kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stefan Gerhardsson

Nils Bengt Stefan Gerhardsson, född 6 april 1958 i Älvsereds församling, Västergötland (dåvarande Älvsborgs län, idag Hallands län), är en svensk komiker och skådespelare.

Stefan Gerhardsson är huvudsakligen känd som ena halvan av Stefan & Krister, som var en aktiv buskisduo mellan 1981 och 2001, men de arbetade fortfarande ihop genom Vallarnas friluftsteater i Falkenberg och 2Entertain  tills Krister Classon pensionerade sig år 2011.

Roller 

 2019 – Stulen kärlek

Etablerade rollfigurer

Olvert Bengtsson 
Olvert Bengtsson uppstod i revyn Skåpbubblor 1989 och är en rollfigur som alltid går klädd i en brun-svart rock, glasögon med tjocka bågar, plommonstop på huvudet och en väska som han håller högt upp. Han är väldigt trög och långsam av sig och skyndar inte i onödan. Folk han samtalar med har lätt att drivas till vansinne eftersom han dessutom ställer konstiga frågor och uttrycker sig egendomligt. Birger påstår att Olvert är trögare än en fossil, och ett exempel på det är Olverts långdragna uttal "väaauu?" för "vad sa du?".

Sven-August 
Sven-August är granne och kompanjon med bonden Kristian, klädd i mörk öppnad kavaj med grå hängselbyxor inunder och svart hatt samt höga svarta gummistövlar. När Sven-August hälsar på Kristian är det mest för att lyckas få en gök. Sven-August roar sig ibland lite med att reta Kristians hemsamarit.

Sture Bergholm 
Sture Bergholm är en karaktär i serien Full frys, chef på livsmedelsbutiken Dolkens livs. Sture har länge haft ett förhållande med sin sekreterare Evy Karlsson (Annika Andersson), men bor ändå ensam i lägenhet och har aldrig haft mycket för sex och romantik. Med anledning av Edvin, en av sina butiksanställda, får Sture för det mesta jobba i motvind.

Nils-Erik Kristersson 
Nils-Erik Kristersson är en karaktär i farserna Hemvärn & påssjuka och Jäkelskapserien; en lat, egoistisk, lättirriterad, extremt snål och snart pensionerad jordbrukare boende med fru och sammanlagt två barn (dotter i Hemvärn & påssjuka och son i Jäkelskapserien). I Hemvärn & påssjuka sysslar han med svarta affärer och har fullt upp med att försöka avvisa militärer från gården, medan han i Jäkelskapserien gör allt för att vinna en mångårig grannfejd.

Källor 
 
 
 Genvägar.nu

Noter

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare
Svenska komiker
Bondkomiker
Svenska revyartister
Svenska musiker
Personer från Älvsereds socken
Män
Födda 1958
Levande personer
Universal Poplab

Universal Poplab är en svensk synthpoptrio som bildades 2002 och består idag av Christer Lundberg, Paul Lachenardière och Hans Olsson-Brookes. 

2004 kom deras debutalbum Universal Poplab, vilket bland annat innehöll genombrottslåten "We Hate It When Our Friends Become Successful" som de gjorde tillsammans med Håkan Hellström (en cover på Morrisseys original). 2006 kom det uppföljande albumet Uprising, vilket bland annat innehöll singlarna I Could Say I'm Sorry, Heart Apart och Fire. Den 7 maj 2008 släpptes Universal Poplabs tredje album, Seeds. Gruppen tillhör idag skivbolaget Wonderland Records.

Gruppen Universal Poplab

Medlemmar i Universal Poplab

Christer Lundberg - sångare, låtskrivare
Paul Lachenardière - keyboard, kör, producent
Hans Olsson-Brookes - keyboard, kör, producent

Diskografi

Album
 Universal Poplab (2004)
 Uprising (2006)
 Uprising - The Remixes (2007)
 Seeds (2008)

Singlar
 Casanova Fall (2003)
 New Baby Boom feat. Nina Natri (2004)
 We Hate It When Our Friends Become Successful feat. Håkan Hellström (2004)
 Dice Roller (2004)
 I Could Say I'm Sorry (2006)
 Heart Apart (2006)
 Fire (2007)
 Fame & Hate (2008)
 On The Run (2008)
 Summer Struck (2008)

Musikvideor

En del är regisserade av Nicolas Kolovos, med undantag för I Could Say I'm Sorry som regisserades tillsammans med Roger Johansson, Fire som är regisserades av Lindor Tidäng , Fame & Hate och On the Run som regisserades av Christoffer Sahlgren

 2003 - Casanova Fall
 2004 - New Baby Boom
 2006 - I Could Say I'm Sorry
 2007 - Fire
 2008 - Fame & Hate
 2008 - On The Run

Externa länkar
 Universal Poplab
 Dach, 2 videor
 Dach, Fame & Hate

Svenska elektroniska musikgrupper
Svenska synthpopgrupper
Musikgrupper bildade 2002
Musikgrupper från Göteborg
Svenska triogrupper
Keith West

Keith West,  ursprungligen Keith Alan Hopkins, född den 6 december 1943 i Liverpool, är en brittisk sångare, gitarrist och låtskrivare. Keith West började sin karriär i ett modband kallat Four+1. Han blev sedan medlem i gruppen the In Crowd, vilken mynnade ut i den psykedeliska rockgruppen Tomorrow. Tomorrow gjorde sig känd i Englands undergroundscen genom liveuppträdanden, men gjorde inget större avtryck på skivmarknaden.

Keith West själv gav medan han var med i gruppen ut "minioperan" "Excerpt from A Teenage Opera", ett stycke musik som handlade om butiksägaren Jacks död, komplett med en stor orkester och barnkör. Den var skriven av West och Mark Wirtz, den sistnämnde under pseudonymen "Philwit". Låten blev en stor europeisk hit sommaren 1967 (#2 på Englandslistan, #1 på svenska Tio i topp hösten samma år). Han gav ut uppföljarsingeln "Sam", men den försvann snabbt från Englandslistan efter att ha toppat på plats 38. Att West fått en så stor hit själv gjorde dock att Tomorrow föll sönder. Gruppen var historia våren 1968 efter att debutalbumet inte nått någon bred publik.

"Excerpt from A Teenage Opera" var ursprungligen tänkt som del av en musikal/rockopera som aldrig färdigställdes 1967. Först 2017 gjordes den klart av Wirtz och West och uppfördes på Youth Music Theatre.

Listplaceringar, Excerpt from "A Teenage Opera"

Referenser 
Keith West på Allmusic
Fotnoter:

Brittiska musiker
Brittiska popsångare
Brittiska låtskrivare
Män
Födda 1943
Levande personer
Folke Jonsson

För seglaren med samma namn, se Folke Johnson :För Folke Jonsson (eller Johansson, död före 1314), riddare och riksråd, se Folke Jonsson (Fånöätten)

Folke Jonsson, född 9 juni 1904 i Ängelholm, död 7 december 1981 i Sollentuna, var en svensk operasångare (bas).

Biografi
Jonsson var elev vid Kungliga Teaterns elevskola 1934. Han studerade sång för bland andra John Forsell, Sven Lizell och Ilmari von Delwig. Under elevtiden bedrev han även sångstudier i Berlin, München och Dresden. Den egentliga debuten skedde säsongen 1936–1937 då han blev fast anställd vid Kungliga Teatern och där han sedan var solist 1934–1959. Han framträdde i en rad större och mindre roller i basrepertoaren. Särskilt framgångsrik anses han ha varit i buffagenren, där hans komiska begåvning kom till sin rätt. Han anlitades även ofta som bassolist i oratorier.

Jonsson medverkade i över 2 000 föreställningar och gästspelade i Norge, Tyskland, Danmark, Finland och Island. Han fick Kristina Nilssons stipendium 1937 och blev riddare av Vasaorden. Han har sjungit med Jussi Björling och Birgit Nilsson och spelat mot Ingrid Bergman.

Han var farfar till den engelska tv-stjärnan Ulrika Jonsson. Jonsson är begravd på Silverdals griftegård i Sollentuna kommun.

Diskografi
Den siste sångarfursten = The last singing despot. Caprice CAP 21586 (4 cd). 1998. – Innehåll: Figaros bröllop (Mozart). Jonsson som Antonio. Inspelad 1937.
Set Svanholm live. CD. Preiser 90332. 1997. – Innehåll: 2. Akt 1 ur Aida (Verdi). Folke Jonsson, Gertrud Wettergren, Inez Köhler, Set Svanholm; Kunglida hovkapellet; Leo Blech, dirigent. Inspelat 1939–1942.
La traviata (Verdi). CD. Standing Room Only SRO-832-2. 1991. – Jonsson medverkar som d’Obigny. Inspelat 1939.

Filmografi

Svenska bassångare
Svenska operasångare under 1900-talet
Personer från Ängelholm
Födda 1904
Avlidna 1981
Män
Gravsatta på Silverdals griftegård
Arne Hendriksen

Arne Olav Weiglin Hendriksen, född 1 januari 1911 i Berlin, Tyskland, död 5 november 1996 i Täby kommun, Stockholms län, var en norsk-svensk operasångare (tenor).

Karriär
Hendriksen var utbildad keramiker, men hade en talang för sång. Efter att ha studerat för Karl Aagard Østvig debuterade han i Kristiania 1938. Han engagerades vid Nationaltheatret 1940 och arbetade på Den Nationale Scene i Bergen i roller som Manrico (Trubaduren), Rodolfo (La Bohème) och Pinkerton (Madama Butterfly) 1942–1946. Därefter flyttade han till Sverige, där han sjöng ett fyrtiotal roller vid Kungliga Teatern från 1947 fram till pensioneringen 1964. Bland rollerna fanns debutrollen Nemorino i Kärleksdrycken, Mozartroller, italiensk belcanto och Herodes i Salome.

Han uppträdde ibland vid Norsk Operaselskap, och han gjorde där framgångsrikt huvudrollen i Hoffmanns äventyr 1954. Han gjorde även gästframträdanden på Volksoper i Wien och i USA. Hans kanske mest kända tolkning var den som Don José i Carmen.

Han var son till konstnären Ulrik Hendriksen och var gift med Anne Margrethe Ingier, som var barnbarnsbarn till Ole Bull. Deras söner är operaregissören Knut Hendriksen och brandmannen Nils Hendriksen.

Diskografi
1960 – Famous Arias Sung By Prominent Swedish Opera Artists (med Kungliga Hovkapellet. Hendriksen framför Una Furtiva Lagrima (L'Elisir d'Amore) av Gaetano Donizetti)  (His Master's Voice)
2004 – Royal Swedish Opera Archives, Vol. 3 (Samson et Delila av Camille Saint-Saëns, Les Troyens av Hector Berlioz) Inspelad vid Kungliga Operan 1956. (Caprice Records)

Filmografi

, präst

Teater
Roller (urval)
 1974 – von Kronow i Glada änkan av Franz Lehár, Victor Léon och Leo Stein, regi Isa Quensel, Oscarsteatern
 1975 – Regissören Watson i No, No, Nanette av Vincent Youmans, Otto Harbach, Frank Mandel och Irving Caesar, regi Isa Quensel, Oscarsteatern

Referenser
Noter

Källor

 Sørensen, Inger, Operalexikonet, sidan 240, Forum, 1993, .
 Kutsch KJ, Riemens L. Arne Hendriksen. I: Unvergängliche Stimmen: Sängerlexikon''. Francke Verlag, Bern och München, 1982.

Externa länkar 
Store norske leksikon: Arne Hendriksen
Rockipedia: Arne Hendriksen

Norska tenorer
Svenska tenorer
Svenska operasångare under 1900-talet
Norska operasångare under 1900-talet
Musiker från Berlin
Födda 1911
Avlidna 1996
Män
Sixten Fark

Ernst Sixten Fark, född 21 september 1909 i Borgsjö församling, död 8 juni 2007 i Enskede församling, var en svensk sångare.

Filmografi
1964 – Svenska bilder
1975 – Trollflöjten

Svenska sångare
Män
Födda 1909
Avlidna 2007
Personer från Borgsjö socken
The Cowsills

The Cowsills, amerikansk vokal familjegrupp bildad 1965 i Newport, Rhode Island bestående av mamma Barbara Cowsill och syskonen Barry, Bill, Bob, John, Paul, och Susan Cowsill. De spelade något som kan kallas "ultralätt" pop. Första hiten fick de med låten "The Rain, the Park and Other Things" (1967). 1968 var "Indian Lake" och "We Can Fly" stora hits. 1969 fick de en hit med en version på titellåten till musikalen Hair. Gruppen upplöstes 1971, men flera av syskonen uppträder fortfarande under gruppnamnet.

Diskografi
Album
1967 – The Cowsills
1968 – The Cowsills plus The Lincoln Park Zoo
1968 – We Can Fly
1968 – Captain Sad and his Ship of Fools
1968 – The Best of The Cowsills
1969 – The Cowsills in Concert
1970 – II x II
1971 – On My Side
1971 – All-Time Hits
1998 – Global
2001 – 20th Century Masters - The Millennium Collection: The Best Of The Cowsills
2006 – Painting The Day: The Angelic Psychedelia of The Cowsills
2008 – Cocaine Drain

Singlar (på Billboard Hot 100)
1967 – "The Rain, The Park & Other Things" / "River Blue" (#2)
1968 – "We Can Fly" / "A Time For Remembrance" (#21)
1968 – "In Need Of A Friend" / "Mister Flynn" (#54)
1968 – "Indian Lake" / "Newspaper Blanket" (#10)
1968 – "Poor Baby" / "Meet Me At The Wishing Well" (#44)
1969 – "Hair" / "What Is Happy?" (#2)
1969 – "The Prophecy Of Daniel and John The Divine" / "Gotta Get Away From It All" (#75)
1969 – "Silver Threads and Golden Needles" / "Love American Style" (#74)

Externa länkar

Officiell webbplats
Biografi av Joseph Vance (arkiverad)

Cowsills
Gösta Bäckelin

Gösta Natanael Bäckelin, född 10 februari 1903 i Vänersborg, död 20 oktober 1988 i Stockholm, var en svensk operasångare.

Bäckelin gjorde bland annat rollen som vasallen i Fanal av Kurt Atterberg på Kungliga Operan 1934. Han medverkade också som präst i Bergmans filmatiserng av Trollflöjten 1975.

Filmografi

Svenska operasångare under 1900-talet
Födda 1903
Avlidna 1988
Män
Personer från Vänersborg
Lena Wennergren

Lena Margareta Wennergren-Juras, född Wennergren 5 mars 1947 i Karlstad, död 25 maj 2010, var en svensk balettdansare. Wennergren-Juras hörde sedan 1967 till Cullbergbaletten, där hon arbetade nära Mats Ek och slutligen blev konstnärlig ledare mellan 1995 och 2003. Hon tilldelades 2007 Carina Ari-medaljen för sina insatser för svensk danskonst.

Filmografi
1975 - Trollflöjten

Referenser

Svenska ballerinor
Födda 1947
Avlidna 2010
Kvinnor
Svenska balettdansare under 1900-talet
Carl Henrik Qvarfordt

Carl Henric Qvarfordt, född 1 oktober 1947 i Jönköping, död 30 november 2019 i Stockholm, var en svensk operasångare.

Filmografi 
1975 – Trollflöjten

Referenser 

Svenska operasångare under 1900-talet
Musiker från Jönköping
Födda 1947
Avlidna 2019
Män
Svenska operasångare under 2000-talet
Hans Kyhle

Anders Hans Ingmar Kyhle, född 3 februari 1933 i Grycksbo kyrkobokföringsdistrikt, Kopparbergs län, är en  svensk sångare, kyrkomusiker och kördirigent.

Biografi
Hans Kyhle har varit kyrkomusiker i Engelbrekts församling i Stockholm och var ledare för Den bacchanaliska kören, Par Bricoles sångkör mellan 1978 och 2006. Kyhle är far till operasångarna Magnus Kyhle och Jan Kyhle och körsångerskan Ulrika Kyhle. Han är gift med Gunnel Kyhle sedan 1956.

Filmografi
1975 - Trollflöjten

Referenser

Noter 

Svenska kördirigenter
Män
Födda 1933
Levande personer
Personer från Stora Kopparbergs socken
Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Sekvens

Sekvens kan avse:

 Sekvens (medicin) – en bestämd kombination av medfödda avvikelser som uppstår i en kedja där den ena defekten utlöser den andra
 Sekvens – inom matematiken, som synonym till följd.
 Sekvens (programmering) – flera olika betydelser inom programmering
 Sekvens (liturgi) – en form av katolsk liturgisk hymn
 Sekvens (film) – en del av en film som består av flera scener
 Sekvenskonst – ett begrepp som används inom serieteorin för olika sorters konstverk
Parameter

En parameter är en storhet som betraktas som konstant i en given situation men som kan anta andra konstanta värden i andra situationer. Parametrar används i matematiska formler, inom programmering, i parametriserade konstruktionsbeskrivningar, i inställbara apparater med mera.

Om en storhet ska klassas som parameter eller variabel beror ofta på sammanhanget.

Inom datavetenskap och programmering benämns ibland samma företeelse både parameter och variabel. Det gäller speciellt argument i funktionsprocedurers argumentlista. Genom att anroparen ger argumenten värden eller adresser vid anropet, bestäms i detalj vad funktionen ska göra just denna gång. Men samma funktion kan användas av olika anropare där den matematiska synen på vad som ska kallas variabel och parameter kan vara olika. Funktionen själv ser inte dessa sammanhang utan gör bara en isolerad beräkning varje gång någon anropar den. I dess perspektiv kan argumenten lika gärna kallas parametrar som variabler. Ofta kallas de just argument, och ges ibland till och med prefixet "a" för att särskilja dem från lokala variabler.

Exempel
y = kx + m är räta linjens ekvation där x är variabel, y är funktionsvärde medan k och m är parametrar. För att få en rät linje i xy-planet måste man först välja och fixera värden för parametrarna. Om de varierade medan man räknar ut olika punkter på linjen, skulle linjen inte bli rät. Den skulle inte ens bli likadan från gång till gång. Vitsen med att införa parametrar är att generalisera ekvationen så att den kan användas för att beskriva i stort sett vilka räta linjer som helst.

I fysik används parameter även som ett begrepp för storheter som inte är bevisat konstanta, till exempel Hubbleparametern.

Matematisk terminologi
Programmering
Förädling

Förädling eller förädla är bearbetning mot en antingen renare eller mer avancerad form. Kan sägas vara synonymt med vidarebearbetning. Exempelvis kan järnmalm förädlas till järn, vilket kan förädlas till stål. På motsvarande vis kan opiumvallmo förädlas till morfin, vilket i sin tur kan vidarebearbetas till heroin. Inom livsmedelsbranschen betyder det att omvandla en råvara eller ett halvfabrikat till en färdig produkt.

Se även 
 Raffinering
 Växtförädling
 Avel

Referenser 

Tillverkning
Lasagne

Lasagne (/laˈsanj/) är en ugnsgratinerad maträtt som i huvudsak består av pastaplattor varvade med béchamelsås, ost och köttfärssås. Begreppet lasagne al forno används ibland och betyder "lasagne från/vid ugnen".

Historia 
Los(e)yns är en maträtt från slutet av 1300-talet som var en medeltida föregångare till lasagne. Rätten innehåller äggfri pasta, buljong, ost och kryddor.

Regionen Emilia-Romagna i centrala/norra Italien var först med att göra pastadeg med mjöl och ägg.

Sverige 
Familjen Dafgård var först i Sverige med att sälja fryst lasagne i mitten av 1980-talet. Även Knorr började marknadsföra en lasagne i Sverige under 1980-talet, och målgruppen var då ungdomar.

Etymologi 
Ordet kommer ursprungligen från det grekiska "lasanon" som blev latinets "lasanum" och var namnet på den panna som användes för att tillaga rätten i. "Lasanum" blev på italienska "lasagna" (plural "lasagne") och blev namnet på själva rätten.

Variationer 
Rätten kan även göras vegetarisk genom att ersätta köttfärssåsen med sojafärs eller tomatsås och olika grönsaker. Lasagne gjord på gröna lasagneplattor, som innehåller spenat, kallas "lasagne verdi" (grön lasagne).

I Italien förekommer olika regionala varianter med exempelvis italienska köttbullar, hackat kött, kokt ägg, svamp, skinka, kycklinginkråm och blod från gris eller hare.

I populärkultur 
Lasagne är seriekatten Gustafs favoriträtt.

Se även 
Hästköttsskandalen
Lasagnekod
Pastitsio

Källor

Externa länkar 

Pastarätter
Italienska maträtter
Wilfrid Stinissen

Georges Celest Arthur Stinissen, känd som Wilfrid Stinissen, född 10 januari 1927 i Antwerpen, död 30 november 2013 i Norraby kloster i Tågarp, var en belgisk-svensk katolsk präst, karmelitmunk och författare.

Under andra världskriget, den 8 september 1944, avlade Stinissen sina klosterlöften som broder Wilfrid av Kristus Konungen. Han prästvigdes den 5 augusti 1951.

Stinissen, som var bosatt i Sverige från 1967, var en produktiv författare av andakts- och uppbyggelselitteratur.

Bibliografi 
 1972 – Meditation och mystik (tillsammans med Hans Hof)
 1974 – Den inre bönens väg
 1974 – Bikten: försoningens sakrament
 1978 – En bok om kristen djupmeditation
 1981 – Jesusbönen
 1981 – Maria i Bibeln - i vårt liv
 1985 – Inre vandring
 1986 – Fader, jag överlämnar mig åt dig
 1987 – Vandring till sanningen
 1989 – Bröd som bryts
 1989 – Hör du vinden blåsa?
 1990 – Natten är mitt ljus
 1992 – Evigheten mitt i tiden
 1994 – I dag är Guds dag
 1996 – Andens terapi
 1997 – Ordet är dig nära
 1998 – Mitt namn är i dig
 1998 – De svagas styrka
 1998 – Som en skatt...
 1999 – Den enkla vägen till helighet
 2000 – Längre in i bönens land
 2001 – Jag dör inte – jag träder in i livet 
 2003 – Den kämpande tron
 2004 – Mitt liv i dina händer: en bok om överlåtelse
 2004 – Den lilla boken om god tid
 2005 – Låt oss ses i din skönhet: kommentar till Johannes av Korsets dikt ”Andlig sång”
 2007 – Sann människa: en bok om skapelse och helighet
 2008 – Störst av allt är kärleken
 2008 – Kristen djupmeditation
 2010 – Jesusböner
 2010 – Ansikte mot ansikte: samtal om kristen tro (tillsammans med Göran Skytte)
 2010 – Göm dig vid bäcken Kerit: livet i Karmel
 2012 – Det nya vinet
 2021 – Fadern själv älskar er

Referenser

Externa länkar 
Arash Asadi: Wilfrid Stinissen har avlidit Världen i dag 1 december 2013. Åtkomst 2 december 2013. 
 Anders Piltz: Wilfrid Stinissen – vägledare och medvandrare. Signum 2014, nummer 2.
Jacob Zetterman: Wilfrid Stinissen är död Dagen 1 december 2013. Åtkomst 2 december 2013.
Wilfrid Stinissen på Libris

Födda 1927
Belgiska romersk-katolska präster
Personligheter inom romersk-katolska kyrkan i Sverige
Karmeliter
Svenskspråkiga författare
Män
Avlidna 2013
Svenska författare inom kristen litteratur
Svenska romersk-katolska präster
Personer från Antwerpen
L-Innu Malti

L-Innu Malti är Maltas nationalsång. Den skrevs 1922 och antogs 1964. Författaren till texten är en diktare av nationalistiska texter, vid namn Dun Karm.

Referenser

Noter 

Nationalsånger i Europa
Kultur på Malta
Kolofon

En kolofon (av grek. κολοφών "topp", "spets", "det yttersta", "slutet") är den slutskrift i en äldre bok som innehåller uppgifter om bokens titel, författarens och tryckarens namn med mera. I dagens bruk motsvaras den ofta av motsvarande text på titelsidan och dess baksida.

Ur inkunabelns kolofon utvecklades titelsidan. Kolofonen återkom i slutet av 1800-talet och början av 1900-talet, och förekommer i viss utsträckning än idag, ofta innehållande produktionstekniska upplysningar.

I moderna (svenska) publikationer är kolofonen oftast placerad på copyrightsidan, den vänstra sidan bredvid titelbladet. I äldre böcker hittade man ofta kolofonen i slutet av boken, vilket fortfarande är vanligt i bland annat fransk bokproduktion. Kolofonen innehåller uppgifter om revisioner, copyright-innehavare, tryckeriets namn, bokens tryckår, ISBN- och ISSN-nummer och liknande information. I exklusivare böcker kan den också ange papperskvalitet, typsnitt, upplagestorlek och liknande.

Kolofonen i böcker motsvaras inom tidningsvärlden närmast av redaktionsrutan.

Referenser

Typografi
Bokbinderi
Dolby Laboratories

Dolby Laboratories, ljudteknikföretag grundat 1965 i London av Ray Dolby, doktor i fysik. 1976 flyttade företaget till San Francisco, där det har sitt huvudkontor.

Historia 

Dolbys första produkt, som var avsedd för professionellt bruk, var den enkanaliga brusreduceringsprocessorn A301 som använde brusreduceringssystemet Dolby A för att minska bruset i inspelningar gjorda med rullbandspelare. 1972 lanserades modeller med upp till 16 kanaler. 1968 kom det första brusreduceringssystemet för konsumentbruk: Dolby B, som arbetar utifrån samma grundprincip (kompression/expansion) som Dolby A, men utan det systemets uppdelning av spektrumet i olika separata frekvensband. Dolby bestämde sig för att inte tillverka utrustning för konsumentbruk, utan valde att sälja Dolby B-licenser till tillverkare av bandspelare. Den första bandspelaren på marknaden var rullbandspelaren KLHz Model 40 (1968). De första bandspelarna för kompaktkassetten (CC) med Dolby B tillverkades av japanska Nakamichi sommaren 1970. 1980 lanserades en förbättrad version av Dolby B, kallad Dolby C.

1986 introducerades ett nytt brusreduceringssystem för rullbandspelare: Dolby SR, där SR står för Spectral Recording. En förenklad version för kompaktkassetter, Dolby S, kom 1991. Något stort genomslag har detta format dock ej fått, i konkurrens med digitala inspelningsmedia, som har ersatt kompaktkassetten.

1975 lanserades Dolby Stereo, ett system för – med dåtidens mått – högklassigt fyrkanalsljud (vänster, center, höger fram och en bakkanal) på bio. Sitt genombrott fick formatet 1977, med hjälp av filmerna Star Wars och Close Encounters of the Third Kind. 1987 förbättrades formatets ljudkvalitet med brusreduceringssystemet Dolby SR.

1982 lanserades Dolby Surround, hemmabions motsvarighet till Dolby Stereo, det vill säga ett format där fyra ljudkanaler, genom kodning, kan lagras på bara två ljudspår. En förbättrad version, Dolby Surround Pro Logic (1987), gjorde det möjligt att avkoda också mittkanalen i en hemmabioanläggning. 15 år senare lanserades efterföljaren Pro Logic II, med två bakkanaler och lägen för musik eller film. 2003 introducerades Pro Logic IIx, med fyra bakkanaler, d.v.s. 7.1. Såväl stereo- som 5.1-material kan omvandlas till 7.1. Förutom film- och musiklägen finns ett läge för spel.

Dolbys första digitala ljudformat var AC-1 från 1984. En mer sofistikerad version, AC-2, kom 1989. 1992 introducerades AC-3, vanligen kallat Dolby Digital, och avsett för allt från mono (1.0) till multikanal (6.1 med Dolby Digital EX). Bandbredden är upp till 448 kb/s.

2000 visades Dolby Headphone på CES-mässan. Dolby Headphone är en teknik som får hörlurar att låta som högtalare, alltifrån stereo till 5.1.

Amerikanska företag
Ljudteknik
Företag bildade 1965