kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
You're A Star

You’re A Star är ett tv-program som fungerar som en blandning av Fame Factory, Idols och Melodifestivalen. Tävlingen har varit Irlands uttagning till Eurovision Song Contest mellan åren 2003 och 2005 och har i hemlandet blivit enormt populärt. Först väljs ett gäng kandidater fram, ungefär 12 stycken. De tävlande kan antingen vara soloartister, popgrupper eller rockband. Varje vecka sjunger de covers eller egna låtar och en röstas bort. De tre till fyra finalisterna får helt nyskrivna låtar att sjunga som dessutom är tävlingsmelodier. Vinnaren/vinnarna får representera landet i Eurovisionsschlagerfestivalen.

Under de här åren har det dock gått sämre för Irland. Bäst hittills har det gått för Mickey Joe Harte.

Under åren 2003–2005 så har dessa vinnare representerat hemlandet
 2003: Mickey Joe Harte – We’ve got the world tonight, 11:e plats
 2004: Chris Doran – If my world stopped turning, 23:e plats
 2005: Donna & Joseph McCaul – Love?, utslagen i semifinalen

Efter fiaskot i Eurovision Song Contest 2005 bestämde man sig för att upphäva regeln med att vinnaren i programmet skulle få representera hemlandet i Eurovisionen och priset blev nu istället ett skivkontrakt.

Vinnare sedan 2006
 2006: Lucia Evans - Bruised Not Broken
 2007: David O’Connor - Borrowed Wings

Irländska TV-program
Pontus Assarsson

Pontus Assarsson, född 15 augusti 1979 i Höganäs, är en svensk artist och låtskrivare. 

Assarsson har tävlat i Melodifestivalen sex gånger som låtskrivare. Han var med och fick sitt stora genombrott senare i den fjärde säsongen av Fame Factory. Hans debutsingel "In a different story" är en rockballad i Bryan Adams-stil.

Melodifestivalbidrag

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Svenska pop- och rockmusiker
Deltagare i Melodifestivalen
Svenska dokusåpadeltagare
Män
Levande personer
Födda 1979
Personer från Höganäs
Ferenc Mádl

Ferenc Mádl, född 29 januari 1931 i Bánd, Veszprém, död 29 maj 2011 i Budapest, var en ungersk politiker och jurist, Ungerns president mellan 2000 och 2005.

Mádl utbildade sig vid universitetet i Pécs och Eötvös Loránd-universitetet, och hade en mängd olika akademiska och statligt-administrativa positioner. Han var medlem av ungerska vetenskapsakademin från 1987. Åren 1990–1992 var han minister utan portfölj, och 1992–1994 kultur- och utbildningsminister. Han kandiderade till presidentposten 1995 och förlorade mot Árpád Göncz, men valdes år 2000 till president och satt på posten mellan den 4 augusti 2000 och 5 augusti 2005.

Mádl var gift med Dalma Mádl (född Némethy) och tillsammans hade de en son.

Källor

Externa länkar 

Ungerns presidenter
Ungerns ministrar
Ungerska politiker under 2000-talet
Ungerska jurister
Alumner från Strasbourgs universitet
Män
Födda 1931
Avlidna 2011
Storkorset av Hederslegionen
Mottagare av Ungerska republikens förtjänstorden
Mottagare av Italienska republikens förtjänstorden
Mottagare av Isabella den katolskas orden
Mottagare av Vita stjärnans orden
Mottagare av Österrikiska förtjänstorden
Mottagare av Vita örnens orden (Polen)
Storkorset av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Tre Stjärnors orden
Storkorset av Sankt Olavs orden
Mottagare av Rumänska Stjärnans orden
Pedro de la Rosa

Pedro Martínez de la Rosa, född 24 februari 1971 i Barcelona, är en spansk racerförare. Han är sedan 2012 styrelseordförande i Formel 1 förarnas fackförening Grand Prix Drivers' Association, (GPDA), som tillvaratar formel 1 förarnas intressen gentemot motparterna Formula One Group, de olika Formel 1 stallen samt det internationella bilsportförbundet FIA, (Federation Internationale de l`Automobile).

Racingkarriär 
Pedro de la Rosa var testförare för formel 1-stallet Jordan 1998. Han debuterade säsongen  som förare i formel 1 för Arrows och tog sin första poäng i debutloppet i Australien. Säsongen  tog han två poäng. Efterföljande säsong var han testförare för Jaguar men blev stallets andreförare från och med loppet i  efter att Luciano Burti gått till Prost. 

de la Rosa var sedan test- och reservförare för McLaren. Han fick köra i  och satte där tävlingens snabbaste varv.

de la Rosa började säsongen  som testförare för McLaren. Han fick senare ersätta Juan Pablo Montoya som stallets andreförare från och med loppet i  och resten av säsongen. de la Rosa kom sedan tvåa i Ungern, vilket är hans största framgång i F1 hittills. Från och med säsongen  är de la Rosa åter testförare för McLaren. Säsongen 2010 ska han köra för BMW Sauber.

F1-karriär 

 

|}

Referenser

Noter

Källförteckning 
 

Födda 1971
Spanska Formel 1-förare
Arrows F1-förare
Jaguar F1-förare
McLarenförare
Formel Nippon-förare
Japanska F3-mästerskapsförare
Män
Levande personer
Hispania F1-förare
Fotbollsallsvenskan 1983

Fotbollsallsvenskan 1983 vanns av AIK. Vårsäsongen spelades 16 april-6 juli 1983 och höstsäsongen spelades 27 juli-2 oktober 1983. Slutspelet spelades 5 oktober-5 november 1983, och vanns av IFK Göteborg, som besegrade Östers IF i finalspelet och därmed blev svenska mästare i fotboll 1983.

Tabeller

Poängtabell

Resultattabell

SM-Slutspel

Slutspelsträd

Tabellplacering

Kvartsfinaler

Semifinaler

Finaler 

IFK Göteborg svenska mästare 1983.

Skytteligan

Allsvenskan 
 16 mål: Thomas Ahlström, IF Elfsborg
 12 mål: Mats Jingblad, Halmstads BK samt Sören Börjesson, Örgryte IS
 10 mål: Peter Gerhardsson, Hammarby IF samt Jan Mattsson, Östers IF

SM-slutspelet 
 6 mål: Steve Gardner, IFK Göteborg
 5 mål: Peter Truedsson, Östers IF och Lars Larsson, Malmö FF
 4 mål: Håkan Sandberg, IFK Göteborg

Publiksiffror

Högsta publiksiffror

Allsvenskan 
 26 072: Hammarby IF–AIK 1–2, Råsundastadion den 31 augusti 1983
 24 358: Örgryte IS–IFK Göteborg 1–3, Nya Ullevi den 19 maj 1983
 22 015: Malmö FF–IFK Göteborg 3–2, Malmö Stadion den 2 juni 1983

SM-slutspelet 
 25 055: IFK Göteborg–Östers IF 3–0, Nya Ullevi den 5 november 1983
 19 963: IFK Göteborg–AIK 3–0, Nya Ullevi den 23 oktober 1983

Högst publiksnitt per lag 
 9 888: Hammarby IF
 9 596: Malmö FF
 9 345: IFK Göteborg

Svenska mästarna 
 Tränare: Björn Westerberg
 Assisterande tränare: Kjell Pettersson

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Fotboll i Sverige 1983
1983
Fotbollssäsongen 1983
Nikolaj Mjaskovskij

Nikolaj Jakovlevitj Mjaskovskij (ryska: Никола́й Я́ковлевич Мяско́вский), född 20 april 1881 i Modlin, guvernementet Warszawa, död 8 augusti 1950 i Moskva, var en rysk kompositör. Känd förutom för sin omfattande produktion inte minst för sina många framstående elever, exempelvis Chatjaturjan och Kabalevskij.

Biografi 
Mjaskovskij studera först komposition för Reinhold Glière och var därefter elev för Rimskij-Korsakov och Ljadov vid konservatoriet i Sankt Petersburg 1906—1911. Han verkade därefter som lärare i komposition vid konservatoriet i Moskva. 

I sina tidigaste verk (första symfonien, 1908) står Mjaskovskij ännu på romantisk-klassicistisk mark. Även om hans stil är starkt personlig, har han i sin oerhört rika produktion berört högromantikens och nyklassicismens alla stilarter. Ofta hämtade Mjaskovskij sin inspiration från rysk dikt och historia men också av revolutionära stämningar i Sovjetunionmen. 

Han tilldelades Stalinpriset fyra gånger, var styrelseledamot i Sovjetunionens tonsättarförening och ordförande i musiksektionen vid den statliga organisationen för kulturellt utbyte med utlandet - VOKS.  

Mjaskovskij var mycket produktiv tonsättare och skrev många symfonier.

Källa

Mjaskovskij, Svensk uppslagsbok, 1955.

Noter

Ryska klassiska kompositörer
Män
Födda 1881
Avlidna 1950
Personer från Modlin
Ryska musiker under 1900-talet
Svensk uppslagsbok
Scaniarinken

Scaniarinken är en sportanläggning i Södertälje, med olika lokaler för skilda ändamål. Där ingår bland annat Scaniarinken (ishockey), BST rinken (fd. Telgerinken, ishockey), Gallerian och TC Training Club med gym. Huvudarenan Scaniarinken används för bland annat ishockey, konståkning, basket, tennis, innebandy. I februari 2016 bytes namnet på arenan från AXA Sports Center till Scaniarinken.

Historik
Scaniarinken invigdes 2 oktober 1970 med en ishockeymatch där Södertälje SK slog Djurgårdens IF med 5–2, och ishallen var i kommunal ägo tills den köptes av Södertälje SK 2005. Sportklubben köpte arenan med avsikten att bygga om den till en så kallad evenemangsarena. Efter en totalrenovering såldes namnrättigheterna till Lantmännen, som namngav arenan AXA Sports Center. Scaniarinken levde kvar som ett av arenarummen i AXA Sports Center. Arenan har dock kvar Scaniarinkens sittplatslayout. Ståplatserna, speciellt bortasupportrarnas, har dock ändrats. Dessa har flyttats diagonalt till andra sidan av rinken och krympts till cirka 200 platser.

Det färdigbyggda centret, som är nästan helt inglasat, har även en galleria med barer, restauranger, souvenirshop, VIP-lounger och ett stort gym. I arenakomplexet ingår även den mindre arenan Telgerinken som tidigare hette Wasarinken. Ombyggnaden var klar till ishockeysäsongen 2005/2006. 

Hösten 2014 köpte Södertälje kommun tillbaka arenan från SSK Arena AB för 85 miljoner. I det avtal som upprättades mellan kommunen och Södertälje SK kvarstod namnrättigheterna mot en årlig avgift till Södertälje kommun, utöver namnrättigheterna ingick även tillgången till bland annat sponsorloger och restaurangverksamhet.

Sponsoravtalet gällande namnet som Lantmännen hade på arenan sedan 2005 gick ut 2015, och det förnyades inte. Torsdagen den 4 februari 2016 plockades skyltarna med arenanamnet ned, i väntan på att ett nytt namn skulle presenteras. Detta gjordes den 8 februari, då Södertälje SK meddelade att ishockeyarenan kommer att gå under namnet Scaniarinken. Arbetet med att skylta om arenan både in- och utvändigt skulle vara helt klart till säsongen 2016/2017.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Sportanläggningar i Södertälje kommun
Sport i Södertälje
Sportanläggningar invigda 1970
Byggnader och anläggningar i Södertälje
Södertälje SK
Sicklaö socken

Sicklaö socken i Södermanland ingick i Svartlösa härad, uppgick 1888 i Nacka socken och området är sedan 1971 en del av Nacka kommun.

Socknens areal var 16,7 kvadratkilometer varav 15,6 land.  År 1882 fanns här 912 invånare.  Sockenkyrka var en kyrksal i Danvikens hospital som låg i socknen liksom egendomarna Duvnäs, Henriksdal, Hammarby Järla och Skuru.

Administrativ historik
Sicklaö var ursprungligen en del av Solna socken, och utbröts därur 1588 för att överföras till Brännkyrka socken och borde naturligen hört till Nacka kapellförsamling när dess kyrka blev klar 1695. Då det fanns en präst och kyrka vid Danvikens hospital som gärna ville få fler församlingsbor, så blev det efter ett antal turer så att enligt kungligt förordnade från 14 februari 1727 att de boende på Sicklaö samt på egendomen Hammarby, skulle höra till Danviken. Socknen och församlingen kallades också Danviks hospital och Sicklaö socken/församling.
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Danviks hospital och Sicklaö församling och för de borgerliga frågorna till Sicklaö landskommun. Församlingen upplöstes 1 maj 1887 då ett område runt Danvikens hospital på 1,26 hektar överfördes till Katarina församling och huvuddelen till Nacka församling. 1888 uppgick landskommunen och jordebokssocknen i Nacka landskommun och Nacka socken som 1971 ombildades till Nacka kommun.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Svartlösa härad.

Geografi
Sicklaö socken omfattade Sicklaön närmast öster om Södermalm i Stockholm samt en mindre del (Hammarby) på nordöstra Södertörn. Socknen hade på senare halvan av 1800-talet en klippig skogbevuxen natur med ringa odlingsbygd.

Sätesgårdar var Stora Sickla (kungsgård), Järla gård, Svindersvik, Hammarby gård (säteri, överförd till Stockholms stad 1930), Duvnäs gård (säteri) och Skuru gård (Solsunda, säteri).

Se även
 Danviks hospital och Sicklaö församling

Referenser

Webbkällor
Statistisk årsbok 1880 SCB

Externa länkar

Sickla ö socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Svartlösa härad
Indelningar i Nacka kommun
Sicklaön
Alexander Wurz

Alexander "Alex" Wurz, född 15 februari 1974 i Waidhofen an der Thaya, är en österrikisk racerförare. Han har även vunnit världsmästerskapen i BMX 1986.

Racingkarriär 
Wurz debuterade i formel 1 säsongen  då han ersatte Gerhard Berger i Benetton där han sedan körde ytterligare tre säsonger. 

Wurz var sedan testförare i McLaren men fick hoppa in som reservförare i  där han kom trea efter att Jenson Button och Takuma Sato blivit diskvalificerade. 

Wurz var tidigare testförare för Williams men hade säsongen  en förarplats i stallet. Wurz kom trea i Kanadas Grand Prix 2007 och tog därmed sin tredje pallplats, vilket var på samma bana som han debuterade på för tio år sedan.

Wurz slutade tävla i formel 1 den 8 oktober 2007 men återkom som testförare för Honda säsongen .

Wurz har vunnit Le Mans 24-timmars två gånger, 1996 och 2009.

F1-karriär

Källor 
 

Födda 1974
Österrikiska racerförare
Österrikiska Formel 1-förare
Benetton F1-förare
Honda F1-förare
McLarenförare
Williams F1-förare
Brittiska F3-mästerskapsförare
Tyska F3-mästerskapsförare
Le Mans 24-timmarsvinnare
FIA WEC-förare
Män
Levande personer
Lilla Alby

Lilla Alby är en stadsdel i det södra hörnet av Sundbybergs kommun.  Den ligger sydväst om järnvägen och gränsar i sydväst mot Bällstaviken och Mariehäll (Stockholms kommun), i söder och öster mot Solna kommun och i norr mot Centrala Sundbyberg. Lilla Alby har 4 235 invånare (2013).

Historia 

Namnet Alby nämns som ett kyrkohemman och ett skattehemman 1553. Lilla Alby gård ingick länge som en del av främst Huvudsta gård och Alby gård. Sätesgården Ahlby säteri från 1620-talet är i dag den äldsta bevarade bebyggelsen. 1833 byggdes nuvarande Lilla Alby gård.

1877 invigdes ett stationshus på Västeråsbanan i Sundbyberg, vilket höjde områdets tillgänglighet och attraktivitet. Dåvarande ägaren av Lilla Alby gård, Carl Abraham Humble, lät 1878 bygga ett kapell för Evangeliska Fosterlandsstiftelsen, Immanuelskapellet (sedermera Alby kyrka). Samma år inrättades en exploateringsplan för området, och i slutet av 1880-talet började Humble stycka upp och sälja av delar av gården för att bygga villor. Namnet Lilla Alby började samtidigt användas för området. Den 19 juli 1907 inrättades Lilla Alby municipalsamhälle i Solna landskommun. 1943 upplöstes municipalsamhället i samband med att Solna blev stad. Den nuvarande stadsdelen, med en area om 0,32 km² och då 2 810 invånare, överfördes från Solna till Sundbyberg 1949. Ytterligare smärre gränsregleringar mellan Solna och Sundbyberg, gällande bland annat kvarteret Cirkusängen genomfördes 1995 och 2006 . De nuvarande stadsdelsgränsena överensstämmer således inte helt med det tidigare municipalsamhällets.

Carl Abraham Humble har givit namn till Humblegatan, som går genom stadsdelen.

Byggnader 
I Lilla Alby ligger Ahlby säteri, en sätesgård från 1620-talet som är den äldsta bevarade bebyggelsen i stadsdelen. Stadsdelen har en kulturminnesmärkt kyrkobyggnad, Alby kyrka, byggd 1892. Den drevs sedan 1934 av Svenska kyrkan. 2013 avsakraliserades den och såldes till MKFC Stockholms folkhögskola.

Vid Landsvägen i stadsdelens nordöstra hörn ligger sedan sommaren 2014 Swedbanks huvudkontor.

Lilla Alby är i stort sett helt bebyggd med flerfamiljshus. Antalet bostäder i stadsdelen är 2 557, varav 57 procent upplåts med hyresrätt och 43 procent med bostadsrätt (2013). Närmast Bällstaviken fanns tidigare en del industrilokaler som revs 2010 för uppförande av nya bostäder. I Lilla Alby finns två parker: Tuvan och Stamgårdsparken.

Kommunikationer 
Det finns ingen tunnelbanestation inom Lilla Alby, men i norra delen av stadsdelen är det nära till pendeltågsstationen Sundbyberg och även till tunnelbanestationen Sundbybergs centrum. Landsvägen, som avgränsar stadsdelen i norr och väster, har sedan hösten 2013 spårvagnstrafik med två hållplatser på Tvärbanan. I södra delen av Lilla Alby är det nära till tunnelbanestation Solna strand, som ligger i Solna.

Demografi 
I Lilla Alby bodde 4 235 personer i slutet av år 2011, vilket motsvarade 10,7 procent av kommunens befolkning.

Bilder

Referenser

Noter

Externa länkar
Megalitiska monument

Megalitiska monument (av grekiska mega: stor, och lithos: sten) kallas fornlämningar som är byggda av ett enda eller flera stenblock och som rests enskilt, i rader, i cirklar eller som gravar (megalitgravar eller stenkammargravar). Stenmonument har rests fram till modern tid exempelvis på Madagaskar och i Polynesien, Men i Europa syftar termen bara på stenmonument från yngre stenåldern och bronsåldern. Det finns idag cirka 35 000 megaliter i Europa. De flesta är koncentrerade till kustnära områden, särskilt vanliga är de i Medelhavsländerna, Västeuropa och södra Skandinavien.

Pre-megalitiska fynd har bara hittats i nordvästra Frankrike. Forskning visar att megalitgravar först uppfördes i nordvästra Frankrike för att sedan spridas sjövägen till Spanien, Storbritannien och Frankrike i början av 4000-talet f.Kr. Megalittraditionen nådde Skandinavien under sent 4000-tal f.Kr.



Megalittyper
Megalitgravar är gravkammare i normalfallet för flera personer, och oftast av obearbetade stenblock. I Skandinavien finns tre typer av megalitgravar:

Dös - gravkammaren täcks av ett takblock som vilar på flera väggstenar. Dösar finns stora delar av Västeuropa, från Portugal till Skandinavien.
Gånggrift - en utvecklad dös där gravkammaren försetts med en täckt gång som tillsammans formar ett T. Gånggriften täcks ofta av en jordhög. Gånggrifter finns i Sverige, Danmark och norra Tyskland.
Hällkista - uppbyggd av flata väggstenar i rektangel med flata hällar som tak, ibland med flera rum. När begravningen var klar täckte man hela kistan av en hög med jord eller sten. Även hällkistan täcktes med jord eller sten. Hällkistor finns i Skandinavien och resten av Europa.
I övriga Europa finns också mer utvecklade former av megalitgravar.

En rest sten är en upprest eller kantställd sten, som ofta markerar en grav. I Västeuropa förekommer resta stenar från yngre stenåldern medan de i Sverige är de vanligast på gravfält från äldre järnåldern. I Bretagne (Carnac) finns kilometerlånga rader med resta stenar, menhirer (jämför även bautasten). Totalt finns nästan 3000 resta stenar inom området och där finns också stora gravhögar och mindre gångrifter.

Hengemonument är i allmänhet runda områden med stencirklar eller rester av träcirklar omgivna med en vall och en vallgrav från yngre stenåldern och den äldsta bronsåldern på framför allt de brittiska öarna.

Se även
Monolit

Referenser

Externa länkar
Råsunda (stadsdel)

Råsunda är en stadsdel i Solna kommun, Stockholms län. Stadsdelen har 17 382 invånare (år 2013), vilket utgör 23,9 procent av Solna kommuns totala invånarantal.

Historia
Ortnamnet Råsunda är en sammanslagning av de två gamla gårdsnamnen Råsta och Frösunda (Råsta + Frösunda). Bebyggelsen växte fram vid sekelskiftet 1900 på initiativ av Ivar Kreuger och Torsten Kreuger, genom samarbete mellan deras bolag Kreuger & Toll och Råsunda Förstadsaktiebolag. Bebyggelsen förlades längs Råsunda Förstadsaktiebolags spårväg mellan Stockholms innerstad och Sundbyberg, då kallad Stockholmsvägen, idag ungefär samma sträcka som Råsundavägen. Medan många andra förorter vid denna tid hade lantlig prägel, bestod bebyggelsen i Råsunda av större flerbostadshus. Den 10 november 1911 inrättades ett municipalsamhälle i Solna landskommun för Råsunda, på begäran av Råsunda Förstadsaktiebolag efter att Kungl. Maj:ts Befallningshafvande hemställt om införande av Stadsstadgorna. Den 31 december 1912 fastställdes Råsundas första stadsplan, med påteckning om gillande och 1915 fastställdes Råsundas första lagligen fastställda Byggnadsordning. Municipalsamhället upphörde 1943 i och med att Solna stad bildades. 

I Råsunda byggde Svensk Filmindustri 1920 sina filmateljéer som kom att kallas Filmstaden, här producerades ca 400 långfilmer fram till 1970.

Bebyggelse
Stadsdelen har blandad bebyggelse från olika tidsperioder på 1900-talet. Bebyggelsen brukar indelas i Råsunda stenstad och Råsunda villaområden samt höghusbebyggelsen. Höghusbebyggelsen har tillkommit i omgångar efter 1934 och är företrädesvis placerade i Råsundas östra, västra och sydvästra delar.  I modern tid har nya höghusområden tillkommit som nya Filmstaden och Arenastaden. Höghusbebyggelsetyperna är lamellhus, skivhus och punkthus. I nya Filmstaden och Arenastaden finns även kringbyggda kvarter.

Bland de kända byggnaderna märks bland annat Charlottenburgs gård, ursprungligen ett torp under Stora Frösunda som sedan 1960-talet är hembygdsgård för Solna. Till ett äldre riktmärke i stadsbilden hör Råsunda vattentorn som invigdes 1910 och levererade dricksvatten till det nybildade municipalsamhälle. Vid Sjövägen 20 ligger fastigheten Svanen 1 som är en villa i medelhavsinspirerande drag. Villan uppfördes 1932-1933 efter ritningar av arkitekt Carl Åkerblad för Råsundabolagets verkställande direktör Helge Werner. Svanen 1 är blåmärkt av kommunen och har tillmätts ett extra högt kulturhistoriskt värde som "omistlig". I Råsunda finns en hel del restauranger, caféer och butiker. På Stråket finns en vacker fontän med Carl Milles skulptur Solglitter från 1918. Den tidigare svenska nationalarenan för fotboll, Råsundastadion låg här.

Bilder

Demografi
Råsunda är Solnas befolkningsmässigt största stadsdel. Andelen invånare med utländsk bakgrund (född utomlands eller med båda föräldrarna födda utomlands) är 19,2 %, vilket är klart lägre än i Solna som helhet (31,8 %). Råsunda bebos i tämligen hög utsträckning av människor från de högre inkomstklasserna; 37,5 % av männen och 20,7 % av kvinnorna hade år 2008 en förvärvsinkomst på minst 360 000 kr.

Referenser

Externa länkar

Stadsdelar i Solna kommun
Roslags-Bro landskommun

Roslags-Bro landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
I Bro socken i Bro och Vätö skeppslag i Uppland inrättades denna landskommun när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Den namnändrades till Roslags-Bro den 1 januari 1886 (ändring enligt beslut den 17 april 1885) för att minska risken för sammanblandning med andra kommuner med namnet Bro. Innan ändringen hade dock bruket av namnet Roslags-Bro redan förekommit.

Roslags-Bro var egen kommun till kommunreformen 1952, då den gick upp i Lyhundra landskommun. Sedan 1971 ingår området i Norrtälje kommun.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Källor

Externa länkar
 S:t Eriks Gille Roslags-Bro Hembygdsförening

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Norrtälje kommun

Tidigare kommuner i Stockholms län