kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sidensjö

Sidensjö är en tätort i Örnsköldsviks kommun och kyrkbyn i Sidensjö socken i Ångermanland och Västernorrlands län. 

Sidensjö är beläget mellan sjöarna Bysjön och Drömmesjön, 23 kilometer väster om Örnsköldsvik.

Befolkningsutveckling

Samhället
I Sidensjö centrum ligger bland annat Sidensjöskolan (klass 1–6 och förskola), Sidensjö Sparbank (en fristående sparbank), Nätraälven Skog (en skogsägarförening), lanthandel, servicehuset Fyrklövern och Sidensjögården där det finns gruppboende och korttidsboende med äldreboende.

Bland sevärdheterna finns Sidensjö kyrka, som började byggas på 1300-talet och därmed är en av de äldsta i Örnsköldsviks kommun. Strax sydöst om kyrkan längs väg 908 mot Bjästa ligger Sidensjö hembygdsgård, där det under somrarna serveras fika. Vid kyrkan ligger ett vattenkraftverk som utvinner energi ur Nätraån. Ett populärt turistmål är badstranden Bywatch vid Bysjöns östra strand längs länsväg 335 från Örnsköldsvik där det finns brygga och volleybollnät och där det under sommaren hålls simskola.

Sidensjö har även några konstverk som ingår i Nätterlunds minnesfond. Bland annat finns "Skräddaren en vän i viken", "Skidåkerskan" och "Klackspark med skruv".

I Sidensjö finns ett aktivt föreningsliv där de största föreningarna är IOGT-NTO och Sidensjö IK.

Idrott
Sidensjö IK bedriver idrottsverksamhet i olika sektioner. De största är orientering, skidor och fotboll. Sidensjö ansvarade 1994 för den första etappen i den stora orienteringstävlingen O-ringen. Klubben stod även som arrangör av Natt-SM i orientering 2004. April 2011 var Sidensjö IK orientering en av de få klubbarna från Sverige som for till Spanien för att delta i Spanska mästerskapen. Sidensjö hade under 1980-talet ett damlag i fotboll som spelade i Damallsvenskan. Herrlaget spelar för närvarande i division fyra (femte plats i division fyra år 2010).

Den årliga Kubbyran har blivit en återkommande folkfest i Sidensjö. Kubbyran är en endagsturnering i kubb som startade år 2002 och har vuxit varje år och nu (2016) drar tusentalet personer till Sidensjö.

Se även 
Sidensjö socken

Noter

Externa länkar 
Sidensjöbygdens webbplats
Drömmebygdens webbplats
Sidensjö IK Orientering

Orter i Örnsköldsviks kommun
Tätorter i Sverige
K1

K1, K 1 eller K-1 kan avse:

 K1 – en tävlingsklass i enmanskajak, se kanotsport
 K1 – en stridsvagn som används av de sydkoreanska landstridskrafterna
 K-1 – en tävlingsform där deltagare från olika kampsportsdiscipliner deltar
 Pyramiden K1 (också känd som Ku 1 och som Ku. 1), El-Kurru, Egypten

Svenska kavalleriförband 1806-2000
 K 1 – svenskt kavalleriregemente 1806–1927, se  Livgardet till häst
 K 1 – svenskt kavalleriregemente 1928–1949, se  Livregementet till häst (det yngre)
 K 1 – svenskt kavalleriregemente 1949–2000, se  Livgardets dragoner
 K 1 – ovan tillhörande före detta regementsbyggnad på Östermalm i Stockholm, se Livgardets Kavallerikasern

Noter
Singularitet

Singularitet kan avse:

 Gravitationell singularitet -  en punkt i rymden där de värden som beskriver gravitationsfälts styrkor får oändliga värden 
 singulär punkt - ett begrepp inom komplex analys, en punkt där en för övrigt analytisk funktion  ej är definierad
 Singulariteten - en teoretisk framtida tidpunkt karaktäriserad av teknologiska framsteg utan motstycke
Tanngnjost och Tanngrisner

Tanngnjost (”den som gnisslar tänder”) och Tanngrisner (”den som har glest mellan tänderna”), även Tandgnissle och Tandglese, är i nordisk mytologi guden Tors två bockar. Dessa bockar drar Tors vagn då åskan går. 

I myten om Tors färd till Utgårdaloke berättas om hur bockarna slaktas på kvällen och äts upp, för att återuppväckas till livet på morgonen, då Tor med hammaren Mjölner viger deras skelett. Med på färden var Tors tjänare Tjalve och Röskva. Loke lurade Tjalve att göra en av bockarna halt genom att bryta ett av dess ben för att komma åt märgen när han åt.

Det är omtvistat men det finns goda skäl att tro att dessa bockar överlevde kristendomens införande i form av det vi kallar julbocken, både som prydnaden och den bock som innan jultomten slog igenom, var den som delade ut julklapparna. På gutamål kan åskmoln kallas för bukkar (bockar).

Referenser 

Djur i nordisk mytologi
Tor
Tjatse

Tjatse (även Tjasse) är en jätte i nordisk mytologi som var fader till gudinnan Skade. 

Vid ett tillfälle då Tjatse flög omkring i örnhamn fick han se Oden, Loke och Höner festa på en oxe vid en lägereld. Tjatse satte sig i ett träd i närheten och lyckades komma över de läckraste köttbitarna. Detta gjorde Loke rasande och han lyckas slå till Tjatse med en stång. Tjatse fattar då tag i Loke med sina klor och flyger iväg med honom. Han vägrar släppa taget förrän Loke lovat att överlämna Idun och hennes ungdomsäpplen i hans våld. Loke lyckas lura ut Idun från hennes hus, varpå Tjatse flyger hem med henne och hennes äpplen. Utan dessa äpplen började gudarna åldras snabbt och de tvingar till slut Loke att (iklädd Frejas falkhamn) hämta tillbaka Idun. När hon till slut har återförts till Asgård blir hon förföljd av Tjatse, men Tor dräper honom. Oden eller Tor kastar därefter upp jättens ögon på himlavalvet. Vanligen tolkas detta som att ögonen blev till stjärnor, men man har även antagit att det var så Sol och Måne skapades. (Se vidare Skade).

Se även
 Aurvandil
 Poetiska Eddan, Sången om Harbard
 Skade.
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan
 Tjodolf av Hvin: Höstlång''

Referenser

Jättar i nordisk mytologi
Kilskrift

Kilskrift kallas den ord- och stavelseskrift som var det vanligaste skriftsystemet i Främre Orienten under perioden från cirka 3200 f.Kr. till cirka 75 e.Kr och som skrevs med kilformade tecken, oftast på lertavlor. Skriften användes i Mesopotamien av bland andra sumerer, babylonier, kaldéer, assyrier, araméer, elamiter och hettiter för att skriva sina olika språk och bredde ut sig över stora delar av Främre Asien, och Mindre Asien. Dessutom användes lertavlorna ännu för den kretensisk-minoiska skriften och i det förhistoriska Grekland.

Kilskriften uppkom i det sumeriska området i södra Mesopotamien efter flera årtusenden av förstadier i form av små lerfigurer som representerade föremål. De standardiserade kilskriftstecknen var ursprungligen piktogram, det vill säga de föreställde bilder, men med tiden blev dessa bilder stiliserade till oigenkännlighet. Skriften bestod av cirka 600 tecken och bildades genom kilformade intryckningar i tavlor av mjuk lera som sedan torkades eller brändes så att de blev hållbara. Ett kilskriftstecken kunde ha tre olika funktioner beroende på sammanhanget: logogram (återger ett ord), fonogram (återger en stavelse) eller determinativ (klassificerar det skrivna ordet). Exempel på kilskriftssystem helt baserade på fonogram finns dock; sådana utvecklades i Ugarit (alfabetiskt) och i Persien.

Många språk skrevs med sumeriskt kilskriftsystem såsom, förutom sumeriska, akkadiska, elamitiska, hettitiska, luviska, hurritiska, urarteiska och eblaitiska samt påverkade utvecklingen av kilskriftssystem helt baserade på fonogram för ugaritiskan och fornpersiskan.

Dechiffrerandet av kilskriften under första hälften av 1800-talet lade grunden till det vetenskapliga ämnet assyriologi.

Fornpersisk kilskrift, inledningen till den första Behistuninskriften

Se även 
 Behistuninskriften

Källor 
 Glömda skrifter och språk av J.Friedrich (1967)
 I döda språks sällskap av Ola Wikander (2006) 

Logografiska skriftspråk
Stavelseskrift
Personbil

Personbil är ett motorfordon avsett för persontransport.

Svensk lagstiftning

Klass I
En personbil är enligt svensk lag (SFS 2001:559 2§) en bil inrättad huvudsakligen för personbefordran och är försedd med högst 8 sittplatser utöver förarplatsen. Det betyder i kort att 9 personer som mest kan samtidigt förflyttas i en personbil.

Alla personbilar är märkta med en VIN-kod, vilken ofta benämns chassinummer.

Klass II

Personbil klass II är en bil permanent inredd med bostadsutrymme. I dagligt svenskt tal kallas de oftast husbilar men tyngre husbilar kan även registreras som lastbilar.

För att köra Personbil klass II måste man ha lägst B-behörighet. Om fordonets totalvikt överstiger 3,5 ton måste man ha C1 eller C-behörighet.

Om föraren har fått B-behörighet före juli 1996 har man rätt att köra Personbil klass II oberoende av vikt. Detta gäller bara om körkortet inte varit återkallad av någon orsak efter detta datum.

Finländsk lagstiftning
En personbil definieras i fordonslagen (FFS 1090/2002 10§) som ett för persontransport tillverkat fordon med plats för högst åtta personer utöver föraren.

Externa länkar 
Transportstyrelsen

Bilar efter typ
Ivan Kramskoj

Ivan Nikolajevitj Kramskoj (), född 8 juni 1837 i Ostrogozjsk, död 6 april 1887, var en rysk konstnär.

Kramskoj studerade sedan 1856 vid konstakademien i Sankt Petersburg, där han fick två pris. Då eleverna anhöll, att de själva skulle få välja sina ämnen, upptogs detta onådigt av de akademiska myndigheterna, och när 1863 akademien som obligatoriskt ämne för tävlingen bestämde "Gästabud i Valhall", bröt sig "de unge" (inalles 14 konstnärer med Kramskoj i spetsen) ut ur den akademiska skolan, bildade ett särskilt konstnärsgille och grundade 1870 en förening för rörliga konstutställningar, Peredvizjnikerna.

Kramskojs konstnärliga styrka låg i porträttet, varav många vackra prov finns i Tretjakovgalleriet i Moskva (Nekrasov, Saltykov, Grigorovitj, Tolstoj m. fl.); där finns också hans berömda dukar "Kristus i öknen" och "Otröstlig sorg" (bild av hans hustru vid barnets död). Även om Kramskoj i sitt arbete var ojämn och inte kunde behärska större uppgifter, t. ex. den icke fullbordade tavlan "Kristus begabbad som judarnas konung", var han dock en av Rysslands främsta målare och har genom oppositionen mot akademiens föråldrade stillagar haft ett stort personligt inflytande på den moderna ryska konsten.

I Sverige ställdes Kramskojs verk ut på utställningen Peredvizjniki – banbrytare i ryskt måleri på Nationalmuseum 2011.

Galleri

Källor

Noter

Externa länkar 

Ryska konstnärer
Födda 1837
Avlidna 1887
Män
Personer från Voronezj oblast
Knytt

Knytt kan syfta på:

 Knytt (Mumindalen) – små försynta, känslosamma och lätt bortkomna varelser Muminvärlden
 Knytt (lajv) –  en humanoid art som spelas på vissa high fantasy-lajv 
 Knytt (datorspel) –  ett plattformsspel för PC centrerat kring utforskning

Se även 
 Oknytt – små övernaturliga väsen i skandinavisk folktro
Fredrik Pacius

Fredrik Pacius eller Friedrich Pacius, född 19 mars 1809 i Hamburg, Tyskland, död 8 januari 1891 i Helsingfors, var en tysk-finländsk tonsättare och violinist. Han kallas ibland för "den finska musikens fader".

Biografi 
Pacius var musikelev till Ludvig Spohr och Moritz Hauptmann i Kassel. Han anställdes som violinist i Kungliga hovkapellet 1828 i Stockholm, blev "musiklärare" (det vill säga musikdirektör) vid Helsingfors universitet 1834 och utnämndes till professor 1860, samt blev hedersdoktor 1877.

Fredrik Pacius levde större delen av sitt liv i Finland och kallas ibland för "den finska musikens fader". Han tonsatte 1848 Johan Ludvig Runebergs dikt Vårt land som inleder Fänrik Ståls sägner. På Floradagen den 13 maj 1848 uruppfördes denna tonsättning av dikten på Gumtäkts äng i Helsingfors. Sången framfördes av Akademiska Sångföreningen till ackompanjemang av Gardets Musikkår under Pacius ledning. Denna dikt och tonsättning är idag Finlands nationalsång. Musiken används även i den estniska nationalsången, Mu isamaa, mu õnn ja rõõm, men med annan text.

Pacius opera Kung Karls jakt var den första operan som skrevs i Finland. 

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Kompositioner 
 Orkesterverk
 Symfoni i d-moll (1850)
 Ouvertyr i Ess-dur (1826)
 Violinkonsert i fiss-moll (1845)
 Vokala verk
 kantater
 lieder
 Kammarmusik
 Stråkkvartett i Ess-dur (1826)

Operor 
 Kung Karls jakt (1852, uppförd 1856 i Stockholm) i samarbete med författaren och historiken Zacharias Topelius.
 Prinsessan av Cypern (1860)
 Loreley (1887)

Övrigt 
Kantater, orkesterstycken, en- och flerstämmiga sånger.

Utmärkelser

Källor

Litteratur
 Andersson, Otto: Den unge Pacius och musiklivet i Helsingfors på 1830-talet. Schildt, Helsingfors 1938.
 Mäkelä, Tomi: Fredrik Pacius, kompositör i Finland. Svenska Litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 2009. 
 Mäkelä, Tomi: Der Pionier: Fredrik Pacius. Opernwelt, 11, 2009, sid. 36-44.

Externa länkar 

 
 

Finländska klassiska kompositörer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Musiker från Hamburg
Män
Födda 1809
Avlidna 1891
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Motett

Motett (troligen diminutiv av franska mot, ”ord”), är en av de äldsta flerstämmiga kompositionsformerna för körmusik a cappella med rötter så långt tillbaka som till 1200-talet. Under medeltid och renässans var kontrapunktisk kompositionsteknik ett kännemärke för formen; senare har man ofta använt namnet som beteckning för en körsång med text ur bibeln eller liknande, oavsett hur den är skriven. Motetten behandlar oftast – men inte alltid – andliga ämnen, och är jämsides med den enklare körhymnen en central genre för den moderna svenska kyrkosångrörelsen. 

Motetten utvecklades framför allt under epoken 1450 till 1600 med Lasso och Palestrina som stora namn. Den tyska motetten representerades av Schütz och Bach, och senare av bland andra Brahms och Distler. I Sverige har betydande motettserier skrivits av Morén, Rosenberg och Bäck.

Källor
 Sohlmans musiklexikon

Noter

Kyrkomusik
Musikhistoria
Musikteori
Körsång
Typer av musikstycken
Trudvang

Denna artikel handlar om Trudvang i den nordiska mytologin. För kampanjvärlden Trudvang till rollspelet Drakar och Demoner, se Drakar och Demoner Trudvang. 
Trudvang (isländska Þrúðvangar, 'kraftvångarna', 'maktfälten'), även Trudheim och Trudvång, är i nordisk mytologi den del av Asgård där Tors boning Bilskirne ligger.

Referenser 

Platser i nordisk mytologi
Tor
Trymheim

Trymheim ("larmvärlden") var i nordisk mytologi jätten Tjatses boning, som efter dennes död beboddes av hans dotter Skade. 

Skade ville bo i fjällen och Njord nära havet. I äktenskapet förlikades de om att tillbringa vardera nio dagar i Skades boning Trymheim och i Njords boning Noatun, men att de inte länge stod ut med detta arrangemang och började leva var för sig i sina egna boningar.

Referenser

Platser i nordisk mytologi
Tirfing (svärd)

För andra betydelser, se Tirfing (olika betydelser)

Tirfing, eller Tyrfing (fornnordiska: Tyrvingr), är ett magiskt svärd i nordisk mytologi. Enligt fornaldarsagan Hervarar saga (Hervors saga) smiddes svärdet av dvärgarna Durin och Dvalin. Svärdet bars av bärsärken Angantyr. Svärdet var det vackraste världen skådat med ett gyllene fäste och klinga. Varje gång det drogs blev det, enligt tillverkarnas förbannelse över svärdet, en mans död.

Historien
En dag när han är ute och jagar, upptäcker kung Svafrlami två dvärgar nära ett stort berg. Han trollband dem genom att svinga sitt svärd över dem så att de inte skulle försvinna in i berget. Dvärgarna ville köpa sig fria och lovade att tillverka ett magiskt svärd. Svärdet skulle vare sig kunna brytas itu eller rosta, det skulle lätt kunna skära igenom järn och sten, och det skulle alltid leda till seger för den som svingade det. 

Då Svafrlami kom tillbaka för att hämta svärdet såg han att det var ett vackert och utsökt vapen, och han namngav det till Tirfing. Men innan dvärgarna försvann in i berget lyste de en förbannelse över det, innebärande att det aldrig kunde dras ur sin slida utan att det dödade en människa samt att det skulle förorsaka tre ogärningar. Dessutom skulle svärdet också bli orsak till Svafrlamis död. Svafrlami blev rasande och högg efter dvärgarna med svärdet, men han klöv bara sten utan att träffa dvärgarna, som försvann in i berget. 

Föremål i nordisk mytologi
Fiktiva svärd
Tirfingcykeln
Tökk

Tökk ("tack") är i nordisk mytologi en jättinna som uppenbarligen är den förklädde guden Loke. Tökk vägrade begråta Balder efter dennes död, vilket ledde till att Hel inte lät Balder återvända från de döda.

Referenser

Balder
Jättar i nordisk mytologi
Loke
Trud

I nordisk mytologi omnämns Trud (vars namn kan betyda både "styrka" och "kvinna") både som dotter till Tor och som en av de valkyrior som sades "skänka einhärjarna öl" och bestämde vem som skulle dö i strid. Hennes mor heter Sif och hennes bror Mode. Hennes två halvbröder heter Uller och Magne.

Se även
 Poetiska Eddan, Grimnesmal
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan
 Trud (tidning) 
 Ölands runinskrifter 1, Karlevistenen

Valkyrior
Ull

Ull är hår från pälsen från olika djur, där det vanligaste är tamfår. Andra djur som lämnar ull är alpacka, kashmirget, angoraget, lama och kamel. Ull är en textil råvara som spinns till garn eller tråd. Den kan även användas till tovning eftersom ullfibern är täckt med epidermisfjäll.  

Eftersom ullen är "dragsvag", det vill säga har benägenhet att brista i längdriktningen, skiljer den sig från andra textila material, vilket också givit upphov till en särskild ylleindustri, i viss mån skild från textilindustrins övriga utveckling. 

Med konstull och rivull avses återvunnen ull. Återvinning av ull var tidigare en viktig del av ylleindustrin, men har nu minskat i betydelse. Under 1950-talet användes benämningen stickylle på återvunnen ull från ylletrikå och shoddy på återvunnen ull från löst vävda ylletyger. 

Olika djurarter har olika typer av ull. Ullfällen består vanligtvis av bottenull och täckhår. Bottenullen är kortfibrigare och mjukare än den täckande. Genom medveten avel har man tagit fram får som har en päls nästan helt bestående av bottenull. Avel har också gjorts för att få fram djur med mest täckhår. Det svenska pälsfåret har avlats mot att minska mängden bottenull. För att locken ska vara så glansig och "otovig" som bara är möjligt, när fällarna används i heminredningen.

Ull tros vara en av de tidigast använda textila råvarorna. Den äldsta metoden att ta vara på ull är att "nappa" den, plocka eller kamma den från djurets päls. Metoden kan bara användas på arter som naturligt fäller sin vinterull. Senare började man klippa ullen i ett sammanhängande sjok från kroppen med en ullsax, numera vanligen elektrisk. Ullen bereds därefter genom kamning eller kardning, innan den spinns till garn eller tovas.

Ullsorter efter ursprung 
 Fårull – från tamfår varierar i kvalitet och egenskaper men är på de flesta ställen i världen den vanligaste ullen.
 Merino – en mjuk ullsort från merinofår.
 Ull från lamadjur
 Vikunjaull – mycket mjuk, fin och dyrbar ull från vikunja.
 Alpackaull – mjuk och glansig ull från djuret alpacka.
 Lamaull – liknar alpackaull men är lite grövre. Från lama.
 Övriga ullsorter
 Angoraull – mycket mjuk ull från angorakanin. 
 Kamelull – mjuk, krusig och finfibrig ull från baktrisk kamel.
 Kashmirull – mjuk och finfibrig ull från kashmirget.
 Mohair – grov, långfibrig, mjuk och glansig ull från angoraget.
 Nöthår – korta och grova hår från nötkreatur.
 Marsvinsull – grova och krusiga hår från marsvin.

Ullsorter efter grovlek 
 Fin ull
 Merino
 Medelfin ull
 Crossbred/Cheviot
 Grov ull
 Mattull/Grovull

Noter

Referenser

Se även 
 Ylle
 Vadmal
 Lanolin
 Piezoelektricitet
 Värmeledningsförmåga

Vidare läsning 
 

Ull
Urd

För örlogsfartygen, se HMS Urd.

Urd är i nordisk mytologi det förflutnas gudinna. Hon var den ursprungliga nornan och hon råder över folks öden. Urd vakar över Urdarbrunnen som är belägen vid världsträdet Yggdrasils rot i Godheim. Hon är den äldsta av de tre namnkunnigaste nornorna. De andra ödesgudinnorna heter Verdandi och Skuld. Urd spinner livets tråd åt alla kända väsen. Det är hon som bestämmer alla individers livslängd och när hon klipper av någons tråd dör denna. I Valans spådom berättas att när Asarna skapade mänskligheten var de ofullständiga och utan öden. Det var först när nornorna började kora människors öden som de blev fullständiga. 

Namnet betyder ungefär "öde" och kommer från urgermanskans hypotetiska wr̥tís, som är sig självt sprunget ur den indoeuropeiska stammen wert-, att vända, tvinna.

Urdr är även ett koncept som påminner om ödet i modern mening, och nornan kan därför ses som gudom över detta koncept. Urdr är kognat med fornengelskans Wyrd, vilken i sin tur utvecklades till den moderna engelskans Weird som från början betyder övernaturlig, numer konstig.

Se även 
 Verdandi
 Skuld
 167 Urda

Källor 

Gudar i nordisk mytologi
Urdarbrunnen

Urdarbrunnen eller Urds brunn (”ödesbrunnen”) är i nordisk mytologi ödets källa som är belägen vid Yggdrasils fot invid gudarnas tingsställe.

Vid Urdarbrunnen bodde nornorna Urd, Verdandi och Skuld. De öste varje dag ur urdarbrunnen på den stora asken Yggdrasil för att trädet inte skulle vissna.

Citat från Poetiska Eddan:En ask vet jag stå, Yggdrasil heter dendess höga stam är stänkt med vitgrus;dädan kommer dagg som i dalar faller,grön står asken vid Urds brunn alltid.
Völvans spådom, vers 19

Referenser

Platser i nordisk mytologi
Urdarmåne

En urdarmåne var i folktron under medeltiden ett järtecken. När en halvmåne vandrade sades det båda farsot. Det är inte känt hur denna rädsla för en urdarmåne har uppstått, men Urd var en av nornorna i nordisk mytologi och hennes namn kan härledas ur gammalt germanskt ord för olycksöde. Om urdarmåne var ett ovanligt himlafenomen så bör det inte ha syftat på den vanliga halvmånen, utan något mycket mer ovanligt. Om urdarmånen dessutom låg vågrätt på himlen i norden kan fenomenet eventuellt avsett en partiell månförmörkelse. En sådan inträffade den 16 augusti 2008. Då lyste månen som en halvmåne i vågrätt läge.

Folktro
Ondines syndrom

Ondines syndrom används vanligen för att hänvisa till "congenital central hypoventilation syndroms" (CCHS) eller primary alveolar hypoventilation. CCHS är en respiratorisk sjukdom som är dödlig om den inte behandlas. Personer drabbade av Ondines syndrom lider av andningssvårigheter under sömnen och behöver därför sova med ventilatorer som hjälper dem att andas när de sover.

CCHS är en mycket ovanlig och allvarlig form av central nervsystemsförsämring som involverar en försämring av den automatiska kontrollen över andningen. Detta medför att man måste konstant komma ihåg att andas. År 2006 var det cirka 200 rapporterade fall världen över och år 2008 cirka 1000. Diagnosen kan fördröjas på grund av variationerna av svårighetsgraden på manifestationer eller bristande kunskap inom det medicinska området, framför allt inom de mildare fallen. Hur som helst, det har förekommit fall där asymptomatiska familjemedlemmar också haft CCHS vilket kan betyda att dessa siffror endast speglar dem som kräver mekanisk ventilation. I alla fallen inträffar apné under sömnen men i vissa fall, och då även i värda fall, förekommer apné under vaket tillstånd.

Även sällsynta fall av långsiktig obehandlad CCHS har rapporterats och kallas "Late Onset CCHS" (LO-CCHS). Fall som inte blir diagnosticerade förrän i medelåldern eller senare livet, trots att symptomen vanligtvis är väldigt tydliga i efterhand. Det har dock även förekommit fall av LO-CCHS där familjemedlemmar konstaterats vara asymptomatiska. Återigen kan bristande kompetens inom det medicinska området orsaka en sådan fördröjning.

CCHS tros inte påverka något kön mer än det andra.

CCHS är en medfödd sjukdom. Dock kan "Acquired Central Hypoventilation Syndroms" (ACHS) eller "alveolar hypoventilation secondary to neurologic disease" utvecklas som ett resultat av allvarlig skada eller trauma i hjärnan eller hjärnstammen. Om orsaken till en förvärvad Central hypoventilationssyndrom är oklar eller okänd kallas det idiopatisk förvärvat centralt hypoventilationssyndrom.

Sömnstörningar