kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fulfillingness' First Finale

Fulfillingness' First Finale är ett musikalbum av Stevie Wonder, släppt juli 1974 på skivbolaget Motown. Första singeln, den politiska "You Haven't Done Nothin' ", blev en stor hit, och så även uppföljaren, den reggaebetonade "Boogie on Reggae Woman". Albumet är ett av Stevie Wonders mer romantiska verk, med många sånger som behandlar kärlek. Det blev etta på den amerikanska albumlistan Billboard 200 och belönades med två Grammys, bland annat för årets album.

Låtlista 
Låtar utan angiven upphovsman skrivna av Stevie Wonder.

"Smile Please" - 3:28
"Heaven Is 10 Zillion Light Years Away" - 5:02
"Too Shy to Say" - 3:29
"Boogie on Reggae Woman" - 4:56
"Creepin'" - 4:22
"You Haven't Done Nothin'" - 3:22
"It Ain't No Use" - 4:01
"They Won't Go When I Go" (Stevie Wonder/Yvonne Wright) - 5:58
"Bird of Beauty" - 3:48
"Please Don't Go" - 4:07

Listplaceringar

Referenser 
Fulfillingness' First Finale på Allmusic
Fotnoter

Musikalbum 1974
Album av Stevie Wonder
François Duquesnoy

François Duquesnoy [dykenwa'], född 12 januari 1597 i Bryssel, död 18 juli 1643 i Livorno, var en flamländsk skulptör, verksam i Italien.

François Duquesnoy kom till Rom 1618 och blev efter några år Berninis assistent vid utsmyckningen av Peterskyrkans interiör. Duquesnoy fick uppdraget att utföra skulpturen Den helige Andreas, en av korsmittens fyra kolossalstatyer. 

Ett annat av Duquesnoys betydelsefulla verk är Den heliga Susanna (1629–1633) i kyrkan Santa Maria di Loreto i Rom.

Biografi
Duquesnoy kallades Il Fiammingo av italienarna och François Flamand av fransmännen. Hans far, Hieronymus Duquesnoy, var hovskulptör hos ärkehertig Albrekt VII av Österrike. Vissa av Duquesnoys tidiga verk i Bryssel tilldrog sig Albrekt VII:s uppmärksamhet, vilket ledde till att ärkehertigen gav honom möjlighet för att kunna studera i Rom, där han tillbringade resten av sin karriär.

I början av sitt yrkesliv snidade han bilder åt konsthandlare för att tjäna pengar, men han slog igenom med ett elfenbenskrucifix som Filippo I Colonna skänkte till påve Urban VIII, samt en Apollo, en Mercurius i brons och en Venusfigur i marmor som markis Vincenzo Giustiniani beställde av honom.

Enligt tidiga biografier studerade Duquesnoy antik skulptur så detaljerat att han bland annat klättrade upp på Marcus Aurelius-statyn för att se hur den hade skapats samt gjorde en pilgrimsfärd till Dianas lund vid Nemisjön. År 1624 anlände Nicolas Poussin, som hade samma konstnärliga inriktning som Duquesnoy, till Rom där de båda delade bostad. De båda konstnärerna rörde sig i kretsen runt Cassiano dal Pozzo.

Bland Duquesnoys tidiga arbeten finns basreliefen som skapades för Villa Doria Pamphili, men som numera finns i Palazzo Spada i Rom. Duquesnoy samarbetade med Bernini i uppförandet av baldakinen i Peterskyrkan 1624–1633. De fyra änglarna är helt och hållet Duquesnoys verk. Han blev även känd för sina barnframställningar i relief, som exempelvis kompositionen Barn lekande med en get och Den druckne Silenus.

Anthonis van Dyck målade 1623 ett porträtt av Duquesnoy.

Verk i Rom i urval
 Modello för skulpturen Den helige Benedikt, utförd av Orfeo Boselli – Sant'Ambrogio della Massima
 Den heliga Susanna (1633) – absiden, Santa Maria di Loreto
 John Barcleys byst (omkring 1627) – Museo Tassiano, Sant'Onofrio al Gianicolo (tidigare i San Lorenzo fuori le Mura)
 Den helige Andreas (1629–1640) – korsmitten, Peterskyrkan
 Byst av dvärg i tjänst hos hertigen av Créquy (1633) – Galleria Nazionale d'Arte Antica, Rom

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Födda 1597
Avlidna 1643
Flamländska barockskulptörer
Män
Konstnärer från Bryssel
Barockskulptörer
Yaw Preko

Yaw Preko, född 8 september , är en ghanansk före detta fotbollsspelare. Idag är han verksam som fotbollstränare.

Klubbkarriär

Ghana, Belgien och Turkiet 
Efter att ha börjat karriären i mindre klubbar i Ghana fick Preko säsongen 1991/1992 ett mindre genombrott i den inhemska storklubben Hearts of Oak. Han var i samma veva med i det ghananska lag som vann 1991 års upplaga av U17-VM. Året därpå deltog han för sitt land i OS 1992 där Ghana tog en bronsmedalj efter att ha besegrat Australien i matchen om tredjepriset. Efter sommaren blev Preko som 17-åring ungdomsproffs i den belgiska storklubben Anderlecht, med vilka han skulle komma att tillbringa de kommande fem åren. Preko blev under sin tid i klubben belgisk ligamästare tre gånger. Han har i efterhand beskrivit att han "växte upp" i Belgien, när han flyttat från Anderlecht till Turkiet tyckte han sig mer professionell än många av sina medspelare.

Halmstads BK 
Efter att ha spenderat sju år med olika turkiska klubbar anslöt Preko inför säsongen 2004 till Halmstads BK. Huvudtränaren Janne Andersson hämtade Preko vid hans ankomst till Kastrup och visade honom Halmstad. Bland annat visade Andersson Per Gessles hus, varpå Preko svarade "Jag trodde inte han bodde här - jag som alltid gillat Roxette."

Halmstads BK gjorde 2004 en succésäsong och var nära att vinna Allsvenskan, i slutändan fick man dock nöja sig med en andraplats bakom Malmö FF efter en dramatisk sista omgång. Preko bildade under säsongen anfallspar med MFF-lånet Markus Rosenberg, som den säsongen vann Allsvenskans skytteliga med 14 mål. Själv medverkade Preko i samtliga ligamatcher under säsongen och stod för sju mål, bland dem en spektakulär nick i bortamatchen mot Malmö FF på Malmö stadion.

Under sin andra och sista säsong i Halmstad bildade Yaw Preko på nytt anfallspar med den säsongens blivande skyttekung, Gunnar Heidar Thorvaldsson. Mot slutet av året fick han dock spela en del som yttermittfältare, detta med goda resultat. I en match mot Djurgården gjorde han mål redan efter 14 sekunder, vilket ännu är Halmstads snabbaste allsvenska mål genom tiderna.

Senare karriär 
Efter att ha lämnat Sverige spelade Preko för Al-Ettifaq i Saudi Professional League. Hans sista klubb som spelare var vietnamesiska Hoang Anh Gia Lai.

Landslagskarriär 
Preko gjorde 68 matcher och 4 mål för det ghananska A-landslaget.

Källor 

Ghananska fotbollsspelare
Födda 1974
Spelare i RSC Anderlecht
Spelare i Gaziantepspor
Fotbollsspelare i Fenerbahçe SK
Spelare i Yimpaş Yozgatspor
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Spelare i Ettifaq FC
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 1992
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 1996
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2000
Män
Levande personer
Olympiska bronsmedaljörer 1992
Ghananska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Ghana
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1992
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Dusan Djuric

Dusan Predrag Djuric (, Dušan Ðurić), född 16 september 1984 i Halmstad, är en svensk fotbollsspelare med serbiskt ursprung som senast spelade för Halmstads BK. Han har tidigare spelat för bland annat Gais och FC Zürich.

Han har tidigare spelat för det svenska landslaget.

Klubbkarriär 
Djuric inledde sin karriär som fotbollsspelare i det svenska klubblaget Halmstads BK, där han började spela som sjuåring. Han debuterade för klubbens A-lag i Allsvenskan den 7 april 2003 mot GIF Sundsvall. I januari 2008 skrev han kontrakt med schweiziska FC Zürich.

Inför säsongen 2016 skrev han ett ettårskontrakt med Dalkurd FF. I februari 2017 värvades Duric av Gais, där han skrev på ett ettårskontrakt med option på ytterligare ett år. I februari 2019 återvände Djuric till moderklubben Halmstads BK, där han skrev på ett ettårskontrakt. Redan i maj 2019 förlängde Djuric sitt kontrakt fram över säsongen 2020. I november 2020 förlängde han sitt kontrakt med ett år. Djuric spelade 22 ligamatcher och gjorde ett mål under säsongen 2020, då Halmstads BK blev uppflyttade till Allsvenskan. Efter säsongen 2021 lämnade han klubben.

Landslagskarriär 
Djuric debuterade 17 februari 2004 i U21-landslaget. A-landslagsdebuten gjordes 26 januari 2005.

Källor

Dusan Djuric på elitefootball
Dusan Djuric på KvällsPosten
Dusan Djuric på Fotbollskanalens webbplats

Noter

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Spelare i FC Zürich
Spelare i Valenciennes FC
Spelare i FC Aarau
Spelare i Dalkurd FF
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Ligue 1
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Superligaen
Födda 1984
Levande personer
Män
Idrottare från Halmstad
Joel Borgstrand

Joel Borgstrand, född 10 november , är en svensk före detta fotbollsspelare, senare mäklarassistent. Under sin fotbollskarriär var Borgstrand försvarare, han spelade såväl som mitt- som högerback.

Borgstrand fick sin fotbollsfostran i Halmstads BK och debuterade i A-laget , i den dåvarande kvalsvenskan. Året efter gjorde han allsvensk debut mot BK Häcken. Han spelade i klubben under säsonger innan han lämnade elitfotbollen efter säsongen 2006. Under dessa år blev det dock inte mer än 124 allsvenska matcher, under vilka han gjorde tre mål, för Borgstrand, detta till stor del beroende på att han under långa perioder drogs med diverse olika skador. Hans största meriter är cupguldet från  och allsvenskt stort silver .

Efter att ha lämnat HBK spelade Borgstrand en säsong i BK Astrio varpå han gick vidare till IS Halmia inför säsongen 2008.
2013 spelade Joel Borgstrand för IS Örnia Division 6 Södra Halland.

Källor

Födda 1972
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Fotbollsspelare i BK Astrio
Fotbollsspelare i IS Halmia
Män
Levande personer
Livorno

Livorno är en stad och kommun i provinsen med samma namn i Toscana i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Collesalvetti, Pisa och Rosignano Marittimo. Ön Gorgona ligger i kommunen. Det största fotbollslaget från staden heter AS Livorno Calcio.

Historia 
Livorno som 1421 kom under Florens styre var fram till 1500-talet en obetydlig hamnplats. Då skapade huset Medici starka befästningar, stora hamnanläggningar och gjorde staden till frihamn. 1593 blev Livorno en fristat för förföljda judar och protestanter, och proklamerades 1691 som fri och netutral stad. Livorno fick en betydande handel på Levanten och beundrades av 1700-talets upplysningsmän och liberaler som idealbilden av en porto franco. Dess fristadsrättigheter upphävdes 1868.

Kända personer från Livorno 
 Francesco Bonaini (1806-1874), historiker, arkivarie
 Carlo Ciampi (1920-2016), politiker, premiärminister, president
 Galeazzo Ciano (1903-1944), fascistisk utrikesminister
 Voltolino Fontani (1920-1976), konstnär
 Cristiano Lucarelli (1970), fotbollsspelare
 Maurizio Micheli (1947), skådespelare
 Amedeo Modigliani (1884-1920), tecknare, målare, skulptör
 Moses Montefiore (1784-1885), bankman, filantrop

Referenser

Externa länkar 

 Comune di Livorno
 Fotografisk kartläggning av Livorno

Kommuner i provinsen Livorno
Amedeo Modigliani

Amedeo Clemente Modigliani, född 12 juli 1884 i Livorno, Italien, död 24 januari 1920 i Paris, Frankrike, var en italiensk målare, skulptör och tecknare.

Biografi

Bakgrund 
Amedeo Modigliani växte upp i en sefardisk-judisk familj, som fjärde barnet till Flaminio Modigliani och hans franskfödda hustru Eugénie Garsin. 1895 drabbades han av lungsäcksinflammation och några år senare insjuknade han i tyfus åtföljd av lungkomplikationer. Under sin konvalescens bestämde han sig för att börja måla, och hans mor ordnade så att han kunde studera för landskapsmålaren Guglielmo Micheli i Livorno.

Modigliani studerade sedan vid konstakademierna i Venedig och Florens och anlände 1906 till Paris.

Konstnärskarriär 
Utan att ansluta sig till någon viss grupp eller rörelse tog Modigliani det han ville från Toulouse-Lautrecs och Cézannes målningar, den afrikanska skulpturen, fauvisterna, kubismen och andra experimentella målningar av Picasso och Braque. Desto mer avgörande var mötet med den rumänske skulptören Constantin Brâncuși; mellan 1910 och 1913 lade han all sin energi på skulpterandet.

Myten om Modigliani som en "Montparnasseexcentriker" – stilig, fattig, stolt och drogad eller berusad – skapades av hans författarvänner, särskilt efter hans bortgång vid 35 års ålder. Myten glömmer hans intensiva koncentration på sitt måleri under de sista åren av hans liv.

När Modigliani, redan försvagad av sjukdom, tvingades sluta på grund av att mejseldammet trängde ner i lungorna, utnyttjade han många av skulpturens effekter i sina porträtt och nakenstudier, framför allt det karakteristiskt förlängda huvudet, den långa, upphöjda näsryggen och den långa halsen.

I juli 1917 mötte han kvinnan i sitt liv – den unga konststudenten Jeanne Hébuterne (född 6 april 1898). De flyttade samman, och 29 november 1918 föddes dottern Jeanne.

Sista tid 
I januari 1920 insjuknade Modigliani i njurinflammation och tuberkulös meningit och blev inlagd på Hôpital de la Charité i Paris, där han avled natten mellan den 24 och 25 januari 1920. Ett par dagar senare begick Jeanne (som var gravid i nionde månaden) självmord genom att kasta sig ut från ett fönster på sjätte våningen.

Modigliani är begravd på Père-Lachaise i Paris, där också Jeanne Hébuterne vilar.

Eftermäle 
Modiglianis och Hébuternes dotter togs om hand av Modiglianis syster i Florens. Som vuxen skrev hon en biografi om sin far – Modigliani, mannen och myten.

Det gjordes också filmer om hans liv, Montparnasse 19 från 1957 med Gérard Philipe i huvudrollen samt Modigliani från 2004 med Andy García.

Modigliani är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum och Göteborgs universitetsbibliotek.

La Femme à l'éventail  
Verket La Femme à l'éventail (fr) stals och ska ha blivit slängt i en sopcontainer i samband med en konstkupp mot Musée d'Art Moderne i Paris 2010.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

 

Italienska målare under 1900-talet
Italienska skulptörer under 1900-talet
Italienska tecknare
Personer från Livorno
Födda 1884
Avlidna 1920
Män
Gravsatta på Père-Lachaise
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Korporale

Korporale eller corporale (av latinets corporalis, "som hör till kroppen", underförstått Kristi kropp) är den linneduk som fungerar som underlag för nattvardskärlen på altarbordet.

Källor

Externa länkar

Liturgiska textilier
Nattvarden
Cingulum

Cingulum (latin för ’gördel’, ’bälte’, av cingo, ’omgjorda sig’) är det skärp som en präst eller gudstjänstledare använder tillsammans med alban (mässkjortan). Vardagligt och litet humoristiskt brukar cingulum ofta kallas ”albatross” (tross i betydelsen ’rep’).

Se även
 Abaned

Liturgiska textilier
Kyrkliga klädedräkter
Leaves' Eyes

Leaves' Eyes är ett symphonic metal-/gothic metal-band från Tyskland, bildat 2003 av den norska sångerskan Liv Kristine. Hon bildade bandet kort innan hon blev utsparkad ifrån gothic metal-bandet Theatre of Tragedy.

Bandet blandar metal med klassiska element och i vissa låtar backas Liv Kristine upp av Alexander Krulls growls. Debutalbumet Lovelorn släpptes 2004 och det andra albumet Vinland Saga kom ut 2005. Detta verk återberättar om hur vikingarna fann Vinland. Det tredje albumet, Njord, har också vikingar som genomgående tema och släpptes 2009.

Bandets namn är en homofon för Liv Kristines förnamn. Dessutom är naturen hennes största inspirationskälla och hon skrev ensam alla låtar. Hon ersattes som sångerska av Elina Siirala våren 2016.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Thorsten Bauer – gitarr, basgitarr, mandolin (2003– )
 Alexander Krull – sång, keyboard, programmering, sampling (2003– )
 Joris Nijenhuis – trummor (2013– )
 Elina Siirala – sång (2016– )
 Micki Richter – gitarr (2019– )

Tidigare medlemmar
 Liv Kristine (Liv Kristine Espenæs Krull) – sång (2003–2016)
Chris Lukhaup – basgitarr (2003–2007)
Martin Schmidt – trummor (2003–2004)
Mathias Röderer – gitarr (2003–2010)
Moritz Neuner – trummor (2004–2007)
Alla Fedynitch – basgitarr (2008–2010)
Nicholas Barker – trummor (2008)
Seven Antonopoulos – trummor (2008–2010)
JB van der Wal – basgitarr (2010–2013)
Roland Navratil – trummor (2010–2012)
Sander van der Meer – gitarr (2010–2015)
Felix Born – trummor (2012–2013)
 Pete Streit – gitarr (2015–2019)

Turnerande medlemmar
 Niels Löffler – basgitarr (2011– )

Diskografi
Studioalbum
 2004 – Lovelorn
 2005 – Vinland Saga
 2009 – Njord
 2011 – Meredead
 2013 – Symphonies of the Night
 2015 – King of Kings
 2018 – Sign of the Dragonhead

Livealbum
2009 – We Came With the Northern Winds - En saga i Belgia (2CD/DVD)

EP
 2005 – Elegy
 2006 – Legend Land
 2009 – My Destiny
 2010 – At Heaven's End
 2011 – Melusine
 2016 – Fires in the North
 2019 – Black Butterfly

Singlar
 2004 – "Into Your Light"
 2015 – "Halvdan the Black"
 2015 – "The Waking Eye"
 2016 – "Edge of Steel (2016 version)"
 2017 – "Across the Sea"
 2018 – "Jomsborg"
 2018 – "Sign of the Dragonhead"
 2018 – "Riders on the Wind"
 2019 – "Night of the Ravens"
 2019 – "Serkland"

Externa länkar

 Officiell webbplats

Tyska metalgrupper
Tyska symphonic metal-grupper
Tyska gothic metal-grupper
Musikgrupper bildade 2003
Liv Kristine

Liv Kristine Espenæs, känd som Liv Kristine, född 14 februari 1976 i Stavanger, Norge, är en norsk musiker och sångerska inom gothic metal och symphonic metal. Hon var tidigare medlem i Theatre of Tragedy, men bildade senare Leaves' Eyes tillsammans med medlemmar från bandet Atrocity där hon tidigare sjöng efter att ha fått sparken från Theatre of Tragedy. Liv Kristine har även givit ut soloskivor.

Liv Kristine var tidigare gift med Leaves' Eyes manliga sångare Alexander Krull, och tillsammans har de en son. Liv Kristine och hennes syster Carmen Elise Espenæs är sångare i det tysk-norska symphonic metal-bandet Midnattsol, Carmen Elise från 2002 och Liv Kristine från 2017.

Hon har bland annat varit gästsångerska hos symphonic gothic metal-bandet Delain och extreme metal-bandet Cradle of Filth.

Diskografi

Med Theatre of Tragedy 
Album
 Theatre of Tragedy (1995)
 Velvet Darkness They Fear (1996) 
 Aégis (1998)
 Theatre of Tragedy Shape (1999)
 Musique (2000)
 Closure:Live (2001)
 Assembly (2002) 

EPs
 A Rose For the Dead (1997)
 Inperspective (2000)

Singlar
 "Der Tanz Der Schatten" (1996)
 "Cassandra" (1998)
 "Image" (2000)
 "Machine" (2000)

Med Leaves' Eyes 
Album
 Lovelorn (2004)
 Vinland Saga (2005)
 Legend Land (2006)
 We Came with the Northern Winds - En Saga I Belgia (CD/DVD, 2009)
 Njord (2009)
 King Of Kings (2015)

Singlar
 "Into Your Light" (2004)
 "Elegy" (2005)

Solo 
 Deus ex Machina (1998)
 Enter My Religion (2006)
 Skintight (2010)
 Libertine (2012)
 Vervain (2014)

EP
 Fake a Smile (2006)

Singlar
 "3am" (1998)
 "Take Good Care" (1998)
 "3am" – "Fanedition" (1999)
 "One Love" (1999)
 "Fake a Smile" (2006)
 "Over the Moon" (2006)
 "Trapped in Your Labyrinth" (2006)
 "Skintight" (2010)
 "Paris Paris" (2012)
 "Love Decay" (med Michelle Darkness) (2014)

Med Midnattsol 
Album
 The Aftermath (2018)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Biografi på ett nät-fanzine

Födda 1976
Norska sångare
Norska metalmusiker
Kvinnor
Levande personer
Den gode herden

Den gode herden är ett bibliskt uttryck som förekommer i Johannesevangeliet 10:11. Det syftar på Jesus som ger sitt liv för fåren. Han säger att han är "grinden in till fåren", in till fårens hägn; att den som går in genom honom ska finna trygghet. I den folkliga föreställningsvärlden på Jesu tid framställdes det eviga livet som en trygg betesplats, ett fårahägn. Jesus säger alltså att han är porten in till det eviga livet. Jesu roll som Människosonen anknyter till herdefunktionen: Människosonen har kommit för att söka upp och rädda det som var förlorat.

Externa länkar

Jesusord
165

165 (CLXV) var ett normalår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 En framgångsrik romersk militäroperation genomförs under befäl av Avidius Cassius mot parterna, varvid Artaxata, Seleucia, och Ktesifon erövras och parterna tvingas till fred.
 En pandemi känd som Antonius pest utbryter i Rom efter att den romerska armén har återvänt från Partien. Denna pest medför en betydlig folkminskning i riket.
 Legionen II Italica mobiliseras av Marcus Aurelius.
 Romarna etablerar en garnison vid Doura Europos vid floden Eufrat, en kontrollpunkt för handelsvägarna till Persiska viken.
 Avidius Cassius tar Nisibis och erövrar så norra Mesopotamien.
 Marcus Aurelius indelar Italien i fyra distrikt (Iuridici) (fem med Rom).
 Filosofen Justinus från Nablus avrättas i Rom, på grund av sin kristna tro.
 Ett ord till grekerna (Oratio ad Graecos), av den syriske Tatianus, är den första avhandlingen om hedendomens ondska i kristen litteratur.

Födda 
 Macrinus, romersk kejsare 217–218 (född omkring detta eller föregående år)
 Pupienus, romersk kejsare 22 april–29 juli 238 (född omkring detta år eller 170)

Avlidna 
 Justinus Martyren, tidig kristen apologet
 Klaudios Ptolemaios, grekisk astronom (död omkring detta år)
 Appianos, grekisk historiker (död omkring detta år)
 Deng Mengnü, kinesisk kejsarinna.

Externa länkar 

als:160er#165
425



Händelser

Oktober 
23 oktober – Valentinianus III blir västromersk kejsare.

Okänt datum 
Aëtius leder en armé in i Italien för att stödja den självutnämnde kejsar Joannes.
Sanhedrinen överges av romarna.
Från detta år härrör det sista användandet av demotisk skrift.
Buddhismen börjar spridas i Sydostasien.

Födda 
Zu Chongzhi, kinesisk matematiker.

Avlidna 
10 oktober – Atticus, patriark av Konstantinopel.
Joannes, västromersk usurpator.
Flavius Castinus, romersk politiker.
Gamliel VI, den siste nasin (ledare för sanhedrinen).
Mavia, beduindrottning.

Externa länkar
Jean Dubuffet

Jean Dubuffet, född 31 juli 1901 i Le Havre, död 12 maj 1985 i Paris, var en fransk målare och grafiker.

Biografi

Med sina verk, som är genomsyrade av en art brut-anda, skapade Dubuffet en irrationell, primitiv värld, gärna med okonventionella ytstrukturer. Han började 1945 arbeta med haute pâte, att bygga upp kraftfulla reliefstrukturer i målningar genom inblandning av material som sand, grus, gips, tyg med mera.

I slutet av 1960-talet började Dubuffet i allt högre grad att intressera sig för skulptur.

Dubuffet var en av efterkrigstidens viktigaste franska konstnärer. Bland senare konstnärer som inspirerats av Dubuffet kan nämnas Keith Haring i USA. Dubuffet är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Galleri

Litteratur 
 Jean Dubuffet. (Katalog). Malmö Konsthall 1984.

Noter

Externa länkar 

 Outsider Art World | Demirel Collection

Franska målare
Franska grafiker
Födda 1901
Avlidna 1985
Män
Personer från Le Havre
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Informell konst
Pierre Alechinsky

Pierre Alechinsky, född 19 oktober 1927 i Bryssel, Belgien, är en belgisk målare, som bott och verkat i Frankrike sedan 1951. Hans arbeten är förknippade med tachism, abstrakt expressionism och lyrisk abstraktion.

Pierre Alechinsky studerade måleri i Bryssel och etsning hos Stanley William Hayter i Paris. Alechinsky är en av grundarna av den internationella konstnärsgruppen Cobra.

Källor

Noter

Externa länkar
 
 

Födda 1927
Belgiska målare
Män
Levande personer
Konstnärer från Bryssel
Akvarellmålare
Informell konst
Riddare av Hederslegionen
Mottagare av Praemium Imperiale
Stanley William Hayter

Stanley William Hayter, född 27 december 1901 i London, död 4 maj 1988 i Paris, var en brittisk målare och grafiker.

Biografi
Hayter var sedan 1926 verksam i Paris där han 1927 grundade den inflytelserika grafiska experimentverkstad. Atelier 17.

Han stimulerade den moderna utvecklingen av de grafiska teknikerna och utökade deras användningsområden genom sitt fantasifulla sätt att blanda de olika teknikerna. I både grafik och måleri arbetade han i en abstrakt stil med dynamiska och fantasieggande former.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1975

Noter

Externa länkar
 Tate Gallery, London 

Brittiska konstnärer
Alumner från King's College London
Födda 1901
Avlidna 1988
Män