kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Förbundsrådet (Schweiz)

Förbundsrådet (tyska: , franska: , italienska: , rätoromanska: ) är den schweiziska federationens verkställande organ, det vill säga regering. Förbundsrådet som kollektiv utövar också rollen som landets statsöverhuvud.

Val av ledamöter 
Förbundsrådets sju ledamöter väljs för en period om fyra år av den samfällda förbundsförsamlingen, det vill säga Nationalrådet och Ständerrådet i plenum. För varje plats i Förbundsrådet sker en omröstning där absolut majoritet krävs för att någon skall bli vald. Detta medför att det förekommer flera valomgångar innan någon erhållit minst hälften av rösterna. När Nationalrådet påbörjar en ny mandatperiod (som brukar vara i fyra år) ska samtliga platser i Förbundsrådet tillsättas genom val. Det finns ingen gräns för hur många gånger ett förbundsråd kan bli omvalt. Fyllnadsval genomförs om någon regeringsmedlem avgår före mandatperiodens slut.

För att säkerställa de fransk- och italienskspråkiga minoriteternas inflytande skall minst två ledamöter representera någon av de fransk- eller italienskspråkiga kantonerna, medan övriga ledamöter kan representera vilken kanton som helst.

1959 kom de största partierna i Förbundsförsamlingen överens om att ledamöterna i Förbundsrådet skulle fördelas enligt följande: 
 socialdemokraterna 2 ledamöter, 
 de frisinnade (numera FDP. Liberalerna) 2, 
 kristdemokraterna 2 samt 
 Bondepartiet (numera Schweiziska folkpartiet) 1 ledamot. 
År 2003 förlorade kristdemokraterna sin ena plats till Schweiziska folkpartiet (SVP). Genom att SVP splittrades i juni 2008 hade det därefter bara en ledamot i Förbundsrådet fram till 2016; den andra platsen innehades av Borgerliga demokratiska partiets Eveline Widmer-Schlumpf som lämnade SVP direkt efter att hon invaldes.

President 

Schweiz federala parlament Förbundsförsamlingen väljer för ett år i taget en ordförande för Förbundsrådet bland dess ledamöter, och den som innehar det uppdraget är även Schweiz förbundspresident. Uppdraget brukar som regel rotera mellan förbundsråden. Förbundspresidentens huvudsakliga uppgift är att vara ordförande vid Förbundsrådets sammanträden. Presidenten har inte mer makt än de övriga förbundsråden, förutom vid lika röstetal varvid vederbörande har utslagsröst; Schweiz statschefskap utövas kollektivt av hela Förbundsrådet.

En vicepresident, som är förbundspresidentens ställföreträdare, väljs också för ett år i taget. Den som är vicepresident brukar vanligtvis väljas till förbundspresident påföljande år.

Nuvarande förbundsråd

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Förbundsrådets webbplats

Politik i Schweiz
Schweiz
Statschefsorgan
Schweiz
Organisationer bildade 1848
Lista över Schweiz presidenter och vicepresidenter

Se även Förbundsrådet (Schweiz)#President.

Denna lista över Schweiz presidenter och vicepresidenter upptar de som varit presiderande ledamot och dennes ställföreträdare i förbundsrådet, Schweiz federala regering, sedan 1848. Förbundspresidenten, som väljs av förbundsförsamlingen för ett år, leder förbundsrådets möten och tar på sig vissa representativa uppgifter. Såsom primus inter pares har han eller hon inga särskilda befogenheter som de övriga regeringsmedlemmarna inte har och fortsätter att förestå sitt ministerium under presidenttiden.

Referenser

Presidenter och vicepresidenter
Politik i Schweiz
Schweiz
KOffice

KOffice är en svit av kontorsapplikationer av KDE. KOffice fungerar på de flesta Unix-varianter, däribland Linux. I och med att version 2 släpptes kommer det också göras tillgängligt för MS Windows och OS X. KOffice är utvecklat med hjälp av Qt från det norska företaget Trolltech och distribueras som öppen källkod. KOffice är fritt att ladda ner från Internet. Många Linuxdistributioner utger även egna färdigpaketerade varianter av KOffice. Sedan 2012 uppdateras inte KOffice.

Applikationer som ingår i KOffice 
 KWord - Ordbehandlare
 KSpread - Kalkylprogram
 KPresenter - Presentationer
 Kivio - Flödescheman och ritningar
 Karbon14 - Vektorbaserat ritprogram
 Krita - Pixelbaserat bildredigeringsprogram
 Kugar - Rapportgenerator
 KChart - Verktyg för tabeller och diagram
 KFormula - Formelredigerare
 Kexi - Databashanterare

Externa länkar 
 
  KOffice:s hemsida

 
Kontorspaket
Eduard Müller

Eduard Müller kan syfta på:

 Tysk-schweizisk indolog, se Eduard Müller (indolog)
 Schweizisk president, se Eduard Müller (president)
 Schweizisk längdskidåkare, se Eduard Müller (längdskidåkare)
 Tysk romersk-katolsk präst, se Eduard Müller (martyr)
 Tysk skulptör, se Eduard Müller (konstnär)
KDevelop

KDevelop är en integrerad utvecklingsmiljö för KDE, och fungerar därmed på de flesta Unix-varianter. KDevelop-projektet startades 1998 med målet att utveckla en lättanvänd, integrerad och grafisk utvecklingsmiljö för ett flertal programspråk. KDevelop är utvecklat med hjälp av Qt som utvecklas av Nokia (ursprungligen av Trolltech) och distribueras som öppen källkod. KDevelop är fritt att ladda ner från Internet.

KDevelop innehåller ingen egen kompilator, utan utnyttjar systemets egna - som exempelvis gcc.

Programspråk som stöds
Ada
Bash
C
C++
Fortran
Haskell
Java
Pascal
Perl
PHP
Python
Ruby
SQL

Externa länkar
  KDevelops officiella hemsida

Integrerade utvecklingsmiljöer
KDE
Eduard Müller (president)

Eduard Müller, född 12 november 1848, död 9 november 1919, var en schweizisk president.

Eduard Müller valdes in i det schweiziska Förbundsrådet den 16 augusti 1895 som representant för kantonen Bern och Radikalerna. Müller ersatte Karl Schenk som hade avlidit den 18 juli samma år. När Müller valdes in i Förbundsrådet erhöll han absolut majoritet (136 av 170 röster) redan i första valomgången. Müller behöll sin plats i Förbundsrådet fram till sin död 1919. Han efterträddes i Förbundsrådet av Karl Scheurer.

Ministerposter
Försvarsminister 1897, 1898, 1900 - 1906, 1908 - 1911
Justitieminister 1895 - 1896, 1897, 1912, 1914 - 1919

President och vicepresident
President 1899, 1907, 1913
Vicepresident 1898, 1906, 1912, 1918

Födda 1848
Avlidna 1919
Män
Schweiz förbundspresidenter
Stenen med de tolv hörnen

Stenen med de 12 hörnen är en sten i en mur i Cusco, Peru, och ett känt exempel på perfektion inom Inkaarkitektur. Stenen återfinns på Calle Hatun Rumiyoc, andra kvarteret från stora torget Plaza de Armas, på höger sida.

Utskjutande proteburanser lika den på stenen och även på ovanliggande stenar kan hittas på flera stenarbeten i området (se till exempel Rumicolca och Ollantaytambo). De har med största sannolikhet ingen konstruktiv funktion utan är en form av bildskrift (ideogram), eventuellt som en hyllning till gudarna.

Kultur i Peru
Rumicolca

Rumicolca (quechua Rumiqullqa) fungerade som en tullstation. Från den bevakades den östra ingången till Cuscodalen.

Konstruktionen byggdes av tidigare kulturer men kläddes med släta stenar av inkafolket. På insidan av själva genomgången finns utskjutande partier på stenarna (så kallade protuberanser). Dessa har sannolikt haft en symbolisk betydelse och torde vara en form av bildskrift (ideogram).

(Förväxla dock inte dessa små utskjutande partierna som inte syns i bild, med de stora trappsteg som är inbyggda i muren(!))

Se även
Stenen med de 12 hörnen
Tipón
Urubambadalen
Ollantaytambo

Cusco
Ruiner i Peru
Chavín de Huántar

Chavín de Huántar är ett religiöst forntida centrum i Peru. Platsen upptäcktes 1919 av den peruanske arkeologen Julio C. Tello. Platsen är belägen öster om Cordillera Blanca i Ancash, på 3180 m höjd, vid Marañonflodens början. Den har också gett namn åt Chavinkulturen.

Området är strategiskt valt, en kommunikationspunkt mellan kusten, bergen och djungeln, och består av två större tempel, ett äldre och ett yngre, flera pyramidformade byggnader med inre gallerior och ett antal mindre konstruktioner.

Chavín de Huántar har sannolikt inte varit boplats för något större antal människor, utan har i stället besökts av pilgrimer som sökte sig dit för religiösa offer eller orakelsvar.

Platsen visar att från 1000 f.Kr fanns här samhällen med komplex organisation, som förmådde att ena sig om stora ceremoniella och administrativa centra. Man organiserade jordbruk och djurhållning och utvecklades också till experter inom keramik och metallsmide. Chavinkulturens främsta kännetecken är dock stenskulpturerna, ornamenterade stenar och kärl är rikt förekommande. Ett av templen pryddes av ornamenterade stenar i form av huvuden med drag av människa och djur, mellan 30 och 70 cm höga.

Bildskrifterna visar lama, alpackor, marsvin, ankor, kalabasser, lök, potatis med mera. Bland andra kända fynd kan nämnas "el Lanzón", en lansformad sten 4,53 m hög rikt ornamenterad med diverse figurer med koppling till vatten och till fruktsamhet. Stenen stod uppställd i gallerian i det gamla templet.

Externa länkar

Världsarv i Peru
Ruiner i Peru
Världsarv inskrivna 1985
Botho zu Eulenburg

Botho zu Eulenburg, född den 31 juli 1831, död den 6 november 1912 i Berlin, var en tysk greve och preussisk statsman. Han var son till Botho Heinrich zu Eulenburg.

Eulenburg var 1865-70 medlem av preussiska deputeradekammaren samt invaldes 1867 i nordtyska riksdagen. Fastän tillgiven de konservativas uppfattning var han högt aktad även av de liberala. Efter åtskilliga poster inom den högre administrationen utnämndes han 1878, efter sin släkting Friedrich Albert zu Eulenburg, till inrikesminister. Utarbetandet av socialistlagen, vilken trädde i kraft 22 oktober 1878, var hans första verk som minister. 

På grund av meningsskiljaktigheter med Bismarck, som ej fann honom nog hårdhänt, avgick han 1881 och blev överpresident i provinsen Hessen-Nassau. Han utnämndes 1892 till preussisk ministerpresident, sedan Leo von Caprivi nedlagt detta ämbete, och övertog i augusti samma år även inrikesportföljen. Stridigheter mellan honom och rikskanslern Caprivi rörande den så kallade omstörtningslagen föranledde bägges avgång, 26 oktober 1894. Från 1899 var Eulenburg medlem av preussiska lantdagens herrehus.

Källor
 

Preussens ministerpresidenter
Preussens inrikesministrar
Alumner från Bonns universitet
Alumner från universitetet i Königsberg
Tyska grevar
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1831
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Friedrich zu Eulenburg

Friedrich Albert zu Eulenburg, född 29 juni 1815 i Königsberg (nuvarande Kaliningrad), död 2 juni 1881 i Berlin, var en tysk greve och preussisk statsman. Han var farbror till Philipp av Eulenburg.

Biografi 
Eulenburg ägnade sig sedan 1849 åt statstjänsten, reste 1859 som sändebud i Kina, Japan och Siam samt slöt 1861 ett vänskaps- och handelsfördrag med Japan och Kina. Den 8 december 1862 inträdde han som inrikesminister i Bismarcks kabinett och blev ett kraftigt stöd för Bismarck under striden med lantdagens deputeradekammare.

Efter annekteringen av Schleswig-Holstein, Hannover, Hessen och hertigdömet Nassau (1866) ägnade sig Eulenburg åt deras införlivande i det preussiska förvaltningssystemet och drevs så till att även i de äldre preussiska provinserna genomföra en förvaltningsreform, som skulle ge självstyrelse större utrymme. Detta skedde genom lagen om kretsindelningen av den 13 december 1872 och provinslagen av den 29 juni 1875, båda gällande de östra provinserna. Då Bismarck vägrade att medverka till att införa dessa lagar även i de västliga provinserna, begärde Eulenburg att entledigas, vilket beviljades den 30 mars 1878.

Genom den förtroliga ställning Eulenburg intog till Bismarck kom han att spela en viss roll även i utrikespolitiken, till exempel 1870 i juli som kung Vilhelms följeslagare i Ems. En samling av sina tal utgav han under titeln Zehn Jahre innerer Politik 1862–72 (1872).

Källor 
 

Preussiska politiker
Tyska grevar
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Königsberg
Födda 1815
Avlidna 1881
Män
WP:Projekt Kina
WP:Projekt Japan
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från universitetet i Königsberg
Fon (folk)

Fon eller Dahomey är ett folk som lever i södra Benin samt angränsande delar i Togo. Gruppen är Benins största; de utgör huvuddelen av befolkningen i södra delen av landet och uppgår till 1,7–2,5 miljoner människor i början av 2000-talet. De talar fon, ett språk som står ewespråket nära.

Jordbruk är en traditionell huvudnäring. Släktskapssystemet är patrilinjärt, och den traditionella religionen omfattar dyrkan av förfäder och naturgudomar.

På 1700- och 1800-talet var fon organiserade i det mäktiga kungadömet Dahomey med Abomey som huvudstad. I slutet av 1800-talet blev kungadömet en fransk koloni. Legendariska är de så kallade Dahomey-amazonerna, ett militärregemente bestående av kvinnor.

Se även 
 Afrikansk konst

Referenser

Noter

Källor 

Etniska grupper i Benin
Etniska grupper i Togo
Kwafolk
Språkljud

Språkljud (engelska speech sound) är inom lingvistiken en mångtydig term. Språkljud kan beteckna en fon i fonetisk analys, eller ett fonem i fonologisk analys. Ett tredje närliggande begrepp är segment, som kan vara ungefär en synonym till ”fon”, men också kan beteckna ett fonem eller ett icke närmare klassificerat segment av löpande tal.
Valsad tråd

Valsad tråd valstråd, metalltråd med massivt tvärsnitt vanligtvis framställd genom varmvalsning i ett trådvalsverk. Den färdiga valstråden har oftast ett cirkelformat tvärsnitt. Diametern ligger då i allmänhet mellan 5 och 15 mm. Tråden får i regel en finkornig mikrostruktur försedd med ett tunt oxidskikt efter valsningen. För framställning av klenare valstråd (dragen tråd) tillämpas s.k. tråddragning vilken sker i rumstemperatur.

Se även
Kallvalsning

Metallurgi
Stockaryd

Stockaryd är en tätort i Sävsjö kommun i Jönköpings län och kyrkby i Stockaryds socken.

Historia
Stockaryd är uppvuxet kring skogs- och möbelindustri.

När södra stambanan blev klar 1864 blev bondbyn Stockaryd ett snabbt växande samhälle. Storhetstiden varade mellan cirka 1920 och 1980.

Befolkningsutveckling

Kommunikationer

Landsväg 
Det finns fyra vägar till Stockaryd: en från Vrigstad, en från Sävsjö, en från Gamla Hjälmseryd och en från Rörvik. Länsväg F 761 på sträckan mellan Gamla Hjämseryd och Stockaryd har byggts om och fått en rakare sträckning för att lastbilarna med timmer ska få det enklare att ta sig till Stockarydsterminalen.

Järnväg 
Södra stambanan passerar genom samhället. Krösatågen Jönköping - Nässjö - Alvesta - Växjö gör uppehåll vid Stockaryd station. Godstrafik på järnväg finns till Stockarydsterminalen.

Stockarydsterminalen 

Den 27 augusti 2008 invigdes en ny terminal för järnvägstransport av timmer och andra råvaror som biobränsle, torv med mera. 

I maj 2010 vann denna terminal Stora Logistik & Transportpriset.

Näringsliv
Stockaryd är centrum för svensk tillverkning av hyvelbänkar (Sjöbergs) från 1950-talet. Även pinnstolar tillverkades till fram på 80-talet. Industrin i Stockaryd präglas idag av hustillverkning och möbler. Willa Nordic tillverkar främst lite exklusivare villor och Lättbalken AB tillverkar takstolar. Forsbergs möbler stoppar och klär möbler och Magnussons Snickerifabrik tillverkar möbelstommar i massivt trä.

Natur 
Naturen är typiskt småländsk med tall och gran, men i Stockaryds fall framför allt mossar.

Det finns en motionsgård som heter Tallbacken som drivs av IFK Stockaryd. I anslutning till den finns det en motionsslinga på 2,5 km, en på 5 km och en på 1 mil.

Evenemang 
Varje år, sista söndagen i maj, hålls en Antik- och Samlarmarknad på marknadsplatsen i Stockaryds södra utkant. Det är en av södra Sveriges största marknader av det här slaget och lockar varje år tusentals besökare. På marknaden byts och säljs allt från prydnadssaker i porslin, till LP-skivor och möbler.

Noter 

Orter i Sävsjö kommun
Tätorter i Sverige
Vrigstad

Vrigstad är en tätort i Sävsjö kommun, kyrkby i Vrigstads socken, i Jönköpings län.

Genom Vrigstad rinner Vrigstadån, det finns även ett flertal sjöar runt orten till exempel Slättsjön med badplats och Lundholmssjön.

Historia 

Vrigstad är en gammal handelsplats utmed den gamla handelsvägen Vetlanda-Värnamo.

Befolkningsutveckling

Samhället
Vrigstad har utvecklats till en knutpunkt för antikhandlare och antikintresserade. I Vrigstad finns hela 3 antikhandlare.

Näringsliv
Det finns en ostkaka från orten som kort och gott heter Vrigstad Ostkaka som tillverkas av Ostkaksbageriet  i Vrigstad AB.

Evenemang
2 dagar i rad om året i maj arrangeras en marknad som lockar mer än 5 000 besökare.Som började redan år 1491

Personer från orten
En Vrigstadkonstnär är Ture Fabiansson. En annan känd person från Vrigstad är Åke Edwardson, född 1953 och uppvuxen här. 

Konstnären Hugo Carlberg har varit bosatt i Vrigstad, varför man under detta skede ofta finner typiska utsnitt från det småländska höglandet som motiv för hans tavlor. 

Dessutom är innebandymålvakten Peter Sjögren med VM-Guld på meritlistan från orten.

Noter 

Orter i Sävsjö kommun
Tätorter i Sverige
Lokaltåg

Lokaltåg är normalt persontåg som betjänar begränsade områden. Det finns inga skarpa gränser mellan dessa och andra typer av tåg, men några karaktäristika kan vara tätare uppehåll och därmed lägre medelhastighet samt enklare motorvagnsfordon ofta utan klassindelning.

I Sverige bedrevs lokaltågstrafik tidigare av Statens Järnvägar (SJ) och andra järnvägsföretag som en integrerad del av deras övriga trafik. Numera är den lokala persontrafiken på järnväg alltid en uppgift för den regionala kollektivtrafikmyndigheten. Därför går lokaltåg i princip inom ett län, möjligen till en större ort i angränsande län.

Lokaltågstrafik utförs vanligen på Trafikverkets nät med en regional kollektivtrafikmyndighet som huvudman och med ett järnvägsföretag (tågoperatör) som entreprenör. I Stockholms län har SL även trafik på egna spår. Lokaltåg som betjänar storstadsregioner kallas i Sverige ofta pendeltåg, särskilt i Stockholm och Göteborg. Norrköping/Linköping kallar också sina lokaltåg för pendeltåg, medan Skånes benämns Pågatåg. Utländska lokaltåg kallas på svenska oftast pendeltåg, medan de heter lite olika i olika länder. Det kan vara ett namn som "S-Bahn", eller en förkortning som RER, eller inget särskilt som runt London.

Ett mellanting mellan lokaltåg och fjärrtåg är regionaltåg. 

Lokala tåg för godstrafik förekommer också och kan trafikera både särskilda industrispår och huvudjärnvägar och fungerar som matartåg. I framförallt USA, men även i Sverige, finns speciella järnvägsbolag som specialiserat sig på denna trafik, så kallade shortliners.

Lokaltåg för persontrafik i Sverige (i urval)
Flera av dem kan också betecknas regionaltåg eller pendeltåg.
Göteborgs pendeltåg (Västra Götalands län och Kungsbacka kommun)
Krösatågen (Jönköpings län och in i angränsande län)
Pågatågen (Skåne län och in i angränsande län)
Tågen på Roslagsbanan (Stockholms län)
Tågen på Saltsjöbanan (Stockholms län)
Stockholms pendeltåg (Stockholms län och in i angränsande län)
Västtågen (Västra Götalands län och in i Jönköpings län.)
Östgötapendeln (Östergötland)
Lokaltågen Umeå-Vännäs
Lokaltågen Luleå-Boden

Lokaltåg för persontrafik i Finland (i urval)
 Huvudstadsregionens närtrafik (Nyland samt regionaltågsliknande tåglinjer R, H och T till Riihimäki i Egentliga Tavastland och Z-tågen till Lahtis i Päijänne-Tavastland.
 Tammerforsregionens närtrafik (Birkaland, M-tågen)
 Elmotortågdrivna regionaltågen i södra Finland: R-tågens fortsatta turer från Riihimäki fram till Tavastehus (Egentliga Tavastland) och Tammerfors (Birkaland) och Lahtis (samt Kouvola (Kymmenedalen), en del turer också Z-tågen via Lahtis direktbana)).
 Matartågen från Kotka hamn till Kouvola.
 Matarrälsbussar (Dm12, på tidtabellen "regionaltåg") på några sträckor, främst Hangö-Karis och Parikkala-Nyslott (andra sträckor är mer regionaltågsliknande med färre haltpunkter och turer)

Se även
Persontåg
Pendeltåg
Stadsbana
Tunnelbana

Kollektivtrafik
Tåg
 

en:Passenger rail terminology#Regional_rail_and_Commuter_rail
he:רכבת פרברית
ja:普通列車
Rörvik, Sävsjö kommun

Rörvik är en tätort i Sävsjö kommun i Jönköpings län.

Historia
Rörvik växte fram i och med södra stambanans framväxt. Järnvägen öppnades för trafik den 1 januari 1914, men numera stannar inte längre några persontåg i Rörvik. Postkontor öppnades den 1 juli 1916.

Befolkningsutveckling

Se även 
Hjälmseryds socken

Källor

Noter

Orter i Sävsjö kommun
Tätorter i Sverige
Bal

Bal kan syfta på:

Bal – en stor förpackning, se mängdmått
Bal (fest) – en typ av högtidlig fest med pardans
BAL – originaltitel för en film från 2010 av Semih Kaplanoğlu, se Honung (film)
Höbal – en löspressad bal
Rundbal – en hårdpressad bal

Se även
Baal
Bala
Bale
Färskost

Färskost är ett samlingsnamn för olika livsmedel tillverkade av oskummad sötmjölk, vilken upphettats till kokpunkten och därefter fåtts att koagulera genom att surmjölk eller kärnmjölk tillsatts. Därefter får massan ytterligare ett kort uppkok, vilket leder till att den koagulerade mjölken, sköret, fälls ut. Vasslan frånskiljs via droppning genom sil, och den resterande ostmassan pressas därefter samman till en kaka.

Varianter 
Färskost kan vara halvflytande, som till exempel kvarg och keso. Färskost kan ingå som del i andra rätter eller efterrätter, som brynost (rostad eller stekt färskost), äggost och ostkaka.

I Italien finns ett antal olika typer av färskost: mozzarella, mascarpone och ricotta. Från Grekland kommer den populära fetaosten. I Frankrike har man bland annat boursin. En fabricerad produkt med amerikanskt ursprung är cream cheese.

Kaffeost är också en färskost. Den har en konsistens som är tillräckligt fast för att saluföras i centimetertjocka skivor, men mjukare än traditionella fasta svenska osttyper. Osten räknas som en kylvara eftersom den är antingen osyrad eller mycket lite syrad.

Referenser
Skattån

Vattendrag i mellersta Lappland, Arvidsjaurs kommun, Norrbottens län. Vänsterbiflöde till Skellefteälven. Rinner upp i sjön Baktsjaure (394 m ö.h.) ca 25 km s om Arvidsjaur. S. är ca 10 km lång, inkl. källflöden 40 km. Största biflöde är Gallakbäcken.

Externa länkar

Karta över Skattån från Baktsjaur till Gallakbäckens utflöde

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Arvidsjaurs kommun