kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slaget om Sevastopol

Slaget om Sevastopol, även kallat belägringen av Sevastopol, var ett mycket blodigt slag mellan Sovjetunionen och Nazityskland på östfronten under andra världskriget.

Sevastopol, beläget på Krimhalvön i Svarta havet, blev på allvar indraget i kriget i slutet av september 1941 när 11. armén ur Wehrmacht Armégrupp Süd under generalen av artilleriet Erich von Mansteins befäl nådde fram till Krimhalvön. Fram till slutet av november hade de tyskledda styrkorna erövrat hela Krimhalvön med undantag av Sevastopol och stadens omgivningar. I början av december gick de sovjetiska försvararna till motoffensiv. Tyskarna lyckades hejda Röda arméns offensiv i mitten av januari 1942 men staden höll stånd. Tyskarna inledde då en förödande belägring av staden och använde sig av jättelika kanoner för att mala sönder befästningen. Sovjeterna höll dock stånd ända fram till början av juli 1942 när staden till slut kapitulerade.

Även om slaget slutade med ryskt nederlag var det en mycket dyrköpt seger för tyskarna. En så kallad pyrrhusseger. Cirka 100 000 tyska soldater hade stupat, skadats eller tagits till fånga och förlusten i krigsmateriel var synnerligen omfattande. Förutom förlusterna hade mycket tid gått till spillo inför den stora framstöten mot Stalingrad och Kaukasien. I förlängningen bidrog paradoxalt nog segern till att Röda armén så småningom kunde ta initiativet och till slut besegra Nazityskland.

Under slaget deltog flera militära enheter från Tysklands allierade Rumänien.

1941 i Sovjetunionen
1942 i Sovjetunionen
Sevastopol
Sevastopol
Sevastopol
Sevastopol
Sevastopol
Krigsåret 1941
Krigsåret 1942
Sevastopol

hu:Szevasztopol ostroma
Max Reimann

Max Reimann född 1875 död 1943 var en författare och pjäsförfattare.

Filmmanus i urval
1936 - Släkten är värst

Källor

Externa länkar

Födda 1875
Avlidna 1943
Män
Tyska författare
Tyska manusförfattare
Tyskspråkiga författare
Roi Cooper Megrue

Roi Cooper Megrue 12 juni 1882 i New York, USA död 27 februari 1927 i New York, USA, amerikansk författare och dramatiker.

Filmografi (urval)
1925 - Busters millioner
1936 - Annonsera!
1999 - The Bachelor

Teater

Dramatik (urval)
 White magic
 The neglected lady
 Under cover Stormfågeln, Oscarsteatern 1916
 It Pays to Advertise
 Annonsera, Vasateatern 1916
 Under Fire
 Abe and Mawruss
 Seven Chances
 Under Sentence
 Why Marry?
 Where Poppies Bloom
 Tea for Three
 Honors Are Even

Externa länkar
 
 
 Roi Cooper Megru på IBDB

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1882
Avlidna 1927
Män
Karl Alexander av Lippe

Karl Alexander, född den 16 januari 1831 i Detmold, död den 13 januari 1905 i St. Gilgenberg i Donndorf, var nominellt regerande furste av Lippe 1895-1905.

Karl Alexander var det sjunde barnet och den fjärde och yngste sonen till furst Leopold II av Lippe. Som ung tjänstgjorde han som officer i kungens av Hannover gardesregemente, men efter ett fall från en häst 1851 började han utveckla den, troligen ärftligt betingade, sinnessjukdom som skulle prägla hans liv. Tjugo år senare hade situationen gått så långt att Karl Alexander omyndigförklarades och placerades på St. Gilgenberg, ett sanatorium i Donndorf i trakten av Bayreuth. Psykiatriska undersökningar 1884, 1895 och 1904 konstaterade alla att någon förbättring av hans tillstånd inte var att vänta.

Karl Alexander var den siste manlige medlemmen av den regerande huvudgrenen av huset Lippe och efterträdde den 20 mars 1895 nominellt sin äldre bror Woldemar som furste. Hans ställning som furste var dock helt illusorisk, och landet fick således under hans regeringstid styras av en regent. Frågan om vem som skulle utöva detta regentskap samt även på sikt efterträda Karl Alexander som furste utgjorde grunden till den så kallade lippeska tronföljdsstriden.

Referenser

Huset Lippe
Tyska furstar
Födda 1831
Avlidna 1905
Män
Personer från Detmold
Walter C. Hackett

Walter Hackett, född den 10 november 1876 i Oakland, Kalifornien, död den 20 januari 1944 i New York USA, var en amerikansk författare och dramatiker. Ett flertal av hans pjäser, däribland Freedom of the Seas, Regeneration, Hyde Park Corner, The Gay Adventure, 77 Rue Chalgrin, The Barton Mystery, It Pays to Advertise, 77 Park Lane, It Pays to Advertise och Other Men's Wives har filmatiserats.

Externa länkar

Amerikanska dramatiker
Amerikanska författare
Födda 1876
Avlidna 1944
Män
Personer från Oakland
Anders Ehnmark

Anders Jacob Ehnmark, född 2 juni 1931 i Linköping, död 29 mars 2019, var en svensk författare och journalist.

Han hade en fil.kand. vid Uppsala universitet 1960 och skrev för Expressen 1956–1972. Han var filosofie hedersdoktor vid Göteborgs universitet från 1992 och hedersledamot vid Södermanlands-Nerikes nation från 1988. Ehnmark tilldelades Övralidspriset 2002.

Ehnmark tog i början av 1970-talet anställning på tidningen Norrskensflamman men blev medlem i VPK först på 1980-talet.

När Ehnmark 1995 blev kolumnist i Expressen beskrevs han av tidningen såsom ”berömd för att i årtionden ha gett vänstern ett ansikte – och aldrig funderat på en plastikoperation”.

Han gifte sig 1957 med Birgitta Wettergren och var därefter från 1976 fram till sin död 2019 gift med journalisten Annika Hagström. Ehnmark är gravsatt i minneslunden på Kungsholms kyrkogård i Stockholm.

Bibliografi 
1962 – Angola
1963 – Cuba cubana
1968 – Guerrilla
1969 – Rapport från det röda Emilien, en bok om italiensk kommunism
1973 – Exemplet Guinea-Bissau
1973 – Jag är jävligt optimistisk
1974 – Tusen fasta viljor, ett reportage från det röda Norrbotten
1976 – Karamellkoket
1976 – Chez nous, bilder från svenskt församlingsliv (tillsammans med P.O. Enquist)
1979 – Mannen på trottoaren, förundersökning angående mordet på doktor Plehve
1979 – Palatset, ett reportage från Italien
1980 – Ögonvittnet
1982 – Doktor Mabuses nya testamente, en detektivroman från seklets slut (tillsammans med P.O. Enquist)
1983 – Arvskifte, 5 politiska memoarer
1986 – Maktens hemligheter, en essä om Machiavelli
1987 – Protagoras sats, på spaning efter det politiska förnuftet  (tillsammans med P.O. Enquist)
1990 – Slottet, en essä om Alexis de Tocqueville
1992 – Rättvisa och makt
1993 – Resan till Kilimanjaro, en essä om Afrika efter befrielsen
1994 – Tre essäer om befrielse och frihet
1994 – Den döda vinkeln, problemet med demokratin
1995 – Resa i skuggan
1999 – Minnets hemlighet, en bok om Erik Gustaf Geijer
2001 – Frihetens rike, om det roliga
2002 – Krigsvinter, dagbok från skogen
2002 – Tal på Övralid 6 juli 2002
2005 – En stad i ljus, Antonio Gramscis slutsatser
2008 – Tid & otid : krönika från åren efter kriget (illustrerad av Leif Zetterling)

Priser och utmärkelser 
1970 – Litteraturfrämjandets stipendiat
1992 – Filosofie hedersdoktor vid Göteborgs universitet
1998 – John Landquists pris
2002 – Övralidspriset
2010 – Svenska Akademiens essäpris

Referenser

Externa länkar 

 
Norstedts – Anders Ehnmark

Födda 1931
Svenska journalister under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska kommunister
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Hedersdoktorer vid Göteborgs universitet
Alumner från Uppsala universitet
Författare från Linköping
Journalister från Linköping
Avlidna 2019
Män
Adolf av Schaumburg-Lippe

Adolf av Schaumburg-Lippe (fullständigt namn  Adolf Wilhelm Victor), prins av Schaumburg-Lippe. Född i Bückeburg den 20 juli 1859, död 9 juli 1916. Yngste son till furst Adolf I av Schaumburg-Lippe (1817-1893) och dennes hustru Hermine av Waldeck och Pyrmont (1827-1910).

Genom ett hemligt fördrag i januari 1886 mellan furst Woldemar av Lippe och Adolfs far utsågs Adolf till blivande tronföljare i Lippe efter den där regerande ättegrenens förestående utslocknande. Genom en senare hemlig order 1890 utsågs Adolf också till regent för Woldemars sinnessjuke bror Karl Alexander och tillträdde som sådan den 22 mars 1895.

Adolfs rätt till denna position bestreds av såväl delar av den lippeska lantdagen som av andra grenar av huset Lippe och ledde till den lippeska tronföljdsstriden, vilken för Adolfs del slutade med att denne 10 juli 1897 fick frånträda som regent till förmån för greve Ernst av Lippe-Biesterfeld.

Prins Adolf gifte sig 1890 med Viktoria av Preussen (1866-1929), dotter till kejsar Fredrik III och Viktoria av England samt syster till kejsar Vilhelm II. Äktenskapet var barnlöst.

Referenser

Huset Lippe
Tyska prinsar
Födda 1859
Avlidna 1916
Män
Personer från Bückeburg
János Vaszary

János Vaszary, Johann von Vásáry, född 10 januari 1899 i Budapest, Ungern död 25 november 1963 i Madrid, Spanien, ungersk författare, manusförfattare, dramatiker och regissör.

Filmmanus i urval

Externa länkar
 

Ungerska dramatiker
Ungerskspråkiga dramatiker
Ungerska författare
Ungerskspråkiga författare
Ungerska manusförfattare
Ungerska filmregissörer
Födda 1899
Avlidna 1963
Män
Personer från Budapest
Sándor Lestyán

Sándor Lestyán (född 1897, död 1956) var en ungersk författare, främst bekant som dramatiker.

Lestyán har tillsammans med János Vaszary producerat ett flertal teaterpjäser. Deras pjäs Potyautas (Luftexpressen, svensk teaterpremiär 1933) ligger till grund för Atlantäventyret, svensk film från 1934.

Externa länkar

Källor 

Födda 1897
Avlidna 1956
Ungerskspråkiga dramatiker
Ungerska dramatiker
Män
Walter W. Ellis

Walter W. Ellis, född 1874 i London, död 21 januari 1956 på samma ort, var en engelsk författare.

Han har bland annat skrivit farserna A Little Bit of Fluff och Almost a Honeymoon, som båda legat till grund för ett flertal filmer. Den sistnämnda är förlaga till bland andra Ragnar Arvedson och Tancred Ibsens Ä' vi gifta? (1936) med Adolf Jahr i huvudrollen.

Källor 

Engelskspråkiga författare
Engelska dramatiker
Födda 1874
Avlidna 1956
Män
Habitualtillstånd

Habitualtillstånd betyder normaltillstånd och används vanligen i medicinsk betydelse - fysiskt eller psykiskt. Exempel: Patienten har efter insatt medicinering återgått till sitt habitualtillstånd.

Medicinska termer
Towa Tei

Towa Tei, född 1964, är en japansk kompositör, musikproducent, DJ och musikartist. Bandmedlem i Deee-Lite. Strax efter att ha lämnat gruppen släppte han sitt första soloalbum i 1995, future listening. Hans andra album släpptes 1998, sound museum. Tredje albumet kom år 2000, last century modern, och det fjärde släpptes 2005, flash.

Towa är också känd för sina remixer av andra artisters verk, till exempel remixen av Björks hyper-ballad. Han har även gjort en remix av En Vogues whatever.

Otaliga artister har bidragit till hans album. Kylie Minogue sjunger på 'GBI' från albumet sound museum.

Towa Tei är även hjärnan bakom 'SP-1200' och 'Sweet Robots Against the Machine'.

Diskografi

Album
 Future Listening (1995)
 Sound Museum (1998)
 Last Century Modern (2000)
 Flash (2005)

Externa länkar
Towas egen sida

Födda 1964
Japanska kompositörer
Japanska diskjockeyer
Personer från Tokyo
Levande personer
Män
WP:Projekt Japan
Ove Ansteinsson

Ove Ansteinsson, född Ove Arthur Ansteinsson 1884 i Risør, Norge, död 1942, var en norsk journalist och författare.

Biografi
Ansteinsson debuterade som författare med boken Hedemarksfolk 1909, men redan 1901 fick han sina första noveller publicerade i Oplandenes Avis. Han var under en period ansvarig utgivare för tidningen Akershus. Bland övriga romaner kan nämnas: Ener Tuve (1910), Broder Nikolai og to andre (1911), Svartskogen (1913), Smaahistorier (1914), Plankegjærdet (1921) och Hu Dagmar (1925).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar

Norska journalister under 1900-talet
Norska novellförfattare
Norskspråkiga novellförfattare
Norska romanförfattare
Norskspråkiga romanförfattare
Norska författare under 1900-talet
Personer från Risørs kommun
Födda 1884
Avlidna 1942
Män
Amílcar Cabral

Amílcar Cabral, född 12 september 1924 i Bafatá i Guinea-Bissau, död 20 januari 1973 i Conakry, var ledare för Afrikanska partiet för självständighet åt Guinea och Kap Verde (PAIGC), och ledde rörelsen för självständighet från Portugal i Guinea-Bissau. 

1973 mördades han i Guineas huvudstad Conakry, där han bodde. Hans bror Luís de Almeida Cabral blev Guinea-Bissaus första president.

Biografi
Amilcar Cabral var son till Juvenal Cabral från Kap Verde och Iva Pinhel Évora från Portugisiska Guinea. År 1932 flyttade familjen till Santiago, Kap Verde. Amilcar Cabral började en skola där pappan var lärare. Efter grundskolan flyttade han med sin mor och bröder till São Vicente och började på Lyceum Gil Eanes på och tog studenten 1943. Cabral började arbeta på en tidning i Praia på Santiago. Året därpå fick han ett stipendium för studier vid Lissabons universitet. Han studerade på agronominstitutionen, träffade Anna Maria, en radikal portugisisk kvinna och de gifte sig.

Lissabon
Cabral kom till Lissabon 1945 och började studera jordbruksteknik på universitetets agronomlinje. Han var med och bildade ”Afrikanska studentföreningen” där det diskuterades fascism, kolonialism och självständighet från kolonialmakterna. Studenterna träffades på ”Casa dos Estudentes do Imperio” (Hemmet för imperiets studenter). 
Cabral blev vän med Eduardo Mondlane från Moçambique och Agostinho Neto från Angola och tog sin examen i jordbruksteknik är 1950. Hans examensarbete handlade om jorderosion i den fattiga landsbygdsprovinsen Alentejo.

Cabral blev vän med Eduardo Mondlane från Moçambique, Agostinho Neto och Mário Pinto de Andrade från Angola. Hans examensarbete handlade om jorderosion och vattenförsörjning i den torra och fattiga landsbygdsprovinsen Alentejo. Han tog sin examen 1950 och arbetade två år på en lantbruksstation i Santarém.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
Amílcar Cabral av Ana Maria Cabral

Födda 1924
Avlidna 1973
Bissauguineanska politiker
Mördade afrikanska politiker
Män
Svarta nationalister
Afrikanska nationalister
Jean de Létraz

Jean de Létraz, född 1897, död 4 juni 1954, var en fransk författare och dramatiker vars verk har filmatiserats.

Källor

Externa länkar

De Letraz, Jean, Cinema Francais

Franska dramatiker
Franska författare
Franskspråkiga författare
Franska manusförfattare
Födda 1897
Avlidna 1954
Män
Club Nintendo Awards

Club Nintendo Awards är en TV-spels-tävling som hålls varje år, och anordnas av Club Nintendo. Tävlingen går till så att flera speltitlar föreslås under förutbestämda kategorier, och så får Club Nintendos medlemmar rösta via brev eller E-mail. Medlemmarna kan även komma med egna spelförslag. Club Nintendo Crew röstar, och resultatet sammanställs. Resultatet presenteras sedan i något av de första numren av Club Nintendo Magazine nästa år. 1999 hölls dock inte Awards för bästa spel 1999, utan då röstades 1900-talets bästa spel fram.

 Club Nintendo Awards 1999 - 1900-talets bästa spel
 Club Nintendo Awards 2000
 Club Nintendo Awards 2001
 Club Nintendo Awards 2002
 Club Nintendo Awards 2003
 Club Nintendo Awards 2004
 Club Nintendo Awards 2005
 Club Nintendo Awards 2006

Källor
 Club Nintendo Magazine nr 2/2000, 2/2001, 3/2002, 4/2003, 2/2004 och augusti 2005.
Club Nintendo Awards 2004

Club Nintendo Awards 2004 är en sammanställning av bästa Nintendo-spel 2004. (Endast spel som lanserades i Sverige under 2004 kunde nomineras).

Resultaten 
 Bästa grafik
 Metroid Prime 2: Echoes
 Bästa musik och ljud
 Donkey Konga
 Bästa handling
 Paper Mario: The Thousand-Year Door
 Bästa spelfigur
 Link (The Legend of Zelda: The Minish Cap och NES Classics)
 Hårdaste utmaningen 
 Fylla i hela Pokédexet i Pokémon FireRed och LeafGreen
 Bästa multiplayerspel
 Donkey Konga och Wario Ware Inc.: Mega Party Game$! (delad första plats)
 Mest irriterande moment
 Game Over i Pits of 100 Trials (Paper Mario: The Thousand-Year Door)
 Mest störande speltitel
 Lemony Snicket's: A Series of Unfortunate Events
 Bästa nya spelserie
 Tales of Symphonia
 Mest originella spel
 Donkey Konga
 Bästa actionspel
 Donkey Konga
 Bästa fightingspel
 WWE Survivor Series
 Bästa pusselspel
 Puyo Pop Fever
 Bästa racingspel
 Kriby Air Ride
 Bästa rollspel
 Paper Mario: The Thousand-Year Door
 Bästa sportspel
 Mario Golf: Toadstool Tour
 Bästa strategispel
 Pikmin 2
 Bästa äventyrsspel
 Metroid Prime 2: Echoes
 Bästa Game Boy Advance-spel
 Pokémon FireRed & LeafGreen och The Legend of Zelda: The Minish Cap (delad förstaplats)
 Bästa Nintendo Gamecube-spel
 Metroid Prime 2: Echoes
 Bästa Nintendo-spel
 Paper Mario: The Thousand-Year Door
 Metroid Prime 2: Echoes
 Fire Emblem och The Legend of Zelda: The Minish Cap (delad tredjeplats)

Källor
 Club Nintendo Magazine nr 2005:Augusti.

Se även
 Club Nintendo Awards

Datorspel 2004
2004
Oreste Baldini

Oreste Baldini, född 8 juli 1962 i Milano, är en italiensk röstskådespelare och skådespelare.

Han är mest känd för rollen som unge Vito Andolini (Vito Corleone) i filmen Gudfadern II. Oreste Baldinis far var en detektiv från Rom.

Externa länkar
 

Italienska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1962
Levande personer
Skådespelare från Milano
Club Nintendo Awards 1999

Club Nintendo Awards 1999 hölls i slutet av 1999, och var en röstning av 1900-talets bästa Nintendo-spel.

Resultaten
Procentantalet anger hur många procent av rösterna spelet fick av det totala antalet röster i den kategorin.

Bästa grafik
The Legend of Zelda: Ocarina of Time, Nintendo 64 (46,4%)
Donkey Kong 64, Nintendo 64 (23,8%)
Donkey Kong Country, SNES (5,3%)
Bästa musik
The Legend of Zelda: Ocarina of Time, Nintendo 64 (33,3%)
Donkey Kong 64, Nintendo 64 (10,4%)
The Legend of Zelda: A Link to the Past, SNES (6,3%)
Bästa fightingspel
Super Smash Bros, Nintendo 64 (50,4%)
Street Fighter II, SNES (14,0%)
Killer Instinct Gold, Nintendo 64 (5,4%)
Bästa äventyr/rollspel
The Legend of Zelda: Ocarina of Time, Nintendo 64 (45,6%)
Pokémon, Game Boy (13,5%)
The Legend of Zelda: A Link to the Past, SNES (9,0%)
Bästa actionspel
Goldeneye 007, Nintendo 64 (72,5%)
Jet Force Gemini, Nintendo 64 (8,0%)
Super Metroid, SNES (2,9%)
Bästa sportspel
1080° Snowboarding, Nintendo 64 (17,2%)
Mario Golf, Nintendo 64 (12,9%)
NHL 99, Nintendo 64 (12,1%)
Bästa racingspel
Mario Kart 64, Nintendo 64 (40,0%)
Diddy Kong Racing, Nintendo 64 (15,2%)
Super Mario Kart, SNES (13,1%)
Bästa pussel/strategispel
Tetris, Game Boy (26,0%)
Pokémon, Game Boy (8,7%)
Command & Conquer 64/Worms Armageddon, Nintendo 64 (6,7%)
Bästa plattformsspel
Donkey Kong 64, Nintendo 64 (20,7%)
Super Mario 64, Nintendo 64 (13,6%)
Super Mario Bros, NES (12,1%)
Bästa spel
The Legend of Zelda: Ocarina of Time, Nintendo 64 (43,8%)
Donkey Kong 64, Nintendo 64 (11,2%)
Pokémon, Game Boy (10,7%)
Super Mario Bros, NES (5,3%)
Goldeneye 007, Nintendo 64 (4,7%)

Källor
Club Nintendo Magazine nr 2 2002

Se även
Club Nintendo Awards

1999
Datorspel 1999
Sparre av Vik

Sparre av Vik är en högfrälseätt huvudsakligen besutten i Uppland, uppkallad efter gården Vik i Balingsta socken, Uppland.

Ätten dog ut på svärdssidan under 1300-talet, och Vik ärvdes till ätten Sparre av Ellinge, via Margareta Arvidsdotter och Ture Bengtsson (Bielke)s dotter Katarina Stensdotter (Bielke) som gifte sig med Klaus Nilsson Sparre av Ellinge och vilkas son Nils Klausson växte upp på Vik.

Medlemmar
 Arvid Gustavsson, känd 1301, död 1317
Arvid Gustavsson av Vik, känd 1356–79
Gustav Arvidsson, känd 1334, död 1366/67.
Margareta Arvidsdotter, gift med Ture Bengtsson (Bielke). Känd 1382, död 1415. Kung Gustav Vasas farmors mormor.

Svenska adelsätter
Medeltida svenska ätter
Zbigniew Cybulski

Zbigniew Hubert Cybulski, född 3 november 1927 i Kniaże i dåvarande Polen (nu Ukraina), död 8 januari 1967 i Wrocław i Polen, var en polsk skådespelare.

Han samarbetade ofta med Andrzej Wajda, hade bl.a. huvudrollen i Aska och diamanter och medverkade i den svenska filmen Att älska, där han spelade mot Harriet Andersson som hennes älskare. 

Cybulski kallades ibland ”Polens James Dean” för sin förmåga att gestalta bräcklig ömhet under yta av förvirrad tuffhet. Liksom James Dean omkom han i en trafikolycka. Cybulski skulle hoppa av ett rullande tåg vid centralstationen i Wrocław, halkade till och hamnade under tåget.

Filmografi (urval)
1955 - Pokolenie
1958 - Aska och diamanter (Popiół i diament)
1959 - Nattåg (Pociąg)
1960 - Niewinni czarodzieje
1962 - Kärlek vid 20 år (L'Amour à vingt ans)
1963 - Jak być kochaną
1964 - Att älska (Kochać) 
1965 - Saragossamanuskripten (Pamiętnik znaleziony w Saragossie)
1967 - Jowita

Referenser

Noter

Övriga källor
 Zbigniew Cybulski - www.culture.pl

Externa länkar 

Polska skådespelare under 1900-talet
Personer som omkommit i trafikolyckor
Män
Födda 1927
Avlidna 1967
Personer från Ivano-Frankivsk
Club Nintendo Awards 2000

Club Nintendo Awards 2000 är en framröstning av bästa Nintendo-spel 2000. (Spelet måste ha lanserats i Sverige under 2000).

Resultaten 
 Bästa grafik
 The Legend of Zelda: Majora's Mask, Nintendo 64
 Bästa musik
 The Legend of Zelda: Majora's Mask, Nintendo 64
 Bästa actionspel
 Perfect Dark, Nintendo 64
 Bästa äventyr/rollspel
 The Legend of Zelda: Majora's Mask, Nintendo 64
 Bästa sportspel
 Mario Tennis, Nintendo 64
 Bästa racingspel
 Mickey's Speedway USA, Nintendo 64
 Bästa pussel/strategispel
 Pokémon Staduim, Nintendo 64
 Bästa multiplayerspel
 Perfect Dark, Nintendo 64
 Mest originella spel
 The Legend of Zelda: Majora's Mask, Nintendo 64
 Bästa spel
 The Legend of Zelda: Majora's Mask, Nintendo 64
 Perfect Dark, Nintendo 64
 Mario Tennis, Nintendo 64

Källor
 Club Nintendo Magazine nr 2 2001

Se även
 Club Nintendo Awards

2001
Datorspel 2001
Bohdan Stupka

Bohdan Stupka (), född 27 augusti 1941 i Ukrainska SSR, Sovjetunionen död 22 juli 2012 i Kiev, Ukraina, var en ukrainsk skådespelare. Han räknas som en av de främsta skådespelarna i Ukraina. Stupka var även Ukrainas kulturminister från 1991 till 2000.

Utmärkelser

Källor
 
www.peoples.ru (på ryska)

Sovjetiska skådespelare
Ukrainska skådespelare
Män
Födda 1941
Avlidna 2012
Personer från Lviv oblast
Ukrainska politiker
Club Nintendo Awards 2001

Club Nintendo Awards 2001 är en framröstning av bästa Nintendo-spel 2001. (Spelet måste ha lanserats i Sverige under 2001).

Resultaten 
Procentantalet står för hur många procent av rösterna spelet fick i den kategorin.

 Bästa grafik
 Pokémon Stadium 2 (21,0%)
 Bästa musik
 Banjo-Tooie (16,6%)
 Bästa handling
 The Legend of Zelda: Oracle of Ages och The Legend of Zelda: Oracle of Seasons (18,3%)
 Bästa spelfigur
 Link (The Legend of Zelda: Oracle of Ages m.fl.) (44,3%)
 Bästa minispel
 Super Mario Advance (22,4%)
 Bästa multiplayerspel
 Mario Party 3 (26,4%)
 Mest originella spel
 Paper Mario (31,2%)
 Bästa actionspel
 Wario Land 4 (34,7%)
 Bästa pusselspel
 Kurukuru Kururin (52,9%)
 Bästa racingspel
 Mario Kart: Super Circuit (56,1%)
 Bästa rollspel
 Pokémon Gold/Silver/Crystal version (51,3%)
 Bästa sportspel
 Mario Tennis (48,7%)
 Bästa äventyrsspel
 The Legend of Zelda: Oracle of Ages (29,4%)
 Bästa Nintendo 64-spel
 Paper Mario (21,0%)
 Bästa Game Boy Color-spel
 Pokémon Gold/Silver/Crystal version (36,4%)
 Bästa Game Boy Advance-spel
 Mario Kart: Super Circuit (42,7%)
 Bästa Nintendo-spel
 Pokémon Gold/Silver/Crystal version (12,4%)
 Paper Mario (9,9%)
 Mario Kart: Super Circuit (9,6%)

Källor
Club Nintendo Magazine nr 3 2002

Se även
Club Nintendo Awards

2001
Datorspel 2001