kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Julia Dufvenius

Elin Julia Dufvenius Wollter, född Dufvenius den 8 oktober 1975 i Vasa församling i Göteborg, är en svensk skådespelerska.

Biografi 
Dufvenius är uppvuxen i Göteborg, bland annat i kollektivboende. Modern Lena Dufvenius var producent vid bland annat Nationalteatern och för tv-produktioner, varför  teaterlivet, däribland det omtalade Tältprojektet, var en del av uppväxtmiljön. Som barn medverkade hon i tv-produktioner, inklusive en större roll i Sveriges Televisions serie Den andra våren (1989). Berättelsen av Eino Hanski spelades delvis in i Sovjetunionen, där flera medverkande omkom i en hotellbrand. 

Hon utbildade sig vid Teaterhögskolan i Göteborg 1996–1999 och gjorde praktik i två uppsättningar på Stockholms stadsteater 1998; urpremiären av Maria Bloms Rabarbers och sverigepremiären av Jon Fosses Namnet. Hon fick sitt första barn med Christopher Wollter strax efter examen; de gifte sig 2005. 

Dufvenius slog igenom i SVT-serien Glappet (1997) och har senare medverkat i tv-serierna Häxdansen (2008), Gynekologen i Askim (2011) och Mammor (2016). Direkt efter examen fick hon en mindre roll i Ingmar Bergmans uppsättning av Schillers Maria Stuart (2000) på Dramaten. Det ledde till den specialskrivna rollen som Karin i Bergmans sista tv-film Saraband (2003). På Dramaten har hon spelat i ett flertal uppsättningar med regissörer som Christian Tomner, Hilda Hellwig, Stefan Larsson och John Caird, bland annat Regan i Shakespeares Kung Lear (2003), titelrollen i dramatiseringen Jane Eyre (2009) och Nora i Ibsens Ett dockhem (2012). 

Hösten 2015 medverkade hon i samband med den europeiska flyktingkrisen i den internationella temaproduktionen Den försvunna ringen på Deutsches Theater i Berlin med skådespelare från flera europeiska länder. Produktionen utgick från ett tema ur Gotthold Ephraim Lessings på sin tid förbjudna pjäs om religiös tolerans och samexistens Nathan den vise. Det hela samproducerades av flera europeiska nationalscener.

Tillsammans med Anja Lundqvist har hon Anjas och Julias Podcast.

Filmografi (i urval) 

1989 – Den andra våren (TV-serie)
1989 (svensk version från 2007) – Kikis expressbud (svensk röst)

1997 – Glappet (TV-serie)
2003 – Saraband
2005 – Den utvalde
2006 – Göta kanal 2 – kanalkampen
2007 – Arn – Tempelriddaren
 (röst till prinsessan Irina)
2008 – Häxdansen
2011 – Gynekologen i Askim
2012 – Sune i Grekland
2013 – Molanders (TV-serie)

2016 – Mammor (TV serie)
2017 - Saknad

Teater

Roller (ej komplett)

Ljudboksinläsningar

Priser och utmärkelser 
2001 – Dramatens Lars Löfgren-stipendium (10 000 kronor)
2003 – Dramatens Margareta Krook-stipendium (30 000 kronor)
2004 – Dramatens Flitstipendium för flest antal föreställningar på ett år.
2005 – Dramatens Gösta Prüzelius-stipendium (10 000 kronor) 
2008 – Svenska Akademiens Carl Åkermarks stipendium (50 000 kronor)
2013 – Dramatens Oscar Lindgrens stipendium (40 000 kronor)

Referenser

Noter

Allmänna
PMJ Artistgruppen, agentur | Julia Dufvenius

Externa länkar 

 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1975
Levande personer
Skådespelare från Göteborg
Deltagare i Stjärnorna på slottet
Talk

Talk (ord av persiskt ursprung: talk (تالک ), latinskt namn: Talcum) även steatit och tvålsten, är ett mineral med vit eller ljust grön färg. Den kemiska formeln är Mg3Si4O10(OH)2. Hårdheten enligt Mohs skala är 1. Som livsmedelstillsats betecknas talk med E-nummer E 553b. 

I naturligt förekommande talk kan föroreningar av tremolitasbest förekomma.

Användning 
Talk används bland annat som puder, bland annat för sin förmåga att uppta fuktighet. Den kan därför också användas för att minska irritation och friktion mellan hudytor. Talk har av samma motiv även använts som friktionshämmare i operationshandskar.

Ett annat fuktupptagande pulver används av gymnaster, klättrare eller tyngdlyftare för att öka friktionen mot insidan av händerna, för bättre grepp runt skivstång eller redskap. Det pulvret är dock i regel av magnesiumkarbonat.

Talk som används i konsumentprodukter får inte innehålla någon asbest.

Relaterad bergart 

Täljsten är en metamorf bergart som består av en blandning av minst 50 procent talk samt magnesiumsilikat/klorit. Täljsten är en relativt mjuk sten som är tämligen lättbearbetad. Den mjukare stealiten kan man skrapa med en nagel. Den är inert (tålig) mot kemikalier och vid kontakt ändrar materialet varken färg eller struktur. Den känns vid beröring något oljig. Exponerad utomhus blir den hårdare genom oxidation och fuktförlust.

Täljsten har använts i århundraden för att skära i. Som ett exempel är skulpturerna i Hoysala-templet i Belur, Indien, gjorda av täljsten.

Referenser

Externa länkar

GTK – Stenguide för utfärder. (Läst 2011-09-20)

Silikatmineral
Klumpförebyggande medel
Industrimineral
Guyansk dollar

Guyansk dollar (GY$ - Guyanese dollar) är den valuta som används i Guyana i Sydamerika. Valutakoden är GYD. 1 Dollar = 100 cents.

Valutan infördes 1839 och ersatte den tidigare  Guilder och har under senaste åren genomgått viss inflation.

Användning
Valutan ges ut av Bank of Guyana - BG som grundades 1965 och har huvudkontoret i Georgetown.

Valörer
mynt: 1, 5 och 10 Dollar
underenhet: används ej, tidigare cents
sedlar: 20, 50, 100, 500 och 1 000 GYD

Källor

Externa länkar
 Centralbanken BG
 GYD sedlar
 Aktuell kurs från Yahoo

Guyanas ekonomi
Sydamerikanska valutor
Dubbelspår

Ett dubbelspår består av två parallella järnvägsspår längs en längre sträcka. Tåg eller spårvagnar kan då köra i full hastighet i vardera riktningen på var sitt spår utan att påverka varandra; detta till skillnad mot enkelspår då fordonen körs i båda riktningarna på samma spår och måste mötas vid så kallade mötesstationer där det finns flera spår och där fordonen väntar in varandra. Dubbelspår ger mycket större kapacitet än enkelspår och är vanligt på hårt trafikerade järnvägar, tunnelbanesystem och spårvägar. Om trafiken är mycket tät förekommer också trespår, fyrspår och så vidare.

Vid underhållsarbeten måste man tillfälligt köra enkelspårigt. Vidare måste man kunna låta snabbare tåg köra om långsammare. Därför förekommer krysstationer med vissa intervall. En krysstation möjliggör byte av spår i bägge riktningarna.

Avståndet mellan de två parallella spåren varierar både mellan och inom länder. I Sverige är det för järnväg normalt 4,5 m räknat från spårens mitt.

Historia 
I Sverige var dubbelspåret Malmö - Lund klart år 1900.

Lund - Hässleholm var klart år 1905.

Referenser

Externa länkar 

Spårtrafik
Tvåtal
Solomon Burke

Solomon Vincent McDonald Burke, född James Solomon McDonald 21 mars 1940 i Philadelphia, Pennsylvania, USA, död 10 oktober 2010 på flygplatsen Amsterdam-Schiphols flygplats i Amsterdam, Nederländerna var en amerikansk sångare. Han var en av pionjärerna inom soulmusiken, och var bland annat känd för sitt sätt att kombinera R&B med influenser från countrymusik. Han blev 2001 invald i Rock and Roll Hall of Fame.

Biografi 
Burke började sin musikaliska karriär med gospel. På det tidiga 1960-talet gick han över till mer "jordnära" musik. Han hade sina största hits i första halvan av 1960-talet. Hans första hit var "Just Out of Reach of My Open Arms", en country & western-sång han förvandlade till soulmusik. "Cry to Me" och "Everybody Needs Somebody to Love" var andra framgångsrika titlar där han visade att han tillhörde soulmusikens främsta sångare, även om den senare låten kanske är mer känd i The Rolling Stones och Blues Brothers versioner. Sin största hit fick han med 1969 en cover på Creedence Clearwater Revivals "Proud Mary", men under 1970-talet försvann han från de stora sammanhangen.

Trots sina hits under 1960-talet lyckades han aldrig, till skillnad från andra populär soulartister från samma epok, som till exempel Sam Cooke och Otis Redding, bli populär hos den breda pop-publiken. Han fortsatte turnera och spela in album för soulmarknaden, och 2002 fick han chansen att åter nå en större publik när skivbolaget Fat Possum satsade på ett ambitiöst comebackalbum, där de största låtskrivarna inom popmusikvärlden inbjöds att bidra. Albumet Don't Give Up On Me innehåller låtar skrivna av bland andra Bob Dylan, Brian Wilson, Van Morrison, Elvis Costello, Tom Waits och Nick Lowe och producerades av Joe Henry. Resultatet blev storartat och visade att hans uttrycksförmåga som sångare inte försvagats efter 40 år. Skivan blev en framgång både bland recensenter och bland skivköpare och belönades även med en Grammy för bästa samtida bluesalbum.

Framgångarna ledde till att Solomon Burke började turnera runt hela världen, och han gav därefter ut flera nya album. I en musikfilm som spelades in 2004 som en hyllning till bluesen och som finns utgiven som DVD, Lightning in a Bottle, medverkar han med två konsertnummer. 2006 gav han ut Nashville, ett countryalbum med gästartister som Emmylou Harris, Dolly Parton, Patty Griffin, Gillian Welch och Patty Loveless.

Solomon Burke avled hastigt i ett flygplan som just hade landat på Amsterdams flygplats Schipol i Nederländerna den 10 oktober 2010.

Diskografi

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Födda 1940
Avlidna 2010
Amerikanska soulsångare
Rock and Roll Hall of Fame
Män
Personer från Philadelphia
Sophia Loren

Sophia Loren, född Sofia Villani Scicolone den 20 september 1934 i Rom, är en italiensk skådespelare.

Biografi 
Sophia Loren föddes, med namnet Sofia Villani Scicolone, som utomäktenskapligt barn mellan Romilda Villani (1914–1991), en kvinna med mycket enkel bakgrund och skådespelardrömmar, och ingenjören Riccardo Scicolone, redan gift på annat håll. Sophia fick dock efternamnet Scicolone efter sin far. Modern tog med sig Sophia och flyttade till den lilla byn Pozzuoli utanför Neapel. Fadern, som bodde kvar i Rom, träffade nästan aldrig Sophia eller hennes mor men det blev ändå ett barn till, Sophias syster Maria som gifte sig med sonen till Italiens tidigare diktator Mussolini, jazzmusikern Romano Mussolini, och blev mor till politikern Alessandra Mussolini

Sophia Lorens mor var filmintresserad och vann en "look-alike"-tävling för sin likhet med Greta Garbo. Hon staterade tillsammans med sin dotter i några filmer. Loren staterade och hade småroller i ett stort antal filmer åren 1950-1953. Hon bytte efternamn och kallade sig Sofia Lazzaro en tid men från 1953 kallade hon sig Sophia Loren. Det nya efternamnet fick hon efter den svenska skådespelerskan Märta Torén (Marta Toren) efter filmproducenten Carlo Pontis idé. Loren fick en huvudroll 1953 i filmatiseringen av operan Aida. Mellan 1956 och 1960 var Sophia Loren i Hollywood och spelade in amerikanska filmer, men hon trivdes aldrig i USA och återvände till Europa.

I december 1955 besökte Sophia Loren Stockholm tillsammans med två andra italienska filmstjärnor, Silvana Pampanini och Lea Massari, med anledning av den italienska filmveckan i Stockholm.

1961 fick Loren en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll i De Sicas De två kvinnorna. Hon har fortsatt att göra filmroller även på äldre dagar.

Sophia Loren var gift med Carlo Ponti fram till hans död 2007 och fick med honom två söner.

Filmografi (urval) 

 (ny svensk titel: Två kvinnor)

 (episoden "La riffa")

 (I girasoli)

Referenser

Noter

Källor 
 Artikel i tidskriften "Nostalgia" nr 12 - 2010 av Peter Haventon
 Bonniers stora filmguide 2005 4:e upplagan, Albert Bonniers förlag

Externa länkar 

 
 

Italienska skådespelare under 1900-talet
Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
Mottagare av Praemium Imperiale
Skådespelare från Rom
Födda 1934
Levande personer
Kvinnor
Bryan MacLean

Bryan MacLean, gitarrist och låtskrivare, född 1947 i Los Angeles, Kalifornien, USA, död på nämnda ställe den 25 december 1998.

Bryan MacLean var gitarrist och andra sångskrivare efter Arthur Lee i den psykedeliska musikgruppen Love från starten 1965 till 1968. Kort efter att albumet Forever Changes släppts blev han, tillsammans med alla andra musiker i gruppen, avskedade av Lee. Han var påtänkt att få spela in som soloartist, men dessa planer realiserades aldrig.

Hans mest kända sånger skrivna för Love kan sägas vara "Alone Again Or", "Orange Skies" och "Old Man".

Efter tiden med Love blev han aktiv i kristna rörelser.

Amerikanska kompositörer
Amerikanska gitarrister
Musiker från Los Angeles
Födda 1947
Avlidna 1998
Män
Samuel Goudsmit

Samuel Abraham Goudsmit (11 juli 1902 - 4 december 1978), amerikansk fysiker (född i Nederländerna) som tillsammans med George Uhlenbeck formulerade teorin om att en partikel har ett inre rörelsemoment, så kallat spinn, vilket ledde till stora förändringar i atommodellen och kvantteorin.

Asteroiden 9688 Goudsmit är uppkallad efter honom.

Källor 

Amerikanska fysiker under 1900-talet
Alumner från Leidens universitet
Män
Födda 1902
Avlidna 1978
USA:s energidepartement
Spin (PR)

För termen spinn som används inom kvantmekanik, se spinn.

Spinn (uttalas [spinn]) är ett från USA härstammande begrepp spin, som avser professionell marknadsföring av politik, politiker eller andra idéburna fenomen. En expert på området kan ibland efter amerikanskt mönster kallas spin doctor.

Vanliga tekniker inom spinn är följande; 
Selektiva (starkt subjektiva) val av citat
Selektiva val av fakta
Dementier som inte är verkliga dementier (helgardering)
Budskap med indirekta obevisade undermeningar
Att använda eufemism, vackra ord för en "ful" sak, i syfte att befordra den egna agendan

Spinndoktor 
Begreppet spinndoktor, spin doctor eller snurrmästare syftar på en person som professionellt arbetar med att nå mediauppmärksamhet för politiska eller andra idéer. Det kan även gälla marknadsföring av varor och tjänster. Sådan verksamhet kan också kallas för strategisk kommunikation eller mediarådgivning. Själva begreppet (ordet) kommer från det amerikanska ordet "spin" (snurra runt). Det användes första gången i en ledarartikel i New York Times 1984 efter en TV-debatt mellan presidentkandidaterna Ronald Reagan och Walter Mondale. Spinn och spinndoktor har sedan blivit begrepp som syftar på den planmässiga verksamhet som består i att försöka påverka opinionsbildningen eller i vart fall medieuppmärksamheten i en viss riktning. En spinndoktor är ofta rådgivare till en politiker eller någon annan ledande opinionsbildare.

Se även
PR
Talesperson

Referenser 

Marknadsföring
Opinion
Propaganda
Retorik
Spin

Spin kan syfta på:

 Spin (PR) – ett från USA härstammande begrepp
 Spin (tidskrift) – en amerikansk musiktidning
 Spin (skivbolag) - ett skivbolag
Dalaborgstraktaten

Dalaborgstraktaten är en överenskommelse från 1388 mellan svenska stormän och Norges drottning Margareta.

På Akershus fästning hade Margareta mött det norska riksrådet och dessa erkände den 16 februari 1388 Margaretas systerdotterson Bogislav som arvinge till den norska tronen. Margareta reste därifrån till ett möte i Sverige med Bo Jonsson Grips testamentsexekutorer. Mötet ägde rum tidigt på våren 1388.

Vid mötet erkände dessa Margareta som Sveriges "fullmäktiga fru och rätta husbonde" samt att inte sluta fred med kung Albrekt eller någon av hans medhjälpare utan Margaretas samtycke. Av Bo Jonssons pantlän överlämnade de till Margareta slotten i Åbo, Tavastehus, Raseborg, Kastelholm, Korsholm samt hela Hälsingland, halva Dalarna, Kopparberg och Östergötlands köpstäder med slotten Ringstaholm, Stegeholm, Rumlaborg, Öresten, Opensten och Forsholms slott. Margareta fick också fullmakt att förhandla med Hansan om dess privilegier i Sverige samt förhandla med Vicke von Vitzen, befälhavare på Kalmar slott. Margareta gjorde inga skriftliga löften hur hon själv skulle handla. Testamentsexekutorernas skriftliga erkännande är undertecknat den 22 mars 1388.

Mötet har tidigare ansetts ha ägt rum på Dalaborgs fästning vid Vänern som vid denna tid innehades av en av dessa testamentsexekutorer, Erik Kettilsson (Puke). En senare avskrift antyder att mötet ägde rum på Bohus fästning, där det också var lättare att ta sig till och från Oslo under denna årstid. Filologen och histrorikern professor Per-Axel Wiktorsson har kunnat avvisa Dalaborgshypotesen och slå fasr att traktaten utfärdade på Bohus den 22 mars 1388.

Källor

Tryckta källor

Noter

1388
Norge under 1300-talet
Sverige under 1300-talet
Kalmarunionen
Helena Elisabeth kyrka

Helena Elisabeth är en åttkantig timmerkyrka på Gammlia friluftsmuseum i Umeå.

Helena Elisabeth uppfördes ursprungligen på Holmön 1801–1802. Kyrkan finansierades av öborna själva och tjänstgjorde som kyrka på ön fram till 1891 då Holmöns nya kyrka invigdes. Namnet Helena Elisabeth har kyrkan fått efter den köpmanfru, Helena Elisabeth Grahn från Umeå, som donerade kyrkans första nattvardsservis.

Från 1891 fram till 1955 tjänstgjorde kyrkan som loge, tvättstuga och fårhus. 1955 såldes kyrkan till öns präst Sigfrid Landin, som sedan sålde den till Stiftelsen Västerbottens museum. Kyrkan flyttades då till sin nuvarande plats intill Sävargården på Gammlia. 1958 återinvigdes kyrkan av biskop Ivar Hylander. Under perioden som uthus gick en del av inredningen till spillo, så den nuvarande inredningen består dels av utrustning från andra kyrkor, dels återskapade detaljer.

I december 2003 beslutade museets styrelse att rätta sig efter Svenska kyrkans regelverk, kyrkoordningen, och slutade därmed att upplåta kyrkan för borgerlig vigsel och ingående av partnerskap. Alternativet hade varit att avsakralisera museikyrkan, vilket inte var museets vilja.

Umeå stadsförsamling håller regelbundet högmässa i kyrkan och däremellan är den en mycket omtyckt vigsel- och dopkyrka.

Externa länkar
Umeå stadsförsamling
Västerbottens museum

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Umeå
Kyrkobyggnader invigda 1802
Kyrkor på friluftsmuseer
Träkyrkobyggnader i Sverige
1802 i Sverige
PR (olika betydelser)

PR, Pr eller pr har flera betydelser:

 PR – post som sänds till postkontor för avhämtning, se Poste restante
 PR –  främjande åtgärder som syftar till att hantera anseendet för en person eller en organisation, se Public relations
 Pr – det kemiska tecknet för Praseodym
 .pr – toppdomän i Puerto Rico
 Privatradio - 40 licensfria radiokanaler runt 27 MHz
Tassili n'Ajjer

Tassili n'Ajjer (vars namn kommer från berbiskan, kallat "التاسيلي" (Tassili) på arabiska och på engelska "Tassili Plateau") är en bergskedja och en algerisk nationalpark som ligger i sydöstra delen av algeriska Sahara vid gränsen mot Niger och Libyen. Det är ett mycket torrt område, med bara 3 cm regn årligen.

Området är en kulturellt, geologisk och biologiskt betydelsefull plats. Viktig rastplats för flyttfåglar. Det finns dessutom klippmålningar, stenmonument, fornlämningar från 6000 f.Kr. - 2000 f.Kr.

Nationalparken 
Nationalparken ligger mellan städerna Illizi och Djanet. Parken grundades 1972 men omfattade då endast en liten del av dagens enorma område. 1979 förklarades området som ett historiskt monument. Parken utökades betydligt 1986 från 30 000 km² till kolossala 80 000 km². I samband med detta förklarade Unesco området som ett biosväriskt reservat.

Förhistorisk konst 
Bergskedjan är också känd för sina förhistoriska klippmålningar och andra uråldriga arkeologiska platser som daterar sig från neolitisk tid då det lokala klimatet var mycket fuktigare, med savann istället för öken. Målningarna avbildar boskapshjordar, stora vilda djur såsom krokodiler, och mänskliga aktiviteter såsom jakt och dans. Stilen liknar den i Nguni-målningarna i Sydafrika.

De jaktscener med hundar man funnit i Sefar är daterade till 3.700 f.Kr. och är därmed de äldsta avbildningar man känner till av jakthundar.

Galleri

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
 UNEP World Conservation Monitoring Centre - Tassili N'Ajjer National Park 
 UNESCO World Heritage Center - Tassili n'Ajjer 
 Naturliga bågar i Tassili n'Ajjer 

Bergskedjor i Algeriet
Nationalparker i Algeriet
Världsarv i Algeriet
Kynologi
Världsarv inskrivna 1982
Grott- och hällmålningar
Klippkonst i Afrika
Fornminnen i Algeriet
Timgad

Timgad var under antiken en stad i nuvarande Algeriet. Staden grundades som den romerska kolonin Thamugas av kejsaren Trajanus omkring år 100, men övergavs under 600-talet.

Stadsplanen 
Ruinerna, som ligger ca 35 km från staden Batna, är ett av de bästa ännu existerande exemplen på romersk stadsplanering. Staden byggdes upp ex nihilo, ur intet, alltså utan någon by eller liknande som grund, som en bastion mot berberna i de närliggande bergsområdena. Staden beboddes av militärveteraner som fick landområden som belöning för militärtjänstgöring. Staden låg på en plats där sex huvudvägar möttes och var muromgärdad men inte fortifierad.

Ursprungligen var staden designad för en befolkning på omkring 15 000, men staden växte snabbt och låg snart utanför det ortogonala nätverket där staden utvecklades lite mer oplanerat.

Den ursprungliga romerska stadsplanen syns magnifikt i dess ortogonala design med decamanus maximus och cardus maximus i linje med en delvis restaurerad korintisk kolonnad. Byggandet av cardo fullföljdes inte hela vägen genom staden utan slutade i ett forum i korsningen med decamanus.

Historia 
Vid tiden för stadens grundande var området runt staden en bördig jordbruksmark, omkring 1 000 meter över havsytan.

Staden levde i fred i flera hundra år och blev ett centrum för kristen aktivitet under 200-talet och ett Donatistcentrum på 300-talet. På 400-talet plundrade vandalerna staden och dess nedgång började. År 535 fann den bysantinske generalen Solomon staden och ockuperade den. Under det följande århundradet började staden sakta bli återbefolkad som en kristen stad innan den plundrades av berber på 600-talet.

Staden övergavs under samma århundrade vilket delvis på grund av den följande ökenspridningen i området. Staden försvann och glömdes bort i historien tills år 1881 då den grävdes fram under sanden, som gömt och bevarat den i över tusen år.

Då inga nya bosättningar grundats på platsen efter 600-talet bevarades staden relativt väl under sanden upp till en meter djup fram tills den blev utgrävd.

Timgad upptogs på Unescos världsarvslista 1982.

Sevärdheter 

En teater med 3 500 sittplatser är i gott skick och används för nutida produktioner. Andra större byggnader i staden är fyra romerska bad (thermae), ett bibliotek och en basilika.

Kapitolinska templet är tillägnad guden Jupiter och är ungefär av samma storlek som Pantheon i Rom. Nära kapitolium ligger en rektangulär kyrka från 600-talet med cirkulär absid. Sydost om staden ligger ett stort bysantinskt citadell uppfört betydligt senare.

På västra sidan av decamus reser sig en 12 meter hög triumfbåge kallad Trajans båge. Denna restaurerades delvis 1900. Bågen är av sandsten och i korintisk stil med tre bågar. Den centrala är omkring 3,5 meter vid.

Externa länkar 

 UNESCO World Heritage Centre - Timgad
 Timgad (Thamugadi)

Världsarv i Algeriet
Världsarv inskrivna 1982
Ruinstäder
Romerska städer
Fornminnen i Algeriet
Oulun Luistinseura

Oulun Luistinseura (OLS) är en idrottsförening i Uleåborg i Finland.  Föreningen grundades 1880 som Skridskoklubben i Uleåborg. År 1895 upphörde verksamheten för att återupptas 1908, då under det finska namnet Oulun Luistinseura.

Oulun Luistinseura har bandy, bowling, fotboll och innebandy på programmet. I bandy vann man det finska mästerskapet för herrar åren 1970, 1975, 1976, 1977, 1979, 1982, 1983, 1984, 1986, 1990, 1991, 2001, 2003, 2008 2009 och 2014. Klubben är också den enda klubben från något annat land än Sverige och Ryssland/Sovjetunionen som har vunnit World Cup i bandy.

Externa länkar
Oulun Luistinseura

Bandyklubbar i Finland
Bowlingklubbar i Finland
Fotbollsklubbar i Finland
Innebandyklubbar i Finland
Sportklubbar bildade 1880
Sportklubbar upplösta 1895
Sportklubbar bildade 1908
Sport i Uleåborg