kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Boberg (frälseätt)

Boberg eller Hjorthuvud, konventionell benämning på svensk högfrälseätt grundad på att flera av ättens medlemmar själva använt binamnet Boberg. Släkten är känd sedan 1100-talet, den dog ut på manssidan redan före 1350. Släkten hade betydande besittningar i Värmland. Ättens vapen är Sveriges äldsta dokumenterade, och föreställde en fransk lilja mellan två hjorthorn

Historia
Namnet kommer troligen av gården Boberga, Dingtuna socken, Tuhundra härad, i Västmanland vilken har ägts av åtminstone två generationer Boberg. Släkten har också ägt en gård i Viby i samma socken. Peder Månsson Utter framkastade hypotesen att binamnet skulle vara taget efter byn Boberg i Fornåsa socken i Bobergs härad i nuvarande Motala kommun, Östergötland. Ingen bevisning till stöd för Utters hypotes har dock kunnat hittas i medeltida källor.

De tidigaste kända representanterna för släkten är två stormän som nämns i ett av kung Johan Sverkersson 1219 utfärdat brev, nämligen Mats och hans son Bengt Matsson. Båda var då redan döda och ingen av dem kallades Boberg. Om Mats vet man att han varit tvungen att överlämna ett fiske i Småland som sakfallsgods till kung Knut Eriksson. Tre av Bengts söner levde 1219: Peter, Lars och Sigtrygg Bengtsson (Boberg) när de beseglar en handling med sina sigill, med Sveriges äldsta kända vapensköld med ännu urskiljbar sköldteckning.

Lars Boberg är omnämnd som riddare "(Dominus laurencius bobergh)", när han är vittne till när Katarina Matsdotter 1292 skänker gårdar till Gudhems kloster, bevittnat med hans sigill. 

Vid arkeologiska utgrävningar av Saxholmens borg i Ölme har man hittat ett dräktspänne med ättens vapenbild.

Ofullständigt släktträd
Mats NN, tituleras riddare år 1219 i ett brev skrivet av kung Johan Sverkersson och biskop Karl i Linköping.
Bengt Matsson, tituleras riddare år 1219 i ovan nämnda brev.
Peter Bengtsson
Lars Bengtsson, riddare. Gift 1) med Kristina Anundsdotter (vingad lilja), dotter till riddaren och lagmannen i Södermanland,  Anund Haraldsson och gift 2) med Ingeborg Thörnesdotter (Hjorthorn, Törne Matssons ätt). 
Magnus Larsson
Bengt Larsson
Botild (Ragnfrid?) Larsdotter (Boberg) var gift med fogden över Finland och lagmannen över Värmlands lagsaga, Algot Jonsson (Hjorthorn)
Erik Larsson. Gift med Birgitta Knutsdotter (Algotssönernas ätt).
Ingrid Eriksdotter (Boberg), gift med lagmannen i Uppland, Karl Ulfsson (Sparre av Tofta). De fick sonen Knut Karlsson, som sedermera blev riddare och riksråd och troligen stupade i slaget på Falan 1389. 
Ingjald Bengtsson Boberg. 
Sigtrygg Bengtsson. 
Ulfhild, g m Karl Ingeborgasson (Lejonbalk)
Bengt Sigtryggsson. Gift med NN Petrusdotter av Jolstad. Bengt Sigtryggsson avled sannolikt under 1259, eftersom han skriver testamente 21 januari 1259, varvid han skänker franciskanerna i Skara gods, ett litet gods till sin dotter, samt friger trälar. 
N.N. Bengtsdotter. Ärvde godset i ”hoclom” 21 januari 1259, av sin far Bengt Sigtryggsson.

Källor

Noter

Medeltida svenska ätter
Edgar Degas

Edgar Degas (Edgar Hilaire Germain De Gas), född 19 juli 1834 i Paris, död 27 september 1917 i Paris, var en fransk konstnär, grafiker och skulptör.

Asteroiden 6673 Degas är uppkallad efter honom.

Biografi

Bakgrund och påverkan 
Degas studerade vid École des Beaux-Arts i Paris.

Från början var han mycket påverkad av Ingres måleri, efter att ha studerat hos dennes lärjunge Louis Lamothe. Vid sidan av porträtt var hans tidiga bilder ofta historiemålningar, såsom Semiramis (1861) och Staden Orleans olyckor (1865). Snart började Degas intressera sig för det moderna Parislivet, och tog intryck av Édouard Manet. Ett inflytande från det japanska träsnitten kan också märkas.

Till grund för Degas konst låg teckningen. De till synes spontana rörelserna, de snabba ögonblicksbilderna från en repetitionssal, allt är sammanfogat i ett fast nätverk av linjer, och färgytorna är inneslutna av kontrasterande konturer. I det avseendet följer Degas samma klassiska tradition som Ingres. Men Degas ligger också nära impressionisterna eftersom han vill fånga ögonblicket och skildra det moderna livet. Degas deltog i flera av impressionisternas utställningar 1874–1886.

Konstnärskarriär 
Hans första målning från kapplöpningsfälten är daterad 1862, hans första bilder från balettdansösernas värld tillkom omkring 1872 (Le foyer de la danse och Répétition d'un ballet). Vid sidan härom målade han vardagliga ämnen som Absinten (1876) och Strykerskorna (1884). Senare blev han känd för sina motiv med kvinnor i badet under toalettbestyr. Från slutet av 1870-talet övergick han alltmer till pasteller. Bland dessa verk märks hans La danseuse au bouquet. Degas utförde även välkända teckningar, litografier och monotypier, det senare en av konstnären själv uppfunnen teknik.
 
Degas arbeten fick redan under hans livstid stor efterfrågan. Till Louvren kom en stor samling genom en donation 1914. I Nationalmuseum finns ett flertal verk. Glyptoteket i Köpenhamn har två målningar av Degas. Degas är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Degas bodde hos släktingar i New Orleans, USA mellan 1872 och 1873. En av de målningar som han tog med sig hem till Paris, Ett bomullskontor i New Orleans (1873), var det enda konstverk, som något museum köpte under hans levnad.

Sista tid 
Under 1880-talet försämrades hans syn, och han började därför att arbeta med skulptur och pastellmålning, som inte krävde så bra syn. 

Edgar Degas dog i Paris och vilar på Montmartrekyrkogården.

Stil och eftermäle 
Hans nyskapande vad gäller kompositioner och teckningskicklighet, och hans känsla för rörelser i bilderna gör honom till en av de stora av de tidiga modernisterna i slutet av 1800-talet. Han betraktas ofta som impressionist, men många av hans verk har klara och tydliga realistiska drag och är nästan lite romantiska.

Galleri

Noter

Externa länkar 

 WebMuseum Paris: Edgar Degas
 

Franska målare
Födda 1834
Avlidna 1917
Impressionister
Konstnärer från Paris
Män
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Nationalmuseum
 
Gravsatta på Montmartrekyrkogården
Krister Broberg

Lars Krister Folke Broberg, född 8 september 1941 i Kungsholms församling, Stockholm, är en svensk musiker, regissör och skådespelare.

Broberg spelade den klantige och degälskande brodern Frasse i barnprogramsklassikern Tårtan.

Han driver numera en musikverkstad för barn i Stockholm och kallar sig då Farbror Fläskkorv.

Krister Broberg är son till försäkringsdomaren Folke Broberg och Gunnel, född Samzelius, och bror till Margareta Lööf Eriksson.

Filmografi

Manus

Regi

Roller 
 (TV-serie)
 (TV-serie)
 (TV-serie)
 (kortfilm)

Källor

Externa länkar 
Intervju i Aftonbladet

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska regissörer under 1900-talet
Födda 1941
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Svenska TV-regissörer
Hässelby-Vällingby stadsdelsområde

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "properties": {
    "stroke": "#DD0000",
    "stroke-width": 3
  },
  "ids":"Q861336"
}
Hässelby-Vällingby är ett stadsdelsområde i Västerort i Stockholms kommun, som omfattar stadsdelarna Grimsta, Hässelby gård, Hässelby strand, Hässelby villastad, Kälvesta, Nälsta, Råcksta, Vinsta och Vällingby; distrikten Hässelby och Vällingby. 

Stadsdelsområdet bildades 1 januari 1999 genom sammanslagning av de tidigare stadsdelsområdena Vällingby och Hässelby.

Se även
Vällingby Centrum
Hässelby slott

Källor

Externa länkar 

Hässelby-Vällingby stadsdelsnämnd

 
Västerort
Pastor

En pastor är en präst eller predikant inom flera frikyrkor, som innehar en viss ämbetstitel. I Svenska kyrkan används titeln ibland som synonym till kyrkoherde (formellt försvann den i Kyrkoordningen år 2000) och informellt om präster i allmänhet. Kraven på formell teologisk utbildning liksom formerna för ordination varierar mellan olika trossamfund.

Pastor var latinets ord för herden eller vallhjonet som förde fåren i vall. Ordet är bildat av verbet pascere med participet pastum (föra i vall, även beta). Den kyrkliga betydelsen utgår från Johannes 10:11 i den latinska bibeln: "Ego sum pastor bonus (Jag är den gode herden). Bonus pastor animam suam dat pro ovibus suis. (En god herde giver sitt liv för fåren)". Både kyrkoherde och pastor kan i svenskan beläggas först vid mitten av 1500-talet, då det i Gustav Vasas brevväxling (1554) hette: "Vij (bjuda) edher... ath I antan för:de (förutnämnde) her Peer för edher rätte kirchherre (kyrkoherde) och pastor." Och Laurentius Petri säger i sin postilla (1555): "The personer som stadde äro j predico embetet them man kallar kyrkioheerdar och lärare."

Avledningen pastoral- i olika sammansättningar avser "det som har med det kristna församlingslivet att göra". Som substantiv avser en pastoral  en teologisk handledning för präster, vanligen en bok, hur ett kyrkligt församlings- och själavårdsarbete bör bedrivas

Se även 
 Pastorat
 Pastoral
 Pastor loci
 Vice pastor

Källor

Externa länkar

Kyrkliga titlar
Religiösa yrken
Instrument

Instrument kan syfta på:

 Musikinstrument – ett redskap som används för att framställa eller spela musik
 Mätinstrument – en anordning av fysisk eller immateriell konstruktion som används för att mäta en eller flera fysikaliska storheter
 Finansiellt instrument – en form av värdebevis som inte utgör valuta
 Kirurgiska instrument – de handhållna instrument en kirurg använder under en operation
 Optiska instrument – redskap som påverkar ljus, ofta genom refraktion eller reflektion

Se även
 Verktyg – naturligt eller tillverkat föremål (redskap) som används för att underlätta arbete
 Redskap – ett samlingsord för olika slags hjälpmedel som används för att utföra växlande arbeten
Bleckblåsinstrument

Bleckblåsinstrument, även kallade mässingsinstrument eller brassinstrument (brass är engelska för mässing), är musikinstrument som huvudsakligen är tillverkade i metall (oftast mässing) och där toner alstras med läppteknik genom ett grytmunstycke (eller liknande). De är en av två familjer blåsinstrument i den västerländska musiken, där den andra är träblåsinstrument.

Exempel på bleckblåsinstrument är:
 Althorn
 Baryton
 Cimbasso
 Eufonium
 Flygelhorn
 Kornett
 Sousafon
 Trumpet
 Trombon
 Tuba
 Ventilbasun
 Valthorn

Lista över tillverkare av bleckblåsinstrument 

 Ahlberg & Ohlsson
 Alexander Mainz
 Atkinson 
 Amati - Denak
 B&S
 Benicchio
 Keith Berg
 Besson (ägs numera av Courtois)
 Bohland & Fuchs
 Boosey & Hawkes
 Boerner
 Brown, Leonard
 Cantesanu Horns
 C.G. Conn
 Cornford, Germany
 Couesnon
 Courtois
 Desidera
 Dürk Horns
 Finke
 Geyer, Carl
 Greer, Lowell (natural horns)
 Hans Hoyer
 Wes Hatch
 Karl Hill (Kortesmaki Horns)
 Holton
 Hueller
 Hüttl
 M. Jiracek & Sons
 Kalison
 King (Se C.G. Conn)
 Klein
 Knopf
 Kruspe
 Jupiter
 John Kowalchuk (sordiner)
 Kujer
 L'olifant (munstycken)
 Lawson
 Lehmann
 S.W.Lewis-Chicago
 Lewis & Dürk
 Josef Lidl
 McCracken
 Meister Walter Nirschl
 Melchior
 Melton eller Meinl Weston i USA
 Monke
 Moennich
 Moosewood
 Olds
 Orsi
 Dieter Otto
 Parrot
 Patterson
 Paxman
 Pfeiffer
 Pope-Phelan
 Prinz
 Rampone & Cazzani
 Raoux
 Rauch
 Reynolds
 Ricco Kühn
 Rudolf Meinl
 Scherzer
 Engelbert Schmid
 Schmidt
 Schoepf
 Richard Seraphinoff (naturhorn)
 Worischek 
 Selmer/Bach
 Sorley
 Stork (munstycken)
 Thibouville-Lamy
 Thein
 Uhlmann
 Wahl
 John Webb
 V.F.Červený (ägs av Amati - Denak)
 Willson
 Wunderlich
 Yamaha Corporation
 York
 Ågren

Referenser 

Bleckblåsinstrument
Vickleby

Vickleby är en tätort och kyrkby i Vickleby socken i Mörbylånga kommun i Kalmar län, belägen på sydvästra Öland cirka en mil söder om Färjestaden.

Vickleby ligger alldeles på kanten till Stora alvaret 

Vickleby tillhör Unescos världsarv "Södra Ölands odlingslandskap".

Befolkningsutveckling

Samhället
Den runt 800 meter långa välbevarade bygatan är en sevärdhet. I Vickleby finns också en av Ölands längsta och bäst bevarade rader av väderkvarnar med sex väderkvarnar.

Personer med koppling till orten
Konstnärer och diktare har hämtat inspiration här. Bland annat uppstod Konstnärskolonin i Vickleby, kallad Vicklebyskolan, under andra världskriget på Bo pensionat, som grundades 1914 av Maja Uddenberg-Nording (1884-1972) och Gerda Ekström. Hennes make William Nording och Arthur Percy var de samlande gestalterna i kretsen av dessa konstnärer. Sommarboende i Vickleby var också textilkonstnären Ulla Schumacher-Percy. Pensionatet hade under många årtionden inte bara konstnärer, utan också en rad av landets ledande ämbets- och kulturpersoner som återkommande stamgäster. Verksamma i Vickleby under 1900-taletvar också konstnärerna Brita Ek, Ann-Mari Larsén och Einar Petersson.

Formgivaren Carl Malmsten grundade sin skola Capellagården mitt i Vickleby med konstnärlig inriktning, dit elever från hela världen, i synnerhet japaner, söker sig. Capellagården är också känd för sin örtagård.

Vickleby är sjuksköterskan och politikern Bertha Wellins barndomssocken.

Källor

Noter

Orter i Mörbylånga kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Axel Kargel

Axel Kargel, tecknare och målare, född  1 mars 1896 i Kalmar, död 19 mars  1971 i Stockholm.

Biografi
Efter sin debututställning i Stockholm 1932 reste Axel Kargel till Paris, där han vistades 1932-33. Sträng självkritik gjorde att nästa utställning dröjde mer än tio år. Den ägde rum på Galerie Moderne 1944, men som hans definitiva genombrott räknas utställningen på Galerie Acté 1948 och separatutställningen hos Gummesons konsthall 1951.  

Från naturalism utvecklades Kargel mot ett starkt förenklat måleri med harmoniska färgplan i lysande kolorit, en stil som han själv kallade "syntetisk purism". Han var en udda målare, en verklig purist. Motivvalet betsår av åkertegar, sädesfält, trädkronor, husgavlar alltid perspektiviskt och harmoniskt utförda, med på en gång klara, svala och dämpade färger. Han målade även stilleben. Gatumotiv från Borgholm är också vanliga som motiv. Hans insats är nästan helt koncentrerad till stafflimåleri, olja gouache, akvarell. Dukarna är relativt små, sällan över 50 x 35 cm. Landskapens format är nästan alltid liggande. 

Han var en autodidakt konstnär, som under ett halvt sekel höll till i Borgholm på Öland, där han tillsammans med sin hustru utvecklade en kulturell oas i det som kallades Sjöstugan. Han räknas även in det som brukar kallas Vicklebyskolan. Under sin stockholmsperiod hade han kontakt med de s.k. Klarabohemerna, där bland annat poeten Nils Ferlin och författaren Ivar Lo-Johansson ingick. Dessa och åtskilliga andra konstutövare blev trogna gäster hos paret Kargel i Borgholm. Idag är han ett internationellt etablerat svenskt konstnärsnamn och framstår som en av de mest intressanta och särpräglade ölandskonstnärerna från mitten av 1900-talet.

Kargel är representerad bland annat vid Moderna museet, Ölands museum i Himmelsberga och Kalmar konstmuseum.

Litteratur
Per-Olov Grönstrand, Axel Kargel. En studie i liv och konst. Kalmar 1973.
•Anders Nilsson, Axel Kargel, 1998

Externa länkar
https://www.google.com/search?q=axel+kargel&newwindow=1&rlz=1C2AVSA_enSE444SE456&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=uymnUvetFOnR4QTqr4HQBw&ved=0CDMQsAQ&biw=1080&bih=599

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Kalmar
Födda 1896
Avlidna 1971
Män
Svenska tecknare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Harald Sallberg

Harald Arthur Sallberg, född 8 oktober 1895 i Stockholm, död 13 april 1963 på Kanarieöarna, var en svensk konstnär och lärare. Främst ägnade han sig åt grafisk konst.

Biografi 
Harald Sallberg var son till kusken Carl Fredrik Sallberg och Augusta Larsdotter. Han studerade vid Tekniska Skolan i Stockholm och anställdes 1912 vid Konstakademiens Etsningsskola som tekniskt biträde och 1930 som assistent. Han var lärare i grafik vid Konstakademien från 1935, dess direktör 1955-1959 och professor från 1954.

Sallberg är han känd för sina sakligt återgivna etsningar av stockholmsvyer, porträtt, landskap samt bilder från London, vilka kännetecknas av linjesäkerhet och ofta poesi, samt för sina trägravyrer. Med trägravyrer illustrerade han Carl von Linnés Fyra skrifter och Vilhelm Mobergs roman Rid i natt!.

Det är kanske som stockholmsskildrare som Sallberg är mest känd. Som sådan började han redan år 1917-18 med två samlingar om vardera femtio etsningar kallade Från det gamla Stockholm. Höjdpunkten av stockholmsskildringarna är några stora blad, framför allt Slussen (1926) och Från Södra bergen (1933). I bladet Utkant av staden (1927) har Sallberg fångat de trista hyreshusen vid Skanstull en vinterdag på ett finstämt sätt. Ibland kunde Sallbergs saklighet gå till överkant, som i bladet Stockholmsbild (1926).

Sallberg var samtida med Axel Fridell, men ägde inte dennes förmåga att fånga stämningar i sina grafiska blad. Sallbergs etsning Storkyrkan (1926) kan jämföras med Fridells Quai de Montebello I (1930). Båda konstnärerna har här avbildat stenkajer, men den senare har på ett helt annat sätt lyckats fånga stenkajens mystik.

Harald Sallberg är bland annat representerad vid Nationalmuseum, Göteborgs konstmuseum, Uppsala universitetsbibliotek, Prins Eugens Waldemarsudde, Norrköpings konstmuseum, Kalmar konstmuseum, Uffizierna i Florens och museer i London, München och Philadelphia. Han var ledamot av Konstakademien och medlem av Etsareförbundet. År 1942 erhöll han Bonniers hundraårsjubileumspris och året därpå Konstnärsklubbens Karlbopris.

Bibliografi 
 Harald Sallberg: Konstgrafiska metoder, Bonniers, Stockholm 1927

Källor 
 Karl Hultén: Harald Sallberg, Bokkonst, Göteborg 1944, 
 Åke Meyerson: Harald Sallberg, Folket i bild, Stockholm 1960
 H Granvik, Nils Olsson och K G Lindeström (huvudred,): 1895 års män i ord och bild - 1895-1945, Svenska Kulturförlaget, Malmö 1945, sid 746

Noter

Se även 
 Konstnärskolonin i Vickleby
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum

Svenska grafiker under 1900-talet
Män
Födda 1895
Avlidna 1963
Konstnärer från Stockholm
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Ledamöter av Konstakademien
DVD-spelare

En DVD-spelare är en apparat som kan spela DVD-skivor för formaten DVD-Video och DVD-Video. Den första DVD-spelaren utvecklades tillsammans av Tatung Company från Taiwan och Pacific Digital Company från USA 1994. 

Formatet släpptes sedan i Japan 1996, och i USA 1997.

Källor

Fotnoter

spelare
Lanseringar 1996
Purism

Purism kan syfta på:

 Purism i konsten – en form av kubism
 Purism – en strävan att minska antalet "främmande" ord och konstruktioner inom ett språk, se språkrensning

Se även 
 Puritanism
Capellagården

Capellagården i Vickleby på Öland, är en hantverksskola för gestaltande arbete, som grundades 1960 av Carl Malmsten. 

Skolan erbjuder utbildning inom möbel- och inredningssnickeri, textil, keramik samt byggnadsvård. Capellagården bedriver även en ekologisk trädgårdsutbildning och har plantskoleverksamhet med örtagård, rosengård, fruktträdgård samt grönsaksodling. 

Sommartid anordnas utställningar, där elevernas arbete ställs ut och saluförs. Capellagården bedriver också olika sommarkurser inom hantverk och kultur.

Se även 
Nyckelviksskolan
Konstnärskolonin i Vickleby
Bo pensionat

Källor

Externa länkar 

Capellagårdens webbplats
Bilder från Capellagården

Utbildning i Mörbylånga kommun
Konstskolor i Sverige
Kultur på Öland
Carl Malmsten
Gårdar på Öland
Klonarkiv i Sverige
Braun

Braun kan syfta på

 Braun (adlig ätt) – en utslocknad svensk adelsätt
 Braun (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet
 Braun (företag) – tillverkare av olika elektriska apparater (Braun GmbH, Kronberg, Tyskland)
B. Braun (företag) – tillverkare av medicintekniska produkter och läkemedel (B. Braun AG, Melsungen, Tyskland) 
 von Braun – en adelsätt vars ursprung finns i Skottland
 Von Braun (månkrater) – nedslagskrater på månen
Brauner

Brauner är en svensk adelssläkt som förut hette Bruun, Braun, och Brauner. Ätten har samma ursprung som ätterna Braunersköld och Braunerhielm.

Äldste kände stamfader är kyrkoherden i Madesjö pastorat av Kalmar stift, kontraktsprosten Nicolaus Brodderi Braun (1617-1692); Gabriel Anrep uppger att hans far hette Brodde och var rusthållare på Eskebäck i Fagerhults socken. Till första hustru hade Nicolaus Brodderi Braun Christina Walleria, en dotter till Lars Wallerius och Christina Ungia, en dotter till Johannes Petri Ungius. Andra äktenskapet ingicks med Elisabeth Alandria. Han fick tre söner i första äktenskapet vilka alla tre blev adlade, doktor Lars som adlades Braunersköld, doktor Nicolaus som adlades Braunerhielm, och Hans (eller Johan) som adlades Brauner.

Hans var hovbibliotekarie, kansliråd och  sedermera landshövding i Uppsala län, vilken adlades den 11 april 1715 med namnet Brauner av Karl XII och introducerades på nummer 1490, och upphöjdes till friherre år 1731. Ätten introducerades dock inte som friherrlig förrän år 1802 med Johan Brauners sonsöner, efter att de 1801 hade fått friherrebrevet på Gripsholms slott av konung Gustav IV Adolf.

Johan Brauners hustru hette Margareta Törne, och var dotter till Handelsborgmästaren i Stockholm Nils Hansson Törne och dennes hustru Brita Andersen, och var släkt med Hising och ärkebiskop Petrus Kenicius från Bureätten. Hennes helbror Carl adlades med namnet Törnstierna. Med henne fick Brauner dottern Sara Charlotta som gifte sig med den bekante Johan Ihre, Hedvig Maria som gifte sig med en friherre Bielke, och ätten fortlevde på svärdssidan med en yngre son, kammarrådet Johan Brauner, gift med Anna Brita von Kock från Håkanbols bruk, från vilka samtliga senare medlemmar av ätten härstammar.

Johan Gustaf, född 1757 var militär och avancerade till major före avsked 1813. Hans och hans bröder blev introducerade på Sveriges Riddarhus som friherrar, och fick 1801 sin farfaders friherrebrev.

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Bureätten
Hansa

Hansa kan avse:

Hansan –  ett handelsmonopolförbund från mitten av 1300-talet till mitten av 1600-talet
Hansa (djur) – ett släkte av fjärilar
Hansa (köpcentrum) – ett köpcentrum i Malmö
Hansa Records – ett skivbolag i Tyskland 
Hansa Tonstudio – en inspelningsstudio i Berlin
FC Hansa Rostock – en fotbollsklubb i Rostock 
Hansa (bilmärke) – ägt av Borgward
Hansa (isbrytare, 1967) – en finländsk isbrytare som tjänstgjorde mellan 1967 och 1985
S/S Hansa – svenskt passagerarfartyg, sänkt 1944
Hansa Band – ett rockband från Uppsala
Försäkrings AB Hansa – ett svenskt försäkringsbolag bildat 1905 i fusion med Trygg 1970
Trygg-Hansa – ett svenskt försäkringsbolag
Lufthansa – ett tyskt flygbolag
Hans Brännekettil

Hans Brännekettil (även Brännekättel eller Brändekättil) var bergsfogde i Falun. Namnet Brännekettil är av typen tillnamn.

Han är sigillvittne vid jordförsäljningar på Kopparberget 19 januari 1434 och 29 oktober 1437, då han hänger sitt ännu bevarade sigill under salubrevet – sigillet innehåller ett bomärke. 4 februari 1439 höll han som bergsfogde ting vid Kopparberget i Falun tillsammans med bergmästaren i Falun Hans Jönsson. Han ägde ett flertal gruvtäkter vid Kopparberget och rättigheterna till en hytta med tillhörande kvarnström. 12 april 1452 säljer han en rad strögods inklusive en hytta vid Kopparberget och detta är sista bevarade källan om honom.

Han var enligt Boëthius bosatt i Varbo i Stora Kopparbergs socken. Hans dotter Margit var gift med Jeppe Hansson (Svinhuvud) i Risholn, domare på Kopparberget olika år under perioden 1463–1481.

Brännekettil omnämns som ägare till gården Bredsarvet eller Britsarvet utanför Falun – en gård som bland annat fungerat som sommarbostad för landshövdingen Hans Järta.

Referenser

Personer i Sverige under 1400-talet
Män
Avlidna 1400-talet
Svenska bergmästare
Födda okänt år