kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aura kommun

Aura är en kommun i landskapet Egentliga Finland i Finland. Aura har cirka  invånare och har en yta på  km². Aura är beläget vid Aura å, cirka 25 km från Åbo centrum. Auras närhet till Åbo medför ett stadigt växande invånarantal.

Aura är enspråkigt finskt.

Historia
Järnvägen mellan Åbo och Toijala, som invigdes 1876, medförde ett uppsving för trakten kring Aura station och Aura kommun bildades 1917 genom utbrytning av delar från Pöytis kommun i norr och Lundo kommun i söder. Numera stannar tågen inte i Aura stationssamhälle.

Geografi

Byar 
I kommunen finns det 17 byar.

Brunkala
Hypöinen
Järvenoja
Järykselä
Karviainen
Kinnola
Kuuskoski
Käetty
Lahto
Laukkaniitty
Leikola
Leinakkala
Leppäkoski
Pitkäniitty
Seppälä
Simola
Viilala

Politik

Mandatfördelning i Aura kommun, valen 1976–2021

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Kultur

Sevärdheter
 Museet Koskipirtti ("Forsstugan") i Kuuskoski by
 Veräjänkorva museum 
 Sommarkaféet Prunkkalan Poikettava invid kyrkan, upprätthålls av hembygdsföreningen
 Aura kyrka
 Auraådalens kulturlandskap
 Kuhankuono vandringsleder (i anslutning till Kurjenrahka nationalpark)

Externa länkar

 Aura kommuns webbplats (på finska)

Källor

 
Finlands kommuner
Bellerofon

Bellerofon var en hjälte i grekisk mytologi. På grund av ett dråp flydde han från Korinth till kung Proitos i Tiryns. Där blev dennes hustru Anteia häftigt förälskad i den vackre ynglingen. Bellerofon vägrade dock att besvara hennes kärlek, vilket ledde till att hon beslöt att röja honom ur vägen. Hon gick till sin man och anklagade Bellerofon för att ha gjort henne skamliga förslag. Kungen sände honom då till sin svärfader, kung Iobates i Lykien. Av denne skickades Bellerofon att strida med det eldfrustande odjuret Chimaira, vilket han också med gudarnas bistånd besegrade med hjälp av den bevingade hästen Pegasos.

När Bellerofon återvänt efter denna hjältebragd försökte Iobates att genom andra uppdrag ta livet av honom. Sedan han lyckligt kämpat mot lykiernas nationalfiender solymerna och de krigiska amazonerna samt därutöver lyckligt kommit igenom ett för honom anlagt bakhåll förstod Iobates att Bellerofon var oskyldigt anklagad av Anteia och att han var under gudarnas beskydd. Kungen gav honom sin dotter i skadeersättning och gjorde honom till sin efterträdare på tronen.

Till sist förhävde sig dock Bellerofon över sin lycka och menade att han var förmer än människor och likställd med gudarna. I sitt övermod satte han sig upp på sin bevingade häst Pegasos för att flyga upp till gudarnas bostad. Men Zeus såg hur han steg allt högre mot himlen och slungade sin blixt mot honom. Träffad av blixten störtade Bellerofon av hästen och omkom ömkligt. Men Pegasos fortsatte upp till Olympen och har sedan inte mer blivit sedd.

Referenser

Se även 
Homeros: Iliaden
1808 Bellerophon

Hjältar i grekisk mytologi
Grottlejon

Grottlejon (Panthera spelaea) är ett utdött kattdjur som tillhör släktet Panthera. Den levde under istiden, från cirka 60 000 till 13 000 år sedan, från Spaniens västkust ända bort till nordvästra Nordamerika. Grottlejonet delar en gemensam förfäder med det afrikanska lejonet som levde för ungefär 500 000 år sedan och är närmare släkt med det utdöda amerikanska lejonet (Panthera atrox). 

Grottlejonet förekom på stäppen i norr och halvöknarna i söder. Lejonet jagade stora gräsätare som den förhistoriska hästen, jättehjort, ren och mammutkalvar. Ifrån grottmålningar och skulpturer tror man att grottlejonet hade svaga tigerränder, svans med tofs och vissa hanar hade primitiv man. Paleontologerna anser att grottlejonet dog ut på grund av att deras bytesdjur dog ut. Människans jakt kan också ha varit en bidragande orsak.

Grottlejon levde antingen i par eller ensamma. Av skelett återfunna i Tjeckien uppskattas hanen ha varit ungefär 3,5 meter lång, hade en mankhöjd på cirka 1,5 meter och vägde 270–320 kilogram medan honan vägde ungefär 175 kilogram. I jämförelse väger dagens afrikanska lejonhane 150–272 kilogram och grottlejonet var ungefär 30% större än dagens afrikanska lejon.

Källor

Kattdjur
Förhistoriska däggdjur
Braån

Braån (ej att förväxla med Bråån) är ett vattendrag i västra Skåne, högerbiflod till Saxån. Längd ca 30 km, avrinningsområde ca 100 km². Braån rinner upp i samma område som Saxån, d.v.s. i södra delen av Svalövs kommun, nära Vittskövlegård och Trolleholm. Sedan rinner Braån mer åt väster än Saxån gör, men vid Teckomatorp rinner åarna bara ca 2,5 km från varandra innan de ånyo skils åt. Braån rinner då åt nordväst förbi tätorterna Billeberga och Asmundtorp, innan den via en stor S-kurva ansluter sig till Saxån vid Tågerup.

Vissa avsnitt av ån heter den Torrlösabäcken och Billebergaån. Genom övergödning har ån under 1900-talet börjat växa igen. Den blev känd i samband med de giftutsläpp i ån som förekom i samband med BT Kemiskandalen.

Braån saknar sjöar i hela sitt avrinningsområde. Inga biflöden av betydelse.

Källor

Vattendrag i Landskrona kommun
Vattendrag i Svalövs kommun
Vattendrag i Skåne
Saxåns avrinningsområde
Saxån, Skåne

Saxån är ett vattendrag i västra Skåne i Sverige. Längd cirka 43 km, flodområde 359,9 km². Saxån rinner upp i trakten av Trolleholms slott i Svalövs kommun och strömmar först som en bäck söderut in i Eslövs kommun. Vid Trollenäs kyrkby 5 km väster om Eslöv fångar ån upp biflödet Gullarpsån, varvid den egentliga Saxån har sin början, svänger västerut och rinner förbi Marieholm mot Teckomatorp i Svalövs kommun. 

Saxån böjer av åt sydväst runt Teckomatorp och bildar i omkring 8 km kommungräns mellan Landskrona kommun och Kävlinge kommun. Ån är här fortfarande ganska smal. Vid Dösjebro fångar den upp Välabäcken (ej att förväxla med Välabäcken i Helsingborgs kommun) och strömmar därefter den sista milen åt nordväst. Tre kilometer innan mynningen ansluter sig den något mindre Braån varvid ån vidgas betydligt. Den passerar därefter Häljarp, där den har en betydande bredd, och mynnar i norra delen av Lundåkrabukten. Den c:a 15 hektar stora, flacka Koön är belägen i åns mynning. Mynningen är grund till följd av sand som byggts på av havsströmmar och vind, och kan endast passeras av mindre båtar och kanoter. Under vikingatiden var ån betydligt bredare och farbar ända till Trollenäs. Det fanns hamnar vid Reslöv och Trollenäs. 

Största biflöden är Braån (30 km) och Välabäcken (14 km). Sjöar saknas i flodområdet.

Noter

Externa länkar
Saxån-Braåns Vattenvårdskommitté

Vattendrag i Eslövs kommun
Vattendrag i Kävlinge kommun
Vattendrag i Landskrona kommun
Vattendrag i Svalövs kommun
Vattendrag i Skåne
Nybroån

Nybroån är ett vattendrag i sydöstra Skåne. 

Nybroåns längd cirka 10 km, inklusive källflöden upp mot 40 km. Avrinningsområdet är cirka 270 km².

Nybroån bildas vid Nedraby i Tomelilla kommun av åarna Fyleån från Fyledalen och Örupsån från trakten öster om Tomelilla, och Nybroån rinner sedan i stort sett rakt söderut. Bara några kilometer efter sammanflödet kommer Nybroån in i Ystads kommun, passerar tätorten Köpingebro och mynnar slutligen i Östersjön vid badorten Nybrostrand.

Externa länkar
 Länk till kartbild över Nybroån.
 Länk till YFS med historik från 50-talet om Nybroån.

Vattendrag i Tomelilla kommun
Vattendrag i Ystads kommun
Vattendrag i Skåne
Benjamin

Mansnamnet Benjamin är ett hebreiskt namn (בִּנְיָמִין Binyamin) som betyder "son av högra handen" eller son av "södern" .Benjamin betyder "den sista", närmast sanningen "den yngsta".
Benjamin var enligt Bibeln Jakobs son med Rakel och Josefs yngste och enda helbror. Namnet har latiniserats till Beniaminus.

Namnet var tidigare mycket ovanligt, men populariteten har ökat mångfalt under 1980- och 1990-talet. I äldre generationer finns det bara några hundra som heter Benjamin. Den 31 december 2008 fanns det totalt 8 796 personer i Sverige med namnet, varav 5 310 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 473 pojkar namnet, varav 312 fick det som tilltalsnamn. I slutet av 2009 fanns det 7 347 män i Finland med namnet, samt några kvinnor.

Med anspelning på den bibliska berättelsen har "Benjamin" använts som uttryck för den yngste i en samling män, till exempel "med sina 41 år är han Benjamin i denna sextett".

Namnsdag i Sverige: 28 december (1986–1992: 16 augusti).
Namnsdag i Finland: 20 december.

Personer med namnet Benjamin
 Ben Affleck, amerikansk skådespelare och regissör
 Benjamin Britten, brittisk kompositör
 Benjamin Burnley, amerikansk rockmusiker
 Benjamin Constant, fransk politisk teoretiker, författare och politiker
 Benjamin Disraeli, brittisk politiker, premiärminister och författare
 Benjamin Dyster, påstod sig vara Karl XII och intogs på dårhus
 Benjamin T. Eames, amerikansk politiker
 Benjamin Franklin, amerikansk vetenskapsman, diplomat och politiker
 Benny Goodman, amerikansk jazzmusiker
 Benjamin Hall, 1:e baron Llanover
 Benjamin Harrison, amerikansk president
 Benjamin Höijer, kantiansk filosof
 Benjamin Ingrosso, svensk låtskrivare och artist
 Ben Johnson, kanadensisk friidrottare
 Benjamin Kogo, kenyansk friidrottare
 Benjamin Madden, gitarrist och sångare i Good Charlotte
 Benjamin McKenzie, amerikansk skådespelare
 Benjamin Mkapa, Tanzanias president 1995 - 2005
 Benjamin Netanyahu, israelisk politiker, premiärminister
 Benjamin Raich, österrikisk utförsåkare
 Ben Rothwell, amerikansk MMA-utövare
 Ben Stiller, amerikansk skådespelare
 Ben Weinreb (1912–1999), brittisk bokhandlare
 Benjamin West, amerikansk konstnär
 Walter Benjamin, tysk litteraturvetare, konstkritiker och filosof

Se även 
 Benjamin Syrsa
 Föreningen Benjamin
 Gamla Testamentet: Första Moseboken
 Breaking Benjamin

Källor

Mansnamn
Svenska mansnamn
Personer i Gamla Testamentet
Israels stammar
Namn från Bibeln
Benten

Benten är i japansk mytologi en havsgudinna, men också konsternas beskyddare och musiker. Benten är en av de sju lyckogudarna.

Benten ger kärlek och gynnsamma äktenskap till sina tillbedjare.

De övriga gudarna i gruppen de sju lyckogudarna är Bishamon, Daikoku, Ebisu, Fukurokuju, Hotei och Jurojin

Referenser 

WP:Projekt Japan
Gudar i japansk mytologi
Havsgudar
Bergsrået

Bergsrået, eller bergatrollet eller bergakungen, var i nordisk folktro ett övernaturligt väsen, som bor i berget och råder över dess malm. Bergsrået förvänder ofta synen på dem som råkat upptäcka malmfyndigheter, så att de senare inte kan hitta dem. I många berättelser omges bergsrået av sin familj och ett hov av troll.

Under medeltiden trodde tyska bergsmän att mineralet nickel innehöll koppar men blivit förtrollat av bergsrået Nickel så att kopparn inte gick att få fram. Mineralet kallades därför först "Kupfernickel", dvs "Nickels koppar", och fick sedan överta bergsråets namn.

Bergrået kunde också vara kvinnligt. Umgänge mellan människor och bergrå var något som långt fram i tiden sågs som en realitet: en människa som hade gjort detta blev tagen in i berget, något som kallades bergtagning och var ett känt fenomen inom mytologin kring bergsrået. År 1691 dömdes en dräng, Sven Andersson från Vättle härad i Västergötland, till döden för att ha haft samlag med ett kvinnligt bergrå . Drängen, en man i tonåren, hade uppmärksammats av kyrkoherden i Lundsby under skörden, då han sett sjuklig och utmattad ut. Drängen hade förklarat att han en gång somnat i skogen vid ett berg då han letat efter en bortsprungen get och då tagits in i berget av en kvinna i vitt. Kvinnan hade gett honom mat och dryck och sedan haft samlag med honom. För detta blev drängen dömd till döden av häradsrätten.

Se även
Bergande
Bergresar
Gruvrået
Nordisk mytologi
Rübezahl

Källor

Nordisk folktro
Övernaturliga väsen
Bes

Bes, eller Bisu, var i egyptisk mytologi en munter, men ful och vanskapt dvärggud med lejonansikte. Han hade krokiga ben, och en hög fjäderkrona på huvudet.

Bes var barnafödandets beskyddare och skrämde med sitt utseende bort onda andar från hem och härd. Han var även nöjet, musiken och dansens gud. Han var en husgud och man hade bilder av honom i hemmet som ett skydd mot ondska.

Bes var även toalettkonstens och barnsbördens gud, samt hemmets och familjelivets beskyddare.

Han avbildades annorlunda än andra gudar, som visades i profil i tvådimensionell form. Kulten kan ha kommit från Nubien och kan från början ha varit en kattgud. Bes-kulten kom sedan att "exporteras" till fenicierna.

Bastet är en femininform av Bes.

Se även 
 Mytologi: Barnafödsel
 Mytologi: Dvärgar

Referenser 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Gudar i egyptisk mytologi
Bharata

Bharata är i indisk mytologi den konung vars söner utgör eposet Mahabharatas stomme.

Enligt traditionen ska Bharata ha varit ett forntida indiskt folk; över huvud taget hör detta folk till de allra äldsta och mest sagoberömda av de indoariska stammarna. 

Det förekommer i Rigveda och ymnigt i indisk litteratur i övrigt. Ursprungligen väl namn på en stam bland övriga i Mahabharata som bärare av huvudhändelserna i nämnda folk och klasser, blir det en allmän beteckning för en större grupp av dessa folk; på ett sätt att nämnda epos fått sitt namn ("den stora Bharata-dikten" därav. Som enskild stam syns Bharata ha levat ännu på 500-talet i trakten av Mathura nordväst om det nuvarande Agra vid
Yamunas övre lopp. Patronymikon Bharata "Bhara-tid", liksom även det ursprungliga Bharata brukas i eposet merendels som namn på kung Dusyantas son Bharatas avkomlingar.

Se även
 Anfäder

Källor 
 

Indisk mytologi
Ugglan
Bia (afrikansk mytologi)

Bia är en flodgud i mytologin hos Akanstammen i Ghana.

Bia var trätobroder till Tano, båda guds söner, och i en berättelse lyckas Tano lura Bia på dennes land intill floden som bär hans namn varpå Bia fick nöja sig med kargare marker.

Se även 
 Mytologi: Floder

Flodgudar
Biheko

Biheko (Den som bär alla på sin rygg) är i mytologin hos Kigastammen i Liganda i Afrika namnet på det högsta väsendet.

Namnet härstammar från det afrikanska sättet att bära ett barn vilket frammanar bilden av ett kvinnligt väsen. Möjligen kan Biheko ses som en modersgudinna.

Se även
 Mytologi: Gud över gudar

Referenser 

Gudar i afrikansk mytologi
Bileam

Bileam var enligt Bibeln en arameisk profet som kungen av Moab, Balak, sände ut att förbanna de inträngande israeliterna. Gud sände ut en ängel i hans väg (se Herrens ängel) och när Bileam försökte tvinga sin åsna att passera ängeln förebrådde åsnan, i ett mirakel, Bileam för detta.

Berättelsen om Bileam, som var son till Beor, återges i Fjärde Mosebokens kapitel 22–24, med referenser i flera andra bibelböcker i såväl Gamla som Nya Testamentet.

Se även 
 Herrens ängel

Profeter i Gamla Testamentet
Åsnor i kulturen
Bishamon

Bishamon är i japansk mytologi en buddhistisk gud som förknippades med välstånd och en av de sju lyckogudarna. 

Bishamon, som härstammar från Kina, brukar framställas i krigardräkt och ofta bärande på en pagod, ett tecken på from tillbedjan.

De övriga gudarna i gruppen de sju lyckogudarna är Benten, Daikoku, Ebisu, Fukurokuju, Hotei och Jurojin

Se även 
 Mytologi: Lyckan

Referenser 

WP:Projekt Japan
Gudar i japansk mytologi
Förmögenhetsgudar
Bladud

Bladud var en mytologisk engelsk kung som grundlade Bath.

Monmouth beskriver hur Bladud, liksom Ikaros, dödsstörtar i ett försök att flyga.

Se även
 Geoffrey av Monmouth: De brittiska kungarnas historia
 Mytologi: Forntida kungar

Brittiska sagokungar
Blodeuedd

Blodeuedd eller Blodeuwedd var i keltisk mytologi en kvinnlig gestalt som skapades som hustru åt Lleu Llaw Gyffes.

Lleu belades av sin moder Aranrhod med förbannelsen att aldrig få en jordisk hustru. Trollkarlarna Gwydion och Math skapade då Blodeuedd av blommor som maka åt Lleu. Blodeuedd visade sig dock vara lika bedårande som bedräglig och hon bedrog Lley med en älskare och lockade till slut honom i döden. Som straff förvandlades hon till uggla och att jagas av alla andra fåglar.

Blodeuwedd är även ett varumärke som tillhör bryggeriet Bragdy Ceredigion.

Se även 
 Mabinogion
 Lleu Llaw Gyffes

Keltisk mytologi
Boas

Boas (בועז) är i Gamla Testamentet en rik man som äktade Rut. De två fick därefter sonen Obed, Davids farfar.

Se även 
 hebreisk mytologi

 

Personer i Gamla Testamentet
Bochica

Bochica var en viktig gudom hos Colombiaindianerna med anknytning till solen.

Bochica var i det förflutna en människa på jorden (av okänd stam) men drog sig senare tillbaka till himlen. Bochica utkämpar en ständig strid med Chibchacum och frälste en gång mänskligheten från dennes stormflod.

Se även
 Mytologi: Jorden

Solgudar
Boiuna

Boiuna är en flodgudinna hos indianerna i Amazonas i Brasilien.

Boiuna framställs som en jättelik orm med självlysande ögon. Hennes trolldomskraft är mycket fruktad.

Se även 
 Mytologi: Floder

Flodgudar
Testeboån

Testeboån är en å i norra och mellersta Gästrikland. Testeboån bildas vid Åmot av de ungefär jämnstora källflödena Bresiljeån (Bresilån) och Kölsjöån och mynnar i Inre fjärden (Gävlebukten) vid Strömsbro strax norr om centrala Gävle. Bresiljeån heter uppströms sjön Bresiljorna Svartån.

Testeboån är platsen för Sveriges nordligaste bestånd av vild ek. Eken finns längs åns nedre lopp, söder om Ockelbo, med den största koncentrationen i Testeboåns naturreservat mellan Oslättfors och europaväg 4 strax ovanför Åbyggeby. Ekbeståndet har sannolikt gynnats av Testeboåns återkommande översvämningar och slåtterbruket och boskapshållningen runt Oslättfors. På grund av att jordbruket upphört och ån reglerats hotas beståndet numer av igenväxning med bland annat gran.

Källor

Externa länkar

Vattendrag i Ockelbo kommun
Vattendrag i Gävle kommun
Vattendrag i Gästrikland
Akademiska högtider och traditioner

Det finns främst två högtider inom universitetssfären.

Promotion, eller doktorspromotion, av latinets promovere, "föra fram", eller "skjuta fram", är den ceremoni där ett universitet eller en högskola med vetenskapsområde ger sina nya doktorer eller promovendi de yttre tecknen på doktorsvärdighet. Promotionen är den viktigaste och mest traditionsomgärdade av de akademiska ceremonierna. Vid Stockholms universitet förekommer även magisterpromotion.

Professorinstallation 
Professorinstallation är att högtidligen insätta personen i sitt ämbete. Det skall inte förväxlas med att en professor tillförordnas, då detta sker före installationen. Historiskt har i kyrkliga sammanhang, och därmed inom universitetsvärlden, funnits två invigningsformer. Intronisationen var den akt varmed biskopen tog sin biskopsstol (thronus, cathedra) i besittning, medan installationen var det högtidliga tillfället då en domkapitelsmedlem fördes in i koret och fick inta sin plats i en korstol (stallum). Även rektorsinstallation förekommer.

Academica
Moment

Moment är en storhet som uppstår när en kraft verkar på en viss punkt, eller mer generellt, när en vektor appliceras på en viss punkt. 

Momentet runt A, av en vektor B, är
 

där r är lägesvektorn från punkten A till angreppspunkten C. Fysikaliskt representerar momentet företrädesvis en rotationsrörelse runt vridningsaxel, där vridningsaxeln bestäms av hur lägesvektorn r väljs.

Eftersom momentet beror av vald rotationsaxel har uttrycket ett gemensamt drag. Om MA är momentet runt A så kommer momentet runt axeln som går genom B att vara
 MB = r'×B = R×B + MA,
där R är vektorn som går från punkten B till A, r' = R + r.
Sambandet brukar ofta benämnas parallellaxelsatsen. I det fall momentet är summan av individuella "delmoment" - som i fallet stela kroppars dynamik där varje partikel bidrar till ett moment - kommer uttrycket för ändringen av rotationsaxeln innehålla två termer av en makroskopisk del och en mikroskopisk del,
 MB = R×B + ∑iri×b(i),
där B = ∑ibi, eller på liknande form som ovan,
 MB = R×B + MA.

Det finns speciellt tre intressanta fysikaliska moment. 
 B = mv: Rörelsemängdsmoment L = r × mv, vilket är den typiska orsaken till både rotation och translation (spiralrörelse).
 B = mω×r: Tröghetsmoment I = m(R·R1 - RR), som har samma innebörd för rotationsrörelse som massan har för translationsrörelse. Men "massan" är ofta tidsberoende och beroende på vald rotationsaxel.
 B = F: Vridmoment τ = r × F, vilket är en kraft applicerad på kroppen, dock ej på masscentrum. När inga vridmoment verkar bevaras rörelsemängdsmomentet. ¨

Eftersom momentets riktning beror på om man använder ett höger- eller vänstersystem, är det en pseudovektor. Om momentet beräknas i Cliffordalgebra blir momentet en bivektor.

Se även 
 Dipolmoment

Mekanik
Fysikaliska storheter

bg:Момент на сила
el:Ροπή
sq:Momenti
Didjeridu

Didjeridu eller didgeridoo (engelska didgeridoo; även trätrumpet) är ett uråldrigt australiskt blåsinstrument. Det är traditionellt spelat av aboriginerna.

Det består av ett långt trärör som kan ha ett vaxmunstycke. En "äkta" didjeridu ska vara urholkad av termiter, men även fabriksborrade didjeriduer förekommer. Didjeridun producerar genom läppvibrationer en låg bordunton, som man sedan utökar med ljud man gör med stämbanden eller tungan. När man spelar didjeridu ska man helst använda sig av cirkulationsandning. Traditionellt är det bara män som spelar didjeridu.

Se även 

 Alphorn
 Erke

Referenser

Externa länkar 

 iDIDJ Australia: Australian Didgeridoo Cultural Hub

Blåsinstrument
Aboriginsk kultur
Karien

Karien  (grekiska: Καρια, latin: Caria) var ett antikt kustlandskap i Mindre Asien, begränsat i norr av Lydien, i nordost av Frygien och i öster av Lykien.

Natur
Ned mot kusten sträcker sig åtskilliga utgrenade bergskedjor från det västliga Tauros, bland vilka Latmos är den mest betydande. Delvis utlöper dessa i långt utskjutande berguddar, exempelvis Mykale, och mellan dem ligger djupt inskärande havsvikar (den latmiska, iassiska och keraniiska viken). Huvudfloden är Maiandros, som kommer från Frygien och flyter ut i den latmiska havsviken. Dess breda floddal är mycket fruktbar. I övrigt är landet till stor del bergigt.

Befolkning
Karerna (grekiska kares) var ett indoeuropeiskt folk som stod i dåligt rykte dels som sjörövare, dels under senare tider som föga pålitliga legotrupper. Deras språk hette kariska. I det inre landet bodde fryger, pisider och lyder. Karerna ska ha härskat över stora områden i förhistorisk tid, men trängdes efter år 1000 f.Kr. tillbaka av grekiska nybyggare av dels jonisk, dels dorisk nationalitet, som slog sig ned i kusttrakterna och på de utanför belägna stora öarna Kos och Rhodos. Bland de joniska städerna på norra delen av den västra kuststräckan kan särskilt nämnas Miletos och Magnesia. Längre mot söder låg de betydande doriska städerna Halikarnassos och Knidos, som med städerna Ialysos, Lindos och Kameiros på Rhodos och med Kos på ön med samma namn, bildade ett statsförbund, det så kallade doriska hexapolis.

Historia
Karien lades av Kroisos under det lydiska riket och sedermera av Kyros under det persiska. Genom grekernas segrar över perserna i Perserkrigen befriades de kariska kuststäderna och slöt sig till det attiska sjöförbundet, men återföll efter dess upplösning ånyo under persiskt välde. Mestadels styrdes dock Karien av inhemska härskare, som mer till namnet än i verkligheten var persiska lydfurstar. Mest bekanta bland dessa är Mausollos (377-353 f.Kr.) samt hans gemål och syster Artemisia, som efterträdde honom i regeringen. Efter Alexander den stores död var landet ett tvistefrö mellan åtskilliga av hans fältherrar, men införlivades till sist med det seleukidiska riket. Under romarnas välde var det en tid (efter 189 f.Kr.) överlåtet åt rhoderna, men sedermera förklarades dess städer för självständiga. Inom det Osmanska riket utgjorde det en del av vilajetet Aldin.

Botanik
Carum = kummin är efter latin carum, careum	och grekiska karon, båda med betydelsen spiskummin - inte brödkummin. Enligt Plinius omkring år 70 syftade namnet på den ursprungliga och bästa växtplatsen för spiskummin, Caria (Karien) i dagens sydvästra Turkiet.

Källor  

Historiska hellenska stater
Historiska platser i Turkiet
Mindre Asien
Orvar Odd

Orvar Odd kan syfta på:

 Orvar Odds saga – en nordisk sagohjälte från Norge
 Orvar Odd – pseudonym för Oscar Patric Sturzen-Becker