kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Franklin

Franklin kan syfta på:

Personer

Efternamn
 A.P. Franklin
 Aretha Franklin (1942–2018), amerikansk sångerska
 Barbara Franklin
 Benjamin Franklin (1706–1790), amerikansk politiker
 Bertil Franklin
 Gary Franklin
 Jeff Franklin
 Jesse Franklin
 John Franklin (1786–1847), brittisk amiral och polarforskare
 Magnus Franklin
 Melvin Franklin
 Miles Franklin
 Missy Franklin
 Otto von Franklin (1830–1905), tysk rättshistoriker
 Kirk Franklin (född 1970), amerikansk gospelmusiker
 Pamela Franklin
 Paul Franklin
 Rich Franklin
 Rosalind Franklin (1920–1958), brittisk kemist, kristallograf
 Ryan Franklin
 Ursula Franklin

Förnamn
 Franklin Buchanan (1800–1874), amiral
 Franklin Hobbs (född 1947), roddare
 Franklin Pierce (1804–1869), USA:s 14:e president
 Franklin D. Roosevelt (1882–1945), USA:s 32:a president

Geografi

Antarktis 

 Mount Franklin, Antarktis,

Australien 

 Franklin (ort i Australien), Tasmanien, Huon Valley,

Kanada 

 Franklin (kommun), Québec, Montérégie,

USA 

 Franklin, Alabama, Macon County, 
 Franklin, Arkansas, Izard County, 
 Franklin, Georgia, countyhuvudort, Heard County, 
 Franklin, Illinois, ort, Morgan County, 
 Franklin, Kansas, Crawford County, 
 Franklin, Kentucky, countyhuvudort, Simpson County, 
 Franklin, Louisiana, countyhuvudort, Saint Mary Parish, 
 Franklin, Maryland, Allegany County, 
 Franklin, North Carolina, countyhuvudort, Macon County, 
 Franklin, North Carolina, Rowan County, 
 Franklin, Ohio, Warren County, 
 Franklin, Tennessee, countyhuvudort, Williamson County, 
 Franklin, Texas, countyhuvudort, Robertson County, 
 Franklin, Virginia, countyhuvudort, City of Franklin, 
 Franklin, West Virginia, countyhuvudort, Pendleton County, 
 Franklin, Indiana, countyhuvudort, Johnson County, 
 Franklin, Connecticut, New London County, 
 Franklin, Iowa, ort, Lee County, 
 Franklin, Massachusetts, Norfolk County, 
 Franklin, Maine, Hancock County, 
 Franklin, Michigan, ort, Oakland County, 
 Franklin, Minnesota, Renville County, 
 Franklin, Nebraska, countyhuvudort, Franklin County, 
 Franklin, New Hampshire, Merrimack County, 
 Franklin, New Jersey, Sussex County, 
 Franklin, New York, Delaware County, 
 Franklin, Pennsylvania, Cambria County, 
 Franklin, Pennsylvania, countyhuvudort, Venango County, 
 Franklin, Wisconsin, Milwaukee County, 
 Franklin, Kalifornien, Sacramento County, 
 Franklin, Idaho, Franklin County, 
 Franklin, Vermont

Se även 
 Franklin County

Efternamnsförgreningssidor
Engelska efternamn
Mansnamn
Förnamnsförgreningssidor
Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade Kanadaförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Per-Erik Nilsson

Nils Per-Erik Nilsson, född 5 januari 1930 i Arvidsjaur, död 15 januari 2016 i Bromma, var en svensk jurist och ämbetsman. Han var hovrättspresident och chefs-JO.

Nilsson studerade vid Uppsala universitet, där han avlade juris kandidatexamen 1956. Han genomförde tingstjänstgöring 1957–1959, blev fiskal vid Hovrätten för Övre Norrland 1960, var tingssekreterare i Torneå domstol 1961–1963, blev assessor vid Hovrätten för Övre Norrland 1964, var sakkunnig vid Justitiedepartementet 1966–1972, rättschef vid Statsrådsberedningen 1972–1977 och hovrättspresident för Hovrätten för Övre Norrland 1977–1978. Han var justitieombudsman (JO) 1978–1987, och under den tiden tillika administrativ chef 1978–1986 och chefs-JO 1986–1987. Han har också varit ordförande i Pressens pensionskassa. Nilsson avskedades som chefs-JO 1987 efter att det uppmärksammats i pressen att han ordnat så att hans barn fick hyra två centralt belägna lägenheter i Stockholm i fastigheter som pensionskassan ägde, samt att han lät justitieombudsmannaämbetet betala en semesterresa till Portugal med förevändningen att han bjudits in av Portugals motsvarighet till JO, vilket förnekades från portugisisk sida.

Åren 1989–1995 var han överdirektör för Statens invandrarverk.

Han var även ordförande i Juristkommissionen som undersökte hur utredningen efter mordet på Olof Palme fungerat, som verkade från maj 1986 till december 1987. Han satt också i stiftelsen Expo som ger ut tidskriften som bland annat granskar främlingsfientlighet i Sverige. Per-Erik Nilsson är begraven på Bromma kyrkogård.

Källor

Hovrättspresidenter i Hovrätten för Övre Norrland
Justitieombudsmän i Sverige
Alumner från Uppsala universitet
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Arvidsjaurs socken
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Födda 1930
Avlidna 2016
Män
Singstar

SingStar är en TV-spelsserie för PlayStation 2, PlayStation 3 och PlayStation 4 lanserad av Sony Computer Entertainment och utvecklad av SCEE och London Studio. Spelen distribueras separat eller tillsammans med ett par USB-mikrofoner och är kompatibla med en EyeToy-kamera, som gör det möjligt för spelarna att se sig själva sjunga.

Januari 2020 stängdes servrar till Singstar och SingStore ner, dock är spelens offlinelägen tillgängliga.

Spelet 

SingStar fungerar som en utvecklad karaoke-maskin, där man kan välja en sång och sjunga den. Det är dock mer avancerat än så: man kan också tävla om vem som håller den rätta tonen bäst. Däremot bedöms inte sångrösten, och därför säger resultatet inte nödvändigtvis hur "vackert" man sjunger. Ett liknande program finns även för Windows och Linux, se Ultrastar.
Spelarna använder USB-mikrofoner och sjunger till musikvideor för att samla poäng. Texterna visas längst ner på skärmen.

SingStar tillåter att man byter ut skivan under spelets gång mot en annan skiva i serien utan att behöva starta om konsolen. På så sätt får man tillgång till fler låtar. SingStar skiljer sig från andra karaokesystem på så vis att man inte använder en musikbakgrund utan artistens sång, utan istället musikvideor med originalartistens röst i bakgrunden.

Releaser

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Playstation 2-spel
Playstation 3-spel
Playstation 4-spel
Sony Interactive Entertainment-spel
Musikspel
426 Hemi

426 Hemi är en bensindriven förbränningsmotor av typen V8 som tillverkades av Chrysler Corporation 1964-1971 och monterades i bilar för gatubruk åren 1966-1971. Namnet kommer av att dess förbränningsrum är hemisfäriska, samt av att slagvolymen är 426 kubiktum (7,0 l). Motorn har centralt placerad kamaxel och två ventiler per cylinder. Den har en borrning på 4,25 tum och en slaglängd på 3,75 tum.

426 Hemi var egentligen endast avsedd för tävlingsbruk inom Nascar och dragracing, men kom även att säljas till allmänheten för att klara Nascars homologisering. Den uppgavs ha en effekt på 425 hk SAE och var försedd med två fyrportsförgasare. Racemotorn och gatmotorn är inte exakt lika.

Bilar som originalutrustades med Hemimotor betingar idag mycket höga priser jämfört med samma modeller utrustade med annan motor, även om de senare skulle ha utrustats med Hemi-motor i efterhand (så kallade Hemi-kloner). Sammanlagt monterades Hemi-motorer i 10 904 bilar avsedda för gatubruk.

Hemi-motorn tillverkas och säljs fortfarande till kunder som vill montera den i tävlingsbilar eller bygga en Hemi-klon.

Hemi-motorn fabriksmonterades i följande bilmodeller (ej fullständig lista):

Dodge Challenger (1970-71)
Dodge Charger (1966-71)
Dodge Charger Daytona (1969)
Dodge Coronet
Dodge Super Bee (1968-71)
Plymouth Belvedere
Plymouth Satellite (1966-71) 
Plymouth Roadrunner (1968-71)
Plymouth Superbird (1970)
Plymouth Barracuda

Chrysler tillverkade även en annan motor med samma slagvolym, 426 RB Wedge.

Källor

Bilmotorer tillverkade av Chrysler
V8-motorer
Iziaslav I av Kiev

Iziaslav I, född 1024, stupad i strid 3 oktober 1078, var storfurste av Kiev tre gånger: 1054–1068, 1069–1073 och 1076–1078. Han var son till Jaroslav I (död 1054) och Ingegerd Olofsdotter av Sverige (död 1050).

Referenser

Externa länkar 
 Iziaslav Yaroslavych i Internet Encyclopedia of Ukraine 

Personer i Ryssland under 1000-talet
Personer i Ukraina under 1000-talet
Kievrikets regenter
Födda 1024
Avlidna 1078
Män
Vindelälvsvägen

Vindelälvsvägen är en turistväg i södra Västerbotten och södra Lappland. Den är 338 km lång.

Sträckning
Längs med nästan hela den outbyggda nationalälven Vindelälven. Från älvens sammanflöde med Umeälven vid Vännäsby längs länsväg AC 628 till Rödånäs vid länsväg 363, därefter denna väg till fjällbyn Ammarnäs. Vägen följer tätt älven och passerar ett flertal vackra forsar. Löpartävlingen Vindelälvsloppet hölls tidigare längs denna väg.

Externa länkar
Vindelälven

Turistvägar i Sverige
Vännäs kommun
Vindelns kommun
Lycksele kommun
Sorsele kommun
Bävervägen

Bävervägen är en turistväg genom Ångermanland.

Sträckning
Från Graninge där väg 87 och 331 går samman, vidare mot Långsele vid Faxälvens sammanflöde med Ångermanälven, till Norråker vid Tåsjöns norra spets. länsväg 331 längs Faxälven till Ramsele och sedan vidare till Backe vid Fjällsjöälven. Därefter länsväg 346 till Hoting och vidare längs Tåsjöns norra strand till Norråker.

Historik
Namnet kommer sig av att man i dessa trakter återinplanterade bäver från Norge, sedan den varit utrotad i Sverige i början av förra seklet. Återinplanteringen har gjort att man här idag har en stark bäverstam.

Referenser 

Turistvägar i Sverige
Sollefteå kommun
Transport i Strömsunds kommun
Calepodius

Calepodius, död 232, var en präst som led martyrdöden tillsammans med bland andra konsuln Palmatius, senatorn Simplicius och makarna Felix och Blanda.

Calepodius reliker vördas i basilikan Santa Maria in Trastevere i Rom.

Kristna martyrer
Helgon
Avlidna 232
Män
Födda okänt år
Sus

Sus kan syfta på:

 Sus (djur) – det vetenskapliga namnet för släktet svin i familjen äkta svin
 Sus-ackord –  harmoni inom musiksammanhang
 Kungadömet Sus – ett av fyra områden i Marocko innan det franska och spanska inflytandet
 Sus – ett sjukhus i Lund och Malmö, se Skånes universitetssjukhus
 SUS – en studentkår vid Stockholms universitet, se Stockholms universitets studentkår
Cornelius (påve)

Cornelius, död i juni 253 i Centuricellae, var påve från mars 251 till juni 253. Han led martyrdöden under kejsar Decius förföljelse mot de kristna, och är upptagen bland helgonen i Romersk-katolska kyrkan, med festdag den 16 september, tillsammans med Cyprianus.

Biografi 
Cornelius valdes till påve antingen den 6 eller 13 mars 251, mitt under kejsar Decius förföljelse mot de kristna. Hans utnämning bestreds av Novatianus, som vidhållit sin tro att inte ens biskopar kunde få avlösning för grava synder som mord, äktenskapsbrott eller apostasi, utan att dessa brott skulle lämnas till domen på den yttersta dagen. Cornelius ansåg tvärtom, att biskopar kunde förlåtas för sådana grava synder. Med stöd av Cyprianus vann Cornelius linje och han valdes till påve. Novatianus flydde från Rom, men hans anhängare bildade en sekt som återstoden av kristenheten fördömde som kätteri (novatianer).

I de skrifter där Cyprianus stödjer Cornelius framkommer det, att den romerska kyrkan under denna tid hade 155 präster samt stöttade 1 500 änkor och fattiga.

Efter ett två år långt pontifikat, under kejsar Trebonianus Gallus regering, landsförvisades Cornelius till Centuricellae (Civita Vecchia), där han avled i juni 253.

En del av Cornelius reliker fördes till Tyskland under medeltiden; hans huvud sägs finnas i Kornelimünsterklostret i Aachen. I Rhenlandet vördas han som de älskandes skyddshelgon, och var där en av de Vier Marschälle Gottes. Cornelius är också skyddshelgon för jordbrukare och boskap.

Cornelius lät upptaga Paulus och Petrus kvarlevor ur katakomberna.

Referenser

Externa länkar 

Män
Avlidna 253
Påvar
Helgon
Martyrer
Födda okänt år
Personer i Romerska riket under 200-talet
Vildmarksvägen

Vildmarksvägen (delvis även kallad Stekenjokkvägen – fjällvägsträckan vid Stekenjokk) är en 50 mil lång turistväg i norra Jämtland och södra Lappland. Sträckan går genom 3 kommuner, Strömsund, Vilhelmina och Dorotea kommun.

Sträckning
Vildmarksvägen runt med startpunkt Strömsund till Gäddede på Länsväg 342, sedan längs Länsväg Z 819 via Jormvattnet och Stora Blåsjön, sedan längs Länsväg Z 824 över kalfjället och Stekenjokk och längs Länsväg AC 1067 till Klimpfjäll. Därefter följer vägen Kultsjöns strand till Saxnäs vidare via Stalon till nästa stora sjö, Malgomaj och längs dess södra strand till Vilhelmina. Sedan vidare E45 söderut genom Dorotea, Rockvattnet, Rörström, Hoting, Stornäset, Lövberga och slutligen Strömsund.

Sträckan över kalfjället vid Stekenjokk är en av Sveriges högst belägna vägar, 876 m ö.h., och den stängs vintertid.

Historik
Vägen över kalfjället byggdes 1969 främst för transporter till och från Stekenjokks koppargruva, nedlagd 1989. Stekenjokk har aldrig varit ett samhälle för permanentboende, utan gruvarbetarna bodde i huvudsak i Klimpfjäll och Stora Blåsjön.

Sevärdheter
Under andra världskriget byggde Krigsmakten en serie befästningar efter Vildmarksvägen mellan Gäddede och Strömsund. Dessa är markerade med skyltar som historiska besöksmål, med snitslade promenadstigar till skyddsrum, bunkrar, skyttegropar, kanonvärn, insprängda bergrum med mera.

Källor
Norrländsk uppslagsbok, Band 4, 1996

Noter

Externa länkar
 Vildmarksvägens webbplats 
 Skansen Alanäs webbplats 

Turistvägar i Sverige
Transport i Strömsunds kommun
Vilhelmina kommun
Johannes XI

Johannes XI, född 910 i Rom, var påve från mars 931 till december 935.

Biografi 
Johannes var son till Marozia, men vem fadern var råder det ingen enighet om. Vid Johannes födelse var modern gift med greven av Tusculum, Alberik I av Spoleto, men enligt både Liber Pontificalis och Liutprand av Cremona var Johannes egentligen naturlig son till påve Sergius III; Liber Pontificalis skriver Johannes, natione Romanus ex patre Sergio papa. Ferdinand Gregorovius, Philip Schaff, Ernst Dümmler, med flera uppger Sergius som far till Johannes. Om detta skulle vara sant, innebär det att Johannes är den ende påve som varit utomäktenskaplig son till en påve; påve Silverius var född inom äktenskapen som son till påve Hormisdas. Å andra sidan bestrids uppgiften av bland andra Ludovico Antonio Muratori, Karl Josef von Hefele, och Horace Kinder Mann, vilka vidhåller att Johannes var född som äkta son till Alberik.

Modern Marozia var Roms egentliga härskare, och hon intrigerade för att få sin son till den Heliga stolen, och uppfostrade sin son för denna uppgift. Han var vid påvevalet kardinalpräst av Santa Maria in Trastevere, och valdes till påve i mars år 931.

Han stod omedelbart under inflytande av Roms Senatrix et Patricia. För att skaffa sig ännu mera makt, gifte modern om sig med sin svåger Hugo av Provence, vilket visade sig vara ett misstag. Hennes nye make var så tyrannisk att romarna vände sig emot paret, och ställde sig bakom påven Johannes yngre bror Alberik II av Spoleto som störtade sin moder och blev själv härskare över Rom. Johannes fick dela sin moders skuld inför sin bror, och förlorade all jurisdiktion utom den rent andliga, såväl inom politiken som inom kyrkan. Brodern Alberik blev därmed den som sände palliet till patriarken av Konstantinopel och ärkebiskopen av Reims.

Johannes pontifikat var en förödmjukelse utan gräns, men han gav också privilegier till kongregationen i Cluny, en gren av benediktinorden, vilken postumt gav honom upprättelse eftersom den varit avgörande i senare reformeringar av kyrkan.

Referenser 
Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume VIII (1910)
Artikeln bygger delvis på översatt material från Encyclopædia Britannica, elfte upplagan.

Noter

Externa länkar 

Påvar
Avlidna 935
Män
Födda 910
Personer i Kyrkostaten under 900-talet
Kardinalpräster av Santa Maria in Trastevere
Påvars utomäktenskapliga barn
Eutychianus

Eutychianus, född i Toscana, var påve från 4 januari 275 till sin död, 7 december 283. Han är ett helgon i Romersk-katolska kyrkan, med 8 december som sin festdag.

Biografi 
Några få dagar efter påve Felix I:s död, efterträddes han av Eutychianus, som regerade kyrkan från 4 januari 275 till 7 december 283. Inga detaljer om hans pontifikat finns bevarade. Riten att välsigna skördar tillskrivs honom av Liber Pontificalis, men det är ovedersägligt att denna härrör från en senare period. Påståendet i samma källa att han promulgerade regler för begravningen av martyrer och att han begravde flera av dem med sina egna händer, men detta har bara ett visst mått av erkännande, eftersom kyrkan en lång tid slapp undan från förföljelser efter kejsar Aurelianus död 275.

Det vore osannolikt om Eutychianus led martyrdöden. Den romerska kalendern från 300-talet nämner honom den 8 december i Depositio Episcoporum, men inte i listan över martyrer.

Hans kvarlevor placerades i det påvliga kapellet i Calixtus katakomber. När denna berömda krypta återupptäcktes, hittades Eutychianus epitaf, som utgörs av hans namn, EUTYCHIANOS EPIS(KOPOS) (med grekiska bokstäver). Hans festdag infaller den 8 december.

Referenser 
 Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume V (1909)

Externa länkar 

Män
Avlidna 283
Påvar
Italienska helgon
Födda okänt år
Personer i Romerska riket under 200-talet
Marcellinus (påve)

Marcellinus, född i Rom, var påve från 30 juni 296 till  304. Hans död torde ha inträffat den 24 eller 25 oktober 304.

Biografi 
Marcellinus var romare och son till en viss Projectus. Han valdes till påve den 30 juni 296 och pontifikatet varade till 304. Man känner inte till något annat om pontifikatet än att under detta började Diocletianus förföljelser mot de kristna, och att Marcellinus avled under förföljelsernas andra år. Enligt uppgifter från 300- och 400-talen skall han ha lidit martyrdöden, men detta är inte sannolikt eftersom han inte upptagits i tidiga martyrologier. Eusebios skriver att förföljelserna drabbade honom (‘òn kaì a’utòn kateílephon ‘o diogmòs), vilket enligt Catholic Encyclopedia inte styrker uppgiften om att han led martyrdöden eftersom Eusebios i så fall uttryckligen borde ha nämnt detta.

Biskop Petilianus av Constantine, som var donatist, skrev i ett brev att Marcellinus, jämte sina efterträdare Miltiades, Marcellus I, och Sylvester I skulle ha övergett de heliga skrifterna och offrat rökelse åt de romerska gudarna, men även denna uppgift tillbakavisas i Catholic Encyclopedia på grund av att Augustinus i flera svar till Petilianus förklarade det för osanning och hävdade att personerna i fråga var oskyldiga till anklagelserna. Uppgiften ger trots allt vid handen att sådana rykten cirkulerade om Marcellinus. 

Liber Pontificalis uppger att Marcellinus dömdes till döden och halshöggs av Diocletianus tillsammans med tre andra kristna. Liber Pontificalis har troligen hämtat sina uppgifter från ett förlorat verk, passio Marcellini, från slutet av 400-talet. Enligt ett apokryfiskt dokument skall Marcellianus ha ställts inför rätta vid en synod i Sinuessa, där han inför 400 biskopar i två dagar skulle ha förnekat anklagelsen att ha offrat rökelse och därefter gett upp och gjort bot. Synoden skulle ha låtit saken passera utan att straffa honom. När Diocletianus skulle ha hört om synoden skulle han ha låtit avrätta Marcellianus och några av biskoparna som närvarade vid synoden. Dokumentet som berättar om denna synod är sannolikt en förfalskning.  

I den första kronografin, från 336, samt i Martyrologium Hieronymianum och flera andra tidiga källor, saknas Marcellianus namn i påvelängden. Huruvida det är hans eller Marcellus I:s namn som nämns i kronografins helgonkalender är ovisst. 

Uppgiften att han skulle ha begravs den 26 april kommer från Liber Pontificalis, och måste vara felaktig eftersom hans pontifikat måste ha sträckt sig till den 24 eller 25 oktober. Han begravdes i Priscillas katakomber vid Via Salaria, en av de få gravplatser som inte konfiskerades under förföljelserna. Redan tidigt började hans grav vördas, men dess exakta position är numera okänd trots efterforskningar och arkeologiska utgrävningar av Giovanni Battista de Rossi.

Festdag: 26 april

Referenser 
 Catholic Encyclopedia, Volume IX (1910)

Noter

Externa länkar 

Män
Avlidna 304
Påvar
Italienska helgon
Födda 200-talet
Personer i Romerska riket under 200-talet
Personer i Romerska riket under 300-talet
Argumentum ad lazarum

Argumentum ad lazarum, den fattiges argument, är ett argumentationsfel som grundar sig på att den fattiges åsikt är den rätta. Exempel:
 De hemlösa säger att polisen är för våldsam. Därför måste polisens befogenheter minskas.
 Folket i Afghanistan och Indonesien protesterar mot Israel. Alltså gör Israel fel.

Motsatsen, den rikes argument, kallas Argumentum ad crumenam.

Referenser

Retorik
Argumentationsfel
Latinska ord och uttryck
Argumentum ad crumenam

Argumentum ad crumenam, den rikes argument på latin, är ett argumentationsfel där argumentet grundar sig på den enskildes rikedom eller avsaknad därav. Ett exempel på detta är att utgå från en premiss om att den förmögnes argument eller åsikter alltid är de rätta och omvänt att den fattiges argument eller åsikter alltid är felaktiga. Detta kan konkretiseras i en fråga som exempelvis "Om han är korkad, varför är han då rik?".

Det motsatta argumentationsfelet, den fattiges argument, kallas argumentum ad lazarum.

Se även
Den starkes rätt

Referenser

Noter

Argumentation
Argumentationsfel
Latinska ord och uttryck
Johannes IV

För den abessinske kejsaren, se Yohannes IV, för den bysantinske kejsaren, se Johannes IV Lascaris.

Johannes IV, född i Dalmatien, död 12 oktober 642, var påve från den 24 december 640 till sin död nästan två år senare, 12 oktober 642.

Biografi 
Johannes var född i Dalmatien, och var son till en scholasticus vid namn Venantius. När Johannes valdes till påve var han ärkediakon i den romerska kyrkan. Han konsekrerades efter förhållandevis kort tid efter utnämningen, och detta brukar tas som belägg för att exarken av Ravenna tagit över rätten Bysantinska rikets kejsare ägde att godkänna påvevalet.

Under Johannes pontifikat invaderade slaverna hans hemland Dalmatien och Istrien, och han försökte på alla sätt göra vad han kunde för att rädda vad som kunde räddas. Han sände en abbot vid namn Martin med en stor summa pengar för att friköpa krigsfångar, och lät hämta dalmatinska helgonreliker till Rom där han uppförde ett ännu bevarat oratorium åt dem. Oratoriet lät han utsmycka med mosaiker, som bland annat föreställer honom själv med modellen av oratoriet i sina händer, och vilka ännu finns att beskåda. Han var trots allt inställd på att kristna slaverna, och det är möjligt att han lät sända kristna lärare till den kroatiske prinsen Porga, vilket antyds av Konstantin VII Porfyrogennetos.

I ett brev tillrättavisade Johannes de kristna på norra Irland för tidpunkten de firade påsk, och uppmanade dem att vara på sin vakt mot pelagianismen. På en synod 640 fördömde han monoteletismen.

Johannes är begravd i Peterskyrkan.

Referenser 
Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume VIII (1910)

Externa länkar 

Påvar
Avlidna 642
Män
Födda okänt år
Illyrer