kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jacopo Peri

Jacopo Peri, född 20 augusti 1561, död 12 augusti 1633, var en italiensk barockkompositör och sångare, ofta kallad operans fader, för han skrev det första verk som idag klassificeras som opera, Dafne (omkring 1597), och även det äldsta bevarade operaverket, Euridice (1600).

Biografi 
Jacopo Peri föddes förmodligen i Rom, men studerade i Florens för  Cristofano Malvezzi, varefter han hade tjänst vid ett flertal kyrkor där. Florens var renässansens viktigaste centrum, där konsten och vetenskapen upplevde en enorm blomstring. Med tiden blev Peri anställd i Medicis hov, först som tenor och klaverspelare, och senare som kompositör. Hans första verk var tillfällighetsmusik för lustspel och madrigaler.

Vid 1590-talet kom han i kontakt med Jacopo Corsi, som var Florens störste beskyddare av musiklivet. De kom överens om att den samtida musiken var oförenlig med den klassicismens estetik, och beslutade sig för att återskapa den grekiska tragedin som de förstod den. De anknöt till den florentinska cameratans musik, monodi, och basso continuo som så småningom övergick till recitativ och arior. Corsi och Peri anlitade Ottavio Rinuccini för texten, men resultatet, Daphne, anses inte vara det grekiska dramat troget. I stället skapade de en ny genre, opera.

Peri samarbetade med Rinuccini även i Euridice. Den framfördes första gången 6 oktober 1600, och har till skillnad från Daphne bevarats till eftervärlden. Euridice är till och med den äldsta bevarade operan. Däremot sätts den mycket sällan upp, och när så sker är det mest som en historisk kuriositet. Operan i fråga utvecklar recitativen till att hjälpa arior och körpartier att bära fram berättelsen. Euridice sattes upp på Drottningholmsteatern 1997 i regi av Karl Dunér.

Peri skrev flera andra verk, såväl operor som lustspel, och samarbetade med flera kompositörer. Trots det sätts sällan något av dessa verk upp längre. Redan under sin samtid fick han erfara att han var omodern vid jämförelse med till exempel Claudio Monteverdi. Som inspiratör för dessa yngre kompositörer var emellertid Peri alltjämt aktuell, som en av de pådrivande till den så kallade Florentinska musikreformen.

Externa länkar 
 

Italienska klassiska kompositörer
Renässanskompositörer
Italienska operatonsättare
Italienska musiker under 1500-talet
Italienska musiker under 1600-talet
Musiker från Rom
Födda 1561
Avlidna 1633
Män
Robert Huff

Robert "Rob" Huff, född 25 december 1979 i Cambridge, är en brittisk racerförare.

Racingkarriär
Huff började med att tävla i Formula Vauxhall 2000. Han vann mästerskapet och flyttade upp till Formula Renault 2.0 UK 2001. Huff slutade som 27:a i mästerskapet och vann även klass B i Ethyl MG Championship och det blev slutet på hans formelbilskarriär.

År 2002 började Huff istället med standardvagnsracing. Det första året tävlade han i Renault Clio Cup Great Britain, där han slutade på tredjeplats. Säsongen 2003 vann han det nystartade SEAT Cupra Championship, med tre segrar under säsongen, före Gordon Shedden.

Till 2004 tog han sig till det största standardvagnsmästerskapet i Storbritannien, nämligen British Touring Car Championship. Under säsongen vann han två av 29 deltävlingar och slutade totalt på sjundeplats.

År 2005 startades ett världsmästerskap för standardvagnar, World Touring Car Championship. Huff började redan den första säsongen att tävla där i en Chevrolet Lacetti för RML Group. Detta år var bilen inte tillräckligt konkurrenskraftig för att vara med och slåss om de främre positionerna och Huff slutade 21:a i förarmästerskapet.

Han fortsatte 2006 i samma team och bil, och denna säsongen tog han en seger, men dock inte så mycket mer, och slutade totalt som sextonde. Därefter började det i alla fall gå lite mer år rätt håll för Huff. Efter fyra pallplaceringar, varav en seger, låg han på nionde plats när säsongen 2007 var slut.

Till 2008 bytte Chevrolet WTCC ut Lacetti till den nyare modellen Cruze. Med denna bil kunde Huff vara med och utmana i den absoluta toppen. Den första säsongen med den nya bilen slutade han på tredjeplats, med två segrar. Andra säsongen tog han visserligen tre segrar, men slutplaceringen blev femma.

Säsongen 2010 fortsatte Huff tävla i samma bil och team, och lyckades ta tre segrar. Han gjorde en oerhört jämn säsong, med totalt tolv pallplatser, och slutade på samma poäng som Gabriele Tarquini. Tarquini hade dock två segrar mer och tog andraplatsen totalt, före Huff. Huff gjorde även ett inhopp i Ginetta G50 Cup Great Britain, där han vann samtliga tre tävlingar som han körde. Han körde även Spa-Francorchamps 12-timmars i Belgian Touring Car Series och slutade tvåa i en Volvo S60 i S1-klassen, tillsammans med Vincent Radermecker och Eric van de Poele.

Huff körde sin sjunde säsong för teamet i WTCC 2011, då de bytt till 1,6-liters turbomotorer. Chevroleterna var överlägsna de andra bilmärkena och Huff slogs om förartiteln med sin teamkamrat Yvan Muller. Han var den starkare av de två under den första halvan av säsongen och ledde länge mästerskapet, men tappade sedan mycket till Muller i slutändan. Inför den sista tävlingshelgen hade Huff små chanser att ta titeln, men i kraft av två segrar blev han till slut bara slagen med tre poäng av Muller. Huff har kontrakt med teamet även för säsongen 2012.

Källor och noteringar

Externa länkar
Officiell webbplats
Robert Huff på Driver Database.

Födda 1979
Brittiska racerförare
WTCC-förare
BTCC-förare
Män
Levande personer
Nonett

Nonett är ett musikaliskt verk för nio sångstämmor eller musikinstrument av varierande besättning. Det kan också, mycket sällan, vara beteckning på en ensemble om nio musiker.

Som exempel på vokala notetter märks finalen i 1:a akten av Trollflöjten. För stråk- och blåsinstrument tillsammans har nonetter skrivits av Louis Spohr, Josef Gabriel Rheinberger och Charles Villiers Stanford.

Källor 
 

Typer av musikstycken
Ensembletyper
Niotal
Kvintett

Kvintett, allmänt en samling om fem

 en grupp av fem personer
 en  ensemble av fem artister, vanligast om musiker
 ett musikstycke för fem musiker vilket beskrivs nedan

Musikstycken för 5 utövare
Kammarmusikaliska ensembler kan ha olika sammansättning av instrument

 Stråkkvintett kan vara för två violiner, två altvioliner och cello (eller två violiner, altfiol och två celli). Det finns också exempel på andra sammansättningar med kontrabas.
 Pianokvintett är för piano och stråkkvartett (4 stråkinstrument).
 Klarinettkvintett kan vara för klarinett och stråkkvartett eller för klarinett, piano och stråktrio.
 Blåskvintett är oftast för flöjt, oboe, klarinett, horn och fagott.
 Brasskvintett är oftast för två trumpeter, ett valthorn, en trombon och en tuba.

Exempel på kompositioner
 Stråkkvintetter:
 Wolfgang Amadeus Mozart
 Johannes Brahms

 Pianokvintetter:
 Johannes Brahms
 Franz Schmidt

 Klarinettkvintetter:
 Johannes Brahms
 Franz Schmidt

 Blåskvintetter:
 Carl Nielsen
 Anton Reicha

Se även
Kvartett

Ensembletyper
Kammarmusik
Femtal
Lagan (tätort)

Lagan är en tätort i Berga distrikt i Ljungby kommun i Kronobergs län och kyrkby i Berga socken med Berga kyrka.

Namnet har orten fått från ån Lagan, vid vilken den ligger.

Historia 
Den ursprungliga bebyggelsen i Lagan låg runt före detta yllefabriken i Åby, Prästtorp och gamla Åby. Lagan utvecklades sedan vidare genom järnvägens tillkomst och kraftverksbyggen vid ån Lagan. Bebyggelsen består till största delen av villor i varierande åldrar. I Lagan finns flera industriområden. Det största finns i västra delen längs motorvägen på E4:an.

Befolkningsutveckling

Samhället 
I Lagan finns bland annat golfbana, konditori (Stora konditoriet), restauranger, vandrarhem, hotell och konferenslokaler och frisersalonger. Kommunal social service finns bland annat på Åbrinkens äldreboende. Där finns också serviceboende för funktionshindrade samt ett dagcenter. På orten har landstinget Kronoberg en vårdcentral med distriktsläkare och sköterskemottagning, folktandvård, barnavårdscentral, barnmorskemottagning samt apotek. Familjecentralen är en samverkan mellan social, polis, barnmorska, barnavårdscentral, barnomsorg och skola. Bibliotek finns på Åbyskolan.

Näringsliv
Arbetspendling är vanlig till Ljungby, men även från Ljungby till Lagan. Arbetstillfällen i Lagan finns huvudsakligen inom tillverkning. I Lagan finns bland andra Swedrive AB som tillverkar transmissionsprodukter, Modulpac AB som tillverkar kapsyler och förpackningar i plast, Sundström Safety AB som tillverkar skyddsutrustning samt Hydraulmekano som tillverkar hydraulcylindrar. Ett annat företag i orten är Hedin Lagan AB, inriktat på industriell utrustning för hantering och transport av tunga laster och föremål.

Utbildning 
I Lagan och Åby finns förskola, dagbarnvård, fritidshem och skola 0-6. I årskurs 7-9 får eleverna sin undervisning på Åbyskolan.

Idrott 
Lagan har fotbollsföreningen Lagans AIK där den allsvenska fotbollsspelaren Emil Krafth (Helsingborgs IF) startade sin karriär. Tätorten har också ett innebandylag som går under namnet "Lagan IBK".

Referenser

Noter 

Orter i Ljungby kommun
Tätorter i Sverige
Sankt Örjans kyrka

Sankt Örjans kyrka är en kyrkobyggnad på Örjansberget cirka 100 meter väster om centrum av Skelleftehamn. Den tillhör Skellefteå Sankt Örjans församling i Luleå stift.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan uppfördes 1935 under ledning av byggmästare John Sandberg efter ritningar av arkitekt John Åkerlund. Stommen är av trä och tegel. Sadeltaket är klätt med koppar och har en takryttare i väster. Kyrktornet är 42 meter högt.

Inventarier 
En väggmålning utförd av Torsten Nordberg 1960
Offerkista i valnöt som tidigare varit altare i kyrkan
En träskulptur föreställande Sankt Örjan och draken, gjord 1935 av skulptören Tore Strindberg, Stockholm
Votivskepp, vanligt förekommande i kyrkor vid kust
Altartavla
Orgeln på läktaren har tolv stämmor och är byggd av Åkerman & Lund Orgelbyggeri.  Kororgeln på 23 stämmor är byggd av Grönlunds Orgelbyggeri i Gammelstad.

Externa länkar 

 

Kyrkobyggnader i Skellefteå kommun
Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader invigda 1935
Skelleftehamn
1935 i Sverige
Flygdrakar

Flygdrakar (Draco) är ett ödlesläkte i familjen agamer bland kräldjuren. De förekommer i Sydostasien.

Utseende och ekologi 

Flygdrakar har en spenslig, smal kropp som är täckt med tegelliknande fjäll. De har en lång stjärt. Den främsta egenskapen är en halvmånformig, uttänjbar hud, som hålls utspänd av fem till sju starkt förlängda revbenspar och som spänns ut som segel och som används för att djuret ska kunna glidflyga. Tack vare denna kan flygdrakar, som uppehåller sig i trädens toppar, göra stora språng, upp till cirka 30 meters längd . Det sker bara i riktning uppifrån och nedåt.

De praktfulla färgerna, som utmärker flera arter, finns troligtvis på grund av mimikry. Deras föda består huvudsakligen av små insekter, bland annat myror.

Systematik
Flygdrakarnas systematik är inte helt klarlagd. De utgör en artrik grupp, kanske "representerande en anmärkningsvärd radiering". Uppfattningarna om antalet arter varierar mellan över 40 och cirka 25. Vissa problem med att gruppera de filippinska varianterna i volans-gruppen talar för att just dessa är resultaten av en mycket hastig radiering, där alltså många arter skulle ha uppstått under en mycket kort tidrymd.

Arter enligt Catalogue of Life i bokstavsordning:
 Draco affinis
 Draco biaro
 Draco bimaculatus
 Draco blanfordii
 Draco caerulhians
 Draco cornutus
 Draco cristatellus
 Draco cyanopterus
 Draco dussumieri
 Draco fimbriatus
 Draco guentheri
 Draco haematopogon
 Draco jareckii
 Draco lineatus
 Draco maculatus
 Draco maximus
 Draco melanopogon
 Draco mindanensis
 Draco norvillii
 Draco obscurus
 Draco ornatus
 Draco palawanensis
 Draco quadrasi
 Draco quinquefasciatus
 Draco taeniopterus

Källor

Noter 

Agamer
Agneta Askelöf

Ingrid Agneta Askelöf, ogift Gundhagen, född 2 januari 1945 i Solna församling i Stockholms län, är en svensk journalist och programledare.

Hon var på 1980-talet programledare i Sveriges Radio Stockholms eftermiddagsblock Storstadspuls, på 1990-talet för TV-programmet Förlåt mig. Hon är lärare i radio och journalistisk analys på Täby enskilda gymnasium.

Källor

Externa länkar
Agneta Askelöf i Svensk mediedatabas

Svenska radioprogramledare
Svenska TV-programledare
Kvinnor
Födda 1945
Levande personer
Personer från Solna
Lilith Fair

Lilith Fair var en musikfestival, grundad 1997 på initiativ av Sarah McLachlan, där endast kvinnliga artister och band med kvinnor som frontfigurer uppträdde. Festivalen anordnades även 1998, 1999 och 2010. Idén fick McLachlan när hon tittade på alla andra sommarkonserter och festivaler som mest dominerades av manliga artister. Festivalens namn är en referens till Lilit i judisk mytologi. 

Festivalen var en turnerande festival som under sitt första år, 1997, besökte 35 städer och hade mer än 60 upptädande artister. Festivalen drog under sitt första år in 16 miljoner dollar och den samlade 1997–1999 in 10 miljoner dollar till välgörenhet. 

Artister som uppträdde, utöver McLachlan, var det första året bland andra Sheryl Crow och Dido (andraakt).

Referenser

Externa länkar
Lilith Fair - Officiella hemsidan

Musikfestivaler i USA
Resande musikfestivaler
Nedlagda musikfestivaler
Klarinettkvintett

Klarinettkvintett är ett musikaliskt verk för klarinett och fyra andra instrument. Dessa är då stråktrio och piano eller möjligen stråkkvartett.

Exempel på den förstnämnda typen är de två klarinettkvintetterna av Franz Schmidt.

Ordet kan också avse en mer eller mindre fast ensemble med denna besättning.

Ensembletyper
Kammarmusik
Stråktrio

Stråktrio är en musikalisk ensemble bestående av violin, viola och cello, och även ett musikaliskt verk för sådan ensemble.

Några exempel på tonsättare som skrivit för stråktrio är Ludwig van Beethoven, Max Reger och Arnold Schönberg.

Referenser

Externa länkar
Stråktrio i Libris

Ensembletyper
Kammarmusik
Egyptisk långörad igelkott

Egyptisk långörad igelkott (Hemiechinus auritus) är en art i familjen igelkottdjur. Det är en av de igelkottsarter som är vanliga som husdjur.

Utseende 
Som man hör på namnet så har de mycket längre öron än andra igelkottar. Öronen är längre (3,4 till 4,5 cm) än halva huvudets längd och används bland annat till att reglera värmen med. De har även längre ben än andra arter. Igelkottens längd (huvud och bål) ligger mellan 15,6 och 20,6 cm och svansen mellan 1,8 och 3,9 cm. Vikten ligger mellan 300 och 500 gram. Taggarna är randiga med mörkbrunt till svart och vitt, pälsen på mage och ansikte är ljust brun till vit. Extremiteterna är ganska långa och vid händer samt fötter finns fem fingrar respektive tår. Honor har oftast fem par spenar.

Deras hörsel och luktsinne är mycket väl utvecklat för att hitta föda och upptäcka rovdjur. Men deras syn är mycket dålig.

Utbredning och habitat 
Arten förekommer från Libyen och Egypten över västra Asien och östra Europa (östra Ukraina, sydvästra Ryssland) till Afghanistan, västra Pakistan, Turkestan, Mongoliet och Kina.

De lever i ensliga ökenområden, i torra buskskogar och stäpper. Ofta vistas arten i oaser och nära människans boplatser.

Ekologi 

Oftast finner man deras bo under buskar och stenar eller i andra djurs övergivna hålor. Där söker de skydd från värmen under dagen. Det underjordiska boet är vanligen 20 till 90 cm. Igelkotten kan även söka skydd under stenhögar, i bergssprickor eller i grottor.

På nätterna kommer de ut för att söka föda. De springer då över stora ytor i sin jakt på föda, upp till en mil per natt. I huvudsak äter de insekter och favoriter är bland andra gräshoppor och skalbaggar. Men de äter även ägg, frukt och växter. Får de en chans äter de gärna små ödlor och ormar. Som de flesta ökendjur klarar de sig mycket länge utan mat eller vatten. De långörade kan klara sig ända upp till 10 veckor utan att äta eller dricka.   

Fortplantningen sker under senare våren eller/och under sensommaren. Honor har vanligen två ungar per kull men ibland föds upp till 6 ungar. De är i början blinda och öppnar ögonen efter cirka 16 dagar. Ungefär 21 till 28 dagar efter födelsen börjar ungen med fast föda och efter cirka 40 dagar slutar honan med digivning.

Referenser

Externa länkar
 Egyptisk långörad igelkott - Hemiechinus aurius aegyptius.
 Svenska Tamigelkottsföreningen - Föreningen för Dig som vill vara taggad

Igelkottdjur
Däggdjur i palearktiska regionen
Lisses

Lisses är en kommun i departementet Essonne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Évry-Sud som tillhör arrondissementet Évry. År  hade Lisses  invånare.

Lisses är särskilt känt för konstverket/klätterväggen "La Dame Du Lac" som tusentals traceurer drömmer om att få åka till och träna Parkour.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Lisses

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Essonne

Källor

Externa länkar 

Orter i Île-de-France
Kommuner i Essonne
Tapio Wirkkala

Tapio Veli Ilmari Wirkkala, född 2 juni 1915 i Hangö, död 19 maj 1985 i Helsingfors, var en finländsk konstnär och formgivare. Finlands nationalbiografi anser att man kan betrakta den efterkrigstida industriella formgivningens guldålder i Finland som ”Wirkkalas epok”. Flera av hans verk har blivit internationella symboler för finsk modernism.

Familj 
Tapio Wirkkala var son till arkitekten Ilmari Wirkkala och Selma Vanhatalo. År 1945 gifte han sig med keramikkonstnären Rut Bryk. Makarna är begravda på Sandudds begravningsplats i Helsingfors. De fick två barn, formgivaren och inredningsarkitekten Sampsa (Sami) Wirkkala, född 1948, och konstnären Maaria Wirkkala, född 1954.

Karriär 
Tapio Wirkkala började 1933 studera dekorativ skulptur vid Centralskolan för konstflit i Helsingfors. Han blev berömd efter att ha vunnit Iittalas tävling i glasformgivning 1946. Två av Wirkkalas glasarbeten, Madonnan och Campanile var utställda på triennalen i Milano 1951, där Wirkkala vann Grand Prix-priset i tre kategorier: glas, trä och utställningsplanering. De internationella kontakter Wirkkala fick på triennalen, delvis tack vare Konstindustriföreningens Herman Olof Gummerus, kom att vara viktiga för den senare karriären.

Wirkkala arbetade i många mycket olika material. Han vann 1947 Finlands banks tävling för nya sedlar, som kom att användas i Finland fram till 1980-talet. Likaså utformade han frimärkena utgivna i anledning av olympiska spelen i Helsingfors 1952. Från 1954 arbetade Wirkkala med silver och fick internationell uppmärksamhet för sina arbeten genom triennalen i Milano 1954. Ett helt eget kapitel är arbetena i fanér. 

Fastän Wirkkala hade sina rötter djupt i finsk natur gjorde han också internationell karriär. Han arbetade en kort tid i mitten av 1950-talet för Raymond Loewy i New York. För det tyska Rosenthal skapade han bland annat serviserna Finlandia och Century. Wirkkalas produkter för Rosenthal vann guldmedalj fem år i rad i den internationella keramiktävlingen i Faenza. 1959 blev han formgivare för glasfabrikören Paolo Venini i Italien.

Kring decennieskiftet 1960 sökte Wirkkala frid och ensamhet i Finlands ödemarker och fann Lappland. Han flydde offentligheten till Lemmenjoki strand. På 1970-talet tog han initiativ till ett samiskt kulturcentrum, som förverkligades 1998 i form av Siida i Enare.

1971 blev Wirkkala hedersdoktor vid Royal College of Art. Året därpå fick han titeln akademiker.

Källor

Litteratur
 .

Noter

Externa länkar 

 
 Om Tapio Wirkkala på www.wirkkala.fi 

Finländska formgivare
Födda 1915
Avlidna 1985
Män
Personer från Hangö
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Konstens akademiker
Kerstin Nordenstam

Kerstin Birgitta Nordenstam, född 25 juli 1935 i Annedal i Göteborg, död 23 oktober 2016, var en svensk docent i nordiska språk vid Göteborgs universitet. Hon har i samarbete med Högskoleverket och Nationella sekretariatet för genusforskning givit ut en serie skrifter om genusperspektiv inom olika forskningsområden, med titlarna "Genusforskning inom..." (juridiken, arkeologin, teknikvetenskapen, socialantropologin, kulturgeografin och psykologin).

Bibliografi
1979 – Svenskan i Norge : språklig variation hos svenska invandrare i Bergen
1987 – Kvinnlig och manlig samtalsstil
1989 – Tag questions och dylika påhäng i svenska samtal
1995 – Language and gender : case studies from a Swedish seminar
1996 – Skvaller i kvinnliga och manliga gruppsamtal
1998 – Skvaller : om samtalsstrategier hos kvinnor och män 
2001 – Språk, kön och kultur : rapport från fjärde nordiska konferensen om språk och kön, Göteborg den 6-7 oktober 2000 
2002 – Osynliga flickor - synliga pojkar : om ungdomar med svenska som andraspråk 
2005 – Genusperspektiv på språk

Priser och utmärkelser
2009 – Stipendium till Harry Martinsons minne

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Kvinnor
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Födda 1935
Avlidna 2016
Alumner från Göteborgs universitet
Svenska lingvister
Egentliga agamer

Egentliga agamer (Agama) är ett släkte i familjen agamer bestående av omkring 40 arter.

De finns i sydöstra Europa, hela Afrika och sydligaste Asien. De utmärker sig genom en nedtryckt, platt kroppsform. Annars känns de igen på sitt korta, trekantiga, baktill ansvällda huvud. På halsen finns vanligtvis ett eller två väl utbildade tvärveck. Svansen bekläds antingen av tegellagda eller av taggiga, kretsställda fjäll.

Exemplaren lever ofta på marken eller på trädstammar eller murar nära marken. De har ingen kam av taggiga fjäll på hjässan. Dessa ödlor kan tappa sin svans vid fara. Några arter kan tidvis byta till en annan kroppsfärg. Hos flera medlemmar av släktet har hannar och honor en avvikande färg. Flera arter äter växtdelar och smådjur och några släktmedlemmar äter främst myror. Efter natten ligger individerna en längre tid i solen.

Hannar försvarar inget revir men under parningstiden strider de ibland med hjälp av tänderna och svansen. Arterna saknas i mycket fuktiga områden. Honan lägger flera ägg per tillfälle och hos flera arter sker fortplantningen flera gångar under året.

IUCN listar nästan alla arter som livskraftiga (LC).

Arter till Agama, i alfabetisk ordning 

 Agama aculeata
 Agama agama
 Agama anchietae
 Agama armata
 Agama atra
 Agama bocourti
 Agama bottegi
 Agama boueti
 Agama boulengeri
 Agama caudospinosa
 Agama cornii
 Agama doriae
 Agama etoshae
 Agama finchi
 Agama gracilimembris
 Agama hartmanni
 Agama hispida
 Agama impalearis
 Agama insularis
 Agama kirkii
 Agama lionotus
 Agama mehelyi
 Agama montana
 Agama mossambica
 Agama mwanzae
 Agama paragama
 Agama persimilis
 Agama planiceps
 Agama robecchii
 Agama rueppelli
 Agama sankaranica
 Agama spinosa
 Agama weidholzi

Referenser

Externa länkar 

Agamer
Alexander den store (bok)

Alexander den store är en bok av Bengt Liljegren som utgavs 2005. Den handlar om Alexander den stores liv med betoning på hans tid som kung, från 336 f.Kr., och hans fälttåg 334-323 f.Kr.

Källor

Facklitteratur 2005
Svenskspråkig facklitteratur