Gullinkambe

Gullinkambe (gyllenkam) är i nordisk mytologi en tupp som sitter i världsträdet Yggdrasils topp och som vid Ragnarök kommer att väcka einhärjarna till kamp.

Källtexterna

Völuspá 

"Herjafadern" är Oden och hans folk är krigarna i Valhall. Det är alltså tre tuppar som enligt Völuspá 42–43 förebådar Ragnarök. Om skildringen är kronologisk är det tuppen Fjalar  i Jotunheim som börjar. Högt uppflugen i ett träd sitter han österut i Järnskogen och slår larm till herden Eggter (Eggþér), som spanar från sin väktarhög. (Eggter tycks vara Jotunheims motsvarighet till gudavärldens Heimdall.) Larmet går sedan vidare:  i Asgård väcks gudarna och Odens enhärjar av Gullinkambes skrikande. Djupt ur underjorden hörs slutligen den tredje tuppen gala: det är gudinnan Hels sotröda hane, som i källorna saknar namn.

Viðofnir och Salgofnir 
Namnet Gullinkambe förekommer endast i Völuspá 43. Det finns inte ens med i tulorna, vilket kan tyckas förvånande. Däremot omtalas i Fjölsvinnsmál 18, 24, 25 och 30 en tupp vid namn Viðofnir, som sitter i toppen på trädet Mimameiðr. Eftersom Mimameiðr troligen är ett heiti för världsträdet Yggdrasil, är det rimligt att Viðofnir och Gullinkambe är samma fågel.

Ett annat alias för Gullinkambe är sannolikt Salgofnir, som nämns i Helgakviða Hundingsbana II. Salgofnir sägs där vara den tupp som med sitt galande väcker kämparna i Valhall – en uppgift som ju i Völuspá tillfaller Gullinkambe. I dikten har den döde hjälten Helge Hundingsbane fått permission från Valhall för att en natt besöka sin ännu levande änka Sigrun Högnesdotter. Han måste dock vara tillbaka i kasernen före första hanegället, varför återfärden blir brådstörtad:

{|
|
Nu må jag rida
rodnande stigar –
låt ljusgula hästen
jaga genom luften!
Jag måste väster
om vindhjälmsbron
förrn Salgofne väcker
segerkämparna.
Översättning: Björn Collinder
|
Mál er mér at ríðaroðnar brautir,
láta fölvan jóflugstíg troða;
skal ek fyr vestanvindhjalms brúar,
áðr Salgófnirsigrþjóð veki.Helgakviða Hundingsbana II, 49
|
|}
"Vindhjälmen" är himlavalvet; dess bro är Bifrost och väster därom ligger Asgård med Valhall. Tydligen har det tillhört Salgofnirs (Gullinkambes) dagliga sysslor att varje morgon väcka Valhalls döda krigare till nytt liv och nya vapenövningar. Att tuppens galande varit en symbol för pånyttfödelse och liv framgår också av Saxos saga om Hadding (Hadingus). I denna berättelse ledsagas kung Hadding av en kvinna genom dödsrikets förgårdar. Till sist når de fram till en mur som ingen kan ta sig levande över. Kvinnan vrider då nacken av en tupp och kastar fågeln över muren in i det egentliga dödsriket. Genast hör de tuppen gala därinifrån; den har åter blivit levande.

 Bildframställningar 
På Överhogdalstapeterna finns flera olika motiv. Bland annat ser man bilder av stiliserade träd med en tupp i toppen. Kanske är det världsträdet Yggdrasil som avbildas med tuppen Gullinkambe.

 Se även 
 Fjalar
 Hräsvelg
 Kyrktupp

 Kommentarer 

Referenser

 Den poetiska Eddan. (Här har använts Björn Collinders översättning, Forum 1957.)
 Lexicon Poeticum. Ordbog over det norsk-islandske skjaldesprog av Finnur Jónsson och Sveinbjörn Egilsson, København 1931.
 Rudolf Simek (2007), Dictionary of Northern Mythology'', D.S. Brewer, Cambridge. 

Djur i nordisk mytologi