kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bernardo Alberto Houssay

Bernardo Alberto Houssay, född 10 april 1887 i Buenos Aires, död där 21 september 1971, var en argentinsk fysiolog och professor i fysiologi från 1919 i Buenos Aires.

Biografi
Alberto Houssay erhöll halva 1947 års Nobelpris i fysiologi eller medicin. Han delade priset med Carl Cori och Gerty Cori från USA. Priset utdelades för upptäckten av hypofysframlobens betydelse för sockeromsättningen.

Houssay invaldes 1945 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Asteroiden 2550 Houssay är uppkallad efter honom.

Källor 
 Bra Böckers lexikon, 1976

Noter

Externa länkar
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1947
 Nobelprize.org, Bernardo Houssay – biografi

Argentinska läkare
Argentinska nobelpristagare
Nobelpristagare i medicin
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1887
Avlidna 1971
Män
Personer från Buenos Aires
César Milstein

César Milstein, född 8 oktober 1927 i Bahía Blanca i provinsen Buenos Aires, död 24 mars 2002 i Cambridge, var en argentinsk-brittisk kemist och molekylärbiolog. 

Milstein lyckades i Cambridge tillsammans med Georges J.F. Köhler framställa kloner från en enda cell som producerade önskvärda antikroppar. Metoden används inom diagnostik och terapi. Milstein belönades 1984 med Nobelpriset i fysiologi eller medicin tillsammans med Georges Jean Franz Köhler och Niels Kaj Jerne. År 1980 tilldelades han Wolfpriset i medicin tillsammans med Leo Sachs och James Gowans. 1984 tilldelades han även Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Utmärkelser 
Asteroiden 11776 Milstein

Referenser

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i medicin 1984
 Nobelprize.org, César Milstein - självbiografi

Argentinska kemister
Brittiska kemister
Brittiska biologer
Nobelpristagare i medicin
Wolfpristagare i medicin
Mottagare av Copleymedaljen
Mottagare av Franklinmedaljen
Mottagare av Royal Medal
Argentinska forskare under 1900-talet
Födda 1927
Avlidna 2002
Män
Ledamöter av Royal Society
Sixten Nordström

Sixten Georg Nordström, född 26 juni 1937 i Malmö, är en svensk musikdirektör, musikskriftställare och programledare i TV.

Biografi 
Nordström studerade vid Musikkonservatoriet i Malmö 1950–1960 med piano som huvudinstrument samt musikpedagogik. Han avlade studentexamen 1957 vid Malmö latinskola och musiklärarexamen 1960 vid Musikhögskolan i Stockholm som den förste som aldrig hade studerat där. Endast högskolan i Stockholm hade vid den tiden examensrätt och minst fjärde och sista året skulle man studera där, det så kallade provåret. Under slutet av studietiden arbetade Nordström parallellt som repetitör och tredje kapellmästare vid dåvarande Malmö stadsteater och arbetade med flera operaproduktioner och som musikansvarig för ett flertal talteaterproduktioner, många internationellt uppmärksammade i regi av Ingmar Bergman. 1958 debuterade han där som dirigent för musikalen Kungen och jag. Han komponerade också skådespelsmusik till pjäserna Änkan och Det blåser på månen.

1960–1964 studerade han musikvetenskap vid Köpenhamns universitet och verkade samtidigt också som lärare i Malmö samt musikkritiker i Skånska Dagbladet 1961–1967, därefter i tidningen Arbetet fram till början av 1990-talet. Han verkade även som konsertpianist, bland annat med Malmö symfoniorkester i George Gershwins Rhapsody in Blue (1961).

1964 startade han Malmökören -64 och bedrev 1965–1969 på uppdrag av Skolöverstyrelsen försöksverksamhet med nya former inom musikundervisningen som bidrag till Lgr 69. 1971 grundade han ett av Sveriges första musikgymnasier i Malmö, först vid Sankt Petri skola, senare vid Heleneholms gymnasium. 1973–1978 ledde han på Utbildningsdepartementets uppdrag arbetet med att utveckla en ny nationell musiklärarutbildningsform, SÄMUS. Fram till 1998 var han utbildningschef vid Musikhögskolan i Malmö och har därefter fortsatt som lärare där vid sidan om frilansande verksamhet som uppmärksammad författare av böcker om klassisk musik och föreläsare vid bland annat symfoniorkestrarna i Malmö och Göteborg.

För en större nordisk publik har han blivit känd som en musikpersonlighet mycket genom sitt programledarskap som efterträdare till Sten Broman i musikfrågetävlingen Kontrapunkt i Sveriges Television 1985–1998.

Han är gift med skulptören och keramikern Marianne Nordström och bosatt i Skanör.

Priser och utmärkelser
2006 – Malmö stads kulturpris
2015 – Medaljen för tonkonstens främjande
Hedersmedlem i Världsorganisationen Zonta
Hedersmedlem i Malmö Rotaryklubb
Hedersmedlem i Lunds Studentsångförening
Tilldelades Lille Julaftonsocietetens Stora Pris 1996
Utsågs av Finlands kulturjournalister till Årets programledare i den nordiska televisionen 1998
Hederslatinare vid Malmö Latinskolas 600-årsjubileum
Malmö Rotaryklubbs Kulturpris 2018

Skrifter (urval)
Så blir det musik (1989)
Världens bästa operor: 29 operor som förtrollat världen (1995)
De stora tonsättarna (1998)
Stora operetter & musikaler (2003)

Referenser
Webbplats om paret Nordström

Noter 

Svenska musikchefer
Svenska TV-programledare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Män
Levande personer
Musiker från Malmö
Födda 1937
Sommarvärdar 1986
Sommarvärdar 1996
TV-nytt

TV-nytt kan syfta på:

TV-nytt – förmedlade nyheter i telegramform i svensk TV
Yle Nyheter TV-nytt – ett svenskspråkigt dagligt nyhetsprogram i finsk TV
TV-nytt (Yle)

Yle Nyheter TV-nytt är ett svenskspråkigt dagligt nyhetsprogram i Yle Fem, en kanal som hör till det finländska public service-bolaget Yle (Rundradion). Programmet sänds också i utlandskanalen TV Finland.

TV-nytt har dagligen sändningar kl. 17.55 och kl. 19.30. Huvudnyhetssändningen sänds kl. 19.30 och är 25 minuter lång.

Historia
TV-nytt har funnits i mer än fem decennier - det började sändas den 5 april 1965, först med namnet Från dag till dag.

Den sena kvällssändningen ("Kvällsnytt") förkortades från 10 minuter till endast 90 sekunder den 1 september 2011, officiellt på grund av utrymmesskäl då FST5 (nuvarande Yle Fem) slogs ihop med SVT World. Samma dag infördes en ny sändning kl. 16.55 med fokus på telegramnyheter från olika regioner i Svenskfinland. På veckoslut finns inga sändningar på morgonen och sent på kvällen.

Åren 2001–2008 hade TV-nytt två huvudnyhetssändningar; kl. 18.15 på TV1 och FST-D och 20.00 på FST-D (måndagar också på TV2). I och med Finlands övergång till digital television hösten 2007 började TV-nytt sändas endast på FST5 – tidigare sändes TV-nytt på de finskspråkiga TV-kanalerna. 

Morgonnytt var ett morgonnyhetsprogram som sändes i Yle TV1:s morgon-TV åren 1997-2005 med tre sändningar per morgon. År 2005 lade Yle ned Morgonnytt av ekonomiska skäl. I januari 2010 återuppstod finlandssvensk morgon-TV, Min Morgon, med hjälp av extern finlandssvensk finansiering.

Personer associerade med programmet
Korrespondent i Bryssel: Dan Ekholm, i Hongkong: Björn Ådahl, i Paris: Raine Tiessalo, i Tallinn: Gustaf Antell, i Stockholm: Bengt Östling och i Washington: Mette Nordström

Bland nyhetsuppläsarna märks Daniel Olin, Ingrid Mallén och  Susanna Sjöstedt.

Externa länkar
 Yle Nyheter TV-nytt webbplats
 Se TV-nytt-sändningar (de senaste 30 dagarna) på Yle Arenan 

Finländska TV-program
Osakabukten

Osakabukten (大阪湾, Osaka-wan) är en bukt i västra Japan. Den är en del av Japanska innanhavet (Seto naikai) och separerad från Stilla havet genom Kii-kanalen. Dess västra kust består av ön Awaji och dess nordliga och östra kuster är en del av Kansai-området.

Stora hamnar i Osakabukten är t.ex.  Osaka, Kobe, Nishinomiya, Sakai, Amagasaki och Hannan.

Under de senaste decennierna har ett flertal konstgjorda öar skapats i Osakabukten, bland andra Kansais internationella flygplats, Port Island och Rokko Island.

Bukter i Japan
WP:Projekt Japan
Port Island, Kobe

Port Island (på japanska ポートアイランド, Pōtoairando) är en konstgjord ö i Osakabukten utanför Kobe, Japan.

Den konstruerades mellan 1966 och 1981. På ön finns bland annat en heliport, ett flertal hotell och parker och en stor kongresshall.

Kobe flygplats (öppnad 2006) ligger på en närliggande konstgjord ö söder om Port Island.

Konstgjorda öar
Japans öar
Kobe
WP:Projekt Japan
F-Zero

F-Zero är ett futuristiskt racingspel till Super NES som utvecklades och släpptes av Nintendo. Spelet släpptes i Japan samma dag som Super NES, det vill säga den 21 november 1990, men F-Zero kom inte ut i Europa förrän 1991. I Sverige kom spelet i juni 1992, samtidigt som Super NES kom till Sverige. F-Zero var det första spelet till Super Nintendo som använde sig av hårdvarustödet Mode 7, en skalningseffekt som möjliggjorde roterbar golvyta i förstapersons-vy, vilket påminner om en slags 3D-effekt. Denna teknik var då revolutionerande.

Handling
Under 2500-talet tävlas det, på banor belägna högt över städerna och öknarna, om vem som är planetens främste förare. Beroende på vilket fordon spelaren väljer, väljer spelaren även vilken figur den vill vara.

Fordon och förare
Captain Falcon är född i Port Town, hänsynslös prisjägare som lever för att tävla. Han kör allroundfordonet Blue Falcon.

Dr. Stewart är från Mute City och kör det snabbaccelererande fordonet Golden Fox. Dr. Stewart är en god doktor som härstammar från en gammal släkt av framstående racerförare.

Pico är en människoliknande ödla, född på Death Wind, med förflutet i det militära. Han kör fordonet Wild Goose (Vilda Gåsen), som klarar mängder med stryk utan att förlora några större mängder energi.

Samurai Goroh är en mästertjuv som sägs ha stulit ihop alla delar till sitt fordon Fire Stingray, ett fordon som accelererar långsammast men ändå kan nå den högsta topphastigheten.

Externa länkar

Datorspel 1990
Super NES-spel
Virtual Console-spel till Wii
Virtual Console-spel till Nintendo 3DS
Virtual Console-spel till Wii U
Nintendo Switch Online-spel
Racingspel
Nishinomiya

Nishinomiya  är en hamnstad vid Osakabukten i Hyōgo prefektur, Japan, mellan städerna Osaka (i öster) och Kobe (i väster). Staden bildades 1925 och har sedan 2008
status som kärnstad  enligt lagen om lokalt självstyre.

Staden är mest känd för basebollarenan Hanshin Koshien Stadium, där Japans årliga gymnasiebasebollturnering hålls. I staden finns också Kwansei Gakuin-universitetet, ett privat universitet grundat av amerikanska missionärer på 1800-talet.

Staden ligger vid järnvägslinjen Tokaidolinjen.

Nishinomiya i populärkulturen
Staden med omgivningar, anno 1945, figurerar i boken och filmen Eldflugornas grav.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Orter i Hyogo prefektur
WP:Projekt Japan
Domenico Savio

Domenico Savio, född 2 april 1842 i Riva presso Chieri, Turin, död 9 mars 1857 i Castelnuovo d'Asti, nuvarande Castelnuovo Don Bosco, Asti, är ett italienskt helgon. Han var elev till Giovanni Bosco. Han var bekännare och kanoniserades 1954. Hans minnesdag firas den 9 mars.

Biografi 
Savio var son till en smed och började som tolvåring i Giovanni Boscos skola i där han blev dennes favoritelev. Domenico ville bli präst och hjälpte Bosco i dennes arbete. Han grundade en studentgrupp som skulle medla när elever hamnat i bråk med varandra. Domenico var fysiskt klen och sjuklig. Han dog 14 år gammal i tuberkulos.

1859 författade Bosco en biografi över honom där han målas upp som ett ideal för studenter och unga kristna. Boken sålde i stora upplagor och översattes till de flesta moderna språk. Den 5 mars 1950 saligförklarades Domenico och den 12 juni 1954 kanoniserades han av påve Pius XII. Han är den katolska ungdomens, ministranternas och de katolska barnkörernas beskyddare.

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994.

Externa länkar 

Födda 1842
Avlidna 1857
Män
Avlidna i barndomen
Italienska helgon
Personer från Turin
Salesianer
Bekännare

Bekännare, på latin confessor, kallas sedan fornkristen tid en person som har fått utstå lidanden för sin tro utan att lida martyrdöden. Denna betydelse används fortfarande inom den östliga kristendomen.

Sedan medeltiden används ordet bekännare om alla manliga helgon inom Romersk-katolska kyrkan som inte är martyrer. I den latinska kyrkan har begreppet kommit att beteckna de helgon samt saligförklarade som inte kan kategoriseras som varken martyrer, apostlar, evangelister eller jungfruhelgon. När  kristendomen blev den dominerande religionen i Europa blev förföljelser ovanliga och titeln gavs istället till helgon som levt ett heligt liv och dött en naturlig död. Ett av de mer kända exemplen på detta är den engelske kungen Edvard Bekännaren. Bland icke helgonförklarade med detta epitet finns Ernst bekännaren av Braunchweig.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Catholic Encyclopedia: Confessor, om titeln confessor

Helgon
Kyrkliga titlar

en:Confessor
ja:表信者
ru:Духовник
Doraemon

Doraemon (ドラえもん), ursprungligen en japansk tecknad manga, först utgiven 1970 av Hiroshi Fujimoto, handlar om en robotkatt från framtiden som rest bakåt i tiden för att hjälpa den unge Nobita Nobi. Ur fickan som Doraemon har på sin mage kan han ta fram alla slags märkliga uppfinningar, som är till hjälp då Nobita har något problem. (Den late Nobita bryr sig inte om att försöka lösa sina problem på egen hand.) Till skillnad från normen i serier och tecknad film vet alla om vem Doraemon är, och Nobita försöker inte dölja sin robotväns existens för omvärlden. Utöver mangan har Doraemon dessutom blivit en tecknad TV-serie och ett antal filmer och tv-spel.

Det finns totalt 45 volymer av Doraemon-mangan och dessa hade sammanlagt sålt i över 80 000 000 exemplar 1992.

Etymologi 
Namnet "Doraemon" kan översättas till ungefär "hemlöst barn". Detta skrivs vanligen   som är en blandning av ljudskrifterna katakana (ドラ) och hiragana (えもん). Dora är från "dora neko" (どら猫) "hemlös katt", som i sin tur är ett slarvigt uttalat nora (hemlös). Emon är en del av ett manligt förnamn, såsom Monzaemon, som inte längre är lika populärt som förr. Dora kan också betyda gong, och till följd av ljudlikheten sägs seriens Doraemon favoriträtt vara dorayaki.

Karaktärer 
Nobita Nobi är en modern Oblomov, en liten kille som är oduglig, inte får bra skolresultat och helst vill sova. Han ber ständigt Doraemon om hjälp, så fort något problem uppstår, som att till exempel bli mobbad av Gian.

Tamako Nobi Nobitas mamma. En hemmafru som ofta skäller på Nobita för att han inte sköter sig, vilket den indolente Nobita ger henne många goda skäl till.

Nobisuke Nobi Nobitas pappa, som är mer gladlynt än sin fru. Han jobbar som avlönad tjänsteman, en sarariiman.

Shizuka Minamoto En snäll och skötsam flicka. Nobita är kär i henne, men hon ger inte intryck av att besvara känslorna.

Suneo Honekawa Suneo är en rikemansson som alltid skryter med sina fina, dyra ägodelar och använder dem i sina försök att vinna Shizukas gunst. Han är Nobitas rival, och älskar att retas med honom. Väldigt ofta bjuder han till exempel hem Shizuka och Gian för att göra något roligt, men låter bli att bjuda Nobita på pin kiv.

Takeshi Goda, eller Gian En storväxt, otrevlig mobbare som Nobita är rädd för. Gian har fått sitt smeknamn från det engelska ordet "giant" som betyder "jätte". Det enda Gian är rädd för är sin mamma, poliser, och andra människor som han inte kan mobba.

Mangaserier
Anime (TV)
Tokyo i fiktion
Don Boscos salesianer

Don Boscos salesianer är en romersk-katolsk prästkongregation grundad 1859 av Don Giovanni Bosco och uppkallad efter Frans av Sales. Dess verksamhet är knuten till att hjälpa ungdomar som är hemlösa eller har andra sådana problem.

Salesianerna är verksamma som lärare och missionärer, även i Sverige.

Se även 
 Angelo Amato
 Domenico Savio
 Marie Besöks-orden

Källor

Externa länkar 
 Don Boscos Salesianer i Sverige

Romersk-katolska kongregationer
Salesianer
Palazzo Barberini

Palazzo Barberini är ett palats vid Piazza Barberini i Rom. Det uppfördes i sluttningen mot Quirinalen 1625–1633 åt släkten Barberini.

Palatset påbörjades av Carlo Maderno med Francesco Borromini som medhjälpare och fullbordades av Bernini.

Palazzo Barberini hyser idag Galleria Nazionale d'Arte Antica med Barberinigalleriet, det vill säga en del av italienska statens samlingar av äldre måleri.

Externa länkar

 Galleria Nazionale d'Arte Antica di Palazzo Barberini

Konstmuseer och konsthallar i Rom
Palats i Rom
Verk av Carlo Maderno
Barberini

nl:Galleria Nazionale d'Arte Antica
Santa Croce in Gerusalemme

Santa Croce in Gerusalemme är en fornkristen basilika i Rom, en av de sju vallfartskyrkorna. Där finns bland annat ett altare helgat åt reliker, bitar av korset, tre droppar mjölk från Jungfru Marias bröst, bitar av krubban, törnen från törnekronan samt aposteln Tomas pekfinger.

Titelkyrka
Santa Croce in Gerusalemme är sedan omkring år 600 titelkyrka. 

Kardinalpräster under 1900- och 2000-talet
 Pierre-Lambert Goossens (1889–1906)
 Benedetto Lorenzelli (1907–1915)
 Willem Marinus van Rossum (1915–1932)
 Pietro Fumasoni Biondi (1933–1960)
 Giuseppe Antonio Ferretto (1961)
 Efrem Forni (1962–1976)
 Victor Razafimahatratra (1976–1993)
 Miloslav Vlk (1994–2017)
 Juan José Omella Omella (2017–)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

 Churches of Rome Wiki

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Esquilino)
Platser med Kristi pinoredskap
Rione Esquilino
Titelkyrkor i Rom
Byggnader ritade av Domenico Gregorini
Kyrkobyggnader ritade av Pietro Passalacqua
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt det heliga Korset
San Lorenzo fuori le Mura

San Lorenzo fuori le Mura är en fornkristen basilika i Rom, en av de sju vallfartskyrkorna. Basilikan är en patriarkalbasilika och står i rang näst efter de fyra huvudbasilikorna (basilicae maiores) i Rom: Lateranbasilikan, Peterskyrkan, San Paolo fuori le Mura och Santa Maria Maggiore. Basilikan är helgad åt sankt Laurentius. Tillnamnet "fuori le Mura" anger att basilikan är belägen utanför murarna.

Basilikan bombskadades 1943.

Bilder

Källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Tiburtino)
Platser med del av helgons kropp
San Sebastiano fuori le Mura

San Sebastiano fuori le Mura är en fornkristen basilika i Rom, en av de sju vallfartskyrkorna. Den är helgad åt martyren Sebastian och belägen i Quartiere Ardeatino i södra Rom.

Interiören hyser bland annat skulpturen Den helige Sebastian, utförd av Giuseppe Giorgetti.

San Sebastiano fuori le Mura är sedan år 1960 titelkyrka; den nuvarande kardinalprästen är Lluís Martínez Sistach.

Referenser

Externa länkar
 Catacombe di San Sebastiano

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Ardeatino)
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Sebastian
Titelkyrkor i Rom
Roma Q. XX Ardeatino
Basilica minor
Kapitolinska museerna

Kapitolinska museerna (italienska Musei Capitolini)  är ett museum på kullen Capitolium i Rom. Kommunen Roms konstsamlingar, som öppnades för allmänheten 1734, är inhysta i tre byggnader. Palazzo Senatorio, som även är säte för stadsstyrelsen, byggdes ursprungligen på 1100-talet på lämningarna av den antika byggnaden Tabularium, men modifierades av Michelangelo då han 1536–1546, på uppdrag av påve Paulus III, skapade Piazza del Campidoglio. Även Palazzo dei Conservatori, som är uppfört på ruinerna av det antika Jupitertemplet, är en medeltida byggnad som ombyggts av Michelangelo. Palazzo Nuovo, den yngsta av de tre byggnaderna, stod färdig 1654 men är uppförd enligt Michelangelos ritningar för Palazzo dei Conservatori. 

Museet, som snart varit öppet i trehundra år, räknas som världens äldsta offentliga museum. Samlingarna består till största del av antika skulpturer.

Skulpturer i urval

Källor

Externa länkar

Konstmuseer och konsthallar i Rom
Rione Campitelli
Capitolium
Andrea Elson

Andrea Elson, född 6 mars 1969 i New York, är en amerikansk skådespelare. Hon är mest känd i rollen som Lynn Tanner i TV-serien Alf.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska barnskådespelare
Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
John Legend

John Legend är artistnamnet för John Roger Stephens, född 28 december 1978 i Springfield, Ohio. John Legend är en amerikansk Grammybelönad R&B-sångare, låtskrivare, musikproducent och filmproducent. 

John Legend slog igenom 2005 med låtarna "Used to Love U" och "Ordinary People" från sitt debutalbum Get Lifted. Albumet var till stora delar ett samarbete med rapparen och producenten Kanye West samt med Snoop Dogg. I oktober 2006 släpptes uppföljande albumet Once Again. John Legend har även figurerat som bakgrundssångare på Jay-Zs "Encore", Alicia Keys "You Don't Know My Name" och Fort Minors "High Road" och spelat piano på Lauryn Hills "Everything is Everything".

John Legend är gift med Chrissy Teigen sedan 2013 och tillsammans har de fyra barn.

Diskografi 

2013 – All of Me

 2018 – A Legendary Christmas
 2020 – Bigger Love

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Amerikanska R&B-sångare
Amerikanska pianister
Personer från Springfield, Ohio
Födda 1978
Levande personer
Män
Jamelia

Jamelia, egentligen Jamelia Naila Davis, född 1 oktober 1981 i Aston, Birmingham, England, är en brittisk R&B-sångerska. Hon slog igenom 2003 med låten Superstar. Hennes album Thank You blev nominerat till det brittiska musikpriset Mercury Music Prize.

Diskografi
Drama (2000) med låten Call Me
Thank You (2003)
Walk with Me (2006)

Externa länkar

Officiell webbplats

Födda 1981
Brittiska musiker
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Birmingham
Mononymt kända personer
Holly Johnson

William "Holly" Johnson, född 9 februari 1960 i Liverpool, är en brittisk sångare, låtskrivare, musiker, konstnär och författare. Han är mest känd som huvudsångaren i syntpopbandet Frankie Goes to Hollywood. Ett av Johnsons bravurnummer är låten "The Power of Love".

Biografi

Karriär 

Johnson var 1977–1979 medlem i punkbandet Big in Japan. Från 1980 till 1987 var han sångare i Frankie Goes to Hollywood, som släppte två studioalbum: Welcome to the Pleasuredome och Liverpool.

År 1989 släppte Johnson sitt första soloalbum, Blast, vilket gick direkt in på brittiska albumlistans första plats.

Diskografi

Album med Frankie Goes to Hollywood
Studioalbum
1984 – Welcome to the Pleasuredome
1986 – Liverpool

Samlingsalbum
1985 – Bang!
1993 – Bang!... The Greatest Hits of Frankie Goes to Hollywood
1994 – Reload! Frankie: The Whole 12 Inches
2000 – Maximum Joy
2000 – The Club Mixes 2000
2001 – Twelve Inches
2001 – Rage Hard: The Sonic Collection
2009 – Frankie Say Greatest
2012 – Sex Mix
2012 – Frankie Said

Soloartist 
Album
1989 – Blast
1989 – Hollelujah (remixalbum)
1991 – Dreams That Money Can't Buy
1999 – SoulStream
2014 – Europa
2014 – Unleashed from the Pleasuredome (livealbum)

Singlar 
 1979 – "Yankee Rose"
 1980 – "Hobo Joe"
 1989 – "Love Train"
 1989 – "Americanos"
 1989 – "Atomic City"
 1989 – "Heaven's Here"
 1990 – "Where Has Love Gone?"
 1991 – "Across the Universe"
 1991 – "The People Want to Dance"
 1994 – "Legendary Children"
 1998 – "Hallelujah!"
 1999 – "Disco Heaven"
 1999 – "The Power of Love"
 2014 – "Follow Your Heart"
 2014 – "In and Out of Love"
 2015 – "Heaven's Eyes"
 2015 – "Dancing With No Fear"
 2016 – "Ascension"

Referenser

Noter

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Holly Johnson på Allmusic

Födda 1960
Brittiska synthpopsångare
Synthpop
Personer från Liverpool
Musiker från Liverpool
Män
Levande personer
Brittiska sångare under 1900-talet
Brittiska sångare under 2000-talet
Brittiska popsångare
Medlemmar i Frankie Goes to Hollywood