kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Filmfestivalen i Cannes 2005

Filmfestivalen i Cannes 2005 gick av stapeln 11 maj med visningen av öppningsfilmen Lemming och festivalen avslutades den 22 maj. Tjugo filmer från tretton olika länder var utvalda för att tävla om priserna som utannonserades 21 maj. Guldpalmen gick detta år till de belgiska bröderna Jean-Pierre och Luc Dardennes film Barnet. Ingen svensk film var med i tävlan.

Juryn 
I juryn satt detta år:
 Emir Kusturica, ordförande (Serbien och Montenegro)
 Fatih Akin (Tyskland)
 Javier Bardem (Spanien)
 Nandita Das (Indien)
 Salma Hayek (Mexiko)
 Toni Morrison (USA)
 Benoît Jacquot (Frankrike)
 Agnès Varda (Frankrike)
 John Woo (Kina)

Tävlande filmer 
Många av filmerna har inte fått några svenska titlar, därför skrivs originaltitlarna tills vidare.
 Lemming, i regi av Dominik Moll (öppningsfilm)
 A History of Violence, i regi av David Cronenberg
 Barnet, i regi av Jean-Pierre Dardenne och Luc Dardenne
 Sanna lögner, i regi av Atom Egoyan
 Free Zone, i regi av Amos Gitai
 Dolt hot, i regi av Michael Haneke
 Three Times, i regi av Hou Hsiao-Hsien
 Broken Flowers, i regi av Jim Jarmusch
 The Three Burials of Melquiades Estrada, i regi av Tommy Lee Jones
 Bashing, i regi av Kobayashi Masahiro
 Peindre ou faire l'amour, i regi av Arnaud Larrieu och Jean-Marie Larrieu
 Sin City, i regi av Frank Miller och Robert Rodríguez
 Battle in Heaven, i regi av Carlos Reygadas
 Kilomètre Zéro, i regi av Hiner Saleem
 Election, i regi av Johnnie To
 Quando sei nato non puoi più nasconderti, i regi av Marco Tullio Giordana
 Last Days, i regi av Gus Van Sant
 Manderlay, i regi av Lars von Trier
 Shanghai Dreams, i regi av Wang Xiaoshuai
 Don't Come Knockin', i regi av Wim Wenders

Priser 
 Guldpalmen: Barnet av Jean-Pierre Dardenne, Luc Dardenne
 Juryns stora pris: Broken Flowers av Jim Jarmusch
 Bästa kvinnliga skådespelare: Hanna Laslo i Free Zone
 Bästa manliga skådespelare: Tommy Lee Jones i The Three Burials of Melquiades Estrada
 Bästa regi: Dolt hot av Michael Haneke
 Bästa manus: Guillermo Arriaga för The Three Burials of Melquiades Estrada
 Juryns pris: Shanghai Dreams av Wang Xiaoshuai
 Internationella filmkritikerförbundets pris: Dolt hot av Michael Haneke
 Guldpalmen för bästa kortfilm: Podorozjni av Igor Strembitskij

Se även 
 Cannes

Externa länkar 
 Officiell webbplats

2005
2005 i Frankrike
Filmåret 2005
Jörg Michael

Jörg Michael, född 27 mars 1963 i Dortmund, är en tysk trumslagare. Han spelar till vardags i det finska powermetal-bandet Stratovarius. Michael spelar med Vic Firth-stockar, Premier-trummor och Meinl-cymbaler. Han har tidigare bland annat varit trummis i Grave digger och i det tyska bandet Axel Rudi Pell.

Stratovarius
1996 – Episode
1997 – Visions
1998 – Destiny
2000 – Infinite
2001 – Intermission
2003 – Elements Part 1
2003 – Elements Part 2
2005 – Stratovarius

Diskografi

Avenger 
Prayers of Steel (1984)
Depraved to Black (EP, 1985)

Rage 
Reign of Fear (1986)
Execution Guaranteed (1987)
10 Years in Rage (1995)

Der Riss 
They All Do What Their Image Says (EP, 1986)

100 Names 
100 Names (1986)

The Raymen 
Going Down to Death Valley (1986)
The Rebel Years (best-of) (1995)

Metal Sword 
Metal Sword (1986)

Mekong Delta 
Mekong Delta (1986)
The Music of Erich Zann (1988)
Toccata (1989)
Principle of Doubt (1989)
Dances of Death (1990)
Classics (1993)

X-Mas Project 
X-Mas Project (1986)

Tom Angelripper 
Ein Schöner Tag (1995)

Axel Rudi Pell 
Wild Obsession (1989)
Nasty Reputation (1990)
Eternal Prisoner (1992)
The Ballads (1993)
Between the Walls (1994)
Made in Germany-Live (1995)
Black Moon Pyramid (1996)
Magic (1997)
Oceans of Time (1998)
The Ballads II (1999)

Laos 
Laos (1989)
We Want It (EP, 1990)
More than a Feeling (EP, 1993)
Come Tomorrow (EP, 1993)

Headhunter 
Parody of Life (1990)
A Bizarre Gardening Accident (1993)
Rebirth (1994)

Schwarzarbeit 
Third Album' (1990)

 Grave Digger The Reaper (1993)Symphony of Death (EP, 1994)

 Running Wild Black Hand Inn (1994)Masquerade (1995)The Rivalry (1998)

 Glenmore For the Sake of Truth (1994) 

 House of Spirits Turn of the Tide (1994)Psychosphere (1999)

 Unleashed Power Mindfailure (1997)Absorbed (EP, 1999)

 Andreas Butler Achterbahn Fahrn (1995)

 Avalon Mystic Places (1997)

 Die Herzensbrecher Seid Glücklich Und Mehret Euch (1998)

 Andy & The Traceelords Pussy! (1998)

 Beto Vázquez Infinity Beto Vázquez Infinity (album) (2001)

 Saxon Lionheart (2004)

 Kaledon Chapter 3: The Way of the light'' (2005)

Tyska trummisar
Tyska metalmusiker
Män
Födda 1963
Levande personer
Heavy metal-trummisar
GG Allin

GG Allin, född 29 augusti 1956 i Lancaster, död 28 juni 1993 i New York, var en amerikansk artist. Allin döptes egentligen till Jesus Christ Allin men hans mor bytte, då Allin var cirka sex år gammal, hans namn till Kevin Michael Allin eftersom hon inte ville att han skulle utsättas för mobbning på grund av sitt namn.

GG Allins karriär började 1980 då hans första skiva Always Was, Is, And Shall Be kom ut. Allin var känd för sina obscena och bisarra liveframträdanden, som gick ut på att uppträda naken, kasta, äta och rulla sig i sin egen avföring, urinera, skära sig med glasbitar över hela kroppen, antasta folk i publiken, slåss med publiken etc.

GG Allin spelade med ett antal grupper genom sin karriär, bland andra The Jabbers,
The Motor City Badboys (MC2),
The New York Superscum,
The Scumfucs,
The Cedar Street Sluts,
The Murder Junkies,
The Toilet Rockers,
Malpractice,
Stripsearch,
The Primates,
Antiseen,
The Texas Nazis,
The Disapointments och
The Criminal Quartet.

Allin ska även ha planerat att begå självmord på scen som en höjdpunkt på sin karriär. Han avled av en heroinöverdos 1993.

Diskografi, (urval) 
Always Was, Is & Always Shall Be – 1980 (som GG Allin and The Jabbers)
Eat My Fuc – 1983 (som GG Allin and The Scumfucs)
You'll Never Tame Me – 1985 (som GG Allin and The Scumfucs)
Dirty Love Songs – 1986 (solo)
Hated In The Nation – 1987 (solo)
You Give Love A Bad Name – 1987 (som GG Allin and The Holy Men)
Freaks, Faggots, Drunks & Junkies – 1988 (solo)
Doctrine Of Mayhem – 1990 (solo)
Murder Junkies – 1991 (som GG Allin and ANTiSEEN)
Brutaly & Bloodshed For All – 1993 (GG Allin and The Murder Junkies)
The Masturbation Session – 1995 (solo, mini-album)
Carnival Of Excess – 1995 (som GG Allin & The Criminal Quartet)
The Troubled Troubadour – 1996 (solo, EP)
Terror In America – 1998 (som GG Allin & The Murder Junkies, live)
Rock 'n' Roll Terrorist – 1999 (solo)
Scumfuc Tradition – 2001 (solo, uofficiell, samlingsalbum)

Referenser

Externa länkar
NNDB
Officiell webbplats

Amerikanska sångare
Födda 1956
Avlidna 1993
Män
Anders Bjurholm

Anders Bjurholm, född 11 februari 1826 i Österhaninge socken, död 1 september 1913 i Stockholm, var en bryggeriidkare. Tillsammans med ingenjören Gustaf Emil Boëthius fick Bjurholm 1884 uppdraget att arbeta fram en ny standardmodell för ölflaskor, baserad på metersystemet. Flaskan antogs 1884 på försök som standardmodell i Stockholm och från 1886 som standardmodell i hela Sverige.

År 1852 tog Anders Bjurholms över verksamheten för ett ölbryggeri vid Östgötagatan på Södermalm i Stockholm och grundade Bjurholms Bryggeri. Anders Bjurholm kom från en gammal bondsläkt och konsten att brygga öl hade han lärt sig hos brodern Pehr Bjurholm.

Bjurholm tog 1885 initiativet till Svenska bryggareföreningen och var medlem av 1891 och 1892 års kommittéer angående beskattning av maltdrycker. 1870–1875 och 1884–1890 var han medlem av Stockholms stadsfullmäktige.

Anders Bjurholm var en driftig man, han översatte tyska bryggeriböcker, införde öletiketter och standardiserade de bruna 1/6, 1/3 och 2/3 liters ölflaskorna som blev världens första standardflaskor (knoppflaskan). Bjurholm var initiativtagaren till och första ordföranden för Svenska Bryggareföreningen. Har fått Bjurholmsgatan och Bjurholmsplan på Södermalm uppkallade efter sig. Även Anders Bjurholms bror Pehr Bjurholm var en framstående bryggare.

Referenser

Vidare läsning 
 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Personer från Österhaninge socken
Män
Födda 1826
Avlidna 1913
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Van, Vansbro och Mora

Van är en sjö i Mora kommun och Vansbro kommun i Dalarna och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Vanån.

Van är 10 km lång och högst 1 km bred. Den är belägen i kuperad terräng och omgiven av barrskog. Endast ett fåtal hus finns i omgivningarna. Längs sjöns östra sida finns en nedlagd del av Inlandsbanan, som används för dressincykling. Där går också riksväg 26, och en rastplats med vidsträckt utsikt finns på gränsen mellan Vansbro och Mora. Ett par gravfält finns vid stränderna, och en badplats i Brintbodarna vid sjöns norra ände.

Delavrinningsområde 
Van ingår i delavrinningsområde (672565-140895) som SMHI kallar för Utloppet av Van. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 197 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Vanån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (74 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Vansbro kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Dalälvens avrinningsområde
Insjöar i Dalarna
Insjöar i Mora kommun
Insjöar i Vansbro kommun
Västerdalälvens avrinningsområde
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Shenmue

Shenmue (シェンムー) är ett äventyrsspel till Sega Dreamcast, som utkom i Japan den 29 december 1999 och i Europa den 1 december 2000.

Handlingen börjar den 29 november 1986, i rollen som Ryo Hazuki ska spelaren hitta och ta hämnd på Lan Di, den mystiske person som mördade Ryos far, Iwao Hazuki. Spelet utspelar sig i Japan under 1980-talet. Spelet fick en uppföljare, Shenmue II, som utkom i Japan den 6 september 2001, och i Europa den 23 november 2001. Spelen är regisserade av Yu Suzuki, som är anställd hos Sega AM2. Spelet släpptes tillsammans med Shenmue II i ny utgåva till Playstation 4, Xbox One och Windows 2018. Dom nya versionerna har ny grafik, kontrollintsällningar och möjlighet att välja engelskt eller japanskt tal.

Spelupplägg
De två spelen utmärkte sig genom deras försök att simulera verkligt stadsliv. Tiden tickar på oavsett vad spelaren gör, vilket betyder att ett avtalat möte ett visst klockslag verkligen inträffar då. För att få pengar måste spelaren ta jobb som utförs i samma (snabba) realtid.

Spelaren kan vid strider gå över till Beat 'em up. Vid speciella tillfällen måste spelaren trycka en knappkombination som visas på skärmen, vid så kallade Quick Time Events (QTE). Om knappkombinationen går fel kan det sluta illa.

Karaktärer

Ryo Hazuki
Ryo Hazuki är huvudpersonen. Hans far Iwao Hazuki mördas inledningsvis av en mystisk person vid namn Lan Di och Ryo gör allt för att få sin hämnd, samt ta reda på anledningen till mordet. Han börjar sin jakt i Yokosuka, Japan, och därifrån tar han sig till Hongkong och vidare långt in i Kina.

Iwao Hazuki
Iwao Hazuki är fadern till huvudkaraktären Ryo Hazuki. Iwao Hazuki uppfostrades till att vara näst intill den bästa inom kampsport. Iwao Hazuki dör i inledningen till det första spelet, vilket är anledningen till att Ryo Hazuki påbörjar sitt äventyr.

Nozomi
Nozomi är Ryos närmsta vän i det första spelet, en vänskap som är nära att bli en romans i. Hennes mormor har en blomsterhandel i stan som hon hjälper henne med. Hon flyttar dock till Kanada och dyker inte upp i uppföljaren.

Lan Di
Mannen som mördar Ryos pappa.

Utmärkelser
Shenmue togs emot positivt av recensenterna.

Andra framträdanden
Ryo Hazuki medverkar också i racingspelet Sonic & Sega All-Stars Racing tillsammans med bland annat Sonic the Hedgehog.

Källor

Externa länkar
Officiell webbsida

Dreamcast-spel
1986 i fiktion
1987 i fiktion
Datorspel 2000
Japan i fiktion
Livssimulatorer
Gamla Varvsparken

Gamla Varvsparken är en park vid Stigbergstorget i Majorna, Göteborg. Namnet syftar på Gamla Varvet, där parken anlades efter varvets upphörande. I parken byggdes Sjöfartsmuseet som stod klart 1933.

Byster och monument
Större museala föremål som kanoner och ankare finns utställda i parken. Där finns också granitbyster av Erik Rafael-Rådberg och Arvid Bryth föreställande Fredrik Henrik af Chapman (1921), Dan Broström (1933), Wilhelm R. Lundgren (1946), Hugo Hammar (1949) och Oscar Kjellberg (1957).

1937 invigdes även Pennsylvaniamonumentet i parken som ett minne av den svenska koloniseringen av Nordamerika genom kolonin Nya Sverige.

Avtäckningen av Chapmansstoden
Den 9 september 1921, på dagen tvåhundra år sedan Fredrik Henrik af Chapman föddes i Göteborg, avtäcktes Chapmanstoden i Gamla Varvsparken. En avdelning av Göta artilleriregementes musikkår under anförande av musikdirektör Löfgren fanns på plats, och vid 11.30-tiden anlände statsministern Oscar von Sydow med flera från invigningshögtidligheterna på Börsen. 

Under det att han lät täckelset falla, anförde statsministern: 
Tvåhundra år ha i dag förflutit, sedan Fredrik Henrik af Chapman föddes i denna stad. Av engelsk börd som så mången annan märkesman i vår stad, räknade han dock Sverige som sitt rätta fosterland; åt Sverige ägnade han också sitt snille och sin arbetskraft. Här skall ej närmare utformas bilden av Chapmans livsgärning. Må det blott sägas, att med honom börjar ett nytt skede i det svenska skeppsbyggeriets historia, att hans namn är knutet till ett av den svenska flottans stoltaste minnen. Vid stranden av Göta älvs utlopp i Västerhavet nära den plats i födelsestaden, där Chapman en tid utövat sin konst, ha nu minnesgoda händer rest hans bild. Eftervärldens tacksamhet har sålunda givit inseglet på Chapmans ära och förtjänst. Må denna bild även inför kommande släkten vittna om hans verk. 

Omedelbart efteråt dånade utifrån älven 15 salutskott från sjökadettfartygen Blenda, Skagul och Skuld och musiken spelade 'Kungl. Flottans paradmarsch'. Stadsfullmäktiges ordförande Karl Gustaf Karlsson nedlades en blomstergärd. För Svenska Flottan och för Sjökrigsskoleavdelningen frambar statsrådet Otto Lybeck och kommendörkapten F. Tamm kransar. Den Polytekniske Læreanstalt och Dansk Ingeniørforening representerades genom professor C. Hansen från Köpenhamn, och marindirektör Svendsen från Norsk Søfart i Kristiania bar fram en ståtlig krans. Högtidligheten avslutades med 'Bohuslänningarnas marsch'.

Källor

Parker i Göteborg
Majorna
Maren, Södertälje

Maren är en sjö i centrala Södertälje i östra Södermanland. Sjön är idag sammangrävd med östersjödelen av Södertälje kanal, vilket innebär att sjöns vatten är bräckt. Maren ligger mellan Slussholmen och Strandgatan och vid dess ena ände ligger Marenplan.

Historik

Maren är en rest av det vattendrag som på forntiden fanns mellan Östersjön och Mälaren. Inre Maren kallades tidigare Stadshamnen och var Södertäljes viktigaste hamn fram till 1880-talet. Fram till mitten av 1940-talet fungerade inre Maren fortfarande som innerstadshamn och var främst vinterhamn för skutor. Sjötransporterna upphörde först när Marenbron anlades 1963 och spärrade vattenvägen. Bron, som var avsedd att vara ett provisorium, revs år 1993. Dagens Marenbron är en mindre konstruktion för gång- och cykeltrafik.

Maren idag

Det fanns planer från kommunens sida att fylla igen delar av Maren för att bygga ett köpcentrum. 600 nya bostäder, nytt parkeringshus under jorden och en kraftigt minskad vattenyta ingick i förslaget som hade utarbetats av ett brittiskt konsultföretag på uppdrag av kommunen. Planerna på att bygga köpcentrum i och runt inre Maren stötte på stort lokalt motstånd.  I maj 2006 sade kommunstyrelsen "nej" till förslaget.

Södertäljes gästhamn ligger intill Tullbacken i yttre Maren. Det är en mycket populär gästhamn, mycket på grund av det strategiska läget. I närheten av gästhamnen ligger centralstationen Södertälje C, och slussen som förbinder Östersjön och Mälaren.

Referenser

Externa länkar

Södertälje
Insjöar i Södertälje kommun
Insjöar i Södermanland
Victoriastadion

Victoriastadion är en inomhussportanläggning på Möllevången i norra Lund. Hallen ägs av Lunds Kommun. LUGI Motion driver idrottshall och gym medan Allmänna Tennisklubben driver rackethall.

I hallen har LUGI Motion, Allmänna Tennisklubben Lund (ATL), LUGI Fäktning, LUGI Badminton och Lunds Squash verksamhet.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Lund
Sportanläggningar i Lunds kommun
Sportanläggningar invigda 1978
Sport i Lund
1978 i Sverige
Mariebergs kyrkogård

Mariebergs kyrkogård, vardagligen även Mariebergskyrkogården, är en kyrkogård i Majorna i Göteborg, tillhörande Carl Johans församling. Kyrkogården tillkom år 1787. Wilhelm Stenhammar och Johan Fredrik Carpelan är begravda där. Kyrkogården tillhör geografiskt stadsdelen Majornas tredje rote. Kyrkogårdens areal var 1,37 hektar år 1910. Kyrkogården har 1 197 gravar.

Efter att Mariebergs församling bildats 1786, beslutades om att anlägga en kyrkogård på "Majberget" (som kyrkogården även fått sitt namn av, en så kallad "uppsnyggning" av Maj > Marie), och 1787 kunde den tas i bruk. Åtminstone två gånger har den utvidgats, 1867 då den införlivades med tomtplatserna Standaret, Flaggan, Signalen och en del av Ankaret, det vill säga området söder om stora tvärgången. Denna utvidgning köptes av förvaltarna för trädgårdsmästare Grens konkursbo för 2 000 riksdaler. År 1933 utvidgades det sydvästra hörnet, med tomtplatsen Fanan, där ett litet hus i roten 199 var beläget.

Kungl. Maj:t medgav 1786 att offentlig gudstjänst skulle få hållas i ett hus inom Mariebergs församling, till dess en annexkyrka av sten kunde bli färdig. En stor materialbod i trä, som uppförts vid anläggningen av kyrkogården, fick tjänstgöra som provisorium under en övergångstid av 20 år. Lokalen togs i bruk 1787. På västra gaveln hade den ett lågt torn med två ringklockor. Ett orgelverk med 13 stämmor var placerat på en mindre läktare i byggnaden. Kyrkan kallades Mariakyrkan eller Mariebergs Kyrka. Byggnaden revs i juni 1826.

Ett begravningskapell uppfördes 1871 samt tillbyggdes 1938. Åren 1894-1924 uppläts inte några nya familjegravar, varken på denna eller Djurgårdskyrkogården, men från 1925 släppte man på detta. Vid den östra sidan av ingången till kyrkogården fanns ännu i början av 1870-talet en trappa på vardera sidan om muren, där kropparna efter så kallade "självspillingar" (självmord) i solnedgången lyftes över muren. Dom tilläts inte som andra avlidna i procession föras in genom porten. Deras begravningsplats blev det nordöstra hörnet intill muren, där de begravdes i stillhet.

På en minnestavla vid entrén (uppsatt 1986) står det: "I maj 1786 bildades Mariebergs församling. Året därpå togs denna kyrkogård i bruk. Gudstjänsterna hölls i en byggnad, kallad Majkyrkan, här på kyrkogården. Församlingen var en föregångare till Carl Johans församling vars kyrka invigdes 1826." Kyrkogården innehåller också ett stort monument över sjömän som omkommit under andra världskriget, uppsatt av Sveriges Redareförening.

Från Stora Allmänna Vägen (Karl Johansgatan) gick Majbergsliden (del av Såggatan) snett söderut till kyrkogården på 1800-talet.

Källor
Det forna Majorna, [andra upplagan 1940], Axel Rosén, Göteborg 1938, s. 384ff

Externa länkar 
 Hitta graven

Majorna
Begravningsplatser i Göteborg
Kleopatra I

Kleopatra I Syra (grekiska: Κλεοπάτρα Σύρα), född omkring 204 f.Kr., död 176 f.Kr., var drottning i ptolemaiska dynastin i Egypten från 193 f.Kr. till sin död. Hon var ensam regent från 180 f.Kr..

Biografi

Kleopatra I var dotter till de seleukidiska kungaparet kung Antiochos III och drottning Laodice III. Hon vigdes med Egyptens kung Ptolemaios V år 193 f.Kr. Äktenskapet arrangerades som en del av fredsförhandlingarna mellan det ptolemaiska och det seleukidiska riket. År 197 f.kr. hade Antiochos III erövrat landområden i Mindre Asien som tillhörde Egypten.

Giftermål
Då fredsförhandlingarna inleddes 196, företräddes Egypten av Rom. Antiochos III föreslog då att Kleopatra skulle gifta sig med Ptolemaios. Förslaget accepterades, och paret trolovades 195. Bröllopet firades två år senare i staden Rafia i Gaza, när Kleopatra var tio år gammal och Ptolemaios 16 år. Senare skulle Ptoleméerna kräva tillbaka området Celesyrien, som Antiochos III hade erövrat från Egypten, med hänvisning till att det hade utgjort Kleopatras hemgift. Det är okänt om detta var sant eller inte.

Drottning
I Alexandria i Egypten kallades Kleopatra för syriskan. Hon hyllades som drottning och mottog titeln adelphe (syster) till Ptolemaios och blev liksom han hyllad som gud under titeln Theoi Epiphaneis. Hon utnämndes 187 f.kr. till vesir, och 185 f.kr. överförde en prästsynod i Memfis officiellt alla de titlar som elva år tidigare givits Ptolemaios även till henne.

Ensam regent
Kleopatra fick två söner och en dotter: Ptolemaios VI, Kleopatra II och Ptolemaios VIII. Vid hennes makes död år 180 f.Kr. blev Kleopatra I ensam regent i Egypten under sin sexårige son Ptolemaios VI:s minderårighet. Hon var den första kvinnan i den ptolemaiska dynastin som regerat Egypten ensam, utan någon manlig medregent. Under de följande åren står hennes namn före hennes sons i papyrusrullar och på mynt, och hon nämns med titeln Thea Epiphanes. Kort före sin död hade hennes make förberett ett krig mot hennes födelseland, det seleukidiska riket, men då hon blev ensam regent avbröt hon genast krigsplanerna och inställde förberedelserna.

Barn
 Ptolemaios VI
 Kleopatra II 
 Ptolemaios VIII

Referenser

 
 

Födda 204 f.Kr.
Avlidna 176 f.Kr.
Ptolemaier
Kvinnliga regenter under 100-talet f.Kr.
Kvinnor
Personer i Egypten under 100-talet f.Kr.
Tonya Harding

Tonya Harding, sedan 2010 Tonya Maxene Price, född den 12 november 1970 i Portland i Oregon, är en amerikansk tidigare  konståkare. Harding var under det tidiga 1990-talet ett mycket lovande namn inom konståkningen. Utöver andraplatsen vid 1991 års VM i konståkning placerade hon sig dock aldrig på prispallen i internationella tävlingar. År 1992 kom hon fyra i OS i Albertville.

Biografi 
Tonya Harding föddes i Portland i delstaten Oregon som dotter till Al och LaVona Harding. Hon hade en halvbror vid namn Chris Davison som dog vid ung ålder. Hennes far hade hälsoproblem vilket ledde till att han var sjukskriven under långa perioder. Harding har hävdat att hennes mor misshandlade henne under uppväxten, vilket modern dock förnekar. Harding började med konståkningen vid unga år och gjorde sin första trippel-lutz vid 12 års ålder.

År 1990, när Harding var 19 år gammal, gifte hon sig med Jeff Gillooly. Äktenskapet var stormigt och slutade i skilsmässa tre år senare. I juni 2010 gifte hon om sig med Joseph Jens Price.

Harding vann Amerikanska nationella mästerskapen 1991 och samma år vann hon en silvermedalj vid VM. Inför de nationella mästerskapen 1994 inträffade en allvarlig händelse som orsakade stor uppmärksamhet. Hardings konkurrent Nancy Kerrigan fick sitt knä sönderslaget med ett järnrör av Hardings före detta man, Jeff Gillooly. Harding vann det nationella mästerskapet, men blev sedan fråntagen sin titel på grund av händelsen med Kerrigan.

Vid OS 1994 i Lillehammer lades det stor fokus på just Hardings och Kerrigans medverkan. Harding slutade på en åttonde plats. Tävlingen vanns av OS-debutanten Oksana Baiul från Ukraina. Nancy Kerrigan kom på andra plats.

I februari 2002 började Harding med kändisboxning. Fram till maj 2005 gick hon nio matcher och vann fem, varav en mot Marc Mason, före detta konståkare. Harding har därefter arbetat som svetsare, målare vid en metallindustri och som expedit på Sears. År 2017 uppgav hon att hon arbetade som målare och snickare.

Referenser

Externa länkar 

  

Födda 1970
Amerikanska boxare
Amerikanska konståkare
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Portland, Oregon