kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Regissör

Regissör är den person som utövar regi. Ordet regi kommer av latinets rego som betyder ungefär styra, leda.

Film 

En filmregissör leder det konstnärliga arbetet vid en filminspelning.

Dans 

Inom modern dans och balett kallas motsvarigheten för koreograf, men det kan även finnas en regissör som har det övergripande ansvaret i en produktion där koreograferad dans finns med.

Teater 

Teaterregissörer leder arbetet vid teateruppsättningar på scen, radio, TV eller inom musikdramatik som musikal eller opera.

Se även 
 :Kategori:Regissörer

Externa länkar 
 Arbetsförmedlingens yrkesbeskrivning
 

 
Yrken inom scenkonst
Yrken inom filmproduktion
Yrken inom TV och radio

en:Director
Sekel

Sekel (århundrade, centennium) är en  period av 100 år. Ordet sekel, som kommer från latinets saeculum ('hundraårsperiod'), syftar vanligen på perioden mellan två sekelskiften. Sekelskiftet definieras i allmänt språk som tidpunkten då hundraårssiffran i kalendern byts, men i historiska texter syftar i regel bytet på när år XXX1 inträder.

Beskrivning
I våra dagar är betydelsen standardiserad till "århundrade". Det innebär antingen "tidsperiod med samma århundradesiffra" alternativt "hundraårsperiodensperioden XX01–XY00").

1900-talet är i vanligt språkbruk samma sak som tjugonde seklet/århundradet, det vill säga åren 1900–1999. I kronologiska sammanhang är dock ett sekel/århundrade perioden XX01–XY00; det tjugonde århundradet är då åren 1901–2000. Ett mer korrekt ordval för perioden 1900–1999 är då hundraårsperiod (en period av 100 år med ej fördefinierad start och slut).

Lista på århundraden

Århundranden v.t.
De 21 första århundradena v.t.:

 2000-talet
 1900-talet
 1800-talet
 1700-talet
 1600-talet
 1500-talet
 1400-talet
 1300-talet
 1200-talet
 1100-talet
 1000-talet
 900-talet
 800-talet
 700-talet 
 600-talet 
 500-talet 
 400-talet 
 300-talet
 200-talet 
 100-talet 
 000-talet

Århundraden f.Kr. 
De 41 senast århundradena före vår tidsräkning:

 000-talet f.Kr. 
 100-talet f.Kr. 
 200-talet f.Kr. 
 300-talet f.Kr.
 400-talet f.Kr. 
 500-talet f.Kr. 
 600-talet f.Kr. 
 700-talet f.Kr. 
 800-talet f.Kr.
 900-talet f.Kr.
 1000-talet f.Kr.
 1100-talet f.Kr. 
 1200-talet f.Kr. 
 1300-talet f.Kr.
 1400-talet f.Kr. 
 1500-talet f.Kr. 
 1600-talet f.Kr. 
 1700-talet f.Kr. 
 1800-talet f.Kr.
 1900-talet f.Kr.
 2000-talet f.Kr.
 2100-talet f.Kr. 
 2200-talet f.Kr. 
 2300-talet f.Kr.
 2400-talet f.Kr. 
 2500-talet f.Kr. 
 2600-talet f.Kr. 
 2700-talet f.Kr. 
 2800-talet f.Kr.
 2900-talet f.Kr.
 3000-talet f.Kr.
 3100-talet f.Kr. 
 3200-talet f.Kr. 
 3300-talet f.Kr.
 3400-talet f.Kr. 
 3500-talet f.Kr. 
 3600-talet f.Kr. 
 3700-talet f.Kr. 
 3800-talet f.Kr.
 3900-talet f.Kr.
 4000-talet f.Kr.

Referenser

Externa länkar 
 

 
Tideräkning
Decennium

Decennium (årtionde) är en period av tio år. Ordet kommer av latinets decem (tio) och annum (år).

Till exempel innebär begreppet det följande decenniet de följande kommande tio åren och det senaste decenniet innebär de senaste tio åren.

Svensk användning
På svenska använder man ofta ordet om ett årtionde där årtalen har siffrorna för årtusende, århundrade och årtionde gemensamma. Man benämner decennierna efter första året med tillägget -talet; 1980–1989 kallas sålunda 1980-talet.

Referenser

 
Tideräkning
Tiotal
Rolf Ekéus

Carl Rolf Ekéus, född 7 juli 1935 i Kristinehamns församling i Värmlands län, är en svensk diplomat och ambassadör. Ekéus har under flera år arbetat med nedrustningsfrågor, och han ledde den svenska delegationen vid nedrustningsförhandlingarna i Genève 1983–1988. Ekéus har varit Sveriges ambassadör vid ESK i Wien och i Washington (1997–2000). 

Rolf Ekéus har en jur.kand. och började på UD 1962. Han var 1991–1997 ordförande i FN:s specialkommission för Iraks nedrustning (UNSCOM, United Nations Special Commission). Denna kommission hade till uppgift att övervaka Iraks avveckling av sina biologiska och kemiska vapen samt kärnvapenbärande missiler. Ingen tidigare organisation har haft liknande befogenheter att kontrollera vapenproduktionen i en suverän stat. Ekéus och Hans Blix besökte 1991 Irak där de överlade med Saddam Husseins regering om att tillåta Unscom att inspektera landets vapentillgångar. USA förde fram Rolf Ekéus som sin kandidat att leda vapeninspektionerna i Irak mellan hösten 2002 och våren 2003, istället för Hans Blix. kä. Ekéus riktade i juli 2002 kritik mot USA för att de - under hans tid som chef för vapeninspektörerna i Irak - infiltrerade gruppen av inspektörer och försökte att utnyttja dessa som spioner med uppdrag att upptäcka och förmedla känslig information.

Rolf Ekéus invaldes år 2000 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han är sedan 2005 ordförande i  Svenska Pugwash. Han var ordförande i SIPRI 2000-2010.

Han var "sommarpratare" i radioprogrammet Sommar på Sveriges Radio P1 2010.

Utmärkelser
  H.M. Konungens medalj i guld av 12:e storleken i Serafimerordens band (2019) för framstående insatser inom internationellt nedrustningsarbete och svensk utrikesförvaltning.

Bibliografi

Referenser

Källor 
Sveriges Statskalender 1972

Externa länkar

Sveriges ambassadörer i USA
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Födda 1935
Män
Levande personer
Sommarvärdar 2010
Personer från Kristinehamn
Frisinnade folkpartiet

Frisinnade folkpartiet var ett svenskt riksdagsparti 1924–1935. Partiet bildades sedan riksdagspartiet Liberala samlingspartiet splittrats över frågan om alkoholförbud, varvid förbudsmotståndarna bildade Liberala riksdagspartiet. Liberalernas riksparti Frisinnade landsföreningen kom att tillhöra Frisinnade folkpartiet eftersom majoriteten av medlemmarna stödde deras linje. Liberala riksdagspartiet bildade istället ett nytt riksparti under namnet Sveriges liberala parti. Efter det att Frisinnade landsföreningen och Sveriges liberala parti hade gått samman 1934 under namnet Folkpartiet upphörde Frisinnade folkpartiet och Liberala riksdagspartiet som riksdagspartier 1935, i och med att Folkpartiets riksdagsgrupp bildades.

Partiledare 
 1924–1932: Carl Gustaf Ekman 
 1932–1935: Felix Hamrin

Se även
Frisinne

Liberalerna (Sverige)
Historiska liberala partier
Historiska svenska riksdagspartier
Politiska partier bildade 1924
Politiska partier upplösta 1935
Alex Lindman

Edvard Alexander ”Alex” Lindman, född 4 juni 1862 i Stockholm, död 28 februari 1939, var en svensk idrottsledare och idrottsjournalist. Han var kusin till Arvid Lindman. Alex Lindman var en av initiativtagarna till Stockholms Skridskoseglarklubb.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska journalister under 1900-talet
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1862
Avlidna 1939
Journalister från Stockholm
Claës Günther

Claës Ephraim Günther, född 29 december 1799 i Längbro församling, död 23 juli 1861 i Klara församling i Stockholm, var en svensk jurist och politiker. Han var justitiestatsminister 1856–1858 samt justitieråd 1851–1856 och 1858–1861.

Biografi 
Han blev student vid Uppsala universitet 1817 och filosofie magister 1824. Efter att 1826 ha blivit extra ordinarie notarie i Svea hovrätt utnämndes han 1840 till protokollssekreterare i Kunglig Majestäts kansli och 1842 till revisionssekreterare.

År 1845 förordnades han till ledamot av Nya lagberedningen. Då Oskar I till följd av marsoroligheterna 1848 beslöt att inför ständerna framlägga proposition på ny riksdagsordning och avskedade sin ministär, kallades Günther till konsultativt statsråd. Vid riksdagen 1850 föll, oaktat ett tappert försvar av Sandströmer, Gripenstedt och Günther, det kungliga representationsförslaget, vilket endast varit "en koncession åt marstilldragelserna 1848" och vars antagande då ej ens önskades av kungen. 

Günther utträdde ur statsrådet vid riksdagens slut (1851) och utnämndes samma år till justitieråd. År 1856 återinträdde Günther i konseljen, denna gång som justitiestatsminister, men avgick redan 1858, då kronprinsen som regent önskade bilda en ny ministär efter sitt sinne (den de Geer-Hamilton-Manderströmska) samt blev då igen justitieråd. 

Günther var frisinnad och självständig i sina åsikter samt gjorde sig känd som en duglig ämbetsman.

Claës Günther tillhörde adliga ätten Günther och var son till kaptenen Christian Günther och Agneta Charlotta Carpelan samt gifte sig 1845 med Hilda Augusta Sophia Grewesmühl. Han var far till Ernst Axel Günther, farfar till Christian Günther och morfar till Nils Alexanderson.

Utmärkelser 
   Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden (Serafimerorden), 7 april 1858.
   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden,  21 november 1856.
   Kommendör av Nordstjärneorden, 18 december 1854.
   Riddare av Nordstjärneorden, 27 november 1848.

Referenser

Noter

Webbkällor

Vidare läsning 
 

Claës
Sveriges justitiestatsministrar
Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Svensk obetitlad adel
Alumner från Uppsala universitet
Mottagare av Serafimerorden
Födda 1799
Avlidna 1861
Män
Ugglan
Personer från Längbro socken
Bo Holmberg

Bo Lindor Holmberg, född 17 november 1942 i Härnösand, död 11 februari 2010 i Sofia församling, Stockholm, var en svensk politiker (socialdemokrat) och ämbetsman.

Biografi 
Holmberg var son till reparatören Hans Bertil Holmberg (1920–1992) och affärsbiträdet Linnea Höglund (1923–2005). Han var mellan 1968 och 1987 gift med Margareta Sjölund och andra gången från 1991 med statsrådet Anna Lindh; han hade barn i båda äktenskapen.

Efter avslutad folkhögskola tog Holmberg socionomexamen 1968 och var därefter skolassistent, planeringssekreterare och politisk sekreterare. Han blev socialdemokratisk distriktsordförande i Ångermanland och ledamot av partistyrelsen 1978. Holmberg satt i kommunfullmäktige  i Härnösand 1971–1976, var ledamot av kommunstyrelsen där 1974–1976 samt ledamot av personalnämnden 1976 och av socialnämnden 1969–1973.

Holmberg var landstingsråd i Västernorrlands län 1976–1982. Efter riksdagsvalet 1982 utnämndes han till kommunminister – en post som den 1 januari 1983 bytte namn till civilminister. Han kvarstod på denna post till den 4 oktober 1988. Han blev riksdagsledamot 1985, invald för Västernorrlands läns valkrets.

Som minister med ansvar för mycket av kommunernas verksamhet hade Holmberg en positiv inställning till lokala lösningar och decentralisering, vilket skilde sig från socialdemokraternas inställning under 1970-talet. Han förespråkade bland annat offentliga tjänster i kooperativ form. Att han fick lämna regeringen 1988 har satts i sammanhang med att han fortsatte att motsätta sig privatiseringar.

Efter att ha lämnat regeringen fortsatte han som riksdagsledamot, där han framför allt var aktiv i Socialutskottet, dess ordförande 1991–1994 och innan dess vice ordförande 1988–1991 samt 1994–1996. Han var dessutom ledamot av krigsdelegationen, och även ordförande i psykiatriutredningen i början på 1990-talet.

Därefter var han landshövding i Södermanlands län 1996–2005 och sedan generaldirektör i regeringskansliet 2005–2007.

Bo Holmberg påträffades död i sin lägenhet på Södermalm i Stockholm den 11 februari 2010. Han är gravsatt på Gudmundrå kyrkogård i Kramfors.

Referenser

Noter

Webbkällor
Riksdagens webbplats

Tryckta källor
Fakta om folkvalda: Riksdagen 1985–1988, utgiven av Riksdagens förvaltningskontor, Stockholm 1986 ISSN 0283-4251 s. 132.

Födda 1942
Svenska landstingsråd
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Sveriges civilministrar
Landshövdingar i Södermanlands län
Sveriges kommunministrar
Män
Avlidna 2010
Ämbetsmän från Härnösand
Politiker från Härnösand
Karin Söder

Karin Ann-Marie Söder, född Bergenfur den 30 november 1928 i Frykerud, död 19 december 2015 i Täby, var en svensk centerpartistisk politiker. Hon var riksdagsledamot 1971–1991, utrikesminister 1976–1978, socialminister 1979–1982 och Centerpartiets partiledare 1985–1987 (vald 1986).

Biografi

Minister, partiledare 
Söder var såväl Sveriges första kvinna som utrikesminister och socialminister som första kvinna som partiordförande för ett riksdagsparti när hon tillträdde 1976 respektive 1985. Som utrikesminister i regeringen Fälldin I förespråkade hon nedrustning och hon fördömde i FN:s generalförsamling den 29 september 1977  USA:s planer på att skaffa neutronbomb. Som socialminister förknippas hon bland annat med förslaget om att lördagsstänga Systembolaget som infördes 1982. Lördagsstängningen upphörde 2000–2001. 

Det var i december 1985 då Thorbjörn Fälldin med omedelbar verkan avgick som partiledare som Karin Söder tillfälligt tog över partiledarposten i egenskap av förste vice ordförande. I juni 1986 valdes hon formellt till partiledare vid partistämman. Söder valde att avgå i februari 1987 från partiledarposten på grund av sjukdom.

Övriga aktiviteter 
Söder kvarstod i riksdagen fram tills 1991. Hon var ordförande för Rädda Barnen 1983–1995 och utsågs till hedersdoktor vid KTH 1995. Hon var under många år ledamot av kyrkofullmäktige i Täby församling och i kyrkovalet 2009 kryssades hon in i kyrkomötet. Hon var i många år fram till 2012 ordförande för svenska huvudavdelningen för Letterstedska föreningen. Som pensionär ägnade Söder även stort intresse åt Selma Lagerlöf, som hon föreläst om.

Till Söders 80-årsdag 2008 instiftade Centerpartiet ett stipendium, Karin Söders Selma Lagerlöf-stipendium. Pristagaren utses av Selma Lagerlöf-sällskapet.

Familj 
Söder var lärare och gift med Gunnar Söder, före detta generaldirektör, och mor till Annika Söder som var kabinettssekreterare till utrikesminister Margot Wallström från 2014 till 2019.

Referenser

Vidare läsning  

Fredriksson, Inger .

Externa länkar 

SR.se: Karin Söder – ny centerledare 1986

Sveriges socialministrar
Sveriges utrikesministrar
Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Centerpartiets partiledare
Hedersdoktorer vid Kungliga Tekniska högskolan
Mottagare av Illis Quorum
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Svenska politiker under 1900-talet
Värmländska politiker
Personer från Frykeruds socken
Födda 1928
Avlidna 2015
Kvinnor
Särk

En särk är ett underplagg i linne, närmast lik en långärmad skjorta eller klänning. Under vikingatiden var särken ett plagg utan ärmar. En särk kunde även vara gjord av ylle, och inte nödvändigtvis ett underplagg. Under tidig medeltid blir särken ett rent kvinnoplagg, skjortan (skyrta) blev ett rent mansplagg, samtidigt blir båda underplagg i linne. 

Med särkens övergång till att bli kvinnoplagg uppkom en rad förklenande begrepp kring särken som plagg – "Särk-adel" var adelskap på kvinnolinjen, inte något riktigt adelskap – en "särk-karl" var en toffelhjälte och särk-namn är ett namn som går i arv på kvinnosidan. Enligt Laxdalasagan, författad omkring 1200 var det skilsmässoorsak att mannen bar särk.

Under medeltiden hade förnämare kvinnor ofta särken under en yttre klänning.

Folkdräkter 
Särk används fortfarande i vissa av de kvinnliga folkdräkterna och sockendräkterna. Eftersom särken är lång; når ibland ända ner till fötterna, så är det endast den övre delen som syns. I många av folkdräkterna bärs särken som underklänning, under en övdel (överdel), motsvarande modernare tiders blus.

Källor 
 Från särk till nylontrosa, Sven T. Kjellberg
 Historiska museets anvisningar för rekonstruktion av vikingatida kläder 
 Historiska museets anvisningar för rekonstruktion av vikingatida kläder

Se även 
Särkland
Särknamn

Klädedräkt under medeltiden
Klädedräkt under vikingatiden
Livplagg
Klänningar
Skjortor
Torsten Nilsson

Harald Torsten Leonard Nilsson, född 1 april 1905 i Nevishög, Malmöhus län, död 14 december 1997 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk socialdemokratisk politiker. Han innehade flera ministerposter och var riksdagsledamot, partisekreterare och SSU-ordförande.

Biografi
Torsten Nilsson tog realexamen och gick därefter yrkesskola. Han fick folkhögskoleutbildning i Tyskland, varefter han var verksam som murare 1922–1929. År 1927 blev han utnämnd till sekreterare i Skånes socialdemokratiska ungdomsförbund, och var ordförande för SSU 1934–1940, partisekreterare för (s) 1940–1945, kommunikationsminister 1945–1951, försvarsminister 1951–1957, socialminister 1957–1962, utrikesminister 1962–1971, riksdagsledamot 1941–1976.

Med sin politiska talang och realism var han en stor tillgång i Tage Erlanders regering. Han utarbetade regeringens proposition om allmän tilläggspension (ATP) och ledde de därpå följande viktiga valkampanjerna 1957 och 1958. 

Nilsson var son till muraren Lars Nilsson och Hilda, född Persson. Han gifte sig 1935 med Vera Månsson (1906–2002); tillsammans fick de två barn.

Torsten Nilsson är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Sveriges försvarsministrar
Sveriges kommunikationsministrar
Sveriges socialministrar
Sveriges utrikesministrar
Sveriges riksdags ålderspresidenter
Socialdemokraternas partisekreterare
Mottagare av Illis Quorum
Personer från Nevishögs socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1905
Avlidna 1997
Män
Eliel Löfgren

Jonas Eliel Löfgren, född 15 mars 1872 i Öjebyn i Piteå socken, död 8 april 1940 i Stockholm, var en svensk advokat, politiker (liberal), utrikesminister och justitieminister.

Biografi
Löfgren var riksdagsledamot i första kammaren för Stockholms stads valkrets 1910–1911 och sedan i andra kammaren för Stockholms stads andra valkrets 1918–1921. Därefter satt han i första kammaren för Stockholms och Uppsala läns valkrets under 1922, i andra kammaren för Stockholms stads valkrets 1925–1928 och slutligen i första kammaren för Stockholms stads valkrets 1930–1937.

Löfgren var justitieminister 1917–1920, utrikesminister 1926–1928, partiledare för Sveriges liberala parti 1923–1930 samt ordförande för liberala riksdagspartiets riksdagsgrupp 1925–1929 samt 1930–1935. Han deltog i Ådalskommissionen som utredde Ådalshändelserna 1931 och har skrivit en dokumentärroman om Östervålamordet 1896 som utreddes när han satt ting i rätten under den första utredningen.

Löfgren var son till kyrkoherde Jonas Löfgren och Johanna Amanda, född Norberg. År 1909 gifte han sig med Maria Leche. Makarna är gravsatta vid Norra krematoriet på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
1872 års män, N S Lundström, Hasse W Tullbergs Boktryckeri, Stockholm 1927 s.124
Tvåkammarriksdagen 1867–1970, (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 142

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Liberala samlingspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala riksdagspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Liberala riksdagspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Sveriges justitieministrar
Sveriges utrikesministrar
Riddare av Vasaorden
Palmstiernas klubb
Personer från Piteå socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1872
Avlidna 1940
Män
Mia Leche Löfgren

Ebba Maria Lovisa "Mia" Leche Löfgren, född Leche den 10 oktober 1878 i Lund, död den 8 april 1966 i Stockholm, var en svensk författare och pacifist.

Biografi
Leche Löfgren var dotter till professor Wilhelm Leche och Minchen Sager samt syster till Gunnar Leche. Hon var gift 1900–1908 med kamrer Fredrik von Friesen och från 1909 med Eliel Löfgren och blev änka 1940. Hon var mor till Bertil von Friesen.

Mia Leche Löfgren höll föredragsverksamhet i litteraturvetenskap, sociologi och internationella ämnen samt var verksam inom fredsrörelsen och flyktinghjälpen. Hon var författare till skrifter om Röda korset, Nationernas förbund, Ellen Key med mera. År 1950 erhöll hon Illis Quorum i åttonde storleken.

I Statens porträttsamling på Gripsholms slott återfinns en knäbild på henne utförd av Louis Sparre 1914.

Makarna Löfgren är gravsatta vid Norra krematoriet på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi
Ellen Key : hennes liv och verk (1930)
Våra föräldrars värld (1934)
Så var det då 1900-1940 (1941)
Hård Tid (1946)
Ideal och människor (1952)
Upplevt (1959)
Bokslut (1962)

Källor

Noter

Vidare läsning 
 
 

Svenskspråkiga författare
Mottagare av Illis Quorum
Personer från Lund
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1878
Avlidna 1966
Kvinnor
Svenska pacifister
Carl Wachtmeister (1823–1871)

Carl Wachtmeister, född 21 april 1823 i Stockholm, död 14 oktober 1871 i Stockholm, svensk politiker, utrikesstatsminister 1868-1871.

Biografi
Wachtmeister var äldste son till generaladjutanten, greve Carl Johan Wachtmeister och Francèse Louise von Rehausen. Han tog kansliexamen vid Uppsala universitet och anställdes 1843 som attaché vid ambassaden i Bryssel. 1847 utnämndes han till andre sekreterare vid kabinettet för utrikes brefväxlingen (dagens utrikesdepartement). Nu följde ett antal år utrikes som svensk diplomat. Först, från 1850, såsom chargé d'affaires och generalkonsul i Italien. Därefter en tjänst som envoyé i Danmark från 1858, följt av envoyé i Konstantinopel från 1861, envoyé i Storbritannien från oktober 1861 och slutligen tillbaka till Danmark 1865.

Efter att Ludvig Manderström avgick som utrikesstatsminister fick Carl Wachtmeister denna plats och besatt den till sin död.

Wachtmeister gifte sig 1863 i London med Constance Georgine Louise de Bourbel (1838–1910) och de fick sonen Axel Raoul (1865–1947), tonsättare. Carl och Constance Wachtmeister är begravda i familjegraven på Norra begravningsplatsen i Stockholm, tillsammans med sonen.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 
   Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden (Serafimerorden), 29 juli 1869.
   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 28 oktober 1864.
   Kommendör av Nordstjärneorden, 26 maj 1859.
   Riddare av Nordstjärneorden, 13 mars 1852.

Utländska utmärkelser 
   Riddare av Danska Elefantorden, 28 juli 1869.
   Storkorset av Danska Dannebrogorden, 30 juli 1861.
   Dannebrogsmanstecknet, 10 juni 1868.
   Kommendör av Norska Sankt Olavs orden, 24 augusti 1860.
   Riddare av Norska Sankt Olavs orden, 25 september 1856.
   Riddare av Nederländska Lejonorden, 1848.

Referenser

Sveriges utrikesministrar
Politiker från Stockholm
Födda 1823
Avlidna 1871
Carl
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Män
Mottagare av Serafimerorden
Svenska grevar
En av rikets herrar
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Sveriges generalkonsuler
Diplomater från Stockholm