kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Missionsföreståndare

Missionsföreståndare är titeln på den högst uppsatte tjänstemannen i många svenska folkrörelsekyrkor och missionsorganisationer.

Samfund och organisationer med missionsföreståndare:

Adventistsamfundet i Sverige
Evangelisk Luthersk Mission - Bibeltrogna Vänner
Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen
Svenska Alliansmissionen
Svenska Baptistsamfundet
Svenska Missionskyrkan
Ljus i öster

I Evangeliska Frikyrkan kallas motsvarande befattningshavare missionsdirektor.

Se även
ämbete
distriktsföreståndare
församlingsföreståndare
Anders Sjöberg 
Göran Zettergren 
Johan Gustafsson
 
Kyrkliga titlar
Svensk frikyrkorörelse
Stiff Upper Lip

Stiff Upper Lip utkom den 28 februari 2000 och är ett album av den australiensiska rockgruppen AC/DC. Albumets namn är baserat på ett brittiskt uttryck som betyder att man visar självbehärskning.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Angus Young och Malcolm Young.
"Stiff Upper Lip" - 3:34 
"Meltdown" - 3:41 
"House of Jazz" - 3:56 
"Hold Me Back" - 3:59 
"Safe in New York City" - 3:59 
"Can't Stand Still" - 3:41 
"Can't Stop Rock 'N' Roll" - 4:02 
"Satellite Blues" - 3:46 
"Damned" - 3:52 
"Come and Get It" - 4:02 
"All Screwed Up" - 4:36 
"Give It Up" - 3:55

Medverkande
 Brian Johnson - Sång
 Angus Young - Sologitarr
 Malcolm Young - Kompgitarr, Bakgrundssång
 Cliff Williams - Elbas, Bakgrundssång
 Phil Rudd - Trummor
 George Young - Producent

Musikalbum 2000
Album av AC/DC
Engelskspråkiga musikalbum
Lamberto Gardelli

Lamberto Gardelli född 8 november 1915 i Venedig i Italien, död 17 juli 1998 i München i Tyskland, var en italiensk-svensk dirigent och kompositör.

Filmografi roller i urval

Svenska kompositörer under 1900-talet
Italienska kompositörer
Män
Födda 1915
Avlidna 1998
Fetbladsväxter

Fetbladsväxter (Crassulaceae) är en familj bland trikolpaterna av kärlväxterna. 

Fetbladsväxterna är suckulenter och karakteriseras av sina tjocka köttiga blad eller stjälkar som mycket effektivt lagrar vatten. Familjen innefattar både örter och halvbuskar, totalt finns det runt 1300 arter fetbladsväxter. I regel kan fetbladsväxterna klara sig mycket längre utan vatten än andra växter, och de kan därmed växa på ställen som regelbundet torkar ut helt och hållet; exempelvis skrevor i berghällar längs kusten osv. Exempel på fetbladsväxter är kärleksört, taklök, fyrling och rosenrot. Fetbladsväxter i allmänhet bör inte förväxlas med släktet fetblad (Phedimus), som ingår i familjen fetbladsväxter. Kaktusar ingår ej i familjen fetbladsväxter utan bildar en egen familj, Cactaceae.

Externa länkar

Trikolpater
Salems Golfklubb

Salems Golfklubb är en golfklubb i Södermanland.

Salems Golfklubb bildades 1988. Det första årsmötet hölls den 12 mars 1989 i Folkets hus i Rönninge. Här beslöts bland annat att övningsfältet vid Lövhagen skulle iordning-ställas och att klubben skulle ansöka om medlemskap i Svenska Golfförbundet. Förhandlingar om markupplåtelse inleddes 1992 med Stockholms kommun. Förhandlingarna resulterade i ett arrendeavtal om 60 ha mark vid Högantorps gård. I arrendeavtalet enades parterna om att golfbanan skulle skötas efter ekologiska principer så långt detta var möjligt. Golfbanebygget startas 1993. Banan byggdes i en första etapp med 9-hål (hålen 10-18 i dagens bana) och klubbhuset byggdes av ett antal baracker, som fogades ihop och försågs med nytt tak. Av ekonomiska skäl avstod man initialt från investeringar i bevattningsanläggning, vilket straffade sig under den varma sommaren 1994, då stora delar av banan och framför allt de ömtåliga greenerna förstördes.

De första nio hålen stod klara för spel 1995 och nu med bevattning av greenerna. Den 24 augusti 1996 kunde Salems golfklubbs 18-hålsbana invigas.

Externa länkar
Salems Golfklubb

Sportklubbar i Salems kommun
Golfklubbar i Sverige
Anne-Marie Lagerborg

Anne-Marie Lagerborg, senare folkbokförd som Ann-Marie Nyström, ogift Petterson, född 9 april 1919 i Maria Magdalena församling i Stockholm, död 14 april 1988 i Nacka församling i Stockholms län, var en svensk dansare och balettchef.

Bakgrund och karriär
Lagerborg, som var dotter till revisor Gustaf Harald Petterson och Karin Wilhelmina Dahlqvist, började tidigt dansa balett då hon antogs vid Kungliga Teaterns balettskola 1926. Hon gjorde i unga år gästspel på China, Tivoli och Liseberg. På Kungliga Teatern i Stockholm nådde hon vid 27 års ålder, 1946, positionen som sekonddansös. Efter att ha varit vice balettchef 1957–1967 lämnade hon Operan för att tillsammans med Birgit Cullberg starta Cullbergbaletten, där hon var vice balettchef 1967–1972 och balettchef 1973–1975.

Hon specialiserade sig på pantomimiska roller, exempelvis som drottningen i Svansjön och Gisellas mor i Giselle. Efter att ha spelat rollen Kristin i Fröken Julie blev hon Birgit Cullbergs mångåriga assistent. Vid urpremiären av Cullbergs Medea 1950, som Birgit Cullberg skapat för henne, dansade hon titelrollen. Cullbergbaletter instuderades i USA, Chile, Tyskland, Schweiz, Kanada och de nordiska länderna. Tudors Ekon av trumpeter vid Metronome lärde hon sig i New York 1965 och Festival Ballet i London 1973. På Cullbergbaletten har hon kunnat ses som pianisten i Flindts Lektionen och den gamla modern i Jooss Gröna bordet.

Familj
Anne-Marie Lagerborg var 1938–1945 gift med hovkapellisten Tore Lagerborg och 1946 med ingenjören Birger Nyström (1914–1987). Hon hette Nyström efter andra giftermålet men använde namnet Lagerborg i sin yrkesutövning. Hon fick en dotter i respektive äktenskap, den äldre av dem är Ankie Lagerborg. Makarna Nyström är begravna på Boo kyrkogård.

Priser och utmärkelser
1967 – Carina Ari-medaljen

Filmografi (urval)
 
1951 – Sköna Helena
1946 – Nya melodier

Källor

Svenska balettdansare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1919
Avlidna 1988
Nackabor
Dansare från Stockholm
Ingeborg Bergius

Ingeborg Gunilla Elisabet Bergius, född 28 april 1923 i Stockholm, död 14 april 2002 i Danderyd, var en svensk balettdansös.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Svenska ballerinor
Kvinnor
Födda 1923
Avlidna 2002
Dansare från Stockholm
Svenska balettdansare under 1900-talet
Wera Skanvik

Wera Sigrid Viola Skanvik, född Nyman den 17 juli 1915 i Stockholm, död 22 juni 1997 i Västerhaninge, var en svensk balettdansös.

Filmografi (urval)

Källor 

Svenska dansare under 1900-talet
Födda 1915
Avlidna 1997
Kvinnor
Dansare från Stockholm
Mandriva Linux

Mandriva Linux (tidigare Mandrakelinux eller Mandrake Linux) var en GNU/Linux-distribution skapad av Mandriva (tidigare MandrakeSoft) som fick sin sista uppdatering i augusti 2011. Den var en de få större linuxdistributioner som riktade sig mot hemanvändare snarare än företag.

Den första versionen baserades på Red Hat Linux (version 5.1) & KDE (version 1.0) och släpptes i juli 1998. Det har sedan dess allt mer gått sin egen väg och mindre och mindre av Red Hat finns kvar. Distributionen inkluderade ett antal originalskriva program och hjälpmedel, mest verktyg för att underlätta konfiguration och underhåll av systemet, men även en helt egen pakethanterare, URPMI. Mandriva Linux (då det fortfarande hette Mandrake Linux) skapades av Gaël Duval, som också är en av grundarna av Mandrakesoft.

Efter att utvecklingen slutade 
Efter att utveckling av Mandriva lades ner i Augusti 2011 så gick de flesta av utvecklarna till Mageia och många av de resterande senare även till OpenMandriva, som till stor del fortfarande liknar Mandriva.

Externa länkar 

Red Hat-baserade distributioner
Mario Mengarelli

Mario Luigi Leonardo Mengarelli, född 17 januari 1925 i Stockholm, död 30 oktober 2002 i Saltsjö-Boo, var en svensk dansare.

Filmografi (urval)

Svenska dansare under 1900-talet
Män
Födda 1925
Avlidna 2002
Dansare från Stockholm
Bernsteinpolynom

Ett Bernsteinpolynom är ett polynom och definieras som

Parametern t hålls inom intervallet [0, 1] och polynomet kommer att ha ett maximum då t = k / n.

Bernsteinpolynom används exempelvis vid konstruktion av Bezierkurvor.

Exempel
Nedan är de första Bernsteinpolynomen:

I grafen nedan är  utritad för olika värden på k.

Egenskaper
En viktig egenskap hos Bernsteinpolynomen är att
 
för alla t, vilket gör att man kan addera punkter med hjälp av Bernsteinpolynom.

Bernsteinpolynomen har följande derivata:
.

Referenser

Numerisk analys
Polynom
King Kong

King Kong (engelska för "kung Kong"), Kong, är en fiktiv jättegorilla som gjorde sin debut i filmen med samma namn från 1933.

Beskrivning
King Kong bor på Skull Island tillsammans med bland annat dinosaurier och mänskliga infödingar som kallar honom Kong. Han hämtas till New York av filmmakaren Carl Denham som visar upp honom som "världens åttonde underverk". King Kong flyr och klättrar upp i Empire State Building (World Trade Center i nyinspelningen från 1976) tillsammans med skådespelaren Ann Darrow (på ön har infödingarna tidigare offrat Ann Darrow till King Kong som istället för att äta upp henne behåller henne). Där blir han nedskjuten av flygplan och dör.

Filmer
Rollfiguren skapades av den amerikanska filmmakaren Merian C. Cooper för filmen King Kong (1933). Den följdes samma år av Kongs son. Under 1960-talet licenserade japanska Toho rättigheterna från RKO och gjorde ett par japanska King Kong-filmer, bland annat King Kong vs. Godzilla (1962). Amerikanska nyinspelningar av originalfilmen har gjorts 1976 och 2005. King Kong har även förekommit i böcker och serietidningar och flera filmer som parodierar King Kong har gjorts, bland annat den brittiska filmen Queen Kong (1976). 1949 kom filmen Fantomen från Afrika (Mighty Joe Young), av vilken en nyinspelning med den svenska titeln Joe jättegorillan gjordes 1998.

Rättigheterna till King Kong har varit föremål för dispyter under lång tid. Under 1930-talet och igen i samband med Toho-filmerna på 1960-talet förekom dispyter mellan Merian C. Cooper och RKO. Ytterligare dispyter förekom i samband med nyinspelningen 1976, mellan Universal Pictures, Dino De Laurentiis och Coopers son.

TV-spel 
Det har även gjorts TV-spel inspirerade av King Kong. 1981 gjorde Nintendo spelet Donkey Kong som går ut på i princip samma sak som i slutet på filmen, nämligen att ta sig upp för en byggnad för att rädda kvinnan som i detta fallet Donkey Kong har tagit med sig upp.

2005 släpptes även spelet Peter Jackson's King Kong: The Official Game of the Movie som är ett first person shooter-spel baserat på King Kong-filmen från 2005.

Filmografi 
 King Kong (1933), amerikansk film i regi av Merian C. Cooper och Ernest B. Schoedsack.
 Kongs son (1933), amerikansk film i regi av Ernest B. Schoedsack. 
 King Kong vs. Godzilla (1962), japansk film i regi av Ishirō Honda.
 King Kong på skräckens ö (1967), japansk film i regi av Ishirō Honda. 
 King Kong (1976), amerikansk film i regi av John Guillermin. 
 King Kong lever (1986), amerikansk film i regi av John Guillermin. 
 King Kong (2005), nyzeeländsk-amerikansk film i regi av Peter Jackson.
 Kong: Skull Island (2017), amerikansk film i regi av Jordan Vogt-Roberts.

Referenser 

Amerikanska filmserier
Varelser i Godzilla
King Kong
Fiktiva apor
Berömda gorillor
WP:Projekt Japan
Fiktiva figurer introducerade 1933
Tonsur

Tonsur är den inom latinska kyrkan vanliga seden enligt vilken munkar och präster som tecken på sina munklöften rakar av delar av eller hela sitt hår. Seden förekommer dock även ibland buddhistiska munkar och i somliga hinduiska ordnar, samt förekommer som en traditionell sed hos hajj-muslimer.

Klerikal tonsur 
Klerikal tonsur är ett på huvudets mitt avrakat, cirkelformat hårparti om bara några centimeter. Med det skiljer den latinska kyrkan symboliskt sina blivande präster från den övriga världen. Från och med den klerikala tonsuren räknas man till prästståndet. Tonsuren bärs inte längre nödvändigtvis synlig men föregås av en tillhörande ceremoni, varvid ordinandens hår på fyra ställen högtidligt klipps av i form av kors. Ceremonin vid vilken den kyrklige överordnade förmedlar den klerikala tonsuren återfinns i pontifikaliet, biskopens ena särskilda liturgiska bok. 

Inom Paulus VI:s nya latinska rit avskaffades den klerikala tonsuren 1972. Inom den klassiska romerska liturgin (även kallad tridentinsk rit) och övriga traditionella latinska riter fortlever ceremonin.

Monastisk tonsur 
Munkar har alltsedan de första århundradena rakat av hår som ett yttre tecken på sin särskilda vigning åt Gud. De prästvigda munkarna anlade en kronliknande krans av hår som symbol för prästens särskilda ämbete och värdighet. Denna sed består än, men är inte allmän bland munkar.

Ursprungligen var tonsuren ett fromhetstecken hos munkarna. Bruket hade hämtats från de kristna botgörarna i kyrkans äldsta tider. Dessa brukade nämligen ofta raka hela huvudet för att därigenom visa sin ödmjuka och botfärdiga sinnesstämning. Först på 1500-talet blev tonsuren det utmärkande yttre skiljemärket mellan lekmän och andliga.

Fler typer av tonsur 
Efter hand utvecklades tre olika typer av tonsurklippningar.

Den romerska tonsuren 
"Kranstonsuren" (corona Petri), hade rakad hjässa och en sparsam krans av hår. Frisyren skulle påminna om Kristi törnekrona eller om det kungliga prästadömet (corona sacerdotalis). Den vann insteg huvudsakligen i Italien, Spanien, Frankrike och i de tyska områdena. Framemot 1700-talet hade den rakade delen minskats till en liten plätt.

Den grekiska tonsuren 
Tonsura Pauli, då allt hår på framsidan av huvudet rakades av, kallades för den grekiska tonsuren. Den grekiska kyrkan har behållit samma klippningsidé, men har förändrats så tillvida att den tidigare rakade delen i stället klipps kort.

Den skotska eller den brittiska tonsuren 
Tonsura Johannis eller tonsura Jacobi liknade närmast den grekiska. Håret på främre delen av huvudet rakades av, men det övriga håret böljade långt ner på ryggen. De romerska motståndarna kallade klippningen föraktfullt för ”Simonis Magi”. Redan på 600-talet trängdes den långhåriga tonsuren ut av den romerska.

Se även
 Manligt håravfall
 Synoden i Whitby

Referenser

Externa länkar

Frisyrer
Klosterväsen
Pumi (hund)

Pumi är en hundras från Ungern. I hemlandet är den traditionellt  vallhund, men i övriga världen främst sällskapshund. Den är vanligast i Ungern, Finland och Sverige.

Historia
Rasen uppstod på 1700-talet i Ungern genom korsning mellan puli och importerade tyska och franska vallhundar med ståndöron. Senare lär även terrier ha korsats in. Rasnamnet uppträder första gången 1815. Den fick en egen rasstandard 1921 då den särskildes från pulin. 1923 blev den erkänd som egen ras i Ungern, den internationella hundorganisationen FCI erkände rasen 1966.

Pumin kom till Sverige på 1970-talet genom import från Finland. Det är en numerärt liten ras i Skandinavien, men den har blivit mycket uppmärksammad för sina egenskaper och det registreras allt fler exemplar i Sverige. 2005 fanns det i Sverige cirka 500 stycken.

Egenskaper
I hemlandet används pumin till att valla inte bara får, utan även nötkreatur och svin. Den vallar intensivt under skallgivning.

Pumin är en energisk, mycket lättlärd och glad hund. Den älskar sin familj och är ofta förarbunden och kan vara reserverad mot främlingar. Den kräver därför mycket miljöträning. En pumi älskar att hitta på nya saker med sin flock och hänger med på det mesta. Den är från början ämnad att arbeta som vall- och vakthund, men fungerar som sällskapshund med tillräcklig aktivering, såväl mental som fysisk. Den älskar att vara ute i naturen. Pumin är mycket framstående inom agility. Pumin är en allroundhund och det finns pumis som är framgångsrika i bland annat lydnad och freestyle. Det finns också pumi som används i jakt på vildsvin.

Utseende
De vanligaste färgerna är grå och svart. Även vita och cremefärgade förekommer. Pumins päls fäller inget eller ytterst lite, men rasen kräver regelbunden pälsvård i form av klippning och kamning. Om man inte klipper den, blir pälsen cirka 10–15 cm lång. En rastypisk detalj är de upprättstående öronen med hängande topp och längre hår än på den övriga kroppen.

Hälsa 
I likhet med puli är pumi en relativt frisk hundras med en livslängd på mellan 12 och 14 år, även om det finns kända fall där hundar blivit 19 år gamla. Kända hälsoproblem är dock höftledsdysplasi och patellaluxation.

Källor

 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Om pumi, Klubben for ungarske vakt- og gjeterhund raser, Norge (läst 2011-12-03)

Externa länkar 

 Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Klubben för Ungerska Rashundar 
 Klubben for ungarske vakt- og gjeterhund raser, Norge

Vall-, boskaps- och herdehundar
Hundraser från Ungern
Familjen Andersson

Familjen Andersson är en svensk komedifilm från 1937 i regi av Sigurd Wallén.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 11 oktober 1937 på biograferna Metropol i Gävle och Skandia i Stockholm. Som förlaga har man Jens Lochers pjäs Andersen som uruppfördes på Dagmarteatern i Köpenhamn 24 januari 1932.

Rollista i urval 
Sigurd Wallén – Kalle Andersson, innehavare av Tvätt & Strykinrättning 
Elsa Carlsson – Maria "Maja" Andersson, Kalles fru 
Inga-Bodil Vetterlund – Elsa Andersson, Kalles och Majas dotter 
Hilda Borgström – Karin, Kalles mor 
Allan Bohlin – Erik Bruhn, ingenjör, Elsas fästman 
Björn Berglund – Pelle Karlsson 
Hilding Gavle – Pettersson 
Karin Albihn – Therése Garpe, Majas syster 
Ragnar Widestedt – Gunnar Garpe, född Gustafsson, bankir, Theréses man 
Arthur Fischer – konsul Bruhn, Eriks farbror 
Gudrun Brost – Lisa, mannekäng 
Carl Browallius – amiral Sörenholm 
Carl Ström – major på fru Anderssons bjudning 
Emma Meissner – amiralinnan Sörenholm

Musik i filmen  
Harbour Lights (Hamnens ljus), kompositör Hugh Williams, engelsk text 1937 Hugh Williams och Jimmy Kennedy svensk text 1937 Sven Paddock, instrumental. 
Jag är en vän av en liten vik (Allsång på Mälarö en lördagskväll), kompositör Kai Gullmar' text Gus Morris, sång Sigurd Wallén 
Berättelse och sång om Löjtnant Sparre och Elvira Madigan, den sköna konstberiderskan, hvilka båda för egen hand och af kärlek sköto ihjäl sig i Tåsinge, Danmark (Sorgeliga saker hända), text Johan Lindström Saxon, sång Sigurd Wallén Swingin' at Maida Vale, kompositör Benny Carter, instrumental. Nu är det jul igen'', sång Sigurd Wallén

Externa länkar 

Filmer 1937
Svenska komedifilmer
Andersson
Filmer från Svensk Talfilm
Filmer i regi av Sigurd Wallén
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Charles Laughton

Charles Laughton, född 1 juli 1899 i Scarborough, North Yorkshire, död 15 december 1962 i Hollywood, Los Angeles, Kalifornien, var en brittiskfödd skådespelare och regissör, verksam i USA från 1931. Från 1950 var han amerikansk medborgare. Bland Laughtons filmer märks Kvinnorna kring kungen (1933), Lågor i dunklet (1934), Myteri (1935), Det var livat i Paris (1935), Värdshuset Jamaica (1939), Ringaren i Notre Dame (1939), Den stora klockan (1948), Åklagarens vittne (1957) och Spartacus (1960). Under den senare delen av sin karriär började han även regissera teaterpjäser, samt en film, thrillern Trasdockan (1955).

Biografi 
Laughton gjorde sin scendebut 1926, och filmdebut 1929. Han var en betydande karaktärsskådespelare med ett mycket brett register. Han kunde spela allt från sadister till vänliga män, butlers och statsmän, allt med samma övertygelse. Han Oscarsbelönades 1933 för sin roll som Henrik VIII i Kvinnorna kring kungen. En stor skådespelarprestation utförde han som Quasimodo i Ringaren i Notre Dame. År 1955 regisserade han thrillern Trasdockan med Robert Mitchum i huvudrollen.

Laughton gifte sig 1929 med skådespelaren Elsa Lanchester och de förblev gifta fram till hans död 1962. Han är begravd i Forest Lawn Memorial Park i Hollywood Hills.

Filmografi 

 (även regi)

 (endast regi)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 
 Rooting for Laughton:  (weblog)

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Brittiska skådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Personer från Scarborough
Födda 1899
Avlidna 1962
Män
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art
Tour de France 1903

Tour de France 1903 cyklades 1-19 juli 1903 och vanns av Maurice Garin, Frankrike. Det var den första upplagan av Tour de France och hölls sponsrat och ordnat av tidningen L'Auto.

Anmälningsavgiften låg på 20 franc vilket inte lockade så många tävlande. En vecka innan starten hade bara 15 deltagare anmält sig. Man höjde då prissumman till 20 000 franc vilket många tyckte lät bättre och hela 45 fler anmälde sig. Den 1 juli var man igång. Vinnaren vann 3 000 franc (omkring 12 000 euro i 2021 års penningsvärde.

Det blev bara sex etapper, varav en bestod i en bergsklättring på cykel. Efter varje etapp hade cyklisterna några dagar ledigt. Etapperna var också mycket längre än dagens etapper, den längsta hela 471 kilometer lång. Efter nästan tre veckor och 2 428 kilometer på sadeln kunde man kora fransosen Maurice Garin som segrare av Tour de France 1903.

Etapper

Resultat

Referenser 

1903 i Frankrike
Sportåret 1903
1903
Jens Locher

Jens Thilson Locher, född 10 mars 1889 i Köpenhamn, död 22 juni 1952, var en dansk journalist och författare.

Locher var son till målaren Carl Locher och bror till skulptören Axel Locher. Han blev student 1907 och cand. phil. 1908, började 1909 sin journalistiska bana och skrev i många år för "de Ferslewske Blade". Han var direktör för Nordisk Film 1927-1928, och blev därefter chefredaktör på Berlingske Tidende.

Locher skrev många lustspel och farser, däribland Den sørgmuntre Barber (1924) och Kanolle (1925), och fick framgångar både inom och utom landet. 1929 startade han radioserien Familien Hansen.

Filmmanus

Källor 

Danska författare
Danska dramatiker
Danska journalister
Män
Födda 1889
Avlidna 1952
Personer från Köpenhamn
Qui-Gon Jinn

Qui-Gon Jinn är en fiktiv figur i Star Wars-filmerna, mentor för Obi-Wan Kenobi, spelar en central roll i Episod I och anses vara en av de visaste jediriddarna genom tiderna, dock påstod han själv strax innan han dog att Obi-Wan Kenobi var en mycket mera vis man än vad han var.

Jinn hade enligt uppgift en mycket stark koppling till "den levande kraften", och kunde således vara impulsiv, och inte sällan trotsa sina mästares direkta order. Detta gjorde honom ofta kontroversiell och var den främsta anledningen till att han inte blev medlem i Jedi-rådet.

Filmen inleds med att Qui-Gon och Obi-Wan ska medla i konflikten mellan planeten Naboo och den aggressiva handelsfederationen. Mest av en tillfällighet kommer man i kontakt med den nioårige Anakin Skywalker och dennes mamma Shmi Skywalker. Anakin och hans mamma bor på planeten Tatooine och är slavar hos Watto. Qui-Gon upptäcker att den unge Anakin har en extremt hög potential att lära sig använda Kraften (efter bevis på att han besitter ett extremt högt "midi-chlorians"-värde). Anakin har nämligen deltagit i ett Pod-race och med hjälp av Qui-Gon Jinn vunnit sin frihet, men dock inte sin mammas.

Enligt en profetia skulle det en gång komma en Jediriddare med så stora krafter att han en gång för alla skulle utrota den onda Sithorden och bringa balans i Kraften och fred i galaxen. Qui-Gon var övertygad om att Anakin var den utvalde och därför var han angelägen om att få Anakin frisläppt. När de skulle lämna Tatooine blev de emellertid attackerade av en Sithlord, Darth Maul. Man lyckades dock fly och Qui-Gon Jinn förde Anakin till Jedirådet.

Den högste Jedimästaren, Yoda, kände en stor fara med Anakins framtid (och galaxens framtid) om han tränades, således avslogs Qui-Gon Jinns önskan att Anakin skulle bli en Jedi. Konflikten mellan Naboo och handelsfederationen fortsatte, och i slutet av filmen blir Qui-Gon dödad av Darth Maul (som i sin tur blir besegrad av Obi-Wan). Den döende Qui-Gon Jinns sista önskan är att Obi-Wan ska träna Anakin. Jedirådet utser efter detta Obi-Wan till fullvärdig jediriddare och ger honom också tillåtelse att utbilda Anakin.

Qui-Gon Jinn spelas av Liam Neeson.

Rollfigurer i Star Wars
Jediriddare
Fiktiva figurer introducerade 1999