kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anna Sewell

Anna Sewell, född 30 mars 1820 i Great Yarmouth i Norfolk, död 25 april 1878, var en brittisk författare.

Vid fjorton års ålder bröt hon fotleden och fick dålig läkarbehandling; detta i kombination med en ledsjukdom ledde till att hon blev oförmögen att använda sina ben och fötter och bara kunde förflytta sig med hjälp av häst och vagn. Hon kom då att älska hästar, men märkte att många hästar behandlades illa av sina ägare.

1871 fick hon av en läkare beskedet att hon endast hade arton månader kvar att leva. Hon började då skriva sin första och enda bok, romanen Black Beauty (1877, Vackra Svarten), som handlar om en hästs livsöde. Hon levde i ytterligare sju år efter dödsdomen, men var mot slutet så svag att hon endast kunde skriva några rader åt gången, och hennes mor hjälpte henne med renskrivningen.

Sewell avled endast ett par månader efter det att romanen publicerats och fick därför aldrig uppleva dess stora framgång. År 2003 hamnade Black Beauty på nummer 58 i BBC:s lista över de populäraste brittiska böckerna.

Romanen ses idag som en barnbok men skrevs ursprungligen för att uppmana människor att behandla hästar med kärlek och förståelse.

Även hennes mor, Mary Wright Sewell (1797–1884), var en populär barnboksförfattare.

Svenska översättningar
 En hästs lefnadsöden (anonym översättning?, Fritze, 1881)
 Vackra Svarten: historia om en häst berättad af honom själf (fritt efter Miss A. Sewell's Black Beauty utgifven af Henning Wendell, 1891). 8. uppl. Norstedt, 1923
 Vackra Svarten: berättelse för ungdom om en häst (översättning Josef Almqvist, B. Wahlström, 1948)
 Vackra Svarten (okänd översättare, Harrier, 1949)
 Vackra Svarten (översättning Eva Håkanson, Natur och kultur, 1958)
 Black Beauty (översättning Ingrid Söderberg-Reeves, Spektra, 1976)
 Vackra Svarten (översättning Josef Almqvist, reviderad översättning Arne Lindberg, B. Wahlström, 1980)
 Black Beauty (anonym översättning, Atlantic, 1980) [seriealbum]
 Black Beauty (översättning och bearbetning Ingalill Behre, Richter, 1985)
 Vackre Svarten (efter Anna Sewell, översättning Catarina Ek, Richter, 1995)
 Black Beauty (översättning Mona Eriksson, Klassikerförlaget, 1995)
 Black Beauty (återberättad av Maj Bylock, Rabén & Sjögren, 2008)

Referenser 

Engelskspråkiga författare
Brittiska författare
Personer från Great Yarmouth
Födda 1820
Avlidna 1878
Kvinnor
Gunilla Wolde

Barbro Gunilla Kristina Brorsson Wolde, född 15 juli 1939 i Göteborg, död 15 april 2015 i Köpingsviks församling på Öland, var en svensk barnboksförfattare, tecknare och illustratör. Hon är mest känd för sina böcker om Totte och Emma.

Wolde var dotter till köpmannen Gabriel Brorsson och sjuksköterskan och journalisten Gunnel Brorsson, ogift Vestergren. Hon studerade vid Berghs Reklamskola 1955 och vid Konstfackskolan 1961–1965 där hon var inriktad på muralmåleri. Hon blev sedan egen företagare samt frilans som tecknare och författare.

Hon gjorde såväl text som illustrationer till Totte- och Emma-böckerna, flera titlar i förskoleserien Tillsammans, dokumentärskildringar om hästar, ungdomsromaner från hästmiljöer.

I mitten av 1990-talet var Gunilla Woldes böcker på elfte plats bland de mest utlånade böckerna på Sveriges bibliotek.

Hon var 1957–1964 gift med Rolf Gustafsson (1935–2004) och 1965–1999 med juristen Peter Wolde (1937–2004).

Bibliografi i urval

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
 

Svenska illustratörer
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska författare under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
Författare från Göteborg
Födda 1939
Avlidna 2015
Kvinnor
Konstnärer från Göteborg
Leon Garfield

Leon Garfield, född 14 juli 1921 i Brighton, Sussex, England, död 2 juni 1996, brittisk (engelsk) författare av ungdomsböcker, vuxenromaner och manuskript.

Garfield träffade sin blivande hustru Vivien Alcock i London under tjänstgöring i brittiska armén under Andra världskriget. Efter kriget arbetade han en period på ett biokemiskt laboratorium i London och debuterade 1964 med Jack Holborn. Mellan 1992 och 1994 anpassade han Shakespeares pjäser till en animerad TV-serie kallad Shakespeare - The Animated Tales.

Bibliografi utgivet på svenska 
 Vittnet 1981
 Rätt ska vara rätt 1982
 Spöket en trappa ner 1983
 Svarte Jack 1983
 Drömmarnas trädgård 1984
 Jack Holborn 1984
 Den onde i dimman 1984
 Ett hjärta av guld 1985
 Pojken och apan 1985
 Ruter knekt 1985
 Trumslagarpojken 1985
 Adelaide Harris mystiska försvinnande 1986
 Herr Corbetts spöke 1986
 Shakespeare sagor 1986
 Decemberrosen 1987
 Lärlingarna 1987
 Den enarmade mannen 1989
 Hittepappan 1989
 Bostock och Harris 1990
 Det förbjudna barnet 1993 (i novellsamlingen En jul när jag var liten)
 Guden under havsytan 1993 (i samarbete med Edward Blishen)

Priser och utmärkelser 
 Carnegie Medal 1970 för Guden under havsytan

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Brittiska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1921
Avlidna 1996
Män
Personer från Brighton
Einar Norelius

Einar Vilhelm Gottfrid Engelbert Norelius, född 20 juli 1900 i Falun, död 14 juli 1985 i Bjursås, var en svensk målare, tecknare, illustratör och sagoförfattare. Han är kanske mest känd för sagan Petter och hans fyra getter samt som tecknare till Gösta Knutssons Pelle Svanslös.

Biografi 

Einar Norelius illustrerade i 53 år den årligen utkommande sagosamlingen Bland tomtar och troll. Överlag var hans motiv av sagokaraktär och han kunde måla av stubbar så att de såg ut som troll och bergsknallar så att de såg ut som jättar. En pedagogisk illustration om hur man före utomhusbelysningens tillkomst trodde sig kunna se mytologiska väsen och varelser i skog och mark. 

Einar Norelius tecknade, på manus från Gösta Knutsson, en serieversion av barnboksfiguren Pelle Svanslös i tidningen Folket i Bild. Serien var en dagspresserie men gavs även ut av Folket i Bild som julböcker 1944–1961. 

Han tecknade också den egna serien Jumbo i djungeln, om elefanten Jumbo. Jumbo i djungeln publicerades först i Svenska Dagbladet från 1938, och sedermera i tidningen Tuff och Tuss under femtiotalet. Mellan åren 1939 och 1949 gjorde han tuschteckningarna till Svenska sagor och Svenska Folkböcker. Han illustrerade även Thomas Funcks Kalle Stropp-böcker.

År 1939 gjorde Einar Norelius den animerade kortfilmen Nils Holgerssons underbara resa efter Selma Lagerlöfs roman Nils Holgerssons underbara resa genom Sverige. Filmen tecknades av Olle Nordberg.

Han satt i KRO:s styrelse och var från 1935 den förste ordföranden i Svenska tecknare.

Bibliografi i urval
 Tre knepiga troll
 Tre trallande troll
 Tre tropiska troll
 Petter och hans fyra getter (1951)
 Snigel Blå (1958)
 Trollfars sagor (1963)

Einar Norelius har även tecknat spelplanen till två tärningsspel utgivna av Sago-konst, förmodligen runt slutet av 1940-talet: "De flitiga och lata bina" samt "Resan genom Sagoland".

Priser och utmärkelser 
1958 – Boklotteriets stipendiat
1973 – Knut V. Pettersson-stipendiet

Källor

Externa länkar 

Svenska illustratörer
Svenska författare
Svenska serieskapare
Födda 1900
Avlidna 1985
Män
Författare från Falun
Konstnärer från Falun
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Och han älskade dem alla

Och han älskade dem alla (Kiss the Girls) är en amerikansk film från 1997, i regi av Gary Fleder.

Handling 
Filmen handlar om kvinnor som mystiskt försvinner i USA. Polisen misstänker en seriemördare och i detta fall har FBI rätt. Seriemördaren är besatt av att fängsla kvinnor och den senaste i raden är den unga Naomi, systerdotter till detektiven och psykologen Alex Cross. Hans desperata försök att hitta sin systerdotter leder honom på spåren till mördaren.

Rollista (i urval) 
Morgan Freeman - Dr. Alex Cross 
Ashley Judd - Dr. Kate McTiernan 
Cary Elwes - Det. Nick Ruskin 
Alex McArthur - Det. Davey Sikes
Tony Goldwyn - Dr. William 'Will' Rudolph
Jay O. Sanders - FBI Agent Kyle Craig 
Bill Nunn - Det. John Samp
Brian Cox - Chief Hatfield, Durham P.D.
Richard T. Jones - Seth Samuel 
Roma Maffia - Dr. Ruocco
Jeremy Piven - Henry Castillo, LAPD
Gina Ravera - Naomi Cross

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1997
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
North Carolina på film
Engelskspråkiga filmer
Mandarinspråkiga filmer
Psykopati på film
Filmer från Paramount Pictures
Torbjörn Flygt

Johan Torbjörn Flygt, född 14 juni 1964 i Malmö, är en svensk författare, dramatiker, krönikör och litterär ståuppare. 

År 2001 fick han Augustpriset för romanen Underdog.

Bibliografi 

 - Tillsammans med Nora Flygt.

Priser och utmärkelser 
1981 – Brons i USM i tyngdlyftning för Baltic Club 
2001 – Augustpriset för sin tredje roman, Underdog
2001 – BMF-plaketten för Underdog
2002 – Gleerups skönlitterära pris
2023 – Stina Aronsons pris

Referenser

Externa länkar 
 Bokförlagets presentation
 http://www.torbjornflygt.se

Svenskspråkiga författare
Födda 1964
Män
Levande personer
Författare från Malmö
Vinnare av Augustpriset
Svenska författare
Mati Lepp

Mati Lepp, född 26 juli 1947 i Brännkyrka församling i Stockholm, är en svensk illustratör. 

Efter studentexamen gick han Konstfackskolans linje för reklam och bokhantverk mellan 1967 och 1972. 1975 började han som layoutare på Tidningen Vi. Han har bland annat arbetat med Billy-böckerna tillsammans med Birgitta Stenberg och Viggo-böckerna med Birgitta Westin. Georg Johansson, Ulf Stark och P C Jersild är andra författare som Mati Lepp samarbetat med.  Sin första bok, Eriks kanin, illustrerade Lepp 1986.

Bibliografi 

 Läggdags Viggo 1986
 Viggo kan själv! 1986
 Min trafikbok 1987
 ABCD-boken 1997
 Bananflugor och kramsnö 2004 (tillsammans med Anna Ribbing)

Utmärkelser och priser

Elsa Beskow-plaketten 1998
 Carl von Linné-plaketten 2005

Referenser

Noter

Externa länkar
 
 Mati Lepp - Bonnier Carlsen

Svenska illustratörer
Födda 1947
Män
Levande personer
Härskogen

Härskogen är ett skogsområde på gränsen mellan Lerums kommun och Härryda kommun i Västra Götalands län, beläget i området mellan (och kring) de båda sjöarna Stora Härsjön och Lilla Härsjön, mellan tätorterna Lerum och Härryda. Genom skogen går länsväg 523 (Härskogsvägen) mellan Kastenhofsmotet (avfarten Lerum Ö) vid E20 och länsväg 549 (Härrydavägen, den gamla riksvägen) vid tätorten Rya, öster om Härryda.

I det stora friluftsområdet finns det märkta spår och leder av olika längd, bland annat Härskogen - Flodaspåret, 10 kilometer, Stora Härsjörundan, 14,5 kilometer och Stamsjön (Stamsjö) - Härskogen 6 kilometer.

Lerums skid- och orienteringsklubb har en klubbstuga i området..

Referenser

Lerums kommun: Vandringsleder och strövområden

Vidare läsning

Lerums kommun
Härryda kommun
Skogar i Sverige
Bill Nunn

Bill Nunn, född 20 oktober 1952 i Pittsburgh, Pennsylvania, död 24 september 2016 i Pittsburgh, Pennsylvania, var en amerikansk skådespelare.

Filmografi i urval 
 1989 - Do the Right Thing
 1990 - Mo' Better Blues
 1991 - New Jack City
 1991 - Fallet Henry
 1992 - En värsting till syster
 1993 - Laddat vapen
 1994 - En kvinnas list
 1997 - Och han älskade dem alla
 2002 - Spider-Man
 2004 - Spider-Man 2
 2007 - Randy and the Mob

Referenser

Externa länkar 

Födda 1952
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Pittsburgh
Män
Avlidna 2016
Alumner från Morehouse College
Zaibatsu

Zaibatsu (japanska: zaibatsu,  財閥) var stora japanska konglomerat under landets tidiga industrialisering. Företagen hade oftast en stor bankdel och en stor industridel, och var familjeägda. De fyra stora konglomeraten, Mitsubishi, Mitsui, Sumitomo och Yasuda, har anor tillbaka till Edoperioden.

Juridiskt sett upphörde zaibatsuerna under den allierade ockupationen av Japan, då familjernas tillgångar beslagtogs, och företagsformen illegaliserades. De återbildades dock delvis som keiretsu.

Se även
Keiretsu
Chaebol

Källor

Företagstyper
Japans historia
WP:Projekt Japan
Japanska ord och uttryck
Genoa CFC

Genoa Cricket and Football Club (svenska: Genuas Cricket och Fotbollsklubb) är en sportklubb från Genua i Italien. Genoa CFC är Italiens äldsta fotbollsklubb, och grundades den 7 september 1893.

Klubben grundades av engelsmän och den var till en början bara öppen för engelsmän och var en klubb som skulle representera England utomlands. Den fokuserade till en början främst på cricket och friidrott och fotbollen sågs som ett sidoprojekt. De spelade i vita tröjor, samma som engelska landslaget som en del av den nationella representationen Efter några år öppade klubben för italienska spelare och klubben.

Klubben vann det första italienska mästerskapet som arrangerades 1898 och var en storklubb fram till det första världskriget. Under mellankrigstiden förbjöd den fascistiska regimen utländska namn och klubben kallade sig Genova 1893 Circolo del Calcio. Den höll sig fortfarande kvar i första divisionen och tog sin sista stora titel Coppa Italia 1937. 1955–1956 var Gunnar Gren medlem av Genoa CFC.

Efter 1960 har klubben endast sporadiskt spelat i Serie A och man har ofta farit fram och tillbaka mellan Serie B och Serie A (och man har till och med hunnit med några sejourer i Serie C). Den senaste sejouren i översta ligan varade perioden 1989–1994 då man bland annat ett år spelade i Uefacupen, efter att ha nått en fjärdeplacering säsongen 1990/1991. De säsonger som Genoa och Sampdoria spelar i samma division spelas det heta derbyn mellan klubbarna, senast i Serie B säsongen 2002/2003. Efter tolv säsonger utanför Serie A återkom Genoa till högsta divisionen säsongen 2007/2008. Genoa spelar sedan säsongen 2011/2012 åter i högsta divisionen, och har hållit sig kvar där (2021).

Spelare

Truppen

Pensionerade nummer 
6 –  Gianluca Signorini, Försvarare, 1988–1995

7 –  Marco Rossi, Mittfältare, 2003–2013

12 – Gradinata Nord-fansen, "den tolfte spelaren"

Referenser

Externa länkar
Efterklang (musikgrupp)

Efterklang är en experimentell pop- och rockgrupp från Köpenhamn som bildades 2001. Deras debut-EP kom 2003, på den egna skivetiketten Rumraket. 2004 släpptes debutalbumet Tripper, där bland annat Sigur Rós återfanns bland gästmusikerna. Efterklang har därefter kontrakterats av det brittiska skivbolaget The Leaf Label.

Medlemmar 
Mads BrauerCasper ClausenThomas HusmerRune MølgaardRasmus StolbergPeter Broderick (fiol på konserter)Anna Brønsted (piano på konserter)Frederik Teige (gitarr på konserter)Niklas Antonsson (trombon på konserter)

Diskografi
Springer (EP)  (självsläppt 2003, återsläppt på The Leaf Label, 2005)
Tripper   (The Leaf Label, 2004)
One Sided LP  (Burnt Toast Vinyl, 2006)
Under Giant Trees   (The Leaf Label, 2007)
Parades   (The Leaf Label, 2007)
Magic Chairs   (Rumraket, 2010)
Piramida   (Rumraket, 2012)

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Diskografi på Discogs

Danska indierockgrupper
Frosty the Snowman

"Frosty the Snowman" är en sång på engelska, skriven av Steve "Jack" Rollins och Steve Nelson och ursprungligen inspelad av Gene Autry 1950. Melodin har även spelats in av bland andra Nat King Cole, Ray Conniff, The Cocteau Twins och The Beach Boys.

Sången används oftast som en julsång på norra halvklotet, fastän ordet jul inte nämns i texten. Sången handlar om en snögubbe som kommit till liv tack vare en hatt som några barn funnit. Hatten sägs vara magisk, och snögubben springer snart omkring i trafiken. 

Frosty the Snowman finns även med två olika texter på svenska; Snögubben Froste och Snögubben Kalle. Den senare versionen har bland annat sjungits in av den norska sångerskan Wenche Myhre (på svenska).

En text på norska, skriven av Arne Bendiksen, som heter "Snømannen Kalle".

I Armonk i New York hålls en årlig parad med Frostytema.

Frosty the Snowman har även dramatiserats till tecknad film 1969.

Publikation
Julens önskesångbok, 1997 (på engelsk samt på svenska med text av Ninita), under rubriken "Nyare julsånger"

Källor

Fotnoter

Amerikanska julsånger
Engelskspråkiga sånger
Sånger 1950
Tommy Östmar

Erik Tommy Östmar, född 9 augusti 1934 i Finspång, död 23 juni 2007 i Svenarp i Småland, var en svensk målare, tecknare och skulptör.

Han var son till civilingenjören Eric Östmar och Ingegerd Andersson och från 1962 gift med Anna BritaMaria Dalén. Östmar utbildade sig vid Slöjdföreningens skola i Göteborg och vid Kungliga konsthögskolan 1957–1962 och företog under sin studietid ett flertal studieresor till olika platser i Europa. Han tilldelades stipendium från bland annat Sandrewska stiftelsen 1960, H Ax:son Johnsons stiftelse 1960 och Stora konstlotteriet 1962 samt Ester Lindahls stipendium 1970. . Han debuterade 1964 på Galleri Blanche i Stockholm med en utställning av målningar i olja, akvarell och teckningar samt skulpturer i brons, trä och cement. Han medverkade i samlingsutställningar med Östgöta konstförening i Norrköping. Han var professor i teckning vid Kungliga Konsthögskolan 1976–1986 . Östmar var ledamot av Konstakademien och tilldelades Prins Eugens medalj 1998. Östmar finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm, Norrköpings Konstmuseum och Vendsyssel Kunstmuseum i Danmark.

Tommy Östmar har bland annat illustrerat Bananbok av Lennart Hellsing 1983.

Offentliga verk i urval 
Lysbomben, skulptur, 1983, utanför Planverket, Västerbroplan i Stockholm
Upprorsman, skulptur, 1993, Tekniska Verken i Linköping
Granitstoder, 2004, Södra länken i Stockholm

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 825 Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Externa länkar 
 Tommy Östmars webbplats
SusannaSlöör om Tommy Östmar på OmKonst 12 november 2008

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1934
Avlidna 2007
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Nationalmuseum
Personer från Finspång
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Vägen till träldom

Vägen till träldom (originaltitel: The Road to Serfdom) är en bok från 1944 skriven av ekonomen Friedrich von Hayek. Boken är fortfarande ofta citerad på grund av sin skarpa kritik mot socialismen.

Den publicerades ursprungligen av Routledge Press i mars 1944 i Storbritannien, och senare av Chicagos universitet i september 1944. I april 1945 publicerade Reader's Digest en något förkortad version av boken, en version som nådde ut till mer än 600 000 läsare. Boken är översatt till ungefär 20 språk, och är tillägnad "socialister i alla partier". På svenska utkom den 1944 på förlaget P.A. Norstedt & Söner, översatt av M. Loya och C. Sterzel. År 1996 utkom den i en nyöversättning av Margareta Eklöf på Timbro.

Innehåll 
Hayeks huvudargument är att socialismen och planekonomins metoder och mål är centralplanering, som måste minska varje individs ekonomiska frihet att sälja produkter och tjänster, och att bilda företag. Då det är varje persons önskemål att själv bestämma hur denne ska få handla och arbeta, kanske fundamentala mänskliga rättigheter, krävs stora statliga interventioner för att förtrycka handel och företagsbildning. Hayek analyserar olika myndigheters försök att driva sådan ekonomisk politik, och drar slutsatsen att de antingen faller i sina ekonomiska mål, eller leder till totalitarism. Hayek hävdar att länder som Sovjetunionen och Nazityskland redan vandrat "vägen till träldom", och att flera demokratiska länder vandrar samma väg.

Genom boken kritiserar Hayek den demokratiska staten, som han menar tenderar att bli "godtycklig". Det skulle innebära att staten genom ett majoritets stöd skulle kunna kränka vissa minoriteter. För att lösa detta problem och minska risken för att staten ska missbruka sin makt, menar Hayek att makten bör decentraliseras. Han anser därför att ett federalt system, mycket snarlikt det som förekommer i USA bör vara det optimala systemet. Som exempel på godtyckliga stater nämner Hayek bland annat Nazityskland.  

Hayek diskuterar individualism, kollektivism och planekonomi. Boken undersöker förhållandet mellan personlig frihet och statlig auktoritet, och argumenterar för att om statlig kontroll över ekonomin accepteras, kommer detta oundvikligt att leda till ekonomiskt kaos.

Mottagande 
Boken gick totalt emot den då rådande keynesianistiska modell som rådde i Sverige, och sågs som felaktig av bland andra den svenske ekonomen Gunnar Myrdal. Trots, eller på grund av, detta fick von Hayek och Myrdal dela på Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne 1974.

Källor

Externa länkar
 
 
 
  (animerad version)
 
 

Nationalekonomi
Debattböcker
Facklitteratur 1944
Engelskspråkig facklitteratur
Nattcafé

Nattcafé är en svensk TV-film från 1965 av Bengt Bratt och regisserad av Johan Bergenstråhle, med handlingen förlagd till Café Auto, som låg vid Östra Hamngatan, nuvarande Nordstadstorget i Göteborg.

Handling 
Filmen handlar om ett gäng gäster på ett kafé. En av gästerna, en ung man, retar de andra och blir senare efter ett bråk utslängd.

Om filmen 
Filmen bygger på en teaterpjäs från 1948 och är Bengt Bratts första film såväl som Gösta Ekmans första samarbete med Johan Bergenstråhle som kom att regissera Ekman i fyra TV-pjäser till.

Filmen fick beröm för dess realistiska skildring av människor som möts på ett trist kafé men väckte kraftiga reaktioner hos riktiga kaféservistriser som kände sig förolämpade.

Pjäsen sattes sedan upp på Marsyasteatern i Stockholm med premiär 9 mars 1968, denna gång med andra skådespelare, bland annat med Ulf Brunnberg och i regi av Kaj Ahnhem.

Rollista 
Rollista enligt IMDb:
Kent Andersson – Lalle
Gösta Ekman – Peter
Erik Hell – Helge
Jan Erik Lindqvist – den druckne
Mimi Nelson – servitris
Mariann Nordwall – Maggan
Lars Passgård – Sune
Ingrid Sandgren – ung kvinna
Ove Tjernberg – ordningsvakten
Stig Torstensson – ung man
Catrin Westerlund – Elsa
Carl-Gunnar Wingård – pensionären

Källor

Externa länkar 
 

Svenska filmer 1965
Svenska dramafilmer
Svenska TV-filmer
Svenskspråkiga filmer
TV-teater i Sverige
Rumraket

Rumraket är det danska bandet Efterklangs egen skivetikett. Rumraket är danska för rymdraket.

Utgivet på Rumraket
Springer EP, Efterklang 2003
Tripper, Efterklang 2004
Horn of plenty, Grizzly Bear 2005
(Human is music, Cacoy 20/2 2006)

Externa länkar
 Rumrakets webbplats

Danska skivbolag och skivmärken
Kai Söderhjelm

Kai Söderhjelm, född 13 augusti 1918 i Helsingfors, Finland, död 18 maj 1996 i Göteborg, Sverige, var en finlandssvensk författare, journalist, bibliotekarie. Han var son till Henning Söderhjelm.

Familjen kom till Göteborg 1923, men Söderhjelm återvände till hemlandet 1939–1940, för att delta i Finska vinterkriget. 1940 blev han Göteborgs-Tidningens krigskorrespendent i Norge under andra världskriget

Kai Söderhjelm debuterade som författare 1948. Han bodde 1953–1965 i Kiruna och arbetade där som stadsbibliotekarie. 1965 var han tillbaka i Göteborg för att bli chef på Västra Frölundas bibliotek och sedan avancera till Göteborgs stadsbibliotek.

I sina trettiotal böcker behandlar han pacifism, relationen mellan historien och nutiden samt kvinnosaksfrågan.

Bibliografi 
AB Åsundens trikåfabrik 1947
Rid mot nordväst 1948
Nu går vi till Paris 1949
Vi i Skojar-Haga 1952
Full belåtenhet garanteras 1953
Klubben klarar skivan 1958
Björn rymmer till fjälls 1958
Mikko i kungens tjänst 1959
Aldrig kom den sommarn 1961
Med trumpet i fjällen 1961
Fribiljett till äventyret 1962
Hemligt uppdrag i Östersjön 1963
Boel och böckerna 1964
Kärlek och krig 1965
Riddare vid Göta älv 1967
Solbacken 1969
Kvillepiren 1969
Du skall inte vara rädd 1974
Krig och våld 1978
Havets flicka 1978
Över gränsen 1978
Flickan och sanden 1979
Kärlek på bibliotek 1980
Och havet frös 1980
Karin i Kautokeino 1981
Nisses trädgård 1982
Mot strömmen 1982
Teater är livet 1983
Den svarta solen 1984
Vi går vart vi vill 1985
Fotografens dräng 1986
Ingen glömmer sjörövarnatten 1987
Eld upphör! 1988
Guldet i grytan 1990
Hellre kärlek än krig 1991
Förteckning över Henning Söderhjelms tryckta skrifter 1909–1967 1993
Okänt land 1993

Priser och utmärkelser 
1954 – Tidningen Vi:s litteraturpris
1960 – Nils Holgersson-plaketten för Mikko i kungens tjänst

Externa länkar 
 Kai Söderhjelm; biografi och bibliografi
 

Svenskspråkiga författare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1918
Avlidna 1996
Män
Journalister från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Kai
Finlandssvenska författare