kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lauenburg an der Elbe

Lauenburg/Elbe är en stad i den nordtyska delstaten Schleswig-Holstein. Staden är belägen på den norra stranden av floden Elbe, 35 kilometer öster om Hamburg, och är den sydligaste staden i Schleswig-Holstein, belägen nära den punkt där delstatsgränserna mot Mecklenburg-Vorpommern och Niedersachsen möts.

Namn  
Namnet Lauenburg uppstod ur "Polabenburg", den borg som Bernhard III av Sachsen lät uppföra här på de västslaviska polabernas område vid Elbe omkring 1182. Staden och hertigdömet Sachsen-Lauenburg fick därefter sitt namn från borgen.

Historia 
Lauenburg fick sina stadsrättigheter senast 1260, då Lauenburg omnämns som stad i ett dokument. Året 1260 högtidlighålls därför och staden firade sitt 700-årsjubileum 1960.
Nyare forskning av Wichmann von Meding antyder att orten kan ha grundats redan 1209 under danskt styre. Under Knut VI kunde Danmark lägga under sig grevskapen Holstein och Ratzeburg och 1199 även Lauenburg, som tidigare kontrollerats av huset Welf. I äldre källor framgår att hertig Albrekt I av Sachsen efter sin seger i slaget vid Bornhöft 1227 velat anlägga en stad under borgen Lauenburg, och 1243 omnämns för första gången en kyrkoherde i stadens kyrka. 

Fram till 1689 var staden och det område som idag huvudsakligen utgör Kreis Herzogtum Lauenburg del av hertigdömet Sachsen-Lauenburg. Här fanns en viktig handelspunkt där Stecknitzkanalen mötte floden Elbe, och i närheten korsade också den gamla salthandelsvägen Elbe fyra kilometer västerut. År 1635 grundades stadens skepparbrödraskap, som fortfarande existerar och firar Schipperhöge med att tåga genom staden varje år i januari. Lauenburgs skyttegille grundades 1666 och existerar också fortfarande.

Vänorter
Lauenburg har fyra vänorter:

 Dudelange, i Luxemburg  (sedan 1958)
 Manom, i Frankrike (sedan 1958)
 Boizenburg i Tyskland (sedan 1990)
 Lębork, i Polen (sedan 2001)

Galleri

Källor

Kommuner och städer i Kreis Herzogtum Lauenburg
's-Hertogenbosch

’s-Hertogenbosch eller Den Bosch (franska: Bois-le-Duc) är provinshuvudstad i den nederländska provinsen Noord-Brabant. Staden har 141 906 invånare (1 februari 2012), 195 000 med förstädernas befolkning inräknade. Den kända katedralen Sankt Janskatedralen ligger här. Den kände konstnären Hieronymus Bosch härstammar från platsen, därav hans efternamn. Under andra världskriget fanns här ett nazistiskt koncentrationsläger Herzogenbusch i Vught.

Historia 

Staden grundades av hertig Henrik I av Brabant i slutet av 1100-talet och erhöll stadsrättigheter 1184, och stadens namn betyder Hertigens skog. Hertogenbosch blev senare en betydande fästningsstad. Den intogs med list av spanjorerna under Nederländska frihetskriget men återerövrades 1629 efter en långvarig belägring av Fredrik Henrik av Oranien. 1794 belägrades och intogs Hertogenbosch av fransmännen, och 1814 intogs den av preussarna genom överrumpling och hjälp från stadens borgare.

I januari 1943 inrättade tyskarna ett koncentrationsläger Herzogenbusch i Vught utanför staden för deportation av judar i väst till läger i öst. 1944 skadades stora delar av staden av flygangrepp, samma år övergavs koncentrationslägret.

Se även
Pathos, skulptur i diabas och brons av Sigurdur Gudmundsson, vid PTT-huset

Källor

Noter

Externa länkar 
 s-Hertogenboschs webbplats
 turistinformation 's-Hertogenbosch

Nederländernas provinshuvudstäder
Orter i Noord-Brabant
Westfalen

Westfalen är en historisk region i västra Tyskland. Den ingår numera i förbundslandet Nordrhein-Westfalen. En liten del, huvudsakligen staden Osnabrück, ingår dock i delstaten Niedersachsen.

Historia
Westfalen kallades sedan senare hälften av 700-talet västra delen av det gamla, av Karl den store med frankiska riket införlivade Sachsen omkring Ruhr, Lippe och övre Ems, i motsats till Engern och Ostfalen, vilka låg omkring Weser och sträckte sig till Elbe. Vid hertigdömet Sachsens upplösning efter Henrik Lejonets aktsförklaring 1180 gick namnet Ostfalen förlorat, men namnet Westfalen bibehöll sig för området kring Ruhr och Lippe och omfattade senare även Sauerland vid Sieg. Ärkebiskopen av Köln erhöll Sauerland och några andra delar av Westfalen och fick av Fredrik Barbarossa titeln hertig av Westfalen och Engern; det fanns dock inom det nya hertigdömet flera självständiga områden. Hertigdömet hörde senare till Westfaliska kretsen. Dess område var ungefär hälften så stort som det tidigare regeringsområdet Arnsberg. Då riksbiskopsstiftet Köln 1801 sekulariserades, tillföll hertigdömet Westfalen enligt riksdeputationshuvudbeslutet 1803 Hessen-Darmstadt som ersättning för dess besittningar på vänstra Rhenstranden, som förenats med Frankrike. 1807–1813 utgjorde Westfalen ett eget kungarike, upprättat av Napoleon I och regerat av dennes bror Jérôme Bonaparte. Genom Wienkongressen 1815 lades hertigdömet Westfalen till Preussen, där det blev provinsen Westfalen.

Se även 
930 Westphalia

Källor 
 Informationssida om Westfalens historia. På tyska

Externa länkar 

Nordrhein-Westfalens historia
Fredrik V av Pfalz

Fredrik V, vinterkungen (tyska: Friedrich V., der Winterkönig, tjeckiska: Fridrich Falcký, zimní král), född 16 augusti 1596, död 29 november 1632, kurfurste av Pfalz 1610–1623, som Fredrik I kung av Böhmen 1619–1620.

Biografi
Han var son till Fredrik IV av Pfalz och Louise Juliana av Oranien.

Fredrik V blev kurfurste redan vid faderns död 1610, men övertog först 1614 själv regeringen. Han saknade inte kunskaper och god vilja men hade inte tillräcklig viljestyrka och var i övrigt inte särskilt väl lämpad att överta ledningen för protestanterna i Tyskland, vilket huset Pfalz ställning och hans eget giftermål med Jakob I:s dotter satte fordringar på honom att göra. På det hela taget följde Fredrik sina rådgivare, men då dessa sinsemellan ofta var oense och han bland dem saknade mera framstående statsmän, fick han inte den vägledning han så väl behövde. Utan att ha försäkrat sig om Englands understöd, mottog han 1619 böhmarnas val till kung. Båda parterna blev svikna i sina förväntningar om den andres militära prestationer, och Slaget vid Vita berget blev en katastrof för båda. "Vinterkungen" flydde och uppehöll sig från 1632 huvudsakligen i Haag, men begav sig 1632 till Gustav II Adolf i hopp om att genom honom återfå sitt arvland. Därav blev dock intet, och kort efter Gustav Adolf avled även Fredrik.

Familj 
Fredrik V var gift med Elisabet Stuart, dotter till kung Jakob I av England och Anna av Danmark.

 Karl Ludvig av Pfalz, född 1614, kurfurste 1648–1680.
 Elisabeth, född 1618, död 1680.
 Ruprecht, född 1619 död 1682.
 Edward, född 1625, död 1663.
 Henrietta Maria, född 1626, död 1651.
 Sofia, född 1630, död 1714.

Se även 
 Trettioåriga kriget
 Defenestrationerna i Prag
 Slaget vid Vita berget

Referenser

Noter

Externa länkar

Personer i trettioåriga kriget
Män
Födda 1596
Avlidna 1632
Huset Wittelsbach
Kurfurstar av Pfalz
Böhmens regenter
Personer i Böhmen under 1600-talet
Guillaume Cornelis van Beverloo

Guillaume Cornelis van Beverloo, artistnamn "Corneille", född 3 juli 1922 i Liège, Belgien, död 5 september 2010 i Auvers-sur-Oise, Val-d'Oise, Frankrike, var en nederländsk målare och poet.

Corneille, som 1948 anslöt sig till konstnärsgruppen Cobra, är i sin konst starkt influerad av Joan Miró och Paul Klee. Han använder ofta solen, kvinnor och fåglar som motiv, eftersom dessa avsågs då symbolisera livet, kärleken och längtan. 1955 var han en av de representerade konstnärerna på det nyöppnade Galerie Colibri i Malmö.

Konstnärsgruppen Cobra, som Corneille var en del av, tog sitt namn efter begynnelsebokstäverna i medlemmarnas hemstäder: Copenhagen (Köpenhamn), Bryssel och Amsterdam. Corneille avled den 5 september 2010.

Källor

Externa länkar
 
 Några exempel på verk av Corneille
 Dödsannons - SVD

Nederländska konstnärer under 1900-talet
Män
Födda 1922
Avlidna 2010
Personer från Liège
Pseudonymer
Informell konst
Nederländska konstnärer under 2000-talet
WIMP

För musikspelaren med samma namn se: Wimp (musikspelare)

WIMP är en term inom astro- och partikelfysik. Det är en akronym för weakly interacting massive particles, eller ”svagt växelverkande massiva partiklar”. Dessa partiklar föreslås vara en spöklik form av materia, som vi inte direkt kan se eller enkelt mäta, och som bara ger sig till känna genom sin gravitation och svaga växelverkan. WIMP:ar är eftertraktade kandidater för att förklara den mörka materien i universum. Den starkaste av dessa kandidater är den stabila neutralinon.

En alternativ, om än idag något mindre plausibel, teori för den mörka materien är MACHO:s.

Förekomst 
WIMP:ar har i dagsläget inget experimentellt stöd, något som kan komma att förändras med aktuella eller framtida experiment: se exempelvis Fermi Gamma-ray Space Telescope eller ATLAS.

Noter och referenser 

Mörk materia
Partikelfysik
Live poker

När poker förekommer på ett kasino kallas det ibland för live poker. Termen åsyftar då pokerspel där kasinogästerna spelar mot varandra för en avgift eller "vinstskatt" (rake) som går till kasinot. Termen har tillkommit för att skilja riktig poker från videopoker och hasardspel som till exempel Caribbean Stud Poker där deltagarna spelar helt och hållet mot kasinot och inte mot varandra.

Se även
kasinopoker
oäkta poker

Poker
Retronymer
Gábor Bethlen

Gábor Bethlen, född 1580, död 15 november 1629, var från 1613 vald furste av Siebenbürgen och från 1620 vald, men aldrig krönt, kung av Ungern. 

Efter ätten Báthorys utslocknande på svärdssidan valdes Bethlen 1613 till furste av Siebenbürgen. Redan genom sin protestantiska religion stod Bethlen i motsättningar till kejsaren, och mot denne riktade sig därför främst Bethlens ärelystna planer, som gick ut på att återvinna de ungerska områden som Siebenbürgen tidigare hade innehaft. 

Strax efter trettioåriga krigets utbrott slöt Bethlen förbund med böhmarna mot Ferdinand II, och ryckte in i Ungern, där protestanterna med glädje anslöt sig till honom. Han valdes till ungersk kung och i förening med böhmarna hotade han nu Wien. Som han var försiktig och i första hand ville skapa sig ett mäktigt furstendöme ville han inte omöjliggöra en försoning med kejsaren, och nöjde sig därför med furstetiteln och avstod i freden i Nikolsburg 1621 efter böhmarnas nederlag även från denna, men erhöll i gengäld sju ungerska komitat och ett par områden i Schlesien. Vid första lämpliga tillfälle började Bethlen dock åter krig 1622, men måste 1624 sluta en ofördelaktig fred.

Efter att därefter ha ingått äktenskap med Katarina av Brandenburg, syster till Gustav II Adolfs hustru Maria Eleonora av Brandenburg, knöt Bethlen åter förbindelser med kejsarens motståndare och började ett nytt krig 1626. Tillys segrar över Kristian IV och Albrecht von Wallensteins över dennes i Schlesien infallna trupper, tvingade Bethlen till ännu en fred. Bethlen höll som bäst på att rusta för ett nytt krig, då han avled.

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Personer i trettioåriga kriget
Födda 1580
Avlidna 1629
Män
Transsylvaniens regenter
Ernst von Mansfeld

Peter Ernst II von Mansfeld, oftast kallad Ernst von Mansfeld, född 1580 i Luxemburg, död 29 november 1626 i Rakovica nära Sarajevo, var en tysk greve, general och legotruppsanförare under trettioåriga kriget.

Biografi
von Mansfeld föddes som utomäktenskaplig son till den spanske ståthållaren i Luxemburg, Peter Ernst I von Mansfeld-Vorderort. Som femtonåring skickades han för att tjänstgöra hos sin äldre, inomäktenskaplige halvbror Karl von Mansfeld som var kejserlig befälhavare under det långa kriget mot Ottomanska riket. När Karl avled redan samma år stannade Ernst trots detta vid armén i många år. 1604-1607 tjänstgjorde han på den kejserliga sidan i Nederländerna.

När fadern dog 1604 fick han inte ut något arv, och växlade 1610 sida för att gå i protestantisk tjänst. Om han någonsin personligen konverterade till protestantismen är inte känt.

Han var i början av trettioåriga kriget i tjänst hos evangeliska unionen och besegrade bl.a. Tilly i slaget vid Wiesloch 1622, men fick se sig besegrad av Wallenstein i slaget vid Dessau bro 15 (25) april 1626. Han avled, troligen i tuberkulos, i november samma år på väg till Venedig.

Källor 

 Walter Krüssmann: Ernst von Mansfeld (1580-1626); Grafensohn, Söldnerführer, Kriegsunternehmer gegen Habsburg im Dreißigjährigen Krieg; Berlin 2010 (Duncker & Humblot, Historische Forschungen, Bd. 94); ; information om boken: Ernst von Mansfeld.

Noter

Personer i trettioåriga kriget
Tyska generaler
Personer i Tyskland under 1600-talet
Män
Födda 1580
Avlidna 1626
Personer från Luxemburg (stad)
Kevin Costner

Kevin Michael Costner, född 18 januari 1955 i Lynwood, Los Angeles County, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare och regissör.

Biografi
Costner föddes i Lynwood (en av Los Angeles södra förorter), Kalifornien, som den yngste av tre söner (mellanbrodern dog vid födseln) till William Costner, en elektriker, och Sharon Tedrick. Han började lågstadiet på McKevette School Santa Paula, Kalifornien. På 1980-talet hade Costner huvudrollen i en del mer eller mindre framgångsrika filmer, bland annat De omutbara och Drömmarnas fält. I synnerhet den förstnämnda gav Costner ett anseende i Hollywood som en av de nya, heta skådespelarna. 1990 blev Costners stora genombrott då han - förutom att skriva manus och regi - även spelade huvudrollen i Dansar med vargar. Filmen blev en världssuccé och vann två Oscar för bästa regi och bästa film, Costner blev även nominerad för bästa huvudroll. 

Han fick sedan enorma framgångar med filmerna Robin Hood: Prince of Thieves, JFK och Bodyguard där han spelade mot sångerskan Whitney Houston. Han blev hyllad för sin insats som skurk i Clint Eastwoods film A Perfect World och Costners egen film Waterworld som kom 1995 var den dittills dyraste filmen att spelas in någonsin. Resterande tid av 1990-talet kantades dock Costners karriär av idel floppar, bland annat The Postman - budbäraren som blev totalsågad av kritikerna vid sin premiär.

Efter ett par år med mindre framgångsrika filmer har Costner på senare år gjort comeback med The Guardian och Mr. Brooks som både fick bra kritik och även mottogs väl av publiken. År 2012 vann han en Emmy Award i kategorin "Bästa manliga skådespelare – miniserie eller film" för sin roll i Hatfields & McCoys. Även vid Golden Globe-galan 2013 vann han priset för "Bästa manliga huvudroll – miniserie eller TV-film".

Filmografi (i urval) 

 (även regi)

 (produktion)

 (även regi)

 (även regi)

Källor

Externa länkar 

 
 

Födda 1955
Amerikanska skådespelare
Amerikanska filmregissörer
Razzie-pristagare för sämsta manliga skådespelare
Män
Levande personer
Oscar för bästa regi
Personer från Los Angeles County
Alumner från California State University, Fullerton
Trokoid

trokoid, en kurva som beskrivs av en punkt på en radie eller dess förlängning då en cirkel rullar på en rät linje. Trokoiden har ekvationen.

där a är cirkelns radie och b punktens avstånd från medelpunkten. Om a = b övergår kurvan i en cykloid.

Externa länkar

Geometri
János Bolyai

János Bolyai, född 15 december 1802 Kolozsvár (sedan 1920 Cluj i Rumänien) i Transsylvanien, Kungariket Ungern, i Österrike-Ungern, död 27 januari 1860, var en ungersk matematiker. Han är känd som en av upptäckarna av den icke-euklidiska
hyperboliska geometrin, i vilken Euklides berömda parallellaxiom inte gäller.

Bolyai var son till Farkas Wolfgang Bolyai som också var matematiker och som tidigt började undervisa sonen i matematik. Han studerade matematik i Wien mellan 1818 och 1822 och arbetade under slutet av denna tid, och något år därefter, med en avhandling om icke-euklidisk geometri. Arbetet publicerades dock först 1832 som ett appendix till en skrift av fadern. Arbetet lästes av den berömde matematikern Gauss som svarade att det visserligen var ett genialt arbete men han hade själv kommit fram till ungefär samma saker, och kunde inte öppet lovorda Bolvais skrift eftersom det skulle vara att lovorda sig själv.

Senare upptäckte Bolyai också att den ryske matematikern Nikolaj Lobatjevskij redan 1829 hade publicerat liknande idéer och blev mycket besviken.

Förutom det ovan nämnda appendixet på cirka 25 sidor publicerade Bolyai inte några ytterligare matematiska skrifter. Vid sin död efterlämnade han dock mer än 20000 sidor manuskript och anteckningar om olika matematiska ämnen, bl.a. en geometrisk beskrivning av komplexa tal. Dessa dokument finns att beskåda Bolyai-Telekibiblioteket i Târgu Mureș i Rumänien. Han var en fulländad polyglott och talade nio språk, däribland kinesiska och tibetanska.
Han var också en framstående violinist och konserterade i Wien. Han var ryktbar som arméns främsta dansare och fäktare. En gång utmanade han många fiender på rad och slog dem alla. I pauserna spelade han fiol.

Bolyai (månkrater) på månens bortre sida och asteroid 1441 Bolyai har uppkallats efter János Bolyai.

Externa länkar 

 http://www-groups.dcs.st-and.ac.uk/~history/Mathematicians/Bolyai.html

Referenser 

Ungerska matematiker
Födda 1802
Avlidna 1860
Män
Personer från Cluj-Napoca
Karl Karlsson (Bonde)

Karl Karlsson (Bonde), född omkring 1465, var son till kung Karl Knutsson (Bonde) och drottning Kristina Abrahamsdotter.

Karl legitimerades som äkta son till sin far när denne mot slutet av sin levnad gifte sig med sin tidigare frilla Kristina för att sonen skulle kunna ärva tronen. Han utmanövrerades dock av Sten Sture den äldre och kom aldrig i besittning av mer än delar av sitt farsarv. 

En person som troligen är identisk med honom gjorde i Stockholms rådstuga 1488 anspråk på ett antal värdeföremål, som rådmannen Arvid Olsson förvarat åt honom fram till sin död. Denne Karl Karlsson lyckades med stöd av ett brev från Sten Sture få föremålen överlämnade till dennes ställföreträdare Nils Sture, som troligen överlämnade dem till Karl. Johannes Magnus skrev att Karl "levde och åldrades i urusla villkor".

Källor 

Karl
Personer i Sverige under 1400-talet
Män
Svenska prinsar
Födda 1465
Avlidna okänt år
Riksmålsforbundet

Riksmålsforbundet är en norsk språkpolitisk organisation som förespråkar användandet av riksmål, den konservativa varianten av bokmål, den form av norska som står närmast danska. De delar årligen ut ett antal litteratur- och mediepriser som Litteraturprisen (från 1957), Riksmålsförbundets barn- och ungdomsbokspris (från 1977), Gullpennen (för skrivande journalister från 1985), Lytterprisen (för radiopersonligheter från 1960, inkluderade TV-personligheter till 2002) och TV-prisen (från 2003).

Externa länkar
Riksmålsforbundet

Norska
Organisationer i Norge
Språkorganisationer
Kristelig Folkeparti

Kristelig Folkeparti (bokmål) eller Kristeleg Folkeparti (nynorska) – förkortning: KrF – är ett norskt kristdemokratiskt politiskt parti, grundat den 4 september 1933.

Partiordförande sedan 2021 är Olaug Bollestad. Lars Korvald från KrF var Norges statsminister 1972–1973. Kjell Magne Bondevik var det i två perioder, 1997–2000 och 2001–2005.

Kristelig Folkeparti var stödparti till högerregeringen Solberg mellan 2013 och 2019, för att mellan 2019 och 2021 ta plats i regeringen med ministerposter.

Historia 
Kristelig Folkeparti grundades 1933 i Hordaland fylke där många, särskilt i det liberala partiet Venstre, såg med oro på att man lade allt mindre vikt vid de kristna värderingarna.

Det nya partiet uppnådde parlamentarisk representation redan i valet samma år, då bibelskolerektorn Nils Lavik valdes in i Stortinget.

Vid valet 1945 skedde det stora genombrottet för Kristelig Folkeparti som ett landstäckande parti. Trots att partiet hade en klent uppbyggd organisation och få kända politiker fick man ändå, mycket överraskande, 117 000 röster eller knappt 8 procent av rösterna. Det gav åtta mandat i Stortinget.

Regeringar
Partiet har haft två statsministrar: Lars Korvald och Kjell Magne Bondevik. Partiet har deltagit i åtta koalitionsregeringar:
Regeringen Lyng H, KrF, Sp, V (28 augusti 1963–25 september 1963)
Regeringen Borten H, KrF, Sp, V (12 oktober 1965–17 mars 1971)
Regeringen Korvald KrF, Sp, V (18 oktober 1972–16 oktober 1973)
Regeringen Willoch II H, KrF, Sp (8 juni 1983 1983–9 maj 1986)
Regeringen Syse H, KrF, Sp (16 oktober 1989–3 november 1990)
Regeringen Bondevik I KrF, Sp, V (17 oktober 1997–17 mars 2000)
Regeringen Bondevik II H, KrF, V (19 oktober 2001–17 oktober 2005)
Regeringen Solberg H, Krf, V och under en period även FrP (22 januari 2019–14 oktober 2021)

Partiledare 
Ingebrigt Bjørø 1933–1938
Nils Lavik 1938–1951
Erling Wikborg 1951–1955
Einar Hareide 1955–1967
Lars Korvald 1967–1975
Kåre Kristiansen 1975–1977
Lars Korvald 1977–1979
Kåre Kristiansen 1979–1983
Kjell Magne Bondevik 1983–1995
Valgerd Svarstad Haugland 1995–2004
Dagfinn Høybråten 2004–2011
Knut Arild Hareide 2011–2019
Kjell Ingolf Ropstad 2019–2021 
Olaug Bollestad 2021–

Stortingsvalresultat 

¹ I dessa val hade Kristelig Folkeparti valteknisk samverkan med ett eller flera av partierna Det Nye Folkepartiet/Det Liberale Folkepartiet, Høgre, Senterpartiet eller Venstre, detta tal bygger på en beräkning av hur rösterna på de gemensamma listorna fördelades på de enskilda partierna.

Referenser

Externa länkar 
 Kristelig Folkeparti – officiell webbplats

Politiska partier bildade 1933
Politiska partier i Norge
Kristdemokratiska partier
Kristna organisationer i Norge
Partier i Stortinget
François Truffaut

François Roland Truffaut (), född 6 februari 1932 i Paris, död 21 oktober 1984 i Neuilly-sur-Seine, var en fransk filmregissör, manusförfattare, filmproducent, skådespelare och filmkritiker. Truffaut var en av de viktigaste upphovsmakarna inom den franska nya vågen inom filmen.

François Truffaut är kanske mest känd för debutfilmen De 400 slagen från 1959. Han skrev även manuset till Jean-Luc Godards långfilmsdebut Till sista andetaget (1959). Truffauts film Dag som natt belönades 1974 med en Oscar i kategorin Bästa utländska film.

Biografi 
François Truffaut föddes den 6 februari 1932 i Paris. Hans mor, Janine de Monferrand, arbetade som sekreterare på tidningen L'Illustration och hans far var okänd. Den 9 november 1933 gifte sig hans mor med arkitekten Roland Truffaut. Efter giftermålet valde Roland Truffaut att adoptera François. 1968 anlitade François Truffaut en privatdetektiv för att ta reda på vem hans biologiska pappa var. Privatdetektiven kom fram till att fadern var Roland Lévy, född 1910 i Bayonne, som arbetade som tandläkare. 

François Truffaut lämnade skolan vid 14 års ålder för att 1953 börja skriva filmkritik för tidskriften Cahiers du cinéma, som andra storheter som Jean-Luc Godard och Alain Resnais också skrev för. Sedermera valde Truffaut att börja regissera och slog igenom stort med debutfilmen De 400 slagen (1959). Det är en film som ofta nämns som en av filmhistoriens viktigaste och bästa filmer. Den är en osentimental, gripande och delvis självbiografisk barndomsskildring.

I De 400 slagen får publiken för första gången stifta bekantskap med Antoine Doinel, Truffauts alter ego. Denne, spelad av Jean-Pierre Léaud, dyker sedan upp i ytterligare tre av Truffauts långfilmer. I Stulna kyssar (1968), Älskar – älskar inte (1970) och Kärlek på flykt (1979) skildras Doinels och Christine Darbons (Claude Jade) tilltagande vuxenhet och vidare erfarenheter av livet.

År 1962 följde François Truffaut upp med den kritikerrosade Jules och Jim, med bland andra Jeanne Moreau.

Han medverkade även som skådespelare i filmer och bland dem kan nämnas Steven Spielbergs Närkontakt av tredje graden (1977).

Truffaut var gift 1957–1965 med Madeleine Morgenstern. 1968 var han förlovad med skådespelaren Claude Jade. Hans sista följeslagare var från 1981 skådespelaren Fanny Ardant.

Död 

François Truffaut avled 52 år gammal på ett sjukhus i Neuilly-sur-Seine till följd av en hjärntumör. Han är begravd på Montmartrekyrkogården i Paris.

Filmografi 

 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (endast manus)

 (viceregissör)

 (kortfilm)

Referenser

Noter

Externa länkar 

  
 
 

Födda 1932
Avlidna 1984
Franska filmregissörer
Franska manusförfattare
Män
Personer från Paris
Gravsatta på Montmartrekyrkogården