kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Owen Oglethorpe

Owen Oglethorpe, död den 31 december 1559, var en engelsk kyrkoman, främst känd för att det var han som krönte Elisabet I av England.

Biografi

Han föddes i Tadcaster, Yorkshire (där han senare grundade en skola) och utbildade sig vid Magdalen College, Oxford, där han valdes in som  fellow 1526 och fick sin Master of Arts 1529 och sin  Doctor of Divinity 1536. Han fick olika poster vid universitetet och som kanik både vid Christ Church, Oxford och St. George's Chapel, Windsor. Han var impoulär bland puritanerna och tvingades avstå sina akademiska poster 1552, men utsågs av drottning Maria till dekan av Windsor 1553. Han blev biskop av Carlisle 1557 och krönte Elisabet I den 15 januari 1559, men berövades sitt biskopssäte senare samma år.

Referenser

Engelska biskopar
Engelska präster under 1500-talet
Alumner från Magdalen College, Oxford
Personer från North Yorkshire
Födda okänt år
Avlidna 1559
Män
Fu Manchu (musikgrupp)

Fu Manchu är ett stonerrockband från södra Kalifornien, USA som musikaliskt har sin inspiration från punkband som Black Flag, Bl'ast och Descendents. Samtidigt som man mixat detta med andra influenser från 70-talsrockband som tex. ZZ Top, Black Sabbath med flera. Ett annat av bandets kännetecken är det fuzziga gitarrljudet som klär in riffen. I många av låtarna sjunger bandet om 1970-talsreferenser med fokus på vans, skateboard och tjejer.

Bandmedlemmar
Nuvarande medlemmar
Scott Hill – sång, gitarr (1985– )
Brad Davies – basgitarr, sång (1994– )
Bob Balch – gitarr, sång (1996– )
Scott Reeder (ej samma som basisten i Kyuss) – trummor, sång (2001– )

 Tidigare medlemmar
Brant Bjork – trummor (1996–2001) (tidigare i Kyuss, nu soloartist)
Eddie Glass – gitarr (1993–1996) (nu i Nebula)
Ruben Romano – trummor (1985–1996) (nu i Nebula och The Freeks)
Glen Chivens – sång (1990)
Greg McCaughey – basgitarr (1987–1990)
Mark Abshire – basgitarr (1985–1987, 1990–1994)
Scott Votaw – gitarr (1990–1993)
Ken Pucci – sång (1985–1990)

Diskografi
Studioalbum
1994 – No One Rides for Free
1995 – Daredevil
1996 – In Search of...
1997 – The Action is Go
1999 – Eatin' Dust
1999 – King of the Road
2002 – California Crossing
2004 – Start The Machine
2007 – We Must Obey
2009 – Signs Of Infinite Power
2014 – Gigantoid
2018 – Clone of the Universe

Livealbum
2003 – Go for it... Live!

Samlingsalbum
1998 – Return To Earth 91-93
1999 – (Godzilla's) Eatin' Dust

EP
2006 – Hung Out to Dry

Singlar
1990 – "Kept Between Trees"
1992 – "Senioritis"
1992 – "Pick-Up Summer"
1991 – "So Far Behind"

Externa länkar

Fu Manchus officiella webbsida
 
 Fu Manchu Live KB Sweden 2007 (Bildgalleri)

Amerikanska rockgrupper
Stonerrock
Nebula (musikgrupp)

Nebula är ett amerikanskt psykedeliskt rockband med rötterna i blues-heavyrock/protopunk, jfr tidiga Monster Magnet, Hawkwind, Iggy & The Stooges, Jimi Hendrix, MC5 m.m. Bandets sound domineras av wah-dränkta, fuzziga gitarrtoner och såväl tillbakalutade som fartblinda hyllningar till livets goda - vin, kvinnor och sång. Det startades av Eddie Glass (gitarr) och Ruben Romano (trummor) efter att de slutat i Fu Manchu 1997. Bandet har alltid turnerat flitigt och besökt Sverige vid ett flertal tillfällen, senast i maj 2006 då de spelade på Inkonst i Malmö.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Eddie Glass – sång, gitarr (1997– )
 Tom Davies – basgitarr (2003– )
 Mike – trummor (2017– )

Tidigare medlemmar
 Ruben Romano – trummor (1997–2007)
 Mark Abshire – basgitarr (1997–2003)
 Isaiah Mitchell – basgitarr (2003)
 Dennis Wilson – basgitarr (2003)
 Rob Oswald – trummor (2007–2009)
 Adam Kriney – trummor (2009–2010)
 Jimmy Sweet – trummor (2010–2017)

Diskografi

Album
 1999 – To The Center
 2001 – Charged 
 2003 – Atomic Ritual
 2006 – Apollo
 2009 – Heavy Psych
 2019 – Holy Shit

EP
 1998 – Let It Burn
 1998 – Nebula/Lowrider (delad EP)
 1999 – Sun Creature EP
 2002 – Dos EP:s (samling m ommastrat material från Nebula/Lowrider-EP:n och Sun Creature samt två nyskrivna låtar)

Externa länkar 

Diskografi på Discogs

Amerikanska rockgrupper
Peter Cushing

Peter Cushing, född 26 maj 1913 i Kenley i Croydon i London, död 11 augusti 1994 i Canterbury i Kent, var en brittisk skådespelare.  

Cushing scendebuterade 1935, efter utbildning vid Guildhall School of Music and Drama i London, kom sedan till USA där han framträdde på Broadway och hade biroller i flera Hollywoodfilmer. 

Peter Cushing gjorde brittisk filmdebut 1948 i Hamlet. För en bredare publik är han kanske mest känd för sin roll som Grand Moff Tarkin i Stjärnornas krig och som motspelare till Christopher Lee i dussintals skräckfilmer av den brittiska Hammer Films-studion, bland annat som Van Helsing i Dracula-filmerna och Victor Frankenstein i Frankenstein-filmerna och även Sherlock Holmes i Baskervilles hund (1959). Han återkom senare i rollen som Holmes i TV-serien Sherlock Holmes 1968, då han övertog rollen från Douglas Wilmer.

Cushing avled i prostatacancer 1994. Han var en mycket god vän till Christopher Lee.

2016 gick Peter Cushing till historien som den första skådespelaren att återupplivas digitalt i Star Wars-filmen Rogue One, där hans ansikte och kropp återigen gestaltar Grand Moff Tarkin.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 

Födda 1913
Avlidna 1994
Brittiska skådespelare under 1900-talet
Män
Gustaf Petrén (kirurg)

Erik Gustaf Petrén, född 11 augusti 1874 i Halmstads församling, Malmöhus län, död 12 maj 1962 i Lund, var en svensk kirurg. 

Son till kyrkoherden Carl Daniel Edvard Petrén och Charlotte Göransson. Bror till Thure, Edvard, Alfred, Karl, Bror, Jakob, Viktor, Ebbe och Louise Petrén, han var far till Gustaf, Erik och Otto Petrén.

Petrén var professor i kirurgi i Uppsala 1918-21, därefter i Lund 1921-39. Han utgav bland annat utgivit arbeten om bukorganens och urinvägarnas kirurgi.

1927 ledde han den Nordvästtyska Kirurgföreningens 34:e kongress i Lund. 

Petrén ligger begravd på Östra kyrkogården i Lund.

Externa länkar 
 
 Gustaf Petrén 1874–1962 (WorldCat)
 Nordvästtyska Kirurgföreningens

Fotnoter 

Svenska professorer i kirurgi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Födda 1874
Avlidna 1962
Män
Gravsatta på Östra kyrkogården i Lund
Personer från Halmstads socken
Malmön, Västmanland

Malmön är en småort i Köpings socken i Köpings kommun. 

Malmön är idag ingen ö utan ett samlingsnamn för den bebyggelse som ligger utmed Köpingsåns sydvästra sida. Tack vare landhöjningen är Malmön och Vitön förbundna med fastlandet. Båda är delar av Köpingsåsen.

Historia
Malmön med Runskär, en ö utanför Malmöns södra del, började bebyggas vid början av 1900-talet. Avsikten var att ge stans arbetarbefolkning chans till ett fritidsboende. Tomterna arrenderades ut av Köpings stad och den ursprungliga bebyggelsen var små stugor runt 20 m². Tomtarealerna låg strax under 1000 m². På 1930-talet var Malmön och Runskär fullt utbyggda varför staden upplät även Vitön, ett område strax innan Malmön, för bebyggelse. Det ursprungliga elnätet var på 1980-talet i så dåligt skick att det behövdes bytas ut, dessutom hade det avloppsvatten som rann ut i åsen förorenat grundvattnet. Kommunen beslöt därför att dra ny el samt kommunalt vatten och avlopp till området. För att finansiera arbetet fick de boende erbjudande om att friköpa tomterna i mitten av 1980-talet. Priset sattes mellan 45 000–55 000 kr beroende på läge, samtidigt var alla som friköpte tomten tvungna att betala anslutningsavgift till vatten och avlopp på 20 000 kr. I dag har området förvandlats till året runt-boende.

Samhället
I Malmön finns campingplatsen Malmöns Camping och den säsongsöppna restaurangen Café Sjömagasinet. Även ett antal olika badplatser finns. Bebyggelsen är ett 100-tal sommarbostäder och åretruntboende. Malmön avgränsas av Barkaröviken som är ett fågelreservat. På andra sidan viken finns Jägaråsen som tillhör Kungsörs kommun.

Källor

Orter i Köpings kommun
Småorter i Sverige
Heliakisk uppgång

Heliakisk uppgång (av grekiska hē'lios, solen) är en typ av uppgång över horisonten för en himlakropp (stjärna, planet eller månen). Denna uppgång inträffar när den första gången på året blir synlig över horisonten i öster strax före soluppgången, efter en period då den varit osynlig nära solen.

Heliakisk uppgång är ett klassiskt astronomiskt-kalendariskt begrepp och var en viktig händelse i de flesta forntida kulturer och spelar fortfarande roll för inuiterna på Grönland. I det gamla Egyptens tideräkning var det till exempel Sirius'  heliakiska uppgång som bestämde när det nya året skulle börja, i nära anslutning till Nilens viktiga översvämning. Man försummade skillnaden mellan det sideriska årets 365,2564 dygn och det tropiska årets 365,2422, och antog ett år med exakt 365,25 dygn. Eftersom man fortsatte med ett kalenderår med 365 dygn fick man en lång Sothiscykel om 1461=(1 + 365/0,25) år under vilken nyåret successivt vandrade runt mellan olika datum. Heliakiska uppgångar finns dokumenterade och har varit till god hjälp för att fastställa dynastiernas plats i tiden.

Referenser 

Astronomi
Kinnarodden

Kinnarodden, också kallad Nordkinn eller Nordkyn, är Norges och det europeiska fastlandets nordligaste punkt och är därmed en av världens yttersta platser.

Ofta betraktas Knivskjellodden i närheten av Nordkap som den nordligaste punkten i Norge, trots att den ligger på en ö (Magerøya) och inte på det eurasiska fastlandet.

Till Kinnarodden kan man ta sig till fots på åtta–tolv timmar (24 kilometer) från Mehamn eller med båt. Berget intill Kinnarodden är 237 meter högt.

Referenser 

Landformer i Norge
Geografiska ytterpunkter
Gamviks kommun
Horsskog

Horsskog är en by i Östervåla socken, Heby kommun, Uppsala län. Kolartorpen, grannbyn som nu finns på Norrlandssidan har tidigare tillhört Horrskog. Mellan Horrskog och Kolartorp vid nuvarande gräns finns en avrättningsplats. Förleden är genitiv plural av det fornsvenska hors som betyder häst. Stavningen ändrades 1952 från Hårrskog till Horsskog. Horsskog ligger längs vad som på 1700-talet fungerade som postväg från Västerås slott till Gävle.

Historik
Horsskog omtalas första gången 1390, då en Niclas i Horsascoghe, var vittne vid ett jordbyte i Torp, Nora socken, troligen samme Nichlas i Horsascogh var nämneman vid ett räfsteting 1409. 1427 omtalas en Jønis i Horssaskoge som nämndeman vid Våla häradsrätt. 1541 fanns här två skattebönder, båda om vardera 4 öresland och 8 penningland, det ena från 1556 med en utjord i Buddbo. Dessa båda gårdar kom att utgöra grunden för uppdelningen i Västra och Östra Horsskog, som kom att utgöra olika skifteslag med varsin allmänning. 1695 fanns sex brukare på de båda bydelarna. Under Anders Schönberg den äldres tid som lantjägmästare anordnades flera kungliga jakter i området, åtminstone två, en björnjakt 1727 där Fredrik I närvarade och den kungliga jakten 1737 då fem björnar, tre vargar, tre lodjur, tolv älgar samt fågel och hare sköts, skedde på Horskogs ägor.

När storskiftet genomfördes 1764 i Västra Horsskog fanns där tre brukare och när Östra Horsskog skiftades fanns där fyra brukare. Endast inägorna skiftades, skog och utjordar delades vid skiften 1792 och 1805. Laga skifte genomfördes i Östra Horsskog 1832–1835 flyttades tre av sex gårdar ut från gamla gårdstomten, i Västra Horsskog genomfördes skiftet 1834–1837 och där flyttades endast en av tre gårdar ut. Under slutet av 1800-talet skedde ett omfattande utdiknings- och dräneringsarbete och åkerarealen utökades, med antalet bönder. 1914 fanns tolv brukningsenheter i byn. 1972 fanns 50 personer i Horsskog, av de 11 familjer som då bodde där försörjde sig fyra på jordbruk. 

Bland bebyggelser märks Norrgården och Sörstun som är de gårdar i Västra Horrskog som ligger kvar på gamla bytomten. Bland de utflyttade märks Anders-Ers, Jerk-Lars och Ol-Anders. I Östra Horsskog fanns bland annat gårdarna Jan-Ers, Jerk-Anders och Karl-Karls. Pilarbo var i början av 1800-talet ett nu försvunnet torp en kilometer norr om Horrskog vid vägen om Gästrikland. Rickbolund, Rickens eller Gammel-Rickens är ett orp uppfört i slutet av 1800-talet. Soldattorpet för soldaten 311 Skog vid Västmanlands regemente var även beläget i Horsskog. i senare tid var Skogens soldattorp, men tidigare har det funnits andra torp. Sundbo är ett torp uppfört i slutet av 1800-talet.

Källor

Horsskog, kort presentation, artikel av Karin Thalin i Vår hembygd, häfte 4, 1980
Ortsnamnen i Våla härad, Mats Wahlberg s. 163–164.
Det medeltida Sverige, volym 1:3 och 1:4, Tiundaland.

Orter i Heby kommun
Trallet

Trallet är en liten by i Utomälven, Hedesunda socken, Gävle kommun. Trallet är känd sedan 1761 då soldaten Pehr-Ericsson Hasselqvist intog byn. Läget intill Dalälven var gynnsamt.

Hedesunda
Mattis Cederberg

Mattis Cederberg, född 1971 i Falun, är en svensk musiker, kompositör, formgivare. Han spelar bastrombon, tuba och cimbasso.

Cederberg är utbildad på Landstingets Högre Musikskola och Musikhögskolan i Malmö.

Sedan 2002 är han bastrombonist i WDR (West Deutsche Rundfunk) Big Band i Köln och han leder även sedan 2002 sitt eget band Sonic Mechatronik Arkestra som släppt albumen "Mechatronycon" (2003) och "Overunity" (2006) på Moserobie

Cederberg är också "Inhouse" formgivare för jazzetiketten Moserobie med ett dryga 50-talet skivomslag, formgivning för webben med mera.

Cederberg har spelat med bland andra Joe Zawinul, McCoy Tyner, Patti Austin, Slide Hampton, Michael och Randy Brecker, Joe Lovano, Toots Thielemans m.fl.

På popsidan:
Tomas Ledin, 
The Ark, 
Lars Winnerbäck, 
Marie Fredriksson, 
Jerry Williams, 
Daddy Boastin'
Lisa Nilsson, 
Sharleen Spiteri, 
Lill-Babs m.fl.

Svenska jazztrombonister
Svenska jazzkompositörer
Svenska formgivare
Män
Födda 1971
Levande personer
Fédération Calédonienne de Football

Fédération Calédonienne de Football (FCF) är Nya Kaledoniens fotbollsförbund. Förbundet bildades 1928, men anslöts till Internationella fotbollsförbundet, FIFA, först den 10 juli 2004, som FIFA:s 205:e medlemsförbund. Samma datum blev man fullvärdiga medlemmar av Oceaniens fotbollsförbund, Oceania Football Confederation.

Se även 
 Nya Kaledoniens damlandslag i fotboll
 Nya Kaledoniens herrlandslag i fotboll

Externa länkar 
 FedCalFoot.com - FCF:s officiella hemsida

Medlemmar av OFC
Fotboll i Nya Kaledonien
Idrottsförbund bildade 1928
Organisationer i Nya Kaledonien
August Andersson (musiker)

August Andersson, Häst-August, född 5 maj 1850 i Algutsboda, död 6 mars 1931 i Kalmar, var en svensk evangelist, musiker och byggmästare. Han räknas till pionjärerna under Sveriges frikyrkliga framväxt och han blev känd för sina anföranden med mustiga liknelser.

Biografi
August Andersson var son till hemmansägaren Andreas Nilsson (1826) och Lena Cajsa Petersdotter (1815). Berättelserna var inte alltid uppskattade. Missionskyrkan portförbjöd honom och tidningen Barometern beskrev honom som en komediant. Han kom till Kalmar 1889 från Södra Bondetorp i Algutsboda socken. Efter ett möte i Vittaryds kyrka uppges han ha sagt att "nu är det inte mera att göra i Vittaryd, för där är alla omvända utom prästen, länsman och två drängar". Han gav ut och sålde böcker med andliga sånger och vittnesbörd om helbrägdagörelse. Den första lokalen han skaffade sig låg på Spikgatan i ett numera rivet hus. Lokalen fick namnet Arken och ligger inte så långt från nuvarande Arkagården. När Spikgatan lades om flyttade han sin möteslokal till Nygatan, men även denna är riven sedan lång tid. 

Vid begravningen i mars 1931 följde stora skaror honom till den sista vilan.

Bibliografi 
 1886 – 
 1888 –

Referenser

Noter

Tryckta källor
Barometern 2006-03-11, s.10-11: "Häst-August mötte frälsaren och satte färg på väckelsen"

 

Personligheter i svensk frikyrkorörelse
Personer från Algutsboda socken
Födda 1850
Avlidna 1931
Män
Kalmar
Eda församling

Eda församling är en församling i Västra Värmlands kontrakt i Karlstads stift. Församlingen ligger i Eda kommun i Värmlands län. Församlingen ingår i Eda-Köla pastorat.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Från 1929 till 1967 var församlingen uppdelad i två kyrkobokföringsdistrikt: Eda norra kbfd (173002) och Eda södra kbfd (173001).

Församlingen var till 1879 annexförsamling i pastoratet Köla, Järnskog, Skillingmark och Eda för att därefter till 2014 utgöra ett eget pastorat. Från 2014 ingår församlingen i Eda-Köla pastorat.

Organister

Kyrkor 
 Eda kyrka
 Lersjöns kapell
 Åmotfors kyrka

Se även 
 Eda socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Karlstads stift
Indelningar i Eda kommun
Vägskälet

Vägskälet är en liten by intill byn Flaten i Gävle kommun. Byn är känd från skriftliga källor år 1654. Områdesnamnet för trakten där Vägskälet finns är Bodarna.

Hedesunda
Spikgatan

Spikgatan, en gata i Kalmar från nuvarande stadsbiblioteket vid Norra vägen och med riktning västerut. Tidigare låg även huset Arken här.

Transport i Kalmar
Simonstorps kyrka

Simontorps kyrka är en kyrkobyggnad i Simonstorp i Linköpings stift. Den är församlingskyrka i Kolmårdens församling.

Kyrkans gatuadress är Flätenvägen, 616 91 Åby.

Kyrkobyggnaden 
Simonstorps kyrka invigdes år 1650, och är den första kyrkan i den relativt unga socknen. Kyrkan är uppförd av liggtimmer och består av ett rektangulärt långhus med smalare, polygonalt kor i öster och kyrktorn i väster. Vid långhusets norra sida finns en korsarm. Sakristian är belägen i korsarmens norra del. Tornet smalnar av uppåt och kröns av en svängd huv med spira. Tak och tornhuv täcks med spån, fasaderna är klädda med träpanel.

1650 års kyrka bestod endast av det nuvarande långhuset. Koret tillkom på 1670-talet och korsarmen, den så kallade Rodgakyrkan, tillkom 1697. Tornet uppfördes 1757, då klockstapeln revs. Ett litet vapenhus framför tornet uppfördes någon gång på 1800-talet. Sakristian inreddes under 1800-talets andra hälft. Fasaderna fick sin träpanel under 1800-talets senare del. En restaurering genomfördes 1909 under ledning av arkitekt Axel Lindegren då kyrkan gestaltades i rådande jugendstil. Taket återfick spånbeklädnad 1931. En restaurering genomfördes 1950 under ledning av arkitekten Kurt von Schmalensee, då interiören fick då sin nuvarande utformning och 1700-talskaraktären återställdes.

Inventarier
 Dopfunten är tillverkad av kalksten och skänkt till kyrkan 1909 av Yddetorps syförening.
 Predikstolen i barockstil är skänkt till kyrkan 1698 av Rodgas dåvarande ägare Hellwegh. Ursprungligen var den placerad i kyrkorummets norra sida, men 1909 fick den sin nuvarande placering i kyrkorummets södra sida. Ljudtak saknas.
 Altaruppsatsen med målningar av konstnären Magnus Eriksson Grijs är tillverkad 1698. Målningarna föreställer Nattvarden, Korsfästelsen och Himmelsfärden.

Orgel
1802 byggde Olof Schwan, Stockholm en orgel.
1842 byggde Pehr Zacharias Strand, Stockholm en orgel med 4 stämmor. På 1840-talet tillkom en orgelläktare.
Nuvarande orgel är byggd 1935 av orgelbyggare Olof Hammarberg, Göteborg. Orgeln är pneumatisk. Det finns en fri kombination och gemensam svällare för hela orgeln.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Simonstorps kyrka, Östergötlands länsmuseum

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Norrköpings kommun
Kyrkobyggnader invigda 1650
Träkyrkobyggnader i Sverige
Kalmar missionsförsamling

Kalmar missionsförsamling, församling i Kalmar ansluten till dåvarande Svenska missionsförbundet. Den grundades under 1880-talet och sammanslogs år 1982 med Elim-församlingen i Kalmar och bildade Västerportkyrkans ekumeniska församling. Församlingen hade sina lokaler på Strömgatan.

1889 portförbjöds August Andersson från församlingen, då de inte kunde acceptera hans mustiga berättelser.

Kalmar
Svenska Missionskyrkan
Arken (Kalmar)

Arken, ett numera rivet hus som låg på Spikgatan i Kalmar. Här hade under flera år August Andersson sina anföranden i väckelsens namn. Här hade även Frälsningsarmén sin första lokal i staden. Namnet anspelar på Noas ark som omskrivs i Bibeln.

Byggnader och anläggningar i Kalmar
Ken Fletcher

Ken Fletcher, eg. Kenneth Norman Fletcher, född 15 juni 1940 i Brisbane, Queensland, Australien, död 11 februari 2006 i Brisbane, var en australisk högerhänt tennisspelare som vunnit en äkta Tennisens Grand Slam i mixed dubbel.

Tenniskarrären
Ken Fletcher vann under sin karriär 12 Grand Slam (GS)-titlar, varav 10 i mixed dubbel och två i dubbel. Han deltog i totalt 22 GS-finaler. Av dessa var endast en i singel,  Franska mästerskapen 1963. Han förlorade den till sin landsman Roy Emerson (1-6, 3-6, 3-6). 

Under hela sin karriär kom Ken Fletcher internationellt att stå i skuggan av sina samtida tennisspelande landsmän Rod Laver, Roy Emerson,  och Neale Fraser. Skälet till detta var att han i grunden var dubbelspelare och aldrig lyckades vinna någon singeltitel i GS-turneringar. Tillsammans med landsmaninnan Margaret Smith Court vann han emellertid 10 GS-titlar i mixed dubbel 1963-68. År 1963 vann paret en äkta Tennisens Grand Slam, det vill säga seger i alla fyra GS-turneringar det året. 

Tillsammans med Roy Emerson vann han dubbeltiteln i Franska mästerskapen 1964, och tillsammans med John Newcombe dubbeltiteln i Wimbledonmästerskapen 1966.

Ken Fletcher var visserligen medlem i Australiens Davis Cup-lag i början av 1960-talet, men han fick aldrig tillfälle att spela.

Spelaren och personen
Ken Fletcher beskrevs i samband med sin död av sin mixed dubbel-partner Smith Court som en skräckinjagande (engelska "awesome") dubbelspelare med en fruktad forehand, utomordentliga reflexer och god speluppfattning. Han förtjänade också större uppmärksamhet som tennisspelare, enligt Smith Court, än han fick under en tid då Australien producerade så många giganter inom tennisen.

Under 1970-talet verkade Fletcher som tennistränare i Hongkong, men under senare delen av sitt liv bodde han i hemstaden Brisbane. Han har beskrivits som en "bråkstake" i sin ungdom, som vuxen var han en person som levde ett händelserikt liv och dessutom var en utomordentligt god historieberättare, det senare enligt tenniskollegan Ashley Cooper.

Ken Fletcher avled av cancer vid 65 års ålder. Han är begravd i sin hemstad.

Grand Slam-titlar
Australiska mästerskapen
Mixed dubbel - 1963, 1964
Franska mästerskapen
Dubbel -1964
Mixed dubbel - 1963, 1964, 1965
Wimbledonmästerskapen
Dubbel - 1966
Mixed dubbel - 1963, 1965, 1966, 1968
Amerikanska mästerskapen
Mixed dubbel -1963

Referenser

Källor
Martin Hedges, 1978. The Concise Dictionary of Tennis. Mayflower Books Inc.

Australiska tennisspelare
Födda 1940
Avlidna 2006
Män
Idrottare från Brisbane
Gunnarsjö

Gunnarsjö är kyrkbyn i Gunnarsjö socken i Varbergs kommun i Hallands län i Västergötland. Gunnarsjö är beläget cirka 4 kilometer öster om Kungsäter och cirka 45 kilometer nordost om Varberg via Lindberg–Stamnared. 

Av Gunnarsjö kyrka är betydande delar från äldre medeltiden.

Orter i Varbergs kommun