kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kärlek och kassabrist

Kärlek och kassabrist är en svensk film från 1932.

Handling
Filmen utspelas kring Valborgsmässoafton. Maskinskriverskan Margit är förälskad i kamrer Berger som redan har en fästmö.

Om filmen
Filmen hade Sverigepremiär i Stockholm i augusti 1932. Kärlek och kassabrist byggde på pjäsen Kassabrist av Vilhelm Moberg, skriven 1926. Detta var Tutta Rolfs filmdebut.

Rollista i urval
Sigurd Wallén - vaktmästare Andersson
Tutta Rolf - Margit Hauge, maskinskriverska 
Edvin Adolphson - Bengt Berger, kamrer 
Dagmar Ebbesen - Augusta, Anderssons fru 
Ruth Stevens - Svea Strandin, Bergers fästmö, sekreterare 
Thor Modéen - Carl Edvard Gyllén, Importbolagets direktör 
Nils Lundell - direktör Axel Lindell
Victor Lundberg - förskingraren
Doris Nelson - lärarinna på Gylléns 50-årsuppvaktning 
John Melin - kassör Olsson
Ludde Juberg - kassör Bodin

Referenser

Filmer 1932
Svenska komedifilmer
Vilhelm Moberg-filmatiseringar
Filmer i regi av Gustaf Molander
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Valborgsmässoafton på film
Svenska 1930-talsfilmer
John Kiffmeyer

John Kiffmeyer (även känd som Al Sobrante), född 1969, var bandet Sweet Children och Green Days ursprungliga trummis. Han lämnade dock bandet efter att gruppen släppt samlingsalbumet 1,039/Smoothed Out Slappy Hours 1990. Detta var innan Green Days stora genombrott. Anledningen var att Kiffmeyer ville studera heltid på college istället.

Kiffmeyers efterträdare blev Tré Cool, som är kvar i bandet än idag.

Kiffmeyer var under sin Green Day-period inte bara trummis, utan han var även bandets manager som bokade spelningar och han ansvarade över att locka fans till Green Day.

Artistnamnet Al Sobrante fick Kiffmeyer av sina vänner; det refererar till El Sobrante, området där han föddes. El Sobrante ligger i Kalifornien.

Kiffmeyer bor numera i San Francisco med sin fru Greta, och han har lagt musikkarriären på hyllan.

Referenser

Noter

Källor
GreenDayAuthority.com

Kiffmeyer, John
Kiffmeyer, John
Män
Levande personer
Michael Bolton

Michael Bolton, ursprungligen Michael Bolotin, född 26 februari 1953 i New Haven, Connecticut, är en amerikansk sångare och låtskrivare. 

Han har givit ut 17 studioalbum som har sålt i över 53 miljoner exemplar. Boltons största succé kom 1989 med den egenskrivna balladen "How am I Supposed to Live Without You". Bolton brukar kallas för "The King of Soft Rock", alltså "kungen av Soft Rock".

Karriär 
Bolton startade sin karriär i hårdrocksbandet Blackjack på 1970-talet. Bandet fick dock ingen framgång och Bolton började istället skriva sånger åt andra artister samtidigt som han började ge ut egna soloskivor. 1983 fick han en mindre hit med låten "Fools Game", men hade därefter svårt att följa upp framgången. Albumet Everybody's Crazy bjöd på ett klassiskt AOR-sound, men de stora framgångarna uteblev. 1987 släpptes albumet The Hunger där bl.a. Journey-medlemmarna Neal Schon och Jonathan Cain medverkade. På skivan återfanns en cover på Otis Reddings "(Sittin' On) The Dock of the Bay", vilken blev en hit. 

Bolton fokuserade därefter på en mer soulinspirerad rock med tonvikten på ballader. Albumet Soul Provider (1989) blev Boltons stora kommersiella genombrott med låtar som titelspåret, "How Am I Supposed To Live Without You" och "How Can We Be Lovers?". Han har alltid haft en större framgång hos publiken än hos kritiker, som ofta häcklat honom för att vara alltför smörig. 

Två gånger har han legat etta på Billboardlistan i USA och det med sångerna "How Am I Supposed To Live Without You" 1989 som för övrigt Laura Branigan hade stora framgångar med några år tidigare, och "When a Man Loves a Woman" 1991, en cover på Percy Sledges hit från 1966. Han har legat etta på Adult Contemporary-listan, som baseras på vilka sånger som spelas mest i amerikansk radio, nio gånger. 

År 1997 sjöng han ledmotivet "Go the Distance" till Disneyfilmen Herkules, som nominerades till en Oscar för bästa sång. Året därpå tog han sig an operarepertoaren och släppte skivan My Secret Passion innehållande kända opera-arior av Puccini m.fl.

Han är sedan länge också en känd vegetarian.

Röst och låtskrivande 
Bolton har en karaktäristisk heshet i rösten som beror på att han har skadade stämband. Han är också en extremt hög tenor. Han har belönats med Grammy Awards för bästa manliga vokalist två gånger.

Bolton är även en flitigt anlitad låtskrivare och har bl.a. skrivit sånger åt Cher, Barbra Streisand, Kiss och Laura Branigan.

År 2011 gjorde Bolton ett gästframträdande i låten "Jack Sparrow" tillsammans med The Lonely Island. Låten blev en populär hit det året.

Diskografi 

 feat. The Lonely Island

Referenser

Externa länkar 

 Michael Boltons officiella webbplats

Amerikanska sångare
Födda 1953
Män
Levande personer
Grammy Award-vinnare
Personer från New Haven
Fidel Castro (drink)

Fidel Castro är en romdrink av typen long drink. En äkta Fidel Castro innehåller mörk kubansk rom, pressad lime och ginger ale. Serveras med is och en limeklyfta i highballglas.

Man kan råka på avarter där det används spiced rum istället för mörk, eller cola istället för ginger ale. Använder man cola heter drinken dock Cuba Libre.

Drinken är döpt efter Fidel Castro.

Drinkar
Cuba libre

Cuba libre är en romdrink av typen long drink som förutom rom innehåller Cola och limejuice. Den serveras med is och en limeklyfta i highballglas.

Drinken skapades i Havanna på Kuba kring 1900, i samband med det spansk-amerikanska kriget. Namnet betyder "fria Kuba".

Externa länkar

IBA-drinkar
Springpojkar är vi allihopa

Springpojkar är vi allihopa är en svensk komedifilm från 1941 baserad på Harry Iseborgs pjäs Sänd gossen.

Handling
Två konkurrerande firmor som ligger mitt emot varandra slåss om en stor order.

Om filmen
Filmen spelades in den 5 juli - 13 september 1940, bland annat i Filmstaden i Råsunda och Klarakvarteren. Den hade premiär den 4 januari 1941 och är barntillåten. Filmen har även visats på SVT.

Rollista (urval)
Åke Söderblom - Gustav "Gugge" Svensson, springpojke för AB Delikatesser 
Rune Halvarsson - Nuffe Olsson, springpojke för AB Skånedelikatesser 
Bert Sorbon - Putte, piccolo på Hotell Centrum 
Gunnar Höglund - Osse 
Lennart Nyberg - Harra 
Åke Johansson - Nisse 
Arne Söderberg - Jutte 
Arne Andersson - Hempa 
Thor Modéen - grosshandlare Konrad Andersson vid AB Delikatesser 
Benkt-Åke Benktsson - grosshandlare Nordin vid AB Skånedelikatesser 
Eric Abrahamsson - direktör Johansson i Landsortens Inköpsförening 
Eva Henning - Annie Nordin, grosshandlare Nordins dotter 
Viran Rydkvist - en bondgumma 
Anna-Lisa Baude - fröken Göransson på AB Delikatesser 
Siri Olson - Lillan, kaféservitris 
Karl Kinch - Jäderlund

Ej krediterade 
Signe Lundberg-Settergren - Gugges mamma 
Walter Lindström - Hammarlund på AB Delikatesser 
Olle Florin - Larsson på AB Skånedelikatesser 
Richard Lund - Jonasson på AB Skånedelikatesser 
Georg Skarstedt - Berglund på AB Skånedelikatesser 
Astrid Bodin - direktör Johanssons fru 
Ragnar Widestedt - advokaten 
Hugo Tranberg - portiern på Hotell Centrum 
Gustaf Hedberg - Erland Hedström, Annies kavaljer 
Gösta Bodin - fallskärmshopparen som ska infångas 
Rolf Botvid - tävlingsfunktionär 
Folke Algotsson - tävlingsfunktionär 
Uno Larsson - en man vid målet

Musik i filmen
Vi grejar fem poäng, text och musik Harry Iseborg, sång Åke Söderblom, Bert Sorbon, Rune Halvarsson, Lill-Acke Jacobson, Arne Söderberg, Esten Areschoug, Arne Andersson, Gunnar Höglund, Åke Johansson, Lennart Nyberg och Karl-Gustaf Jonsson.

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2016.

Externa länkar
 

Filmer 1941
Svenska komedifilmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Marty Robbins

Marty Robbins, född Martin David Robinson den 26 september 1925 i Glendale i Arizona, död 8 december 1982 i Nashville i Tennessee, var en amerikansk countrysångare, multi-instrumentalist och racerförare.

Robbins var en av USA:s största countrysångare under sin tid. Han lärde sig spela gitarr i armén och slog igenom som artist tidigt 1953. Hans mest kända låt är "El Paso" som var en stor hit 1959–1960. Vid den tiden var den fyra och en halv minuter långa "El Paso" en av de längsta singelsidor som getts ut. Några andra kända låtar med honom är Streets Of Laredo "A White Sport Coat (and a Pink Carnation)" (1957) "The Story of My Life" (1958), "Big Iron" (1960), "Don't Worry" (1961) och "Devil Woman" (1962). Han valdes in i Country Music Hall of Fame 1982, samma år som han avled till följd av en hjärtattack.

Diskografi (urval) 
Marty Robbins spelade in och utgav 52 studioalbum och 100 singlar. Robbins hade 17 nummer 1 hits på Billboard Hot Country Songs och 82 topp 40 singlar.

Album (topp 10 på Billboard 200)
1959 – Gunfighter Ballads and Trail Songs (#6)

Album (topp 20 på Billboard Charts, Top Country Albums)
1963 – Return of the Gunfighter (#6)
1964 – R.F.D. (#4)
1966 – Drifter (#6)
1967 – My Kind of Country (#9)
1967 – Tonight Carmen (#4)
1968 – By the Time I Get to Phoenix (#8)
1968 – I Walk Alone (#2)
1969 – It's a Sin (#6)
1969 – Country (#20)
1970 – My Woman, My Woman, My Wife (#2)
1971 – Today (#15)
1971 – Greatest Hits 3 (#5) (samlingsalbum)
1972 – This Much a Man (#3)
1974 – Good'n Country (#7)
1976 – El Paso City (#1)
1977 – Adios Amigo (#5)

Singlar (topp 5 på Billboard Hot Country Songs)
1952 – "I'll Go on Alone" (#1)
1953 – "I Couldn't Keep from Crying" (#5)
1956 – "Singing the Blues" (#1)
1957 – "Knee Deep in the Blues" (#3)
1957 – "A White Sport Coat" (#1 dessutom #2 på Billboard Hot 100)
1957 – "The Story of My Life" (#1)
1958 – "Just Married" (#1)
1958 – "She Was Only Seventeen (He Was One Year More)" (#4)
1959 – "El Paso" (#1 och #1 på Billboard Hot 100)
1960 – "Big Iron" (#5)
1961 – "Don't Worry" (#1 och #3 på Billboard Hot 100)
1961 – "It's Your World" (#3)
1962 – "Devil Woman" (#1)
1962 – "Ruby Ann" (#1)
1963 – "Begging to You" (#1)
1964 – "The Cowboy in the Continental Suit" (#3)
1965 – "Ribbon of Darkness" (#1)
1966 – "The Shoe Goes on the Other Foot Tonight" (#3)
1967 – "Tonight Carmen" (#1)
1968 – "I Walk Alone" (#1)
1969 – "It's a Sin" (#5)
1970 – "My Woman, My Woman, My Wife" (#1)
1970 – "Padre" (#5)
1976 – "El Paso City" (#1)
1976 – "Among My Souvenirs" (#1)
1977 – "Adios Amigo" (#4)

Externa länkar

Country Music Hall of Fame: Marty Robbins
Marty Robbins på allmusic.com
Diskografi på Discogs
Marty Robbins på IMDb

Amerikanska countrysångare
Amerikanska countrygitarrister
Amerikanska musiker under 1900-talet
Personer från Glendale, Arizona
Tvillingar
Födda 1925
Avlidna 1982
Män
Daiquiri

Daiquiri (spanska: daiquirí) är en klassisk romdrink baserad på rom, lime och sockerlag. Den sägs vara skapad när The Daiquiri Mining Company i Kuba serverade denna drink till en grupp viktiga affärsgäster. Då de inte hade mer att bjuda på än rom och lime, gjorde de en cocktail baserat på dessa tillsammans med socker för att balansera limesmaken. Drinken blev en succé och har varit en av de mest populära romdrinkarna sedan dess. Drinken sägs ha skapats på den kubanska krogen La Floridita i Havanna. Kända daiquirikonässörer är F. Scott Fitzgerald och Ernest Hemingway.

Varianter 
En mycket vanlig variant av daiquiri är frozen daiquiri. I en frozen daiquiri ingår utöver rom, lime och sockerlag även krossad is och någon sorts frukt eller bär, oftast jordgubbar. Drinken blandas tillsammans med isen i en mixer tills isen är pulveriserad och drinken är nästan helt slät. Den kan liknas vid en alkoholhaltig smoothie.

Externa länkar

IBA-drinkar
Östersunds DFF

Östersunds DFF (ÖDFF) är en fotbollsförening i Östersund. Föreningen bildades ursprungligen 2001 under namnet Storsjöns DFF av Frösö IF och Ope IF när respektive föreningars satsningar på damfotboll inte givit önskat resultat sedan slutet av 1980-talet (då seriesystemet med damallsvenskan kom till). Namnet ändrades sedan till Ope-Frösö DFF, och 2004 till nuvarande namn.

Föreningens A-lag debuterade i seriespel den 4 maj 2002 då man slog IFK Timrå med 6–1 i Division 2 (dåtidens tredjedivision), och året efter kvalificerade sig ÖDFF för andradivisionen men blev endast en ettårig sejour i denna (likaså 2010). I oktober 2014 kvalificerade sig klubben för spel i Elitettan 2015, och kom att göra en treårig sejour i denna. Efter att ha slutat på nedflyttningsplats 2017 beslöt sig föreningen för att lägga ned A-lagsverksamheten och enbart satsa på integration för nyanlända pojkar.

Se även
Östersunds FK
IFK Östersund

Källor 
Om Östersunds DFF A-lag Damer, läst 29 oktober 2013

Fotnoter

Externa länkar
Officiell webbplats
ÖDFF Nyheter
Kontaktuppgifter och tävlingar 2019 - Östersunds DFF
Tabell 2016

Fotbollsklubbar i Sverige
Sport i Östersund
Sportklubbar i Östersunds kommun
Sportklubbar bildade 2001
Mai tai

Mai tai (Tahitiska för "bra") är en romdrink av typen cocktail. Den skapades av bartendern Victor "Trader Vic" Bergeron på dennes restaurang i Oakland år 1944. Mai Tai är en återskapelse av Ernest Beaumont Gants Q.B. Cooler då Victor Bergeron försökte kopiera Gants hela meny från Gants bar Don The Beachcomber varav Mai Tai är kopian av drinken Q.B. Cooler. Trader Vic serverade den till sina vänner Ham och Carrie Guild från Tahiti. Carrie lär ha utropat "Maita'i roa ae" när hon smakade drinken, vilket betyder ungefär "Inte av denna världen, världsbäst".

Originalreceptet innehöll en sjuttonårig jamaicansk rom - J. Wray & Nephew, färsk lime, Holland DeKuyper Orange Curaçao, Trader Vic's Rock Candy Syrup, en gnutta French Garier Orgeat och krossad is.

Drinken fick stor framgång på Bergerons barer "Trader Vic's" i Kalifornien och Seattle. Vidare spridning fick den då den introducerades på Hawaii 1953 och på kryssningsfartygen American Presidents Lines 1954. Bergerons första bar Hinky Dinks låg i närheten av Gants bar Don The Beachcomber som är en bar som baserades på mycket från Gants resor i västindien i sin fars handelskompani.

Externa länkar 

IBA-drinkar
Spökligan

Spökligan, videotitel på den svenska filmen The Ghost Hunters från 1987. Filmen släpptes på video i oktober 1995.

Handling
Gullan och hennes kompisar upptäcker Perra som gömmer sig eftersom han anklagas för spritsmuggling. Han är oskyldig och Gullan och hennes vänner hjälper honom att hitta de skyldiga.

Rollista
Sune Mangs 
Bert-Åke Varg  
Mats Huddén   
Heinz Fritsche

Externa länkar
 

Filmer 1987
Svenska komedifilmer
Adventures in Modern Recording

Adventures in Modern Recording är ett musikalbum som utkom 1981 och är den brittiska musikgruppen The Buggles andra musikalbum.

Låtlista
 Adventures in Modern Recording
 Beatnik
 Vermillion Sands
 I Am a Camera
 On TV
 Inner City
 Lenny
 Rainbow Warrior
 Adventures in Modern Recording (reprise)
 Fade Away
 Blue Nylon
 I Am a Camera (12-inch mix)
(spår 10-12 är bonusar på en återlansering 1997)

Källor

Musikalbum 1981
The Buggles
Engelskspråkiga musikalbum
Long island iced tea

Long island Iced Tea är en drink av typen long drink. Olika varianter finns, men det vanligaste är att den görs på lika delar vodka, gin, tequila, rom och cointreau som mixas med sour (eller citronsaft) och cola. Den har fått sitt namn efter platsen den skapades på, Oak Beach Inn i Hampton Bays på Long Island, och det faktum att den liknar iste till färgen. Den skapades av bartendern Robert C. "Rosebud" Butt.

Externa länkar

IBA-drinkar
Long Island
Slaget vid Lode

Slaget vid Lode var ett slag som ägde rum den 23 januari 1573 mellan svenska och ryska trupper, som en del av  25-årskriget mot Ryssland där Sverige segrade.

Slaget  

Den svenska armén under Clas Åkesson (Tott) bestod av 700 svenska knektar och ett par hundra baltiska ryttare. Den 23 januari möttes de båda arméerna vid byn Koluvere (Lode på tyska och äldre svenska). Under slaget gav Tott order om att det baltiska rytteriet skulle anfalla det ryska kavalleriet. Trots deras numerära underlägsenhet lyckades de baltiska ryttarna riva upp de fientliga formeringarna, men fann att fienden var för stark och drog sig tillbaka. Tott utnyttjade dock läget och anföll med sina knektar. Hela den ryska hären greps med ens av panik och flydde.

Följder  

Den ryska armén förlorade omkring 7000 man i döda. Tott kunde återvända till Reval med hela det ryska artilleriet, 100 hästar och en stor mängd slädar som ryssarna transporterat sitt byte i. Den ryske tsaren Ivan IV började fundera på fred och skrev ett brev till Sveriges kung Johan III. Då den senaste fredsdelegationen blivit illa behandlad tvivlade Johan III på ryssarnas fredsvilja och svarade i hårda ordalag. Den fortsatta skriftväxlingen var mycket hård och brukar kallas Skällebreven.

Källor
Sundberg, Ulf: Svenska krig 1521-1814, s. 78, Hjalmarson & Högberg Bokförlag, Stockholm 2002, 

Lode
1573 i Europa
Lode
Lode
Lode
Ilham Aliyev

Ilham Aliyev, född 24 december 1961 i Baku i Azeriska SSR i Sovjetunionen (nu Azerbajdzjan), är president i Azerbajdzjan sedan 2003 och ledare för Nya azerbajdzjanska partiet sedan 2005. Han efterträdde sin far Gejdar Alijev som innehade presidentposten åren 1993 till 2003.

Namn 
Namnet Ilham Aliyev är en exonym, i svensk transkribering skrivs det Ilham Äliyev, fullständigt namn (: Ilham Heydar oğlu Äliyev, kyrillisk skrift: Илһам Һејдәр оғлу Әлијев; Arabisk skrift: ایلهام حیدر اوْغلو علیئو; ryska: Ильхам Гейдарович Алиев: Ilcham Gejdarovitj Alijev.

Politisk och ekonomisk korruption 

Korruptionen har frodats under Ilham Aliyevs styre. Hans familj har berikat sig genom sina band till statliga företag. De äger betydande delar av flera stora azerbajdzjanska banker, byggföretag och telekommunikationsföretag, och äger delvis landets olje- och gasindustrier. Mycket av rikedomen är gömd genom ett utarbetat nätverk av offshorebolag.

År 2012 utsågs Aliyev till "Årets korrumperade person" av Organised Crime and Corruption Reporting Project. 

År 2017 avslöjades det att Aliyev och hans familj var inblandade i Azerbaijani laundromat, ett komplext penningtvättsprogram för att betala av framstående europeiska politiker för att avleda kritiken mot Aliyev och främja en positiv bild av hans regim.

År 2018 återvaldes Aliyev till president med 86.02 procent av rösterna, men inga egentliga oppositionspartier tilläts delta och analytiker pekar på ett utbrett valfusk.

Många observatörer ser Aliyev som en diktator. Han styr en auktoritär regim i Azerbajdzjan; valen är inte fria och rättvisa, den politiska makten är koncentrerad i händerna på Aliyev och hans släkt. Kränkningarna av de mänskliga rättigheterna är allvarliga och inkluderar tortyr, godtyckliga gripanden samt trakasserier av journalister och icke-statliga organisationer.

Källor

Externa länkar 

Azerbajdzjans presidenter
Azerbajdzjans premiärministrar
Azeriska politiker under 1900-talet
Azeriska partiledare
Azeriska politiker under 2000-talet
Politiker från Baku
Män
Födda 1961
Levande personer
Storkorset av Hederslegionen
Mottagare av Republiken Polens förtjänstorden
Korruption
Ilham Aliyev
Mojito

Mojito är en drink. Drinken består fem ingredienser: rom, sodavatten, sockerlag (helst från sockerrör), lime och myntablad. Dess kombination av sötma, citrus och myntasmaker har gjort mojito till en populär sommardrink.

Drinkens historia går tillbaka till slutet av 1800-talet då kubanska slavar drack sockerrörssötat vatten blandat med rom. Vem som komponerade den och var är däremot omstritt, men på 1920-talet fick den sina nuvarande proportioner då den serverades på Playa de Mariano, en strand som vid den tiden ofta besöktes av arbetare. Den anknyts mest med en av Kubas mest berömda barer: La Bodeguita de Medio, där den på 40-talet blev populär bland Havannas hipsters. Ernest Hemingway besökte ofta baren och han hjälpte drinken att få internationell spridning.

Ett populärt sätt att göra den på är att först muddla ca 10 st myntablad tillsammans med lika delar sockerlag och limejuice för att sedan fylla på med rom efter smak(oftast 4-6 cl). Fyll sedan glaset med is och toppa med sodavatten, ev. en myntakvist och limeklyfta som garnering.

Källhänvisningar

Externa länkar 

IBA-drinkar
Drinkar
Kubanska drycker
Robert Katscher

Robert Katscher, född 20 maj 1894 i Wien, död 23 februari 1942 i Hollywood, var en österrikisk-amerikansk kompositör.

Katscher utvandrade till USA i början av 1930-talet.

Källor

Österrikiska kompositörer
Födda 1894
Avlidna 1942
Män
Martin Ingelman-Sundberg

Martin Ingelman-Sundberg, född 1922, död 2005, var en svensk civilingenjör och aerodynamiker.

Ingelman-Sundberg hade under hela sitt liv flyg som såväl yrke som fritidsintresse. Han tog civilingenjörsexamen från Kungliga Tekniska högskolan 1947. Efter ytterligare ett års arbete vid KTH var han därefter verksam vid Flygtekniska försöksanstalten (FFA) i Ulvsunda där han var chef för sektionen för underljudsaerodynamik åren 1951–1983. Han var ansvarig för den aerodynamiska utprovningen av alla svenskkonstruerade flygplan som togs fram under hans tid.

Ingelman-Sundberg anlitades också som expert vid haveriutredningar och incidenter. Han visade bland annat genom prov att även små förändringar (frost) på ytan av en modern effektiv vinge kraftigt påverkade flygegenskaperna i det lägre fartområdet, vilket kunde leda till haveri. Baserat på hans arbeten finns numera internationella krav på att passagerarflygplan skall kunna flyga med så kallad "sand paper ice" på vinge och stabilisator inom godkänd flygenvelopp utan att något allvarligt händer. Detta skall verifieras med flygprov med just sandpapper av en viss grovhet.

Martin Ingelman-Sundberg tog privatflygcertifikat 1939 (vilket var giltigt ända in på 1990-talet) och 1942 var han med om de första svenska erfarenheterna av vågsegelflyg, även om fenomenet lävågor ännu var ett relativt okänt begrepp.

Åren efter sin pensionering lade Martin Ingelman-Sundberg ner mycket möda på att vinna gehör för en bättre beskrivning av hur vingens lyftkraft uppkommer än den beskrivning som nu används i framför allt pilotutbildningen över hela världen. Han har också kunnat visa hur den vilseledande beskrivningen med användning av Bernoullis lag en gång uppstod, vilket börjat ge genklang.

Källor

Externa länkar 
Martin Ingelman-Sundbergs Aerodynamiska Sajt, med hans förklaringar om lyftkraftens orsaker

Födda 1922
Avlidna 2005
Svenska segelflygare
Svenska fysiker under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer verksamma vid Flygtekniska försöksanstalten
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Män
Diana Miller

Diana Miller, född Winifred Caroline 4 november 1916 i London i England, död 1 mars 1993 på Mallorca, var en brittisk-svensk sångerska, orkesterledare och musiker (trummor).

Biografi
Miller kom till Sverige 1940 och gjorde inspelningar tillsammans med Sam Samsons orkester och Nisse Linds hot trio. Senare turnerade hon med Emil Iwring och Seymour Österwall. Hon engagerades av Gösta Bernhard till revyerna på Casinoteatern. Hon bildade en egen orkester, "The Diana Miller Trio", 1952 tillsammans med Siw Karlén (bas/sång) och Inger Lindberg (piano/sång). Under en kort period medverkade även Gullie Forslund på vibrafon.
Trion turnerade fram till 1963 i Europa (Nederländerna, Frankrike, Spanien, Tyskland, Schweiz och Österrike) och spelade på kända jazzklubbar bland annat på the Blue Note i Paris och Amsterdam.

Filmografi 
 
1939 - En enda natt

Teater

Roller (ej komplett)

Diskografi i urval 
The Maharajah of Magador med Thore Ehrlings orkester
I'm gonna sit right down med Svenska hotkvintetten
Happy little song med Sam Samsons orkester
I'm gonna wash that man right outa my hair med Arne Domnérus orkester
An apple for the teacher med Nisse Linds trio, Herbert Welander och Casper Hjukström
Chica chica boom chic med Jay Elwings orkester
Life's full of concequence med Sven Arefeldt och Sam Samsons orkester
Rhum-boogie med Seymours orkester
Guitar blues med Sven Stiberg gitarr och Seymours orkester
Don't sit under the apple tree med Sven Arefeldt och Charles Redlands orkester

Källor 

Svenska musiker under 1900-talet
Svenska sångare
Svenska orkesterledare
Kvinnor
Födda 1916
Avlidna 1993