kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Produkt (matematik)

Produkt är resultatet av multiplikation för olika matematiska objekt.

Produkt av tal

Resultat av en multiplikation
Resultatet av en multiplikation kallas produkt. I uttrycket

kallas a och b faktorer medan c kallas produkt.

Produkttecken 
Om ett större antal faktorer ska multipliceras ihop, kan produkten ibland skrivas förkortat.

betyder produkten av alla faktorer f(k) där k varierar från a till b. Tecknet ∏ är den grekiska bokstaven pi och kallas här produkttecken. Produktnotationen är särskilt användbar beträffande produkter med oändligt eller okänt antal faktorer.

Som exempel kan produkten

,

det vill säga n-fakultet, skrivas

.

Produkt av vektorer
Vektorer kan multipliceras till skalärprodukter och vektorprodukter (till exempel en kryssprodukt). Inom funktionalanalysen kan ett funktionsrum definiera en inre produkt och en yttre produkt.

Cartesisk produkt

Produkten (även kallad den cartesiska produkten) av två mängder  och  är mängden av alla ordnade par (, ) vars första element  finns i  och vars andra element  finns i . Produkten av  och  skrivs , så definitionen kan sammanfattas .

Man kan också bilda cartesiska produkter av ett större antal mängder. Produkten A × B × C av de tre mängderna A, B och C består av alla trippler (a,b,c), där a ∈ A, b ∈ B och c ∈ C. Allmänt gäller att om (Mi)i∈I är en familj av mängder över en indexmängd av godtycklig storlek, så definieras den cartesiska produkten av denna familj genom
.
När indexmängden består av de n första positiva heltalen, alltså I = { 1, 2, ..., n}, så skrivs produkten hellre som
.
Formellt sett torde till exempel A × B × C, (A × B) × C och A × (B × C) vara olika mängder, eftersom oftast (a,b,c), ((a,b),c) och (a,(b,c)) definieras på ett sådant sätt att de är olika. I praktiken behandlar man dock i allmänhet dessa som samma mängd genom att man identifierar trippeln och de två "blandade" paren.

Produkten A × A kan också skrivas A2, A × A × A skrivs också A3, och så vidare. En vanlig tillämpning är beteckningen för reella talplanet,  eller R2.

Exempel:
 {a, b, c} × {d, e} = {(a, d), (a, e), (b, d), (b, e), (c, d), (c, e)}

Referenser

Noter

Källor

Se även
För tal:
Tom produkt
Räknesätt
Aritmetik
Summa
Differens
Kvot
För mängder:
Mängdoperation
Mängdteori
Produktmetoden

Aritmetik
Mängdteori
Multiplikation
Ordnat par

Ett ordnat par (a, b) är två objekt uppfattade som en helhet och där ordningen dem emellan har betydelse, (a, b) ≠ (b, a) om a ≠ b. Ett ordnat par är alltså inte samma sak som en mängd av två objekt eftersom det hos mängder inte spelar någon roll i vilken ordning man räknar upp objekten. Ofta säger man bara "par" i stället för "ordnat par". Analogt med "par" finns begreppen trippel, kvadrupel etc för sekvenser av tre respektive fyra objekt. En mer generell term är n-tippel (eller n-tupel) för en följd av n stycken objekt, och ett ännu generellare begrepp är familj.

Mängdteoretiska konstruktioner
Den definierade egenskapen hos ordnade par att 

Utgående från mängdteori kan man göra flera olika konstruktioner av ordnade par som uppfyller denna egenskap.

Kuratowskis definition
Den idag vanligast förekommande definitionen av ett ordnat par  föreslogs av Kazimierz Kuratowski och är:

Wieners definition
Norbert Wiener föreslog 1914 den första mängdteoretiska definitionen av ett ordnat par:

Hausdorffs definition
Ungefär samtidigt som Wiener föreslog Felix Hausdorff definitionen

där 1 och 2 är distinkta objekt skilda från a och b.

Se även
Vektor
Cartesisk produkt

Matematisk terminologi
Mängdteori

ru:Пара (математика)#Упорядоченная пара
Shinto

Shinto (神道, Shintō) eller på svenska ofta shintoism är en japansk inhemsk religion. 54% av Japans befolkning praktiserar än idag shinto, men många japaner kombinerar detta med buddhismen. Namnet betyder "gudarnas väg" (japanskans tō betyder väg och det är samma ord som kinesiskans dao eller tao i daoismen), och började användas först när buddhismen kom till Japan; dessförinnan hade den gamla religionen inget namn.

Heliga platser 

Shinto saknar egentliga tempel. Däremot finns otaliga jinja, ibland kallade shintohelgedomar på svenska, och andra heliga platser.

Lära 
Shinto har ingen fastslagen trosbekännelse eller systematiserad teologi, som till exempel kristendomen. Istället kretsar mycket av religionen kring olika riter. Bland de viktigaste riterna märks olika former av reningsritualer. Orenhet och rening är viktiga begrepp, som har likheter med förhållningssätten inom hinduismen där rituell renhet är viktig. De kan även jämföras med begrepp som synd och nåd eller förlåtelse inom kristendomen.

Shinto kan betecknas som en form av animism och kretsar i stor utsträckning kring kulten av naturandar, japanska kami. Vördnaden för naturen är därför central. De högsta och populäraste gudomarna är solgudinnan Amaterasu, risguden Inari och krig- och fredsguden Hachiman.

Kami 

En viktig del av shintoismens lära är tron på den kraft som genomsyrar allt och som kallas kami. Kami är ett komplext koncept, som kan översättas till gud eller gudomligheter, men som ofta syftar på andeväsen eller någon slags kraft eller energi i naturen. Kami sägs finnas nästan överallt, till exempel i berg och i sjöar. Det finns inget bestämt antal kami, utan man brukar tala om "de åtta miljonerna kami" (happyakuman no kami, 八百万の神), då detta ord även kan läsas som (yaoyorozu, 八百万) vilket betyder oändlighet. På vissa platser anses det finnas mycket av denna kraft, och dessa platser är heliga. En sådan helig plats är berget Fuji på ön Honshu.

Inriktningar 
Shinto är i dag uppdelat i ett stort antal sekter. Fram till andra världskriget var shinto en statsreligion. Statsshinto hade sin storhetstid från andra Shogunatets fall på 1800-talet fram till och med andra världskrigets slut. Denna form av Shinto kan betraktas som en form av japansk nationalism, och framhävde vördnaden för tennō (oftast översatt med "kejsaren", men översättningen är inte helt exakt), som betraktades som gud tills tenno Hirohito tvingades avsäga sig denna roll efter kapitulationen 1945.

Vid sidan av sekterna finns det ett antal nya religioner. Vissa av dessa har sin grund i shinto, till exempel tenrikyo, konkokyo och omoto.

Se även 
 Torii
 De tre aporna

Shinto
WP:Projekt Japan
Vulcan

Vulcan eller vulkan kan syfta på

 Vulcanus – eldens och smideskonstens gud i romersk mytologi
 Vulcan (Star Trek) – en planet i sf-serien Star Trek och humanoider från planeten
 Vulcan (tändsticksfabrik) – en tändsticksfabrik i Tidaholm
 Mekaniska verkstaden Vulcan - en mekanisk verkstad i Norrköping
 Vulcan Ab – ett tidigare varvsföretag i Åbo
 M61 Vulcan – en amerikansk automatkanon
 Vulkanologi – studiet av vulkaner, lava, magma och relaterade geologiska fenomen
 Vulkan – en öppning i jordskorpan, där het magma (smälta bergarter) tränger upp från jordens inre
 Vulkan (API) - en grafisk API
 Vulkan (webbplats) – en svensk webbplats grundad 2007 där användare kan ladda upp, trycka och sälja böcker
 Vulkanisering – en process för bearbetning och ihopfogning av gummi
 Vulkanerna – supporterklubb för Degerfors IF
 Vulkankanin – en art av familjen harar

Astronomi
 Vulcanasteroiderna – hypotetiska asteroider
 Vulkan (planet) – hypotetisk planet

Transport
 Kawasaki Vulcan – Kawasakis serie av glidar-/custommotorcyklar som började tillverkas 1987
 Avro Vulcan – brittiskt kärnvapenbestyckat långdistansbombflygplan aktivt under kalla kriget
 Vulcan (raket) - rymdraket

Geografi

Kanada 

 Vulcan (ort i Kanada), Alberta,

USA 
 Vulcan, Michigan – en ort 

Robotskapade Kanadaförgreningar
Brott (olika betydelser)

Brott kan syfta på:

 Brott  – i juridisk mening en gärning i strid med en lagbestämmelse för vilken det är föreskrivet ett straff
 Brott (mekanik) – en bristning hos ett fast material
 Brott (mineralogi) – en mineralogisk term
 Benbrott – ett ben helt eller delvis förlorat sin sammanhängande struktur, se Fraktur (medicin)
 Brottsjö – ett hav som består av vågor som bryter, det vill säga hastigheten i vågens övre del är så pass mycket större än hastigheten i den nedre delen av så att vågen tippar över och vitt skum bildas
 Dagbrott – en täkt där fast berg bryts i markytan
Hrodna

Hrodna (), officiellt även ryska Grodno, är en stad i västra Belarus vid floden Njemen med ungefär 365 610 invånare (2016). Orten är huvudort i Hrodna voblasts och i distriktet Hrodzenski rajon (men staden själv ligger inte i distriktet).

Stadens äldsta byggnad är S:t Boris och Glebs kyrka, som uppfördes före 1183.

Historia 
Hrodno är en gammal stad som grundades i Kievriket och omtalades i Ipatiev krönika år 1128. Under stora nordiska kriget belägrades den av svenskarna år 1706. Polska riksdagen undertecknade där 1793 beslutet om Polens andra delning, och där nedlade Polens siste konung, Stanislaus August den 25 november 1795 sin krona.

Under Ryska imperiet var Grodno huvudstad i guvernementet Grodno och hade 46 919 invånare år 1897, varav en majoritet var polacker. Staden var belägen inom det judiska bosättningsområdet i Kejsardömet Ryssland och omkring hälften av stadens befolkning var Ashkenaziska judar. Under första världskriget var staden en viktig rysk befästning, som intogs av Tyskland den 2 september 1915.

Staden tillhörde den Andra polska republiken från 1921 till 1939, men under Polsk-sovjetiska kriget 1939 införlivades Hrodna med Vitryska SSR. Under andra världskriget, och särskilt under den tyska ockupationen 23 juni 1941 till juli 1944 skickades i stort sett alla judar i staden till de tyska koncentrationslägren. Efter andra världskriget tvångsförflyttades stadens polska befolkningsmajoritet till Folkrepubliken Polen.

Utbildning 
Hrodna har en för Belarus viktig . Andra betydelsefulla utbildningscentrum är , som är det största universitetet i provinsen, uppkallat efter författaren Janka Kupała, och .

Sport 
 FK Neman (fotbollsklubb);
 Neman stadion, (kapacitet: 8.479)

Kända personer från Hrodna 
 Stefan Batory (kung av Polen och furste av Transsylvanien, dog i Grodno)
 Kasimir IV (kung av Polen mm)
 Stanisław II August Poniatowski (Polens sista kung]
 Olga Korbut (gymnast som vann guld i OS 1972 och 1976) 
  (statsvetare, historiker, jurist och sociolog) 
  (entreprenör, politiker, före detta politisk fånge) 
 Eitan Livni (israelisk politiker) 
 Meyer Lansky (centralfigur i judiska och italienska maffian) 
  (en tysk jude)

Se även 
 Städer i Hrodna voblasć
 Belarus städer

Referenser

Externa länkar 

 Weather Grodno - grodno.the.by

 
Städer i Hrodna voblasć
Neva

Neva (ryska: Нева (Reka Neva Floden Neva), på svenska även Nyen, Nevan) är en flod i västra Ryssland. Den är 74 kilometer lång och rinner från sjön Ladoga till Sankt Petersburg, där den mynnar ut i Finska viken. Neva, som svarar för det enskilt största tillflödet av sötvatten till Östersjön, har ett avrinnings-område på . Trots sin blygsamma längd så är floden Europas tredje vattenrikaste efter Volga och Donau, med en medelvattenföring på ; den är utlopp för vattnet från tre av Europas fyra största sjöar: Ladoga, Onega och Saimen. Den är också en av kontinentens yngsta floder; den bildades först omkring 1400-700 f.Kr. när landhöjningen hade lyft upp trakten kring Finska vikens innersta del tillräckligt - innan dess stod Ladoga i förbindelse med Finska viken genom en flod längre västerut, på Karelska näset. Så sent som på 1400- och 1500-talet e.Kr. kan både Ladoga och Vuoksen-floden för övrigt ha haft sidoutlopp genom en flodarm i närheten av Viborg, även om det mesta av vattnet tog vägen över Neva.

Flodens delta ligger inne i staden St Petersburg, och ett stort antal flodarmar och både naturliga och grävda kanaler delar in staden i ett flertal öar. Vid Vasilijön i stadens centrum förgrenar sig Neva i Stora Neva (den sydliga armen, 3,5 km lång) och Lilla Neva (norra armen, 4,25 km lång). En av de mer kända kanalerna är Fontanka-kanalen vilken är naturlig. 

I juli 1240 stod vid floden slaget vid Neva mellan en svensk här och ett ryskt uppbåd under fursten Alexander av Novgorod.

Se även 
1603 Neva

Externa länkar 
 Weblog med bilder från Neva

Vattendrag i Ryssland
Sankt Petersburg
43 f.Kr.

43 f.Kr. var ett normalår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Efter plats

Romerska republiken 
 14 april – Marcus Antonius, som är i färd med att belägra Caesars mördare Decimus Brutus i Mutina, besegrar konsul Pansas styrkor i slaget vid Forum Gallorum, men besegras sedan omedelbart av den andre konsuln Hirtius armé. Båda konsulerna dör (Hirtius efter slaget vid Mutina; Octavianus tar över befälet över deras arméer).
 21 april
 Cicero publicerar sin 14:e och sista Philippika.
 Antonius besegras återigen i slaget vid Mutina av en koalition bestående av Octavianus, Decimus Brutus och årets två konsuler. Antonius drar sig tillbaka till Gallia Transalpina (Frankrike) för att gå med Aemilius Lepidus, strax efter att Decimus Brutus har dödats.
 Juli–augusti – Antonius står återigen i spetsen för en stor armé och Octavianus intågar i Rom utan motstånd. Därmed står det klart att Ciceros plan att spela ut dem mot varandra har misslyckats.
 26 november – Octavianus träffar Antonius och Lepidus i Bononia och dessa tre ingår en officiell, femårig autokratisk pakt, kallad det andra triumviratet.

Gallien 
 Lugdunum (Lyon) grundas.

Indien 
 Enligt legenden skapar Nagasena Smaragdbuddhan i Patna i Indien.

Födda 
 20 mars – Publius Ovidius Naso, romersk skald (död 17 eller 18 e.Kr.)
 Iotapa, prinsessa av Medien

Avlidna 
 7 december – Cicero, romersk talare, författare och politiker (mördad; född 106 f.Kr.) 
 Decimus Brutus, romersk statsman (mördad)
 Publius Cornelius Dolabella, tillförordnad konsul efter mordet på Julius Caesar
 Aulus Hirtius, romersk statsman (stupad)
 Pansa, romersk statsman (stupad)
 Trebonius, en av Caesars mördare (mördad av Publius Cornelius Dolabella)
 Verres, romersk praetor

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
106 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Romerska republiken 
 Sulla infångar Jugurtha, vilket gör slut på kriget mot honom.

Asien 
 Kineserna och perserna knyter diplomatiska kontakter.

Födda 
 3 januari – Cicero, romersk talare, författare och politiker (död 43 f.Kr.)
 29 september – Pompejus, romersk fältherre och statsman
 Servius Sulpicius Rufus, romersk politiker

Avlidna

Externa länkar
1415

1415 (MCDXV) var ett normalår som började en tisdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Maj 
19 maj – Aargau blir en schweizisk besittning.
29 maj – Motpåven Johannes XXIII avsätts av konciliet i Konstanz efter att ha förlorat sitt stöd från världsliga makthavare.

Juli 
4 juli – Påven Gregorius XII tvingas av konciliet i Konstanz att abdikera och därefter kommer påvestolen stå tom i över två år.
6 juli – Den tjeckiska reformatorn Jan Hus bränns på bål i Tyskland efter ett stort uppror.

Oktober 
25 oktober – England besegrar Frankrike i slaget vid Azincourt.

Okänt datum 
Erik av Pommern lyckas få sin kusin, den tysk-romerske kejsaren, att stadfästa domen från Nyborg, men holsteinarna viker sig inte.
Jens Pedersen Jernskägg från Eriks kansli utnämns till kyrkoherde i Stockholm.
Ceuta på den afrikanska kusten erövras av Portugal.

Födda 
21 september – Fredrik III, tysk-romersk kejsare.
Erik Axelsson (Tott), svensk riksföreståndare 1457 och 1466–1467.
Jacquetta av Luxemburg, engelsk prinsessa.

Avlidna 
6 juli – Jan Hus, tjeckisk teolog och reformator (avrättad).
5 augusti – Rikard, engelsk earl av Cambridge.
25 oktober – Edvard, hertig av York och Aumale (drunknad under slaget vid Azincourt).

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1721

1721 (MDCCXXI) var ett normalår som började en onsdag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

April 
 15 april – En stor brand utbryter i Göteborg.

Maj 
 8 maj – Sedan Clemens XI har avlidit den 19 mars väljs Michelangelo dei Conti till påve och tar namnet Innocentius XIII.
 25 maj – En svensk försvarsstyrka på omkring 300 man kavalleri, allmoge och borgare i Sundsvall, besegras av över 7 000 ryssar i slaget vid Selånger (i Sundsvall), vilket blir det stora nordiska krigets sista strid.
 Maj–juni – ryska flottan härjar Norrlandskusten. Hudiksvall, Härnösand, Piteå, Sundsvall, Söderhamn och Umeå bränns av ryssarna, men Gävle försvaras.

Juli 
 3 juli – Grönland blir en dansk besittning.

Augusti 
 30 augusti – Freden i Nystad sluts mellan Sverige och Ryssland, vilket avslutar stora nordiska kriget. Sverige avträder Livland, Estland, Ingermanland, Dagö, Ösel och sydöstra Karelen med fästningarna Viborg och Kexholm, mot ett vederlag på två miljoner riksdaler.

Oktober 
 30 oktober – Myndighetsåldern för svenska män höjs från 15 till 21 år, vilket den förblir till 1969. Kvinnor förblir omyndiga till 1858, med undantag för änkor, som sedan gammalt åtnjuter nästan samma myndighetsrättigheter som män.

December 
 22 december – Venezuelas Centraluniversitet grundas.

Okänt datum 
 Man beslutar officiellt att skapa en svensk galärflotta (skärgårdsflottan), vilket redan så smått har påbörjats 1715. Fram till 1756 går den under benämningen Arméns flotta.

Födda 
9 mars – Karolina av Birkenfeld-Zweibrücken, tysk lantgrevinna.
17 april – Edvard Fredrik Runeberg, svensk nationalekonom.
28 augusti – Charles-Louis Clérisseau, fransk arkitekt och målare.
Im Yunjidang, koreansk författare och filosof.

Avlidna 
15 mars – Louise av Mecklenburg-Güstrow, drottning av Danmark och Norge sedan 1699, gift med Fredrik IV.
19 mars – Clemens XI, född Giovanni Francesco Albani, påve sedan 1700.
18 juli – Antoine Watteau, fransk målare.
11 september – Rudolf Jakob Camerarius, tysk botaniker och läkare.
11 oktober – Edward Colston, brittisk slavhandlare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1717

1717 (MDCCXVII) var ett normalår som började en fredag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Maj 
27 maj – Vicekungadömet Nya Granada grundas.

Juli 
8 juli – En dansk-norsk flotta under Peder Tordenskjold angriper utan framgång Strömstad.

Augusti 
3 augusti – Svenskarna avslår ytterligare ett danskt anfall mot Strömstad.

September 
29 september – Jordbävning i Guatemala

Okänt datum 
Görtz avslutar sina fredsförhandlingar.
Avslöjandet att Georg Heinrich von Görtz under sina utlandsresor haft kontakt med jakobiterna leder till ett brittiskt förbud mot att bedriva handel på Sverige.
Görtz låter devalvera kopparmynten, för att kortsiktigt stärka statskassan.
En missväxtperiod på två år börjar i Sverige.
De svenska pietisterna utger sin egen psalmbok, Mose och Lamsens Wisor.

Födda 
13 maj – Maria Theresia, regent över det Habsburgska riket 1740–1780.
18 maj – Jean Eric Rehn, svensk arkitekt och gravör.
24 september – Horace Walpole, brittisk författare.
17 november – Jean d'Alembert, fransk matematiker och filosof.
27 december – Pius VI, född Giovanni Angelico Braschi, påve 1775–1799.

Avlidna 
13 januari – Maria Sibylla Merian, tysk naturalist, illustratör och entomolog.
23 februari – Magnus Stenbock, svensk fältherre (död under dansk fångenskap).

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Horace Walpole, 4:e earl av Orford

Horatio Walpole, 4:e earl av Orford, känd som Horace Walpole, född 24 september 1717 i London, död 2 mars 1797 vid Berkeley Square i Mayfair, London, var en brittisk författare, konsthistoriker, samlare och medlem av underhuset (whig). Han var yngste son till Storbritanniens förste premiärminister, Robert Walpole. Horace Walpole är mest känd som förgrundsfigur inom romantiken och författare till den första gotiska skräckromanen.

Biografi
Walpole studerade vid Eton och King's College i Cambridge.1739-1741 reste han i Frankrike och Italien. Han hade ingen framträdande roll i parlamentet men deltog regelbundet i debatter fram till 1768.

Hans korta roman Borgen i Otranto (1764) räknas som den första gotiska skräckromanen. Den publicerades först anonymt.

Han är även känd som en av det engelska språkområdets flitigaste brevskrivare. Han utvecklade medvetet brevskrivandets konst i Mme de Sévignés anda och hans privata korrespondens på runt 4000 brev är en exposé över tidens seder och smak.

Han myntade ordet serendipitet. Det är ett begrepp som används rikligt inom bland annat vetenskapen och innebär att man av en slump gör en tursam upptäckt som man tar tillvara. Entreprenörskap och genialitet anses ofta höra samman med serendipitet.

På grund av sitt intresse för gotisk arkitektur lät han föra sin egen nygotiska byggnad och bostad Strawberry Hill. Huset var öppet för besökare och blev berömt redan under Walpoles livstid. Strawberry Hill inspirerade många efterföljare och återupplivade gotiken i engelsk arkitektur. 

Horace Walpole förblev ogift och vid hans död föll earltiteln ur bruk.

Både Horace Walpole och fadern Robert ligger begravda i St Martin's Church i Houghton i Norfolk.

Referenser

Externa länkar 
 
 Horace Walpole, Britannica, läst 21 mars 2018.

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Orford, Horace Walpole, 4:e earl av
Födda 1717
Avlidna 1797
Män
Ledamöter av Royal Society
Robert Walpole

Robert Walpole, 1:e earl av Orford, född 26 augusti 1676 i Houghton i Norfolk, död 18 mars 1745 i London, var en engelsk statsman, medlem av underhuset (whig) från 1701 och skattkammarlord från 1721. Robert Walpole räknas som Storbritanniens förste premiärminister, även om titeln för samtiden var ett skällsord och betecknade otillbörlig maktlystnad. Han hade ett så stort inflytande inom kabinettet att han de facto fungerade som regeringschef. Sir Robert Walpole var en framstående talare och skicklig partipolitiker.

Karriär
Som skattkammarlord lyckades han hindra att Söderkompaniets fall fick alltför svåra ekonomiska följder. Från 1724 var han whigpartiets ledande man, och under hans tid vid makten (till 1742) fick parlamentarismen sitt definitiva genombrott. Han skapade en partiorganisation som gav honom en fast majoritet i parlamentet och grundade därmed parlamentarism som sedan dess kännetecknar det politiska livet i England. Grundvalen för Walpoles makt var det starka stöd han vann hos godsägarna och lågadeln på landsbygden, the gentry, som tilltalades av hans sparsamhet, låga skatter och fredliga utrikespolitik. Hans fredliga utrikespolitik och stora skattesänkningar medförde ekonomiskt välstånd samt snabb utveckling av handel och industri.

Tid som premiärminister
Hans tid som premiärminster brukar dateras från 1721, när han fick posten som förste skattkammarlord, men kan alternativ dateras från 1730, då han, sedan lord Townshend hade avgått, blev den ende oomtvistade ledaren för kabinettet. 

Som förste skattkammarlord fick han hela ledningen av de brittiska finanserna. Han började med att förbättra landets kredit genom uppgörelser med fordringsägarna. Walpole ansåg att Storbritanniens storhet huvudsakligen berodde på handeln; på detta område kom man enligt honom längst genom att exportera industrivaror, importera råämnen och driva upp skeppsbyggeriet med virke från egna, amerikanska kolonier. Parlamentet delade dessa åsikter och avskaffade tullen på en mängd varor. Allt politiskt och kyrkligt gräl som tidigare verkat splittrande försökte Walpole begrava genom att rikta allas uppmärksamhet på det enda målet, att göra nationen rik och mäktig, och genom att försöka skapa en verklig nationalanda.

Att han i över tjugo år lyckades med sin uppgift som regeringsledare berodde på att han visste hur underhuset skulle skötas och att han kunde hantera kungarna. Han var verksam under Georg I:s och Georg II:s regeringstider. Georg I:s förtroende vann Walpole när han lyckades rädda kungen undan skandal i samband med söderhavsbubblan, där kungen var komprometterad. Walpole fortsatte styra ända tills han avgick 1742.

Han var far till författaren Horace Walpole.

Källor 
 
 William MC Elwee. England. Kulturländernas historia
 Bra böckers lexikon 24 (1982). Sid. 159

Noter

Externa länkar

Storbritanniens premiärministrar
Storbritanniens finansministrar
Engelsk adel
Riddare av Strumpebandsorden
Brittiska politiker under 1700-talet
Personer från Norfolk
Födda 1676
Avlidna 1745
Män