Satir

Satir är en litterär uttrycksform, vars syfte är att förlöjliga eller håna någon eller något, ofta på ett "elegant och träffande sätt". Satir används ibland som retoriskt grepp, antingen för att provocera eller försätta motståndaren i försvarsposition, och kopplas ofta ihop med ironi, och kan i vissa fall utgöra en egen subgenre till humor. Satir används ibland som vapen mot auktoriteter där direkt kritik är farlig att framföra eller där avvikande röster har svårt att göra sig hörda.

Definition
Satir finns bland annat i prosa, dikter, teckningar, dramatik, revyer, filmer, tecknade serier, TV-serier och radioprogram. Den som skriver satir kallas satiriker. Den grundläggande idén med satir, är att satir på ett humoristiskt sätt visar på ett missförhållande i syfte att verka för en positiv förbättring.

Satir, parodi och pastisch
Satir, parodi och pastisch är tre relaterade fenomen. Satiren utmärks av sin skärpa och kritik av det satiren gäller, och den syftar inte alltid mot humor. Parodin är alltid humoristisk, och där överdrivs maner och later hos det parodin syftar på. Parodin är en sorts skrattspegel. Pastischen är medvetet och tydligt efterapande av något, som erkännande av någons betydelse. Om pastischen inte tydligt klargör att den är en efterapning övergår den till att bli plagiat.

Etymologi
Ordet satir kommer från latinets satura eller satira som betyder 'fruktskål, fruktfat eller blandrätt'. Ordet fick sedan den nuvarande betydelsen först genom syftningen på att blandverk med olika sorters innehåll (jämför dagens satir-TV-program med blandade sketcher), och därefter på den sorts skrifter som oftast fanns i dylika blandverk.

Historia
Termen användes i romersk litteratur om en kåserande diktart som introducerades av Lucilius (100-talet f.Kr.), vilken förbättrades av Horatius och erhöll polemisk skärpa hos Juvenalis. Först efter fransk-klassicismen upphörde termen satir att beteckna en särskild diktart och blev ett begrepp använt för att karakterisera litterära verk som i kritiskt syfte gycklar med (det offentliga livets) missförhållanden.

Den svenska satirens fader anses vara Olof von Dalin som 1740 utkommer med sin allegoriska berättelse Sagan om hästen som skildrar Sveriges historia från Gustav Vasa till Karl XII. Under senare delen av 1700-talet märks särskilt Anna Maria Lenngrens "Porträtterna".

Kända satiriker i urval

Svenskspråkiga

Tack För Kaffet Podcast
Tankesmedjan i P3
Hej Domstol
Philemon Arthur and the Dung
Bo Balderson
Erik Blix
Olof Buckard
 Ronny Eriksson
Galenskaparna och After Shave
Karl Gerhard
Hasseåtage
På Håret
Torsten Billman
Anderz Harning
Lars Hillersberg
Israel Holmström
Johan Henric Kellgren
Anna Maria Lenngren
Hans Lindström
Robert Nyberg 
Vladimir Oravsky 
Henrik Bernhard Palmær
August Strindberg
Magnus Uggla
Jonatan Unge
Carl Michael Bellman
Aron Flam

Engelskspråkiga

Douglas Adams
Lenny Bruce
Al Franken
Tom Lehrer
George Orwell
Dorothy Parker
C. Northcote Parkinson
George Bernard Shaw
Jonathan Swift
Mark Twain
Kurt Vonnegut
Oscar Wilde
Frank Zappa
Chuck Palahniuk
Ricky Gervais
Jon Stewart

Övriga språkområden

Aristofanes
 Cervantes
Dario Fo
Heinrich Heine
Horatius
 Majakovskij
Molière
François Rabelais
Anton Tjechov
Voltaire

Se även
Ironi
Karikatyr
Lista över satiriker
Politisk satir
Satirsajt

Källor

Konst
Genrer
Humor
Filmgenrer