kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stockholms Spårvägsmuseum

Spårvägsmuseet är ett spårvägsmuseum i Stockholm. Det ligger i Hjorthagen i Norra Djurgårdsstaden. Museet ägs och drivs av Trafikförvaltningen inom Region Stockholm och visar utvecklingen av Stockholmsområdets kollektivtrafik från 1650-talet fram till våra dagar. I Spårvägsmuseets uppdrag ingår också att bevara och berätta om lokaltrafiken till sjöss samt om nutida och framtida kollektivtrafik i Stockholmsregionen.

Historik

Spårvägschefen Ernst Hjortzberg började samla föremål redan kring sekelskiftet 1900, då det fortfarande rullade hästspårvagnar på Stockholms gator. Ett internt museum fanns på en vind vid bolagets huvudkontor på Tegnérgatan. Ett av de första fordonen som bevardes var Hästspårvagn nr 12, en av de första spårvagnarna i Sverige.

Tulegatan (1944–1964)
År 1944 öppnades museet för allmänheten på Tulegatan, i närheten av spårvagnshallarna.

Odenplan (1964–1990)
År 1964 flyttades museet till Odenplans tunnelbanestation med hästspårvagn nr 12 uppe på perrongen. Lokalerna som låg i skyddsrummen under perrongen var mycket små, och man hade inte möjlighet att visa så många fordon.

Södermalm (1990–2017)
År 1990 fick museet nya lokaler som var mer passande för verksamheten, nämligen i bottenvåningen av SL:s bussgarage Söderdepån på Södermalm med entré från Tegelviksgatan. Här kunde man visa en stor del av samlingen, med plats för en minitunnelbana för barn att åka med genom museet.  Från 2005 låg även Leksaksmuseet i Spårvägsmuseets lokaler, som i sin tur inrymdes i den tidigare Söderdepån. Spårvägsmuseet flyttade ur lokalerna på Tegelviksgatan i september 2017.

Hjorthagen (2022–)
Stockholms Spårvägsmuseum stängde i september 2017 i sina tidigare lokaler i den gamla Söderdepån vid Tegelviksgatan, vilka senare rivits till förmån för bland annat bostäder. Museet öppnade på nytt 21 maj 2022 i Värtagasverkets tidigare område i Hjorthagen. De nya museilokalerna inrättades i gasverkets Hus 9, regenerationshuset, som är en stor industrilokal från 1897 ritad av Ferdinand Boberg. Totalt disponeras 3 700 kvadratmeter utställningsyta.

Utställningar 

Museet har ett 60-tal spårvagnar, lokaltåg, bussar, trådbussar och järnvägsvagnar för utställning. Andra fordon finns på Lidingöbanan, Roslagsbanan, Saltsjöbanan och i tunnelbanan, där de körs vid evenemang, samt på Djurgårdslinjen. I museets samlingar finns även ett omfattande ritningsarkiv, fotosamling och referensbibliotek.

I museilokalerna på Tegelviksgatan visades permanent fordon och föremål från kollektivtrafikens historia. Det äldsta fordonet i samlingen är en hästomnibus, en så kallad Wurst, förmodligen byggd någon gång på 1840-talet. Detta är sannolikt det äldsta bevarade lokaltrafikfordonet i Sverige.

Ett av de främsta föremålen i samlingen är hästspårvagn nr 12 från Stockholms Nya Spårvägsaktiebolag samt Stockholms Södra Spårvägsaktiebolags elektriska spårvagn nr 14, byggd 1901.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar

 Spårvägsmuseets webbplats

Hjorthagen
Museer i Stockholm
Museer invigda 1944
Teknikmuseer i Sverige
Spårvägsmuseer i Sverige
Kyrie eleison

Kyrie eleison (grekiska för "Herre, förbarma Dig"). I kristen liturgi ett vanligt anrop i gudstjänsten. Det anknyter till den blinde Bartimaios rop till Jesus (Markusevangeliet 10:47).

Dels förekommer det som ett separat moment i gudstjänsten. I den västkyrkliga mässan har det bevarats i sin grekiska form, även vid firandet av mässan på latin och har följande lydelse:

På grekiska:
Kyrie, eleison.
Christe, eleison.
Kyrie, eleison.

På svenska:
Herre, förbarma Dig.
Kriste, förbarma Dig.
Herre, förbarma Dig.

Dels förekommer det som ett återkommande svar i till exempel litanior med växelsång mellan präst och församling. Anropet har ett flertal tonsättningar utan angiven upphovsman, därav de många alternativen (1–4 för litanian och 1–6 för Kyrie i 1986 års psalmbok).

Publicerad i 
Göteborgspsalmboken 1650 på s. 262 med inledningen '"Herre, förbarma dig över oss'' under rubriken "Litania."
1986 års psalmbok som nr 695:1-4 och 696:1-6 med titelraderna "Herre, förbarma dig över oss (Kyrie-litania)" respektive "Herre, förbarma dig över oss (Kyrie)" under rubriken "Liturgiska sånger".
Psalmer och Sånger 1987 nr 863 under rubriken "Psaltarpsalmer och andra sånger ur bibeln".
1986 års Cecilia-psalmbok nr 328, 334, 339, 343, 347, 351, 355, 359, 363, 369-374, 384, 389, 394, 399, 404-405, 409-410 och 415-418 på både svenska och grekiska.

Se även 
 Mässa
 Gudstjänst
 Liturgi

Fotnoter

Externa länkar

Kristna liturgier och riter
Liturgisk musik
Psalmer
Cord

För textilmaterialet, se Kord

Cord var ett amerikanskt bilmärke som tillverkades av Auburn Automobile Co i Auburn, Indiana mellan 1929 och 1937.

Historia
Errett Lobban Cord hade tagit kontroll över både Auburn och Duesenberg 1926. Prisskillnaden mellan den största Auburn-modellen och Duesenberg var betydande och Cord planerade fylla luckan med en framhjulsdriven bil under hans eget namn. Vid utvecklingen tog Cord hjälp av bland andra Harry A. Miller, som hade lång erfarenhet av att bygga framhjulsdrivna tävlingsbilar.

Cord L-29 presenterades 1929. Bilen var ovanligt lågbyggd, med en lång motorhuv enligt rådande mode och den kläddes i anslående karosser. Motorn var en rak åtta på fem liter från Auburn. Konstruktionen med växellådan placerad mellan differentialväxeln och den långa motorn gjorde att alltför lite vikt hamnade på drivhjulen. Dessutom hade man problem med kvaliteten på drivknutarna, som slets ut i snabb takt. Försäljningen hämmades av den stora depressionen och när produktionen avslutades i början av 1932 hade man byggt cirka 4 400 bilar.

Namnet Cord låg i träda fram till 1936, då Cord 810 presenterades. Bilen hade planerats som en mindre Duesenberg, men namnet Cord passade bra, då även 810-modellen var framhjulsdriven. Växellådan, av förväljartyp, var nu placerad längst fram, framför differentialen och motorn var en kort V8 på 4,7 liter. Karossen var påfallande modern, med bland annat dolda strålkastare. 1937 kallades bilen 812. Motorn kunde nu fås med kompressor, vilket pressade upp effekten i 195 hk. Dessvärre kollapsade Cords företagsimperium under 1937 och 810/812-modellen lades ned efter cirka 3 000 tillverkade exemplar.

Under 1940 och 1941 byggdes drygt 2 000 bilar av Graham-Paige och Hupmobile, som köpt pressverktygen till 810-karossen. Efter andra världskriget blev 810/812-modellen en populär samlarbil och flera replikor har byggts, bland annat av ett företag i Tulsa, Oklahoma som förvärvat rätten till namnet Cord.

Se även 
 Auburn 
 Duesenberg

Källor
Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982. 
Encyclopedia of American Cars 1930-1980, red. Richard M Langworth, 1984.

Noter

Externa länkar
Cord Automobile Company 
Auburn Cord Duesenberg Museum 

Företag bildade 1929
Ej längre existerande amerikanska biltillverkare
Företag upplösta 1937
Mosaisk

Mosaisk användes som ersättning för ordet "judisk" i begrepp som exempelvis "Mosaisk trosbekännare"  och "Mosaisk församling" under en hundraårsperiod, från kort före mitten av 1800-talet fram till efter andra världskriget, varefter begreppet har kommit ur bruk och åter ersatts av begrepp som "judisk församling". 

Uttrycket avsåg, genom att anknyta till religionsstiftaren Moses namn, att betona den konfessionella snarare än den etniska (det vill säga judiska) identiteten hos judarna i Sverige och andra europeiska länder där motsvarande begrepp användes (till exempel tyska "Mosaisch") och där judarna i stället ville se sig som medborgare i de nationalstater i vilka de var bosatta, men av annan religion. I Sverige hade judarna tidigare ofta omtalats som den "judiska nationen" och snarast betraktats som en främlingskoloni, vilket förändrades i och med judereglementets upphävande år 1838.

Litteratur
Hugo Valentin, Judarnas historia i Sverige. Stockholm 1924.
Hugo Valentin, Judarna i Sverige. Stockholm 1964.

Svensk-judisk historia
Lateranen

Lateranen är ett område i södra Rom som år 313 skänktes av kejsar Konstantin till Roms biskop. Här uppfördes snart Lateranbasilikan som är kristenhetens äldsta ännu brukade kyrka och alltjämt Roms domkyrka.

I det angränsande Lateranpalatset, som var påvarnas residens intill deras ”babyloniska fångenskap” i den sydfranska staden Avignon, hölls fem koncilier under medeltiden, de så kallade Laterankoncilierna.

I likhet med ett antal andra byggnader i Rom tillhör Lateranen Heliga stolen, trots att området ligger utanför Vatikanstaten. Enligt Lateranavtalet har palatset och basilikan på Lateranen exterritoriell status motsvarande ambassaders.

Lateranen ritades av Domenico Fontana.

Källhänvisningar

Roms geografi
Vatikanstatens geografi
Roms historia
Påvedömets historia
Heliga stolen
Agnus Dei

Agnus Dei (latin "Guds lamm") är en beteckning på Kristus som syftar på hans ställföreträdande offerdöd på korset, som ett offerlamm. Begreppet har minst fyra olika betydelser.

Guds lamm

Guds lamm är en benämning på Jesus i Nya Testamentet och ett vanligt uttryck inom den kristna traditionen av Kristus som försonare, med anknytning till påskalammet vid uttåget ur Egypten och utsagan om Herrens lidande tjänare i Jesaja 53:7, där han liknas vid "ett lamm som förs bort för att slaktas". 

Enligt Johannesevangeliet 1:29 utpekade Johannes Döparen Jesus som Messias med orden: "Där är Guds lamm som tar bort världens synd", eller, i äldre översättning: "Se Guds lamm, som borttager världens synd!"

I mässan

Som moment i nattvardsmässan infördes hymnen Agnus Dei i den romerska mässan av påven Sergius I (687-701). Med tiden fixerades antalet upprepningar av bönen till tre gånger. Den tredje radens avslutning, "giv oss din frid", beror på närheten till fridshälsningen. Hymnen har sitt ursprung i Johannesevangeliet där Johannes döparen säger om Jesus: ”Där är Guds lamm som tar bort världens synd” (Joh 1:29).

Hymnens lydelse:

Latin:
Agnus Dei, qui tollis peccata mundi, miserere nobis.
Agnus Dei, qui tollis peccata mundi, miserere nobis.
Agnus Dei, qui tollis peccata mundi, dona nobis pacem.

Svenska:
O, Guds Lamm, som borttager världens synder, förbarma Dig över oss.
O, Guds Lamm, som borttager världens synder, förbarma Dig över oss.
O, Guds Lamm, som borttager världens synder, giv oss Din frid.

Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland använder en delvis annorlunda variant genom att i stället för textraden "som borttager världens synd" sjunga "som bär all världens synd".

Otaliga verk finns för kör a cappella eller med orkester, bland annat genom att satsen ingår som en del i mässan eller Requiem. Kända Agnus Dei är till exempel Gabriel Faurés Requiem eller altarian i J.S Bach h-mollmässa. Sven-David Sandström och Fredrik Sixten är två svenska tonsättare som gjort uppmärksammade verk på samma text.

Texten finns översatt till många språk och finns representerad i flera svenskspråkiga psalmböcker sen Swenske Songer eller wisor 1536, Göteborgspsalmboken 1650 och 1695 års psalmbok med flera, som psalmen Guds rena Lamm, oskyldig.

Symbol
Agnus Dei är en urkristen symbol för Frälsaren. Vanligen avbildas Gudslammet med korsgloria och mellan frambenen håller det en stång med korsprydd segerfana. Ofta avbildas också lammet med ett sidosår från vilket blodet rinner ner i en kalk. Lammet kan även symbolisera Johannes döparen.

Pilgrimsmärke
Agnus Dei var ett pilgrimsmärke i vax, hämtat från påskljuset, som delades ut till pilgrimer i Rom under 800-talet.

Se även 

 Kristna segerfanan

Källor

Noter

Externa länkar

Jesus
Kristen teologi
Liturgisk musik
Kristen försoningslära
Requiem
Apostoliska välsignelsen

Apostoliska välsignelsen, Benedictio apostolica, är den välsignelse som avslutar Andra Korinthierbrevet (13:13) och som brukar citeras:

Vår Herres Jesu Kristi nåd, Guds kärlek och den Helige Andes gemenskap vare med er alla.

Referenser

Noter

Se även
 Aronitiska välsignelsen
 Vår Herre Jesu Kristi nåd

Nya testamentet
Kristna liturgier och riter
Lateranbasilikan

Lateranbasilikan (på italienska vanligen San Giovanni in Laterano) är Roms domkyrka, belägen i Lateranen i stadens södra område. Basilikan är en av de fyra huvudbasilikorna (basilicæ maiores) i Rom (inklusive Peterskyrkan i Vatikanstaten). Den är helgad åt Johannes Döparen och evangelisten Johannes (italienska: Giovanni). Kyrkans fullständiga namn på latin är: Archibasilica Sanctissimi Salvatoris et Sanctorum Iohannis Baptistæ et Evangelistæ in Laterano, omnium Urbis et orbis ecclesiarum mater et caput (’Den allraheligaste Frälsarens och de heliga Johannes döparens och evangelistens ärkebasilika i Lateranen, moder och huvud för alla kyrkor i Staden och världen’).

Domkapitlet leds av en ärkepräst som tillika är kardinalvikarie, det vill säga påvens ställföreträdare i ledningen av stiftet Rom (utom Vatikanstaten). Domkyrkoförsamlingen leds av en särskild kyrkoherde. Kyrkan är (liksom Peterskyrkan) vänd mot väster, istället för den vanliga östliga orienteringen.

Lateranbasilikan är huvudkyrka i församlingen Santissimo Salvatore e Santi Giovanni Battista ed Evangelista in Laterano.

Historia 
I början av 300-talet skänkte kejsar Konstantin den store åt påve Miltiades ett stycke kejserlig markegendom inklusive några byggnader i södra Rom. En av byggnaderna var Lateranpalatset, som tidigare hade tillhört Plautius Lateranus, en medlem av den förmögna ätten Laterani. Miltiades lät 314–318 bredvid palatset uppföra Lateranbasilikan, vilken konsekrerades av påve Silvester I den 9 november 324. Förutom det fristående baptisteriet San Giovanni in Fonte, består föga av den konstantinska basilikan.

Lateranbasilikan restaurerades av påve Leo I och, flera hundra år senare, av Hadrianus I. Kyrkan förstördes delvis av en jordbävning år 896 och återuppbyggdes under Lucius II. Tvärskeppet ombyggdes under Clemens VIII (1592–1605), och Innocentius X uppdrog åt Francesco Borromini att inför jubelåret 1650 modernisera interiören, i huvudsak mittskeppet, och ge den en barockdräkt. Basilikans östfasad är ett verk av Alessandro Galilei 1735.

Lateranbasilikans invigningsdag firas den 9 november.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Se även 
 San Lorenzo fuori le Mura
 San Paolo fuori le Mura
 Santa Maria Maggiore
 Scala Santa
 Laterankoncilierna

Externa länkar 

Domkyrkor i Italien
Romersk-katolska domkyrkor
Heliga stolens egendomar
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Monti)
Rione Monti
Basilica maior
Kyrkobyggnader med verk av Pierre Legros den yngre
Kyrkobyggnader med verk av Lorenzo Ottoni
Kyrkobyggnader med verk av Domenico Guidi
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Johannes Döparen
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt evangelisten Johannes
Film i Väst

Film i Väst är en regional filmfond och finansiär av film- och tv-drama. Film i Väst bildades 1992 av Älvsborgs läns landsting (numera del av Västra Götalandsregionen). Huvudkontoret finns sedan 1996 i Trollhättan, tidigare var det beläget i Alingsås. Film i Väst blev tidigt känt under smeknamnet Trollywood (av Trollhättan + Hollywood). Film i Väst har sedan starten totalt samproducerat mer än 1 300 svenska och internationella långfilmer, dramaserier, dokumentär- och kortfilmer.

Film- och tv-produktioner (i urval)

 2008 – De ofrivilliga
 2009 – I taket lyser stjärnorna
 2009 – Antichrist
 2009 – Snabba Cash
 2010 – Cornelis
 2010 – Hämnden
 2011 – Melancholia
 2011 – Kronjuvelerna
 2011 – Stockholm Östra
 2011 – Play
 2011 – Simon och ekarna
 2011 – Apflickorna
 2012 – Äta Sova Dö
 2012 – Avalon
 2012 – Call Girl
 2012 – Snabba Cash 2
 2012 – A Royal Affair
 2012 – Jakten
 2013 – Monica Z
 2013 – Bröllop i Italien
 2013 – Only God Forgives
 2013 – Hundraåringen som klev ut genom fönstret och försvann
 2014 – Turist
 2014 – Bamse i Tjuvstaden
 2014 – Sune i fjällen
 2014 – Micke & Veronika
 2015 – Tjuvheder
 2015 – En man som heter Ove
 2015 – Min lilla syster
 2015 – Efterskalv
 2016 – Jätten
 2016 – Kongens Nei
 2016 – I Called Him Morgan
 2016 – Hundraettåringen som smet från notan och försvann
 2016 – Springfloden
 2017 – The Square
 2017 – Måste Gitt
 2017 – Vår tid är nu

Utmärkelser
1994 - Guldbagge för kreativa insatser

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Regionala resurs- och produktionscentrum för film i Sverige
Västra Götalandsregionen
Företag bildade 1992
Svenska företag med kommunalt ägande
Kultur i Trollhättan
Alingsås historia
Guldbaggen för kreativa insatser
Diofantos

Diofantos var en grekisk matematiker verksam i Alexandria omkring 250 e.Kr. Han var bland de första att använda symbolisk notation inom matematiken. Han är därmed en viktig föregångare till den moderna algebran som utvecklades från senrenässansen. 

Diofantos skrev Arithmetika i tretton böcker. Bara sex stycken har återfunnits på originalspråket grekiska. Fyra till har hittats på arabiska. I dessa fyra böcker är stilen något annorlunda, varje steg i problemlösningarna är mer förklarade och kanske är dessa inte översättningar av Diofantos' original. Det är möjligt att dessa är översättningar av Hypatias Kommentarer till Arithmetika, som skrevs ca 400 e.Kr..

Diofantiska ekvationer är ekvationer på formen Ax + By = C, där A, B och C är heltal och A, B är skilda från noll. Om största gemensamma nämnaren till A och B delar C finns det en lösning. Lösningen kan bestämmas med Euklides algoritm.

På hans gravsten återfinns följande matematiska gåta (fritt översatt från äldre engelska):
 Gud lät honom vara pojke en sjättedel av sitt liv, lade till en tolftedel av hans liv som ungkarl. Efter ytterligare en sjundedel av sitt liv gifte han sig, och efter fem år fick han en son. Denna sent födda arma son, togs av ödet när han levt hälften så länge som sin far levde. Efter att ha tröstat sin sorg med matematik i fyra år slutade Diofantos liv.

Externa länkar 

Antikens matematiker
Män
Födda 200-talet
Avlidna 200-talet
Grekiska eponymer
Talteoretiker
Personer i Egypten under 200-talet
Morjärv

Morjärv är en småort i norra delen av Töre socken i Kalix kommun. 2015 förlorade Morjärv sin status som tätort eftersom folkmängden minskat till under 200 personer.

Morjärv ligger vid Kalixälven cirka 35 kilometer uppströms centralorten Kalix. Genom samhället passerar europaväg E10. Länsväg 356 går till Niemisel och vidare till Boden och Älvsbyn. Länsväg BD 744 leder mot Kalix.

På finska och meänkieli heter byn Morajärvi. Det svenska namnet Morjärv är antagligen en försvenskning av dess finska namn. Byns finska namn kan vara sammansatt av de finska orden mura, "(grusig) dy" och järvi, "sjö".

Historia
Morjärvs station blev en viktig knutpunkt för resor och godstransporter i början av 1900-talet, då järnvägen Boden-Haparanda/Torneå (Haparandabanan) byggdes. Sidobanan Morjärv-Kalix (godstrafik) blev klar 1961. Persontrafiken på Haparandabanan lades ned 1992 men återupptogs 1 april 2021, dock utan stopp i Morjärv. 

En skola fanns i Morjärv fram tills år 2008. Byns förskola var öppen fram tills år 2017.

Befolkningsutveckling

Samhället

Här finns bland annat en obemannad bensinstation, matvarubutik och lågprisbutiken GKs. Byn har också ett eget Folkets Hus där evenemang anordnas. Folkethus-föreningen bildades år 1978. 

I samhället ligger även Morjärvs kyrka, invigd 1929.

Evenemang
Varje år i augusti firas nationalälvens dag och varje år i juli anordnas Flakasand rock- och bluesfestival vid Kalixälven, cirka 15 kilometer uppströms Morjärv.

Se även
Töre socken
Övermorjärv

Externa länkar

Noter

Externa länkar 
 Morjarv.se (lokal webbplats)

Orter i Kalix kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Småorter i Sverige
Lista över Brasiliens statsöverhuvuden

Lista över Brasiliens statschefer (kejsare och presidenter) sedan Brasilien blev självständigt från Portugal 1822.

Kejsardömet (1822-1889)
 1822–1831 Peter I
 1831–1889 Peter II

Republik (1889-i dag)

Gamla republiken 
 1889–1891 General Deodoro da Fonseca (militärdiktatur)
 1891–1894 Floriano Peixoto (diktatur)
 1894–1898 Prudente de Morais (första folkvalda presidenten)
 1898–1902 Campos Sales
 1902–1906 Rodrigues Alves
 1906–1909 Afonso Pena
 1909–1910 Nilo Peçanha
 1910–1914 Hermes da Fonseca
 1914–1918 Venceslau Brás
 1918 Rodrigues Alves (dog innan han tillträdde)
 1918–1919 Delfim Moreira
 1919–1922 Epitácio Pessoa
 1922–1926 Artur Bernardes
 1926–1930 Washington Luís

Vargaseran 
 1930–1934 Getúlio Vargas (temporär regering, efter revolutionen 1930)
 1934–1937 Getúlio Vargas (konstitutionell regering, efter konstitutionen 1934)
 1937–1945 Getúlio Vargas (diktatur, Estado Novo)

Fjärde republiken, Populistperioden 
 1945–1946 José Linhares (tillförordnad efter att Vargas tvingades avgå)
 1946–1951 Eurico Gaspar Dutra
 1951–1954 Getúlio Vargas (vald)
 1954–1956 João Café Filho, Carlos Luz, Nereu Ramos – vicepresident och talmän som övertog ämbetet som tillförordnade efter Vargas självmord
 1956–1961 Juscelino Kubitschek
 1961 Jânio Quadros
 1961–1964 João Goulart (även känd som Jango; Quadros vicepresident)

Militärdiktaturen 
 1964–1967 General Humberto de Alencar Castelo Branco
 1967–1969 General Arthur da Costa e Silva
 1969–1974 General Emilio Garrastazu Médici
 1974–1979 General Ernesto Geisel
 1979–1985 General João Baptista de Oliveira Figueiredo

Nya republiken 
 (1985 Tancredo Neves (avled innan tillträde)
 1985–1990 José Sarney (Tancredos vicepresident)
 1990–1992 Fernando Collor de Mello (avgick efter riksrättsåtal)
 1992–1995 Itamar Franco (Collors vicepresident)
 1995–2003 Fernando Henrique Cardoso (två mandatperioder)
 2003–2011 Luiz Inácio Lula da Silva (två mandatperioder)
 2011–2016 Dilma Rousseff (avgick efter riksrättsåtal)
 2016–2019 Michel Temer
 2019–2022 Jair Bolsonaro
 2023– Luiz Inácio Lula da Silva

Se även 
 Brasiliens historia
 Kejsardömet Brasilien
 Brasiliens president

Referenser

Externa länkar

 http://www.presidencia.gov.br

Brasilien
Brasiliens presidenter
Brasilien
ca:President del Brasil
cbk-zam:Presidente de Brasil
Bankbok

Bankbok är en motbok som används vid insättning och uttag i en bank. Vid transaktionen noterar banken vad som händer på kontot. Bankärendena kan sålunda inte skötas via telefonbank eller internetbank. Bankboken är en av banken utfärdad värdehandling.

Många banker slutade med bankböcker på grund av de stränga lagar som berör ämnet. Om man förlorar sin bankbok måste man genast anmäla det till banken. Sedan måste man annonsera i Post- och Inrikes Tidningar om att man förlorat bankboken. Kostnaderna för det får man betala själv. Man får hämta ut pengarna först sex månader efter dagen man anmält bankbokens försvinnande.

I Sverige finns det numera ingen bank som erbjuder konton med bankbok. Ett mindre antal konton kan finnas kvar ute hos kunder, men avsikten är att även de ska ersättas med motbokslösa konton.

Referenser

Bankväsen