kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Morse

Morse kan avse:

Morsealfabetet – en representation av alfabetet bestående av korta och långa signaler avsedd för telegrafi
 Morse (1925) –  ubåt av Requin-klass byggd för den franska flottan
8672 Morse – en asteroid i huvudbältet

Personer
 David Morse (född 1953), ameriakansk skådespelare, sångare och regissör
 Elmer A. Morse (1870–1945), amerikansk politiker
 Helen Morse (född 1948), amerikansk skådespelare
 Neal Morse, amerikansk musiker
 Robert Morse (1931–2022), amerikansk skådespelare och sångare
 Samuel Morse (1791–1872), amerikansk uppfinnare och konstnär
 Steve Morse (född 1954), amerikansk musiker
 Wayne Morse (1900–1974), amerikansk politiker, republikan, senare demokrat, senator för Oregon

Fiktiv person
Endeavour Morse - litterär figur skapad av Colin Dexter
Kommissarie Morse – TV-serie som producerades av ITV i England mellan åren 1987–2000
Unge kommissarie Morse - TV-serie som producerades av ITV i England mellan åren 2012–2023

Geografi

Antarktis 

 Morse (udde),

Kanada 

 Morse, Saskatchewan, ort,

USA 

 Morse, Louisiana, ort i Acadia Parish, 
 Morse, Texas, ort i Hansford County,
Mixer

Mixer kan syfta på: 

 Mixer (köksmaskin) – en köksmaskin bestående av ett kärl med motordrivna mycket vassa knivar
 Mixer (elektronik) – en krets som blandar två frekvenser

 Mixerbord – en enhet för att styra hur ljud från olika ljudkällor
 Ljudmix – en procedur oftast utförd av ljudtekniker där elektroakustiskt ljud mixas ihop till en helhet
 Mixer - ett yrke, se ljudtekniker
Maillot

För den franska staden, se Maillot (stad)

Maillot, efter franska maille "maska" (på gammalfranska heter baddräkt maillol, på modern franska maillot de bain), plagg som liknar baddräkter. Ordet används bland annat på engelska om den skärning som en baddräkt för kvinnor normalt har och ibland även som synonym till termen one-piece swimsuit (hel baddräkt), medan franskans maillot de bain kan stå för alla typer av badkläder.

Termen myntades av en klädmakare vid franska operan som i början av 1800-talet uppfann de stickade trikåer dansare bar. På avstånd skulle dansarna verka nakna, alltså var trikåerna (benkläder och långärmad top) hudfärgade.

Se även
 Leotard

Kläder
Badkläder
Minaudière

Minaudière, franska "liten ask"; minimal, boxformad väska, inte mycket större än ett cigarettpaket, oftast i metall och med metallkedja, att bära runt handleden. Populär först på 1920-talet, ibland försedd med fingerring. Retromode på 1970-talet.

Väskor
Kvantsammanflätning

Kvantsammanflätning, kvanthoptvinning, eller kvantkorrelation (även engelskans entanglement används) är ett kvantfysikaliskt fenomen. Det innebär att om partiklar är sammanflätade kommer ändringar av en av partiklarna omedelbart att medföra att egenskaperna för de andra partiklarna ändras, oberoende av hur långt det är mellan dem.

Ett vanligt exempel på sammanflätade partiklar är två elektroner, som på grund av hur de skapades tillsammans är spinnlösa. Om man mäter spinnet hos en av elektronerna (som var för sig inte är spinnlösa), får den andra elektronen omedelbart lika stort men motriktat spinn. I vissa avseenden kan sammanflätade partiklar anses vara en enda partikel, eftersom de delar samma kvanttillstånd, men denna sammanflätning bryts så snart som en del i partikelparet mäts.

Historik 
Området blev först undersökt efter att Albert Einstein, Boris Podolsky och Nathan Rosen publicerat en omtalad kritisk text för att påvisa det absurda med kvantteorin (kallad Einstein–Podolsky–Rosen-paradoxen eller EPR-paradoxen). Einstein, Podolsky och Rosen menade att den ögonblickliga kommunikationen mellan sammanflätade partiklar gick stick i stäv mot den speciella relativitetsteorin, där information som färdas snabbare än ljuset är likvärdigt med att information färdas bakåt i tiden – det vill säga tidsresor. Utifrån detta menade Einstein, Podolsky och Rosen att kvantteorin innehöll felaktigheter eller var inkomplett.

Effekten påvisad 
Senare arbeten av till exempel John Bell och Alain Aspect har påvisat att sammanflätning är verklighet. Den icke-klassiska korrelationen mellan de två systemen kan dock inte användas för att överföra information med en hastighet högre än ljusets (i vakuum). Kvantsammanflätning strider alltså inte mot den speciella relativitetsteorin.

År 2010 tilldelades sammanflätningspionjärerna Alain Aspect, John Clauser och Anton Zeilinger Wolfpriset för sina teoretiska och experimentella bidrag till kvantfysiken, med tillägget att de hade utvecklat de grundläggande byggblocken för många moderna tekniker som används flitigt i forskning om kvantinformation runt om i världen.

År 2022 tilldelades samma trio Nobelpriset i fysik för sitt arbete.

Noter och referenser

Externa länkar 

Kvantinformation
Alexander II (påve)

Alexander II, född Anselmo di Baggio i Baggio, Milano, död 21 april 1073, var påve från den 30 september 1061 till sin död, 21 april 1073.

Biografi 
Anselmo di Baggio föddes i Baggio till adliga föräldrar. Tillsammans med Hildebrand hade han varit munk i klostret i Cluny, men han framträder första gången i historiens ljus i Milano, där han med all vältalighet han kunde uppbåda fördömde simoni och ecklesiastikal inkonsekvens, och därför skickades till kejsar Henrik III:s hov, så att han skulle tystna. Tvärt om fick detta hans åsikter att sprida sig till Tyskland. 1057 utnämndes han till biskop av Lucca. Han anlitades samtidigt som Heliga stolens legat till Milano, tillsammans med Hildebrand och med Petrus Damianus.

Nicolas II utfärdade två år före sin död bestämmelser om hur påveval skulle gå till; Alexander var därigenom den förste påve som valdes uteslutande av kardinalkollegiet, utan andras inblandning. Den nya valordningen retade upp den romerska adeln, som dittills varit styrande, och de lät utse en motpåve, Honorius II. I denna schism fick Alexander ett starkt och utbrett stöd, från Tyskland, Mathilda av Toscana, normanderna i södra Italien med flera. För att lösa schismen kallades till koncilium, och det erkände Alexanders anspråk medan Honorius exkommunicerades. Alexanders syskonbarn  Anselm av Lucca efterträdde honom som biskop av Lucca.

Under schismen regerade Alexander med sin kardinal Hildebrand, och i motsats till hans hjälplöshet i Rom var han mycket framgångsrik i utrikes affärer. Under de baner som han välsignade besegrade Roger Sicilien, och Vilhelm erövrade England. Genom sina legater var han allestädes närvarande; till dessa hör i främsta frummet Petrus Damianus och Hildebrand. Kyrkotukten vidhöll han även mot sina beskyddare, vilka han avkrävde bot om de syndade; Anno av Köln tvingades att bege sig till Rom barfota, och han hotade Henrik IV med bannlysning om han inte gav upp planerna på att skiljas från sin hustru, Berta av Turin. Biskopen av Konstanz och abboten av Reichenau förmådde han återlämna de juveler de fått till furstarna i simoni. Som påve utnämnde han sin gamle lärare, Lanfranc of Bec, till ärkebiskop av Canterbury och utsåg honom till primas över engelska kyrkan.

Alexander dog 1073 och ligger begraven i Laterankyrkan.

Referenser 
 Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume I (1907)

Externa länkar 

Påvar
Heliga stolens diplomater
Benediktiner
Födda 1000-talet
Avlidna 1073
Män
Personer i Kyrkostaten under 1000-talet
Personer från Milano
Gravsatta i San Giovanni in Laterano
Hyginus

Hyginus, född i Grekland, död omkring 142, var påve från omkring 138 till omkring 142. Han vördas som helgon i Romersk-katolska kyrkan, med minnesdag den 11 januari.

Biografi 
Liber Pontificalis uppger att Hyginus var grek. Andra uppgifter där, att han innan han blev påve var filosof, är troligen felaktiga och beror av sammanblandning mellan denne Hyginus och två latinska författare. Genom Eusebios Historia kan man räkna ut att Hyginus måste ha tillträtt som påve år 138 eller 139, eftersom Telesphorus uppges ha dött under kejsar Antoninus Pius första regentår. Kronologin och dateringen av dessa biskopar är dock mycket osäker och kan inte bestämmas med exakthet eftersom det saknas auktoritativa källor om saken.

Irenaeus berättar att den gnostiske Valentinus ankom till Rom under Hyginus pontifikat, och att han stannade där tills Anicetus blev påve. Cerdo, en annan gnostiker och anhängare till Marcion, bodde också i Rom under Hyginus dagar; genom att bekänna sina felslut och ångra sig fick han tillåtelse att återkomma till Kyrkan, men så småningom återföll han i kätteriet och uteslöts ur Kyrkan. Hur många av dessa händelser som inföll just under Hyginus pontifikat är okänt.

Liber Pontificalis återger också att Hyginus organiserade kyrkans hierarki och etablerade den ecklesiastikala företrädesordningen (Hic clerum composuit et distribuit gradus). Denna generella observation finns även att läsa i Hormisdas biografi och saknar historiskt värde; möjligen kan det lägre prästerskapet åsyftas.

Enligt Eusebios Historia varade pontifikatet i fyra år. De samtida källorna har inga uppgifter om att han skulle ha lidit martyrdöden.

Efter sin död begravdes Hyginus på Vatikanen, nära Petrus grav.

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Män
Avlidna 142
Påvar
Grekiska helgon
Födda okänt år
Konserveringslag

En konserveringslag är en fysikalisk lag som statuerar att en viss storhet, i vissa fysikaliska system bevarar sitt värde efter en viss händelse. Energin är en konserverad storhet som sålunda bevaras vid olika fysikaliska händelser. Andra konserverade storheter är till exempel rörelsemängd (elastiska stötar), rörelsemängdsmoment (vissa rotationer) etc.

 Lagen om energins bevarande (energiprincipen)
 Lagen om rörelsemängdens bevarande (härledd ur Newtons tredje lag)
 Lagen om rörelsemängdsmomentets bevarande (härledd ur Newtons tredje lag)
 Lagen om bevarande av elektrisk laddning

Vilka storheter som bevaras efter en specifik händelse (ett visst fysikaliskt förlopp) beror på vilka krafter som verkar, symmetrier etc. Se Noethers sats.

Konserveringslagarna beskriver vad som inte förändras i en process. Förändring är komplicerat att beskriva teoretiskt, men genom att ta fasta på identiteter, vad som inte förändras, kan man ofta indirekt beräkna vissa storheters förändrade värden.

Teoretisk fysik
Soter

Soter, född i Fondi, var påve från cirka 166 till cirka 174. Han vördas som helgon i Romersk-katolska kyrkan; hans minnesdag firas den 22 april, tillsammans med påven Gajus.

Biografi 
Nästan ingenting är känt om Soters liv eller pontifikat. De få uppgifter som florerar är nästan samtliga omtvistade. Catholic Encyclopedia daterar hans pontifikat till 167–175, medan Harnack daterar det till 166–174. 

Under sitt pontifikat sände Soter ett brev till kyrkan i Korinth. Svarsbrevet från Dionysios av Korinth finns återgivet hos Eusebios. Dionysios berömmer Soter för att vara ännu mer frikostig med allmosor till de fattiga "i kyrkor i alla städer" än de redan frikostiga romarna, för att han framfört trösterika ord i välsignelse till dem som sökt honom som "barn en kärleksfull fader". Soters brev lästes i församlingen den dag då Dionysios skriver sitt svar, på Herrens dag. Harnack och några fler identifierar ett av dessa brev av Soter med det så kallade andra Clemensbrevet. Andra svarsbrev från Dionysios antyder att Soter var bekymrad över dennes slappa inställning till sexuell avhållsamhet i församlingen i Korinth.

Soter förklarade att äktenskapet endast är giltigt som ett sakrament välsignat av en präst, en lära som idag inte stämmer överens med katolicismen. Han var troligen den som införde påsken som en årlig fest i Rom.

Namnet Soter kommer från grekiskans σωτήρ (sōtēr), vilket betyder frälsare, räddare.

Källor 
Artikeln bygger delvis på en översättning av Catholic Encyclopedia, Volume III (1908)
 Kelly, J.N.D., The Oxford Dictionary of Popes. Oxford: Oxford University Press 1988.

Externa länkar

Män
Påvar
Italienska helgon
Födda 100-talet
Avlidna 170-talet
Higgsmekanismen

Higgsmekanismen eller Brout-Englert-Higgsmekanismen är en (av Robert Brout, François Englert och Peter Higgs) föreslagen teori för att förklara varför elementarpartiklar har massa. Higgsmekanismen förklaras genom ett universellt fält som växelverkar med all materia. Den kraftbärande partikeln, bosonen, kallas här higgsboson. Från CERN rapporterades den 4 juli 2012 att belägg för partikelns existens nu hade konstaterats med tillräcklig grad av sannolikhet.

Mekanism 
Att elementarpartiklar får massa genom växelverkan med Higgsfältet kan liknas vid att fältet utsätter partiklarna för friktion. Higgsfältet genomsyrar vakuum. Ett vakuum som rubbas ger upphov till en vågrörelse hos Higgsfältet och "vågtopparna" är det som kallas för Higgspartikeln eller Higgsbosonen. Den skalära Higgsbosonen förmedlar växelverkan mellan Higgsfältet och elementarpartiklar, som utgörs av kvarkar, leptoner och bosoner. Att olika partiklar har olika massa har populärt beskrivits som djup snö, där vissa partiklar vadar i motstånd, medan andra kan glida ovanpå.

Experimentella efterforskningar 
Höga förväntningar på den kostnadskrävande utbyggnaden av LEP i CERN till LHC har ställts och infriades 2012 om att kunna påvisa existensen av higgsbosonen. I väntan på ytterligare bekräftande experimentella data är dock själva higgsmekanismen fortfarande en hypotes.

Noter och referenser 

Partikelfysik
Marcellus I

Marcellus I, död omkring 309, var påve från maj eller juni 308 till den 16 januari 309. Marcellus I vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan. Hans minnesdag firas den 16 januari.

Biografi 
Marcellus valdes till påve efter en vakans på nästan fyra år sedan företrädaren Marcellinus dött vid kejsar Diocletianus förföljelser. När Diocletianus abdikerat, och så småningom efterträtts av Maxentius, fick de kristna i Rom uppleva en tid av relativ fred, och kunde därför välja en efterträdare till Marcellinus. Marcellus tillträdde 308, enligt uppgift från Catalogus Liberianus. Kyrkan, som den nye påven fick i sin hand, var då i kaotiskt skick, med flera viktiga egendomar konfiskerade, såsom gravar och mötesplatser, och själva kyrkolivet hade störts då många av kyrkans män avfallit till följd av den grymma förföljelsen. Liber Pontificalis uppger att Marcellus lät inrätta 25 tituli i staden Rom till vilka han också utnämnde 25 presbyter att övervaka dop, botgöring, begravningar samt firande av helgonen och martyrerna. Han lät anlägga gravplatsen Cœmeterium Novellœ vid Via Salaria. En del uppgifter om Marcellus finns genom ett poem som Damasus I skrivit och som bevaras vid hans grav. Detta poem ger vid handen att han hade fiender bland avfällingarna vilka han avkrävde stränga straff för deras otro, och att denna konflikt skulle ha lett till blodsutgjutelse.

Marcellus skall för striderna om avfällingars återupptagande i Kyrkan ha blivit förvisad från Rom av Maxentius, vilket med Catalogus Liberianus kan dateras till år 308 eller 309, eftersom hans pontifikat uppges ha varat i ett år, sex eller sju månader, och 20 dagar. I Passio Marcelli från 400-talet, som används som källa till bland annat Liber Pontificalis, anges att Marcellus som straff fick arbeta som slav, men släpptes av prästerskapet efter nio månader, för att återigen bli slav, och han skulle då ha dött martyrdöden. Den tyske historikern Theodor Mommsen lade fram den kontroversiella hypotesen att Marcellus aldrig varit biskop av Rom, utan bara en kyrklig organisatör under den långa tid då påvestolen stod tom. Mommsens åsikt har dock inte vunnit några anhängare. Uppgiften att Marcellus skulle ha dött den 16 januari är en teori som kommer från Mommsen.

Enligt traditionen led Marcellus martyrdöden, men uppgifterna om hans död betraktas inte fullständigt historiskt säkerställda av Kyrkan. I Rom vördas oaktat detta hans minne fortfarande i kyrkan San Marcello al Corso den 16 januari, ett datum för hans festdag som kommer från Depositio episcoporums kronografi för 354, och flera andra källor.

Referenser 
 Farmer, David Hugh, The Oxford Dictionary of Saints. 3rd ed. Oxford: Oxford University Press 1992. 
 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994. 
 Tylenda, Joseph N., The Pilgrim's Guide to Rome's Principal Churches. Collegeville, Minnesota: The Liturgical Press 1993.

Webbkällor 
 Catholic Encyclopedia, Volume IX (1910)

Externa länkar 

Avlidna 309
Män
Påvar
Italienska helgon
Födda okänt år
Ugglan
Paul I

Paul I kan syfta på:
Tsaren Paul I av Ryssland
Påven Paulus I
Paul I av Grekland
Anicetus

Anicetus, född i Emesa i Syrien, död 16, 17 eller 20 april 166, 167 eller 168, var påve från omkring 157 fram till sin död. Han räknas som helgon i den romersk-katolska kyrkan, med 17 april som festdag.

Biografi 
Anicetus efterträdde Pius I som påve omkring år 157, och regerade till cirka år 167; en del källor anger 168. En mer exakt datering torde vara omöjlig. Under sitt pontifikat uppsöktes Anicetus av Polykarpos, som nått en mycket aktningsvärd ålder, för överläggningar om påskstriden; Polykarpos och andra i öster firade påsk den fjortonde dagen i månaden nisan, oavsett vilken veckodag detta var, medan man i Rom alltid firade påsk på en söndag, och den dag Herren korsfästes fredagen dessförinnan.

Saken diskuterades men ingenting beslutades. Enligt Eusebios kunde varken Polykarpos övertyga påven, eller påven övertyga Polykarpos, och "tvisten löstes inte, dock förblev de vänskapliga banden intakta". Påven tillät Polykarpos att fira påsk enligt traditionen i kyrkan i Smyrna.

Hegesippos, en av de första kristna historiker vars skrifter är av stort värde eftersom han levde så nära inpå apostlarna, kom också till Rom vid denna tid. Hans besök brukar beskrivas som en mycket viktig tilldragelse av de flesta kristna författare, och tolkas som ett belägg för Roms särskilda ställning, eftersom han är ytterligare en av de centrala personligheter som slöt upp i staden denna period.

Anicetus led martyrdöden cirka 167 eller 168, medan uppgifterna om datumet för hans död varierar mellan den 16, 17 och 20 april.

Anicetus reliker vördas i kapellet Sant'Aniceto e Beata Vergine della Clemenza i Palazzo Altemps, beläget några kvarter norr om Piazza Navona i centrala Rom.

Källor 
Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume I (1907)

 Kelly, J.N.D., The Oxford Dictionary of Popes. Oxford: Oxford University Press 1988. 
 Rendina, Claudio, I papi: storia e segreti. Roma: Newton Compton editori 1999.

Noter

Externa länkar 

Påvar
Syriska helgon
Kristna martyrer
Män
Födda okänt år
Avlidna 160-talet
Syriska martyrer
LHC

LHC kan syfta på
 LHC – en ishockeyklubb i Linköping, se Linköping HC
 LHC – en ishockeyklubb på Lidingö, se Lidingö HC
 LHC – en akronym för en partikelaccelerator vid CERN, se Large Hadron Collider
Alexander I

Alexander I har varit namnet på många regenter:

Alexander I av Makedonien, kung av Makedonien 495-450 f.Kr.
Alexander I av Epirus, kung av Epirus omkring 342 f.Kr.
Alexander I (påve), påve omkring 106-115
Alexander I av Skottland, omkring 1078-1124, kung av Skottland 
Alexander I av Moldavien, Alexander den gode (Alexandru cel Bun), furste av Moldavien 1400-1432
Alexander I av Georgien, 1412-1442, kung av Georgien 
Alexander av Polen, kung av Polen (1461-1506) 
Alexander I av Ryssland, 1777-1825, kejsare av Ryssland 
Alexander I av Grekland, 1893-1920, kung av Grekland
Alexander av Bulgarien, 1857-1893, furste av Bulgarien
Alexander I Karageorgevitj, 1842-1858, furste av Serbien
Alexander I av Serbien 1876-1903, kung av Serbien
Alexander I av Jugoslavien, 1929-1934, kung av Jugoslavien 

Regentnamn
Alexander I (påve)

Alexander I, född 10 januari 75 i Rom i Romarriket, död cirka 115 i Rom i Romarriket, var påve från cirka 107 till cirka 115. Han vördas som helgon i Romersk-katolska kyrkan, med minnesdag den 3 maj.

Biografi 
Liber Pontificalis anger att Alexander var romare och att hans pontifikat inföll under kejsar Trajanus regeringstid (98–117). Där finns även uppgiften att han skulle ha infört Qui Pridie till nattvarden samt ha infört bruket med vigvatten, där salt ingick, för att driva onda krafter ur hus  (constituit aquam sparsionis cum sale benedici in habitaculis hominum). Han uppges i Liber Pontificalis ha lidit martyrdöden, men detta är inte historiskt säkerställt.

År 1855 återupptäcktes en grav på den plats där han sades ha lidit martyrdöden, och där sedan en kyrka hade rests till hans minne. Huruvida graven verkligen är Alexanders råder det dock inte någon enighet om. 

Kyrkan Sant'Alessandro i Lucca är helgad åt Alexander I.

Referenser 
 Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume I (1907)

Externa länkar 

Påvar
Italienska helgon
Födda 000-talet
Avlidna 116
Män
Påvar från Rom
Anastasius I

För den bysantinske kejsaren, se Anastasios I

Anastasius I, född i Rom, död 19 december 401, var påve från den 27 november 399 till sin död drygt två år senare, 19 december 401. Han är helgon i Romersk-katolska kyrkan, med festdag 19 december.

Biografi 
Anastasius I var den fyrtionde i ordningen bland de romerska biskoparna, känd för sitt verksamma deltagande i de origenistiska stridigheterna; han är framför allt ihågkommen för att han fördömde teologen Origenes från Alexandria, vilket skedde tämligen snart efter att hans skrifter översatts till latin. Anastasius pontifikat inföll samtidigt som barbarernas invasioner. 

Från Anastasius härledde sig förbudet för personer behäftade med något kroppsligt lyte att inträda i det andliga ståndet, och även ordningen att alla församlingar som firade gudstjänst skulle åhöra uppläsningen av evangeliet stående.

Bland påvens personliga vänner fanns Augustinus, Hieronymus och Paulinus av Nola. Hieronymus talar om honom som en man med stor helighet, som var rik i sin fattigdom.

Referenser 
Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume I (1907)

Externa länkar 

Påvar
Italienska helgon
Påvar från Rom
Födda okänt år
Avlidna 401
Män
Jan Nygren

Jan Nygren kan syfta på:

 Jan Nygren (skådespelare) (1934–2019), svensk skådespelare
 Jan Nygren (politiker) (född 1950), socialdemokratisk politiker