TV-film)
1958 – Rabies (TV)  
1959 – Den inbillade sjuke (TV) 
1959 – Måsen (TV)  
1960 – Oväder (TV)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Regi

Bibliografi (urval)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
Henrik Dyfverman på Svensk Filmdatabas
Henrik Dyfverman på Malmö stadsteater
 

Svenska teaterchefer
Svenska teaterregissörer
Svenska TV-producenter
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Västeråkers socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1912
Avlidna 1998
Män
Flip chip

Med flip chip-teknologin monteras ett okapslat kiselchip upp och ned jämfört med trådbondning och har därmed den aktiva ytan med chipets utgångar ned mot kretskortet. 

Kontakten mellan chipet och kretskortet utgörs av små metallkulor (bly eller tennlod), så kallade bumpar. Processen för applicering av bumpar på chipen sker nästan uteslutande innan wafern sågats upp. Bumparna kan utplaceras på hela chipets yta istället för att begränsas till kanterna som på ett konventionellt trådbondat chip. Genom denna möjlighet så får det plats fler kontakter på ett flipchip jämfört med ett trådbondat chip av samma storlek. Då ytan för kontakter utnyttjas på ett effektivare sätt kan ofta chipstorleken reduceras genom att konvertera konstruktionen till flip chip. Därför ger flip chip-montering den högsta packningstätheten av samtliga monteringsmetoder.

Chipet fästs på kretskortet genom lödning eller med ett ledande lim. Lödning sker genom omsmältning av lodet som utgör bumparna. De ledande limen är en polymer som blandats med metallpartiklar, ofta silver. Nästa steg blir att applicera en underfill i form av en flytande polymer under chipet. Underfill skyddar efter att den härdats mot kemiska och mekaniska påfrestningar.

Flip chip-teknologi tillämpas främst där det är viktigt att hålla nere vikt och volym, som till exempel i bärbara datorer, mobiltelefoner och annan bärbar elektronik. Storleken för flipchip hålls nere i tre dimensioner eftersom det inte behövs någon traditionell kapsel omkring det och därmed kan även kretskortet göras mindre då chipet tar upp mindre yta.

Elektronik
Formel 1-VM 1990

hade 16 deltävlingar som kördes under perioden 11 mars-4 november. Förarmästerskapet vanns av brasilianen Ayrton Senna och konstruktörsmästerskapet av McLaren-Honda.

Vinnare 
 Förare:  Ayrton Senna, Brasilien, McLaren-Honda
 Konstruktör:  McLaren-Honda, Storbritannien

Grand Prix 1990

Stall, nummer och förare 1990

Slutställning förare 1990

Slutställning konstruktörer 1990

Noter

Externa länkar

Säsonger
Tore Lindwall

Martin Theodor "Tore" Lindwall, född 10 november 1900 i Alnö i Västernorrlands län, död 29 februari 1980 i Bromma, var en svensk skådespelare. Han var son till provinsialläkaren Nils Anders Wilhelm Lindwall och Emma Maria Fürst, dotter till Manfred Fürst av släkten Fürst.

Biografi
Lindwall studerade vid Dramatens elevskola 1921–1923.

Lindwall gjorde sammanlagt 40 roller på Dramaten mellan 1921 och 1927. Han filmdebuterade 1922 i Gustaf Molanders Amatörfilmen. Han gjorde ett 25-tal roller på TV och film. 

1954 tilldelades han Teaterförbundets guldmedalj för "utomordentlig konstnärlig gärning".

Filmografi 

 (TV-film)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Alumner från Dramatens elevskola
Personer från Alnön
Brommabor
Födda 1900
Avlidna 1980
Män
Gunnarsbyns kyrka

Gunnarsbyns kyrka är en kyrkobyggnad i Gunnarsbyn i Luleå stift. Den är församlingskyrka i Gunnarsbyns församling.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan uppfördes efter ritningar av Torben Grut och invigdes 1928. Byggnaden har en stomme av trä och vilar på en låg sockel av huggen sten. Fasaderna är klädda med vitmålad, stående träpanel. Det branta sadeltaket var ursprungligen täckt med spån som senare byttes ut till skivplåt. Kyrkan består av ett långhus med sydvästlig-nordöstlig orientering. Vid sydvästra kortsidan finns ett lägre och smalare vapenhus och vid nordöstra kortsidan finns ett lägre och smalare kor. Vid korets nordvästra sida finns en vidbyggd sakristia.

Inventarier
 Vid kyrkorummets vänstra sida står en åttkantig predikstol med ett tunt ljudtak.
 Altartavlan är utförd av Gunnar Torhamn.
 Nuvarande orgel tillkom år 1978.

Referenser

Noter

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Bodens kommun
Kyrkobyggnader invigda 1928
Byggnader och anläggningar i Bodens kommun
Träkyrkobyggnader i Sverige
Byggnader ritade av Torben Grut
1928 i Sverige
Gunnarsbyn
Johan Lindeberg

Per Johan Lindeberg, född 4 augusti 1957, i Lund, är en svensk modedesigner.

Karriär
Johan Lindeberg gick ut från Handelshögskolan vid Göteborgs universitet 1988.. 5 år senare var han chef för en reklambyrå, som bland annat arbetade med jeansmärket Dobber.

Lindeberg började sin bana inom modeindustrin runt 1990 då han blev svensk distributör för det italienska jeansmärket Diesel. Med hjälp av byrån Paradiset och reklammakaren Jocke Jonasson skapades framgångsrika kampanjer som uppmärksammades i Italien. Runt 1994-95 sålde Lindeberg det svenska bolaget till Italien för att avancera till marknadschef. Uppgiften var att ta kampanjerna till USA, vilket skedde 1995. Några månader senare lämnade Johan Lindeberg Diesel, enligt honom själv efter eget beslut. År 1996 startade han ett eget varumärke under namnet J.Lindeberg. Märket förde två linjer, "Stockholm" och "On Course", den senare med inriktning mot golf. Jesper Parnevik var från starten ett affischnamn som man ämnade använda mot etablissemanget.

Slitningar mellan ägare och grundaren Johan Lindeberg, bland annat på grund av nyemissioner som reducerade Lindebergs ägande i företaget, ledde till att han fick lämna företaget och sin roll som kreativ chef 2007.

Johan Lindeberg bodde sedan i New York, där han var creative director på BLK DNM. År 2015 lämnade han företaget efter att ha blivit oenig med investerare, men 2018 köpte han, tillsammans med norska Varnergruppen, loss varumärket.  År 2018 startade han företaget Out of Context Studios AB.

Han var sommarvärd 21 juli 2009.

Privatliv
Han har varit gift och har en dotter, född 2001.

Priser och utmärkelser
2000:Damernas Världs designpris Guldknappen

Referenser

Noter

Svenska modeskapare
Födda 1957
Män
Sommarvärdar 2009
Levande personer
Personer från Lund
Guldknappen
Iste

För övriga betydelser, se Iste (olika betydelser).

Iste är en dryck som innehåller kallt te. Drycken är gjord på bland annat svart teextrakt, socker och fruktjuice, till exempel citron.

Drycken omnämns redan 1839 i kokboken The Kentucky Housewife av fru Lettice Bryanon. 1879 publicerades ett recept på sött iste med citron för första gången, i Marion Cabell Tyrees bok Housekeeping in Old Virginia.

I USA ökade isteets popularitet i samband med att Richard Blechynden (kommissionär för indiskt svart te) en varm sommardag 1904, under världsutställningen i St. Louis, serverade gratis – och kallt – te för alla förbipasserande. Blechynden hade då kylt teet genom att leda det genom iskylda rör. Servering av både varmt te och iste skedde dock på många ställen under världsutställningen, även om utomhustemperaturen gjorde isteet mest populärt.

Se även

Iskaffe

Källor

Externa länkar
  What's cooking America av Linda Stradley
 Lyndon N. Irwin

Te
Arnold Sjöstrand

Nils Arnold Sjöstrand, född 30 juli 1903 i Bromma församling i Bromma landskommun, död 1 februari 1955  i Slottsstaden, Malmö, var en svensk skådespelare och filmregissör.

Biografi 
Sjöstrand studerade vid Dramatens elevskola 1921–23 och engagerades därefter vid Dramaten fram till 1942 med kortare avbrott. Han var 1925–26 knuten till Stadsteatern i Hälsingborg och 1926–27 till Lorensbergsteatern i Göteborg samt 1932–37 bland annat till Folkteatern och Vasateatern. Åren 1950–55 var han engagerad vid Malmö Stadsteater. 

Arnold Sjöstrand filmdebuterade 1931 i Erik A. Petschlers Flickan från Värmland och kom att medverka i ett 30-tal filmer. Under sin mycket framgångsrika filmkarriär – i synnerhet under den första halvan av 1940-talet – blev han betraktad som en "he-man" i svensk film. Han fick ofta älskarroller, som på sätt och vis var en fortsättning på de roller han hade haft på teatern. Han medverkade 1941 i Tänk om jag gifter mig med prästen. Året därpå blev han tillsammans med Viveca Lindfors ett av de mest omtalade kärleksparen på det vita duken med rollen som läkare i filmen Gula kliniken och även i Brödernas kvinna från 1943. 

År 1939 fick han recitera Nyårsklockan vid tolvslaget på Skansen.

Arnold Sjöstrand var 1926–47 gift med skådespelerskan Barbro Djurberg. Han är begravd på Norra begravningsplatsen i Solna.

Filmografi i urval

Regi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Webbkälla
 Arnold Sjöstrand, Svensk uppslagsbok. Läst 17 november 2014.
 Arnold Sjöstrand, Den danske filmdatabas. Läst 17 november 2014.
 Hitta graven. Läst 17 november 2014.

Externa länkar 
 
 
 

Födda 1903
Avlidna 1955
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska filmregissörer
Skådespelare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Personer från Bromma socken, Uppland
Brommabor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Kritik

Kritik är ett brett begrepp som omfattar exempelvis bedömning, recension, ifrågasättande och undersökning, till exempel av konst och andra kulturella företeelser och personers egenskaper, prestationer eller handlingar. Ordet används ofta i negativ mening, kritik kan även vara positiv och neutral. Neutral kritik kan ha som syfte att utveckla det sagda och berika samtalet. Kritik i denna betydelse är menat som starten på ett argumenterande samtal, inte som en bedömning. En person som mer eller mindre yrkesmässigt ger kritik kallas kritiker.

Kritik i bredare mening kan även kallas verbal, icke-verbal, fysisk och icke-fysisk. Osaklig och nedvärderande kritik kan beskrivas som hån.

Konstruktiv kritik brukar avse kritik som är till för att förbättra det kritiserade, till exempel genom att ge förslag till förändring. Motsatsen är destruktiv kritik (alternativt okonstruktiv kritik).

Typer av kritik 
 Arbetskritik
Ekonomikritik
Kritisk teori
 Källkritik
 Litteraturkritik
 Musikkritik
 Konstkritik
 Kulturkritik
 Teaterkritik
 Textkritik
 Samhällskritik
Upplysningskritik

Källor

 
Filosofiska termer
Termer inom psykologi
Litterära termer
Litterära genrer
Filosofisk metodologi
Neil Peart

Neil Ellwood Peart  OC, född 12 september 1952 i Hamilton, Ontario, död 7 januari 2020 i Santa Monica, Kalifornien, var en kanadensisk trumslagare och sångtextförfattare i det progressiva rockbandet Rush. Hans influenser var bland andra The Whos Keith Moon och jazztrumslagaren Buddy Rich.
 
Peart växte upp i Port Dalhousie i Ontario (nu en del av St. Catharines). Under tonåren spelade han i olika regionala band i jakten på en karriär som heltidsmusiker. Efter ett misslyckat besök i England för att koncentrera sig på sin musik, återvände Peart hem, där han gick med i ett lokalt band i Toronto, Rush, sommaren 1974.

Tidigt i Pearts karriär var hans stil djupt rotad i hårdrock. Han fann inspiration mest från populära trumslagare som Keith Moon och John Bonham, musiker som stod i spetsen för den brittiska hårdrocken. Med tiden började han efterlikna jazz- och storbandsmusiker som Gene Krupa och Buddy Rich. År 1994 blev Peart vän och elev till jazzinstruktören Freddie Gruber. Det var under denna tid som Peart bestämde sig för att förnya sin spelstil genom att införliva jazz- och swing-komponenter.
 
Förutom musiker var Peart en produktiv författare. Han publicerade flera böcker om sina resor. Peart var också Rushs främsta textförfattare. När han skrev texter för Rush behandlade de filosofiska, sekulära, humanitära och libertarianska teman. Peart bodde i Santa Monica, Kalifornien, med sin hustru, fotografen Carrie Nuttall, och sin dotter, Olivia Louise. Han hade även ett hus i Laurentiska bergen i Québec och tillbringade tid i Toronto för inspelningar.

Bibliografi (urval) 
 The Masked Rider: Cycling in West Africa (1999, Pottersfield Press
 Ghost Rider: Travels on the Healing Road (2002, ECW Press
 Traveling Music: Playing Back the Soundtrack to My Life and Times (2004, ECW Press)
 Roadshow: Landscape With Drums, A Concert Tour By Motorcycle (2006, Rounder Books)
 Far and Away: A Prize Every Time (2011, ECW Press)
 Far and Near: On Days like These (2014, ECW Press)
 Far and Wide: Bring That Horizon to Me! (2016, ECW Press)

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kanadensiska trummisar
Kanadensiska låtskrivare
Objektivister
Musiker från Ontario
Födda 1952
Avlidna 2020
Män
Kanadensiska musiker under 1900-talet
Kanadensiska musiker under 2000-talet
Personer från Hamilton, Ontario
Kerstin Widgren

Kerstin Margareta Widgren, under en tid Bergström, född 20 februari 1936 i Gustav Vasa församling i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Biografi
Hon är dotter till skådespelaren Olof Widgren, syster till författaren Lillemor Widgren Matlack, ämbetsmannen Jonas Widgren, professor Mats Widgren och mor till skådespelaren och regissören Helena Bergström.

Filmografi

Teater

Roller

Bilder

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1936
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Life

Life kan syfta på 

 Life (film, 1999) – en amerikansk komedifilm i regi av Ted Demme
 Life (film, 2015) – en film i regi av Anton Corbijn
 Life (film, 2017) – en film i regi av Daniel Espinosa
 Life (flingor) – ett varumärke för flingor
 Life (musikgrupp) – en svensk rockgrupp från Stockholm
 Life (sång) – en låt framförd av Toše Proeski
 Life (tidskrift) – en berömd amerikansk tidskrift som utgavs av Time
 Life (TV-serie) – en amerikansk TV-serie från 2007
 Life Racing Engines –  ett formel 1-stall som grundades av den italienske affärsmannen Ernesto Vita 1989
 Game of Life – en cellulär automat

Musikalbum
 Life (album av The Cardigans) – ett musikalbum av gruppen The Cardigans
 Life (album av Thin Lizzy) – ett musikalbum av gruppen Thin Lizzy
 Life (Sly and the Family Stone) – ett musikalbum av gruppen Sly and the Family Stone
 Life (Neil Young & Crazy Horse-album) – ett musikalbum med Neil Young
 Life (album av Ricky Martin) – ett musikalbum med Ricky Martin