kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Singelmode

Singelmode är en typ av fiberoptisk kabel där alla våglängder har en och samma hastighet. Jämfört med en multimode-fiber är singelmode-fibern tunnare och har lägre dissipation (förluster av ljusstrålar) och dispersion (olika våglängder har olika hastigheter), vilket gör att den kan användas över längre avstånd. Singlemode-fibrer är billigare än multimode fiber men svårare att skarva och ömtåligare. aktiv utrustning till singlemode är dock betydligt dyrare än till multimode fiber.

Optik
Telekommunikation
Kablar
Focke-Wulf Fw 187 Falke

Focke-Wulf Fw 187 Falke var ett tyskt tungt jaktplan, som blev ett exempel på vad som verkar ha varit mera vanligt i Tyskland än i andra länder under 1930-talet. 

Utvecklingen av planet ledde till ett förvånansvärt bra jaktplan. Den första flygande prototypen visade sig ha en topphastighet som var 80 km/tim högre än motsvarande prototyp av Messerschmitt Bf 109, som var hälften så tung, utrustad med samma motor och som hade hälften så lång aktionsradie.

Av den första något så när stridsfärdiga versionen 187A-0 tillverkades endast tre exemplar och uppgifter om deras prestanda talar för att en fortsatt utveckling skulle ha kunnat frambringa ett tungt jaktplan klart överlägset Messerschmitt Bf 110. Falke kom aldrig ifrån prototypstadiet.

Tyska jaktflygplan
Tyska stridsflygplan under andra världskriget
Flygplan tillverkade av Focke-Wulf
Guldhjälmen (olika betydelser)

Guldhjälmen kan syfta på:

Guldhjälmen – ett pris till den spelare som för säsongen ansetts vara värdefullast Elitserien i ishockey
 Guldhjälmen (motocross) – en licensform som infördes inom svensk motocross 1 januari 2004
 Guldhjälmen (trav) – årlig utmärkelse till Sveriges segerrikaste kusk 1923–2015
Guldhjälmen (motocross)

Guldhjälmen är en licensform som infördes inom svensk motocross 1 januari 2004. 

Barn och knattar till och med 11 år måste ha fått Guldhjälmen för att få starta i så kallade knattetävlingar i motocross. Inga barn utan denna licens får tävla.

Många föräldrar har protesterat mot införandet av Guldhjälmen.

Externa länkar
Guldhjälmen

Motocross
Codex Regius

Codex Regius (”den kungliga boken”, GKS 2365 4to) är en medeltida, isländsk handskrift från omkring 1270 av okända författare. 

Codex Regius innehåller 45 pergamentblad (8 saknades då den återfanns) och innehåller flertalet av de dikter som enligt en relativt sen och något godtycklig indelning kallas eddadikter, det vill säga anonyma kväden från 850–1200, de flesta skrivna på fornyrdislag, som är en av huvudkällorna till kunskap om den nordiska mytologin. Codex Regius tros vara skriven på 1270-talet.

Handskriften upptäcktes av en slump på en isländsk bondgård 1643 av Brynjólfur Sveinsson, biskop i Skálholt. Man trodde då felaktigt att det rörde sig om ett komplement till Snorre Sturlasons Edda, varför handskriften ofta kallas för Poetiska Eddan. Namnet ”den kungliga boken” har handskriften fått eftersom den var i kunglig ägo hos Fredrik III av Danmark från 1662. 1971 återfördes Codex Regius till Island och bevaras nu på Árni Magnússon-institutet för isländska studier.

Innehåll

Den stora lakunen 
Codex Regius har ursprungligen bestått av 53 blad, ordnade i 7 bladlägg om 8 blad (16 sidor). Sista bladlägget består dock bara av 5 blad. Någon gång före 1643 har någon avlägsnat det femte bladlägget bestående av texten mellan sidorna 32 och 41, mitt i Völsungacykelns hjältedikter.

Där skulle ha befunnit sig sista delen av Sången om Sigrdriva och största delen av Det större kvädet om Sigurd. Vad som återstår av det senare är 22 verser som benämns Brottstycke av det större kvädet om Sigurd. Hela dikten skulle ha bestått av mer 250 verser.

Den förlorade delen av Völsungacykeln finns bevarad i prosaform inom ramen för Völsungasagan, som är en fornaldarsaga. I denna del av Völsungasagan finns även fyra verser poesi insprängd.

GkS 2367 4to 
En av huvudhandskrifterna till Snorres Edda (GkS 2367 4to) brukar även den gå under namnet Codex Regius, eftersom den ingick i samma boksamling som biskop Brynjólfur sände till Fredrik III. Handskriften, som består av 55 pergamentsblad, återlämnades till Island 1985 och finns nu på Árni Magnússon-institutet för isländska studier.

GkS 1157 fol. 
Också GkS 1157 fol., som innehåller den nästan fullständiga texten till den isländska fristatslagen Grágás, bär namnet Codex Regius eller Konungsbók. Handskriften är ett praktverk i stort format, vackert präntad med stora initialer i flerfärg. Ett eller två blad saknas, men lakunen kan delvis fyllas ut efter Staðarhólsbók. Handskriften daterar sig troligen till 1200-talets senare hälft, men bygger på samma – nu förlorade – grundhandskrift som Staðarhólsbók.

Anmärkningar

Referenser

Externa länkar 

 Prosjektet «Norrøne Tekster og Kvad»
 Den Arnamagnæanske Samling – ett av bladen i Codex Regius

Handskrifter inom västnordisk diktning
Litterära källor till nordisk mytologi
Poetiska Eddan
Pergament

Pergament är tunn, ogarvad men fullständigt avhårad och från köttrester renskavd djurhud, mest av får, get, kalv eller svin. Pergament har gulvit färg och en glatt, svagt skiftande yta. Det används som skrivmaterial samt även till bokband och trumskinn med mera.

Ursprung 
Namnet "pergament" kommer från staden Pergamon i dagens Turkiet där enligt traditionen tillverkningen av pergament uppfanns. Pergamon hade ett stort bibliotek och behövde mycket papyrus, men under en period vägrade egyptierna att sälja papyrus till dem och man tvingades då att söka nya alternativ – såsom skinn från djur.

Pergamentsorter 
De tunnaste kvaliteterna kallas veläng (velin) efter franskans vélin (från äldre franskans veel = kalv), här syftande på att man ofta använde kalvskinn. Även skinn av lamm användes.

Velängpapper är en modern efterlikning gjord av träfibrer på en så finmaskig vira att inga streckmärken syns i papperet.

Vegetabiliskt pergament är en sorts papper som gjorts vattentätt genom behandling med zinkklorid eller svavelsyra.

Användning idag 
Pergament används inom bokbinderi, framför allt som klädning för rygg och pärmar.

Se även 
 Papyrus
 Bokrulle
 Kodex
 Handskrift

Referenser

Webbkällor

Noter 

Material
Hávamál

Hávamál, ’den höges (Odens) sång’, är en av dikterna i Den poetiska Eddan. Dikten består till stor del av olika sorters levnadsregler, som på sätt och vis påminner om Hesiodos verser eller gammal vishetslitteratur. Guden Oden är den som talar i dikten. Råden varierar från att vara triviala till dunkla och svårtydda.

Hávamáls delar 
Hávamál sammanfattar i sin tur flera dikter och diktfragment med tänkespråk, varav artonhundratalsforskaren Müllenhoff urskiljde sex delar.

Första delen innehåller praktiskt kloka levnadsregler, i vilka mod, försiktighet och mannavett är de egenskaper som i främsta rummet prisas. Dessutom förmedlas en rad betraktelser om hur man ska umgås med främmande människor. Slutligen följer några strofer som behandlar myten om bortrövandet av skaldemjödet. Den kanske mest kända strofen, nummer 77, lyder så här i Björn Collinders svenska översättning:

Fänaden dör,
fränder dö,
själv dör du likaledes;
ett vet jag 
som aldrig dör:
domen som fälls om den döde.

Och på den ursprungliga fornnordiskan:

Deyr fé,
deyja frændr,
deyr sjalfr it sama,
ek veit einn,
at aldrei deyr:
dómr um dauðan hvern.

I den senare delen av Hávamál (som man också har kallat Loddfafnes mål), där bland annat stycket om Odens runor återfinns, uppträder Oden visserligen också som en god rådgivare, men framför allt som den som med sin magiska runkunskap kan avvärja allehanda sorger och olyckor samt förvärva sig en varaktig sällhet i livet.

Tillkomst 
Hávamál är troligen diktad i Norge omkring 900. Det enda överlevande källmaterialet är Codex Regius från cirka 1270. Det är osäkert hur mycket av dikten som ändrats i efterhand, tagits bort eller lagts till. Dock omnämns Hávamál av Eyvindr Skáldaspillir i Hákonarmál cirka 960 och där citeras de kända stroferna 76 och 77 vilket betyder att de i alla fall är delar av den ursprungliga dikten.

Referenser

Noter

Källor

Litteratur

Externa länkar

 Hávamál på svenska (numrerad): Den Höges sång
 Hávamál på svenska (inte numrerad): Håvamål

Poetiska Eddan
Litterära källor till nordisk mytologi
Oden
Isländsk

Isländsk kan syfta på:

 Isländsk – något rörande landet Island
 Isländsk – något rörande språket isländska
 Isländsk – något rörande islänningar
Thórsdrápa

Þórsdrápa (Torsdråpa) är ett kväde av den isländske skalden Eilífr Guðrúnarson, återgiven 19 sammanhängande strofer i Snorre Sturlassons Edda. Den är skriven på drottkvätt och skildrar Tors besök hos jätten Geirröd. Historien finns även återberättad i prosa form i Eddan där Snorre citerar två strofer, men lämnar ute Tjalve ur handlingen. Därför har vissa velat se det som att Snorre lade till dikten i sin Edda senare, eller att rent av en annan författare lagt till dikten.

Drapor
Tor
1474

1474 (MCDLXXIV) var ett normalår som började en lördag i den Julianska kalendern.

Händelser

Januari 
1 januari – Ano Bom upptäcks.

Okänt datum 
 Svensk besättning inläggs på Revals fästning.
 De svenska skomakarnas skråordning utfärdas.

Födda 
 21 mars – Angela Merici, italienskt helgon.
 18 maj – Isabella d'Este, italiensk regent.
 8 september – Ludovico Ariosto, italiensk poet.
 Anacaona, haitisk drottning och poet.

Avlidna 
12 december – Henrik IV av Kastilien, monark av Kastilien.
Gedun Drub, den första Dalai lama.
Isotta degli Atti, italiensk regent.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Grönstarr

För ögonsjukdomen, se glaukom.

Grönstarr (Carex demissa, tidigare Carex tumidicarpa), är en art i släktet starrar och familjen halvgräs. Knagglestarrgruppen, där knagglestarr, näbbstarr, jämtstarr, grönstarr, ärtstarr, liten ärtstarr och ävjestarr ingår, växer tuvade och har bleka basala slidor. Dess honax är taggiga och kort- eller långskaftade. Nedre stödbladen är långa och gröna. Hybrider mellan ängsstarr och knagglestarr blir sterila, medan övriga blir fertila. Grönstarr växer småtuvad och dess klargröna blad blir från tre till sex mm breda, ofta utåtböjda och lika långa som stråna. Det enda hanaxet är långskaftat, medan de två till fyra honaxen är kortskaftade, med de nedre glest isär från andra. Axens nedre stödblad är längre än stråna. De blekbruna axfjällen är spetsiga och har en grön nerv. De gröna till gulgröna fruktgömmena blir från 2,5 till 4 mm, är inte uppblåsta, har tydliga nerver och cirka en mm lång rak näbb. Hybrider med ängsstarr och ärtstarr är ganska vanligt. Grönstarr blir från 15 till 30 cm hög och blommar från juni till juli.

Utbredning
Grönstarr är vanlig i Norden och återfinns vanligen på fuktig, mager mineralrik mark, såsom skogskärr, bäckkanter, stränder, fuktängar, diken, strandsnår, stigkanter och körvägar. Dess utbredning i Norden sträcker sig till södra och mellersta Sverige (även om kartläggning saknas i övriga Sverige), Öland, Gotland, Åland, områden i södra Finland, Bornholm, nästan hela Danmark och Färöarna. (Osäkerhet råder då det gäller Island.)

Referens: Den nya nordiska floran

Externa länkar
Den virtuella floran 

Starrar
Gr Växtindex
Grå starr

För gräsväxten, se gråstarr.

Grå starr, katarakt, är en grumling av den normalt helt genomskinliga ögonlinsen orsakat av att linsens celler dör och blir grå. Detta leder till att ljuset mer eller mindre hindras från att nå näthinnan. Det är en åldersförändring och ses därmed vanligast bland äldre, men det förekommer även på nyfödda och då är det viktigt med en tidig diagnos. Om diagnos inte sker innan barnet är tre månader blir förutsättningarna för att barnet ska kunna få en fungerande syn betydligt sämre. Symptomen är en långsamt uppträdande synnedsättning samt en ökad ljuskänslighet. 

Numera opereras patienter med katarakt. Det görs vanligtvis genom att man sönderdelar linsen med ultraljud för att sedan suga ut den och sätta in en syntetlins (en så kallad intraokulär lins, IOL). Operationen tar omkring tio minuter för en erfaren ögonkirurg och genomförs under lokalbedövning med ögondroppar. 

Antalet kataraktoperationer som görs årligen har i hela västvärlden ökat kraftigt sedan 1980-talet. Enligt Sveriges Ögonläkarförening utfördes 116 290 stycken kataraktoperationer år 2015. Det gör katarakt till den vanligaste operationsindikationen i Sverige.

Se även 
 Grön starr, som är en helt annan ögonsjukdom

Referenser

Externa länkar 

Ögonsjukdomar
Hundsjukdomar
Geriatriska sjukdomar
Gråstarr

För ögonsjukdomen, se Grå starr

Gråstarr (Carex canescens) är en art i släktet starrar och familjen halvgräs.  Gråstarr växer ofta tättuvad och har strån som är sträva upptill och utåtböjda. Dess basala slidor är ljust gråbruna och de grågröna bladen blir från två till fyra mm breda, är mjuka och har nästan samma längd som stråna. Axsamlingen blir från tre till sju cm och har tre till sju gulgröna ax, med hanblommorna nederst i axen. Axens stödblad är korta och styva. Axfjällen blir från 1,5 till 2 millimeter, är hinnartade och har en grön mittnerv. De ljusgröna fruktgömmena blir från två till tre mm, blir senare bruna, matta och har tydliga nerver. De har även en sträv näbb utan slits på ryggsidan. Gråstarr blir från 20 till 50 centimeter hög och blommar från juni till juli. De bildar, mer eller mindre ovanligt, hybrider med nålstarr, myrstarr, ripstarr, nordstarr, repestarr, norskstarr, skärmstarr och tågstarr.

Utbredning 
Gråstarr är vanlig i Norden och påträffas vanligtvis på fuktig till blöt, mager dy- eller torvjord, såsom sumpskogar, fuktängar, myrar, diken, skogsvägkanter och stränder. Dess utbredning i Norden sträcker sig till hela Finland, Sverige, Danmark, Norge och längs hela Islands kustland.

Synonymer 
(Carex curta)

Referenser 
Den nya nordiska floran 
Checklista över Nordens kärlväxter

Externa länkar 
Den virtuella floran

Starrar
Gr Växtindex
Dagen är kommen

Dagen är kommen (, ) är en julpsalm. Text och musik anges ofta ha skrivts av John Francis Wade, omkring 1743. Andra som tillskrivts den är John Reading och kung Johan IV av Portugal. Den femte versen lades till av Jean Francois Borderies, 1822.

Sången finns översatt till svenska, bearbetad av Eva Norberg 1974 och 1984. En annan text på svenska heter "O kommen, I trogne" och en annan heter "Församlens, I trogne".

Alla verserna avrundas med tre repetitioner av "O kom, låt oss tillbedja" ("Vi vilja nederfalla" i O kommen, I trogne-varianten) () för att till sist ange vem som ska tillbedjas: "vår Herre, Krist." ("för Herren Krist." i O kommen, I trogne-varianten) ().

Publikation 
 Svenska Missionsförbundets sångbok 1903 (som "O kommen, I trogne") som nummer 37, angiven som "melodi från Portugal".
 Sångbok för Göteborgs folkskolor 1931 (som "Församlens, I trogne") som nummer 150, angiven som skriven av J. Reading.
 Den svenska psalmboken 1986 som nr 122 under rubriken "Jul".
 Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr 25 under rubriken "Jul".
 Lova Herren 1988 som nr 108 med titeln "O kommen, I trogne", under rubriken "Jul".
 Julens önskesångbok (på engelska, som "O Come, All Ye Faithful"), 1997, under rubriken "Traditionella julsånger", angiven som "gammal julhymn".

Inspelningar, filmmusik och övriga arrangemang 
 En instrumental variant spelas av en symfoniorkester i Carnegie Hall i filmen Ensam hemma 2 - vilse i New York från 1992. Sången förekommer även i filmen Ett päron till farsa firar jul från 1989.
 Som "Dagen är kommen" spelades sången in av svenska sångerskan Carola Häggkvist på hennes julalbum Jul i Betlehem från 1999.
Twisted Sisters sångare Twisted Sister Dee Snider har sagt att denna sång inspirerade honom då han skrev bandets låt "We're Not Gonna Take It" från 1984. Bandet spelade även in "O, Come All Ye Faithful" på sitt julalbum "A Twisted Christmas" 2006, arrangerad i samma stil som "We're Not Gonna Take It".
 Sången har även spelats in som "Julotta", vilket gjordes av Gunnar Wiklund. Under denna titeln spelades den även in av Anna Lena Löfgren och Arthur Eriksson 1969 på albumet  Jul, jul, strålande jul'.
 Pianisten Bradley Joseph har komponerat ett solopianoarrangemang av denna psalm till albumet Classic Christmas'' från 2008.

Referenser

Externa länkar 

 Hos Cyber Hymnal finns melodin och texten på engelska.

Filmmusik
Julpsalmer
Latinskspråkiga psalmer
Engelska julsånger
Harry Potter och de vises sten

Harry Potter och de vises sten (originaltitel: Harry Potter and the Philosopher's Stone), är en fantasyroman av J.K. Rowling, som gavs ut 26 juni, 1997. Det är den första romanen om Harry Potters äventyr. Romanen utspelar sig i Storbritannien mellan sommaren 1991 och sommaren 1992. Första utgåvan på svenska utkom den 24 augusti, 1999, i översättning av Lena Fries-Gedin.

Romanen filmatiserades 2001 med samma titel, med Daniel Radcliffe i rollen som Harry Potter. Filmen hade världspremiär i november det året. Samtidigt som filmen hade premiär släpptes också ett tv- och datorspel med samma titel, baserat på filmen.

Bokomslaget till den svenska originalutgåvan illustrerades av Alvaro Tapia. På omslaget syns, förutom Potter, bland andra Severus Snape, 
Albus Dumbledore och Sybill Trelawney. Tapias omslag till den svenska utgåvan färdigställdes aldrig, då originalillustrationen tappades bort under en resa Tapia gjorde till sin mor i Lund. Dock hade omslaget skannats in innan det försvann och kunde därför användas ändå. Originalillustrationen hade 2019 ännu inte återfunnits.

Handling  
Harry Potter växer upp hos sin elaka moster, morbror och kusin, ovetande om vem han egentligen är. På sin elvaårsdag träffar han halvjätten Hagrid som avslöjar att han är son till två mäktiga magiker som blev mördade av den onde Lord Voldemort. När Voldemort försökte mörda Harry slog förbannelsen fel och träffade istället Voldemort själv, som försvann i form av en ynklig ande. Harry själv fick bara ett blixtliknande ärr i pannan till minne av händelsen.

Harry får sedan ett brev om att han besitter magiska krafter och därför ska börja på Hogwarts, en internatskola som lär ut trolldom. 

På skolan träffar han bland annat Hermione Granger och Ron Weasley som blir hans nya vänner, och tillsammans med dem börjar Harry utforska den för honom hittills okända och annorlunda trollkarlsvärlden.

Se även 
 Harry Potter
 Harry Potter och de vises sten (film)
 Harry Potter och de vises sten (spel)
 Harry Potter och de vises sten (soundtrack)

Referenser 

Skönlitteratur 1997
Harry Potter-böcker
1991 i skönlitteratur
1992 i skönlitteratur
Romaner av J.K. Rowling
Skuld (mytologi)

Skuld ("framtiden") är en av de tre nornorna i nordisk mytologi som väver ödesväven som styr varje människas liv, från födseln till döden. Skuld är även en av valkyriorna. Den etymologiska betydelsen av hennes namn är nödvändighet och hon väver vad som komma skall. Nornorna är nära besläktade med eller till och med identiska med diserna. De råder över ödet och kallas därför också för ödesdiser. Över varje släkt vakar och råder en sådan dis. Nornornas härkomst är höljt i dunkel:

"Av helt olika härkomst tror jag nornorna är, de har ingen gemensam ätt. Somliga släktas från asar, somliga släktas från alver, somliga är Dvalins döttrar" (ur Gylfaginning).

Somliga säger att nornorna kommer från Jotunheim, döttrar till jätten Nörve och systrar till Nótt (natten), vilket i så fall skulle innebära att de föddes före Oden och hans bröder. Den enda som sägs veta svaret säkert är Oden som vid en visdomstävling fick svaret av Vaftrudner, den visaste av alla jättar.

De tre nornorna Urd, Skuld och Verdandi bor vid asken Yggdrasils rötter, invid Urdarbrunnen (”ödesbrunnen”), där de hämtar det vatten och vita sand som de sedan översköljer Yggdrasils rötter för att förhindra att dess stam och grenar ska vissna.

Se även
 Urd
 Verdandi
 1130 Skuld

Referenser 

Nordisk mytologi
Soffa

En soffa (arabiska: ṣuffa, 'vilobänk') är en sittmöbel för flera personer. Den är antingen stoppad eller har lösa dynor, och den är vanligen är försedd med rygg- och armstöd.

Historik 
Soffan är införd från Orienten och syntes tidigast i Europa under 1600-talet – då i Frankrike. I Sverige är soffan känd sedan sen barock. 

Under 1700-talets gång utvecklades soffan i flera olika riktningar, inklusive som badkarssoffa och duchesse. Andra soffvarianter är bäddsoffa, divan, inventionssoffa och paneldivan.

Referenser 
 

Liggmöbler
Sittmöbler
Vardagsrumsmöbler
T-27

T-27, sovjetisk infanterivagn.

Bakgrund
Åren 1930-1931 köpte Sovjetunionen ett antal lätta infanterivagnar,  Carden-Loyd Mk IV från Storbritannien. De hade ofta som uppgift att möjliggöra en spaningsverksamhet, som var någorlunda skyddad mot gevärskalibrig eld. Carden-Loyd hade ursprungligen en 7,7 mm Vickerskulspruta som beväpning.

Sovjetisk version
De ryska teknikerna var inte helt tillfreds med konstruktionen och i samband med licenstillverkningen förändrade man vagnen och gav den bl.a. ett mera markant torn än ursprunget. Man bytte också ut kulsprutan mot den egna 7,62 mm DT. T-27 kom att tillverkas i mer än 3300 enheter i Sovjetunionen. 

Arbetsmiljön i vagnen var extremt dålig. T-27 var så trång att endast relativt småväxta soldater kunde få plats i den och de fick stå ut med en närmast outhärdlig hetta. T-27 hade två mans besättning och åstadkom en fart av ca 25 km/h på väg. Den hade på grund av alltför smala drivband mycket svårt att ta sig fram i de ofta sanka och leriga skogsområdena. Vagnen drevs av en kopia av en Ford AA-motor på 40 hk.

Sovjetiska stridsvagnar under andra världskriget
Roy Lichtenstein

Roy Lichtenstein, född 27 oktober 1923 på Manhattan i New York, död 29 september 1997 på Manhattan i New York, var en amerikansk målare och skulptör inom popkonsten.

I likhet med Tom Wesselmann, James Rosenquist och Andy Warhol är hans motiv ofta banala föremål (golfboll, hamburgare, varmkorv) från det moderna, kommersiella, industriella Amerika och från massmedia; förstorade serierutor, kompletta med prickigt tryck, pratbubblor och häftiga utrop (Whaam!, 1963), parodier på berömda målningar (av Paul Cézanne, Piet Mondrian, Pablo Picasso, de abstrakta expressionisterna) och formaliserade landskap.

Roy Lichtensteins målningar är vanligtvis utförda i stor skala, ofta målade med akrylfärg i ett fåtal matta färger och en hård och precis teckning utförd i ett neutralt och gravallvarligt manér. Lichtenstein är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum och Nationalmuseum.

Referenser

Externa länkar 

Lichtenstein Foundations webbplats

Födda 1923
Amerikanska målare
Amerikanska skulptörer
Popkonstnärer
Män
Avlidna 1997
Personer från Manhattan
Kyotopristagare
Alumner från Ohio State University
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Nationalmuseum
Dilemma

För TV-programmet, se Dilemma (TV-program)

Dilemma, från grekiska δίλημμα, dílēmma - ”tvåledad försats”, bildat av δι- (di-) + λῆμμα (lêmma, "försats, antagande") är en besvärlig situation där man tvingas göra ett val mellan två eller flera alternativ som vart och ett frambringar olika oangenäma följder. I mer vardagligt språk (dock sedan 1600-tal på engelska och 1700-tal på svenska) används "dilemma" även som en besvärlig situation i allmänhet. 

I traditionell retorik användes denna form av slutledning ofta för att komma fram till en slutsats som var ogynnsam för opponenten.

Logiska dilemma 
Inom logiken syftar dilemman på den första premissen i form av en disjunktion. Det är en form av härledningsregel i den klassiska logiken med följande form:

Uttryckt med ord: "A eller B, om A så C och om B så C, alltså C".

Ett positivt eller konstruktivt dilemma har formen:
Om A så B
Om C så B
Antingen A eller C
Därför B

Ett negativt eller destruktivt dilemma har formen:

Om A så B
Om A så C
Antingen icke-B eller icke-C
Därför icke-A

Se även 
 Antinomi
 Moment 22
 Skylla och Karybdis

Källor

Externa länkar 

Slutledningsregler
Problemlösning

 Dilemma i Öppet arkiv