kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Landshövdingar i Hallands län

Landshövdingen i Hallands län är chef för Länsstyrelsen i Hallands län. Landshövdingen blir under sin ämbetstid även ståthållare på Halmstads slott och ingår därmed i de Icke tjänstgörande hovstaterna vid Kungliga hovet.

Den förste landshövdingen i Hallands län utsågs 1658, dessförinnan utövades regeringens regionala styre av guvernörer. Länsstyrelsen i Hallands län kom dock inte att bildas förrän 1719.

För hertigar av Halland och medeltida läntagare, se lista över grevar, hertigar och länsmän av Halland.

Guvernörer
1646–1651: Caspar Otto Sperling
1651–1653: Nils Kagg, efter hans död skötte Bengt Lilliehöök och Erik Brandt guvernörssysslorna, fram tills att Bengt Horn tillträdde
1654–1655: Bengt Horn
1655–1666: Axel Lillie
1656–1658: Erik Stenbock

Landshövdingar
1658–1665: Bengt Lilliehöök
1665–1666: Johan Hård af Segerstad  
1666: Augustin Leijonsköld, tillträdde ej 
1666–1676: Johan Hård af Segerstad  
1676–1678: Göran Sperling
1678–1684: Sven Andersson Ranck 
1684–1694: Gustaf Tungel
1698–1705: Hans von Dellingshausen 
1705–1710: Reinhold Johan von Fersen
1710–1728: Axel von Faltzburg
1728–1737: Wilhelm Bennet
1737–1745: Claes Rålamb 
1745–1750: Carl Mårten Fleetwood
1750: Nils Bonde, byte med Carl Mårten Fleetwood
1750–1761: Hans Hummelhielm 
1761–1771: Arvid Silfverschiöld
1771–1776: Olof von Nackreij 
1776–1781: Salomon von Otter
1781–1793: Georg Gustaf Wrangel 
1793–1810: Axel Eric Gyllenstierna 
1810–1812: Gustaf Wilhelm Conradi
1812–1818: Josua Sylvander 
1818–1823: Lars Arnell 
1824–1844: Claes Virgin 
1844–1860: Adolf Patrik Lewenhaupt  
1860–1870: Oscar Alströmer 
1870: Wilhelm Leijonancker
1870–1876: Oscar Alströmer
1876–1883: Wilhelm Leijonancker  
1883–1902: Carl Nordenfalk
1902–1916: Axel Asker 
1916–1920: Carl Fredrik Hederstierna 
1920–1935: Axel Mörner 
1935–1943: Hilding Kjellman 
1943–1959: Reimer Johansson 
1959–1971: Ingvar Lindell 
1972–1978: Yngve Holmberg 
1978–1979: Carl Persson 
1979–1986: Johannes Antonsson
1986–1997: Björn Molin 
1997–2004: Karin Starrin
2005–2014: Lars-Erik Lövdén
2014–2020: Lena Sommestad
2020– : Brittis Benzler

Referenser

Noter

Externa länkar
 Länsstyrelsen i Halland.

Hallands län
Landshövdingar i Hallands län
Guvernörer över Halland
Landshövdingar i Örebro län

Landshövdingen i Örebro län är chef för Länsstyrelsen i Örebro län. Landshövdingen blir under sin ämbetstid även ståthållare på Örebro slott och ingår därmed i de Icke tjänstgörande hovstaterna vid Kungliga hovet.

Landshövdingar
se även Örebro slottslän för tiden innan 1634

Landshövding i Närkes och Värmlands län (1634–1639)
1. 1634–1639: Gustav Eriksson Leijonhufvud

Landshövdingar i Örebro län 1639–1654
1. 1639–1648: Gustav Eriksson Leijonhufvud
2. 1648–1653: Christer Bonde
3. 1653–1654: Gustaf Soop

Landshövdingar i Närkes och Värmlands län (1654–1779)
3. 1654–1658: Gustaf Soop
4. 1658–1676: Abraham Gustavsson Leijonhufvud
5. 1676–1677: Jakob Fleming
6. 1677–1680: Mårten Reutercrantz
7. 1680–1681: Claes Fleming
8. 1681–1685: Gustaf Lilliecrona
9. 1685–1693: Didrik Wrangel af Adinal
10. 1693–1706: Fromhold Fägerskiöld
11. 1707–1714: Salomon Cronhielm af Hakunge
12. 1714–1719: Claes Ekeblad d.ä.
13. 1719–1729: Konrad Ribbing
14. 1729–1739: Eric Wrangel
15. 1739–1756: Nils Reuterholm
16. 1756–1766: Adolf Mörner
17. 1766–1779: Johan Abraham Hamilton

Landshövdingar i Örebro län (1779–idag)
17. 1779–1780: Johan Abraham Hamilton
18. 1780–1796: Evert August Franc
19. 1796–1801: Carl Didrik Hamilton
20. 1801–1816: Salomon Löfvenskiöld
21. 1817–1834: Nils Gyldenstolpe
22. 1835–1856: Erik Johan Bergenschöld
23. 1856–1876: Carl Åkerhielm
24. 1876–1893: Axel Bergström
25. 1893–1904: Axel Svedelius
26. 1904–1911: Theodor Nordström
27. 1911–1925: Karl Johan Bergström
28. 1925–1928: Henning Elmquist
29. 1928–1947: Bror Hasselrot
30. 1947–1960: K.J. Olsson
31. 1961–1971: Valter Åman
32. 1971–1980: Harald Aronsson
33. 1980–1989: Elvy Olsson
34. 1989–1994: Sigvard Marjasin
35. 1995–2004: Gerd Engman
36. 2004–2008: Sören Gunnarsson
37. 2008–2015: Rose-Marie Frebran
38. 2015–2022 Maria Larsson
39. 2023– Lena Rådström Baastad

T.f. och vice landshövdingar
Härnedan förtecknas personer som varit förordnade som landshövdingar under längre eller kortare tid. Listan är inte komplett.
 Henrik von Falkenberg af Bålby, vice landshövding under aug–sept 1676
 Gustaf Funck, vice landshövding några månader under 1718
 Esbjörn Christian Reuterholm, vice landshövding 1751–1752
 Jakob Ludvig von Schantz, vice / biträdande landshövding 1772–1773 och juli 1788
 Adolf Tandefelt, vice landshövding 1799–1800
 Nils Gyldenstolpe, vice landshövding 1816–1817
 Nils von Snoilsky, vice landshövding 1831–1833
 Axel Reinhold von Sydow, vice landshövding 1833–1834
 Wilhelm Albrecht Dorchimont, vice landshövding 1834–1836
 Ove Sundelius, okt–nov 1980
 Lars Östring, nov 1994 – jan 1995 samt jan–april 2004
 Anna Olofsson, jan 2023 – feb 2023

Se även 
Landshövding i Sverige

Referenser
Bertil Waldén: Örebro slott. Örebro läns hembygdsförbund 1960.

Externa länkar
 Länsstyrelsen i Örebro län.

Örebro län
Landshövdingar i Örebro län
Lingon

Lingon (Vaccinium vitis-idaea) är ett ris som är vintergrönt. Lingonets bär, som också heter lingon,  är ätliga, och mognar i augusti–september. Lingonväxter odlas sällan och bären plockas ofta från vilda växter.

Beskrivning 
Lingon blir 10–40 centimeter hög med kompakt växtsätt.  

Lingonväxter har blad året om, även under de kallaste vintrarna. De sprider sig med underjordiska rötter. På sommaren har de vita blommor och frukten mognar på hösten. Lingonets bär är röda och sura.

Lingon liknar mjölon och kan förväxlas med denna växt. Mjölonet har fått sitt namn av att bäret är torrare och mjöligare än lingonet, vilket är den tydligaste skillnaden. Hos lingon är bladkanterna nedvikta och hos mjölon är kanterna platta. Lingonriset växer också mer upprätt, medan mjölon har liggande ris.

Biotop
Lingon trivs i halvskugga och med sur, fuktig jordmån.
I Sverige är lingon vanligt i gles barrskog, särskilt i närheten av tall. Obördig jordmån tåls men inte basisk jordmån. Lingonväxter är mycket tåliga mot kyla; de kan tåla -40 °C och eventuellt lägre, men växer dåligt där somrarna är mycket varma.

Utbredning
Lingonets naturliga utbredningsområde är norra halvklotets skogsbälte i Europa, Asien, och Nordamerika, från tempererade till nästan arktiska klimat. Arten förekommer i låglandet och i bergstrakter upp till 1800 meter över havet.

I lämpliga habitat är lingon vanlig förekommande. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Lingon som mat 
Lingon är en populär frukt i nordliga Europa, särskilt i Skandinavien, där alla får plocka dem i skogen, tack vare allemansrätten. De bär som inte har blivit övermogna kan plockas med bärplockare. Bären kokas och sockras i allmänhet innan de ätes som sylt, saft, kompott eller gelé. De kan också serveras rårörda, vilket innebär att de krossas och blandas med socker. Tack vare dess höga innehåll av bensoesyra är hållbarheten hög för produkterna även vid lågt sockerinnehåll. Traditionellt serveras lingon till bland annat vilt, små svenska köttbullar, blodpudding, kroppkakor och fläskpannkaka. Regionalt serveras lingon till stekt strömming och plattfisk. Lingon ingår i olika kakor och bröd samt såser och desserter.

Näringsvärde 
Lingon innehåller organiska syror, vitaminer (A, C, B1, B2, B3), och grundämnena kalium, kalcium, magnesium, och fosfor.

Maträtter och produkter baserade på lingon 
Lingonsylt
Rårörda lingon
Lingondricka
Klappgröt

Medicinsk användning 
Osötade lingon används i folkmedicinen som ett medel mot urinvägsinfektion.
En amerikansk studie visade 2004 att lingon innehåller lika mycket resveratrol som vindruvor.

Lingon i kulturen 
Lingonben – sång av och med Povel Ramel
På lingonröda tuvor – alternativ titel på Flickorna i Småland, sång av Karl Williams
Hur många lingon finns det i världen? – svensk film med Glada Hudikteatern

Dialekt

Bilder

Se även 
Blåbär
Tranbär

Källor

Externa länkar 

Lingon Vilda blommor i Sverige

Bär
Ljungväxter
Li Växtindex
Blåbärssläktet
Lapin Agile

Lapin Agile (Le Lapin Agile) är en kabarékrog, belägen i hörnet av Rue Saint-Vincent och Rue des Saules, på norra sidan av Montmartre (17:e arrondissementet) i Paris. Krogen har funnits sedan cirka 1860, allra först under namnet Au rendez-vous des voleurs. 

Lapin Agile räknades till en av Paris kända nöjeskrogar i början av 1900-talet; här kunde man få se och höra på kända franska "chanson-artister". Det var då också ett stamställe för de berömda konstnärerna, som bodde och verkade på Montmartre. Här satt ofta Picasso och Utrillo. I dag fungerar Lapin Agile mer som en jazzklubb.

Se även
Flèche d'or Café

Externa länkar

Paris
Montmartre
Latrotoxin

Latrotoxin är ett gift som finns hos spindlar i familjen Latrodectus bland annat svart änka. Giftet påverkar nervändar, både sådana som styr muskler och sådana som förmedlar sinnesintryck. Latrotoxinets exakta verkningmekanism är ännu inte klarlagd. Det orsakar en kraftig frisättning av transmittorsubstans från synaptiska nervändar och en nedbrytning av nervändarna. Transmittorsubstanser överför kemiskt signaler mellan nervceller i så kallade synapser. Kanske bildar latrotoxinet jonkanaler genom vilka positiva joner kan röra sig in eller ut ur nervänden.

Referenser 

Toxikologi
Linnea

Linnea eller Linnéa kan syfta på:

 Linnea (växt) – en art i familjen linneaväxter
 Linnea (namn) – ett svenskt kvinnonamn
 IF Linnéa – en idrottsförening
 Den akademiska damkören Linnea – en kör
 Linnea, tidning för barn – en barntidning utgiven av Carl Anton Wetterbergh (Onkel Adam)
 M/S Linnea – fartyg byggt i betong 1918, sänkt 1967
LEO I

LEO I var världens första kommersiellt sålda dator från 1951. LEO I var en variant av EDSAC.

Externa länkar 
LEO Computers Society 

Datorer
Ljusår

Begreppet ljusår är en längdenhet som används inom astronomin. Ett ljusår är den sträcka en ljusstråle färdas i vakuum under ett år.

Beräkning av ett ljusår 

Ljusets hastighet i vakuum är en fysikalisk konstant och är exakt 299 792 458 m/s. Det finns inget bestämt mått på vilket år som avses men Internationella astronomiska unionen rekommenderar att ett Julianskt år används, alltså längden på ett år i den Julianska kalendern. Detta år är  i genomsnitt 365,25 dagar eller 31 557 600 sekunder. Längden på ett ljusår blir då:

 Exakt 9 460 730 472 580 800 m (cirka 9,461 petameter) (= ca 9 461 miljarder km) (ca 1000 miljarder mil eller 1 biljon mil)
 cirka 63 239 astronomiska enheter (AU)
 cirka 0,3066 parsec

Då det inte finns någon allmänt accepterad definition av vilket år man ska använda när man beräknar ett ljusår används inte enheten vid beräkningar med hög precision.

Användningsområde 
Anledningen till att man använder enheten ljusår är att avstånden i rymden är så stora att det är opraktiskt att använda sig av meter eller kilometer. Främst är det avstånd till stjärnor och galaxer som anges i ljusår. I astronomisk facklitteratur är parsec en vanligare enhet. En parsec är 3,26 ljusår. För avstånd inom solsystemet är ljusår en för stor enhet och där använder man istället ljusminuter eller astronomisk enhet.

Avstånd 
 Solen ligger drygt 8 ljusminuter (499 ljussekunder) från jorden. Detta avstånd kallas också en astronomisk enhet. 
 Avståndet till den närmaste planeten, Venus, är som minst drygt 2 ljusminuter.
 Avståndet till den mest avlägsna planeten i solsystemet, Neptunus, är 4 ljustimmar.
 Avståndet till den närmaste stjärnan, Proxima Centauri, är 4,24 ljusår.
 Avståndet till centrum på Vintergatan är 26 000 ljusår.
 Vintergatan har en diameter på cirka 100 000 ljusår.
 Avståndet till den närmaste galaxen, Andromedagalaxen, är cirka 2,5 miljoner ljusår.
 Storleken på det observerbara universumet har en radie på 46 miljarder ljusår.

Källor

Externa länkar 
 Ljusårskalkylator
 Förklaring av ljusår på youtube.com (engelska)

Längdenheter
Astronomi
Legering

En legering (av legera, av latin ligare, ’binda ihop’, ’förena’) är ett material med metalliska egenskaper vilket består av två eller flera grundämnen (legeringskomponenter), varav minst ett är metall. Även en blandning av två eller flera polymera material kan ibland kallas för en polymer legering.

En metallegering syftar oftast på en baskomponent (till exempel aluminium, bly, järn, koppar eller tenn). Till baskomponenten sätts sedan ett eller flera legeringselement (legeringsämnen) som kan vara såväl metaller som icke-metaller. Legeringar framställs vanligen genom att de olika komponenterna blandas i form av smältor. Legeringar kan dock även framställas genom till exempel pressning och sintring av pulverformiga ämnen, eller genom mekanisk bearbetning av material. Ofta räcker små mängder av tillsatsämnen, eller mindre variationer av proportionerna hos de ingående ämnena, för att ge stora ändringar av legeringens egenskaper.

Legeringar har mycket stor teknisk betydelse och har använts av människan i tusentals år (till exempel brons). I konstruktionssammanhang används så gott som alltid legeringar. Rena metaller är vanligtvis för mjuka och saknar nödvändig styrka för praktisk användning. I en legering däremot, kan både hårdheten och styrkan ökas, dessutom kan korrosionsbeständighet och gjutbarhet samt elektriska och magnetiska egenskaper påverkas, som i till exempel rosttrögt stål (ofta oegentligt kallat rostfritt stål), där krom tillförs en järn-nickellegering och därigenom minskas korrosionsangreppen vid vatten- och luftkontakt.

En tekniskt viktig grupp är systemet tenn/bly (se lödning), som kan tas som exempel på vad som händer när halterna av basämnena varieras. Tekniskt rent bly har smältpunkten 327 °C och tekniskt rent tenn smältpunkten 234 °C. Dessa metaller är ömsesidigt lösliga i varandra. Om temperaturen är tillräckligt hög smälter såväl blyet som tennet. Tillsättes mer av det ena ämnet så löses det i det andra intill en viss gräns, tills lösningen blivit mättad. För ett visst blandningsförhållande råder balans, då bägge ämnena innehåller en mättad lösning av den andra. Detta är den eutektiska blandningen, vilket innebär att systemets lägsta smälttemperatur har nåtts. Tabellen nedan illustrerar förloppet:

Se även
 Färgat guld
 Lista över legeringar
Michelangelo (olika betydelser)

Michelangelo kan syfta på:

 Ett förnamn som man tror uppstått genom sammanslagning av det hebreiska namnet Michael med det grekiska namnet Angelo.
 Michelangelo Buonarroti (1475–1564), en konstnär
 Michelangelo Merisi da Caravaggio 1571–1610), en italiensk barockmålare
 Michelangelo Antonioni (1912–2007), en italiensk filmregissör
 Michelangelo (sång) – en sång med Björn Skifs
 Michelangelo (TMNT) – en av de tecknade figurerna i den amerikanska serien Teenage Mutant Ninja Turtles
 3001 Michelangelo – en asteroid
 Michelangelo (datorvirus) – ett datorvirus
Melodifestivalen 1970

Melodifestivalen 1970 skulle ha varit den 12:e upplagan av musiktävlingen Melodifestivalen och samtidigt Sveriges uttagning till Eurovision Song Contest 1970. Det här året valde flera länder i Eurovisionen, däribland Sverige, att bojkotta tävlingen på grund av att fyra länder kunnat dela på segern året innan. De länder som valde att avstå tävlan ansåg det vara orättvist och därför stod dessa över. 

Inget svenskt bidrag skickades till Eurovision Song Contest (ESC) 1970, som hölls i Amsterdam i Nederländerna den 21 mars det året.

Bakgrund till protesten  
I och med att fyra länder (Spanien, Frankrike, Nederländerna och Storbritannien) delade på förstaplatsen året innan, ansåg bland annat de då tävlande nordiska länderna (Finland, Norge och Sverige) att resultatet inte var okej. Man valde att hoppa av 1970 års Eurovision Song Contest, eftersom det inte fanns någon regel som kunde avgöra hur man skulle göra om en sådan situation uppstod igen. Protesten gav dock gensvar och till året därpå var regeln införd som innebär att endast ett land kan vinna en festival. Skulle två eller flera länder hamna på samma poäng, kommer det att avgöras i första hand efter antalet länder som gett landet poäng, därefter högst antal poäng osv. I Sverige ledde bojkotten så pass långt att man inte TV-sände ESC-finalen det året.

Eurovision Song Contest 

Efter, vad många tävlande ESC-länder ansåg vara, skandalen året innan med fyra länder som delade på vinsten, blev det endast tolv länder som ställde upp det här året (mot sexton föregående år). Finland, Norge, Portugal, Sverige och Österrike bojkottade festivalen på grund av detta, och inga fler länder gjorde sin debut. Danmark valde att stå över utan motivering. Genom lottdragning avgjordes det att ESC-finalen skulle förläggas till Nederländerna, som valde att förlägga tävlingen till RAI Congrescentrum i Amsterdam. Själva finalen gick av stapeln den 21 mars. För första gången återkom ingen artist från tidigare år. Jurygrupperna hade samma system som året innan, det vill säga att varje lands jury bestod av tio personer där varje medlem hade en poäng vardera att lägga på sin favorit. Klumpsumman för varje land blev därför landets resultat.

Eftersom EBU ville undvika att få ett liknande scenario från föregående år, infördes en ny EBU-regel inför årets festival. Den regeln sade att man skulle göra en skiljeomröstning ifall två eller flera länder skulle hamna på samma totalpoäng vid vinst, men även vid andra positioner. Segern skulle dock delas om resultatet fortfarande var oavgjort efter denna omröstning, vilket dock aldrig har skett i ESC. Eftersom denna regel infördes valde de flesta länderna, bl.a. de nordiska länderna, att återkomma till tävlingen igen året därpå.

Efter juryöverläggningarna stod det klart att Irland fått sin första seger med 32 poäng, tätt följd av Storbritannien på 26 poäng och Västtyskland på 12 poäng. Sist blev Luxemburg, som slutade poänglös. Storbritanniens andraplacering det här året innebar att landet fick sin sjunde andraplacering på tretton år.

Källor

1970 i Sverige
Inställda evenemang
1970
Eurovision Song Contest 1970
Mytologi

Mytologi kan beteckna: 
 Läran om myter och mytbildning, tolkning av myter – ibland inom en religion. Mytforskning. 
 En samling myter från en kultur.
 Bruk av falska eller ogrundade föreställningar i allmänhet.

Mytforskning är ett användbart verktyg inom språkforskning och etnologi, till exempel för att pröva en uppfattning om urindoeuropéer.

I allmänhet är mytologi, i den andra betydelsen, muntligt traderade berättelser som bildar en gemensam världsbild i en kultur. Deras uppgift har varit att förklara universums och jordens tillkomst, naturliga fenomen eller andra företeelser ur intuitivt perspektiv. Myter utspelar sig i en dunkel urtid och involverar antropomorfa gudomar och övernaturliga krafter.

Nästan alla mytologier kan knytas till någon naturreligion, och många religiösa system involverar någon form av myter. Begreppen mytologi och myt brukar framför allt användas om religiösa system, som hör till utdöda eller främmande kulturer.

Nya myter skapas ständigt inom rollspel och lajv med "föreställningen att de kan knappast kan hållas för sanna" (Robert Graves).

Etymologi 
Ordet "mytologi" kommer av grekiskans μῦθος (mýthos), "ord" eller "saga" och λογία (logía), "lärans".

Mytologier 
 Avmytologisering
 Aztekisk mytologi
 Cthulhu-mytologin
 Egyptisk mytologi
 Etruskisk mytologi
 Fiktivt universum
 Finsk mytologi
 Finsk-ugrisk mytologi
 Grekisk mytologi
 Inkafolkets mytologi
 Indisk mytologi
 Inuitisk mytologi
 Islamsk mytologi
 Japansk mytologi
 Judisk mytologi
 Keltisk mytologi
 Kinesisk mytologi
 Kristen mytologi
 Mayansk mytologi
 Mesopotamisk mytologi
 Nordamerikansk mytologi
 Nordisk mytologi
 Oceaniens mytologi
 Persisk mytologi
 Romersk mytologi
 Slavisk mytologi

Se även 
 Kosmogoni
 Lista över mytologiska gestalter
 Lista över mytologiska gestalter i tematisk ordning
 Trefunktionalitetssystemet
 Profet
 Hjälteresan

Noter och referenser 

 Joseph Campbell: Der Heros in tausend Gestalten. Insel, Frankfurt am Main (2005). .
 Wilhelm Vollmer: Wörterbuch der Mythologie aller Völker, mit über 300 Abbildungen. Digitale Bibliothek Band 17. Directmedia Publ., Berlin (2002). .

Externa länkar 
 Encyclopedia Mythica An encyclopedia on mythology, folklore, and legend

 
Wikipedia:Basartiklar
Mälardrottningen

Mälardrottningen är ett smeknamn på Stockholm som har använts åtminstone sedan 1860-talet och syftar på stadens dominerande plats vid den östligaste delen av sjön Mälaren.

Mälardrottningen har även gett namn till bland annat en mosaik uppförd 1923 i Gyllene salen i Stockholms stadshus, båthotellet Mälardrottningen vid Södra Riddarholmshamnen, och en skulptur av Walter Bengtsson vid Högskolan i Halmstad.

Referenser

I litteratur

Stockholm i kulturen
Orters smeknamn
Konstverk av svenska konstnärer
Konstverk 1923
Konstverk i Stockholm
Stockholms stadshus
Monolatri

Monolatri är dyrkan av en enda Gud, och skiljer sig från monoteism i det att man accepterar tanken att andra människor eller folkgrupper kan ha andra gudar eller ingen tro alls. 

Det är en förekommande bibeltolkning att judarnas gudsuppfattning förändrats från uppfattningen att varje folk har sin gud och dyrkar denne, via uppfattningen att judarnas gud är den största av gudarna och den som skapat världen, till att det bara finns en gud – alltså från monolatri till monoteism. Detta kommer till uttryck i en förskjutning av budet "Du skall inga andra gudar hava jämte Mig" till "Det finns inga andra gudar jämte Gud". Zoroastrismen är exempel på en utpräglat monolatrisk religion i det att den inkluderar den gammaliranska (förzoroastriska) religionens gudavärld och även talar om för sina anhängare att respektera sin grannes tro.

Se även 
 Henoteism
 Monoteism

Referenser 
 Robert Wright, 2009, The Evolution of God, kapitel 6-7. 
 Svensk översättning, 2012, Och människan skapade Gud, kapitel 6-7 (sid. 144-202).

Externa länkar
 Robert Wright, The Evolution of God: Utdrag från kapitel 6: From Polytheism to Monolatry.
 Robert Wright, The Evolution of God: Utdrag från kapitel 7: From Monolatry to Monotheism.

Gudsuppfattningar
Munk

Munk (från grekiskans μοναχός/monakhos, "ensittare", "eremit") är en man som av religiösa skäl för en asketisk livsstil. Den kvinnliga motsvarigheten är nunna. Termen munk används främst om medlemmar i ett kristet kloster (munkorden) eller en buddhistisk sangha.

Shaolin är buddhistiska munkar som räknar sitt ursprung till Shaolintemplet som grundades av Bodhidharma från Indien. De är förknippade med självförsvar, meditation och kampsporten Shaolin Wushu.

I kristna kyrkor rakades munkarnas hjässor i en ritual. Det var för att visa att munken lämnat det världsliga livet bakom sig för att träda in i det andliga. Frisyren föreställde Jesu törnekrona. Seden blev vanlig på 600-talet, men att raka huvudet i ritualer förekom i andra sammanhang redan under romarnas tid.

Bilder

Se även
 Bhikshu
 Nunna
 Eremit
 Kloster
 Kongregation

Referenser

Externa länkar
Makropoder

Makropoder (Macropodusinae) är en underfamilj i familjen guramier (Osphronemidae) inom underordningen labyrintfiskar. Samtliga arter hör hemma i södra och sydöstra Asien, huvudsakligen i tropikerna. Rundstjärtmakropod finns dock längs kusten upp till norra Kina. I artantal domineras underfamiljen av släktet kampfiskar (Betta) med mer än 50 arter som uteslutande finns i Sydöstasien. Makropoder tillhör standardutbudet av akvariefiskar och arten makropod var en av de allra första akvariefiskarna, införd till Europa  år 1869. 

Några arter:
Siamesisk kampfisk (Betta splendens)
Makropod (Macropodus opercularis) kallades förr också paradisfisk
Rundstjärtmakropod (Macropodus ocellatus)
Svart makropod (Macropodus spechti tidigare under namnet Macropodus concolor)

 
 Spetsstjärtmakropod (Pseudosphromenus cupanus)
 Strålstjärtmakropod (Pseudosphromenus dayi)
 Pygmégurami (Trichopsis pumila)
 Trichopsis schalleri
 Morrande gurami (Trichopsis vittata)

Referenser

Noter 

Akvariefiskar
Guramier