kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mickey Mantle

Mickey Charles Mantle, född 20 oktober 1931 i Spavinaw i Mayes County, Oklahoma, död 13 augusti 1995 i Dallas i Texas, var en amerikansk professionell basebollspelare som spelade 18 säsonger i Major League Baseball (MLB) 1951–1968. Mantle var centerfielder. Mantle kallades även The Mick, The Commerce Comet och The Switcher.

Mantle var USA:s stora idrottsidol på 1950- och 60-talen och var sin klubb New York Yankees trogen under hela sin karriär i MLB. Bland hans meriter kan nämnas att han togs ut till 20 all star-matcher, vann World Series sju gånger, utsågs till American Leagues MVP tre gånger, tog hem en så kallad Triple Crown en gång och vann en Gold Glove Award. Vidare hade han bäst slaggenomsnitt i American League en gång och hade flest homeruns i ligan fyra gånger.

Yankees har pensionerat Mantles tröjnummer 7 och han valdes 1974 in i Hall of Fame.

Referenser

Noter

Amerikanska basebollspelare
Idrottare från Oklahoma
Spelare i New York Yankees
Medlemmar i National Baseball Hall of Fame
Personer från Mayes County
Födda 1931
Avlidna 1995
Män
Satchel Paige

Leroy Robert "Satchel" Paige, född den 7 juli 1906 i Mobile i Alabama, död den 8 juni 1982 i Kansas City i Missouri, var en amerikansk professionell basebollspelare som spelade 21 säsonger i Major League Baseball (MLB) 1927–1931, 1933–1934, 1936, 1941–1949, 1951–1953 och 1965. Paige var högerhänt pitcher.

Paige anses vara en av de bästa spelarna som spelade i Negro leagues under sin storhetstid. Paiges huvudsakliga karriär inföll innan Jackie Robinson bröt basebollens rasbarriär och Paige var länge hänvisad till Negro leagues (av vilka en del fick status som major leagues 2020), men spelade i slutet av sin karriär för Cleveland Indians (1948–1949), St. Louis Browns (1951–1953) samt som 59-åring i en match för Kansas City Athletics 1965. När han gjorde debut för Indians 1948 blev han den första afroamerikanska pitchern i American Leagues historia.

1971 blev Paige den första spelaren från Negro leagues som blev invald i National Baseball Hall of Fame.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Amerikanska basebollspelare
Idrottare från Alabama
Personer från Mobile
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Spelare i Kansas City Monarchs
Spelare i Cleveland Indians
Spelare i St. Louis Browns
Spelare i Kansas City Athletics
Medlemmar i National Baseball Hall of Fame
Födda 1906
Avlidna 1982
Män
Sveriges fotbollslandslag i VM 2002

Sveriges fotbollslandslag i VM 2002

Här följer den svenska truppen till VM i fotboll 2002.

Förbundskaptener
Tommy Söderberg och Lars Lagerbäck

Spelare

Håkan Mild n55 var först uttagen men blev skadad och ersattes av Pontus Farnerud.

Sveriges insats
Sverige kom i Grupp F med Argentina, England och Nigeria. Gruppen kallades Dödens grupp i svenska medier eftersom Radiosporten innan lottningen sade att Argentina, England och Nigeria var Sveriges mardrömsmotståndare. Sverige vann Dödens grupp, Grupp F med 5 poäng. I åttondelsfinalen åkte Sverige däremot ut mot Senegal.

I kvalspelet vann Sverige sin grupp före Turkiet, som senare vann bronsmatchen mot Sydkorea och tog hem bronset.

Externa länkar
Svenska Fotbollförbundet

Se även
Sveriges herrlandslag i fotboll

Fotboll i Sverige 2002
VM 2002
Världsmästerskapet i fotboll 2002
Leninmausoleet

Leninmausoleet (ryska: Мавзоле́й Ле́нина, Mavzolej Lenina) är en byggnad på Röda torget i Moskva. Här förvaras och visas de balsamerade kvarlevorna av Vladimir Lenin sedan 1924, det år han dog.

Byggnaden 
Byggnaden ritades av den ryske arkitekten Aleksej Sjtjusev på tre dagar 1924. Sjtjusev formgav mausoleet i en stil som sammanförde konstruktivistiska element med inslag från historiska mausoleer, exempelvis Djosers trappstegspyramid och gravmonumentet i Pasargad.

Mausoleet idag 
Mausoleet är en av Moskvas mest besökta sevärdheter, öppen i princip dagligen. Fotoförbud råder och kameror får inte tas med in. Det är också förbjudet att tala i mausoleet.

Leninmausoleet har varit öppet för allmänheten sedan 1924, med några undantag krigstid (exempelvis under andra världskriget då Vladimir Lenin evakuerades till Tiumen i Sibirien). Josef Stalins balsamerade kropp placerades intill Lenins år 1953, men då Ryssland avstaliniserades flyttades hans kropp 1961 och begravdes vid Kremlmuren.

Externa länkar 

 V.I.Lenin.info

Byggnader och anläggningar i Moskva
Sevärdheter i Moskva
Mausoleer i Ryssland
Black Sails in the Sunset

Black Sails in the Sunset är ett album från punkbandet AFI. Släpptes 18 maj, 1999 av Nitro records. Dexter Holland från The Offspring gästsjunger i Clove Smoke Catharsis.

Låtar på albumet

Musikalbum 1999
Album av AFI
William Westmoreland

William Childs Westmoreland, född 26 mars 1914 i Saxon, South Carolina, USA, död 18 juli 2005 i Charleston, South Carolina, var en amerikansk general.

Westmoreland var USA:s arméstabschef 1968–1972 och därmed presidentens och försvarsministerns militära rådgivare i frågor rörande armén (de andra försvarsgrenarna har motsvarande tjänster) och ansvarig inför arméministern för arméns beredskap, men utan operativa befogenheter. Han är dock mest känd för sina tidigare operativa insatser som befälhavare för de amerikanska styrkorna i Vietnam 1964–1968 där han bland annat ledde försvaret mot Nordvietnams och FNL:s Tet-offensiv 1968.

Referenser 

USA:s arméstabschefer
Personer i Vietnamkriget
Personer i USA under andra världskriget
Personer i Koreakriget
Personer från Spartanburg County
Födda 1914
Avlidna 2005
Män
Mottagare av Hederslegionen
Alumner från United States Military Academy
Sveriges fotbollslandslag i VM 1978

Sveriges fotbollslandslag i VM 1978

Här följer Sveriges fotbollslandslags VM-trupp till Argentina 1978.

Förbundskapten
Georg "Åby" Ericson
Ass. förbundskapten: Tord Grip

Se även
Sveriges herrlandslag i fotboll

Fotboll i Sverige 1978
VM 1978
Världsmästerskapet i fotboll 1978
Yogi Berra

Lawrence Peter "Yogi" Berra, född den 12 maj 1925 i St. Louis i Missouri, död den 22 september 2015 i West Caldwell i New Jersey, var en amerikansk professionell basebollspelare som spelade 19 säsonger i Major League Baseball (MLB) 1946–1963 och 1965. Berra var catcher. Han var även tränare i MLB.

Berra spelade för New York Yankees under de framgångsrika 1950- och 1960-talen. Han vann World Series med klubben hela tio gånger (1947, 1949–1953, 1956, 1958 och 1961–1962), vilket är rekord, och togs ut till 18 all star-matcher (1948–1962 [inklusive två matcher per säsong 1959–1961]). Vidare vann han American Leagues MVP Award tre gånger (1951 och 1954–1955). Berra valdes in i National Baseball Hall of Fame 1972 och samma år pensionerades hans tröjnummer 8 av Yankees.

Berra påstås ha myntat ett stort antal bevingade uttryck, så kallade "Yogi-ismer", med malapropismer och tautologiska språkvändningar. Som exempel kan nämnas: "It ain't over 'til it's over", "You can observe a lot by watching" och "It's deja vu all over again".

Berra verkade som ledare efter sin spelarkarriär och var huvudtränare för både New York Yankees och New York Mets.

Berra dog den 22 september 2015 vid 90 års ålder. Han hedrades två dagar senare av New York Yankees med en minnesceremoni före deras match mot Chicago White Sox.

I november 2015 hedrades Berra genom att postumt erhålla Frihetsmedaljen, USA:s främsta civila utmärkelse, av president Barack Obama.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Amerikanska basebollspelare
Amerikanska basebolltränare
Idrottare från Saint Louis
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Spelare i New York Yankees
Spelare i New York Mets
Tränare i New York Yankees
Tränare i New York Mets
Medlemmar i National Baseball Hall of Fame
Mottagare av Frihetsmedaljen
Personer som tjänstgjort i USA:s flotta
Födda 1925
Avlidna 2015
Män
Sveriges fotbollslandslag i VM 1974

Sveriges fotbollslandslag i VM 1974

Här följer Sveriges fotbollslandslags VM-trupp till Västtyskland 1974.

Förbundskapten
Georg "Åby" Ericson

Spelare

Se även
Sveriges herrlandslag i fotboll

Fotboll i Sverige 1974
VM 1974
Världsmästerskapet i fotboll 1974
Nolan Ryan

Lynn Nolan Ryan, född den 31 januari 1947 i Refugio i Texas, är en amerikansk före detta professionell basebollspelare som spelade 27 säsonger i Major League Baseball (MLB) 1966 och 1968–1993. Ryan var högerhänt pitcher.

Ryan kallades The Ryan Express (efter filmen Von Ryans express) på grund av sina hårda kast. Han har kastat flest strikeouts (5 714) och flest no-hitters (sju) genom tiderna i MLB. Han har även MLB-rekordet i lägst antal hits per 9 innings pitched (6,56) och i den mindre smickrande kategorin flest walks (2 795). Han är bland de tio bästa i följande kategorier: Tvåa i flest startade matcher (773) och, mindre meriterande, i flest wild pitches (277), trea i flest strikeouts per 9 innings pitched (9,55) och, mindre meriterande, i flest förluster (292), femma i flest innings pitched (5 386) och sjua i shutouts (61)

Ryan togs ut till åtta all star-matcher och valdes 1999 in i National Baseball Hall of Fame med hela 98,8 % av det årets röster. Tre olika MLB-klubbar har pensionerat hans tröjnummer: Los Angeles Angels (nr 30), Texas Rangers (nr 34) och Houston Astros (nr 34). Han var med och vann World Series 1969 med New York Mets.

Ryan hade även rekordet för det snabbaste kastet som någonsin uppmätts, 162,38 kilometer i timmen. Detta kast uppmättes den 20 augusti 1974, då Ryan spelade för California Angels. Rekordet blev slaget 2010 av Aroldis Chapman som uppnådde hela 168 km/h.

Ryan började sin MLB-karriär i New York Mets 1966 och spelade där till och med 1971. Han spelade därefter för California Angels 1972–1979, Houston Astros 1980–1988 och Texas Rangers 1989–1993.

Inför 2008 års säsong anställdes Ryan av Texas Rangers som club president och i augusti 2010 blev han en av delägarna i klubben när hans grupp lade det högsta budet vid en konkursauktion. Inför 2011 års säsong blev Ryan även vd, men efter 2013 års säsong sade Ryan upp sig från sina uppdrag i klubben och sålde också sin ägarandel, allt för att kunna tillbringa mer tid med sin familj på sin ranch. Bara några månader senare accepterade han ett erbjudande att bli rådgivare (executive advisor) för Houston Astros. Han var kvar i den positionen till och med 2019.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

 Video på MLB.com av Ryans sjunde no-hitter

Amerikanska basebollspelare
Idrottare från Texas
Personer från Brazoria County
Spelare i New York Mets
Spelare i California Angels
Spelare i Houston Astros
Spelare i Texas Rangers
Medlemmar i National Baseball Hall of Fame
Födda 1947
Levande personer
Män
Sveriges fotbollslandslag i VM 1970

Sveriges fotbollslandslag i VM 1970

Här följer Sveriges fotbollslandslags VM-trupp till fotbolls-VM 1970.

Förbundskapten
Orvar Bergmark

Spelare

Se även
Sveriges herrlandslag i fotboll

Fotboll i Sverige 1970
VM 1970
Världsmästerskapet i fotboll 1970
Pete Rose

Peter Edward "Pete" Rose, född den 14 april 1941 i Cincinnati i Ohio, är en amerikansk före detta professionell basebollspelare som spelade 24 säsonger i Major League Baseball (MLB) 1963–1986. Rose var outfielder, förstabasman, tredjebasman och andrabasman.

Rose är den spelare i MLB som slagit flest hits och spelat flest matcher, 4 256 respektive 3 562. Han togs ut till MLB:s all star-match 17 gånger, vann National Leagues Rookie of the Year Award 1963 och MVP Award 1973 samt World Series MVP Award 1975. Dessutom vann han en Gold Glove Award 1969 och 1970 och en Silver Slugger Award 1981. Han var med och vann World Series tre gånger, 1975, 1976 och 1980.

Efter Roses karriär framkom att han som aktiv och som tränare satsat pengar på matcher i amerikansk fotboll, basket och baseboll. Rose är på grund av spelanklagelserna portförbjuden från MLB sedan 1989. I början av 2015 bad han kommissarien Rob Manfred att överväga om straffet skulle bestå och parterna träffades i september samma år. Beslutet kom i december 2015 och innebar att avstängningen skulle bestå. Samtidigt klargjorde kommissarien att han inte ansåg att detta innebar att Rose var portad från National Baseball Hall of Fame.

I juni 2016 blev Rose invald i Cincinnati Reds hall of fame och dagen efter pensionerade Reds hans tröjnummer 14. I september samma år vädjade han till National Baseball Hall of Fame att göra honom valbar trots avstängningen från MLB, men hans vädjan fick inget gehör. I juni 2017 avtäcktes en staty av Rose utanför Cincinnati Reds hemmaarena Great American Ball Park, men senare samma år fick han inte vara med när klubben skulle fira sina gamla stjärnor eftersom det framkommit uppgifter som gjorde gällande att han hade haft en sexuell relation med en underårig flicka på 1970-talet.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Amerikanska basebollspelare
Idrottare från Cincinnati
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Spelare i Cincinnati Reds
Spelare i Philadelphia Phillies
Spelare i Montreal Expos
Födda 1941
Levande personer
Män
Sadaharu Oh

Sadaharu Oh, född den 20 maj 1940 i Sumida i Tokyo, är en japansk före detta professionell basebollspelare och -tränare.

Med 868 homeruns är han den professionella basebollspelare som slagit flest homeruns oavsett liga i världen. Oh spelade hela sin karriär i den japanska ligan Nippon Professional Baseball (NPB).

Referenser 

Japanska basebollspelare
Japanska basebolltränare
Idrottare från Tokyo
Spelare i Yomiuri Giants
Tränare i Nippon Professional Baseball
Födda 1940
Levande personer
Män
WP:Projekt Japan
Sveriges fotbollslandslag i VM 1990

Sveriges fotbollslandslag i VM 1990

Här följer Sveriges fotbollslandslags VM-trupp till Italien 1990.

Förbundskapten
Olle Nordin

Spelare

Se även
Sveriges herrlandslag i fotboll

Fotboll i Sverige 1990
VM 1990
Världsmästerskapet i fotboll 1990
Stenbeck (släkt)

Stenbeck är en svensk släkt från Häggeby socken, Uppland. Släktnamnet upptogs av arrendatorn Erik Jönsson Stenbeck (död 1739) efter Stennäs kvarn i Ålands socken. Från honom härstammar samtliga ättlingar.

Erik Jönsson Stenbecks son Carl (1718–75) flyttade till Väse i Värmland där hans son Adolf Fredrik var lantmätare. En äldre bror till den förre var kyrkoherde i Stockholm och en annan i Uppsala.

Från Värmlandsgrenen kommer Hugo Stenbeck, mediamogulen Jan Stenbeck (1942–2002), dennes dotter Cristina Stenbeck och hans systrar Margareta af Ugglas och Elisabeth, gift med nobelpristagaren Gustaf Daléns dotterson Lars Silfverstolpe.

Referenser 
Svenska Släktkalendern 1930 

Industrifamiljer
Peder Jensen Lodehat

Peder Jensen Lodehat, död  19 oktober 1416, dansk biskop och politiker. Han omnämns första gången år 1375 som kanik i Roskilde, och han var Drottning Margareta den 1.s rådgivare. 

På hennes uppmaning blev han år 1382 biskop i Växjö; 1386 blev han biskop i Århus och slutligen år 1395 biskop i Roskilde. Som Drottning Margareta den 1.s kansler och personliga rådgivare deltog han i en rad viktiga statsförhandlingar. 

Han var en av huvudmännen bakom Kalmarunionen och kanske författare till unionstraktaten år 1397. Omkring 1400 uppförde han herrgården Gjorslev på Stevns (Själland).

Han var farbror till den svenske ärkebiskopen Jöns Gerekesson.

Källor

Externa länkar

Danska biskopar
Biskopar i Växjö stift
Födda okänt år
Födda 1300-talet
Avlidna 1416
Män
Biskopar i Århus stift
Biskopar i Roskilde stift
Personer i Danmark under 1300-talet
Personer i Danmark under 1400-talet
Pluxus

Pluxus är en musikgrupp från Stockholm som spelar mestadels instrumental elektronisk musik där rytm och melodier spelar en stor roll. Orkestern består av Sebastian Tesch, Adam Kammerland och Anders Ekert.

Trots att många vill sätta dem i bitpopfacket domineras musiken av analoga synthesizers, något som inte karaktäriserar övriga band inom genren.

Fram till 2003 var även Björn Carlberg medlem. Pluxus släpper numera sitt material på det egna skivbolaget Pluxemburg.

En ihopklippt version av Pluxus låt "Djurens kavalkad" är även vinjetten till Humorradioprogrammet Pang Prego.

Diskografi
1997 - Music inspired by the architecture of Kennedy International Airport
1998 - 7"
1999 - Pluxusvsfridgevspluxus
1999 - Fas 2
2000 - Och resan fortsätter här
2002 - Agent Tangent
2002 - European Onion
2006 - Solid State

Externa länkar
Pluxemburg - Pluxus

Discogs - Pluxus

Svenska elektroniska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1997
Musikgrupper från Stockholm
Åsa-Nisse i popform

Åsa-Nisse i popform är en svensk komedifilm från 1964 i regi av Börje Larsson.

Filmen hade premiär 28 augusti 1964.

Handling
Popen har kommit till Knohult. Åsa-Nisse har uppfunnit en raketbrevlåda, och experimenterar för att få två gulor i samma hönsägg. Klabbarparn sjunger för hönorna. Sjökvisten köper ett par specialägg av Nisse. Popstjärnan Ronnie Ray kommer tillbaka till Småland efter en lång världsturné. Senare blir Klabbarparn blåst på sina ägor av en skum säljare. Nisse och han kommer över en väska med pengar. Popartisterna Jan Rohde och Suzie medverkar. Suzies medverkan är extra intressant, hon sjunger nämligen en ska-låt redan samma år som Millie Small gjorde denna musikstil känd i Europa med hiten "My Boy Lollipop".

Om filmen 
Klipp ur filmen ingår i kavalkadfilmen Sarons ros och gubbarna i Knohult från 1968.

Rollista
John Elfström - Åsa-Nisse
Artur Rolén - Klabbarparn
Brita Öberg - Eulalia
Mona Geijer-Falkner - Kristin
Gustaf Lövås - Sjökvist
Sif Ruud - Mia, pensionatsvärdinna 
Thor Hartman - Ronnie, popsångare
Thomas Svanfeldt - Pelle, Ronnies bror
Inga Brink - grevinnan Betty Gyllenstöör 
Lis Nilheim - Kristina, Bettys dotter
Manne Grünberger - Holmström, bondfångare
Hilding Rolin - Hansson, teaterdirektör
Lissi Alandh - expedit i hattaffär
Eric Gustafsson - herr Lind
Elsa Ebbesen - fru Lind
Dagmar Olsson - kund i hattaffären
Per Elam - Bengt Hammar, Kristinas fästman
Gösta Krantz - Valter, bov
Stellan Agerlo - Oscar, bov
Suzie - popsångerska 
Jan Rohde - popsångare 
Gösta Jonsson - landsfiskal Klöverhage 
Rolf Bengtsson - Ronnies manager 
Frithiof Bjärne - grävmaskinisten 
Stig Johanson - dumperföraren

Musik i filmen
Kristina, Kristina, Kristina, kompositör Charles Redland, text Sven Paddock
Donna Maria, kompositör J. Morell, text Al Sandström
I Leave my Heart in Your Hand, kompositör Sven Åkesson med hjälp av G. Vein och B. Hill
My Cup of Tea, kompositör Sven Åkesson med hjälp av G. Vein och B. Hill
En gammal visa, kompositör Artur Rolén
Marimba, kompositör Johnny Waard, text Al Sandström, Frogman
Spökklockan, kompositör Charles Redland

Källor

Svenska filmer 1964
Svenska komedifilmer
Åsa-Nissefilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Börje Larsson
Filmer från Svensk Talfilm
Svenska 1960-talsfilmer
Svenska uppföljarfilmer
Axel Darvik

Carl Axel Mikael Darvik, född 26 juni 1982 i Älvsborgs församling i Göteborg, är en svensk politiker (liberal) och civilingenjör. Han var ordinarie riksdagsledamot 2002–2006, invald i Göteborgs kommuns valkrets. Sedan 2021 är han kommunalråd i Göteborgs kommun.

När Folkpartiet gick starkt framåt i valet 2002 blev Darvik en av de yngsta riksdagsledamöterna någonsin. I riksdagen var han suppleant i bostadsutskottet, kulturutskottet och utbildningsutskottet. Han var även kassör i Folkpartiets riksdagsgrupp 2002–2006. Inom Folkpartiet var han också ansvarig för frågor som rör studenter och ungdomar.

I september 2006 blev Darvik kommunfullmäktigeledamot i Göteborgs kommun. 2006–2010 var han ledamot i Kulturnämnden och från 2010 var han vice ordförande i Miljö- och Klimatnämnden.

Darvik avlade civilingenjörsexamen i industriell ekonomi 2012 vid Chalmers tekniska högskola. Tillsammans med två andra teknologer startade han strategikonsultbolaget Trendie. Företaget fokuserar på omvärldsanalys och affärsutveckling inom  investeringstunga branscher, så som fastigheter, infrastruktur, transporter, bygg och energi.

På Landsmötet 2019 valdes Darvik in i Liberalernas partistyrelse och är även en av åtta ledamöter som ingår i partiledningen. Sedan 2021 är Darvik gruppledare för Liberalerna i Göteborgs kommun, och var skolkommunalråd och vice ordförande i kommunstyrelsen från 2021 fram till 2023, då S, V och Mp återtog makten i Göteborg.

Referenser

Externa länkar 

Axel Darvik - Folkpartiet

Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Ledamöter av Göteborgs kommunfullmäktige
Kommunalråd i Göteborgs kommun
Svenska politiker under 2000-talet
Svenska ingenjörer i industriell ekonomi
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Politiker från Göteborg
Födda 1982
Levande personer
Män
Barockarkitektur

Barockens arkitektur influerades starkt av antikens arkitektur. Viktiga karakteristika för barocken var att det skulle vara dramatiskt, rörelsefullt, tungt, pampigt och med många kontraster. Det skulle vara överväldigande och teatraliskt.

Man ville, vilket är typiskt för epoken, bygga stora, imposanta byggnader för att inge respekt och visa sin makt. Husfasader var ofta böljande för att förstärka kontrasten mellan ljus och skugga, och nästan alltid hade man pelare och kolonner i fasaden och interiörerna. Svulstiga, buktande ovaler symboliserar också barocken.

Barockarkitekter (urval)
Italien
Giacomo della Porta
Giacomo Barozzi da Vignola
Domenico Fontana
Carlo Maderno
Giovanni Lorenzo Bernini
Francesco Borromini
Pietro da Cortona
Girolamo Rainaldi
Carlo Rainaldi
Giovanni Antonio de Rossi
Antonio Gherardi
Carlo Fontana
Giovanni Battista Contini
Francesco Maria Richini
Frankrike
Claude Perrault
Charles Le Brun
Francois Mansart
Jules Hardouin-Mansart
André Le Nôtre
Österrike
Johann Bernhard Fischer von Erlach
Johann Lukas von Hildebrandt
Jakob Prandtauer
Storbritannien
Christopher Wren
Nicholas Hawksmoor
James Gibbs
Sverige
 Nicodemus Tessin d.y.
 Nicodemus Tessin d.ä.
 Tyskland
Balthasar Neumann

Källor
 Wölfflin, Heinrich, Renaissance and Baroque. London: Fontana/Collins 1971.

Barockarkitektur

lt:Barokas#Architektūra
Wilma Malmlöf

Augusta Wilhelmina Malmlöf, känd som Wilma Malmlöf, född Höglund den 17 september 1888 i Söderhamn, död den 31 oktober 1971 i Älvsjö, Brännkyrka församling, Stockholm, var en svensk skådespelare.

Malmlöf filmdebuterade i Manne Göthsons Storstadsfaror 1918, hon kom att medverka i drygt 65 filmproduktioner. Hon var sedan 1916 gift med skådespelaren Eric Malmlöf. De är begravda på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Filmografi i urval

Teater

Roller

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Personer från Söderhamn
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Födda 1888
Avlidna 1971
Kvinnor
Hitlerhälsning

En Hitlerhälsning (), eller nationalsocialistisk hälsning, ursprungligen Tyska hälsningen (), var en hälsning inom Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet och efter maktövertagandet i hela Tyskland under nazisternas regim. Den innebar att högerarmen utsträcktes i en vinkel mitt emellan vågrätt och lodrätt uppåt, samtidigt som frasen Heil Hitler eller Sieg heil uttalades. Då Adolf Hitler personligen hälsades, uttalades istället frasen Heil mein Führer. Hälsningen var ett led i personkulten kring Führern Hitler.

Beskrivning 
Hitlerhälsningen är baserad på den hälsning som togs i bruk av de italienska fascisterna i början av 1920-talet. Den har kallats "romersk hälsning" då den då antogs ha använts i antikens Rom. Det är dock en oriktig benämning eftersom den inte finns beskriven i antika texter eller är avbildad i något skulpturverk eller på något mynt från den tiden.

Frasen Sieg heil betyder var hälsad seger eller med äldre svenska hell seger. Svenska nynazister, som i dag använder hälsningen, benämner den därför segerhälsning. På svenska kallas den annars även för heilning.

Hitlerhälsning i lagen 
Att göra en hitlerhälsning offentligt är olagligt i många länder, bland annat flera länder som var ockuperade av Nazityskland under andra världskriget. Hälsningen är förbjuden i Österrike, Nederländerna och Tjeckien och kan ge upp till 6 månaders fängelse i Tyskland.

Hitlerhälsningen är inte uttryckligen förbjuden i Sverige, men kan enligt rättspraxis medföra åtal som ett led i brottet hets mot folkgrupp.

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Fotnoter

Externa länkar 

Gester och hälsningar
Nazism
Nazityskland