kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Poljot

Poljot (ryska: Полёт) är en rysk ur- och klocktillverkare med säte i Moskva. De har sedan 1930 tillverkat helmekaniska armbandsur.

Referenser 
 Poljots webbplats (på ryska och engelska)
 Geschichte der Poljot-Uhren 

Ryska företag
Företag bildade 1930
Swim Whizz

Swim Whizz är en plastwobbler ifrån USA finns både som flytande och sjunkande samt ledad utrustad med två eller tre trekrokar. Blev populär i Sverige på 1980-talet. En mycket snarlik wobbler är "The Believer".

Believer är en kopia av originalet Swim Whizz som konstruerades 1957 av Homer Le Blanc. Swim Whizz mönsterskyddades på 1960-talet i USA. En av de anställda hos Best Tackle Mfg. Co, Michigan som hette Carl Northdurff stal flera Swim Whizz reservgjutformar och började tillverka egna kopior, "The Believer". För detta dömdes han i slutet av 1970-talet att sitta i fängelse 3-4 år, men hans medarbetare driver företaget The Drifter Tackle Co vidare och säljer Believer än idag.

Sportfiskeredskap
PET-flaska

PET-flaska är en typ av plastflaska tillverkad av materialet polyetylentereftalat (PET) som används för läsk- och vattenförsäljning. PET-flaskor kan jämfört med aluminiumburkar formges relativt fritt, vilket många producenter av läskedrycker och mineralvatten utnyttjar som del i sin marknadsföring. Flaskorna tillverkas i allmänhet genom formblåsning.

Flaskorna säljs ibland mot pant som återfås när flaskan lämnas till återvinning. De insamlade PET-flaskorna mals ner till flingor som rengörs och flingorna används sedan för att tillverka nya produkter i plast.

Den 3 juli 2024 träderett EU-direktiv i kraft som innebär att plastkorken måste vara fastsatt i flaskan. Syftet är att förenkla pant och återvinning samt minimera risken att korken glöms kvar i exempelvis naturen. I mitten av 2023 hade en del tillverkare redan genomfört omställningen. Samtidigt reagerade vissa konsumenter på att förändringen gör det svårare att hälla ur flaskan och sätta tillbaka korken på den.

Sverige
Före 2009 fanns det också i Sverige större och tjockare flaskor som diskades och återfylldes. De tjocka flaskorna var förr vanliga men blev allt ovanligare för att till slut utgå helt. De tjocka flaskorna har ersatts med de tunnare flaskorna. Detta berodde delvis på hygieniska skäl då flaskorna var svåra att rengöra och ofta fick beläggningar. Coca Cola var sist med att använda de hårda flaskorna, men 30 juli 2008 upphörde även Coca Cola med dessa och använder sedan dess enbart de tunna flaskorna. Spendrups slutade tidigare med de hårda flaskorna, och den 30 juni 2007 var den sista dagen det gick att panta deras hårda PET-flaskor. Den 1 juli 2008 upphörde panten på PET-flaskor som innehöll 1,5 liter och hade 4-kronorspant. Samma typ av hårda flaskor har också funnits i vissa andra länder under samma tid.

I Sverige är det Returpack i Norrköping som har hand om insamlingen av PET-flaskorna. Vägg i vägg ligger Cleanaway PET som mal ner och renar plasten.

Tyskland och Österrike 
I Tyskland används fortfarande (2023) hårda PET-flaskor till främst mineralvatten och i Österrike har de återlanserats efter att ha varit borta från marknaden sedan år 2009.

Se även 
Returglasflaska

Referenser 

Flaskor
Plaståtervinning
Johan Gerdesköld

Johan Gerdesköld, före adlandet 1743 Gerdes, född 17 mars 1698 i Uppsala, död 15 juni 1768 i Stockholm, var en svensk friherre, hovrättspresident och justitiekansler.

Johan Gerdesköld var son till Johan Gerdes (död 1713), stadssekreterare i Uppsala, och dennes hustru Helena Lohrman (1680–1737). Han blev student i Uppsala 1715 och antogs som auskultant i Svea hovrätt 1719. Han blev e.o. notarie i hovrätten samma år, notarie vid Kriminalprotokollet 1721 och e. fiskal samma år. Gerdes utsågs till vice häradshövding i Närke 1724 och till vice advokatfiskal i Svea hovrätt 1728 samt pronotarie 1732, advokatfiskal 1733 och assessor 1739.

Gerdesköld gifte sig 1737 med Anna Maria Wattrang (1719–1751). I äktenskapet föddes fyra döttrar, varav en gifte sig med underståthållaren Axel Axelsson (adlad von Axelson). Ätten Gerdesköld bodde på Sollentunaholms säteri invid Norrviken. Johan Gerdesköld begravdes i Sollentuna kyrka.

Gerdesköld adlades 19 september 1743 och introducerades på Riddarhuset 1746 under namnet Gerdesköld med nummer 1887. Han utsågs 1747 till hovrättsråd och senare samma år till revisionssekreterare. Gerdesköld blev justitiekansler 1750 och president i Svea hovrätt 1753. Han tilldelades 1751 Nordstjärneorden och upphöjdes 1760 i friherrligt stånd med nummer 242. Gerdesköld slöt själv ätten.

Referenser 
 
 
 
 

Hovrättspresidenter i Svea hovrätt
Sveriges justitiekanslerer
Personer under frihetstiden
Män
Födda 1698
Avlidna 1768
Jurister från Uppsala
Alumner från Uppsala universitet
Raggsocka

Raggsocka är en stickad strumpa av grovt garn, även kallad "tjocksocka" i norrländskt folkmun, används i kyla och ofta över ordinarie strumpor. Raggsockor tillverkas ofta av ullgarn eller av garn i en blandning av ylle och syntetmaterial.

Ursprungligen stickades sockorna av ull blandat med getragg (gethår) för att öka slitstyrkan, därav namnet. På senare tid används ull blandat med syntetfiber såsom akryl, nylon eller polyamid.

Referenser 

Fotbeklädnader
Stickade plagg
Vinterkläder
Underställning

Underställning kallas det inom juridiken när en domstol eller myndighet på eget initiativ begär att få sitt beslut fastställt i en högre instans. Om den högre myndigheten inte fastställer kan beslutet inte verkställas.

Juridiska termer
Elof Åkesson

Karl Elof Åkesson, född 7 maj 1892 i Göteborg, död 8 juli 1979 i Lund, var en svensk filosof, docent och författare.

Biografi
Han var som till folkskolläraren Karl Åkesson och Mathilda Charlotta Petersson. Efter studentexamen 1910 tog Åkesson filosofie kandidatexamen 1913, filosofie licentiatexamen 1918 och erhöll filosofie doktorsgrad 1933. Han tjänstgjorde som docent i teoretisk filosofi vid Lunds universitet, varefter han var tillförordnad professor i praktisk filosofi vid Stockholms högskola 1940-1942. Slutligen var Åkesson 1945-1957 lektor vid folkskoleseminariet i Lund. 
   
Åkesson deltog i psalmboksbearbetningar inför 1937 års psalmbok och bidrog med textbearbetning till psalmerna nr 526 och 576.

Bibliografi

 - Utgiven anonymt.

 - Akademisk avhandling Lund.

 - Tillsammans med flera författare.

Översättningar

Utgivare

 - Redaktionsmedlem.

Psalmer
Med Jesus fram i de bästa åren  en ungdomspsalm med ursprungstext 1894 av Louis FitzGerald Benson i svensk översättning 1934 av Johan Alfred Eklund och samma år bearbetad av Åkesson.
Det finns ett land, där helgons här med ursprungstext 1707 av Isaac Watts, översatt av Johan Alfred Eklund 1922 och bearbetad av Åkesson 1934.

Källor

Noter

Vidare läsning

Svenska psalmförfattare
Födda 1892
Avlidna 1979
Män
Östra härad

Östra härad kan syfta på:

Östra härad, Blekinge län, Sverige
Östra härad, Jönköpings län, Sverige
Unleashed

För musikalbumet av Exilia, se Unleashed (musikalbum av Exilia).

Unleashed är ett death metal-band från Sverige, bildat i Stockholm 1989. Unleasheds typiska vikingatexter kombinerar forntida tradition och symbolik med nutid.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
 Johnny Hedlund – basgitarr, sång (1989– ) 
 Anders Schultz – trummor (1989– )
 Tomas Måsgard – rytmgitarr (1990– )
 Fredrik Folkare – sologitarr (1995– )

Tidigare medlemmar
 Robert Sennebäck – sologitarr, sång (1989–1990)
 Fredrik Lindgren – sologitarr (1989–1995)

Turnerande medlemmar
 Jonas Tyskhagen – trummor (2006)

Bidragande musiker (studio)
Johan Ljuslin – piano (2002)

Tidslinje

Diskografi 
Demo 

Studioalbum

 

Livealbum

EP

Singlar
1991 – "And the Laughter Has Died...."
2015 – "Where Is Your God Now?"

Samlingsalbum
 (6x12" vinyl box)

Annat
1991 – In the Eyes of Death (delad 12" vinyl: Unleashed / Asphyx / Tiamat / Loudblast / Grave)

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Svenska death metal-grupper
Musikgrupper bildade 1989
Laga kraft

Laga kraft tillkommer en dom eller ett av myndighet givet beslut, när klagan inte kan föras genom vanliga rättsmedel.

Laga kraft i Sverige 
Är dom lagakraftvunnen, kan den vinnande alltid på exekutiv väg få den verkställd, vilket, innan laga kraft inträtt, endast undantagsvis medges.

Allmänna domstolar
Domar i tingsrätt vinner laga kraft 3 veckor från domens datum  och i hovrätt 4 veckor från domens datum . Domar i Högsta domstolen vinner laga kraft samma dag de meddelas.

Förvaltningsdomstolar
Domar i förvaltningsrätt och kammarrätt vinner ofta laga kraft 3 veckor från domens datum, i vissa fall 2 månader.
Domar i Högsta förvaltningsdomstolen vinner laga kraft samma dag de meddelas.

Övriga myndigheter
Beslut av kommunfullmäktige eller annan förvaltningsinstans kan anses vinna laga kraft inom tre veckor efter det att protokoll över beslutet justerats, eftersom det efter denna tidpunkt ej är möjligt att överklaga beslutet till förvaltningsdomstol.

Vissa beslut som gått enskild emot vinner laga kraft tre veckor efter det den enskilde fått ta del av beslutet, om inte överklagande skett i tid.

Se även
 Resning
 Rättskraft
 Res judicata

Fotnoter

Externa länkar 
 Om Laga kraft på lagen.nu med vidare länkar till rättsfall

Allmän rättslära
Processrätt
Juridiska termer
Klipperskepp

Klipperskepp är råriggade, oftast fullriggade, segelfartyg med smalt skrov och stor segelyta, byggda i mitten av 1800-talet.

Klipperskeppen var i viss mån avvikande från andra segelfartyg genom sin form och förhållandet mellan huvuddimensionerna. I Aberdeen, i Skottland, byggdes, under namn av clippers (av clip, klippa, skära), de första fartygen av denna form, med vilken man avsåg att ge fartygen så stor snabbseglingsförmåga som möjligt. De var mindre skonertar av betydlig längd i förhållande till bredden, med skarpa bogar och utfallande förstävar. Sedermera byggdes i USA större fartyg av en konstruktion liknande dessa clippers. De var större och erhöll därför namnet klipperskepp. Därifrån spred sig byggandet av klipperskepp även till andra länder. Dessa fartygs längd var minst omkring fem gånger bredden, djupgåendet endast omkring hälften av bredden, största tvärskeppssektionen särskilt fyllig och ändarna mycket skarpa samt förstäv och bog betydligt utfallande över vattnet.

Klipperskeppen var de snabbaste fartygen under sin era. Vissa av dem kunde under ideala förhållanden hålla medelfarter kring 16 knop och toppfarter på över 20 knop har noterats. De byggdes för passagerarfart och för tehandeln från Kina och Ostasien hem till Europa igen. De senare resorna utvecklades ofta till hastighetstävlingar mellan rederierna, då säsongens första telast betingade det högsta priset.

De samtida ångfartygen hade vanligen toppfarter kring 10 knop i lugnt väder, men hade fördelen att säkrare kunna hålla en utlovad tidtabell. Allteftersom ångmaskinen utvecklades – och därmed framförallt bränsleåtgången minskade – blev konkurrensen allt hårdare. Suezkanalen, som öppnades 1869, innebar en avgörande fördel för ångfartygen ifråga om ostindientraden. Cutty Sark, sjösatt detta år, hörde till de sista klipprarna som kom att segla på tetraden. I USA byggdes det sista klipperfartyget 1873. De brittiska kom mot slutet att främst fokusera på handeln med Australien, det sista byggdes 1891.

Beskrivning
Klipperskeppen var i allmänhet av trä eller kompositbyggda med järnspanter och träbordläggning. Stålfartygen som byggdes i slutet av 1800-talet och början av 1900-talet kunde vara betydligt större och därmed uppnå liknande farter trots en skrovform mindre optimerad för snabbsegling. Som exempel kan nämnas att Cutty Sark mätte 60 meter i vattenlinjen medan den fyrmastade stålbarken Pamir (sjösatt 1905) mätte 95 meter.

Utveckling
 
Snabba segelfartyg utvecklades i Chesapeake-bukten sent på 1700-talet. Lotsar som var privata företagare behövde snabba fartyg i konkurrensen. Snabbhet var viktigare än lastdryghet. Små skonare var vanliga som lotsbåtar och utvecklades till Baltimore-klipper med skarpt skrov och stor segelarea. Dessa var dock mindre snedsegelriggade fartyg, medan klipperskeppen var fullriggare eller barkskepp avsedda för oceanfart.

Berömda klipperskepp (urval)

Se även
Baltimore klipper
Tekappseglingen 1866

Kommentarer

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Segelfartygstyper
Anundsjö station

Anundsjö station var tidigare en järnvägsstation på Stambanan genom övre Norrland  och förr ett livligt litet samhälle några kilometer från centrum av Bredbyn i nuvarande Örnsköldsviks kommun. Stationshuset byggdes efter Hällnäsmodellen.

Anundsjö station (trafikplatssignatur Anö) räknas numera som en driftplats.

Förutom att fungera som knutpunkt för gods och passagerare var stationen viktig för att ånglok skulle kunna stanna för att fylla på vatten efter den ansträngade uppförsbacken från Mellansel.

Se även
Anundsjö socken

Externa länkar
Jarnvag.net: Stambanan genom övre Norrland

Information om Anundsjö station

Nedlagda järnvägsstationer i Västernorrlands län
Ej längre existerande offentliga byggnader i Sverige
Byggnader och anläggningar i Örnsköldsviks kommun
Förbindelseväg

Förbindelseväg kan syfta på:

Förbindelseväg – kortare vägar i det allmänna vägnätet i Sverige, se grenväg
Förbindelseväg (Finland) – en typ av landsväg i Finland
Kubbe flygbas

Kubbe flygbas  var en militär flygbas, cirka 13 km norr om byn Kubbe, och cirka 56 km nordväst om Örnsköldsvik.

Bakgrund
Med sina fyra landningsbanor var basen, som hade anläggningsnummer 170 och tidigare kallades Fält 44, tillsammans med alla andra Bas 90-utbyggda flygplatser en av landets största vad beträffar antalet landningsbanor. Att detta är relativt okänt beror på att fältet tidigare var militärt, och inte alls användes för civil trafik. Flygfältet har en total asfalterad banlängd på 2286 meter.

Flygbasen såldes 2001 till JCE-Gruppen. 

Under senare år har fältet använts för motortävlingar i dragracing, och namnet Kubbe Raceway används för motorbanan.

Referenser

Se även 
 Lista över flygplatser i Sverige
Militär flygplats
Sättna flygbas
Flygbas
F4 Frösön

Externa länkar

Kubbe flygbas på forgottenairfields.com 
"Militärer tillbaka på Kubbe flygbas" från Hemvärnet
Flygbassystemet Bas 90

Flygplatser i Västernorrlands län
Byggnader och anläggningar i Örnsköldsviks kommun
Nedlagda flygbaser i Sverige
Flygplatser invigda 1960
Sten & Stalin

Sten & Stalin var ett svenskt trallpunkband från Göteborg, bildat 1996. Bandnamnet är en parodi på det svenska dansbandet Sten & Stanley och Sovjetunionens kommunistiska partis tidigare ledare  Josef Stalin. Bandet splittrades i december 2003.

2020 ges skivorna ut på vinyl av Skatt records.

Medlemmar
Freddy Persson (Sång & Gitarr)
Markus (Sång & Gitarr)
Kigge (Sång & Bas)
Olle (Trummor & Nyckelharpa)

Tidigare medlemmar
Peter (Bas)

Diskografi
1997 – Den nakna sanningen
 30:de November
 Marjasin
 Modeller
 Din egen karriär
1998 – Jesus lever
2003 – Värdelös

Externa länkar
Sten & Stalin

Svenska punkband
Musikgrupper från Göteborg
Kalinin

Kalinin kan syfta på:

 – ett amerikanskt örlogsfartyg från andra världskriget

Personer med efternamn
(), eller Kalinina (femininum; Калинина), är ett ryskt efternamn som härstammar från ordet kalina (калина, betyder "skogsolvon")
Michail Kalinin (1875–1946), rysk sovjetisk bolsjevikisk revolutionär och politiker
Konstantin Kalinin (1889–1940), sovjetisk flygplansdesigner
Alexej Kalinin (1922–1943), sovjetisk arméofficer och Sovjetunionens hjälte
Dmitrij Kalinin (född 1980), rysk ishockeyspelare

Geografi

Armenien 

 Tasjir, Lori, 
 Noramarg, ort, Ararat,

Azerbajdzjan 

 Burunqovaq, ort, Samuch,

Ryssland 

 Kalinin – tidigare namn på en stad mellan 1931 och 1990, se Tver

Se även
Kalininskij
Kaliningrad

Robotskapade Armenienförgreningar
Robotskapade Azerbajdzjanförgreningar
Beaver County

Beaver County kan syfta på flera olika countyn i Nordamerika:

 Beaver County, Alberta
 Beaver County, Oklahoma 
 Beaver County, Pennsylvania 
 Beaver County, Utah
Comanche County

Comanche County kan syfta på flera olika countyn i USA

 Comanche County, Kansas 
 Comanche County, Oklahoma 
 Comanche County, Texas
Ellis County

Ellis County kan syfta på flera olika countyn i USA

 Ellis County, Kansas 
 Ellis County, Oklahoma 
 Ellis County, Texas
Ella Kivikoski

Ella Margareta Kivikoski, född den 25 maj 1901 i Tammela, död den 27 juli 1990 i Helsingfors, var en finländsk arkeolog och den första kvinnliga doktorn inom ämnet. Hennes forskningsfält berörde hela Norden och Baltikum, men hon var specifikt intresserad av Egentliga Finlands förhistoria och järnåldern.

Kivikoski började studera historia men bytte snart ämne till arkeologi. 1931 studerade hon vid Baltiska Institutet i Stockholm och etablerade en arbetsgemenskap med den estniske arkeologen Harri Moora som också främst var järnåldersforskare. Hon blev 1933 amanuens, och utnämndes till professor 1948 vid Helsingfors universitet med ämnesbeteckningen Finlands och Skandinaviens arkeologi. Hon doktorerade 1940 med en avhandling som berörde järnåldern vid Aura å med Die Eisenzeit im Auraflussgebiet. Hon jämförde på 1930-talet gravtypen och en del av föremålsbeståndet med kulturer i Wisła-området och förmodade att Kärsämäki gravfält i ovannämnda Aura ådal tillhört en gotisk handelskoloni, men framhöll samtidigt att gravformen också hade motsvarigheter i Sverige. Frågan är ännu obesvarad. Kivikoski avgick med pension efter 20 år 1969.

Kivikoskis vetenskapliga arbeten gällde i första hand Finlands järnålder. Hennes atlas i två band över fynden i Finland från järnåldern är ett viktigare verk, med titeln Die Eisenzeit Finnlands kom ut 1947 och 1951. 1961 kom hennes Suomen esihistoria, svensk översättning Finlands förhistoria 1964. Kivikoski redigerade Finlands arkeologiska bibliografi till 1980. Hon skrev cirka 130 publikationer själv.

Kivikoski invaldes 1949 som ledamot av Finska Vetenskapsakademien och blev 1961 ledamot av Finska Vetenskaps-Societeten. Kivikoski ledde som ordförande fornminnesföreningen i Finland åren 1962–1968.

Publikationer 
Die Eisenzeit im Auraflussgebiet (1939)
Husgrunderna i Storhagen, Kulla, Finström (1946)
Die Eisenzeit Finnlands: Bilderatlas und Text. 1 (1947)
Suomen rautakauden kuvasto, första delen (1947)
Die Eisenzeit Finnlands: Bilderatlas und Text. 2 (1951)
Suomen rautakauden kuvasto, andra delen (1951)
Tehty työ elää: A. M. Tallgren 1885-1945 (1960)
Suomen historia. Osa 1, Suomen esihistoria (1961) Svensk översättning: Finlands förhistoria (1964)
Kvarnbacken: ein Gräberfeld der jüngeren Eisenzeit auf Åland (1963)
Suomen kiinteät muinaisjäännökset (1966)
Finland (1967)
Turun kaupungin historia. Kivikaudesta vuoteen 1366 (1971)
Die Eisenzeit Finnlands: Bildwerk und Text (1973) Nyutgåva.
Honos Ella Kivikoski. Redaktörer Pekka Sarvas och Ari Siiriäinen. Finska fornminnesföreningen, 1973. (Finskt Museum 75 årgången) 
Långängsbacken: ett gravfält från yngre järnåldern på Åland (1980)

Dessutom var Kivikoski medarbetare och redaktör till många verk och i olika tidskrifter.

Litteratur

Källor

Externa länkar 
 Ella Kivikoski i 375 humanister. 10.5.2015. Humanistiska fakulteten vid Helsingfors universitet.

Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Kvinnor
Födda 1901
Avlidna 1990
Ledamöter av Finska Vetenskaps-Societeten
Personer från Tammerfors
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Finländska professorer i arkeologi
Julkaktussläktet

Julkaktussläktet (Schlumbergera) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusar.

Beskrivning
Julkaktussläktet består av hängande, mer eller mindre suckulenta buskar. Växterna är epifyter, uppbyggda av platta ledstycken. Dessa grenar sig genom upprepad delning, vilket innebär att ett ledstycke delar sig i två och vart och ett av dessa delar sig i två, och så vidare. De gröna, platta ledstyckena blir i genomsnitt fem centimeter långa och upp till 2,5 centimeter breda, med två till fyra spetsiga tänder utmed kanterna. Blommorna kommer oftast ensamma och sitter i toppen av ledstyckena. Färgen på dessa blommor finns numera, tack vare framtagning av ett antal hybrider, från renaste vitt över rosa till mörkt purpurröda och laxrosa. Blommorna kan bli 7,5 centimeter långa. Formen på blommorna är zygomorf, och petalerna tenderar att böja sig bakåt, så att pistillen och ståndarna är klart synliga. Frukten är liten, oval och rödaktig, då den är mogen.

Släktnamnet kommer från den belgiske plantskoleägaren Fredrick Schlumberger, som var verksam runt sekelskiftet 1900.

Förekomst
Schlumbergera hör hemma i djungelområdena vid Brasiliens kust, speciellt runt Rio de Janeiro.

Referenser

Cactaceae
Kaktusväxter

ru:Шлюмбергера#Название
Miltiades den yngre

Miltiades den yngre (cirka 550-489 f.Kr.) var styvbrorson till Miltiades d.ä. Han gjorde sig själv till tyrann över de grekiska kolonierna i thrakiska Chersonesos omkring 516 f.Kr., då han med våld tog makten från sina rivaler och lät fängsla dem. Han gifte sig med Hegesipyle, dotter till kung Oloros av Thrakien. Deras son Kimon hade stort inflytande på atensk politik under 470- och 460-talet f.Kr.

Han blev vasall till kung Dareios I av Persiska riket och deltog i hans expedition mot skyterna omkring 513 f.Kr. Därefter deltog han i det joniska upproret 499 f.Kr. mot perserna, varvid han grundlade en vänskaplig relation till Aten och erövrade öarna Lemnos och Imbros (som han så småningom avträdde till Aten). Upproret blev dock nerslaget 494 f.Kr. och 492 f.Kr. flydde Miltiades till Aten för att undvika den persiska hämndinvasionen. Hans son Metiochos blev tillfångatagen av perserna och blev fånge för resten av sitt liv, men behandlades ändå med respekt, såsom varande de fakto-medlem av den persiska adeln.

Då han anlände till Aten fick Miltiades först stå till svars för sitt tyranniska styre i Chersonesos. Han framställde dock sig själv som försvarare av den grekiska friheten mot den persiska despotismen och undgick straff. Han valdes att tjäna en av de tio generalerna (strategoier) 490 f.Kr. Han får ofta äran av att ha kommit på den taktik med vilken perserna blev besegrade i slaget vid Marathon senare samma år.

Nästföljande år, 489 f.Kr., ledde Miltiades en atensk expedition bestående av sjuttio fartyg mot de grekisk-bebodda öar, som ansågs ha hjälpt perserna. Expeditionen blev dock inte framgångsrik, då flottan anföll Paros, som hade erövrats av perserna, men misslyckades med att inta ön. Miltiades drabbades av ett svårt sår i benet vid detta tillfälle och blev indisponerad. Hans misslyckande ledde till allmänt missnöje, när han återvände till Aten, vilket gav hans rivaler en möjlighet att utnyttja, att han var fallen i onåd. Då han anklagades för förräderi dömdes han till döden, men domen omvandlades till femtio talenter i böter, vilken var en gigantisk summa, som han inte hade råd med vid denna tid. Han sattes då i fängelse, där han avled, troligen av kallbrand från sitt sår.

Se även 
 Arkeologiska museet i Olympia

Källor 
 Hammond, N.G.L., Scullard, H.H. eds.,Oxford Classical Dictionary, Second Edition; Oxford University Press 1970;

Externa länkar 
 Fotouppsats om Miltiades hjälm, funnen i Olympia och identifierad med hjälp av en inskription (engelska).
 Livius
 Miltiades, av Jona Lendering (engelska).

Födda 550 f.Kr.
Avlidna 489 f.Kr.
Antikens grekiska politiker
Män
489 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Grekland 
 Efter segern vid Marathon året innan leder Miltiades en flottexpedition till ön Paros för att göra upp ett privat mellanhavande. Expeditionen är dock inte framgångsrik och när han återvänder blir han stämd i en rättegång ledd av Xanthippos samt blir satt i fängelse, där han dör av de sår han har ådragit sig på Paros.
 Soldaten och statsmannen Aristides "den rättvise" blir förste arkont av Aten.

Födda

Avlidna 
 Miltiades, atensk politiker och general (född cirka 550 f.Kr.)

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
Miltiades den äldre

Miltiades den äldre, död cirka 524 f.Kr., var en atensk politiker. Han tillhörde en mycket rik familj och sägs ha opponerat mot tyrannen Peisistratus och därefter lämnat Aten omkring 550 f.kr. för att grunda en koloni i Traciska Chersonese (på nuvarande Gallipolihalvön). Han var även styvfarbror till Miltiades d.y.

Avlidna 524 f.Kr.
Antikens grekiska politiker
Män
Födda okänt år