kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
GNU Compiler Collection

GNU Compiler Collection, förkortat GCC och är en samling av kompilatorer för diverse programspråk. GCC hette från början GNU C Compiler och var då enbart en C-kompilator, men det ändrades i takt med att fler språk stöddes.

GCC är egentligen grunden för den moderna vågen av fri programvara och ett av de första program som skrevs för GNU-projektet. Dels är ett operativsystem – i synnerhet ett operativsystem för programmerare – inte komplett utan kompilator, dels underlättar den fria tillgången till en kompilator skapande av nya program och förbättrande av de existerande. Programutvecklingen underlättas också av att alla har tillgång till samma kompilator.

Att GCC stöder ett stort antal olika processorarkitekturer är en viktig orsak till att exempelvis Linux – och den mesta fria programvaran – finns tillgänglig på allt från routrar och mobiltelefoner till stor- och superdatorer.

Den ursprungliga författaren av GCC är Richard M. Stallman som skapade version 1.0 i slutet av 1985.

Programspråk 
Standardutgåvan av GCC innehåller gränssnitt för:
 Ada
 C
 C++
 Fortran
 Go
 Java
 Objective-C

Externa länkar 
 GCC
 Processorer och plattformar

MinGW 
MinGW Minimalist GNU for Windows (svenska Minimalistisk GNU för Windows), tidigare mingw32, är en portering av GCC (GNU Compiler Collection) och GNU Binary Utilities (binutils) för användning vid utveckling Microsoft Windows applikationer. MinGW kan fungera antingen som en multiplattformkompilator riktad mot Windows eller som en programmeringsverktyg som körs på Windows.

gcc4cil projektet 
gcc4cil är ett CIL backend till (själva basbearbetningen av) C# (C-sharp) för GCC.

Referenser 

Kompilatorer
GNU-program
GNU Debugger

GNU Debugger, GDB, är en avlusare som används flitigt. Den stöder de flesta plattformar som GNU Compiler Collection stöder och anses nästan vara standard i Unix-världen. Programmet är enkelt för programmerare att använda men ändå kraftfullt.

Historia 
GDB skrevs först av Richard Stallman år 1986 som en del av GNU, efter att GNU Emacs som han skapat ansågs som "tillräckligt stabilt".
GDB är en fri programvara som släpptes under licensen GNU General Public License (GPL).

Teknisk data

Finesser 
GDB erbjuder en omfattande miljö för att kontrollera utförandet av datorprogram. Användaren kan övervaka och modifiera värdena för programmets interna variabler, och till och med kalla på funktioner oberoende av programmets normala beteende.

GDB har stöd för följande processortyper (år 2003):
Alpha, ARM, AVR, H8/300, System/370, System 390, X86 och X86-64, IA-64 "Itanium", Motorola 68000, MIPS, PA-RISC, PowerPC, SuperH, SPARC, och VAX.

Externa länkar 
 GDB

Datorprogram för programutveckling
GNU-program
GNOME

Gnome, i marknadsföring skrivet GNOME, är en skrivbordsmiljö helt byggd på fri programvara. Programvaran utvecklas av en internationell organisation med samma namn. Arbetet på Gnome inleddes 1997. Version 1.0 släpptes i mars 1999.

Ett stort antal företag stödjer och bidrar till utvecklingen av Gnome. Förutom i många Linuxdistributioner (standardinstallationen bland annat av CentOS, Fedora, RHEL och Suse (SLED)) ingår Gnome som skrivbordsmiljö i Solaris (som alternativ till Common Desktop Environment) och andra Unix-liknande system.

Gnome var ursprungligen en akronym för GNU Network Object Model Environment.

Överblick 
Gnome använder sig av Wayland och X Window System, som hanterar skärmdrivrutiner, tangentbord, mus etcetera. De grundläggande komponenterna i miljöns grafiska användargränssnitt utgörs av programbiblioteket GTK+ som ursprungligen utvecklades för bildbehandlingsprogrammet Gimp.

Gnome använder Corba (i den egna ORB:en, objekthanteraren ORBit), XFT för kantutjämning av text, Truetype genom Freetype-programbiblioteket, Unicode (från och med Gnome 2.0).

Gnome finns översatt till över hundra olika språk, bland andra svenska, arabiska, bengali, grekiska, finska och serbiska. Det stödjer text som skrivs från höger till vänster.

Gnome fokuserar på att göra en så användarvänlig miljö som möjligt och det finns dokument som specificerar hur program ska skrivas för att integreras ordentligt i användarmiljön. I fokus finns även tillgänglighet för funktionshindrade personer.

Vanliga Gnome-program 
Gnome har många program som utvecklats för det och har också ett centralt programbibliotek. Dessa program inkluderar:

 Gnome Webb – Webbläsare
 Evince – Dokumentläsare
 Filer – Filhanterare
 Gedit – Texteditor
Gnome används också ofta tillsammans med följande program:
 Evolution – E-postprogram
 Gimp – Bildbehandlingsprogram
 Inkscape – Vektorbaserat illustrationsprogram
 Openoffice.org eller Libreoffice – Kontorsprogram

Noter

Se även 

 Docky
 KDE – en annan mycket vanlig skrivbordsmiljö baserad på QT
 Xfce – en lättviktig miljö som också är baserad på GTK+
 Fluxbox – en prestandasnål miljö
 Mezzo – en annan skrivbordsmiljö
 LXDE – en lättviktig miljö som använder Openbox för fönsterhantering
 Common desktop environment – en miljö som använder Motif för fönsterhantering

Externa länkar 

 Gnomes webbplats
Sandvik SRP

Sandvik SRP (SRP står för Sandvik Rock Processing), företag som tillverkar krossar och siktar och säljer krossanläggningar.

År 1882 startades i Svedala Åbjörn Anderson & Co av bland andra Åbjörn Anderson och hade genom sin placering i Svedala med närheten till goda marker/jordar på Söderslätt ett bra läge. 1874-75 öppnade järnvägen mellan Trelleborg-Lund och Ystad-Malmö och då blev Svedala en järnvägsknut med bra transportmöjligheter, vilket ytterligare gynnade industrin. I början tillverkade företaget jordbruksmaskiner till exempel hästhackor, svinkrubbor och radsåningsmaskiner. Senare under mitten 1890-talet började de prioritera maskiner och anordningar åt tegelbruk, efter att de insett att tegelindustrin hade stor potential när de tidigare hade kommit i kontakt med industrin, tack vare mängden tegelbruk som fanns i trakten. 

År 1892 var Åbjörn Anderssons mekaniska med om en tragedi när en brand slog till i maskinverkstaden, smedjan och i plåtslageriet. År 1892 byggdes också järnvägsstationen som gränsade till platsen där Åbjörn Anderson mekaniska verkstad byggnader och företag kom att ligga. Från början kom kraften för tillverkningen från en lokomobil, en slags flyttbar ångmaskin på hjul, därefter av en ångmaskin för att 1904 få elektricitet för kraft och belysning. Ångpannan användes nu för uppvärmning av lokalerna och pannan gjorde även så att ett varmt bad blev möjligt att ta. Tegelbruksutrustningen transporterades långt utanför Sveriges gränser och företaget var det främsta i Sverige inom sitt område och eftersom företaget hade ett eget stickspår förbundet med Svedala järnvägsstation var detta gynnsamt för försäljningen.

Åbjörn Andersons Mekaniska Verkstad i Svedala var marknadsledande inom tillverkning av tegelmaskiner och på att ta fram ritningar till ugnar med överbyggnad för torkning, så kallade svedalaanläggningar.

Det bytte senare namn till Svedala-Arbrå, efter samgående med ett företag i Arbrå (Arbrå Verkstad).
Företaget tillhörde i omgångar Allis Chalmers och Trelleborgskoncernen, innan det följde med delningen av Trelleborgskoncernen till en del som hette Svedala Industrier AB.
Svedala Industrier AB köptes upp av Metso men på grund av konkurrenslagarna fick inte Svedalaenheten vara med i köpet utan den köptes av Sandvik AB och fick senare sitt namn.  Idag består verksamheten i Svedala av tillverkning av maskiner som används för att mala och krossa mineraler och sten inom främst gruvindustrin och dessa stenkrossar var en av de stora faktorerna till att Sandvik köpte verksamheten. Den ligger delvis kvar på samma ställe även om nya fabriksbyggnader har tillkommit.

Källor

Externa länkar 
https://web.archive.org/web/20021128212120/http://www.rockprocessing.sandvik.com/ 
https://web.archive.org/web/20180118181542/http://www.lansstyrelsen.se/skane/Sv/samhallsplanering-och-kulturmiljo/landskapsvard/kulturmiljoprogram/historia-utveckling/industrins-landskap/verkstadsindustri/Pages/Abjorn_Anderssons_mekaniska_verkstad_AB.aspx 

Svenska verkstadsindustriföretag
Sveriges industrihistoria
Företag bildade 1882
Odd Snorresson

Odd Snorresson (Oddr Snorrason) var munk, historiker, författare. Han tillhörde Benediktinerklostret på ön Þingeyrar vid norra Island.

Odd skrev under 1190-talet ned en historia på latin om den norske kungen Olav Tryggvason. Originaltexten är förlorad, men en översättning till isländskan finns. Han skriver också bland annat om Sigrid Storråda.

Isländska författare
Latinskspråkiga författare
Isländska benediktiner
Män
Födda 1100-talet
Avlidna okänt år
Personer på Island under 1100-talet
Kristina Nilsdotter (Blake)

Kristina Nilsdotter, död 1254, var dotter till stormannen Nils Blake och den svenska prinsessan Katarina Eriksdotter, kung Erik den helige Jedvardssons dotter.

Biografi
Kristina gifte sig 1205 med den norske jarlen Håkon galen. Han var halvbror till den norske kungen från 1204 Inge Bårdsson. Kristina och Håkon hade sitt hem i Bjørgvin (Bergen). Med honom fick hon sonen Knut, omkring år 1208. Även Knut erhöll jarltiteln, och han gjorde även anspråk på den norska tronen. Kristina blev änka när Håkon avled av naturliga orsaker 1214, troligen i 40-årsåldern. Då tog hon den unge Knut med sig och återvände till Sverige.

Kristina gifte därefter om sig med lagman Eskil Magnusson, äldre bror till Sveriges mäktigaste man, Birger jarl. De bodde i Skara i Västergötland. Hon hade stora ambitioner för sonen Knut, och fick uppleva att han blev vald till kung 1226 av en del av norrmännen, gift med Skule jarls dotter 1227 och utnämnd till jarl under Skules uppror 1239-1240.

Snorre Sturlassons besök
Kristina och hennes man blev förevigade när de sommaren 1219 tog emot den än idag berömde hövdingen, skriftställaren och historikern Snorre Sturlasson. Vid sitt besök antecknade Snorre hela tiden, och han anges ha haft goda källor eftersom både Kristina och Eskil var av kunglig ätt och därmed hade mycket att förtälja. En annan orsak till att Snorre kunde få så mycket värdefull information var att Eskil Magnusson vid den tiden uppgavs vara sysselsatt med att skriva Västgötalagen. Vid sin avresa fick Snorre en förnämlig gåva av Eskil Magnusson, nämligen baneret som kung Erik Knutsson av Sverige fört i slaget vid Gestilren år 1210. Detta baner hade efter 1210 förvarats i Kristinas och Eskils hem.

Källor

Födda 1100-talet
Avlidna 1254
Personer i Sverige under 1200-talet
Personer i Norge under 1200-talet
Kvinnor
Ugglan
Nils Blake

Nils Blake eller Blaka var en storman, gift med Katarina Eriksdotter.

Barn
 Kristina Nilsdotter (Blake), gift med Håkon galen samt Eskil Magnusson (Bjälboätten)

Källor

Män
Födda 1100-talet
Avlidna okänt år
Eskil Magnusson

Eskil Magnusson, född cirka 1170-1175 och död omkring 1227, var son till Magnus Minnisköld i dennes första kända äktenskap och således halvbror till Birger jarl. Han gifte sig omkring 1217 med Kristina Nilsdotter Blake, som var dotterdotter till Erik den helige och änka efter den norske jarlen Hakon galen.

Vapen: ett gående lejon (utan strängar) 

Eskil Magnusson framträder i skriftliga dokument redan i slutet av Knut Erikssons regeringstid. Han var lagman i Västergötland senast från 1217. Eskil var enligt Västgötalagens lagmanslängd författare till Västgötalagen. Under 1220-talet första år deltog han i förhandlingar med den norske kungen Håkon Håkonsson gällande Ribbungarnas användande av Värmland som basområde för plundringståg in i Norge.

Eskil Magnusson var troligen medlem av det råd som 1222–1229 styrde Sverige istället för den omyndige kungen Erik Eriksson.

Baneret som kung Erik Knutsson av Sverige fört i slaget vid Gestilren förvarades hos Eskil Magnusson i Skara, som år 1219 överlämnade det som hedersgåva till den gästande isländske lagmannen Snorre Sturlasson.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Lagmän i Västergötland
Födda 1170-talet
Avlidna 1227
Män
Personer i Sverige under 1200-talet
Personer i Sverige under 1100-talet
Västgötalagen
Erik Knutsson

Erik Knutsson, oegentligt även kallad Erik X (under 1200-talet kallades han Erik II), födelseår okänt, död 10 april 1216 i hastig feber på Näs borg på Visingsö, var kung av Sverige 1208–1216. Han är begravd i Varnhems klosterkyrka.

Han ska varit den förste kände svenske kung som krönts, av ärkebiskop Valerius av Uppsala stift.

Biografi 

Kung Erik var son till kung Knut Eriksson av Sverige och dennes till namnet okända hustru. Gift 1210 med Rikissa av Danmark, dotter till Valdemar den store av Danmark och Sofia av Minsk.

År 1205 undkom han från slaget vid Älgarås där hans tre bröder stupade. Vistades därefter tre år hos släktingar i Norge, återkom 1208 och besegrade Sverker den yngre i slaget vid Lena. Erik valdes till kung samma år, men kröningen ägde rum först i november 1210, det vill säga efter slaget vid Gestilren, då Sverker den yngres trupper återigen besegrats och Sverker den yngre själv dödats. Kung Eriks kröning är för övrigt den tidigast kända kröningen i Sverige och den utfördes av biskop Valerius, en tidigare anhängare av kung Sverker den yngre.

Under den tidigare delen av sin regeringstid hade kung Erik en jarl vid namn Folke, som dock dog redan i slaget vid Gestilren. Påven Innocentius III tog 1216 Sverige i beskydd och bekräftade kung Eriks besittningsrätt inte bara till Sverige, utan även till de områden han kunde vinna från hedningarna. Tidigare hade Innocentius III varit på kung Sverker den yngres sida. Brevet avsändes den 4 april 1216 och hann därför inte nå kung Erik innan han dött en knapp vecka senare (10 april).

Mycket lite är känt om kung Eriks regeringstid. I Västgötalagens kungalängd står dock att han var en god årkonung, det vill säga att skördarna var goda under hans regeringstid. Baneret som kung Erik fört i slaget vid Gestilren förvarades hos lagman Eskil i Skara, som 1219 överlämnade det som hedersgåva till den gästande isländske lagsagesmannen Snorre Sturlasson.  Han titulerades Erici D.G. Regis Sverorum omkring 1210.

Familj 
Erik Knutsson gifte sig 1210 med Rikissa av Danmark, en dotter till Valdemar den store och Sofia av Minsk.

Tillsammans hade de barnen:
 Sofia (död före 24 april 1241), gift med furst Henrik Burwin III av Mecklenburg (död 1277/1278)
 Marianne, furstinna av Pommern, kallad Mariana och Marina
 Ingeborg, gift med Birger jarl.
 Erik, postumt kallad Erik den läspe och halte (född 1216 efter faderns död).
 Katarina Eriksdotter. Skänningeannalerna säger att  Östergötlands lagman Lars Petersson och folkungen Filip Petersson var söner till kung Erik Knutssons dotter Katarina Eriksdotter.

I Karlskrönikan står det att Erik läspe och halte ska ha haft en syster, Märta Bonde, vilket borde innebära att denna också i så fall skulle varit Erik Knutssons dotter. Detta anses av bland andra historikern Dick Harrison vara politisk propaganda för Märtas släkting Karl Knutsson (Bonde), som på så vis skulle blivit släkt med den Erikska ätten, och anses alltså av Harrison troligtvis vara falskt.

Se även 
 Erikska ätten
 Bjälboätten

Källor

Vidare läsning 
 

Erikska ätten
Erik 5
Personer i Sverige under 1200-talet
Födda 1100-talet
Avlidna 1216
Män
Benedikta Ebbesdotter

Benedikta Ebbesdotter Hvide eller Benedicta, även kallad Bengta, född någon gång mellan 1165 och 1170 i Knardrup på norra Själland, död 1199 eller 1200, var Sveriges drottning från 1196 till sin död, då hon omkring 1185 gifte sig med Sverker den yngre, som blev Sveriges kung 1196.

Hon var dotter till Ebbe Sunesson Hvide.

Benedikta är främst känd genom en geneologi över Hvideätten, troligen upptecknad på 1300-talet men bevarad i en avskrift från 1524 den så kallade Tabula sorana, som sattes på väggen av Sorø kloster. Här har troligen Arild Huitfeldt hämtat uppgifterna, då de förekommer i hans arbete om Absaloms och Esbern Snares släkt från 1589. Via Huitfeldt har uppgifterna spridits till Johannes Messenius, han är den förste svenske historiker som dokumenterat hennes existens.

1195 kom hennes farbror, prästen Andreas Sunesson, tillbaka till Sverige från en resa till Frankrike och blev det svenska ärkestiftets ledande prelat under Absalon, som också han var Benediktas släkting; drottningen beskrivs som religiös och stödde kyrkans maktanspråk och ärkebiskop Olof Lambatunga i Gamla Uppsala.

Drottning Benedikta avled antingen år 1199 eller 1200; en av dödsorsakerna som föreslagits är död i barnsäng.

Barn 
Med Sverker den yngre, som hon anses ha gift sig med omkring år 1185:
 Helena, gift med jarl Sune Folkesson (Bjälboätten) lagman i Västergötland; från dem härstammade Gustav Vasa.
 Karl (död 1198).
 Kristina (död 1252), gifte med Henrik Borwin II av Mecklenburg (har även ansetts vara dotter till kung Karl I). 
 Margareta (född 1192), gift med Wizlaw I av Rügen.

Källor 

 

Personer i Sverige under 1100-talet
Kvinnor
Sveriges drottningar
Födda 1160-talet
Avlidna okänt år
Personer som dött i barnsäng
Ebbe Sunesson

Ebbe Sunesson var en dansk storman av adelsätten Hvide. Han stupade 31 januari 1208 i slaget vid Lena. Han var far till Benedicta Ebbesdotter (född någon gång mellan 1165 och 1170), som blev gift med svenske kungen Sverker den yngre.

Ebbe skänkte gods till Esrums kloster, och stod på god fot med abbot Vilhelm i Æbelholts kloster, som prisade Ebbes personliga egenskaper. Kung Knut IV lät honom och hans bror Anders medla i en tvist mellan Æbelholts kloster och kronans landbor. Liksom sina bröder upptogs han i kung Valdemars jordebok. 

Efter den svenske kungen Karl Sverkersson, gift med en medlem av ätten Hvide, dödades av Knut Eriksson så uppfostrades hans son Sverker i Danmark och gifte sig senare med Ebbes dotter Benedicta. Sverker kunde efter Knuts död 1195 ta den svenska kungamakten, men fördrevs 1205 när Erik Knutsson gjorde uppror. Han flydde till Danmark, och fick stöd av sina släktingar, som under Ebbes ledning utrustade en här. I expeditionen deltog även Ebbes bröder Lars, Jakob och Peder. Hären besegrades i slaget vid Lena, och Ebbe och hans bror Lars stupades. De begravdes i Sorø klosterkyrka

Ebbe hade sönerna Johannes (dansk marsk), Peder samt fyra döttrar: Benedicta, gift med Sverker den yngre, Cecilia som giftes med Jon Reinmodsen, och en som giftes med en tysk greve Engelbert.

Källor

Födda 1100-talet
Avlidna 1208
Män
Personer som stupat i strid
Personer i Sverige under 1100-talet
Personer i Danmark under 1100-talet
Personer i Sverige under 1200-talet
Sofia av Minsk

Sofia av Minsk, född omkring 1140, död 5 maj 1198, var i sitt äktenskap med Valdemar den store Danmarks drottning från bröllopet den 23 oktober 1157 till makens död 12 maj 1182. 

Hon var dotter till en rysk furste – antingen Volodar av Minsk eller Vladimir av Halicz – och den polska prinsessan Rikissa, som hade gift om sig med någon av dessa furstar efter sin förste make Magnus Nilssons död. Sofia växte enligt folktron upp på Öland vid Gråborg tillsammans med sin halvbror Burislev. Hon skildras i folkvisorna som elak och hämndgirig. Enligt dessa ska hon ha bränt inne den danske prinsen Valdemars älskarinna Tove i en badstuga och "vållat hans syster Liten Kristens olycka", men inget av detta går att bevisa historiskt. Hon trolovades med Valdemar 1154 och gifte sig med honom efter mordet på hennes halvbror Knut V av Danmark 1157. Efter att ha blivit änka 1182 gifte hon om sig med lantgreven Ludvig av Thüringen 1186, men han skickade henne snart tillbaka till Danmark, där hon avled.

Barn:
 Knut VI, född 1163, kung av Danmark.
 Valdemar Sejr, född 5 september 1170, kung av Danmark.
 Helena Valdemarsdotter av Danmark, gift 1202 med greve Wilhelm den fete av Lüneburg (1184–1213).
 Rikissa av Danmark, gift med svenske kungen Erik Knutsson.
 Sofia Valdemarsdotter av Danmark, gift med Siegfried III av Orlamünde.
 Margareta, nunna i Roskilde.
 Marie, nunna i Roskilde.
 Ingeborg av Danmark, fransk drottning, född 1175 cirka. Gift år 1193 med Filip II August av Frankrike.

Källor 
 

Kvinnor
Personer i Danmark under 1100-talet
Födda 1140
Avlidna 1198
Danmarks drottningar
Volodar av Minsk

Volodar Glebovitj av Minsk var en furste av Minsk tillhörig den så kallade polotskdynastin (eller polovtserna) efter den vitryska staden och furstendömet Polotsk, varifrån den stammade. Han var son till Gleb Vseslavitj av Minsk (död 1119) och Anastasia Jaropolkova. Volodar dog efter 1167, möjligen 1176. 

Volodars familj hade sedan längre tid varit i strid med storfursten av Kiev, Vladimir Monomach, vilken 1113 (enligt vissa uppgifter 1119) erövrat Minsk från Volodars far. Senare hade polotskdynastins återstående besittningar erövrats av Vladimirs son Mstislav Vladimirovisj och dess medlemmar tvingats i landsflykt till bland annat Konstantinopel. Efter Mstislavs död 1132 föll dock Kiev-riket sakta samman och polotskdynastin kunde återvända till den ryska politiska scenen.

Volodar gifte sig den 5 juni 1135 (troligen medan han befann sig i exil i Polen) med Rikissa av Polen, dotter till Boleslav III av Polen och änka efter den danske prinsen och kortvarige svenske kungen Magnus den starke, vilken året innan stupat i slaget vid Foteviken. Volodar och Rikissa fick dottern Sofia av Minsk, vilken senare gifte sig med Valdemar den store av Danmark.

Volodars och Rikissas äktenskap var ett politiskt drag av hennes far riktat mot den dåvarande alliansen mellan Erik Emune av Danmark och Monomachs ättlingar. Sedan ett flertal centrala aktörer i denna konflikt dött och monomachernas ställning i Ryssland kraftigt försvagats föll också grunden för äktenskapet vilket upplöstes i skilsmässa varefter Rikissa gifte om sig med Sverker den äldre av Sverige.

I äldre historieforskning förväxlades Volodar i regel (bland annat av Nikolaj von Baumgarten) med den halvt mytiske furst Vladimir Vsevolodisj av Novgorod.

Referenser
 John Lind: "The Russian Marriages. Dynastic and Political Coalitions During the Danish Civil War of the 1130s" i (dansk) Historisk Tidskrift nr 2 1992.

Noter

Externa länkar

Belarusier
Avlidna 1176
Män
Födda okänt år
Personer i Ryssland under 1100-talet
Rikissa av Danmark

Rikissa av Danmark, född före 1183, död 8 maj 1220, var drottning av Sverige, dotter till Valdemar den store och Sofia av Minsk.

Rikissa var drottning av Sverige, gift med kung Erik Knutsson. Hon var dotterdotter till svenska drottningen Rikissa av Polen. Rikissas och Eriks giftermål genomfördes för att bekräfta att fred rådde mellan Sverige och Danmark. Kung Erik skrev till Valdemar Sejr av Danmark och bad om hans systers hand efter sin seger vid Gestilren där kung Sverker Karlsson stupade. Med det äktenskapet tänkte han beröva den Sverkerska ätten sitt inflytande i Danmark och få inflytande för sin egen ätt.

Valdemar hade först stöttat den Sverkerska ätten, men i och med att Sverker Karlsson stupade i sitt försök att återta tronen insåg han att Danmark inte hade något att vinna på att fortsätta kriget mot Sverige. Valdemar samtyckte därför till systerns giftermål och Rikissa for till Sverige där hon möttes av flera svenska adelsmän och adelsfruar med hästar. Hon blev då förvånad över att det inte fanns någon vagn för henne att färdas i, men de svenska adelsdamerna sa att hon var tvungen att följa de svenska sederna för att bli accepterad i sitt nya land.

Erik dog 1216 och begravdes i Varnhems klosterkyrka. Rikissa dog år 1220 och begravdes i St. Bendt kyrka tillsammans med sina föräldrar i Ringsted.

Barn
Sofia (död före 24 april 1241), gift med furst Henrik Burwin III av Mecklenburg (död 1277/1278)
Marianne, pommersk furstinna, kallad Mariana och Marina
Ingeborg, gift med Birger jarl.
Erik, efter sin livstid kallad Erik läspe och halte (postum, född 1216 efter faderns död).

Källor 

 Åke Ohlmarks : Alla Sveriges drottningar

Externa länkar
 http://sok.riksarkivet.se/SBL/Presentation.aspx?id=6755

Personer i Sverige under 1200-talet
Kvinnor
Sveriges drottningar
Födda 1180-talet
Avlidna 1220