kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jakobsbergs gårds vänner

Jakobsbergs gårds vänner har varit en sammanslutning av enskilda medlemmar och medlemsföreningar, vilka har som syfte att bevara Jakobsbergs gård i Bredäng samt att främja allmänhetens tillgång till gården. Jacob Graver har givit namn till gården.
Föreningen är för närvarande slumrande men fortsatt juridisk person. Då medlemsstocken under senare år valt att prioritera egna verksamheter, har föreningens styrelse valt att rekommendera medlemmarna att bli medlemmar i huvudföreningen - Jakobsbergs gård.
Stadgarna i 'moderföreningen' har anpassats till att medge medlemskap, utan rösträtt. Vänföreningen är fortsatt passiv partner.

Externa länkar
 Föreningen Jakobsbergs gård

Föreningar i Sverige
Jakobsbergs gård

Jakobsbergs gård kan syfta på:

Jakobsbergs gård, Stockholms kommun – en gård i området Bredäng, stadsdelen Skärholmen i Stockholms kommun
Jakobsbergs gård, Gnesta kommun – en herrgård i Björnlunda socken, Gnesta kommun, Södermanland
Jakobsbergs säteri, Järfälla kommun – en gård på vars mark kommundelen Jakobsberg i Järfälla kommun är byggd och vars huvudbyggnad används av Jakobsbergs folkhögskola
Polyper

Polyp är en onormal vävnadstillväxt som utgår från en slemhinna. 

Polyper kan förekomma i näsan, tjocktarmen, urinblåsan och alla andra organ i kroppen som har en slemhinneyta. Är en polyp neoplastisk så kan den vara elakartad, malign. Om polypen däremot inte är neoplastisk kan den heller inte vara elakartad. Ordet neoplasi i sig betyder "nybildning av vävnad."

Ofta behöver polyper opereras bort, vilket görs genom olika typer av endoskopiska ingrepp beroende på var polypen sitter.

Ibland kallas felaktigt en viss typ av lymfatisk vävnad i bakre delen av näshålan för polyp, se adenoid.

Vid spina bifida kan ett så kallat meningocele uppstå, där slutningen av benvävnad inte är komplett.  Ett meningocele är en utbuktning fylld av cerebrospinalvätska. Ett meningocele i till exempel näshålan kan felaktigt misstas för en nasal polyp. Felaktig kirurgi kan då leda till ett läckage av cerebrospinalvätska, vilket i sin tur kan komma att leda till hjärnhinneinflammation.

Referenser 

Patologiska kroppsliga tillstånd
Tumörer
Cancer i matsmältningsorganen
Tegera Arena

Tegera Arena, tidigare Ejendals Arena, är en idrotts- och evenemangsarena i Leksand, där ishockeylaget Leksands IF spelar sina hemmamatcher.

Tegera Arena
Bygget av den nya arenan, meddelades den 27 april 2004. Bygget inleddes den 5 juli samma år, och första ishockeymatchen i arenan spelades den 3 oktober 2005 då Leksands IF förlorade med 3–4 mot Linköpings HC Elitserien. Arenan invigdes officiellt av Dalarna läns landshövding Ingrid Dahlberg den 11 november 2005.

Bygget kostade 129 miljoner kronor och utfördes av PEAB. Tegera Arena ägs helt av Leksands IF Fastighets AB som är ett dotterbolag till Leksands IF. Fram till hösten 2010 var namnet Ejendals Arena, efter huvudsponsorn Ejendals, men ändras till Tegera Arena efter Ejendals önskemål.

Utöver ishockeyn har arenan varit värd för ett antal stora konserter och andra slags evenemang. Till exempel en deltävling av Melodifestivalen 2006, 2009, 2012 och 2019, Junior-VM i ishockey 2007.
Som mest har Tegera Arena tagit in 8017 personer. Detta skedde under "derbymatchen" mellan Leksand och Mora IK den 6 januari 2006. Ett rekord som aldrig kommer att kunna slås, i varje fall inte med arenans nuvarande utformning. Brandskyddsbestämmelser, tagna efter detta datum, sätter stopp för detta. Dess maximala publikkapacitet vid ishockey är numera satt till 7650 personer.  Vid konserter och andra scen evenemang har arenan en publikkapacitet på 6 500 sittande.

Clas Ohlson Foundation Arena 

Clas Ohlson Foundation Arena är en ishall som är sammanbygd med Tegera Arena. Hallen färdigställdes 2004 och används av ungdoms- och juniorlag i Leksand. Läktarna rymmer ungefär 300 personer. Hallen hette fram till 2022 Weda skog arena, innan dess till 2017 hete hallen LRF-hallen. Från och med augusti 2022 heter den Clas Ohlson Foundation Arena.

Drömmarnas Arena 

Drömmarnas Arena är en tillbyggnad på Weda Skog Arena med en mindre rink för ishockey och inlinehockey. Rinken ligger under tak men är öppen och tillgänglig för träning för alla. Bygget av Drömmarnas Arena inleddes 2012 och färdigställdes 2014. Initiativtagare till bygget var Niklas Eriksson och bland sponsorerna finns bland annat Johan Hedberg. Rinken brann dock ned 16 April 2020.

Referenser

Se även 
Leksands IF

Externa länkar 
 
 Tegera Arena på Leksands IF:s webbplats

Ishallar i Sverige
Arenor i Sverige
Sport i Leksand
Sportanläggningar invigda 1966
Byggnader uppförda av Peab
Musik i Leksand
Sportanläggningar i Leksands kommun
1966 i Sverige
Ometepe

Ometepe är en ö i Nicaraguasjön i södra Nicaragua. Den består av två vulkaner som är sammanfogade av en landtunga, Istmo Istián, vilket ger ön formen av ett timglas. Ometepe är 31 km lång och mellan 5 och 10 km bred och har en yta på 274 km².

Vulkanerna på ön heter Concepción och Maderas. Concepción, som är aktiv, är 1 610 meter hög. Maderas, som är inaktiv, når 1 394 meter över havet. Vulkanen Maderas är bevuxen med en tropisk molnskog, och vulkans topp är ofta skymd av moln.

På ön finns det två kommuner (municipios), Altagracia och Moyogalpa, med sammanlagt 32 372 invånare (2012). Majoriteten bor på den norra delen av ön runt vulkanen Concepción. De två största orterna på ön är Altagracia med 4 081 invånare och Moyogalpa med 2 905 invånare (2005).

Ometepe är en populär turistdestination. Ön nås lättast med båt. Till Altagracia finns det reguljär båttrafik till och från Granada, Morrito och San Carlos. Moyogalpa har flera dagliga båtförbindelser med San Jorge. San José del Sur har också dagliga förbindelser med San Jorge.

Referenser

Nicaraguas öar
Öar i insjöar
Geografi i Rivas (departement)
Spansk sparv

Spansk sparv (Passer hispaniolensis) är en fågel inom familjen sparvfinkar som förekommer kring Medelhavet samt i sydvästra och centrala Asien. Den är mycket lik sin nära släkting gråsparven och de två arterna hybridiserar ofta. Arten minskar i antal, men beståndet i världen anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Spansk sparv är med sina 14–16 centimeter lång något större än gråsparven och har också något längre och kraftigare näbb. Hanen skiljer sig tydligt från gråsparven genom kastanjebrun hjässa istället för grå, grovfläckigt svarta kroppssidor, vitaktig kind och ett smalt vitt ögonbrynsstreck. Honan är näranog identisk med gråsparvshonan med sin genomgående gråbruna dräkt och sitt bleka ögonbrynsstreck, men är något ljusare och antytt gråstreckad undertill.

Även lätena är lika gråsparvens, men är typiskt ljusare och mer metalliskt. Från häckningskolonierna hörs ett nästan sjungande sorl.

Utbredning och systematik 
Spansk sparv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Passer hispaniolensis hispaniolensis – Kap Verdeöarna, Kanarieöarna, Madeira, södra Europa och Nordafrika
 Passer hispaniolensis transcaspicus – Iran och Transkaspien till östra Kazakstan och Afghanistan

Fågeln är en stannfågel i väst men främst flyttfågel i öst. Den är en sällsynt gäst norr om sitt utbredningsområde. I Sverige har den påträffats vid två tillfällen: en hane i småländska Rydaholm 18–19 maj 2013 som sedan även sågs i Falsterbo i Skåne 27 maj samt en hona 27-30 maj på Stora Karlsö utanför Gotland, även det 2013.

Spansk sparv är mycket nära släkt med gråsparven (Passer domesticus). I Nordafrika där deras utbredningsområden möts hybridiserar de ofta och skapar mellanformer. Fram tills nyligen behandlades också taxonet italiae ofta som en stabil hybridform mellan spansk sparv och gråsparv. DNA-studier bekräftar att så är fallet, men att italiae är reproduktivt isolerad från både gråsparv och spansk sparv, varför det numera betraktas som en egen art, italiensk sparv (Passer italiae).

Ekologi 
I större delen av sitt utbredningsområde förekommer spansk sparv sida vid sida med gråsparven. När båda arter häckar i jordbrukslandskap föredrar spansk sparv fuktigare miljöer. När gråsparv saknas tar spansk sparv dess nisch även i mer urbana miljöer, som på Kanarieöarna och Madeira. 

Den häckar i stora kolonier, i slutna bon av strån och kvistar eller även i andra större fåglars bon, som storkar och rovfåglar. Honan lägger tre till åtta ägg som ruvas i tolv dagar. Ungarna är flygga efter 14 dagar.

Liksom andra sparvfinkar lever den huvudsakligen av frön, men också frukt och annat växtmaterial. Ungarna matas mest med insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). I Europa tros det häcka 6,1–13,2 miljoner par. På Madeira är arten nästan utdöd till följd av bekämpningsmedel.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i palearktiska regionen
Pia Örjansdotter

Pia Birgitta Örjansdotter, tidigare även Andersson, född 3 april 1976 i Åtvidaberg, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Pia Örjansdotter studerade vid Skara Skolscen med praktik på Atelierteatern i Göteborg. Studierna följdes upp med Teaterhögskolan i Malmö 1999–2003. Därefter har hon verkat vid bland annat Helsingborgs stadsteater, Stockholms stadsteater, Uppsala stadsteater, Dramaten, Radioteatern och ett stort antal produktioner på den experimentella Teatr Weimar, där hon även skrivit egna pjäsverk. 2012 medverkade hon i Richard LaGraveneses stora nordiska samproduktion, Bastard – en famlijesaga, med bland andra Malmö stadsteater och föreställningar i flera länder. 2010 grundade hon och två kollegor konstnärskollektivet avdelning14.

Teater

Roller (ej komplett)

TV 

2010 – Hetrofil (SVT)

2007 – Dödsdansen I-II (TV-sändning från Dramaten)

2007 – Levande föda (TV-serie)

Referenser

Externa länkar 

 

Svenska skådespelare
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Kvinnor
Födda 1976
Levande personer
Jörgen Düberg

Carl Adam Jörgen Düberg, född 9 juli 1956 i Limhamn i Malmö, är en svensk skådespelare. Han är son till skådespelarna Axel Düberg och Helena Reuterblad.

Biografi 
Düberg gick ut Teaterhögskolan i Stockholm 1980. Han är engagerad vid Helsingborgs Stadsteaters fasta ensemble sedan 1992.

Filmografi 
 (röst)

 (röst)

 (röst)
 (TV-film)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Jörgen Düberg på Helsingborgs stadsteater
  
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska röstskådespelare
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm
Skådespelare från Malmö
Födda 1956
Levande personer
Män
Svenska teaterregissörer
Annika Kofoed

Annika Charlotta Kofoed, född 22 juni 1966 i Lund, är en svensk skådespelare, regissör och dramatiker.

Biografi 
Kofoed studerade vid Teaterhögskolan i Göteborg 1992–1995 och efter examen engagerades hon vid Intiman i Stockholm och på Boulevardteatern. Hon tillhör Helsingborgs stadsteaters fasta ensemble. Hon har där bland annat medverkat i Macbeth, Gengångare, Vem är rädd för Virginia Wolf?, Elektra, LisaLouise, Café Europa, Fröken Julie, Trettondagsafton, Fadren, Fyrverkerimakarens dotter, Alice i Äventyrslandet, Allt som är ditt, Duvorna, Politik, Damen i väntsalen, Resan till Melonia och Under hallonbusken.

Hösten 2012 regisserade hon den egna musikalen Nils Holgerssons underbara resa efter Selma Lagerlöfs berättelse vid Helsingborgs stadsteater. Denna följdes av musikalen Pelle Erövraren efter Martin Andersen Nexøs roman hösten 2014. Båda musikalerna i egen dramatisering och med musik av hennes make Per-Ola Nilsson (P-O Nilsson). Somrarna 2014 och 2015 fortsatte hon samarbetet med maken med manusarbete och regi av Bruksspelet i Klippan.

I TV- och filmsammanhang debuterade Kofoed 1994 i TV-serien År av drömmar. Hon har därefter bland annat medverkat i filmerna Lithivm (1998), Kontorstid (2003), Tur & retur (2003), Wallander – Den orolige mannen (2013) och Zon 261 samt i TV-serien S:t Mikael (1999).

Filmografi 

 (kortfilm)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 Annika Kofoed på Helsingborgs stadsteater
Annika Kofoed på Malmö stadsteater

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska teaterregissörer
Kvinnor
Födda 1966
Levande personer
Regissörer från Lund
Svenska skådespelare under 2000-talet
Alumner från Teaterhögskolan i Göteborg
Skådespelare från Lund
Henny Moan

Henny Moan, född 22 februari 1936 i Alta, är en norsk skådespelare.

Moan gjorde sin teaterdebut 1956 i Walter Mackens Home Is the Hero på Det Norske Teatret, och har därefter varit anställd på en rad norska teatrar: Det Nye Teater och Oslo Nye Teater åren 1957–1965 och 1975–1977, Fjernsynsteatret 1965–1967 och 1977–78, Nationaltheatret 1967–1975 och Det Norske Teatret från 1978. Bland hennes många roller märks särskilt flera Henrik Ibsen- och Anton Tjechov-roller.

Hon filmdebuterade 1955, och har sedan dess varit med i många storfilmer, som De dødes tjern (1958), Sverre Udnæs Øyeblikket (1977), Liv Ullmanns Kristin Lavransdotter (1995) och Bent Hamers O'Horten (2007).

Filmografi 

Efter Internet Movie Database:
 (TV)

 (TV)
 (TV)
 (TV)

1969 – Taxi (TV-serie)

 (TV)
 (TV)

 (TV)

 (TV)

 (kortfilm)

 (kortfilm)

 (TV)
 (röst)

Källor

Externa länkar 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Födda 1936
Kvinnor
Levande personer
Vetenskapsrådet

Vetenskapsrådet (VR), inrättat den 1 januari 2001, är en svensk statlig myndighet som har i uppdrag från riksdagen att stödja och främja svensk grundforskning av högsta vetenskapliga kvalitet inom alla vetenskapsområden. Vetenskapsrådet har tre huvuduppgifter, att fördela det statliga ekonomiska stödet till grundforskning inom samtliga vetenskapsområden och till forskningsinfrastruktur, att vara regeringens rådgivare i forskningspolitiska frågor, samt att arbeta för att öka förståelse för forskningens långsiktiga samhällsnytta. Vetenskapsrådet ska också vara värdmyndighet för Överklagandenämnden för etikprövning och Gentekniknämnden.

Vetenskapsrådet är Sveriges största statliga finansiär av forskning vid svenska universitet, högskolor och institut.   

Inom Vetenskapsrådet finns följande ämnesråd, råd och kommittéer:
 Humaniora och samhällsvetenskap
 Medicin och hälsa
 Naturvetenskap och teknikvetenskap
 Forskningsinfrastruktur
 Utbildningsvetenskap
 Konstnärlig forskning
 Klinisk behandlingsforskning
 Utvecklingsforskning

Vetenskapsrådets författningssamling 
Vetenskapsrådets författningssamling består av utgivna föreskrifter.

Historik 
Vetenskapsrådet är en sammanslagning av de tidigare Forskningsrådsnämnden (FRN), Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet (HSFR), Medicinska forskningsrådet (MFR), Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR) och Teknikvetenskapliga forskningsrådet (TFR).

Ledning 
Ordförande i rådets styrelse är sedan 1 januari 2022 Irene Wennemo.

Vetenskapsrådet generaldirektör är utsedd av regeringen och leder det dagliga arbetet samt beslutar i frågor som styrelsen delegerar.

Generaldirektörer 
 Pär Omling, 2001–2010
 Mille Millnert, 2011–2013
 Sven Stafström, 2013–2022 
 Katarina Bjelke, 2022–

Källor

Externa länkar 
 Vetenskapsrådets webbplats
 Registerforskning.se  En tjänst från Vetenskapsrådet för forskare som vill använda registerdata i sin forskning
 Sunet Nationell infrastruktur för datakommunikation för forskning och utbildning
 Curie En nättidning om forskningens villkor
 Forskning.se Resultat från offentligt finansierad forskning

Myndigheter under Utbildningsdepartementet
Svenska vetenskapsorganisationer
Myndigheter i Stockholm
Jakob Stefansson

Jens Jakob Stefansson, folkbokförd Steffansson, född 20 april 1972 i Stockholm, är en svensk skådespelare. 

Jakob Stefansson är uppvuxen i Stockholm. Han utexaminerades från Teaterhögskolan i Stockholm  1998. och har bland annat spelat mot Maria Selander i föreställningen Jag Bestämmer! i regi av Lena Stefenson. 

Han är son till skådespelarna Ove Stefansson och Lena Nilsson.

Filmografi

2001 – Skuggpojkarna (TV)
2003 – Skenbart – en film om tåg   

2010 – Vita Frun (en skröna om jorden, trollen, skogen och kärleken)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
Jakob Stefansson på Svensk Filmdatabas
Jakob Stefansson på Svensk Mediedatabas
 

Svenska skådespelare
Skådespelare från Stockholm
Män
Födda 1972
Levande personer
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm
Ove Stefansson

Ove Stefansson (ibland Owe Stefansson), folkbokförd Lars Ove Cronje Steffansson, född 6 maj 1937 i Varberg, Halland, död 16 juli 2014, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Han var utbildad vid Malmö Stadsteaters elevskola och medverkade i filmer men framförallt vid Radioteatern.

Ove Stefansson medverkade i musikvideon till låten Den ensamme sjömannens födelsedag av rockbandet bob hund där han spelade en sjöman som sitter ensam på en restaurang.

Han var sedan 1970-talet sambo med skådespelaren Lena Nilsson (född 1945), med vilken han har sonen skådespelaren Jakob Stefansson (född 1972). Stefansson avled 2014. Hans dödsannons publicerades i Dagens Nyheter den 27 juli 2014.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 Owe Stefanson på Malmö stadsteater
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Alumner från Malmö stadsteaters elevskola
Personer från Varberg
Födda 1937
Avlidna 2014
Män
ß

ß, dubbel-s eller tyskt s (tyska: Eszett; uttalas ”ess-tsett” [ɛsˈtsɛt], en sammansättning av "es" för 's' och "zett" för 'z' eller scharfes S [ˈʃɑrfəs ɛs] ”skarpt s”) är en ligatur av frakturbokstäverna ſz ("sz" i latinsk skrift, numera ersatt av "ss") som används i skriven tyska efter lång vokal samt efter diftongerna au, äu, eu och ei.  Den sorteras i alfabetet som ss. Som tecknets namn antyder är det ursprungligen en sammansättning av tyska stilens ſ (långa s) och z, på vilket sätt tecknet också ibland upplöses vid translitteration av i frakturstil tryckta verk.

ß ska inte förväxlas med den grekiska bokstaven β (beta) som har ett liknande utseende, men inget historiskt samband.

Status och användning 
I Tyskland, Österrike och Schweiz ändrades rättskrivningsnormerna år 1996. I Tyskland och Österrike förändrades skrivreglerna så att färre ord skrevs med ß. I Schweiz har ändå användningen av ß varit sällsynt. Ligaturen har också använts i svensk text, men vanligen skrivs den om till ss i exempelvis namn.

I Sverige användes ß liksom i Tyskland då man tillämpade tysk skrivstil eller fraktur, men försvann då dessa skrivsätt blev ovanliga mot slutet av 1700-talet.

Traditionellt har ß inte ansetts ha en versal variant. Flera försök har gjorts för att introducera en sådan form (ẞ), men något allmänt accepterat bruk har inte funnits förrän 2017, då Rat für deutsche Rechtschreibung beslöt att stora ẞ kan användas i stället för ”SS” eller ”SZ”, när en stor bokstav behövs. ß förekommer aldrig först i ord, och därför är det endast i rubriker med bara versaler och liknande som versalt dubbel-s kan användas.

Datoranvändning

I Mac OS X med svenskt tangentbord får man ß via tangentkombinationen alt+s.
I Windows måste man för det mesta hålla nere alt och skriva 225 eller 0223 med det numeriska tangentbordet beroende på vilken teckenuppsättning som används.

I Linux och andra unixliknande system får man ß genom att trycka AltGr + s, åtminstone med svenskt och internationellt finskt tangentbord. Den senare tangentbordsinställningen finns som standard i de flesta Linux-system och finns att få också till Windows.

Kodnumret för ß vid lagring i datorer är 223 (decimalt) eller DF (hexadecimalt) i Unicode och Latin-1. I Mac OS Roman är det A7 (hexadecimalt). I HTML kan det representeras av &szlig;.

Tecknet ẞ (versalt ß) infördes i Unicode-standarden år 2007 med nummer 1E9E (hexadecimalt). Det stöds oftast ännu inte. I den finska internationella tangentbordslayouten stöds det från 2019. Jukka Korpelas Windows-driver stöder den nya standardversionen.

Exempel
Fußball-Bundesliga (och Fußball)
Großglockner
Saßnitz som efter 1993 skrivs Sassnitz

Källor

Fotnoter

Latinska alfabetet
Typografi
Tyska
Vjosa

Vjosa (eller Vjosë, på grekiska Αώος) är det albanska namnet på en flod i Grekland och Albanien. Avrinningsområdet är 7 200 km² stort, varav 4 600 km² ligger i Albanien. Under antiken kallades den Aoos på grekiska och Aous på latin.

Vjosa är Europas sista större, i stort sett, orörda flod. En stor del av den grekiska delen är nationalpark men där finns också några mindre vattenkraftverk och fler är planerade. I Albanien är floden i stort sett helt orörd och området förklarades 2023 som nationalpark. Dock håller man samtidigt på att bygga en flygplats i deltat vid flodens utlopp i Adriatiska havet för att underlätta för turism, något som hotar känsliga växt- och djurarter.

Referenser

Se även 

Vattendrag i Albanien
Vattendrag i Grekland
Pär Omling

Pär Omling, född 23 februari 1955 i Järvsö, är en svensk professor i fasta tillståndets fysik vid Lunds universitet. Han var även mellan 2001 och 2010 generaldirektör för Vetenskapsrådet. Han är även sedan 2009 inspektor vid Wermlands nation i Lund.

Biografi 
Omling läste vid gymnasiet i Härnösand och därefter avlade han civilingenjörsexamen i teknisk fysik vid Lunds universitet 1979. Han blev teknologie doktor vid samma universitet 1983. Efter att 1984-1985 ha verkat vid University of California, Berkeley återvände han till Lund, där han 1986 blev docent, 1988 universitetslektor och sedan 1996 kallades till en professur. Omling var 2008 en av fem kandidater till Rektorsposten vid Lunds universitet. Under hans beting som generaldirektör för Vetenskapsrådet infördes möjligheten att svartlista personer som gjort sig skyldiga till oredlighet i forskning eller forskningsfusk i mellan två och tio år från att göra nya ansökningar.

Han är far till barnkirurgen Erik Omling.

Utmärkelser 

 1995 - Göran Gustafssonpriset i fysik.

Källor

Svenska professorer i fasta tillståndets fysik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska generaldirektörer
Svenska fysiker under 1900-talet
Svenska fysiker under 2000-talet
Personer från Järvsö socken
Födda 1955
Levande personer
Män
Rackham den Rödes skatt

Rackham den Rödes skatt, fransk originaltitel: Le trésor de Rackham le Rouge, är det tolfte i en serie klassiska seriealbum, skrivna och illustrerade av den belgiske serietecknaren Hergé, vars huvudperson är den unge reportern Tintin. Albumet är en fortsättning på det elfte albumet Enhörningens hemlighet.

Albumet publicerades första gången på franska den 19 februari–23 september 1943 i tidningsform, och 1944 i albumform. 1962 publicerades den på svenska för första gången, som Bonniers Tintin-album nummer 4.

Historien utspelar sig huvudsakligen i de karibiska vattnen runt om Turks och Caicosöarna.

Tintins persongalleri
Professor Karl Kalkyl gör sin entré i detta album och introducerar en ubåt med formen och utseendet av en haj. Förebilden var professor Auguste Piccard och hans dykarklocka. Det franska namnet för Professor Karl Kalkyl är Tryphon Tournesol. Förnamnet är taget från en möbelsnickare i Hergés bekantskapskrets och efternamnet betyder solros. Den akademiska titeln professor används inte i den svenska utgåvan, och inte heller verkar Kalkyl ha anknytning till något lärosäte.

Övrigt
Trålaren Sirius är ritad efter en förebild i hamnen i Oostende.
Den trästaty Tintin och kapten Haddock hittar på ön ritade Hergé efter en förebild från Kamerun han sett på museum.
Den första bildrutan på sida 25, där Haddock barfota går iland medan Tintin och Dupondtarna drar upp båten, var en av två bilder som Hergé var särskilt stolt över. Den andra bilden finns i Krabban med guldklorna.
En annan bildruta att lägga märke till är den längst ned till vänster på sidan 32 där färgläggningen har varit anmärkningsvärt slarvig.
Anmärkningsvärt är också att Enhörningens vrak är i så gott skick efter alla år på havsbotten. Om det hade funnits skeppsmask hade det inte varit någonting kvar av fartygets träskrov. Om man bortser från skeppsmasken borde fartyget ha varit överväxt med koraller eller andra djur och alger som finns i de aktuella farvattnen.
Det är föga troligt att papegojor kan ärva inlärda ord i flera generationer. Men det tillför ju äventyret ett visst mått av humor.

Referenser

Seriealbum 1944
Serieåret 1943
Tintinalbum