kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ängskulla

Ängskulla (fi. Niittykumpu) är en stadsdel i Esbo stad och hör administrativt till Stor-Hagalund storområde. 

Stadsdelens namn kommer från ett 1800-talstorp med samma namn. Stadsdelens namn borde egentligen vara Olars, eftersom gamla Olarsby låg i dagens Ängskulla. 

De äldsta området i dagens Ängskulla byggdes på 1960-talet och har inte ändrats nämnvärt sedan dess. Nyare områden har senare byggts och dessutom finns det en del industrier i Ängskulla. Olars kyrka finns i stadsdelen.

Delområden i Ängskulla är Tomtekulla, Olarsbäcken och Ängslandet.

Källor

Stadsdelar i Esbo
Ängsön

Ängsön kan syfta på:

Finland 

 Ängsön, Närpes, Österbotten,  (2,2 km²)
 Ängsön, Lovisa, Nyland, 
 Ängsön, Pyttis, Kymmenedalen,  (1,1 km²)

Sverige 

 Ängsön, Mälaren – ö i Mälaren och Västerås kommun,  (21 km²)
 Ängsön, Haninge kommun - ö och fritidshusområde norr om Smådalarö, 
 Ängsön-Marskär, sammanväxta öar i Ornö socken, Haninge kommun i Stockholms län,

Se även
 Ängsö
 Ängön
 Ängesön
Ängö

Ängö kan avse:

Finland 

 Ängö (Kumlinge, Åland),  (1,1 km²)
 Ängö (Vårdö, Åland),  (1,9 km²)
 Ängö (Sottunga, Åland),  (40 ha)
 Ängö, Ingå, Nyland,  (46 ha)

Sverige 

 Ängö, Kalmar, Småland,

Se även
Ängön
Ängsö
Ägnö
Äskrödjan

Äskrödjan (fi. Saarniraivio) är en del av stadsdelen Esbo centrum i Esbo stad. 

Äskrödjan består av låga höghus och radhus. Det finns dessutom några daghem och skolor i området. Speciellt för området är byggnaderna med sneda tak. Skillnaden syns tydligt på Sockkärrsvägen där Äskrösjan slutar och området Södrik tar vid. De sneda takena är bestämda i stadsplanen. 

Esbo centrum
Einzeldruck

Einzeldruck trycktes 1541 och är en koralkälla för minst en psalmmelodi som bearbetades något i Tyskland i skriften Geistliche Lieder, Leipzig 1545. Melodin är känd i Sverige sen början av 1640-talet innan den infördes i 1695 års psalmbok, senare kom den att användas även till bland annat 1819 års psalmbok (nr 25 och 194).

Psalmer
I dig, o Herre Jesus kär (1695 nr 240, 1819 nr 194) "melodins huvudtext" och samma som till
O Skapare, o gode Gud (1819 nr 25)

Tyska koralböcker
Vallarna

Vallarna är Falkenbergs största park, ett fritidsområde nära centrum. Parken anlades från 1916 och framåt, efter initiativ av Småfåglarnas Vänner, finansierat av staden och genom enskilda bidrag.

Längs Ätrans södra strand finns strövstigar, elbelyst motionsslinga, minigolfbana, lekplats och ett mindre "zoo" för barnen. Doktorspromenaden längs ån är ett eldorado för laxfiskarna och här finns även en friluftsscen, från vilken bjuds lustspel och allsång sommartid.

Närmast Tullbron ligger den del av Vallarna, som i historisk tid ingick i ett försvarsverk, vars rester även kan ses vid brons södra fäste. 

Via en träbro över Garvareforsen gick här den första vägförbindelsen genom Falkenberg. Den anslöt norr om ån till Storgatan, som var stadens första genomfart. Här färdades man till en början mot söder för att nå den kustnära vägen norrut. 

Vallarna har en friluftsteater – Vallarnas friluftsteater – känd genom Stefan & Kristers uppsättningar.

Referenser

Fotnoter

Källor
Vallarna - stadens oas

Parker i Sverige
Falkenbergs geografi
Pris vare Gud, som kärlek är!

Pris vare Gud, som kärlek är! är en lovsång av den engelske biskopen Thomas Ken i Brighstone. Enligt Oscar Lövgren, 1964, antas att den är diktad omkring 1668. Något bevarat tryck före 1692 finns inte. Biskop Ken, som diktade tre psalmer, avslutade dem alla med denna vers: 

Praise God, from whom all blessing flow, 
Praise him, all creatures here below, 
Praise him above, ye heavenly host, 
Praise Father, Son, and Holy Ghost. 
Amen. 

Den svenska psalmen består av en översättning av denna fyraradiga avslutningsvers.

Emil Gustafson valde i sin sångbok Hjärtesånger 1895 inget specifikt bibelcitat för denna sång, i motsats till de övriga psalmerna, utan texten står fri från hans utgivarkommentarer.

Publicerad i
Metodistkyrkans psalmbok 1896 som nr 504 under rubriken "Afslutningspsalmer".
Nya Pilgrimssånger 1892 som nr 619 under rubriken "Slutsånger".
Hjärtesånger 1895 som nr 260 under rubriken Barnsånger med titeln Lovsången.
The English Hymnal with Tunes 1933 nr 217, 257 och 267, som sista vers till respektive psalm.

Externa länkar

Barnpsalmer
Brittiska psalmer
Delisleskalan

Delisleskalan (stavas ibland de Lisle) är en temperaturskala som skapades av den franska astronomen Joseph Nicolas Delisle (1688–1768). Skalan är "baklänges" så att minusgrader är varmt och plus kallare. Vatten fryser till is vid 150°De och det kokar vid 0°De.

Enheten var populär i Ryssland i nästan 100 år men är idag mer eller mindre helt utdöd och finns bara kvar historiskt.

Konvertering

Konvertering mellan temperaturenheterna

Källor 
 

Temperaturenheter
Delisle

Delisle kan syfta på:

 Delisleskalan ‒ en temperaturskala som skapades av den franska astronomen Joseph Nicolas Delisle
 Delisle, Saskatchewan ‒ en ort i Kanada
 Mons Delisle ‒ ett berg på månen
 Delisle (månkrater) ‒ en nedslagskrater i östra delen av månhavet Mare Imbrium
 12742 Delisle ‒ en asteroid i huvudbältet

Personer
 Guillaume Delisle (1675‒1726), en fransk geograf och kartograf
 Guy Delisle (1966‒), en kanadensisk serieskapare
 Joseph-Nicolas Delisle (16881‒768), fransk astronom och geograf
 Léopold Victor Delisle (1826‒1920), en fransk biblioteksman
Tell

Tell (arabiska: tall, hög, [ruin]kulle) är det inom arkeologin använda ordet för en jordtäckt ruinhög eller bosättningskulle. Detta motsvarar en förhöjning i det omgivande landskapet som uppstår genom upprepad bosättning, som Megiddo i norra Israel eller Erbil i Irakiska Kurdistan.

Tell förekommer ofta som led i geografiska namn, som Tel Aviv och Tell el-Amarna. Fenomenet är globalt men är särskilt vanligt i Mellanöstern; det benämns magoula på grekiska, hüyük på turkiska och tepe på farsi.

Referenser 

Store norske leksikon

Fornminnen
Gävle symfoniorkester

Gävle Symfoniorkester är en symfoniorkester hemmahörande i Gävle i Sverige.

Orkestern grundades 1912, och gav sin första konsert den 16 januari det året. Man hade från starten Gävle Teater och Sjömanskyrkan som hemvist i brist på särskilt konserthus. Från 1998 huserar man i det då nybyggda Gävle konserthus.

Orkestern har (2010) 52 fast anställda musiker och lyder sedan 1997 under Gävle kommun. 
Orkestern har tidigare verkat under namnen Gävleborgs läns orkesterförening, Länsorkestern och Gävleborgs symfoniorkester.

Chefsdirigenter
Ruben Liljefors 1912-31
Ludvig Mowinckel 1931-34
Sten Frykberg 1934-39
Sixten Eckerberg 1936 (vik.)
Eric Bengtson 1939-48
Stig Westerberg 1949-53
Siegfried Naumann 1953-54
Gunnar Staern 1954-63
Carl Rune Larsson 1963-67
Rainer Miedel 1968-75
(Ingen chefsdirigent 1975-81)
Göran W Nilson 1981-84
Doron Salomon 1984-90
Hannu Koivula 1991-96
Carlos Spierer 1997-2000
Petri Sakari 2000-2006
Robin Ticciati 2006-2009 (vakant 2010-2012) 
Jaime Martín 2013-2023
Christian Reif 2023-

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Orkesterns webbplats

Musikgrupper från Gävle
Musikgrupper bildade 1912
Svenska symfoniorkestrar
Sveriges Radios symfoniorkester

Sveriges Radios symfoniorkester bildades 1965 genom en sammanslagning av Radioorkestern och Radiotjänsts tv-orkester. Ensemblen kallas i dagligt tal ofta för Radiosymfonikerna.

Historia

Radiotjänsts orkester
En fast instrumentalensemble med ursprungligen sju musiker anställda vid Sveriges Radio bildades 1925. Ensemblens uppgift var att spela huvudsakligen klassisk repertoar i radions utsändningar. Ensemblen döptes på hösten samma år om till "Radioorkestern". I april 1937 upplöstes ensemblen i samband med att Radiotjänst slöt ett samarbetsavtal med Stockholms Konsertförenings orkester.

Radiotjänsts dans- och underhållningsorkester
En heltidsanställd ensemble som bildades i juni 1936, ursprungligen bestående av fjorton musiker. Orkestern kallades från 1937 ofta "Waldimirs orkester" efter sin kapellmästare och arrangör, Sune Waldimir. Deras uppgift var att spela dans- och underhållningsmusik och annan populärmusik.

Radiotjänsts underhållningsorkester 
I september 1943 upplöstes även dansorkestern och en ny orkester bildades, Radiotjänsts underhållningsorkester, där dock merparten av dansorkesterns medlemmar ingick. Den nya orkestern leddes huvudsakligen av Sune Waldimir och Sven Sköld. Orkestern blev liksom dansorkestern mycket populär och började även spela klassisk och symfonisk repertoar vid sidan av populärmusiken.

När dirigenten Sten Frykberg tog sig an orkestern 1948 döptes den om till "Radioorkestern". Orkestern hade stora framgångar med bland annat Frykbergs återkommande symfonimatinéer, folkbildande konserter där lyssnarna fick introduktioner till musiken innan den spelades.

Radiotjänsts tv-orkester 
En fast ensemble vid sidan av underhållningsorkestern som startades 1945 under namnet Radiotjänsts kabaretorkester. Orkestern bytte namn flera gånger under sin livstid, varav "Tv-orkestern" som anammades 1964, blev det sista. Året därpå slogs den, delvis på initiativ av den rumänske dirigenten Sergiu Celibidache, samman med Radioorkestern till en över 100 personer stark symfoniorkester.

I mars 1967 fick orkestern slutligen det namn det bär än i dag: "Sveriges Radios symfoniorkester".

Stig Westerberg gjorde som kapellmästare stora insatser för svensk musik, bland annat genom att svara för över hundra svenska uruppföranden under åren 1958–1983, och Sergiu Celibidache var den som under 1960-talet gav den sammanslagna orkestern internationellt anseende.

År 1979 invigdes Berwaldhallen som hemvist för Radiosymfonikerna.

Chefsdirigenter

Sveriges Radios symfoniorkester 
Sergiu Celibidache (de facto) 1962–1971
Herbert Blomstedt 1977–1982
Esa-Pekka Salonen 1984–1995
Jevgenij Svetlanov 1997–1998
Manfred Honeck 2000–2006
Daniel Harding 2007–

Källor
Sveriges Radios Symfoniorkester: Historia från Sveriges Radio
Underhållningsorkestern i Myggans nöjeslexikon, Band 14, 1993

Fotnoter

Se även 
 Radiokören

Externa länkar 
 Radiosymfonikernas och Radiokörens vänförening
 Sveriges Radios presentation av Radiosymfonikerna
 Radiosymfonikernas historia i Sveriges Radio P2 (2015)

Musikgrupper bildade 1965
Svenska symfoniorkestrar
Symfoniorkester
Musik i Stockholm
Ingesund

Ingesund är ett skolkomplex på Östra Sund, den östra av två halvöar i Glafsfjorden vilka skapar ett sund som avgränsar Kyrkviken från resten av sjön. Ingesund gränsar till den sydligaste delen av Arvika tätort och har bussförbindelse med stadskärnan, dit gång- och cykelvägen är fyra kilometer lång och bilvägen fem kilometer.

Skolkomplexet rymmer Ingesunds folkhögskola och Musikhögskolan Ingesund. Skolorna är uppkallade efter ett bostadshus som kallades Ingesund av sin sista privata ägare, vars hustru hette Ingeborg. Byggnaden köptes 1926 av Västra Värmlands folkhögskola, som något senare bytte namn till Ingesunds folkhögskola. Sidoverksamheten Folkliga musikskolan (nuvarande musikhögskolan) fick med tiden egna byggnader väster om folkhögskolan. 

På skolområdet finns ett knappt hundratal internats- och studentrum.

Byggnader och anläggningar i Arvika kommun
Lyckliga barn, som ha Gud till sin far

Lyckliga barn, som ha Gud till sin far är en sångtext med fyra 4-radiga verser.  Författare och kompositör till text och melodi är okända, liksom när sången publicerades första gången. För denna och de övriga barnsångerna valde utgivaren Emil Gustafson att inte knyta något specifikt bibelcitat, som för övriga psalmer i Hjärtesånger. Sångtexten är inte omnämnd i Oscar Lövgrens Psalm- och sånglexikon (1964).

Publicerad i
 Herde-Rösten 1892 som nr 133 under rubriken "Barnsånger"
 Hjärtesånger 1895 som nr 251 under rubriken "Barnsånger" med titeln "Lyckliga barn".

Barnpsalmer
Svenska psalmer
Öby

För kullen i Örebro, se Öby kulle.

Öby är en by i Bromarv, Raseborgs stad, Finland. Öby är belägen mellan Ekenäs och Hangö inom före detta Bromarv kommun.

Öby är en liten by som ligger mellan Ekenäs och Hangö. Varje år ordnas det en öbyträff i Öby. På öbyträffen samlas folk och tillbringar en kväll tillsammans. På träffen finns lotteri, kaffeservering, dans, med mera.

Källor 
Bromarv

Byar i Raseborg
Stormblåst

Stormblåst är black metal-bandet Dimmu Borgirs andra album, utgivet av skivbolaget Cacophonous Records 1996. År 2005, tio år efter den första inspelningen, gjordes en nyinspelning av albumet, Stormblåst MMV. MMV är beteckningen för "2005" med romerska siffror. Detta är det sista av bandets album med enbart sångtexter på norska, sedan började man sjunga även på engelska.

Låtlista
 "Alt lys er svunnet hen" – 6:05
 "Broderskapets ring" – 5:07
 "Når sjelen hentes til helvete" – 4:30
 "Sorgens kammer" (instrumental) – 6:19
 "Da den kristne satte livet til" – 3:06
 "Stormblåst" – 6:13
 "Antikrist" – 3:42
 "Dødsferd" – 5:28
 "Vinder fra en ensom grav" – 4:25
 "Guds fortapelse - åpenbaring av dommedag" – 4:23

Text: Silenoz (spår 1, 3, 5, 10), Shagrath (spår 2, 8), Aldrahn (spår 6, 9)
Musik: ''Silenoz (spår 1 – 3, 5, 6), Shagrath (spår 1, 2, 6, 8 – 10)

Medverkande
Musiker (Dimmu Borgir-medlemmar)
Shagrath (Stian Tomt Thoresen) – sologitarr, sång
Erkekjetter Silenoz (Sven Atle Kopperud aka Silenoz) – rytmgitarr, sång
Tjodalv (Ian Kenneth Åkesson) – trummor, percussion
Brynjard Tristan (Ivar Tristan Lundsten) – basgitarr
Stian Aarstad – synthesizer, piano

Produktion
Dimmu Borgir – producent
Good Time Charlie (Charlie Taylor) – ljudtekniker
Kristian Romsøe – mastring
Alex Kurtagić – omslagskonst
Tove – omslagskonst
Christophe Szpajdel – logo

Referenser

Externa länkar
Metal-archives: Stormblåst

Album av Dimmu Borgir
Musikalbum 1996
Pellinge

Pellinge (finska Pellinki) är grupp öar i Nyland i den före detta kommunen Borgå landskommun, numera inom staden Borgås gränser. I Pellinge ingår bland andra öarna Lillpellinge, Storpellinge, Ölandet och Klovharun.

Bofast befolkning har funnits på öarna sedan åtminstone 1500-talet. Denna har huvudsakligen livnärt sig av fiske och jordbruk. Befolkningen uppgick till omkring 270 personer 2005. 

Det finns en färja mellan fastlandet och Sundön och från 1983 tre broar vidare till Storpellinge. Pellinge fyr var verksam 1835–63.

Under finska inbördeskriget utkämpades på öarna i februari 1918 en strid mellan en vit frikår och röda styrkor. En del av den vita kåren lyckade efter mödosamma färder rädda sig över Finska vikens isar till Estland. Tidigare fanns det en lotsstation i Pellinge.

Sankt Olofs kapell på Ölandet, ritades av Gunvor Ekholm och invigdes 1959.

Bibliografi
Pellingeboken - en samling uppsatser och berättelser om Pellinge, Pellinge hembygdsförening 1977
Pellingeboken 2- en samling uppsatser och berättelser om Pellinge, Pellinge hembygdsförening 1987
Pellingeboken 3 - en samling uppsatser och berättelser om Pellinge, Pellinge hembygdsförening 1992
Pellingeboken 4 - en samling uppsatser och berättelser om Pellinge, Pellinge hembygdsförening 1977
Pellingeboken 5 - en samling uppsatser och berättelser om Pellinge, Pellinge hembygdsförening 2007

Se även
Pellinge hembygdsförening
Hörbergsgårdens museum
Klovharun

Källor
Uppslagsverket Finland

Noter

Externa länkar 

Finländska öar i Finska viken
Ögrupper
Byar i Borgå
Stian Thoresen

Stian Thoresen, med pseudonymen Shagrath, född den 18 november 1976 i Jessheim, är en norsk musiker, sångare i det melodiska black metal-bandet Dimmu Borgir. Tillsammans med Silenoz och Tjodalv bildade han Dimmu Borgir 1993. Thoresen är även engagerad i sidoprojektet Chrome Division samt Rangarok och Fimbulwinter.

Stian tog namnet Shagrat från en av karaktärerna i J.R.R. Tolkiens boktrilogi Sagan om ringen i vilken Shagrat var en av orcherna. I en intervju med musiktidningen Gaffa berättar Stian att han valde namnet 1992, långt innan Peter Jackson gjort filmerna om sagan om ringen. Stian säger i intervjun att Shagrat är en orch-demon. I själva verket är Shagrat dock en vanlig Orch.

Diskografi

Med Dimmu Borgir
Studioalbum
1994 – For all tid (återutgiven 1997 på Nuclear Blast)
1996 – Stormblåst
1997 – Enthrone Darkness Triumphant
1999 – Spiritual Black Dimensions
2001 – Puritanical Euphoric Misanthropia
2003 – Death Cult Armageddon
2005 – Stormblåst MMV (nyinspelning av originalet, utgåvan innehåller även en live-DVD)
2007 – In Sorte Diaboli 
2010 – Abrahadabra
2018 – Eonian

EP
1994 – Inn i evighetens mørken
1996 – Devil's Path
1998 – Godless Savage Garden
2001 – Alive in Torment
2002 – World Misanthropy EP

Med Fimbulwinter
Studioalbum
 1994 – Servants of Sorcery

Med Chrome Division
Studioalbum
2006 – Doomsday Rock'n'Roll
2008 – Booze, Broads and Beelzebub
2011 – 3rd Round Knockout
2014 – Infernal Rock Eternal
2018 – One Last Ride

Med Ov Hell
Studioalbum
2010 – The Underworld Regime

Referenser

Externa länkar

Dimmu Borgirs officiella webbplats
Dimmu Borgir-diskografi på Discogs

Norska metalmusiker
Norska sångare
Födda 1976
Män
Levande personer
Black metal-musiker
Ölmos

Ölmos är en by i Dragsfjärd på Kimitoön i Egentliga Finland. Ölmos används även som namn på den del av Kimitoön som ligger väster om Dragsfjärden och inkluderar då förutom de båda gårdarna Ytter-Ölmos och Över-Ölmos även gårdarna Hammarsboda, Purunpää och Söderlångvik.

Historia
Forngravar från stenåldern, bronsåldern och järnåldern vittnar om att området har varit befolkat under mycket lång tid. I början av 1500-talet började namnen Ölmoss, Hammarsboda och Purunpæ dyka upp på kartor. År 1614 fick rikskansler Axel Oxenstierna hela Kimito ö i gåva av Gustav II Adolf och ön fortsatte att vara i släkten Oxenstiernas ägo fram till 1681 då friherreskapet upplöstes och marken övertogs av järnbruket i Dalsbruk. År 1689 gick gårdarna Ytter-Ölmos, Över-Ölmos, Hammarsboda och Purunpää samman till byalaget Ölmos. I samband med att Amos Anderson köpte Söderlångvik av järnverket såldes även resten av Ölmos av till bönderna som därmed inte längre behövde utföra dagsverken åt järnverket.

Etymologi
Den vanligaste teorin är att det ursprungliga namnet var Ölgmosa (Älgmossen). En annan teori är att namnet skulle vara bildat av de fornnordiska orden elm (svan) och os (mynning). Den sista teorin motsägs av att inga större vattendrag utmynnar i Ölmos.

Geografi
Ölmos är ett vidsträckt område på ca 12×5 km eller totalt 60 km². Till Ölmos räknas också öarna i Bodholmsfjärden och Högland, Äspskär, Furuskär, Kolaskär, Helsingholmen, Sandön och Hamnholmen utanför Ölmos Långsida. Långsidan kallas den västra kusten som består av långa sandstränder. Mager sandjord och hällmark kännetecknar också stora delar av Ölmos. Från södra änden av Ölmosviken sträcker sig det så kallade Helveteskärret ca två kilometer söderut.

Fisket
De långsträckta sandbottnarna utanför Ölmos Långsida är mycket lämpade för notfiske. Fiske med not var en viktig näring i Ölmos sedan 1600-talet. Ett femtiotal så kallade varp (upplodade och kartlagda områden med slät botten för notdragning) finns dokumenterade. Notfisket bedrevs huvudsakligen på vintern via hål uppborrade i isen.

Källor

Dragsfjärd
Pasithee

Pasithee (XXXVIII, S/2001 J6) är en av Jupiters månar. Den upptäcktes den 11 december 2001 av en grupp astronomer vid University of Hawaii. Pasithee är cirka 2 kilometer i diameter och roterar kring Jupiter på ett avstånd av cirka 23 004 000 kilometer.

Månen är uppkallad efter gudinnan Pasithea i den grekiska mytologin.

Referenser

Externa länkar 
  The Jupiter Satellite Page

Jupiters månar
Månar
Astronomiska upptäckter av DC Jewitt
Astronomiska upptäckter av SS Sheppard
Astronomiska upptäckter 2001
Rangsby

Rangsby kan avse, 
 Rangsby, Saltvik – en by i Saltviks kommun, Åland
 Rangsby, Närpes – en by i Närpes kommun, Österbotten
Örö, Finland

Örö är en ö i Skärgårdshavet i Kimitoöns kommun i Finland. Den ligger cirka fyra sjömil sydväst om Rosala i Dragsfjärd.

Historia
Örö har länge använts som betesmark för Hitis by. Under Finska kriget användes Örö som bas för Svenska flottan och här finns en begravningsplats från den tiden.

1910 började Ryssland att bygga ett kustfort på Örö. Fortet var en del av befästningslinjen ”Peter den store” som även innefattade befästningar på Russarö, Utö och Ösel. Syftet var att stänga ute Tyska flottan från Finska viken och att skydda Sankt Petersburg från anfall från sjösidan. Befästningen som omfattade elva kanoner av olika storlek, en smalspårig järnväg, kullerstensvägar, kaserner och matsal stod färdig 1915. En stor del av arbetet utfördes av kinesiska krigsfångar.

Under Finska inbördeskriget kontrollerades fortet av röda sidan, men deltog aldrig i några strider. Under 1920- och 1930-talen användes fortet främst i utbildningssyfte, men i slutet av 1930-talet moderniserades fortet och blev en viktig länk i Finlands kustförsvar. Under vinterkriget var fortet ständigt bemannat, men råkade aldrig i strid. Under fortsättningskriget däremot var den sovjetiska flottbasen i Hangö inom räckvidden för det tunga batteriet och fortet gav också eldunderstöd till de finska trupperna under slaget om Bengtskär.

Efter kriget fungerade Örö som utbildnings- och övervakningsfort ända fram till 2005. Ön användes också efter det som militärt övningsfält.

Den 1 januari 2015 övergick Örö i Forststyrelsens ägo och ön är numera öppen för civila besökare som en del av Skärgårdshavets nationalpark. Där går att vandra på naturstigar. En del anläggningar på ön är fortfarande i militärt bruk.

Örö gästhamn 
Örö gästhamn har cirka 70 gästplatser. Förtöjning i gästhamn görs huvudsakligen mot y-bommar. Faciliteter som finns i hamnen: bastu, dusch, café, restaurang, kajaker, SUP-bräden och guidning. Inkvarteringsmöjlighet finns längre in på ön.

Bildgalleri

Källor 	
Webbkällor

Noter

Externa länkar 	

Dragsfjärd
Öar i Hitis
Öar i Skärgårdshavet
Befästningar i Finland
B'z

B'z är ett japansk rockduo som grundades 1988. Bandet består av gitarristen Tak Matsumoto och sångaren Koshi Inaba. Dom har idag blivit en av Japans mest framgångsrika musikgrupper och är med i listan över bästsäljande artister i både Japan och på internationell nivå. Rent musikaliskt har B'z provat många musikstilar som bland annat rockmusik, hårdrock, blues, pop, heavy metal och new wave. Bandets låttexter är oftast skrivna på japanska, bortsett från vissa som är helt skrivna på engelska eller innehåller några ord på engelska. Vissa låtar räknar även med engelskspråkiga varianter.

Bandmedlemmar 
Tak Matsumoto, gitarr.
Koshi Inaba, Sång.

Diskografi

Album 
B'z, 1988
OFF THE LOCK, 1989
BREAK THROUGH, 1990
RISKY, 1990
IN THE LIFE, 1991
 Mars, 1991
RUN, 1992
The 7th Blues, 1994
LOOSE, 1995
SURVIVE, 1997
Brotherhood, 1999
ELEVEN, 2000
GREEN, 2002
BIG MACHINE, 2003
THE CIRCLE, 2005
MONSTER, 2006
ACTION, 2007
MAGIC, 2009
C'MON, 2011
EPIC DAY, 2015
DINOSAUR, 2017
NEW LOVE, 2019

Singlar 
だからその手を離して, 1988 
君の中で踊りたい, 1989 
LADY-GO-ROUND, 1990
BE THERE, 1990
太陽のKomachi Angel, 1990 
Easy Come, Easy Go!, 1990
愛しい人よ"Good Night..., 1990 
LADY NAVIGATION, 1991
ALONE, 1991
BLOWIN', 1992
ZERO, 1992
愛のままにわがままに 僕は君だけを傷つけない, 1993 
裸足の女神, 1993 
Don't Leave Me, 1994
MOTEL, 1994
ねがい, 1995 
love me, I love you, 1995
LOVE PHANTOM, 1995
ミエナイチカラ ～INVISIBLE ONE～, 1996
Real Thing Shakes, 1996
FIREBALL, 1997
Calling, 1997
Liar! Liar!, 1997
さまよえる蒼い弾丸, 1998 
HOME, 1998
ギリギリchop, 1999 
今夜月の見える丘に, 2000 
May, 2000
juice, 2000
RING, 2000
ultra soul, 2001
GOLD, 2001
熱き鼓動の果て, 2002
IT'S SHOWTIME!!, 2003
野性のENERGY, 2003 
BANZAI, 2004
ARIGATO, 2004
愛のバクダン, 2005 
OCEAN, 2005
衝動, 2006 
ゆるぎないものひとつ, 2006
SPLASH!

Best of-album 
B'z The Best "Pleasure", 1998
B'z The Best "Treasure", 1998 
B'z The Best "Pleasure II", 2005
B'z The Best "ULTRA Pleasure", 2008
B'z The Best "ULTRA Treasure", 2008

DVD:er 
 LIVE RIPPER 
 "BUZZ!!" THE MOVIE 
 The true meaning of "Brotherhood"? 
 once upon a time in Yokohama 
 a BEAUTIFUL REEL. B'z LIVE-GYM 2002 GREEN ～GO★FIGHT★WIN～
 Typhoon No.15 ～B'z LIVE-GYM The Final Pleasure "IT'S SHOWTIME!!" in Nagisaen～

Externa länkar 
B'z official Web site 
Nippop Profile | B'z
 B'z Portal
B'z no bise

Japanska duogrupper
WP:Projekt Japan
Japanska rockgrupper