kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling

Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (, OECD) är en internationell organisation för utbyte av idéer och erfarenheter inom områden som påverkar den ekonomiska utvecklingen mellan industriella länder med demokrati och marknadsekonomi, främst i de 38 medlemsländerna. Ursprungligen hette organisationen Organization for European Economic Cooperation (OEEC) och bildades 1948 för att samordna Marshallplanens insatser för att bygga upp Europa. 1961 reformerades organisationen till dagens OECD. OECD har sitt högkvarter i Paris. Generalsekreterare sedan 1 juni 2021 är Mathias Cormann, från Australien. I Sverige är det Utrikesdepartementet som är huvudman och har samordningsansvaret för OECD-frågorna i Regeringskansliet.

Verksamhet 
En stor del av OECD:s verksamhet är att utvärdera och jämföra de olika medlemsländernas politik och policyer. OECD lyfter även fram lärorika exempel inom olika områden. Vidare har OECD en statistikdatabas med fakta om medlemsländernas verksamhet och ger ut årliga rapporter.

En i Sverige omdebatterad studie var den så kallade PISA-undersökningen (Programme for International Student Assessment) som kom i december 2013. I den hade Sverige sjunkit till 38:e plats, av 65 undersökta länder, när det gällde 15-åriga skolelevers kunskaper inom områden som matematik, läsförståelse och naturvetenskap.

Medlemmar 
OECD har för tillfället 38 medlemsstater. Dessa är:

Förhandlingar med Ryssland om medlemskap inleddes 2007. Förhandlingarna avbröts 2014 och OECD:s kontor i Moskva stängdes. I slutet av februari 2022 avslutade OECD formellt förhandlingarna som en följd av Rysslands invasion av Ukraina 2022.

Se även 
 PISA – studie och rankning av OECD-ländernas studiesystem

Referenser

Externa länkar 
 

 
Mellanstatliga organisationer
Organisationer bildade 1961
Skrälingar

För svampsläktet, se Skrälingar (svampar)

Skrälingar är den forntida beteckningen på inuiter (även kallade eskimåer) som användes av nordmän. Även urinvånare på Vinland i Amerika, det vill säga indianer, kallades skrälingar i Erik den rödes saga och Grönlänningasagan.

Etymologi 
Ordet skräling är det enda ord som överlevt till nutiden av den gammalnorska dialekt som talades på Grönland. På modern isländska betyder det barbar, men på färöiska betyder det urinnevånare i Grönland eller Kanada. Etymologin är osäker, men den mest sannolika förklaringen är att det kommer från det gammalnorska ordet "skrá" som betyder "skinn". Inuiter och andra ursprungsfolk i trakten klädde sig i djurhudar, till skillnad från nordborna som klädde sig i ylle.

Teorin att ordet är besläktat med "skral" (isländska "skrælna") är däremot knappast riktig. Detta ord förekommer nämligen inte i medeltida norska texter, såsom de isländska sagorna, utan är ett lånord från 1600-talet från lågtyskan till de skandinaviska språken. I de medeltida texterna används ordet inte nedsättande.

Grönlänningarnas namn på sig själva är kalaallit (singularis kalaaleq), vilket kan återgå på det norska skräling (kombinationen skr är okänd i inuitspråket) eller på det norska klæði (kläder).

Kontakter mellan nordbor och skrälingar 
Nordiska kolonister slog sig ner på Vinland kort efter att kontinenten upptäckts, i början på 1000-talet. Enligt sagorna rådde till en början fred mellan nordmän och skrälingar. De var nyfikna på varandra och bedrev i viss mån handel. I utbyte mot rött tyg fick nordmännen skinnvaror. Däremot vägrade de att handla med vapen. Snart råkade de båda grupperna emellertid i strid med varandra, till följd av missförstånd, girighet och överilade handlingar. Nordmännen var fåtaliga och efter ett par år tvingades de överge sin bosättning.

Till Grönland kom de första vikingarna i slutet av 900-talet och på 1100- och 1200-talet fanns vikingabosättningar på Grönland. Från 1000-talet invandrade inuiter från norra Nordamerika till Grönland och bredde ut sig i norr och öster. Omkring år 1500 upphörde vikingarnas sista bosättning på Grönland.

Nordmännens attityd 
Nordmännens attityd till skrälingarna var inte generös. De beskrivs som små, fula varelser med besynnerligt hår, stora ögon och breda kindknotor. De ansågs kunna slås ihjäl utan samvetsbetänkligheter. Skelettfynd visar att något ingifte med skrälingarna inte förekom, trots stor brist på kvinnor.

Det finns bevis för att nordmännen skall ha tagit med sig minst en kvinna tillbaka till Island. Detta vet man då man kan hitta delar av en specifik DNA-sekvens som endast finns hos kvinnor från Nordamerikas urinvånare i ett litet antal av Islands invånare. Man vet att alla de islänningar som har denna DNA-sekvens har en gemensam släkting från vikingatiden, eftersom DNA-sekvensen bara förs vidare från moder till dotter.

Se även 
 Skraeling Island

Referenser

Litteratur 
 Dick Harrison & Kristina Svensson: Vikingaliv. Stockholm 2007, Natur och Kultur.

Vikingatiden
Grönlands historia
Nordamerikas historia
Eskimå

Eskimå är ett samlingsbegrepp för personer som tillhör folkgrupperna inuiter på Grönland, i Kanada och Alaska, samt yupiker i västra Alaska och i Ryssland. Folkgruppen aleuter är också besläktad. 

Tidigare antogs det att ordet eskimå betydde ”den som äter rått kött” på algonkinursprungsfolkets språk, men denna betydelse är numera ifrågasatt. 

Enligt den svenska Diskrimineringsombudsmannen bör ordet eskimå undvikas: ”Eskimå kan uppfattas som kränkande och bör därför undvikas, även om det finns delade meningar bland grönlänningar/inuiter.”

Se även 
Dorsetkulturen

Källor

Noter 

Alaska
Grönlands befolkning
Kanadas samhälle
Rysslands samhälle
Ursprungsfolk i Europa
Ursprungsfolk i den arktiska regionen
Lars Jonsson

Lars Jonsson heter flera personer:

 Lars Jonsson (politiker) (född 1892)
 Lars Jonsson (konstnär) (född 1952)
 Lars O Jonsson (militär) (född 1967)
 Lars Johnsson (innebandyspelare) (född 1975)
 Lars Jonsson (ishockeyspelare) (född 1982)
 Lars Jonson (1956–2015), Guld-Lars, gitarrist i bland annat KSMB
Australiens Grand Prix

Australiens Grand Prix är en deltävling i formel 1-VM. Tävlingen startade i Adelaide men körs numera på Albert Park i Melbourne där det under nuvarande kontrakt kommer att köras till och med säsongen .

Australiens Grand Prix i formel 1 hade premiär 1985, och avslutade formel 1-säsongerna åren 1985-1995. Loppet inledde sedan formel 1-säsongerna åren 1996-2019 med undantag för säsongerna 2006, 2010 och 2011.

Vinnare Australiens Grand Prix

Anmärkningar

Referenser

Noter

Externa länkar
formula1.com all races

Formel 1-grand prix
Australiens Grand Prix
Trotyl

Trotyl eller trinitrotoluen, förkortning TNT, systematiskt namn 2,4,6-trinitrotoluen (CH3C6H2(NO2)3), är ett explosivt fast ämne med gulaktig färg, och används som militärt sprängämne. Trotylapterad ammunition bemärks med bokstaven T inom den svenska försvarsmakten.

Föreningen framställs genom att toluen nitreras i tre steg, från vilket namnet trinitrotoluen kommer (tri-nitro-toluen = tre nitrerad toluen).

Trotyl är mycket stabilt och lagringsbeständigt. Det är okänsligt för stötar och hetta men har en låg smältpunkt. Det kan smältas och gjutas på ett säkert sätt.

Användning 
Trotyl används huvudsakligen som militärt sprängämne, framför allt inom ammunitionsframställning. Eftersom smältpunkten är relativt låg kan trotyl lätt gjutas i explosiv ammunition som till exempel granater, bomber, minor och diverse.

Förutom gjutning kan trotyl även granuleras och pressas samman till block, men är då något känsligare.

Trotyl används även som ingrediens i diverse andra sprängämnen; bland annat: baratol, hexotol och octol.

Historia 
Trotyl framställdes för första gången år 1863 av den tyske kemisten Julius Wilbrand. Det användes till en början som ett gult färgämne då Wilbrand inte kände till ämnets explosiva egenskaper.

År 1901 började trotyl användas som sprängämne i Tyskland och vid första världskrigets utbrott var trotyl i bruk som sprängämne hos de flesta större stater runt om i världen.

På grund av sin stabilitet, okänslighet, lagringsbeständighet samt sin okänslighet för slag och öppen eld innebar trotylen ett stort steg framåt för militär ammunitionsframställning. Dess låga smältpunkt gjorde det enkelt att gjuta in trotyl i explosiv ammunition.

Framställning 
TNT syntetiseras genom nitrering av toluen med svavel- och salpetersyra i tre steg med olika syrakoncentration och temperatur.

Explosiv reaktion 
Vid detonation reagerar trotyl enligt nedan:
 2 C7H5N3O6  → 3 N2 + 5 H2O + 7 CO + 7 C
 2 C7H5N3O6  → 3 N2 + 5 H2 + 12 CO + 2 C

Energiinnehåll 

Trotyl innehåller kemisk energi som frigörs då ämnet detonerar. 1 kg trotyl motsvarar 4,184 MJ (megajoule).

Se även 
Kiloton TNT
Megaton TNT
Pikrinsyra
Tetryl

Referenser

Noter 

Explosiva föreningar
Sprängämnen
Immuntoxiner
Nitrotoluener
Lars Johnsson (innebandyspelare)

Lars Johnsson, född 1975, är en svensk före detta innebandyspelare som för närvarande är sportchef i superligaklubben Storvreta IBK.

Referenser 

Svenska innebandyspelare
Födda 1975
Män
Levande personer
Faunus

Faunus, som egentligen betyder den välvillige, hulde guden, var en fornitalisk skogs- och fruktbarhetsgud som i den romerska mytologin identifierades med den grekiske skogsguden Pan. Enligt folktron var han en god ande för skog och mark, vilken befordrade jordens fruktbarhet samt skänkte fruktsamhet åt djur och människor, men med tiden blev han alltmer en skogsgud. Skogens ljud sågs som hans röst. Han var son till Picus och avbildades som en satyr som till hälften var get och till hälften människa. Vid sidan av Faunus omtalas den kvinnliga gudomen Fauna (Bona Dea). 

Faunus mångfaldigades och faunerna motsvarade då naturväsen som liknar satyrer från grekiska mytologin. Satyrerna, från början skogsväsen, ingick i den grekiska guden Dionysos orgiastiska följe. Fauner är lika satyrer till utseendet, men satyrer hade ursprungligen människofötter medan fauner har klövar. Fauner beskrivs med en mans överkropp och en getabocks ben, svans, klövar och horn. De är skogens väsen, en platsens beskyddare, platsens genius, ande, och väldigt måna om skogens andra varelser.

Begreppet fauna i uttryckssättet flora och fauna kommer härifrån. Det avser inte den kvinnliga gudomen Fauna utan är en pluralform av Faunus och betecknar alla djurarter.

I litteraturen 
Den franske symbolistpoeten Stéphane Mallarmé gjorde bruk av denna mytologiska figur i sin berömda dikt En fauns eftermiddag (1865-76). Dikten inspirerade så småningom Claude Debussy till verket Prélude à l'après-midi d'un faune (1894). Den polsk-ryske dansaren och koreografen Wacław Niżyński utgick i sin tur från den traditionella diktens skeende och Debussys kända musik när han gjorde sin danshistoriskt modernistiska En fauns eftermiddag (1912).

Herr Tumnus i Häxan och lejonet är en faun, han är en av de centrala figurerna i C.S. Lewis bok utgiven 1950.

Referenser
Religionslexikonet G. Denzler, mm. Forum, 1996
Nordisk familjebok

Noter 

Gudar i romersk mytologi
Överstepräst

Överstepräst, avser en gammaltestamentlig präst som genom smörjelseolja blivit invigd i sitt ämbete och omgärdades av speciella helighetsregler. Översteprästerna beklädde efter den babyloniska fångenskapen det högsta religiösa ämbetet i Israel, uppehållet av präster ur Arons stam. Deras klädnad bestod av bröstsköld, efod, kåpa, livklädnad, huvudbindel och bälte.

Överstepräst är som uttryck känt från ett flertal religioner. Av intresse i ett västerländskt sammanhang är att den romersk-katolska kyrkans överhuvud, påven, bär titeln "överstepräst", eller "Pontifex Maximus". Detta är ett arv från den gamla romerska statsreligionen. I den indiska mytologin kallades översteprästen purohita.

De judiska översteprästerna i templet i Jerusalem på Jesu tid var kohener, vilket innebär, 1981. att de ansågs härstamma från Moses bror Aron. Nu levande ättlingar till Aron bär ofta efternamnet Kohen eller Cohen. Översteprästerna Hannas och Kajafas spelade en central roll i Nya Testamentets evangelier och översteprästen Ananias var aposteln Paulus åklagare år 58 e Kr.

I den vediska civilisationen i Indien kallades översteprästen vid sidan av kungen Purohita.

Källor
 

Religiösa titlar
Evangelisterna

Med evangelisterna avses Matteus, Markus, Lukas och Johannes, vilka alla fyra enligt kristen tradition skall ha nedtecknat Nya Testamentets fyra första böcker. Matteus och Johannes räknas båda till Jesu lärjungar. Matteus var tulltjänsteman och Johannes var fiskare. Markus var medarbetare till lärjungen Petrus och Lukas var en grekisk läkare och medarbetare till Paulus.

Evangelister kallas även de som predikar, predikanter.

Symboler

De fyra evangelisterna har fått symboler förknippade med sig som är inspirerade av verser i gamla testamentet, Uppenbarelseboken respektive Hesekiels bok.
 Matteus – Bevingad människa, ängel. Symboliserar att Gud blir människa
 Markus – Bevingat lejon. Lejonet är en symbol för kunglig makt.
 Lukas – Tjur eller oxe. En symbol för offer och bön.
 Johannes – Örn. Symboliserar inspirationen av den heliga ande.

Den bevingade människan, eller ängeln, förknippas med Matteus för att det evangeliet tidigt beskriver hur Josef får en uppenbarelse av en ängel som berättar om Maria bebådelse. 

Markus inleder sitt evangelium med berättelser om Johannes Döparen i öknen och lejon var förknippade med öknen.

Tidigt i Lukas evangelium besöker Josef och jungfru Maria Jerusalems tempel där tjurar offras.

Johannes beskriver hur Jesus kom till jorden med himlen som utgångspunkt och förknippas med örnen.

Symbolerna används i kyrkokonsten tillsammans med avbildningar av evangelisterna eller som separata gestaltningar för evangelisterna. Genomgående avbildas Matteus, Markus och Lukas som gamla män som sitter inomhus och skriver medan Johannes avbildas som en ung man som sitter utomhus.

Källor

Nya testamentet
Fyrtal
Cellular Telecommunications & Internet Association

Cellular Telecommunications & Internet Association (CTIA) är en internationell branschorganisation för tillverkare av trådlös kommunikationsutrustning.

Externa länkar 
 CTIA - The Wireless Association

Branschorganisationer i USA
PostNL

PostNL, tidigare benämnt TNT (Thomas Nationwide Transport), är ett världsomspännande transportföretag med bas i Nederländerna som erbjuder tjänster inom post-, dokument- och pakettransport internationellt.

De har ett utbud av tidsbestämda expresstjänster i 200 länder och konkurrerar med FedEx, UPS och DHL. Omsättningen år 2009 var cirka 923 miljoner SEK.

Historia 
1946 – företaget grundas i Australien som Thomas Nationwide Transport limited (TNT ltd.).
1982 – TNT etableras i Sverige.
1996 – företaget köpts upp av nederländska statsposten KPN.
1998 – KPN slår ihop TNT med deras postdivision PTT till TNT Post Group (TPB).
2001 – Peter Bakker tillträder som verkställande direktör i november.
2005 – TPG byter namn till TNT, ofta med bolagsformen NV (naamloze vennootschap) tillagt (TNT N.V.).
2010 – 2 augusti annonserar företaget att postavdelningen (postväsendet) och expressbudavdelningen (budtjänsten) ska delas upp i två separata företag.
2011 – 26 maj avknoppas expressbudavdelningen till ett dotterbolag benämnt  och TNT NV byter namn till PostNL. Peter Bakker annonserar att han avgår som verkställande direktör i maj, med avträde i juni. Han ersätts av Harry Koorstra.
2012 – Verkställande direktör Harry Koorstra avgår från sätet i april efter ovisshet med styrelsen. Han ersätts av Herna Verhagen.

TNT Sverige AB 
TNT Sverige AB är en del av TNT Express och etablerades i Sverige 1982. TNT Sverige har sitt huvudkontor i Upplands Väsby, där även företagets Stockholmsdepå ligger. TNT Sverige har även kontor och depåer i Helsingborg, Malmö, Göteborg och Örebro, med cirka 400 medarbetare i Sverige. De transporterar årligen runt 3 miljoner försändelser till och från Sverige.

Verkställande direktör

Externa länkar 

Officiell webbplats

 

Nederländska transportföretag
Papeete

Papeete är huvudstad i Franska Polynesien i Stilla havet, beläget på ön Tahiti. Här finns en fransk flyg- och flottbas. Turismen är största näring. År 1995 hölls i Papeete omfattande demonstrationer mot de återupptagna franska kärnvapenproven på Mururoaatollen.

Staden 

Papeete är belägen på Tahitis nordvästra del (huvudön i ögruppen Sällskapsöarna) och har cirka 127 000 invånare varav 26 050 i själva Papeete .

Staden är uppdelad i sju communes (stadsdelar):
 Arue
 Faaa
 Mahina
 Paea
 Pirae
 Punaauia
 Papeete

Centrum utgörs av området kring hamnen och hamnesplanaden med bl.a. förvaltningsbyggnader som Le Mairie (stadshuset) och Assemblé territoriale (Franska Polynesiens förvaltning).

Bland andra byggnader finns marknaden Le Marché Papeete, Bougainville Park, Pouvanaa a Oopa statyn (tahitisk krigshjälte och ledamot i lokalförsamlingen) och Cathedrale de Notre Dame de Papeete. Staden har även Le Musee de la Perle ett museum över svarta pärlor som var och är en betydande del i Tahitis vardag och ekonomi.

Cirka 5 km sydväst om staden ligger Faa'a International Airport (flygplatskod PPT) som öppnades 1961 och är den enda flygplatsen i Franska Polynesien med internationell flygtrafik.

Historia 
Missionären William Crook blev 1818 den förste européen som bosatte sig i området.

Staden utsågs år 1830 till huvudstad i det dåvarande kungadömet Tahiti av drottning Pomaré IV och förblev huvudstad även efter 1842 då området blev ett franskt protektorat. Stora delar av staden förstördes 1884 under en brand och återigen 1906 under en storm. Under första världskriget besköts staden 1914 av tyska krigsfartyg.

Bland kända besökare kan nämnas Herman Melville som sedan 1842 vistades som straffånge i staden, den franske målaren Paul Gauguin innan han flyttade till Marquesasöarna och även Robert Louis Stevenson och Henry Adams bodde 1891 en kort tid i Papeete.

Ett svenskt konsulat öppnades i Papeete 1884 (konsul Heinrich Friedrich Jörs, 1831-1894) och finns där sedan dess med undantag av åren 1940-1952.  Den mest namnkunnige bland konsulerna har varit fil dr Bengt Emmerik Danielsson (1921-1997), som tjänstgjorde 1960-1978.

Källor

Externa länkar 

  Om Papeete
  Om Papeete på franska
 flygavstånd Stockholm - Papeete

Oceaniens huvudstäder
Orter i Franska Polynesien
Melanesien

Melanesien är en etnografisk region i västra Stilla havet, cirka 940 000 km² stor och med cirka 6,5 milj invånare (1991). Området består av Nya Guinea och ett antal mindre ögrupper nordost om Australien mellan Nya Guinea och Fiji och befolkas huvudsakligen av melanesier, alltså människor som inte talar polynesiska eller mikronesiska språk. 

Melanesien betyder "de svarta öarna" (grekiska melas - svart och nesos - öar, jämför även Mikronesien och Polynesien).

Namnet Melanesien användes först av den franska upptäcktsresanden Jules Dumont d'Urville 1832 för att skilja regionen från Mikronesien och Polynesien.

Regionen omfattar

Territorier och områden 
 Bismarckarkipelagen
 D'Entrecasteaux-öarna
 Fijiöarna
 Le Maire-öarna
 Louisiadeöarna
 Loyautéöarna
 
 Nya Kaledonien
 Nya Guinea
 Marshall Bennettöarna
 Moluckerna
 Raja Ampatöarna
 Salomonöarna
 Santa Cruzöarna
 Schoutenöarna
 Trobriandöarna
 Torressundöarna
 Vanuatuöarna
 Woodlarköarna

Stater

Befolkning
Melanesien betyder på grekiska "de svarta öarna" varvid det underförstås att det är ursprungsbefolkningen som är svarta. Benämningen användes först av franska upptäcktsresanden Jules Dumont d’Urville för att markera en grupp av öar etniskt och geografiskt skilda från Polynesien och Mikronesien.
Förutom de egentliga melanesierna finns det också i denna övärld papuaner och pygmeliknande folk.

De egentliga melanesierna talar språk som tillhör austronesiska språkfamiljen, medan papuanerna talar en mångfald papuanska språk med oklart släktskap. Förutom jakt och fiske inom näringslivet spelar sjöfart och handel stor roll.
De traditionella bostäderna är rektangulära hus som är byggda av takås. Numera har melanesiernas livsstil förändrats på grund av inflytande från västerländsk kultur.

Källor

Externa länkar 
 om Melanesien
 om öarna

Stilla havet
Oceaniens geografi
Sekobarbital

Sekobarbital, summaformel C12H18N2O3, är ett sömnmedel som tillhör gruppen barbiturater.

Det aktiva ämnet har en ganska kortvarig effekt, ungefär 3–6 timmar. Ämnet har sålts under varumärkena Seconal och Tuinal. I Sverige var varumärkena bland annat Seonal och Dormin.

Ämnet är beroendeframkallande. Den som försöker komma ur ett beroende kommer troligtvis att drabbas av abstinensbesvär, till exempel oro, ångest och brist på aptit.

Sekobarbital är narkotikaklassat och ingår i förteckning P II i 1971 års psykotropkonvention, samt i förteckning II i Sverige.

Sedan bensodiazepinerna uppfanns på 1960-talet har användandet av sekobarbital minskat avsevärt.

Källor

Generella anestetika
Barbiturater
Narkotikaklassade läkemedel
Purim

Purim är en judisk högtid som vanligtvis infaller i mars månad. Ordet betyder "lott" och har sin bakgrund i händelser som antas ha utspelat sig under den akemenidiske kungen Ahashveros' (Xerxes den store) styre. Enligt Gamla Testamentet var Ester drottning till den persiske storkungen och avslöjar inför honom att fursten Haman avser att utrota judarna i riket och dra lott om vilken dag utrotningen skulle ske. Haman blir hängd och Xerxes utfärdar då ett nytt påbud som tillåter judarna att lyfta vapen mot sina fiender, vilket de också gör. Enligt Esters bok dödades 75 000 av deras motståndare, men inga judar skadades.

Dagen före festen fastar man; sedan läser man ur Esters bok (Megillat Ester) i synagogan på kvällen och morgonen. När Hamans namn läses skakar barnen i skallror och för oväsen så man slipper höra hans namn. I synnerhet brukar barn klä ut sig på purim, ofta till någon av gestalterna i Esters bok.

Under purim äter man bland annat hamantasch. Det är också god sed att ge ätbara presenter, Mishloach manot, till släkt, vänner och andra. Ofta dricker man också några glas alkohol, men det är inte många som följer seden att dricka så mycket man inte ska kunna skilja den onde Haman från den gode Mordechai.

Purim firas 14:e dagen i månaden Adar (från persiskans âzar "eld") vilket vanligtvis innebär mars månad.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Judendom
Högtider inom judendom
Februari
Mars
Vindhyabergen

Vindhyabergen är en bergskedja i nordvästra Indien. Vid dess fötter ligger städerna Indore och Bhopal. Floden Narmada rinner strax söder om Vindhyabergen.

I Vindhyabergen har fynd av mänskliga aktiviteter från paleolitikum hittats. I sandstensmassiven finns klippmålningar med djurmotiv, vilka är daterade till 8000 f.Kr.-5000 f.Kr..

Se även 
 Indien
 Indiens historia
 Indisk konst

Bergskedjor i Indien
Thanjavur

Thanjavur (äldre namn Tanjore) är en stad i den indiska delstaten Tamil Nadu och är centralort i ett distrikt med samma namn. Folkmängden uppgick till 222 943 invånare vid folkräkningen 2011, med förorter 291 067 invånare.

Historia

Cholaperioden
Thanjavur blev känd under Cholahärskarna under 800-talet till 1100-talet. Detta var en storhetstid för Thanjavurområdet, och då byggdes också många hinduiska tempel och kulturella minnesmärken. 

Lämningarna från Cholahärskarna anses visa stor skicklighet i fråga om skulptur, måleri och träsnide. Dansformen Bharathanatyam är också värd att nämna, liksom den litteratur som skrevs under Cholaepoken. I Tamil Nadu anses det allmänt att Thanjavur under Cholaepoken var den tamilska kulturens vagga.

Brittiska perioden
Tanjore var från 1678 huvudort i ett särskilt marathfurstendöme som varade till 1799, då området med undantag av huvudorten tillsammans med närmaste omgivning avträddes till Brittiska Ostindiska Kompaniet. Staden Tanjore blev brittisk 1855, och folkmängden uppgick till 54 745 invånare 1881. Tanjore var huvudort i ett distrikt med samma namn i presidentskapet Madras.

Källor

Orter i Tamil Nadu