kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jongmyo

Jongmyo är en helgedom tillägnad andarna till förfäderna inom den kungliga Joseondynastins släkt. Den är starkt influerad av konfuciansk tradition.

När den uppfördes år 1394 ansågs den vara en av de längsta byggnaderna i Asien, om inte den allra längsta. Här finns 19 minnesplaketter med kungar och 30 med drottningar placerade i 19 olika rum. Helgedomen brändes ner till grunden under Japans invasion 1592, men återuppbyggdes 1608

1995 sattes Jongmyo upp på Unescos världsarvslista.

Externa länkar
UNESCO World Heritage Centre - Jongmyo Shrine
National Heritage - Jongmyo

Världsarv i Sydkorea
Världsarv inskrivna 1995
WP:Projekt Korea
Swales

Swales är en familj som härstammar från England. Ett fåtal medlemmar av familjen Swales finns i Sverige.

Den största svenska grenen härstammar från Charles Stanley Swales med ursprung i trakterna kring Wales, Newport och Cardiff. Charles tjänstgjorde som torpedman på den brittiska jagaren HMS Hunter, under andra världskriget och var en av de få som överlevde stridsskeppets undergång under Slaget om Narvik, 10 april 1940, mot tyskarna. Efter att ha legat i vattnet plockades han upp av tyskarna och hamnade i fångläger, varifrån han rymde och lyckades ta sig till Sverige. Där lärde han känna den svenska flickan Marianne Florén, innan han tog sig tillbaka till Storbritannien och nya uppdrag i brittiska flottan. Marianne flyttade efter, de gifte sig och fick barn under kriget, även om Charles länge var ute i fält. Vid minst ett tillfälle fick hustrun Marianne skriftligt besked från brittiska flottan om att maken omkommit i strid - ett öde som redan mött Charles båda bröder, som tjänstgjort på andra stridsfartyg. Men, dödsbeskeden kunde revideras efter Charles hemkomst. Efter kriget flyttade familjen tillbaka till Mariannes Hälsingland varifrån barn och barnbarn etablerat sig i Söderhamn, Västerås, Stockholm och Skåne.

Namnet Swales antas komma från en plats som kallades "The swales dale" - svalornas dal.

Engelska efternamn
Gosjang, Hwasun och Ganghwa

Gosjang, Hwasun och Ganghwa är tre förhistoriska gravområden i Sydkorea med hundratals olika megaliter. Dessa megaliter är gravstenar som formades av stora stenblock under 100-talet f.Kr. Megaliter finns över hela jorden, men inganstans i sådan koncentration som i Gosjang, Hwasun och Ganghwa.

År 2000 sattes de tre platserna upp på Unescos Världsarvslista.

Externa länkar
National Heritage - Gochang, Hwasun, and Ganghwa Dolmen Sites
UNESCO World Heritage Centre - Gochang, Hwasun, and Ganghwa Dolmen Sites

Världsarv i Sydkorea
Världsarv inskrivna 2000
WP:Projekt Korea
Hazeliusporten

Hazeliusporten är en av ingångarna till Skansen. Den är en gul, hästskoformad byggnad, som ligger på Djurgården i Stockholm, vid Skansenbergets fot. Porten är uppkallad efter Skansens grundare Arthur Hazelius. Den stod färdig 1907 och ritades av Gustaf Améen. Här finns även Skansens bergbana.

Vid porten låg tidigare en hållplats för buss samt Djurgårdslinjen, men i samband med banans ombyggnad under första halvåret 2010 lades hållplatsen ned.

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Djurgården
Skansen
Haeinsa

Haeinsa (hangul: 해인사, hanja: 海印寺) är ett av de främsta buddhist-templen i Sydkorea, mestadels för att det är hem för Tripitaka Koreana, den mest kompletta samlingen med buddhistskrifter, ristade på 81 258 träskivor.

Haeinsa är ett av Koreas tre gyllene tempel, och ligger på berget Gayasan i provinsen Södra Gyeongsang i Sydkorea. Templet uppfördes först år 802.

Haeinsa med Tripitaka Koreana sattes 1995 upp på Unescos världsarvslista.

Externa länkar 
Asian Historial Architecture - Haeinsa Temple
National Heritage - Tripitaka Koreana at Haeinsa Temple
UNESCO World Heritage Centre - Haeinsa Temple Janggyeong Panjeon, the Depositories for the Tripitaka Koreana Woodblocks

Världsarv i Sydkorea
Världsarv inskrivna 1995
Buddhistiska tempel
WP:Projekt Korea
Södra Gyeongsang
Konsthallen

Konsthallen kan syfta på 

 Kvarteret Konsthallen – ett kvarter på Djurgården i Stockholm
 Konsthallen 14 – en fastighet i kvarteret Konsthallen i Stockholm
 Konsthallen Artipelag – en privatägd konsthall i Värmdö kommun
 Konsthallen vid Bohusläns museum – Konsthallen vid Bohusläns museum
 Bonniers konsthall – en konsthall i Stockholm 2006–
 Konsthallen, Borgå – en finländsk kommunal konsthall och ett kommunalt konstmuseum i Borgå stad
 Göteborgs konsthall – en kommunal konsthall vid Götaplatsen i centrala Göteborg
 Konsthallen/Hamnmagasinet – en konsthall i hamnområdet i Varberg
 Helsingfors konsthall – en privat konsthall i Helsingfors
 Konsthallen Hishult – en privatägd konsthall i Hishult i Laholms kommun
 Landskrona konsthall – en kommunägd konsthall i Landskrona
 Konsthallen Lokstallet – en svensk konsthall i Strömstad
 Lunds konsthall – en kommunal konsthall i Lund
 Konsthallen Passagen – en konsthall i Linköping
 Tensta konsthall – en konsthall för samtida konst i Tensta
 Konsthallen (hållplats) – en buss- och spårvagnshållplats på Djurgården i Stockholm

Se även
 Konsthall
Bellmansro

Bellmansro var en restaurang norr om Oakhill på Djurgården i Stockholm med anor från 1828 då hovkonditorn S.D. Carlmark där öppnade en serveringslokal. Restaurangen fick senare sitt namn med anledning av närheten till Bellmansbysten. Stället brann ner 1955. Platsen där nu endast bysten finns kvar kallas fortfarande Bellmansro.

Historik

Konditorn Carlmark hade redan 1827 skaffat sig ett serveringstillstånd för ett "förfriskningsställe" nära den plats där Bellmansbysten skulle resas. Hans serveringsställe var då ett schweizeri i ett enkelt lusthus som kallades för Carlmarks. Efter invigningen av Bellmansbysten blev Carlmarks ett mycket populärt ställe under sommartid, speciellt på Bellmansdagen som firades varje år den 26 juli. 1833 byggdes lusthuset om till en paviljong där Carlmark drev sin verksamhet i flera decennier. 

Rörelsen övertogs så småningom av konditorn Sundberg som förvandlade det lilla konditoriet till ett utvärdshus under namnet Bellmansro. Han drev Bellmansro på 1860- och 1870-talen och efterföljdes av källarmästaren Mårten Nilsson. Han lät bygga om Bellmansro med bland annat pampiga trappor och större terrass samt snyggade till trädgården. Inför Stockholmsutställningen 1897 väntade han en invasion av gäster och byggde även om inomhus. 

År 1905 sålde han Bellmansro för 200 000 kronor till en fru Thèrese Hacksell. Hon  inrättade "chambres séparés" i huset och  restaurangen fick ett svajigt rykte, och kunde till och med omnämnas som ett "osedlighetsnäste". Hon häktades 1914 för "hållande av hus där otukt bedrevs". Hon klarade sig med böter men händelsen vållade stor uppmärksamhet i pressen.

Sin sista glansperiod fick restaurangen i krögaren och konstmecenaten Sten Hellbergs regi. Han förvärvade stället 1936 och förvandlade det till lyxrestaurang med dyrbar inredning och plats för 500 personer inomhus och 2 000 personer om man inräknade uteserveringen. Bellmansro hörde då till Hellmans restaurangimperium som även omfattade Brända tomten och Bäckahästen. När Hellman avled 1947 övertogs rörelsen av Knut Lindqvister som kort därefter sålde Bellmansro vidare.

Byggnaden fick avsevärda rök- och vattenskador vid en brand den 13 maj 1952. Ruinen blev stående utan åtgärd i ytterligare flera år tills en ny brand utbröt den 17 augusti 1955, denna gång främst i en tillbyggnad. Först därefter jämnades byggnaderna med marken.

Se även
 Wärdshuset Bellmansro, Allmänna gränd 6.
 Stockholms historiska krogar, värdshus och restauranger

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Djurgården
Ej längre existerande restauranger i Stockholm
Bellman
Företag bildade 1828
Företag upplösta 1952
Skepparslövs GK

Skepparslövs GK är en golfklubb i Skåne.

Klubbens bana är en kuperad park- och skogsbana bland gamla ekar och stengärden. Den har också vattenhinder. Banan ligger på en utlöpare till Nävlingeåsen, med utsikt över Kristianstad med omnejd.

Banan har 6 tees, från 6450m till 4785m, par 73.

Klubben är medlem i Sydpoolen och Golfpasset. Klubben har även driving range, pay and play-bana över 6 hål, samt plats för husbilar/husvagnar i direkt anslutning.

Sportklubbar bildade 1984
Guadeloupefonden

Guadeloupefonden var den särskilda betalning som Storbritannien erlade till det svenska kungahuset som ersättning för den västindiska ögruppen Guadeloupe. 

Bakgrunden var att Storbritannien, som hade erövrat Guadeloupe från Frankrike, år 1813 lämnade över ön till Sveriges kung Karl XIII och hans efterkommande som kompensation för att den svenske kronprinsen Karl Johan skulle kunna drabbas av egendomsförluster när Sverige anslöt sig till alliansen mot Napoleon I. Vid Parisfreden 1814 återlämnades Guadeloupe till Frankrike, och det svenska kungahuset fick i stället 24 miljoner franc. Denna summa användes år 1815 till att betala den svenska statsskulden. 

Kronprinsen (sedermera Karl XIV Johan) och hans efterkommande på svenska tronen fick av ständerna i stället en årlig ränta på pengarna, utgörande 200 000 riksdaler banko. Denna så kallade Guadelouperänta var ett särskilt anslag i statsbudgeten ända fram till 1983, då det avskaffades efter en överenskommelse med den brittiska kronan. Guadelouperäntan var då på 300 000 kronor.

Se även 
 Svenska kolonier
 Sveriges historiska unioner

Frankrikes historia
Guadeloupe
Napoleonkrigen
Storbritanniens historia
Sverige under 1800-talet
Sverige under 1900-talet
Sveriges politiska historia
Monarki i Sverige
Relationer mellan Storbritannien och Sverige
Skinnarebo G&CC

Skinnarebo G&CC är en golfklubb i Småland.

Banan ligger söder om Jönköping, och har en 18-hålsbana och en 9-håls pay and play-bana. I anslutning till banan finns shop, driving range och två olika övningsområden. Skinnarebo ingår i samarbetet Golfköping.

Banan är en skogsbana.

Klubbens pro heter Eddy Eriksson, han spelade tidigare elitseriehockey i HV71. Han äger även klubbens pro shop, som han givit namnet Centra proshop.

Sportklubbar i Jönköpings kommun
Sportklubbar bildade 1990
Bolingbroke Castle

Bolingbroke Castle, i Bolingbroke i Lincolnshire grundlades av Ranulf, earl av Chester 1220, och 1311 gick det över i Huset Lancasters ägo. Dess mest berömde ägare var Johan av Gent. Det förstördes delvis 1643 under det Engelska inbördeskriget och övergavs kort därefter. Den sista huvudbyggnaden rasade  1815 och numera ligger borgen i ruiner. Största delen av borgen var byggd av grön sten från Spilsby, liksom den näraliggande kyrkan. Den var ursprungligen omgärdad av en vallgrav. 

Borgen grävdes ut under 1960-talet och 1970-talet och är nu ett nationalmonument. Fram till 1995 underhölls det av English Heritage, då Heritage Lincolnshire tog över. Många av de lägre murarna kan fortfarande beskådas, liksom torngolven. Under sommaren används borgruinen för Shakespeareföreställningar. 

Henrik IV av England kallades Henrik Bolingbroke då detta var hans födelseplats, han föddes här 3 april 1367. Hans mor, Johan av Gents maka Blanche av Lancaster, dog i Bolingbroke Castle den 12 september 1369.

Externa länkar 

Borg- och slottsruiner i England
Bergelin

Bergelin är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Anna-Lena Bergelin (född 1959), författare, komiker, sångerska och skådespelare
 Harald Bergelin (1881–1970), jurist och ämbetsman
 Johan Bergelin (1783–1838), apotekare och riksdagsman
 Johan Theodor Bergelin (1822–1864), författare av böcker i lanthushållningsvetenskap
 Lennart Bergelin (1925–2008), tennisspelare
 Olof Bergelin (född 1940), ingenjör och sjöofficer
 Petter Johan Bergelin (1791–1839), läkare och politisk fånge
 Stig Bergelin (1905–1983), sjömilitär
 Sune Bergelin (1882–1949), överste och militärhistorisk författare
 Sven-Eggert Bergelin (1916–2000), militär och ämbetsman
 Theodor Bergelin (1845–1926), fortifikationsofficer

Se även 

 Berglin

Svenska efternamn
Mercedes-Benz C-klass

Mercedes-Benz C-klass, personbilsmodell tillverkad av Mercedes-Benz från 1994.

C-klass är Mercedes-Benz bil i mellanklassen. Den finns i Sedan, Sportcoupé och i kombiutförande.

Se även:
Mercedes-Benz W201
Mercedes-Benz W202
Mercedes-Benz W203
Mercedes-Benz W204
Mercedes-Benz W205
Mercedes-Benz W206

Externa länkar

C-klass
Bakhjulsdrivna fordon
Framhjulsdrivna fordon
VH1

VH1 är en musikinriktad TV-kanal ursprungligen från USA men som sänds till Sverige via en pan-europeisk version. I musikmixen blandas moderna hits med äldre låtar för att tilltala målgruppen på 25 år och uppåt. Kanalen finns i flera olika versioner världen över och ingår i MTV Networks som ägs av Viacom. Förkortningen står för Video Hits 1 men den längre versionen av namnet används aldrig mot publiken.

På den europeiska marknaden finns, förutom olika versioner av MTV och VH1, även de brittiska MTV-kanalerna MTV Rocks,  MTV Base, MTV Dance och MTV Hits som alla är tillgängliga för europeiska operatörer, däribland svenska. De svenska kabeloperatörerna med Com hem i spetsen menar dock att det inte finns något intresse för nya kanaler med musikvideor hos den konservativa svenska publiken varför sändningar av MTV Base, MTV Dance och MTV Hits aldrig skett via svenska nät.

Historia 
När VH1 startades i Europa blev flera av de ursprungliga programledarna från MTV Europe VJ:s på den nya kanalen. Idag har den europeiska versionen av VH1 i praktiken inga programledare alls. Istället får personerna från VH1:s reality-serier agera kanalens profiler. Storbritannien har under årens lopp knoppats av från den europeiska versionen för att istället få en egen version av VH1. I Storbritannien hade MTV Networks även en systerkanal med namnet VH2 och på den amerikanska marknaden finns VH1 Soul som visar soulvideor dygnet runt.

Källor

Externa länkar 
 VH1 Europe

Musikkanaler i TV
TV-kanaler och TV-stationer startade 1985
Engelskspråkiga TV-kanaler
TV-kanaler i USA
MTV Networks
Theodor Borell

Carl Gustaf Theodor Borell, född 12 november 1869 i Borgholms församling, Kalmar län, död 1 februari 1944 i Nacka församling, Stockholms län, var en svensk jurist och politiker (Allmänna valmansförbundet).

Borell blev fiskal i Svea hovrätt 1905, och assessor där 1907. 1910 blev han hovrättsråd och från 1911 revisionssekreterare. Han blev häradshövding i Stockholms läns västra domsaga 1916.

Borell var riksdagsledamot i första kammaren 1917–1938, fram till 1921 för Stockholms läns valkrets och från 1922 för Stockholms läns och Uppsala läns valkrets, samt kommunikationsminister 1928–1930. 1927 blev han även ordförande i Stockholms läns landsting. 1932 tog han över ordförandeskapet i Försvarskommissionen efter Per Albin Hansson.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter 

Sveriges kommunikationsministrar
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens nationella parti
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Svenska revisionssekreterare
Svenska hovrättsråd
Svenska häradshövdingar
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Borgholm
Födda 1869
Avlidna 1944
Män
Svensk uppslagsbok
William S. Hart

William Surrey Hart, född 6 december 1864 i Newburgh, New York, USA, död 23 juni 1946 i Newhall, Kalifornien, USA, var en amerikansk skådespelare, manusförfattare, filmregissör och filmproducent.

Hart växte upp i North Dakota. Från 1889 tillhörde han talscenen, huvudsakligen i New York, och intog bland annat som Shakespeareframställare en uppmärksammad ställning. Han spelade teater både i England och i USA och började vid filmen 1914. Genombrottet kom i bolaget Triangle men karriären fortsattes hos Artcraft, och gjorde sig främst känd som Westernhjälte. Han gifte sig med skådespelerskan Winifred Westover och de fick en son, men paret tog ut skilsmässa efter fem år.

Filmografi (i urval)

Noter

Externa länkar
Internet Broadway Database

Födda 1864
Avlidna 1946
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Män
Missionaries of Charity

Missionaries of Charity är den katolska nunneorden som Moder Teresa ledde den 7 oktober 1950 under slutet av 1900-talet i Calcutta. Orden är mest känd för sin verksamhet i Indien, men finns även i ett flertal andra länder, bland annat i Sverige.

Romersk-katolska ordnar och kongregationer
Mabel Normand

Mabel Normand, född 16 november 1894 i New Brighton, Staten Island, New York, död 22 februari 1930 i Monrovia, Kalifornien, var en amerikansk stumfilmsskådespelerska, manusförfattare, regissör och producent. 

1908 flyttade familjen till New York där den 13-åriga Mabel stod modell för fotografer.

Vid 16 års ålder blev hon skådespelare under namnet Muriel Fortescue hos Biograph-bolaget. Hon blev snart bolagets stjärna till följd av de komiska filmer hon gjorde, men när regissören Mack Sennett lämnade Biograph för att starta Keystone 1912, följde hon med honom. Under flera år var det tal om giftermål mellan dem och de hade bestämt en bröllopsdag 1915, men de gifte sig aldrig.

Mabel Normand ansågs av vissa vara den mest briljanta komiska aktrisen under stumfilmseran. Bland annat medverkade hon i flera filmer med Charles Chaplin och i en serie populära "Fatty och Mabel"-komedier med Fatty Arbuckle.

1916 bildade hon ett eget bolag, Mabel Normand Feature Film Company, men efter några år skrev hon på ett fem års kontrakt för Goldwyn.

Mabel Normand drogs med i Hollywoods vilda nöjesliv - hon festade nätterna igenom och rykten började florera att hon missbrukade narkotika. Hon började komma för sent till arbetet, ibland dök hon inte upp alls. 
 
När regissören William Desmond Taylor (med vilken hon hade ett kärleksförhållande) mördades 1922, var hon en av de sista att ha sett honom i livet. Hennes anseende blev draget i smutsen även om hon förklarades oskyldig. En tid senare blev hon inblandad i ännu en skandal. Hennes chaufför anklagades för att ha skjutit och sårat Hollywoodmiljonären Cortland S. Dines, på ett party där Normand var närvarande, och med en pistol som sades tillhöra Mabel Normand.

Hon gjorde några filmer till och 1925 medverkade hon i en Broadwaypjäs. 1926 spelade hon in sin sista film.

I ett försök att vinna stabilitet gifte hon sig med skådespelaren Lew Cody. 1930 dog hon av lunginflammation och tuberkulos. Hennes make avled 1934 av en hjärtåkomma.

Filmografi, i urval

Bildgalleri

Källor 
 IMDb Mabel Normand
 Women Film Pioneers Mabel Normand

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare
Födda 1894
Avlidna 1930
Kvinnor
Personer från Staten Island
Fattigdomslöfte

Fattigdomslöfte, i religiösa sammanhang pratar man om ett löfte om fattigdom, som munkar och nunnor avger när de går i kloster. Det innebär ett avståndstagande från personligt ägande, d.v.s. alla ägodelar i klostret tillhör kommuniteten, inte individen.

Övriga klosterlöften: lydnad och  sexuell avhållsamhet.

Klosterväsen
Aleksandr Rodtjenko

Aleksandr Michajlovitj Rodtjenko (), född 5 december 1891 i Sankt Petersburg, död 3 december 1956 i Moskva, var en sovjetisk målare, fotograf, möbelformgivare och grafiker.

Biografi 
Rodtjenko bosatte sig 1914 i Moskva och kom under inflytande från Vladimir Tatlin och suprematismen. Följande år började han att utföra abstrakta kompositioner med passare och linjal; 1918 ställde han ut målningssviten Svart på svart som svar på Kazimir Malevitjs Vitt på vitt. Vid den här tiden blev Rodtjenko ledare för en grupp "nonobjektiva" konstnärer som 1922 bestämde sig för att överge stafflimåleriet för industriell formgivning; de kallade sig konstruktivister.

Under 1920-talet började Rodtjenko att arbeta som typograf, scenograf, fotograf och möbelformgivare och använde samma principer som för sina abstrakta kompositioner till att skapa ett modernt formgivningssystem. Efter oktoberrevolutionen 1917 hade han olika poster inom den sovjetiska kulturadministrationen.

Källor

Externa länkar 
 
 

Ryska konstnärer
Sovjetiska konstnärer
Födda 1891
Avlidna 1956
Män
Personer från Sankt Petersburg
Karin Wistrand

Karin Cecilia Wistrand, född 23 april 1960 i Solna församling, Stockholms län,, är en svensk musiker.

Karriär  
Karin Wistrand, som är uppvuxen i Örebro, var sångerska i rockbandet Lolita Pop som startade 1979 och var aktivt till 1991.

Wistrand har medverkat på ett antal skivor som duettsångerska, bland annat med Orup. Hon har även under ett antal säsonger medverkat i en uppsättning på Scalateatern med "Rockens kvinnor" som bland annat bestod av Louise Hoffsten och Marika Lagercrantz. Hon är en av deltagarna i Örebroprojektet Jeremias Session Band, som startades 2007 av Staffan Ernestam, där även Ingvar Karlsson från Sven-Ingvars är med och spelar.

Diskografi

Soloalbum 

 1993 - Solen

Med Lolita Pop 

 1982 - Falska bilder
 1983 - Fem Söker En Skatt
 1983 - Irrfärder
 1984 - Lolita Pop
 1985 - Att ha fritidsbåt
 1987 - Lolita Pop
 1989 - Love Poison
 1990 - Blumenkraft

Med Jeremias Session Band 
 2008 - Trastland
 2012 - En kväll i Trastland

Källor
Jeremias Session Band

Fotnoter

Kvinnor
Svenska pop- och rocksångare
Födda 1960
Levande personer
Sångare från Stockholm
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska sångare under 2000-talet
Ganja, Azerbajdzjan

Ganja, (: Gäncä) är en stad i västra Azerbajdzjan vid floden Gäncäçay på sluttningen av Lilla Kaukasus. Staden har 394 000 invånare och är landets näst största efter huvudstaden Baku. Den har internationell flygplats samt tåg- och bussförbindelser med Baku och georgiska Tbilisi. Bland stadens näringar märks aluminiumframställning. I stadens omgivningar bedrivs ett omfattande jordbruk, inte minst vinodling.  

Ganja grundades på 400-talet och har länge varit en knutpunkt för handel i området. Från 1804 till 1918 (som del av Kejsardömet Ryssland) hade den namnet Jelizavetpol (Елизаветполь; efter Elisabet av Ryssland och mellan åren 1935 och 1991 (som del av Sovjetunionen) hette den Kirovabad (Кировабад; efter Sergej Kirov).

Källor

Städer i Azerbajdzjan
Nina Einhorn

Nina Einhorn, född Rajmic den 14 februari 1925 i Łódź i Polen, död 10 maj 2002 i Danderyd, var en svensk läkare och forskare inom gynekologisk onkologi. Hon var en av få överlevande från Warszawas getto under andra världskriget. Hon var gift från 1949 med Jerzy Einhorn samt mor till Lena och Stefan Einhorn.

Biografi 
Med undantag för ett besök hos släktingar i New York 1937–1938 växte Nina Rajmic, som hon då hette, upp i Łódź. En tid efter att tyska trupper gått in i Polen bosatte sig familjen i Warszawa, som trots ockupationen inte hade inkorporerats i det tyska riket och ansågs säkrare för judar. Redan år 1940 tvingades dock den judiska befolkningen i Warszawa flytta in i Warszawas getto.

Familjen lyckades på olika sätt stanna kvar i gettot och undkom transporterna till förintelselägren. På våren 1943 blev dock situationen ohållbar och familjen försökte fly. Nina, hennes bror Rudek och deras mor Fanja lyckades bli utsmugglade, medan fadern Artur blev kvar i gettot. Endast Nina och Rudek överlevde kriget, genom att hålla sig gömda, och båda kom så småningom till Sverige.

Åren 1994–1999 var Einhorn ordförande i Förenade Israelinsamlingen i Stockholm, och som sådan engagerad i den sionistiska frågan. För detta arbete belönades hon med Yakir Keren Hayesod Award i samband med att moderföreningen United Israel Appeal firade sitt åttioårsjubileum år 2000.

Yrkeskarriär 
Einhorn blev med. lic. vid Karolinska Institutet 1954. Hon var anställd på Södra BB 1955–1961 och på kirurgiska avdelningen på Sabbatsbergs sjukhus 1962–1964 och från 1964 till sin pension vid Radiumhemmets (KS) gynekologiska avdelning. Hon var biträdande överläkare där från 1972 och klinikchef från 1986 till pensioneringen.

Einhorn blev med. dr. och docent i gynekologisk onkologi vid Karolinska Institutet 1972.

I kulturen
I Hagastaden i Stockholm har en gata uppkallats efter Einhorn.

Se även
Ninas resa, bok och film av dottern Lena Einhorn som skildrar Nina Einhorns upplevelser i Warszawas getto under andra världskriget.

Referenser

Externa länkar
 
 
 

Svenska onkologer
Förintelseöverlevare
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska läkare under 1900-talet
Personer från Łódź
Födda 1925
Avlidna 2002
Kvinnor
Sollefteå GK

Sollefteå GK är en golfklubb i Ångermanland.

Golfklubben ligger i Österforse, cirka 15 kilometer väster om Sollefteå. Banan ligger öppet i en något kuperad skogsterräng. Den utsågs 2003 till Ångermanlands bästa bana.

Externa länkar 
 www.sollefteagk.se

Golfklubbar i Sverige