kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Walter Dickson

Bror Henning Walter Dickson, född 22 februari 1916 i New Haven, Förenta Staterna, död 23 mars 1990 i Falkenberg, var en svensk författare.

Biografi
Han var född i Förenta Staterna, där fadern arbetade som snickare. Familjen återvände redan 1921 till Sverige och bosatte sig i Vinberg nära Falkenberg. Dickson tog studentexamen i Halmstad 1936 och filosofie kandidatexamen vid Göteborgs högskola, men han bedrev även universitetsstudier i Uppsala och Stockholm. Från 1943 var han litteraturrecensent i dagstidningen Ny Tid och medarbetade även i flera finska och svenska litterära tidskrifter och i fackföreningspressen.  

Dickson debuterade med Perspektiv från Stigberget (1942) och Det gamla huset (1943), båda novellsamlingar som skildrar arbetarstadsdelen Masthugget i Göteborg. I hans stora produktion märks en romansvit om den egna släkten och dess emigrantöden: Skallgång (1946), Vid havets rand (1948), Storbasens saga (1951), Carmania (1952), Amerika (1954),  Oceanisk hemfärd (1955) och Solagömma (1957). Dickson skrev även kulturhistoriska essäer och flera böcker om Halland. Han var socialist och vid skildringen av äldre tider är han ofta kritisk till sociala missförhållanden. Trots detta medverkade han på 1970-talet i Centerns Ungdomsförbunds tidning Ung Center med kåserier m.m.

Berättarstilen är personlig och uppfinningsrik.

Bibliografi

 - Ny utgåva med annan titel av Jävlafora.

Priser och utmärkelser 
1952 – Boklotteriets stipendiat
1956 – Boklotteriets stipendiat
1957 – ABF:s litteratur- & konststipendium
1959 – Boklotteriets stipendiat
1961 – Boklotteriets stipendiat
1964 – Boklotteriets stipendiat

Se även
 Svenskspråkiga författare

Referenser

Vidare läsning

Svenskspråkiga författare
Födda 1916
Avlidna 1990
Män
Personer från New Haven
Författare från Halland
Svenska arbetarförfattare
Carl Perkins

Carl Lee Perkins, född 9 april 1932 i Tiptonville i Tennessee, död 19 januari 1998 i Jackson i Tennessee, var en amerikansk rockartist och sångare. 

Carl Perkins, en rockabillypionjär, introducerade under 1950-talet tillsammans med en annan betydande rock'n'roll-personlighet, Elvis Presley, en ny typ av sydstatsmusik, baserad på rhythm and blues och country. Både Perkins och Presley hade vid tidpunkten kontrakt med Sun Records. I december 1955 spelade Carl Perkins in låten "Blue Suede Shoes", som snabbt blev signaturmelodi för rockabillygenren. Eftersom den var full av "hot licks" och "hipster cool" gjorde Elvis Presley en cover på låten. Perkins originalversion var dock den första rock'n'roll-låten som samtidigt hamnade på pop-, country- och rhythm and blues-topplistorna.

Under en turné råkade Perkins den 21 mars 1956 oturligt ut för en bilolycka i Dover i Delaware och blev mycket svårt skadad. Efter tillfrisknandet återupptog Perkins sin karriär hos Sun Records och spelade senare samma år in de klassiska rockabillysångerna "Boppin' the Blues" och "Matchbox", samt medverkade under Million Dollar Quartet-sessionen.

Carl Perkins medverkade den 13 januari 1968 vid en Johnny Cash-konsert i Folsom State Prison som senare samma år gavs ut på livealbumet At Folsom Prison. Han medverkade även på livealbumet På Österåker med Johnny Cash. Albumet spelades in på Österåkeranstalten i Sverige den 3 oktober 1972.

Perkins' sista album Go Cat Go! gavs ut 1996 och på det medverkade flera av de största rockartisterna någonsin - både som sångare, musiker och medkompositörer till Perkins - så som Paul Simon, John Fogerty, Tom Petty, Bono, Paul McCartney, George Harrison, Ringo Starr, Johnny Cash, Jimi Hendrix och Willie Nelson. Tack vare att man dessutom fick tillstånd av Yoko Ono att använda sig av en liveinspelning av Perkins' Blue Suede Shoes med John Lennon är detta ett av fåtal album där samtliga fyra Beatlesmedlemmar medverkar efter gruppens upplösning (dock inte på samma låt).

Diskografi (i urval) 
Album

 Dance Album of Carl Perkins (1957)
 Whole Lotta Shakin' (1958)
 Boppin' the Blues (1970)
 My Kind of Country (1973)
 Ol' Blue Suede's Back (1978)
 Country Soul (1979)
 Disciple in Blue Suede Shoes (1984)
 Class of '55: Memphis Rock & Roll Homecoming (1986) (med Jerry Lee Lewis, Johnny Cash och Roy Orbison)
 Take Me Back  (1993)
 Go Cat Go! (1996)
 Turn Around (1998)

Singlar

 "Blue Suede Shoes" (1956) 
 "Boppin' the Blues" (1956)
 "Dixie Fried" (1956)
 "Your True Love" (1957)
 "Pink Pedal Pushers" (1958)
 "Pointed Toe Shoes" (1959)
 "Country Boy's Dream" (1966)
 "Shine, Shine, Shine" (1967) 
 "Restless" (1969) 
 "Me Without You" (1971)
 "Cotton Top" (1971)
 "High on Love" (1972) 
 "(Let's Get) Dixiefried" (1973)
 "Birth of Rock and Roll" (1986) (Class of '55)
 "Class of '55" (1987) (Class of '5)
 "Charlene" (1989)

Källor

Noter

Externa länkar 

 Biografi på Allmusic.com
 

 
Amerikanska rockabillysångare
Amerikanska rocksångare
Rock and Roll Hall of Fame
Amerikanska sångare under 1900-talet
Personer från Lake County, Tennessee
Musiker från Tennessee
Födda 1932
Avlidna 1998
Män
Henrik Bödeln av Mecklenburg

Henrik "Bödeln" av Mecklenburg och Schwerin, på tyska Heinrich "der Henker", född 1337/1338, död 24 april 1383 i Wismar, begravd i klostret Doberan, var hertig av Mecklenburg och Schwerin 1379–1383.

Henrik "Bödeln" av Mecklenburg och Schwerin var son till hertig Albrekt den store av Mecklenburg och Eufemia Eriksdotter.

Henrik regerade som furst Henrik III av Mecklenburg och som hertig Henrik I av Mecklenburg och Schwerin 1379–1383. Han lät utan undantag skoningslöst hänga alla våldsverkare och skall ofta själv utmed landsvägarna ha lagt snaran om halsen på de förbrytare som infångats. Således fick han tillnamnet der Henker (svenska: "bödeln"). Henrik förolyckades i en tornering i Wismar 1383. Sonen Albrekt var danske kung Valdemar Atterdags äldste dotterson och utvalde tronföljare.

Henrik förlovades med danske kung Valdemar Atterdags tidigt bortgångna dotter Margareta (1345–1350). Kort efter Margaretas död upprättades ett bröllopskontrakt med dennas syster Ingeborg Valdemarsdotter i Dornburg den 23 oktober 1350. Henrik och Ingeborg gifte sig sedan före den 3 juni 1362. Paret fick följande barn:

Eufemia av Mecklenburg (död 1400), gift med furst Johan V av Mecklenburg-Werle (död 1377/1378)
Maria av Mecklenburg (1363/1365–1402/1403), gift med hertig Vartislav VII av Pommern (stupad 1394/1395)
Albrekt IV av Mecklenburg (1362/1370–1388), hertig av Mecklenburg och Schwerin
Ingeborg av Mecklenburg (1368–1408), nunna i Ribnitz 1376, abbedissa där 1395–1408

Henrik gifte om sig före den 26 februari 1377 med Mechthild av Mecklenburg-Werle.

Källor 
Zimmerling, Dieter, Die Hanse. Handelsmacht im Zeichen der Kogge. Gondrom Verlag GmbH & Co. KG, Bindlach 1993, sid. 386, 389, 391, 394, 397
Chronicon Holtzatiæ 22, MGH SS XXI, sida 275

Noter 

Hertigar av Mecklenburg
Personer i Tyskland under 1300-talet
Födda 1330-talet
Avlidna 1383
Män
Ingeborg Valdemarsdotter

Ingeborg Valdemarsdotter, född 1 april 1347 på Sønderborg slott, död före 16 juni 1370, var hertiginna av Mecklenburg-Schwerin. Hon var dotter till kung Valdemar IV "Atterdag" av Danmark och Helvig av Slesvig samt äldre syster till unionsdrottningen Margareta.

Ingeborg fick överta äldre systern Margaretas tilltänkte make hertig Henrik Bödeln av Mecklenburg efter Margaretas död 1350. Ett bröllopskontrakt mellan Ingeborg och Henrik upprättades i Dornburg den 23 oktober 1350. Ingeborg och Henrik gifte sig sedan före 3 juni 1362. Paret fick följande barn:

Eufemia av Mecklenburg (död 1400), gift med furst Johan V av Mecklenburg-Werle (död 1377/1378)
Maria av Mecklenburg (1363/1365–1402/1403), gift med hertig Vartislav VII av Pommern (stupad 1394/1395)
Albrekt IV av Mecklenburg (1362/1370–1388), hertig av Mecklenburg och Schwerin
Ingeborg av Mecklenburg (1368–1408), nunna i Ribnitz 1376, abbedissa där 1395–1408

Ingeborg Valdemarsdotter blev efter brodern Kristofers död 1363 arvtagare till den danska tronen. Hon överlevdes dock av sin far kung Valdemar Atterdag. Hennes son Albrekt var Valdemars äldsta dotterson och utvalde tronföljare. Danskarna valde dock istället hennes systerson Olof till sin kung, vilket ledde till långvariga stridigheter mellan Mecklenburg och Danmark.

Källor 
 Zimmerling Dieter, Die Hanse. Handelsmacht im Zeichen der Kogge. Gondrom Verlag GmbH & Co. KG, Bindlach 1993, sid. 386, 389, 391, 394, 397

Noter

Externa länkar 
 http://runeberg.org/dbl/8/0283.html

Tyska hertiginnor 
Kvinnor
Ingeborg
Födda 1347
Avlidna 1370
Eufemia av Pommern

Eufemia av Pommern, född 1285, död 26 juli 1330, var en dansk drottning, gift 1300, 1306 eller 1307 med kung Kristofer II av Danmark (r. 1320–1326, 1329–1332). 

Eufemia var dotter till hertig Bogislav IV av Pommern och Margareta av Rügen. Äktenskapet var troligen arrangerat av politiska skäl, som ett sätt för Danmark att sluta förbund med hennes fars land Pommern, och hennes mors land Brandenburg. Hon var mor till Valdemar Atterdag.

Källor
 Den store danske encyklopædi Eufemia_af_Pommern

Danmarks drottningar
Kvinnor
Födda 1285
Avlidna 1330
Personer i Danmark under 1300-talet
Eufemia (helgon)

Eufemia, född omkring 290 i Chalkedon (dagens Kadıköy i Istanbul), död omkring 307, är ett katolskt helgon. 

Hennes festdag är den 16 september. Eufemia led under kejsar Galerius martyrdöden efter grym tortyr genom att kastas för vilda djur. Enligt legenden gjorde djuren henne inte illa, varför hon avrättades med ett svärd i bröstet. Hon avibldas tillsammans med vilda djur (lejon, björn och ormar) eller genomborrad med ett svärd. Hennes reliker fördes på 600-talet undan perserna till Konstantinopel.

Externa länkar

Noter

Se även 
630 Euphemia

Grekiska helgon
Kvinnor
Födda 290
Avlidna 307
Katolska martyrer
Jungfrumartyrer
Frank Gehry

Frank Owen Gehry, ursprungligen Goldberg, född 28 februari 1929 i Toronto i Kanada, är en kanadensisk-amerikansk arkitekt. 

Frank Gehry, som är bosatt i USA sedan 1947, grundade 1962 Frank O. Gehry and Associates, sedan 1979 Gehry & Krueger Inc.. Han arbetar sedan slutet av 1970-talet i en dekonstruktiv stil. Som självständig arkitekt började Frank Gehry i liten skala med "låga material" som hönsnät, plywood och korrugerad plåt. Hans eget bostadshus tjänade under flera år som experimentverkstad för olika kompositionsövningar; upphittade objekt fick genom collageteknik bilda funktionsanpassade skulpturer. Detta sätt att närma sig arkitektur kan, på många sätt, sägas vara typiskt för den amerikanska västkusten på 1970-talet. 

Frank Gehry övergick så småningom till att kombinera klassiska teman med massiva dekonstruktiva volymer. Resultatet ger en söndersprängd, nedsmält eller snedvriden verkan. På senare tid har Gehry fått allt större och mer internationella uppdrag med museet i Bilbao som det mest omtalade exemplet. Dessa projekt, ofta mycket storskaliga, utmärks snarare av betong och stål. Han fokuserar mycket på hur människor rör sig genom byggnaden och dess kulturella omgivning.

Som möbelformgivare har Frank Gehry anammat en liknande filosofi; med en förkärlek för material som ansetts olämpliga för designade ting har han ritat flera serier med billiga stolar och fåtöljer i återvunna material, korrugerad kartong och metallstänger. 

Frank Gehry erhöll Pritzkerpriset 1989.

Verk i urval 
Fondation Louis Vuitton i Paris, 2014
 Marqués de Riscal Hotel i Elciego, Spanien, 2006
 Stata Center, Massachusetts Institute of Technology, 2004
 Museet Experience Music Project, Seattle, Washington, USA, 2000
 Kontorshuset Gehry Tower, Hannover, Tyskland, 1999–2001
 Universitetsbyggnad på University of Cincinnati, Cincinnati, USA, 1993
  Det dansande huset, Prag-Nové Mesto, Tjeckien, 1993–94
 Ishockeystadium (Mighty Ducks), Anaheim, Kalifornien, USA, 1993–95
 Children's Museum, Boston, USA, 1991
 Museo Guggenheim Bilbao, Bilbao, Spanien, 1991–97
 Kulturcentret The American Center, Paris, Frankrike, 1990–94
 Walt Disney Concert Hall, Anaheim, Kalifornien, USA, 1989-96
 Disney Village (tidigare Festival Disney), Disneyland Paris, Marne-la-Vallée, Frankrike, 1988–92
 California Aerospace Museum, Los Angeles, Kalifornien, USA, 1982–84
 Konstnärsateljé, Indiana Avenue Houses, Venice, Kalifornien, USA, 1981
 Frank Gehrys bostad, Santa Monica, Kalifornien, USA, 1977–79
 Privatbostad/konstnärsateljé, Danziger Studio-Residence, Hollywood, USA, 1964

Fotogalleri

Referenser
Biografi på Pritzkerprisets webbplats

Noter

Externa länkar 

 Kort biografi på greatbuildings.com
 Bilder

Födda 1929
Män
Levande personer
Kanadensiska arkitekter
Mottagare av Pritzkerpriset
Mottagare av Wolfpriset i konst
Personer från Toronto
Mottagare av Praemium Imperiale
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Mottagare av Frihetsmedaljen
Alumner från University of Southern California
Alumner från Harvard University
Personer verksamma vid Columbia University
Cass Gilbert

Cass Gilbert, född 1859 i Zanesville i Ohio i USA, död 1934 i New York i USA, var en amerikansk arkitekt. Mest känd för amerikanska högsta domstolen och nygotiska skyskrapor i New York.

Började med arkitektur som tecknare och snickarlärling. Utbildad vid Massachusetts Institute of Technology 1878-80. Inledde ett samarbete med James Knox 1882. Gilberts arkitektur gick på kollisionskurs med den framväxande modernismen, då företrädd av arkitekter som Frank Lloyd Wright och Ludwig Mies van der Rohe. Mottog flera internationella utmärkelser och innehade periodvis uppsatta poster i den amerikanska federala administrationen. Föll i glömska under modernismens glansdagar men har på senare tid fått ny positiv uppmärksamhet.

Projekt
United States Supreme Court Building, Washington, D.C., USA, 1935
Woolworth Building, New York, New York, USA, 1910-1913

Källor
Kort biografi och några bilder 
Biografi

Noter

Externa länkar 

Amerikanska arkitekter under 1800-talet
Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
Personer från Zanesville, Ohio
Födda 1859
Avlidna 1934
Män
Michael Graves

Michael Graves, född 9 juli 1934 i Indianapolis i Indiana, död 12 mars 2015 i Princeton i New Jersey, var en amerikansk arkitekt, formgivare och konstnär.

Graves var utbildad vid University of Cincinnati och Harvard, och var verksam som självständig arkitekt och professor vid Princeton. Han var en av medlemmarna i New York Five respektive Memphis Group.

Han skapade på 1970-talet en postmodern, nyklassisk stil, som gärna ironiserade den arkitektoniska rationalism som Le Corbusier introducerade på 1920-talet. Hans Portland Public Office Building brukar anges som postmodernismens genombrott med sin eklekticism och sitt humoristiska förhållningssätt. Han ritade en mängd framträdande byggnader, ofta i en egen färgskala av ljusa pastellfärger. Han gjorde sig även känd som designer; han formgav 1984 för italienska Alessi en vattenkittel med fågelvissla, Bollitore 9093. Under sina sista år inledde han även ett konstnärskap med framförallt landskapsmåleri i samma ljusa pastelltoner.

Verk i urval
Alexander House, Princeton, New Jersey, USA, 1971-1973
Crooks House, Fort Wayne, Indiana, USA, 1976
Hanselmann House, Fort Wayne, Indiana, USA, 1967
Portland Public Offive Building, Portland, Oregon, USA, 1980
Offentligt bibliotek, San Juan Capistrano, Kalifornien, USA, 1981-1983
Humana Building, Louisville, Kentucky, USA, 1982
Ten Peachtree Place, Atlanta, Georgia, USA, 1990
Team Disney Building, Burbank, Kalifornien, USA, 1991
Michael C. Carlos Museum, Emory University, Atlanta, Georgia, USA, 1993
Engineering Research Center, University of Cincinnati, Ohio, USA, 1994-1995
Bryan Hall, University of Virginia, Charlottesville, Virginia, USA, 1995
Martel College, Rice University, Houston, Texas, USA, 2002
Tillägg till East Residential College complex, Rice University, Houston, Texas, USA, 2002

Källor

Externa länkar
 Great Buildings, Kort biografi om Michael Graves
 Architecture Week 2002, Portland Public Office Building
 Bluffton College, Några av Michael Graves byggnadsprojekt

Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Amerikanska formgivare
Amerikanska konstnärer under 2000-talet
Personer från Indianapolis
Födda 1934
Avlidna 2015
Män
Alumner från University of Cincinnati
Ruprecht II av Pfalz

Ruprecht II av Pfalz, född 1325, död 1398, var kurfurste av Pfalz 1390.

Ruprecht var son till Adolf av Pfalz och gift med Beatrice av Sicilien.

Barn
Ruprecht III av Pfalz, kurfurste av Pfalz 1398, Kung av Tyskland 1400. Född 1352, död 1410.

Referenser
 Alexander Schweickert: Kurpfalz. Kohlhammer, Stuttgart 1997, .

Noter

Externa länkar

Huset Wittelsbach
Födda 1325
Avlidna 1398
Män
Pfalz (residens)

Pfalz, lånord från tyskan av latinets ord för palats (), var benämningen på de kungsgårdar och andra personliga ägor spridda runtom i riket där de frankiska och tyska kungarna alltifrån karolingisk tid brukade uppehålla sig samt, då närvarande, utöva sina funktioner som domare. På vissa pfalz insattes pfalzgrevar som kungens ställföreträdare. Redan från 600-talet finns flera pfalz dokumenterade men de förekom i störst utsträckning kring 900- och 1000-talen. I bland annat Goslar finns ett slott som heter Kaiserpfalz.

Pfalz betecknar också de stater i Tysk-romerska riket som från år 1329 utgjorde det kurfurstliga Pfalzgrevskapet vid Rhen och som med århundradena splittrades därifrån. 

Pfalziska ätten som var Sveriges kungahus åren 1654-1720 tillhörde grenen Pfalz-Zweibrücken av ätten Wittelsbach som regerade i Pfalz.

Se även
 Kungsgård

Källor 
Svensk uppslagsbok 1955

Historiska tyska stater
 
Svensk uppslagsbok
Walter Burley Griffin

Walter Burley Griffin, född 1876 i Maywood i Illinois i USA, död 1937 i Lucknow i Indien, var en amerikansk arkitekt och stadsplanerare.

Walter Griffin utbildade sig på University of Illinois, med examen 1899. Han var biträde till Frank Lloyd Wright till 1905 och var en framträdande företrädare för arkitekturstilen prärieskolan. Han var gift med arkitekten Marion Mahony Griffin. Paret Griffin flyttade 1914 till Australien för att arbeta med etableringen av Canberra, Australiens nya huvudstad. De lämnade uppdraget där omkring 1920 i besvikelse, eftersom de ansåg att för få av deras idéer förverkligades. Under depressionsåren ritade Griffin stadsplaner och förbränningsugnar i Australien. Han dog i Indien 1937 i sviterna av en bukhinneinflammation, som han ådragit sig i Australien.

Walter Griffins byggnader i präriestil skiljer sig från Frank Lloyd Wrights genom sina nivåskillnader och sadeltak och ger ett mer kompakt intryck. År 1917 patenterade han ett konstruktionssystem av betongblock. Hans australiensiska förbränningsugnar placerades i backar, så att tyngdkraften medverkade i processen.

Som stadsplanerare blandade Griffin formella och informella element: breda, räta vägar i traditionella rutnät avlöstes av krökta vägar, som fick samverka till terrängen.

Verk i urval
 Privatbostad för W.H.Emery, Elmhurst, Illinois, USA, 1903
 Privatbostad för brodern Ralph Griffin, Edwardsville, Illinois, USA, 1909
 Privatbostad för Adolph Mueller, Decatur, Illinois, USA, 1906
 Privatbostad för Joshua Melson, Anna, Illinois, USA, 1912
 Bibliotek, Stinson Memorial Library, Anna, Illinois, USA, 1913
 Stadsplan till Canberra, Australien, 1912-1920
 Stadsplan, byggnader, Castlecrag, Leeton, Griffith, Newman College, med flera, Australien, 1920- och 1930-talen
 Förbränningsanläggning, Willoughby Incinerator, Sydney, New South Wales, Australien 1934
 Bibliotek, University of Lucknow, Indien, 1935-1937 
 United Provinces Exhibition, Lucknow, Indien, 1935-1937

Bildgalleri

Källor
 Walter Burley Griffin på www.prairiestyles.com
 Walter Burley Griffin på www.greatbuildings.com
 The Griffins på www.pbs.org

Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Män
Födda 1876
Avlidna 1937
Amerikanska stadsplanerare
Personer från Maywood
Gerhard I av Holstein

Greve Gerhard I av Holstein, född 1230/1232, död 21 december 1290, begravd i Mariaklostret i Hamburg, greve av Holstein 1239-1290, greve i Holstein-Itzehoe 1261-1290, regent i Kiel och Segeberg från 1263. Son till greve Adolf IV av Holstein (död 1261) och Hedvig till Lippe (död 1246/1250).

Biografi
Gerhard I, greve av Holstein-Stormarn-Wagrien-Schauenburg, efterträdde sin 1239 abdikerade fader jämte brodern Johan I av Holstein. Till en början stod Gerhard under förmyndarskap av sin svåger, hertig Abel av Sønderjylland. Gerhard bistod denne 1247-1248 i kampen mot Erik Plogpenning och vann därvid Rendsburg 1250.

1255 slöt Gerhard ett handelsavtal med Lübeck.

1260 understödde Gerhard systersonen hertig Erik I av Schleswig mot kung Erik Klipping, och 1261 deltog han i slaget på Loheden (tyska Lohheide) där kungen tillfångatogs och 1261-1264 satt fängslad i Holstein. Gerhards stöd till systersonen säkrade honom området Eckernförde.

Under många år rasade brödrastrider mellan Gerhard och brodern Johan I av Holstein. 1261 delade de upp landet mellan sig, varvid Gerhard erhöll delen Itzehoe med Stormarn, Plön och Schauenburg. Då Johan avled 1263 blev Gerhard regent även i dennes andel Kiel och Segeberg.

Gerhard förde även strider mot ärkebiskoparna av Bremen och mot Lübeck. Som svärfar till kung Magnus Ladulås av Sverige blev Gerhard tillfångatagen i Skara 1278 under Folkungaupproret och fördes till rebellfästet Ymseborg. Magnus Ladulås slog strax ned denna revolt, och rebellerna avrättades 1280.

Äktenskap och barn
Gerhard I gifte sig första gången omkring 1250 med Elisabet av Mecklenburg (död före 6 februari 1280), dotter till furst Johan I av Mecklenburg. Paret fick följande barn:

Luitgard av Holstein (död 1289), gift 1. med hertig Johan I av Braunschweig-Lüneburg (död 1277), gift 2. med furst Albrekt I av Anhalt-Zerbst (död 1316/1317)
Gerhard II av Holstein (död 1312), greve av Holstein
Helvig av Holstein (död 1324/1326), gift med kung Magnus Ladulås av Sverige (död 1290)
Adolf VI av Holstein (död 1315), greve av Holstein
Henrik I av Holstein (död 1304), greve av Holstein
Elisabeth av Holstein (död 1274/1284), gift med greve Burchard I av Wölpe (död 1289/1290)

Gerhard I blev barnlös i sitt andra gifte 1282 med Alessina av Montferrat (död 1285), änka efter hertig Albrecht den store av Braunschweig (1236-1279).

Kommentar
I Nordisk Familjebok (1908, se litteraturförteckningen nedan) betecknas greve Gerhard I av Holstein såsom stående under förmyndarskap av sin fasters man, hertig Abel av Sönderjylland. Denne Abel, som 1250 blev dansk kung, var i själva verket Gerhards svåger, i det att han 1237 äktat Gerhards syster Mechthild.

Litteratur
Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, band 9, sida 1025, Stockholm 1908
Dick Harrison: Jarlens Sekel, Ordfront Förlag, 2002
Annales Stadenses 1239, MGH SS XVI, sida 365
Chronicon Holtzatiæ 18, MGH SS XXI, sida 267

Externa länkar 

Personer i Tyskland under 1200-talet
Födda 1230-talet
Avlidna 1290
Män