Victoria Benedictsson

Victoria Maria Benedictsson, född Bruzelius den 6 mars 1850 i byn Domme i Fru Alstads socken i Skåne, död 21 juli 1888 i Köpenhamn (självmord), var en svensk författare och dramatiker. Hon skrev sina romaner under pseudonymen Ernst Ahlgren.

Biografi

Uppväxt 
Victoria Benedictssons föräldrar var lantbrukaren Thure Bruzelius och Helena Sophia Finérus. Hon växte upp på gården Charlottenberg i Domme på Söderslätt i sydvästra Skåne.

Benedictsson var tidigt intresserad av konststudier, och tog tjänst som guvernant för att tjäna pengar för att åka till Stockholm och utbilda sig till konstnär. Hennes far, som först godkänt detta, ändrade sig dock senare och sade nej. Ett liknande scenario återkommer senare i hennes bok Pengar.

För att komma bort från sina föräldrars inflytande gifte hon sig som 21-åring med postmästaren i Hörby Christian Benedictsson (född 1822 i Landskrona, död 1899 i Hörby). Han var 49 år och änkling, med fem barn från det tidigare äktenskapet. De fick två egna döttrar varav en dog i späd ålder.

1882 insjuknade Victoria Benedictsson i en bensjukdom och blev sängliggande.

Författardebut
Under sjukdomsperioden utvecklade hon sitt författarskap, och 1884 debuterade hon med novellsamlingen Från Skåne. Följande år utkom romanen Pengar, vilken blev hennes genombrott.

Vid denna tid blev hon vän med den elva år yngre Axel Lundegård, Hörbyprästens son. Som denne och många andra svenska författare under 1880-talet sökte hon sig till Köpenhamn, där hon uppmärksammades av den danske litteraturkritikern Georg Brandes.

Som tecknare är hon representerad med några teckningar vid Lunds universitetsbibliotek.

Död
Benedictssons kärleksförhållande med Brandes, 1886–1888, var förmodligen en av orsakerna till att Benedictsson begick självmord sommaren 1888 i Köpenhamn. Andra bidragande faktorer till hennes beslut kan ha varit hennes fattigdom och ensamhet och inte minst hennes oro för sitt författarskap. Hennes senaste roman Fru Marianne hade fått blandad kritik, Georg Brandes benämnde den förringande som "en Dame-Roman" och dennes bror Edvard författade en nedgörande recension i Politiken.

Hon var djupt olycklig över det intellektuellt inskränkta liv hon tvingades leva i Hörby och de begränsningar det innebar att vara kvinna under denna tid. Hennes självmord, med hjälp av en rakkniv, inspirerade Strindberg till avslutningen av dramat Fröken Julie.

Benedictsson ligger begravd på Vestre Kirkegård i Köpenhamn i Danmark, under namnet Ernst Ahlgren.

Författarskap
Trots den korta tid som hennes författargärning omfattar, anses hon som en av de främsta bland 1880-talets realistiska författare. I sina romaner skildrar hon äktenskapsproblematik och aktuella kvinnosaksfrågor.

Debutromanen Pengar handlar om en ung och omogen flicka som övertalas att gifta sig alltför tidigt med en förmögen godsägare, men som så småningom bryter sig ut ur äktenskapet. Fru Marianne skildrar en kvinna som slits mellan sin man Börje, en hederlig och praktisk bonde, och den kultiverade vännen Pål. Där Pengar slutar med skilsmässa, ger Fru Marianne en mer utopisk bild, med ett slut som bygger på samförstånd mellan makarna och ett jämlikt äktenskap.

Citat

Postum utgivning

Benedictssons litterära kvarlåtenskap togs om hand av Axel Lundegård, som successivt gav ut en stor del av denna och skrev färdigt en rad ofullständiga manuskript. Han konstruerade inte mindre än tre "självbiografier" av hennes brev, anteckningar och dagböcker.

Lundegård använde också hennes efterlämnade texter i sitt eget författarskap. Hans roman Elsa Finne (från 1902) består till större delen av lätt redigerade utdrag ur hennes efterlämnade dagbok. Inte förrän 1978–1985, då Christina Sjöblad gav ut dem, kunde Benedictssons dagböcker läsas obearbetade och i sin helhet. Hennes arkiv finns på Universitetsbiblioteket, Lunds universitet. 2008 kunde Lisbeth Larsson visa hur han bearbetat och redigerat flera av de verk han utgav postumt, bland annat novellen "Ur mörkret".

2013 gavs brevväxlingen mellan Victoria Benedictsson och Axel Lundegård ut, vilket gjorde det möjligt att för första gången kunna följa författarnas hela dialog med varandra.

1988 gav bokförlaget Jungfrun ut Benedictssons pjäs Teorier, som hon skrev sommaren 1887. En andra upplaga kom 1994 på samma förlag.

Biografier och forskning
Det finns en omfattande biografisk litteratur om Benedictsson. De flesta söker efter en förklaring till hennes val att dö. Hennes vän Ellen Key, som skrev den första biografin,  fann den i hennes motsägelsefulla karaktär och sociala utsatthet. Psykoanalytikern Tora Sandström menade att hon var schizofren. Efter Fredrik Bööks biografiska verk från 1949 och 1950 har fokus tenderat att ligga på den olyckliga kärleken till Brandes. Feministiska litteraturvetare som Jette Lundbo Levy, Ebba Witt-Brattström och Nina Björk, behandlar henne som en feministisk föregångsfigur dömd att gå under i ett patriarkalt samhälle. Birgitta Holm menar 2007 att Benedictssons olycka emanerade från incestuösa övergrepp i barndomen.
 
Den senaste biografin omfattar kärleksbreven mellan Benedictssons styvdotter Matti af Geijerstam och hennes blivande man Karl af Geijerstam. Dessa pekar, enligt bokens författare Birgitta Åkesson, på att Victoria Benedictsson var utmattad och överansträngd med ett förändrat känsloliv, som en förklaring till hennes död.

Victoria Benedictsson skrev 1887 i tidningen Dagny en biografisk text över författarinnan Harriet Martineau. I Martineau fann hon en jämlike och texten handlar lika mycket om henne själv som Martineau. Benedictssons egen inställning till både arbete, kritik och kärlekslängtan skiner igenom i hur hon presenterade Martineau. Författaren Birgitta Åkesson lyfter bland annat fram följande citat i sin bok:

Film & TV
Sonja Pleijel och Marianne Söderberg skapade 1988 TV-filmen Postmästarfrun från Hörby om hennes levnadsöde.
Carin Mannheimer gjorde 2001 en filmatisering för TV av Fru Marianne med Cecilia Frode i huvudrollen.

Minnesmärken
Ernst Ahlgrens väg, Hörby
Ernst Ahlgrensgatan, Malmö 
Ernst Ahlgrens väg, Stockholm 
Ernst Ahlgrensparken, Hörby - med en byst föreställande Benedictsson 
Minnessten i närheten av hennes födelseort, Domme, rest 1950 
Minnesplakett på det hus där hon bodde åren 1873-1888  i Hörby
Fast utställning på Hörby museum

Bibliografi

Skönlitteratur

 Fulltext: universitetsbibliotek, Litteraturbanken.

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Litteraturbanken.

Varia
 http://libris.kb.se/bib/14222034, http://libris.kb.se/bib/14225748, http://libris.kb.se/bib/14798507

 - Samlade och utgivna av Axel Lundegård.
 - 3 volymer utgivna under redaktion av Christina Sjöblad.

Samlade upplagor och urval
 - 4 delar utgivna av Axel Lundegård.

 - 7 volymer. Redaktör: Axel Lundegård.
 - 4 volymer i urval av Fredik Böök.
 -  Under redaktion av Ebba Witt-Brattström och med inledning av Horace Engdahl.

Referenser

Noter

Webbkällor
 Litteraturbanken, artikel Victoria Benedictsson, publicerad 2008, författare Birgitta Holm, hämtat 2013-11-29.
 Benedictsson, Victoria (pseudonym Ernst Ahlgren, författare: Ebba Witt-Brattström, hämtat 2013-11-29.
 Lunds universitetsbibliotek
 dn.se, Tomheten och rakkniven, författare Lisbeth Larsson, publicerad 2007-08-14, hämtat 2013-11-29.
 
 Victoria Benedictsson, artikel Victorias minne, författare Birgitta Åkesson mfl, senast uppdaterad 2013-11-24, hämtat 2013-11-29.
 Victoria Benedictsson på Hörby museum, Upptäck Sveriges historia, Sveriges länsmuseer , hämtat 2013-11-29.

Tryckta källor

Vidare läsning 
 
 
 
 
 
Hansson, Maria, Detta avskyvärda att få vara endast qvinna, Understreckare i Svenska Dagbladet 2022-04-28. Läst 28 april 2022.

Externa länkar 

 
 
 
 Ett urval av Victoria Benedictssons romaner finns att ladda hem från Textalk - Klassisk svensk litteratur

Victoria
Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1800-talet
Svenska dramatiker
Författare som begått självmord
Författare publicerade under pseudonym
Författare från Skåne
Personer från Fru Alstads socken
Födda 1850
Avlidna 1888
Kvinnor