kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kallaväxter

Kallaväxter (Araceae) är en familj av enhjärtbladiga växter där blommorna sitter samlade i täta kolvar. Ofta är kolven delvis omgiven av ett hölsterblad. Det finns fler än 3 700 arter indelade i 107 släkten. Den största artrikedomen finns i tropiska delar av Amerika, men det finns även många arter i tropiska och tempererade områden i Asien, Afrika och Europa. I Sverige finns några arter vildväxande, bland annat i missnesläktet, munkhättesläktet, andmatssläktet och storandmatssläktet. DNA-analyser utförda av Angiosperm Phylogeny Group visar att andmatsväxterna, som tidigare utgjorde en egen familj Lemnaceae, också hör till kallaväxterna. Tidigare ingick kalmussläktet (Acorus) i kallaväxterna, men de ingår nu i en egen familj, kalmusväxter (Acoraceae).

Det finns arter som har han- och honblommor på samma planta och då sitter vanligen honblommorna i blomkolvens nedre del och hanblommorna upp mot toppen. För att förhindra självpollinering så tar inte honblommorna emot pollen när hanblommorna på samma planta släpper ut den.

Systematik 
Åtta underfamiljer kan urskiljas:

 Gymnostachydoidae med en enda art från Australien.
 Orontioideae - tre släkten och sex arter från Nordamerika och östra Asien.
 Lemnoideae - innehåller små flytande vattenväxter med världsvid utbredning. Fem släkten och cirka 40 arter.
 Pothoideae - fyra släkten och 400 arter, nästan pantropisk utbredning.
 Monsteroideae - 12 släkten och 360 arter med pantropisk utbredning.
 Lasioideae - 10 släkten och cirka 60 arter med pantropisk utbredning.
 Zamioculcadoideae - tre släkten och drygt 20 arter från Afrika.
 Aroideae - 68 släkten och cirka 2665 arter med världsvid utbredning.

Det finns många välkända krukväxter i denna familj, såsom gullranka och monstera. En art av knölkallasläktet, jätteknölkalla, har en av världens största blomställningar. Bland vattenkallasläktet (Cryptocoryne) finns flera akvarieväxter. I några släkten, monsterasläktet (Monstera) och tarosläktet (Colocasia) finns arter som ger livsmedel. Kopparrankesläktet (Philodendron) är ett växtsläkte som är viktigt för regnskogarnas ekosystem.

Se även
Bergianska trädgårdens jätteknölkallor

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Kallaväxter
 Den virtuella floran - Andmatsväxter
 

Enhjärtbladiga växter
Areol

Areol är en ullig liten kudde eller vårta som alla kaktusar har. Den består av två tillväxtpunkter varav den ena producerar taggar och hår, medan den andra är vilande tills en ny gren eller blomma börjar bildas ur den. Areoler finns endast på växter i kaktusfamiljen.

Funktion
För kaktusen är areolen den viktigaste komponenten i dess evolutionära utveckling. I dessa finns dessa växters meristem där taggar, krokar, glochider, blommor, blad och grenar har en möjlighet att bildas. Taggar, krokar och glochider har nog primärt utvecklats som ett försvar, även om dess egenskaper har givit kaktusen vissa fördelar i dess förökning. Då det gäller taggar och försvar, så är det en stor fördel att utveckla dem i en areol i stället för direkt på stammen, då taggarna kan utvecklas i ett senare skede när kaktusen växer. Detta gör det möjligt för kaktusar att utveckla många och mycket långa taggar, och även taggar av olika typer taggar beroende av vilka egenskaper de ska ha. En areol brukar ha en eller flera långa centraltaggar som tjänar som ett försvar för plantan. Runt dessa sitter ett varierande antal radiärtaggar som bland annat har till funktion att fånga och hålla kvar ett kylande luftlager närmast plantan. Glochider är mycket talrika små hullingförsedda taggar som förekommer hos bland annat Opuntia-kaktusar.

Cephalium ("litet huvud") är en samling av ull eller borstliknande hår som utmynnar ur areolerna hos vissa kaktusarter.

Det är ganska klarlagt att evolutionens utveckling av areolen har spelat en stor roll hos kaktusens framgångsrika spridning i världen. Dess exakta fördelar är nog svåra att beskriva, men det är på grund av areolen som det finns så många helt skilda arter i världen idag.

Referenser

Noter

Växtfysiologi
Kaktusväxter
Nadine Coyle

Nadine Coyle, född 15 juni 1985 i Derry, Nordirland, är en irländsk sångerska, låtskrivare och fotomodell. Hon var aktiv i Girls Aloud åren 2002–2009 och 2012–2013. I mars 2010 inledde hon sin solokarriär.

Biografi 
Coyle deltog 2001 i den irländska upplagan av Popstars. Som en av vinnarna bildade hon tillsammans med fem andra ungdomar gruppen Six. Då det framkom, att Coyle inte uppnått den stipulerade åldern 18 år, fick hon lämna gruppen.

2002 blev Coyle en av vinnarna av Popstars: The Rivals och bildade tillsammans med Sarah Harding, Nicola Roberts, Cheryl Tweedy och Kimberley Walsh tjejgruppen Girls Aloud. I programmet hade Coyle gjort flera bejublade framträdanden. Bland annat sjöng hon Sting-låten "Fields of Gold" samt "I Wanna Dance with Somebody" som var en hit med Whitney Houston 1987.

Som medlem av Girls Aloud har Coyle spelat in ett flertal hits, bland andra "Sound of the Underground", "Biology", "See the Day", "Call the Shots" och "The Promise". Gruppens hittills fem studioalbum har samtliga sålt platina, det vill säga över 300 000 exemplar, i Storbritannien. 

I november 2010 släppte Nadine Coyle singeln "Insatiable" och samma månad utgavs soloalbumet med samma namn. Coyle var förlovad med Jason Bell, som 2006 spelade för New York Giants i National Football League. Paret bröt förlovningen i maj 2011. 15 augusti 2013 berättade Coyle att hon var gravid, och att Jason Bell var fadern. 10 februari 2014 föddes dottern Anaíya Bell.

Diskografi

Studioalbum 
 Insatiable (8 november 2010)
 "Runnin'" (Nadine Coyle, Julian Bunetta, Ruth-Anne Cunningham) – 4:05
 "Put Your Hands Up" (Nadine Coyle, Arnthor Birgisson) – 3:45
 "Chained" (Nadine Coyle, Ricci Riccardi, Gareth Owen) – 3:59
 "Insatiable" (Nadine Coyle, Guy Chambers) – 3:07
 "Red Light" (Nadine Coyle, Steve Booker, Ricci Riccardi, Gareth Owen) – 4:11
 "My Sexy Love Affair" (Nadine Coyle, Toby Gad) – 4:06
 "Lullaby" (Nadine Coyle, Alex Contrell, Louis Bell) – 3:13
 "You Are the One" (Nadine Coyle, Toby Gad) – 4:06
 "Natural" (Nadine Coyle, Guy Chambers) – 3:36
 "Raw" (Nadine Coyle, Guy Chambers) – 3:44
 "Rumors" (Nadine Coyle, Alex James, Andreas Romdhane, Josef Larossi) – 3:52
 "Unbroken" (Nadine Coyle, Steve Booker) – 5:04
 "I'll Make a Man Out of You Yet" (Nadine Coyle) – 4:16

Singlar

Källor 
 TalkTalk: Nadine Coyle Biography 
 Starpulse: Nadine Coyle Biography 
 Chart Stats: Nadine Coyle

Noter

Externa länkar

 Officiell webbplats
 

Födda 1985
Irländska sångare
Dokusåpadeltagare
Irländska låtskrivare
Irländska fotomodeller
Kvinnor
Levande personer
Björkväxter

Björkväxter (Betulaceae) är en familj med sex släkten av lövfällande, nötbärande träd och buskar. De flesta arterna är hemmahörande i tempererade områden på norra halvklotet, men det finns även några arter i tropiska bergstrakter samt i Sydamerika.

Förr var denna familj ofta uppdelad i två; björkväxter med alsläktet och björksläktet och hasselväxter (Corylaceae) med övriga släkten. Nyare genetisk forskning, bland annat av Angiosperm Phylogeny Group, visar dock att hasselväxterna bör ingå i björkväxtfamiljen.

Användning 
Hassel (Corylus avellana) och filberthassel (Corylus maxima) odlas för sina ätliga nötter.

Virket från björkväxterna är ofta hårt och tungt, särskilt hos avenbokssläktets arter, och förr hade flera arter stor betydelse som material som skulle tåla nötning och hård belastning. Man använde träet till kärrhjul, vattenhjul, verktygshandtag, skärbrädor och träplugg. I de flesta fall har denna användning av trä ersatts av andra material såsom metaller och plast, björk är dock ett vanligt träslag i Plywood.

Flera träd i björkväxtfamiljen är uppskattade trädgårds- och prydnadsträd.

Referenser

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Björkväxter
 Den virtuella floran - Hasselväxter

Trikolpater
Derek Bell

Derek Bell kan avse flera personer:

 Derek Bell (musiker)
 Derek Bell (racerförare)
Sävedalens AIK

SAIK, Sävedalens Allmänna Idrottsklubb är en idrottsförening med säte i Öjersjö och Sävedalen, Partille.
Föreningen har tre aktiva sektioner, en för friidrott, en för orientering samt en för längdåkning.

Historik 
Sävedalens Allmänna Idrottsklubb bildades 21 augusti 1933 då det första mötet hölls med Kurt Fridén som ordförande. I stadgarna kan man läsa att klubbens uppgift är att 'genom utövande av idrott utbilda goda idrottsmän, främja en god kamratanda samt i övrigt verka för höjande av medlemmarnas fysiska och andliga fostran.' Anledningen var att spelare i Sävedalens IF ville ha en egen förening då de inte var nöjda med hur mycket de fick använda fotbollsplanen. Under de första åren dominerande fotbollen men 1935 lades fotbollen ned och fotbollsspelarna återvände till Sävedalens IF. Nu kom friidrotten att ta över Sävedalens AIK, främst genom terränglöpning. 1941 tillkom orientering och 1942 skidor. 1956 invigdes Vallhamra IP som är plats för SAIK:s friidrottssektion.

Häcklöparen, diskuskastaren och längdhopparen Kenneth Johansson vann Sävedalens AIK:s första SM-guld då han tog hem SM på 110 meter häck 1954. Han utnämndes även  till Stor Grabb.

Sektioner 
SAIK är ansluten till Svenska Orienteringsförbundet, Svenska Friidrottsförbundet, Svenska Skidförbundet samt Svenska Gångförbundet.

SAIK hade vid årsskiftet 2000-2001 658 medlemmar. Av dessa var ca 258 damer och 400 herrar. 216 medlemmar var under 20 år och 442 däröver.

Klubblokal 
I januari 1997 stod klubbhuset klart. SAIK-stugan, Kåsjön. Härifrån utgår de flesta av orienterarnas träningar. Stugan ligger alldeles intill Vildmarksleden, elljusbelyst motionsspår och friluftsbad. 

Friidrottssektionen använder en lokal i anslutning till Valhamra idrottsplats i Sävedalen.

Det finns även en SAIK-stuga i Skatås.

Arrangemang 
Varje år arrangerar klubben nationella orienteringstävlingar av varierande slag. 2004 arrangerade klubben första etappen i världens största orienteringstävling O-ringen och 2003 skol-SM i orientering. Klubben är också flitiga arrangörer av Vårserien, göteborgsungdomarnas tävlingsserie i närterräng. 

Varje höst arrangeras Sävedalsloppet, ett lopp genom stora delar av Sävedalen för både motionärer och elit.

Klubben ordnar också Göteborg cross country, ett terränglopp öppet för alla. Loppet är lagt ungefär tre veckor innan terräng-SM varje år och en av sträckningarna är elitinriktat som genrep för detta SM.

Man arrangerar också 4x4 stafetten i Skatåsterrängen i början av augusti varje år. 

Friidrotten ordnar de traditionella Sävedalsspelen i början av juni och höstspelen någon helg under hösten.

Utöver dessa tävlingar anordnas Vallhamra grand prix som arrangeras av Per Skoog. Under 2006 ingick tävlingarna Vallhamra open (800 m), GP-galan (1500 m) samt Road to Barcelona (medeldistans arrangerat under friidrotts-EM). Tanken med denna serie är att endast arrangera tävlingar för en sträcka åt gången för att därigenom locka såväl fler elitlöpare som att få stora startfält.

Referenser

Noter

Externa länkar
Orienteringsektionen
Friidrottssektionen

Sävedalens AIK
Start

Start kan syfta på:

 Start (flyg) – delen av flygning som börjar på marken till farkosten är luftburen
 Start (rysk bandyklubb) – rysk bandyklubb
 Start! - varumärke för müsli
 Startgrid – en plats på en racerbana som utgör bilarnas eller motorcyklarnas startpositioner inför start i en tävling
 IK Start – en idrottsklubb från Kristiansand i Norge
 Strategic Arms Reduction Treaties, en serie avtal om vapennedrustning mellan USA och Sovjetunionen/Ryssland
 START I (1991)
 START II (1993)
 START III (1997) trädde ej i kraft
 New START (2010)
 Start-1 – en rysk raket
 Bootning –  en term för processen som startar igång ett operativsystem

Se även
 Starten – en belgisk komedifilm från 1967
Startgrid

Startgriden, ofta benämnd grid, är den plats på en racerbana som utgör bilarnas eller motorcyklarnas startpositioner inför start i en motortävling med stående start. Startordningen bestäms av positionerna som förarna hade under kvalet inför tävlingen. Föraren med den snabbaste tiden får starta i pole position, som den första startpositionen kallas, tvåan snett bakom, trean bakom ettan och snett bakom tvåan, fyran bakom tvåan och snett bakom trean, och så vidare. Inom roadracing radas motorcyklarna dock upp i fyra led. Startpositionerna är utmålade med vita linjer och ofta står så kallade "grid girls" vid startpositionerna med en skylt med namnet och numret på den föraren som ska stå där.

Bilarna måste stå på startgriden ett tag innan formationsvarvet, varvet då förarna får värma sina däck och se till så att allt fungerar i bilen. En vanlig begränsning är femton minuter innan. Om föraren inte hinner dit i tid så kan denne få en bestraffning. Ett visst antal mekaniker får dock fortsätta arbeta på bilen när den står på griden, oftast måste de dock gå av banan när tre minuter återstår till formationsvarvet.

Se även 
Lista över motorsporttermer
Grid girl

Motorsporttermer
Väddväxter

Väddväxter (Dipsacaceae) är en familj av trikolpater med omkring 250 arter i omkring tio släkten. De flesta är ett-, två- eller fleråriga örter och buskar. De kommer ursprungligen från tempererade områden på norra halvklotet. I Sverige förekommer arter ur fem släkten, men endast två arter är vanliga: ängsvädd (Succisa pratensis) och åkervädd (Knautia arvensis).

Klassificeringssystemet APG II anger att väddväxterna alternativt kan ingå i kaprifolväxterna (Caprifoliaceae) men det är även korrekt att låta dem vara en fristående familj. När det gäller släktena i väddväxtfamiljen förekommer olika uppgifter om antalet och vilka släkten som ingår. De släkten som anges i faktarutan anges dock av Angiosperm Phylogeny Website.

Externa länkar 
Den virtuella floran - Väddväxter
Angiosperm Phylogeny Website

Trikolpater
Trollhasselväxter

Trollhasselväxter (Hamamelidaceae) är en familj av trikolpater med 27 släkten och mellan 80 och 90 arter. Samtliga är buskar eller små träd. De hör hemma i tempererade och tropiska områden. Blommorna har fyra eller fem kronblad och foderblad.

I äldre klassificeringssystem, såsom Cronquistsystemet, var trollhasselväxterna placerade i en egen ordning, Hamamelidales, men nyare system placerar dem i Saxifragales.

Arterna hittas i Nordamerika, Mexiko, östra Asien, Afrika, Australien och på öar i Stilla havet. Några familjemedlemmar odlas som prydnadsväxter. Typisk är på norra halvklotet exemplar som blommar under vintern. Bladen har små tänder vid kanten. Av några arter används bladen, barken och kvistar i den traditionella medicinen.

Släkten
Chunia
Dicoryphe
Disanthus en art, östra Asien
Distiliopsis
Distylium omkring 10 arter, östra Asien
Embolanthera
Eustigma
Exbucklandia en art, sydöstra Asien
Fortunearia en art, östra Kina
Häxalsläktet (Fothergilla) tre arter, sydöstra USA
Loropetalum två arter, östra Asien
Maingaya
Matudaea
Molinadendron
Mytilaria
Neostrearia
Noahdendron
Ostrearia
Papegojbuske (Parrotia) en art, Alborz i sydvästra Asien
Parrotiopsis
Rhodoleia, det förekommer att detta släkte ingår i en egen familj, Rhodoleiaceae, men inte enligt APG II
Sinowilsonia
Skenhasslar (Corylopsis) omkring 30 arter, östra Asien
Sycopsis
Tetrathyrium
Trichocladus
Trollhasselsläktet (Hamamelis) fyra arter, östra Asien, östra Nordamerika

Tidigare ingick släktena Altingia, Liquidambar och Semiliquidambar i trollhasselväxterna, men de har flyttats till familjen Altingiaceae.

Referenser 

 
Trikolpater
Kaprisväxter

Kaprisväxter (Capparaceae) är en familj med blommande växter inom ordningen Brassicales. Familjen innehåller 16 släkten och cirka 480 arter spridda över nästan hela världens varma områden.

Familjen består av vedartade växter som kan växa som buskar, träd eller lianer.

Arten kapris odlas för sina blomknoppar och frukter som används som krydda eller delikatess.

Paradisblomstersläktet (Cleome) räknades tidigare hit, men förs nu, tillsammans med nio andra släkten till en egen familj, paradisblomsterväxter (Cleomaceae).

Externa länkar 
 Svensk Kulturväxtdatabas
 Angiosperm Phylogeny Website
Svärmors kudde

Svärmorskudde (Echinocactus grusonii) är en suckulent växt inom släktet Echinocactus och familjen kaktusväxter.

Beskrivning 
Mest känd inom detta släkte är Svärmorskudden. Den kan bli 1,3 meter hög och nästan lika tjock. Åsarnas ryggar, 20–30 stycken, är täckta med areoler som härbärgerar stora mängder taggar. De yttre gulvita taggarna i varje areol kan vara upp till tio stycken och vara tre centimeter långa. De inre taggarna kan till en början vara rödaktiga, tre till fem stycken och fem centimeter långa. 

Namnet grusonii fick denna Echinocactus för att hedra den tyske industrimagnaten Hermann Gruson, 1821 - 1895. Han hade ett stort intresse för botanik och gav ekonomiskt stöd till själva vetenskapen. Han hade en stor kaktussamling i Magdeburg.

Förekomst 
Svärmors kudde kommer ursprungligen från Mexiko och USA:s varma och torra delstater, såsom Kalifornien, Arizona, New Mexico, Texas, Nevada och Utah.

Odling 
Svärmorskudden är relativt lättskött då den odlas i kruka. Den klarar full sol om luftväxlingen är god. Sommartid kan den stå utomhus. En ljus plats är viktig, vilket förhindrar att "kudden" blir avlång i formen. Den bör vattnas regelbundet, men kvarstående vatten vid kuddens bas kan medföra att rötterna ruttnar. Väldränerat och ett lager grus runt rothalsen ser till att vattnet ej blir kvar. Det finns nästan ingen övre gräns då det gäller värme, men det ska helst inte vara kallare än 15 °C. Kaktusnäring bör tillföras några gånger under sommarhalvåret, men inget under vinterhalvåret. Vattningen bör minskas och kan upphöra nästan helt från senhösten till mars. Någon gång i april påbörjas bevattningen igen, men bör påbörjas försiktigt genom att duscha själva plantan. Unga plantor kan omplanteras varje år medan äldre plantor klarar flera år i samma kruka innan rötterna tar för stor plats. Nyplanterade plantor skyddas mot stark sol de första veckorna.

Synonymer 
Echinocactus grusonii var. albispinus Y.Itô
Echinocactus grusonii var. horridus Y.Itô
Echinocactus grusonii var. intertextus Y.Itô
Echinocactus grusonii var. subinermis Y.Itô

Referenser

Externa länkar

Kaktusväxter
Krukväxter
Sv Växtindex
Växter i Mexiko
Lovsångsteam

Ett lovsångsteam är ett band som leder lovsång och tillbedjan i den moderna kristna kyrkan, främst inom frikyrkan.

Funktion
Många kyrkor som använder moderna musikstilar i sin lovsång väljer att forma egna lovsångsteam. Teamet består ofta av människor från församlingen som kan spela eller sjunga. Lovsångsteamets funktion är att hjälpa, uppmuntra och inspirera församlingen att tillbe och komma närmare Gud.

Sättning
I takt med att nya musikstilar kommit in i gudstjänsterna genom lovsången har det också skett ett utbyte av vilka instrument som används. En typisk sättning för ett lovsångsteam består av en lovsångsledare som sjunger och spelar akustisk gitarr, backad av flera bakgrundssångare, kompade av bas, elpiano, trummor, percussion och elgitarrer. Det finns dock en stor bredd av sättningar och musikaliska inriktningar bland lovsångsteam och i stora församlingar finns ibland flera lovsångsteam med olika stil och målgrupp.

Litteratur
Franke Leander, "Lyft fokus uppåt mot Gud: Om lovsångskulturen och dess inverkan på gudstjänstfirandet inom frikyrkan." Konvergenser och divergenser (Svenskt gudstjänstliv 98, 2023). 2023.  ISBN 978-91-7777-264-4.

Se även
 lovsångsledare

Kristen musik
Kristna liturgier och riter
Derek Bell (racerförare)

Derek Reginald Bell MBE, född 31 oktober 1941 i Pinner i England, är en brittisk racerförare. Han bor i USA.

Racingkarriär 
Bell började med racing 1964 och tävlade sedan i formel 3 1965-1967. Han vann sju lopp den sista säsongen. 1968 gick han vidare till formel 2 och tävlade i en privat Brabham BT23C. Bell visade sådana talanger att han uppmärksammades av Ferrari som lät honom köra två lopp i formel 1, i  och i . Bell fick även köra ett lopp för McLaren i . Han rattade då en fyrhjulsdriven McLaren M9A, en bil som endast användes i det loppet. Bell tävlade i ett lopp för Tom Wheatcroft Racing i en Brabham BT26 i  och ett lopp för Surtees på Watkins Glen i , där han kom sexa och fick sin enda poäng. 

Bell körde senare ytterligare några formel 1-lopp innan han med framgång började tävla i sportbilar. Han har vunnit Le Mans 24-timmars fem gånger, Daytona 24-timmars tre gånger och FIA World Endurance Championship två säsonger, 1985 och 1986. Bell är numera bosatt i USA och är expertkommentator vid formel 1-tävlingar.

F1-karriär

 

|}

Noter

Källor

Födda 1941
Brittiska racerförare
Brittiska Formel 1-förare
Ferrari F1-förare
McLarenförare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Sportvagns-VM-förare
Män
Levande personer
Igelkottskaktussläktet

Igelkottskaktussläktet  (Echinocactus) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusväxter med sex arter.

Beskrivning
Igelkottskaktussläktet innehåller stora klotformade till kort cylindriska kaktusar, till över två meter höga, oftast betydligt mindre. Diametern varierar från art till art från 8–80 cm. Många arter förgrenar sig inte annat än om toppen blir skadad, andra arter bildar kolonier. Vissa arter har pålrot, andra inte. Stammarna är inte segmenterade, de är gröna till blå- eller grågröna. Toppen är oftast tillplattad och tätt ullig. Antalet ribbor varierar från 8 till över 60, de är tydliga, raka eller svagt vågiga, ibland medsols spiralställda. Areolerna sitter glest eller tätt, de är runda till avlånga. Taggarna blir 5-19 per areol, hårda, raka eller krökta. De är ibland platta eller med fåror. Blommorna kommer fram nära toppen och slår ut dagtid, de är trattlika till utbredda och blir mellan 2,4 och 3,2 cm vida. Blompipens fjäll har en tagglik spets, själva pipen täcks av ull vid blomningen, egentliga taggar saknas. Även de yttre hyllebladen har en tagglik spets. De inre hyllebladen är gula, rosa eller magentaröda. Frukten är vanligen torr, mer sällan köttig, den förblir hel, spricker upp oregelbundet eller öppnar sig via porer vid basen. De är till färgen vita till gulbruna, rosa eller röda, men täcks vanligen av ull.

Släktet är närstående djävulstungorna (Ferocactus) men skiljer sig genom att blompipens fjäll och yttre hylleblad har en tagglik spets. Fjällen har också ull som döljer själva pipen vid blomningen. Djärvultungorna har rundade fjäll och saknar ull, vilket gör att pipen syns under blomningen.

Namnet Echino kommer från grekiskans e’chinos och betyder taggig eller igelkott.

Förekomst
Igelkottskaktusar kommer ursprungligen från Mexiko och USA:s varma och torra delstater, såsom Kalifornien, Arizona, New Mexico, Texas, Nevada och Utah.

Referenser

Kaktusväxter
Cactaceae
Igelkottskaktus

Igelkottskaktus (Echinocactus platyacanthus) är en suckulent växt inom släktet Echinocactus och familjen kaktusar. Igelkottskaktus är klotformad eller cylindrisk, växer ensam eller tuvbildande. Den har mycket framträdande åsar och en mycket kraftig epidermis vilken gör det möjligt för dem att tåla ökensolen.

Stora areoler sitter utmed åsarna, och de nyare åsarna i mitten är oftast mycket ulliga. Taggarna är normalt raka eller något böjda, mycket kraftiga och hos en del arter är de fem centimeter långa eller längre. Antingen ligger dessa mot växtkroppen eller står rakt ut från plantan. Taggarnas färg skiftar från mörkt röda till ljust gulvita. Blommorna är sällan mer än 6,3 cm i diameter, gula eller ibland rosa till rödaktiga. Frukten är fjällig, ullig och ofta mycket färgstark. De kan bli l,8 meter höga och l meter i diameter, men sådana exemplar kan vara hundra år gamla eller äldre.

Förekomst
Detta släkte hör hemma i de sydvästra delarna av USA, lika väl som i norra och centrala Mexiko. De växer på sandiga, klippiga bergssluttningar på mycket varma och torra ställen.

Odling
Igelkottskaktus är lätta att odla, och kräver en jordblandning med mera sand än de andra i samma släkte. Dessa växer bra i en blandning av ungefär lika delar grov sand och humus. De kräver normal vattning från vår till höst, men inget vatten under vintern då en minimitemperatur på 5 °C är tillräcklig och bör då hållas helt torra. Unga plantor trivs inte i direkt solljus.

Referenser

Kaktusväxter
Krukväxter
Ig Växtindex
Växter i Mexiko