kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Operahus

Ett operahus är en byggnad som huvudsakligen används för opera- och balettföreställningar.

Berömda operahus 
 Bolsjojteatern i Moskva
 Den Norske Opera & Ballett i Oslo
 Deutsche Oper Berlin
 Festspelshuset i Bayreuth
 Göteborgsoperan
 Kungliga Operan i Stockholm
 Liceu i Barcelona
 Lincoln Center i New York (innehåller Metropolitan Opera, New York City Opera och konserthuset Avery Fisher Hall)
 Mariinskijteatern f.d. Kirovteatern i Sankt Petersburg
 Mozarteum i Salzburg
 Opéra Bastille i Paris
 Opera Garnier i Paris
 Operaen på Holmen i Köpenhamn
 Operahuset i Sydney 
 Rossiniteatern i Pesaro
 Royal Opera House i Covent Garden i London
 Semperoper i Dresden
 Teatro alla Scala i Milano
 Teatro Colón i Buenos Aires
 Teatro dell'Opera i Rom (tidigare Teatro Costanzi)
 Teatro di San Carlo i Neapel
 Teatro la Fenice i Venedig
 Zürichoperan

Externa länkar
Maria Farantouri

Maria Farantouri, född 28 november 1947 i Aten, är en grekisk sångerska.

Farantouri är av många ansedd som en av de största grekiska sångerskorna vid sidan av Melina Mercouri och Nana Mouskouri. Liksom dessa har hon ofta tolkat Mikis Theodorakis.

Kvinnor
Födda 1947
Grekiska sångare
Sångare inom folkmusik
Levande personer
Loppfrö

Loppfrö eller psylliumfrö är små frön från olika arter i grobladssläktet (Plantago). De påminner om linfrön och ingår i ett flertal hälsokost- och naturpreparat. Vid blötläggning bildas ett geléaktigt skikt på utsidan av fröna, och vid förtäring passerar fröna kroppens matsmältningssystem utan att påverkas nämnvärt. Psylliumfrö används för att öka fiberhalten i olika livsmedel, och har svagt laxerande verkan.

Benämningen psylliumfrö kommer av det tidigare vetenskapliga namnet Plantago psyllium som inte längre används.

De vanligaste arterna i odling är vitt loppfrö (P. ovata) och spanskt loppfrö (sandkämpar, P. arenaria) som produceras i Europa, Ryssland, Pakistan och Indien.

Källor

Mansfeld's World Database of Agricultural and Horticultural Crops
Svensk Kulturväxtdatabas

Referenser

Nötter och frön
Mirror Ball

Mirror Ball är ett album från 1995 med Neil Young och Pearl Jam. Eddie Vedder, Pearl Jams sångare, var dock knappt med under inspelningen utan planerade och genomförde under perioden en turné ihop med Dave Grohl.

Albumet spelades in med Pearl Jams dåvarande producent, Brendan O'Brien. Skivbolaget Pearl Jam låg på misstyckte dock till att de skulle spela in en skiva med Young och deras namn fanns därför ej med på skivomslaget. Två av låtarna som spelades in kom inte med på skivan, dessa släpptes senare på EP:n Merkin Ball av Pearl Jam.

Albumet följdes av en turné, dock utan Eddie Vedder.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Neil Young, om annat inte anges.

"Song X" - 4:40
"Act of Love" - 4:54
"I'm the Ocean" - 7:05
"Big Green Country" - 5:08
"Truth Be Known" - 4:39
"Downtown" - 5:10
"What Happened Yesterday" - 0:46
"Peace and Love" (Neil Young, Eddie Vedder) - 7:02
"Throw Your Hatred Down" - 5:45
"Scenery" - 8:50
"Fallen Angel" - 1:15

Medverkande
Neil Young - sång, elgitarr, akustisk gitarr, tramporgel
Jeff Ament - bas
Stone Gossard - elgitarr
Jack Irons - trummor
Mike McCready - elgitarr
Brendan O'Brien - elgitarr, piano, sång
Eddie Vedder - sång

Se även
Merkin Ball - Pearl Jams EP från samarbetet

Musikalbum 1995
Album av Neil Young
Album av Pearl Jam
Album producerade av Brendan O'Brien
Ingmar Johánsson

Anders Ingmar Johánsson, tidigare Johansson, född 11 december 1952 i Bollnäs, är en svensk sångare och låtskrivare som också är präst i Svenska kyrkan.

Biografi 
Ingmar Johánsson växte upp i Vännäs i Västerbotten. Han började spela gitarr i tioårsålden och var i unga år med i olika band i trakterna kring Umeå och Vännäs. Efter att i början av 1970-talet flyttat till Stockholm var han med och startade ett av landets första kristna rockband som hette Höga Visan. År 1977 skivdebuterade han med Önskar jag kunde fängsla ditt öra och släppte i rask följd sju plattor fram till 1985.

Han studerade teologi på deltid, prästvigdes 2002 och var 2012 till 2018 kyrkoherde i Sankt Johannes församling i Stockholm. Inför 13:e plattan En sång som bara du kan sjunga (2008) bytte han namn till Johánsson.

Ingmar Johánsson finns representerad i Verbums psalmbokstillägg 2003 med originaltext och musik till tre verk: nr 762 ("Du är en bön"), nr 765 ("Du som kan") och nr 795 ("Alltid på väg")).

Tillsammans med Tomas Andersson Wij skrev han ockå låten "Där får jag andas ut (avsked till en svensk predikant)" till Wijs andra skiva, Ett slag för dig. Låten skrevs utifrån inspiration av Johánssons barndomstid i Pingstkyrkan.

Johánssons album Distant destination från 2015 delades ut till alla medlemmar i hans församling.

Diskografi
 Önskar jag kunde fängsla ditt öra (1977)
 Bildspråk (1979)
 Längtan... (1981)
 Med ljusets hastighet (1982)
 En kvinnas man (1983)
 Resumé (1985)
 Kärt barn (1985)
 Andetag (1991)
 Mysterium - En mässa om livets insida (1995)
 Apokalyps - En mässa i den yttersta tiden (1989)
 Genom ett brustet hjärta (2000)
 Collection (2002)
 Till dig - Kroppens och innerlighetens mässa (2003)
 En sång som bara du kan sjunga (2008)
 Minnenas hus (2010)
 Distant destinations (2015)
 Där får jag andas ut (2019)

Psalmer
 "Alltid på väg" (Verbum nr 795) Text och musik 1978 och bearbetad 1990
 "Andetag"
 "Du som kan" (Verbum nr 765) Text och musik 1997
 "Du är en bön" (Verbum nr 762, Psalmer och Sånger 821) Text och musik 1992
 "Genom ett brustet hjärta"
 "Helig, helig är du, Herre" (Psalmer & Sånger 861) Musik 1997 (Text efter Jesaja 6)
 "I Offerlammets tecken" (Psalmer & Sånger 802) Text och musik 1997
 "Jag vill tro"
 "Källan, kärleken och Gud"
 "Mysterium"
 "Se hur gudsvinden bär" (Psalmer & Sånger 827) Text och musik 2001
 "Till vem skulle vi gå"
 "Varje enskilt hjärtas tysta bön"
 "Önskar jag kunde fängsla ditt öra"

Samlingsutgåvor
 Se hur gudsvinden bär (2006)

Referenser

Externa länkar
Popmusiker blev präst Östran.se 31 mars 2008. Åtkomst 14 augusti 2012.
Med passion för psalmer Dagen 31 oktober 2003. Åtkomst 14 augusti 2012.
Ingmar Johanssons egen webbplats

Svenska gospelsångare
Svenska psalmförfattare
Svenska koralkompositörer
Personer från Bollnäs
Svenska musiker inom kristen musik
Män
Födda 1952
Levande personer
Präster i Svenska kyrkan
Michael Gerber

Michael Gerber, född 14 juni 1969, är en amerikansk författare som har skrivit böckerna om Barry Trotter vilka är parodier på Harry Potter-böckerna. Han har även skrivit en parodi på Narniaböckerna: The Chronicles of Blarnia: The Lyin' Bitch in the Wardrobe (2005).

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Barry Trotter och den skamlösa parodin (Barry Trotter and the shameless parody ) (översättning Mattias Boström & Christina Hammarström, Lind & Co, 2004)
 Barry Trotter och den onödiga uppföljaren (Barry Trotter and the unnecessary sequel) (översättning Lena E. Heyman, Lind & Co, 2005)
Barry Trotter and the Dead Horse Inte översatt 
The Chronicles of Blarnia: The Lying Bitch in the Wardrobe Inte översatt 
Freshman Inte översatt
Sophomore Inte översatt  
Our Kampf: Collected Humor Inte översatt 
A Christmas Peril Inte översatt 
Life After Death for BeginnersInte översatt 
Downturn Abbey Inte översatt 

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1969
Män
Levande personer
Meet the Feebles

Meet the Feebles (även betitlad "Vilka Svin!" i videoreleasen) är en film från 1989 av Peter Jackson. Det är en skruvad parodi på Mupparna. Filmen bjuder på grov humor för den okänslige då karaktärerna knarkar, har sex och handlar på svarta marknaden till höger och vänster samt självklart splatter i äkta Peter Jackson-anda. 

 Jackson kunde inte få tag på lösa skott så den M60 som används skjuter äkta kulor.
 När mupparnas Kabaré slutligen har premiär så finns det en i publiken med alien-kostymen från Jacksons tidigare film Bad Taste.
 Nästan alla karaktärer är dockor men några spelas av människor i kostym såsom Heidi (flodhäst, sångerska), Bletch (valross, direktör), Cederic (vårtsvin), Sid (elefant), Daisy (ko) och Barry (bulldogg).
 kollar man noggrant på publiken på premiären så kan man se att de flesta av dem endast är bilder på kartong. Endast några få är dockor eller människor i kostym.
 Alla fordon i filmen är baserade på Morris Minor.

Externa länkar 
 

Filmer 1989
Dockfilmer
Filmer i regi av Peter Jackson
Mastodontfilmer
Nyzeeländska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer som utspelar sig på en teater
Armering

Armering kan avse:

 Armering (material) – material för att förstärka ett annat material
 Armeringsstål – stänger av kolstål för armering (förstärkning) av betong
 Spännarmering – betongen spänns så den blir tryckt innan den belastas
 Armerade plaster – samverkan mellan en plastmassa och ett armeringsmaterial, se plastkomposit
 Armering (vapen) – förse någon med vapen
 Armera (vapen) – ett vapen är klart att användas
Strung Up

Strung Up är ett dubbelalbum av Sweet, utgivet 1975. Den första skivan innehåller liveinspelningar från en konsert på Rainbow Theatre i London den 12 december 1973. Den andra innehåller låtar från tidigare utgivna singlar och album.

Låtlista

Livealbum
Sida ett
"Hellraiser"
"Burning/Someone Else Will"
"Rock'n'Roll Disgrace"
"Need a Lot of Lovin'"
Sida två
"Done Me Wrong All Right"
"You're Not Wrong for Loving Me"
"The Man With the Golden Arm"

Studioalbum
Sida ett
"Action"
"Fox on the Run"
"Set Me Free"
"Miss Demeanour"
"Ballroom Blitz"
Sida två
"Burn on the Flame"
"Solid Gold Brass"
"The Six Teens"
"I Wanna Be Committed"
"Blockbuster"

Musikalbum 1975
Album av Sweet
Q Stone

Q Stone var en finsk bluesgrupp som bestod av:

Mikko Kuustonen – sång
Heikki Silvennoinen – gitarr och sång
Max Tabell – keyboard
Mikko Löytty – bas
Sakke Löytty – trummor

Diskografi
Q Stone (1988)
Pink On Blue (1990)
Q Stone III (1992)
No Substitute (1993)

Externa länkar
Mikko Kuustonen
UNFPA Mikko Kuustonen

Finländska musikgrupper
Give Us a Wink

Give Us a Wink, är det brittiska rockbandet Sweets fjärde studioalbum, utgivet 16 februari 1976. Detta var det första albumet bandet producerade själva. Två singlar gavs ut, "Action", som är en av bandets mest kända låtar, och "The Lies in Your Eyes".

Låtlista

Medverkande
Brian Connolly – sång
Steve Priest – bas, sång, cello
Mick Tucker – trummor, slagverk, sång, gong, cello
Andy Scott – gitarr, sång, cello, synth

Övriga medverkande
Trevor Griffin – piano ("4th of July")

Listplaceringar

Musikalbum 1976
Album av Sweet
Off the Record (Sweet)

Off the Record, är det femte studioalbumet av det brittiska rockbandet Sweet.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Andy Scott, Brian Connolly, Mick Tucker och Steve Priest.

"Fever of Love" - 4:00
"Lost Angels" - 4:02
"Midnight To Daylight" - 3:30
"Windy City" - 7:27
"Live For Today" - 3:22
"She Gimme Lovin'" - 4:03
"Laura Lee" - 4:15
"Hard Times" - 3:59
"Funk It Up" - 3:30

Listplaceringar

Musikalbum 1977
Album av Sweet
Yannick Dalmas

Yannick Dalmas, född 28 juli 1961 i Le Beausset nära Toulon, är en fransk racerförare.

Racingkarriär
Yannick Dalmas var en förare som gick hela vägen från fransk juniorracing till formel 1. Han bodde som ung nära Toulon och var en regelbunden åskådare vid racerbanan Paul Ricard. Det var också där som han nybliven tonåring vann ett sedanlopp och efteråt fick motta trofén av Francois Cevert. Segern övertygade ynglingen att satsa på en racingkarriär och började av den anledningen att tävla i motocross. Efter att ha fått en allvarlig benskada började Dalmas istället att tävla i racing och vann  Marlboro Cherche un Pilote när han tävlade i Formel Renault-mästerskapet i Frankrike. Dalmas kom trea sin första säsong och den efterföljande vann han mästerskapstiteln.

Han tog därefter klivet till det Franska F3-mästerskapet och tävlade i ORECA. Under sin andra säsong vann Dalmas elva lopp och tog hem den franska mästerskapstiteln och vann också Monacos Grand Prix' formel 3-lopp. I slutet av 1986 gick Dalmas över till formel 3000 och deltog på heltid 1987. Dalmas råkade ut för en omfattande olycka under årets andra lopp på Autodromo Vallelunga och tvingades stå över det följande loppet men han kom tillbaka och vann sedan det besvärliga loppet på Paus gator och det på Jarama i Spanien. 

Dalmas slutade sammanlagt femma i formel 3000-mästerskapet men hade då redan hunnit göra formel 1-debut i Larrousse i Mexikos Grand Prix 1987. En knapp månad senare kom han femma i Australien och visade därmed sin potential som F1-förare varför han kontrakterades för säsongen . Det blev dock ett svårt år för Dalmas som dessutom missade säsongens två sista lopp på grund av att han drabbades av legionärssjuka. Han återvände till Larrousse säsongen  men fick sparken efter sex deltävlingar efter att bara lyckats kvalificera sig till ett lopp, San Marinos Grand Prix 1989. 

Dalmas gick då till AGS-stallet och stannade där en och en halv säsong varefter han lämnade F1 och började tävla i sportvagnsracing. Säsongen  körde han dock ett par F1-lopp för Larrousse.

Dalmas vann Le Mans 24-timmars fyra gånger, 1992 tillsammans med Mark Blundell och Derek Warwick i en Peugeot 905, 1994 med Hurley Haywood och Mauro Baldi i en Dauer Porsche 962 LM, 1995 med JJ Lehto och Masanori Sekiya i en McLaren F1 och 1999 med Pierluigi Martini och Joachim Winkelhock i en BMW V12 LMR.

F1-karriär

 

|}

Noter

Källor

Födda 1961
Franska Formel 1-förare
Franska racerförare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Sportvagns-VM-förare
Män
Levande personer
Larrousse F1-förare
HMS Starkodder (P164)

HMS Starkodder (P164) var en svensk patrullbåt som under 1990-talet tillhörde 23. patrullbåtsdivisionen (2. ytattackflottiljen, sedermera den numera nedlagda 2. ytstridsflottiljen Berga). Fartyget var byggt på Bergens Mekaniske Verft i Norge. Det modifierades till Kaparen-klass i början av 1990-talet, och förde då devisen Aldrig nöjd skriven med runskrift på däckshusets sidor. Fartygets vapensköld utgjordes av en röd drake. Fartyget vann H. M. Konungens pokal 1996, prisskjutning med artilleri.

Det avrustade fartyget såldes till Rådmansö Rederi AB år 2008, har renoverats, förutom huvudmaskin som saknas, och gjorts klar för ny försäljning. 
 
Starkodder är ett annat namn på den fornnordiske sagohjälten Starkad.

Referenser 

Svenska patrullbåtar
Fartyg sjösatta 1980
Fartyg byggda i Norge
Tjyvballader och barnatro

Tjyvballader och barnatro är den svenska musikgruppen Jailbird Singers debutalbum utgivet 1964.

Gitarr och banjo spelades av amerikanen Tom Paley.

Låtlista
 Där björkarna susa
 Jungman Jansson
 Mördar-Anders (med Cornelis Vreeswijk som låtskrivare)
 En öl till (med Cornelis Vreeswijk som låtskrivare)
 Han har öppnat pärleporten
 Precious Lord, Take My Hand
 Laredo
 Give Me That Old Time Religion
 Ovan där
 Barnatro
 Only if You Praise The Lord
 Rulla på, rulla på (med Cornelis Vreeswijk som låtskrivare)

På den CD som säljs idag finns dessutom ytterligare fyra sånger, som Tony Granqvist gav ut på en EP-skiva 1964.
 Din tur
 Vägen till regnbågen
 Var fanns du då?
 Vårda henne väl

Externa länkar
Jailbird Singers - Tjyvballader och barnatro, bild på skivomslag

Musikalbum 1964
Svenska debutalbum
Debutalbum 1964
Paul Butterfield Blues Band

Paul Butterfield Blues Band (ibland kortat till Butterfield Blues Band) var ett amerikanskt bluesband, aktivt under 1960-talet och början av 1970-talet, där ett flertal av de stora amerikanska bluesartisterna har spelat. Gruppen bildades 1963 och fick skivkontrakt hos Elektra Records 1965. Samma år i juli spelade Mike Bloomfield, Jerome Arnold och Sam Lay från gruppen tillsammans med Bob Dylan på Newport Folk Festival under konserten då Dylan för första gången uppträdde med elektriska instrument. I oktober släpptes deras självbetitlade debutalbum. Efter deras andra album East-West lämnade Mike Bloomfield gruppen och bildade Electric Flag. Medlemmarna i gruppen skiftade mellan nästan varje album och en inriktning mot en blandning av blues och soulmusik började märkas på albumet In My Own Dream 1968. De medverkade på två av de kändaste amerikanska musikfestivalerna i USA under 1960-talet; Monterey Pop Festival (1967) och Woodstockfestivalen (1969). Gruppen upplöstes 1971 och Paul Butterfield gick vidare med andra projekt.

The Paul Butterfield Blues Band blev år 2015 invalda i Rock and Roll Hall of Fame.

Medlemmar i urval 
Paul Butterfield – sång, munspel, gitarr, flöjt, piano (1963–1971)
Michael Bloomfield – gitarr (1963–1967)
Elvin Bishop – gitarr (1963–1968)
Jerome Arnold – basgitarr (1963–1967)
Sam Lay – trummor (1963–1966)
Mark Naftalin – orgel, piano, keyboard (1963–1968)
Billy Davenport – trummor (1966–1967)
Bugsy Maugh – basgitarr, sång (1967–1971)
Philip Wilson – trummor (1967–1971)
David Sanborn – altsaxofon (1967–1971)
Gene Dinwiddle – tenorsaxofon (1967–1971)
Keith Jonson – trumpet (1970–1971)

Diskografi 
Studioalbum

 (inspelat 1963)

Livealbum

EP
1966 – I Got My Mojo Working
1968 – Walkin' Blues''
Singlar
1966 – "Come On In" / "I Got a Mind to Give Up Living"
1967 – "Run Out of Time" / "One More Heartache"
1968 – "In My Own Dream" / "Got My Mojo Working"
1969 – "Where Did My Baby Go" / "In My Own Dream"
1970 – "Love March" / "Love Disease"

Referenser

Noter

Externa länkar 
The Paul Butterfield Blues Band Links

Musikgrupper bildade 1963
Amerikanska musikgrupper
Bluesband
Rock and Roll Hall of Fame
Svarte Rudolf (film, 1928)

Svarte Rudolf är en svensk dramafilm från 1928 i regi av Gustaf Edgren.

Om filmen
Filmen premiärvisades 22 oktober 1928. Filmen spelades in i Filmstaden Råsunda med exteriörer från Dalarö, Drottningholms slottspark, Roslagsbanan, Munsö i Mälaren och farvattnen innanför Huvudskärs fyr i Stockholms skärgård av Adrian Bjurman.

Roller
Fridolf Rhudin - Rudolf Carlsson, varuhusbiträde, "sheik Ali-Cazar" 
John Ekman - Baransky, konsul, smugglarchef 
Inga Tidblad - Nancy von Roosen, alias fru Baransky 
Carl-Gustaf Berg - Per-Olof Sjöberg, tullbevakningschef 
Linnéa Edgren - Inga Österman 
Wilhelm Tunelli - Johan Österman, hennes far, fiskare 
Weyler Hildebrand - Franz Schulze, filmregissör hos AB Idealfilm 
Katie Rolfsen - Beda Johansson, Rudolfs fästmö 
Lola Grahl - Ritzo-Rita 
Karl Jonsson - filmfotografen hos AB Idealfilm 
Björn "Nalle" Halldén - varuhuschefen 
Tor Borong - tullare 
Ludde Juberg - skådespelare i rokokokostym som pratar med filmregissören 
Gunnar Skoglund - skådespelare i rokokokostym som halsar en ölflaska 
Birgit Chenon - skådespelare i rokokokostym

Filmer 1928
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Gustaf Edgren
Svenska stumfilmer
Svenska 1920-talsfilmer
Svarta Rudolf

Filmen med samma namn, se Svarte Rudolf (film, 1928)

Svarta Rudolf är en dikt av Erik Axel Karlfeldt som är tillägnad Albert Engström. Den publicerades i tidningen Strix, nummer 19, år 1909. Albert Engström var tidningens grundare och fyllde 40 år det året. Sedan publicerades i diktsamlingen Flora och Bellona som utkom 1918.

Albert Engström beskriver ”den mörke Rudolf” i berättelsen ”Dans” i sin bok ”Äventyr och hugskott” från 1908.

Svarta Rudolf hade en verklig förlaga i sjömannen Arvid Ljungström från Grisslehamn. Arvid Ljungström blev sedermera sjökapten och var en välkänd profil i Roslagen. Sista åren som sjökapten var han befäl på bogserbåten Viking som förliste vid Furusund efter en kollision med tankfartyget Skansen.

Dikten beskriver hur Svarta Rudolf dansar med en flicka i Roslagen och samtidigt minns hur han förfört flickor i hamnar jorden runt. Den tonsattes av Robert Norrby år 1909 till en populär visa och schlager som spelats in av bland annat Evert Taube, Åke Grönberg och Hootenanny Singers.

Diktens titel Svarta Rudolf skrivs och sjungs ofta felaktigt som Svarte Rudolf, vilket speglar språkets tumregel för adjektivböjning, att adjektivet ska avlsutas med -e när det syftar på uppenbart maskulina substantiv eller personer. Erik Axel Karlfeldts benämning "Svarta Rudolf" för denna person från Roslagen i östra Uppland speglar dock ett vanligt förekommande talspråk i Mellansverige och norröver med a-former även när man syftar på manliga personer.

Källor

Externa länkar 
 .

Dikter av Erik Axel Karlfeldt
Skönlitteratur 1909
Sånger
The Dream Academy

The Dream Academy var en brittisk musikgrupp mest känd för hiten "Life in a Northern Town" från 1985. Gruppen bestod av Gilbert Gabriel, Nick Laird-Clowes och Kate St. John. Gruppen upplöstes 1991.

Gruppmedlemmen Kate St. John gav ut soloalbumet Indescribable Night (1995) följt av Second Sight (1997). 

Låtskrivaren och sångaren i bandet, Nick Laird-Clowes, dök 2001 upp med soundtracket till filmen The Invisible Circus.

Diskografi
Album

 (samlingsalbum)

Singlar
"Life in a Northern Town" (1985)
"The Edge of Forever" (1985)
"This World" (1985)
"The Love Parade" (1986)
"Please, Please, Please, Let Me Get What I Want" (1986)
"Indian Summer" (1986)
"The Lesson of Love" (1987)
"Power to Believe" (1987)
"In the Heart" (1987)
"Love" (1990)
"Angel of Mercy" (1991)

Externa länkar
The Dream Academy på MTV artist
The Dream Academy på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Paul Butterfield

Paul Vaughn Butterfield, född 17 december 1942 i Chicago, Illinois, död 4 maj 1987 i North Hollywood, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk bluessångare och musiker, som ledde Paul Butterfield Blues Band.

Diskografi (urval)

Studioalbum

The Butterfield Blues Band
The Paul Butterfield Blues Band (1965)
East-West (1966)
The Resurrection of Pigboy Crabshaw (1967)
In My Own Dream (1968)
Keep On Moving (1969)
Sometimes I Just Feel Like Smilin''' (1971)

Paul Butterfield's Better DaysBetter Days (1973)It All Comes Back (1973)

Paul ButterfieldPut It in Your Ear (1976)North-South (1981)The Legendary Paul Butterfield Rides Again (1986)

LivealbumLive (1970)Strawberry Jam (1996, inspelad 1966–1968)East-West Live (1996, inspelad 1966–1967)Live at Winterland Ballroom – Paul Butterfield's Better Days (1999, inspelad 1973 på Winterland Ballroom)Rockpalast: Blues Rock Legends, Vol. 2 – Paul Butterfield Band (2008, inspelad 1978)Live at the Lone Star – Rick Danko, Richard Manuel & Paul Butterfield (2011, inspelad 1984)

SamlingsalbumGolden Butter: The Best of the Butterfield Blues Band (1972)The Original Lost Elektra Sessions (1995, inspelad 1964)An Anthology: The Elektra Years (1997)Paul Butterfield's Better Days: Bearsville Anthology (2000)Hi-Five: The Paul Butterfield Blues Band'' (EP, 2006)

Externa länkar

Biografi och diskografi (tyska)

Amerikanska bluessångare
Amerikanska bluesmunspelare
Födda 1942
Avlidna 1987
Män
Mike Bloomfield

Michael Bernard "Mike" Bloomfield, född 28 juli 1943 i Chicago, Illinois, död 15 februari 1981 i San Francisco, Kalifornien, var en amerikansk gitarrist. Han spelade bland annat i banden Paul Butterfield Blues Band och Electric Flag och med Bob Dylan på albumet Highway 61 Revisited.

Diskografi
Soloalbum
 (med Al Kooper och Stephen Stills)

 (med John Hammond och Dr. John)

Externa länkar
Michael Bloomfield

Amerikanska bluesgitarrister
Födda 1943
Avlidna 1981
Män
Johnny Clegg

Johnny Clegg, född 7 juni 1953 i Bacup, Lancashire, Storbritannien, död 16 juli 2019 i Johannesburg, Sydafrika, var en sydafrikansk musiker.

Clegg var en av Sydafrikas mest kända artister och aktivister. Han fick sitt genombrott under åren före apartheidsystemets fall 1994. Clegg var son till en jazzsångerska, och var involverad inom medborgarrättsrörelsen sedan barnsben. Han blev mest känd för sången Scatterlings of Africa tillsammans med gruppen Savuka, och för att som vit sydafrikan tala både engelska och zulu. Andra sånger med gruppen är I Call Your Name. Även hans texter blandar zulu och engelska. 

I en omröstning 2004 om de 100 största sydafrikanerna, kom Clegg på 23:e plats.

Källor

Noter

Sydafrikanska musiker
Födda 1953
Avlidna 2019
Män
Personer i Sydafrika under 1900-talet
Personer i Sydafrika under 2000-talet
Personer från Lancashire