kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Genarps landskommun

Genarps landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län

Administrativ historik
Kommunen inrättades då 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft i Genarps socken i Bara härad i Skåne.

Vid kommunreformen 1952 lades den samman med Gödelövs och Lyngby landskommuner till en "storkommun", likaså med namnet Genarp.

Denna gick 1974 upp i Lunds kommun.

Kommunkoden 1952-1973 var 1227.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Genarps församling. Den 1 januari 1952 tillkom Gödelövs församling och Lyngby församling.

Geografi
Genarps landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 101,28 km², varav 99,26 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Genarps landskommun fanns tätorten Genarp, som hade 808 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 37,7 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Upphörda indelningar i Lunds kommun
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Bibi Lindström

Birgit Lindström, känd som Bibi Lindström, en tid gift Göransson, född 30 juni 1904 i Arbrå, Gävleborgs län, död 4 november 1984 i Kungsholm, Stockholm, var en svensk dekorationsmålare, filmarkitekt, målare, grafiker och regissör.

Hon var dotter till kamreren Arthur Lindström och Sigrid Östlin och 1929–1953 gift med länsarkitekten Viking Göransson (1900–1985). Lindström studerade vid München Lehrwerkstätten 1922–1923 och vid Tekniska skolan i Stockholm 1923–1926 samt vid avdelningen för dekorativ konst på Konsthögskolan 1926–1932 där hon tilldelades en stipendieresa till Tyskland, Italien och Frankrike. Därefter var hon dekorationselev vid Gösta Ekman-teatern 1931–1932. Förutom teater och film arbetade hon med dekorativa uppgifter inför Stockholmsutställningen 1930 och hon tilldelades första pris i en tävlan om dekoreringen av svenska paviljongen vid New York utställningen 1938 som ledde till att hon var sysselsatt i New York 1938–1939. Genom hennes förslag att ställa en mycket stor dalahäst vid paviljongens entré blev dalahästen en ny internationellt känd svensk symbol. Hon var anställd vid Europafilm 1933–1937 och för Sandrew-ateljén och Europafilm 1940–1952 där hon medverkade som filmarkitekt i drygt 150 filmer. Hon utförde även dekorer till olika privatteatrar bland annat utförde hon dekorationen till Nymånen som visades på Intima teatern 1952. Som stafflikonstnär medverkade hon med oljemålningar vid en utställning på PUB under 1930-talet men hon övergick senare till grafik och medverkade med etsningar i flera utställningar arrangerade av Sveriges allmänna konstförening. Hon har även formgivit möbeltyger och mönster för andra textilier. Som filmarkitekt och scenograf  arbetade hon bland annat med (Den vita stenen, 1973) och som regissör (En Stockholmssilhuett, 1943) och hennes medverkan i svensk film kom att överstiga 150 filmer. Bibi Lindström är begravd på Arbrå kyrkogård.

Teater

Scenografi

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 567, Allhems Förlag, Malmö. 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 318,

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska dekorationsmålare
Svenska teatermålare
Svenska scenografer
Svenska manusförfattare
Svenska dokumentärfilmare
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Personer från Arbrå socken
Födda 1904
Avlidna 1984
Kvinnor
Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche

Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche ("Kejsar Wilhelms minneskyrka") är en minneskyrka belägen på västra delen av Breitscheidplatz i Berlin. Kyrkan uppfördes 1891–1895 till minne av Wilhelm I efter ritningar av Franz Schwechten. Den 23 november 1943 förstördes kyrkan vid en bombräd under andra världskriget och har sedan dess varit en bevarad ruin. Under sin storhetstid mätte kyrkans torn hela 113 m i höjd och var då en av Berlins högsta byggnader.

Arkitekten Egon Eiermann skapade den nya kyrkan bredvid som byggdes 1951-1961. I folkmun kallas kyrkruinen "den ihåliga tanden" ("Hohler Zahn"). Det nya tornet kallas för "läppstiftet" och kyrkan kallas "puderdosan" ("Lippenstift und Puderdose"). Kyrkan är ett populärt turistmål. Detta för att den till skillnad från vanliga kyrkor är åttakantig samt att dess blåtonade glas ger ett mycket besynnerligt ljus under dagen.

Externa länkar 

Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche 

Kyrkobyggnader i Berlin
Kyrko- och klosterruiner i Tyskland
Charlottenburg
Carlo Carrà

Carlo Carrà, född den 11 februari 1881 i Quargnento, Italien, död den 13 april 1966 i Milano, var en italiensk målare och ledande futurist.

Biografi
Carrà var en av förgrundsfigurerna inom det moderna italienska måleriet och var en futurismens grundare 1910.

Omkring 1916 lämnade ha futurismen och blev tillsammans med Giorgio de Chirico den främste företrädaren för den italienska konstriktningen "la scuola metafisica" (den metafysiska skolan), som med sina märkliga drömbilder förebådade surrealismen. Hans kolorit är sprödare än Chiricos och visar på inflytande från Giotto och 1400-talets freskomåleri.

I början av 1920-talet övergick Carrà till ett formförenklat och monumentalt figurmåleri i klassicerande stil i vilken inflytandet från ungrenässansen dröjer kvar.

Carrà har illustrerat flera böcker, givit ut monografier över olika konstnärer och dessutom självbiografin La mia vita (Mitt liv).

Verk i urval
 Begravningen av den anarkistiska Galli (1911)
 Det förtrollade rummet (1917)
 Den metafysiska musan (1917)
 Dotter till West (1919)
 Ingenjörens älskarinna (1921)

Referenser

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930
 Bra Böckers lexikon, 1973

Externa länkar 
 
 

Italienska anarkister
Italienska konstnärer under 1900-talet
Födda 1881
Avlidna 1966
Män
Kubofuturism

Kubofuturism var den riktning inom modernistisk bild- och skulpturkonst som främst praktiserades av de ryska futuristerna. 

När Aristarch Lentulov återvände från Paris 1913 och ställde ut sina verk i Moskva kombinerade de ryska futuristiska målarna hans former av kubism med de italienska futuristernas gestaltning av rörelse. Kazimir Malevitj utvecklade stilen, vilket bland annat syns i målningen Knivsliparen (Malevitj övergav senare stilen till förmån för suprematismen). Andra konstnärer som tillhörde den kubofuturistiska skolan var till exempel Jelena Guro, Alexander Archipenko, Alexandra Exter, Natalia Gontjarova, Michail Larionov, Vera Muchina och Sonia Delaunay-Terk.

Källor

Futurism
Kubism
Rysk konst
Le Figaro

Le Figaro () är en av de ledande franska morgontidningarna med en upplaga på nära 350 000 exemplar (2004). 

Tidningen grundades 1826 av Maurice Alhoy och Le Poitevin Sainte-Alme som ett oppositionsorgan, vilket utsattes för en följd av åtal, som tvingade tidningen att upphöra.

Figaro återuppstod 1854 under Hippolyte de Villemessant och blev från 1866 dagstidning. Tidningen hade en medarbetarstab med tidens mest berömda "krönikörer" som Albert Wolff, Edmond François Valentin About, Léo Lespès, Aurélien Scholl och Francisque Sarcey och vann snabbt framgång genom sina kåserier från den litterära världen och de fashionabla salongerna. 

Från 1867 blev Le Figaro ett politiskt oppositionsorgan med en tid Henri Rochefort som medarbetare. Efter fransk-tyska kriget blev Le Figaro monarkistisk. Sedan Villemessant avlidit 1879 efterträddes han av Magnard, som omlade Le Figaro till en övervägande elegant tidning av konservativt och religiöst snitt. Som sådan spelade den åren omkring sekelskiftet 1900 en synnerligen betydande roll. 

Under Gaston Calmettes redaktörskap ingrep den på nytt i den politiska polemiken. Calmette dödades 16 mars 1914 av politiska skäl av Joseph Caillaux' hustru. Den spirituelle Alfred Capus, i samarbete med Robert de Flers, upprätthöll tidningens kultiverade läggning och litterära inflytande. Senare inköptes Le Figaro av François Coty, och hade en kortare tid Lucien Romier som politisk redaktör. Namnet ändrades av Coty till Figaro, men återtog senare sitt gamla namn. 

Tidningen stödjer Union pour un Mouvement Populaire - ett center-höger parti. Tidningens motto är Sans la liberté de blâmer, il n'est point d'éloge flatteur.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Franska dagstidningar
Franskspråkiga dagstidningar
Dagstidningar startade 1826
Umberto Boccioni

Umberto Boccioni, född 19 oktober 1882, död 17 augusti 1916 i Verona, var en italiensk futuristisk målare, skulptör och konstteoretiker.

Han studerade för Giacomo Balla i Rom. Inspirerad av Marinettis futuristiska manifest 1909 utgav Boccioni året därpå De futuristiska målarnas manifest. Han medverkade i en utställning av futuristisk konst i Paris 1912 och sammanfattade futurismens ideal i boken Pittura, scultura futuriste (1914).

Karakteristiska verk är Staden vaknar (1910) och Gatans larm tränger in i huset (1911) samt skulpturen Kontinuitetens former i rummet (1913) som är avbildad på baksidan av italienska 20 centen (euro). 

Boccioni omkom i en ridolycka i första världskriget.

Se även 
Futurism

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1882
Avlidna 1916
Italienska konstnärer under 1900-talet
Män
Personer som stupat i strid under första världskriget
Personer från Reggio di Calabria
Primo Conti

Primo Conti, född 16 oktober 1900 i Florens, död 12 november 1988 i Fiesole, var en italiensk futuristisk målare.

Källor 

Italienska konstnärer
Födda 1900
Avlidna 1988
Män
Gino Severini

Gino Severini, född 7 april 1883 i Cortona, död 26 februari 1966 i Paris, var en italiensk målare, konstskribent och ledande futurist.

Biografi
Severini var tillsammans med fem unga italienska konstnärer, bl. a. Umberto Boccioni och Giacomo Balla, grundare av futurismen 1910. Han var mest verksam i Paris och målade kubistiskt influerade, kaleidoskopiskt flimrande bilder. Efter första världskriget övergick han till ett kyligt klassicistiskt måleri.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1978.

Externa länkar 
 
 

Italienska konstnärer
Födda 1883
Avlidna 1966
Män
Personer från Cortona
Antonio Sant'Elia

Antonio Sant'Elia, född 30 april 1888 i Como, Italien, död 10 oktober 1916 i Monfalcone i nordöstra Italien, var en italiensk arkitekt som lät sig inspireras av futurismens idéer.

Sant'Elia stupade i första världskriget, och endast få av hans arkitektoniska projekt kom att förverkligas.

Källor

Externa länkar

Italienska arkitekter under 1900-talet
Personer som stupat i strid under första världskriget
Personer från Como
Födda 1888
Avlidna 1916
Män
Roky Erickson

Roger Kynard "Roky" Erickson, född 15 juli 1947 i Dallas, Texas, död 31 maj 2019 i Austin i Texas, var en amerikansk rockmusiker och sångare.

Biografi 
Erickson spelade under 1960-talet i det psykedeliska bandet 13th Floor Elevators, han var frontman och sångare. 1969 arresterades Erickson för innehav av marijuana. Hellre än att hamna i fängelse hävdade han att han var sinnessjuk och blev därmed dömd till sinnessjukhus där han behandlades med elchocker och psykofarmaka. 1972 släpptes Erickson från sjukhuset, kraftigt påverkad av behandlingen.

Två år senare, 1974, skapade han ett nytt band, Bleib Alien. Detta band hade bytt ut 13th Floor Elevators psykedeliska sound till ett med heavy metal-sound med texter som handlade om gamla scifi- och skräckfilmer. Bandet bytte senare namn till Roky Erickson & The Aliens. År 1979 spelade Roky och Stu Cook (tidigare medlem i Creedence Clearwater Revival) in Rokys nya låtar. Två år senare spelade Roky Erickson & The Aliens in sitt första album The Evil One. Detta sägs vara Ericksons absolut bästa album och är fyllt med låtar om demoner och andra skräckvarelser.

2001 lyckades Roky Ericksons yngre bror Sumner bli hans förmyndare och karriären kunde samtidigt ta ny fart.

Diskografi

Med The Spades

Singlar

Med 13th Floor Elevators

Studioalbum

Singlar (i urval)

Som Roky Erickson and the Aliens

Studioalbum

Som Roky Erickson and the Explosives

Studioalbum

Som Roky Erickson and the Resurrectionists

Studioalbum

Solo

Studioalbum

EP

Livealbum

Film 
 (dokumentär, Palm Pictures)

Referenser

Externa länkar 

 
 

Amerikanska rockmusiker
Musiker från Dallas
Personer från Austin, Texas
Födda 1947
Avlidna 2019
Män
Psi (parapsykologi)

Psi, sammanfattande benämning för alla olika typer av parapsykologiska fenomen, först myntat av Bertold Wiesner. Psi inkluderar:

Telepati, klärvoajans och prekognition, som med en sammanfattande beteckning kallas mentala fenomen eller ESP (Extrasensorisk perception, utomsinnlig varseblivning).
Fysiska manifestationer, psykokinesi eller PK, som rör tankens påverkan på omgivningen.
En del forskare menar också att så kallade utomkroppsliga upplevelser är av paranormal natur.

Alla dessa förmågor tillsammans betecknas som psi och definieras som förmågor att sätta en person i stånd att få kontakt med världen omkring sig utan att använda de normala sinnena eller musklerna för denna kommunikation.

Se även
Parapsykologi

Referenser 

Paranormalt
ESP

ESP kan syfta på:

 ESP – ett system i en bil eller annat fordon som bidrar till fordonets stabilitet, väghållning och säkerhet, se Elektronisk stabilitetskontroll
 ESP (gitarrtillverkare) – en japanskt företag som tillverkar gitarrer och basar
 ESP – en tänkt förmåga att uppfatta information bortom de fem sinnena syn, hörsel, smak, beröring och lukt, se Extrasensorisk perception
 ESP – landskod enligt ISO 3166-1 för Spanien
 E.S.P. (Miles Davis-album) – ett musikalbum från 1965
 E.S.P. (Bee Gees album) – ett musikalbum från 1987
 E.S.P. – ett amerikanskt hårdrocksband bildat av Kiss trummis Eric Singer, se Eric Singer Project
Kirlianfotografering

Kirlianfotografering är en metod för att med hjälp av elektriska fält ta färgglada och fantasieggande bilder av elektriskt ledande föremål. Tekniken togs fram 1939 av Semjon Davidovitj Kirlian (död 1978) från Krasnodar i Sovjetunionen. Han experimenterade i flera år och det är han som stod för de första förklaringsmodellerna. Han presenterade dessa publikt 1958 och han var övertygad om att de visade en livskraft, en aura, som omger allt levande. En fysikalisk förklaringsmodell är att vätskan i luften runt det ledande föremålet joniseras när det elektriska fältet läggs på. Levande varelser och föremål har alltid vätska som avdunstar. Fotografiet avbildar de svaga ljusfenomen som uppstår när joniseringen sker. I överförd bemärkelse har andra metoder för fotografier som påstås presentera aura, så kallad aurafotografering, även blivit synonyma med kirlianfotografering.

Ett besynnerligt fenomen har sagts vara att ett kirlianfotografi av ett löv som man skurit bort en del av, fortfarande visar hela lövet, även om den del som saknas är något otydligare. Det har förklarats med att fotografen använt samma elektroder eller isolatorer utan att rengöra och att effekten inte uppstått vi noggrannare försök.

Kirlians metod

Vid kirlianfotografering med den metod som Kirlian använde behövs ingen kamera, ljusfenomenet som uppstår påverkar den fotografiska filmen och skapar en avbildning direkt på den. Det kräver ett helt mörklagt rum för att inte filmen ska förstöras av omgivande ljus.

Föremålet, till exempel ett löv, läggs på en fotografisk film. Under filmen kan en glasskiva läggas i vilken ljuset kan spridas, under detta placeras en elektriskt ledande platta som är jordad. Föremålet kopplas till ett högfrekvent högspänningsfält vilket skapar en ljuskrona runt föremålet. Ljuskronan påverkar den fotografiska filmen och framträder vid framkallning.

Aurafotografering 

Kirlianfotografering fick ett bredare genomslag på 1970-talet och började användas inom New Age-rörelsen och alternativmedicin. Den anses där visa människans aura och bilderna ska kunna användas för att fastställa bland annat hälsotillstånd, mediala förmågor och genomföra spådomar. Kirlianfotografering har därför blivit synonymt med aurafotografering även när andra tekniker än de som Kirlian använde för att skapa bilderna används. Kommersiell aurofotografering använder inte Kirlians teknik. Istället placeras ena eller båda händerna på en platta, sedan skapas ett vanligt fotografi eller digital bild av personen med en påstådd aura runt, möjligen baserat på ström och potentialskillnader från händerna eller resultat efter att plattan ström- eller spänningsatts.

Se även
Orb

Källor

Externa länkar
Utrustningsexempel

Pseudovetenskap
Elektriska fenomen
Sybehör

Sybehör är samlingsnamnet för de produkter som används för sömnad, exempelvis synålar, knappnålar, tråd och band.

Bildgalleri

Referenser
Lista över Benins statsöverhuvuden

Detta är en lista över Benins statsöverhuvuden.

Benins statsöverhuvuden, Lista över
Listor med anknytning till Benin
Mandala

En mandala (sanskrit: मण्डल, "cirkel") är en geometrisk bildform med ursprung från Indien inom religionerna hinduism och buddhism.

Andlighet och psykologi
Mandalas utseende, funktion och mening varierar mycket. Mandalor är särskilt vanliga i Sydasien, Centralasien och Östasien. Innehållet i mandalan är vanligen hierarkiskt uppställt så att det viktigaste finns i mitten.

I tibetansk buddhism är det vanligt att offra en mandala som symboliserar universum till buddhor och bodhisattvor, i syfte att samla god karma. Det förekommer även mandalor som avser utgöra en symbolisk "levnadsstad" för gudar och/eller buddhor och i diverse meditationsmetoder används ibland en mandala för vägledande visualisering. Exempelvis förekommer visualisering av hela universum som en mandala i gudsyoga, en form av tantriskt övning inom tibetansk buddhism. Den fjortonde Dalai Lama, Tenzin Gyatso, har till exempel använt sig av en tantrisk mandala för att sprida ett budskap om fred i världen.

Diverse heliga platser eller ting kan refereras till såsom mandalor, såsom templet Borobudur, klostret Samye och det kinesiska berget Wutaishan.

Psykologen Carl Gustav Jung använde mandalor som en analytisk modell för vissa av sina psykologiska teorier. Att måla eller färglägga mandalor har på 2000-talet kommit att bli en populär avslappningsmetod i det stressade vardagslivet som en del av mindfulnesspraktik.

Tibetansk sandmålning
Den speciella formen av tibetansk buddhistisk sandmålning är oftast gjord i form av en mandala. På tibetanska kallas de för dul-tson-kyil-Khor("Mandala av färgat pulver"). 

Mångfärgad sand formar där på ett stort, platt underlag en mandala. Konstruktionen tar flera dagar och mandalan förstörs strax efter att den slutförts, en metafor för alltings förgänglighet.

Se även
Yantra

Referenser

Tryckta källor

Filosofiska koncept
Hinduisk filosofi
Buddhism
Ceremonier
Meditation
Symboler inom religion
Indisk mytologi
New Age
Psykoanalys
Lista över Botswanas presidenter

Detta är en lista över Botswanas presidenter.

Botswanas presidenter, Lista över
Listor med anknytning till Botswana
Epizooti

Epizooti är en utbredd smittspridning av en allvarlig, smittsam djursjukdom. Läran om sådana sjukdomar och deras utbredning kallas epizootiologi.

Bestämmelser om bekämpande av dessa sjukdomar i Sverige ges i Epizootilagen (SFS 1999:657) och dess förordning (SFS 1999:659). De epizootiska sjukdomarna anges i Jordbruksverkets föreskrifter.

Några av de allvarligaste epizootisjukdomarna är  mul- och klövsjuka, fågelinfluensa, svinpest, mjältbrand och rabies.

Se även 
Enzooti
Epidemi
Zoonos

Noter

Externa länkar 
Statens veterinärmedicinska anstalt listar och beskriver de vanligaste anmälningspliktiga epizootierna.

Djursjukdomar
Lista över Burkina Fasos statsöverhuvuden

Detta är en lista över Burkina Fasos statsöverhuvuden.

Övre Volta, självstyrande franskt territorium

Republiken Övre Volta

Burkina Faso 

Burkina Faso
Statsöverhuvuden
Tropiskt regnskogsklimat

Tropiskt regnskogsklimat är en kategori av tropiskt klimat och innebär att samtliga tolv månader har en medelnederbörd på minst 60 mm. Detta klimat uppträder vanligen 5–10° norr respektive syd om ekvatorn, området kallas för inre tropikerna. Alla länder som har denna typ av klimat har en medeltemperatur som överstiger 18 °C och ingen månad har mindre än 60 mm nederbörd. Det regnar ca 2000 mm om året.

Exempel på platser med tropiskt regnskogsklimat: Limpung, Bogor, Bengkulu, Singapore och staden Belém i Brasilien.
En anledning att skydda tropikskogarna är att de tar upp stora mängder koldioxid.

Köppens klimatklassifikation
Solbjørg Højfeldt

Solbjørg Højfeldt, född 10 juni 1947 i Danmark, är en dansk skådespelare och teaterregissör.

Biografi 
Højfeldt studerade vid Ålborg Teaters elevskola 1972-1974. Efter studierna har hon varit engagerad på nästan samtliga teatrar i Köpenhamn där hon spelat ett stort urval roller, från såväl klassisk som nutida dramatik. Vid sidan av teatern har hon haft en betydande TV- och filmkarriär där hon bland annat medverkade i Bille Augusts Zappa och Lars von Triers Riket. I Sverige har hon varit engagerad vid Helsingborgs Stadsteater.

Filmografi (i urval) 
2015-2016 - Ditte och Louise
2004 - Bröder
2004 - Hannah Wolfe
2000 - Blinkande lyktor
1998 - Motello
1995 - Höst i paradiset - Glädjekällan 2
1989 - Flickan vid stenbänken
1983 - Zappa

Teater

Regi

Källor

Externa länkar 

Solbjørg Højfeldt i Den Danske Film Database (danska)

Födda 1947
Danska skådespelare under 1900-talet
Danska teaterregissörer
Kvinnor
Levande personer
Danska skådespelare under 2000-talet
Karin Ekström

Karin Ekström, född 5 juli 1939 i Hammarby församling, är en svensk skådespelare.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Referenser 

Svenska skådespelare
Födda 1939
Kvinnor
Sommarvärdar 1976
Levande personer
Personer från Hammarby socken, Uppland
Grand-Place

Grand-Place, även Grand'Place (uttal: /gʁɑ̃.plas/, 'stora torget') eller Grote Markt ('stora marknadsplatsen'), är ett världsberömt torg i Belgiens huvudstad Bryssel. Det anlades under senmedeltiden.

Vid torget finns bland annat Bryssels stadshus, uppfört 1402–1455, och ett flertal rikt utsmyckade gilles- och patricierpalats från sent 1600-tal.

Ett världsarv
Grand-Place och byggnaderna kring torget upptogs på Unescos världsarvslista 1998.

Urval av byggnader kring torget 
 Bryssels stadshus huvudsakligen uppfört under 1400-talet
 Maison du Roi eller "Broodhuis" - uppfört i sengotisk stil 1873–1887, inrymmer bland annat stadsmuseet.
 Le Cygne
 L'Arbre d'Or
 Maison des Ducs de Brabant
 Chokladmuseet

Kommentarer

Källhänvisningar

Externa länkar 

 UNESCO World Heritage Centre - Grand-Place
 Virtuellt besök, foto och webcam av Grand-Place

Bryssel
Torg i Belgien
Grand-Place
Världsarv i Belgien
Världsarv inskrivna 1998
Dan Kandell

Dan Gösta Kandell, född 13 september 1961 i Stockholm, är en svensk skådespelare, regissör, dramatiker och författare.

Biografi
Kandell är utbildad på Teaterhögskolan i Malmö. Efter avslutade studier 1989 har han varit verksam som skådespelare och regissör på ett antal teatrar, bland annat Helsingborgs Stadsteater, Malmö Stadsteater, Borås Stadsteater, Teaterhuset Bastionen och Folkteatern i Malmö. Som skådespelare har Kandell tilldelats Frithiof Billquists stipendium.

Han har även regisserat och skrivit ett flertal verk.. Inte sällan behandlar han existentiella och samhällskritiska ämnen ur nya perspektiv. Pjäsen Via Dolorosa nominerades av nöjesguiden till priset "Bäst på Scen i Malmö 2014" (Teater Insite).

Som regissör har Dan Kandell gjort ett flertal uppsättningar på både fria grupper och institutionsteatrar.:

Egen dramatik
Hursom Herr Ebon Nilsson tappade hakan (1994)
Everything Goes (2008)
Via Dolorosa (2014)
Big Bang-Bang!  (2013)
 Den ofrivillga Mecenaten (musikalisk fars för barn och vuxna) 2014 Don Carlos, Narren, Dåren och Den Fanatiske Monarken, samt folket som följde honom (2015)
 Ett Odjur Till Hembiträde (2015) Äpplet (2015)
 Y Viva Espana (2016) Monsterfiskar (för barn) 2017
Revy- och cabarettexter (ca 100 stycken)

Romaner
'' Via Dolorosa - smärtans väg, en surrealistisk, samhällsgranskande deckare.(Visto Förlag, Längmanska Kulturstiftelsen 2018)

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Referenser

Externa länkar

 
 Dan Kandell på Malmö stadsteater 

Svenska skådespelare
Svenska dramatiker
Svenska teaterregissörer
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Skådespelare från Stockholm
Födda 1961
Levande personer
Män