kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Schladming

Schladming är en stadskommun i förbundslandet Steiermark i centrala Österrike. Staden hade cirka 6 600 invånare (2023).

Bakgrund 
Schladming är en liten stad vid foten av berget Planai, belägen i de nordvästligaste delarna av Steiermark – på gränsen till delstaterna Salzburg och Oberösterreich. Staden är känd som skidort och Schladming har tillsammans med det närbelägna berget Dachstein 223 km pister, 109 liftar och en högsta fallhöjd på cirka 1 200 meter.

Andra saker som Schladming är känt för är sitt öl Schladminger Bier.

Stadsbild 
De flesta butiker ligger på eller i närheten av Hauptplatz. Där finner man även Stadtsaal (stadshuset) och Rathaus (rådhuset). Ytterligare en bit bort ligger Planailiften, som tar resenärerna till toppen av Planai på 16 minuter (inklusive stopp på mellanstationen).

Religion 
Schladming utmärker sig genom att ha två kyrkor (en katolsk och en protestantisk).

Sport 
Världsmästerskapen i alpin skidsport avgjordes i Schladming 1982 och 2013.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Steiermark
Kommuner i Steiermark
Vintersportorter i Österrike
Anders Willman

Per Anders Johan Willman, född 22 juli 1834 i Stockholm, död 17 januari 1898 i Stockholm, var en svensk operasångare och teaterchef, son till Olof Willman.

Willman studerade sång för Julius Günther i Stockholm. Han scendebuterade 1854 i Trollflöjten och engagerades som lyrisk skådespelare vid Kungliga teatern 1856. Perioden 1857–1859 var han i Paris och studerade sång för Auguste Laget och Gilbert Duprez samt plastik för François Delsarte. Vid återkomsten till Sverige livstidsengagerades han vid Kungliga Operan i Stockholm.

Tillsammans med sin första hustru Hedvig Harling-Willman (1841–1887, gift 1870) ansvarade Willman för Operans elevskola 1877–1886. Han blev intendent för både Operan och Dramaten 1881 och teaterchef 1883. Han drog sig tillbaka till privatlivet 1888 när båda scenerna privatiserades. Han invaldes som ledamot nr. 428 av Kungliga Musikaliska Akademien 22 januari 1869.

Willman var bland annat innehavare av Vasaorden och Dannebrogorden. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Roller
Sarastro i Trollflöjten
Bertram i Robert le Diable
Mefistofeles i Faust
Marcel i Hugenotterna
Rebolledo i Kronjuvelerna
Kasper i Friskytten
Tsaren i Nordens stjerna
samt Marco, Don Juan och Figaro.

Källor
 Gustaf Hilleström: Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971

Noter

Externa länkar 

Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Riddare av Vasaorden
Mottagare av Dannebrogorden
Sångare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1834
Avlidna 1898
Män
Ugglan
Kronan Cykel

Kronan Cykel är ett svenskt företag som grundades i juni 1997 av Johan Wahlbäck och bröderna Henrik och Martin Avander. Hösten 2003 köptes företaget av familjen Brunstedt. Sedan 2020 ägs varumärket Kronan av Spobik AB.  

Under 1970-talet började svenska staten (Kronan) sälja sina lager av äldre militärcyklar. De blev populära som billiga och pålitliga transportmedel, speciellt bland studenter. Det upptäckte studenten Johan Wahlbäck, som började sälja de här cyklarna i Uppsala. Tillsammans med bröderna Avander grundade han sedan företaget Kronan Cykel 1997. Efter att ha sålt slut på de cirka 10 000 överskottscyklarna från försvaret tog de fram en nytillverkad moderniserad kopia av cykelmodellen m/42 från 1942. De köpte originalritningen av försvaret och skickade iväg såväl den som en beställning till en OEM-tillverkare i Taiwan. Sedan dess har Kronans cyklar blivit en modern klassiker. Försvarets ritningar är förfinade, men idén är fortfarande densamma: en robust och rejäl cykel, som ska vara bekväm att cykla på.

Nu finns Kronans cyklar som barn-, herr-, dam- och elcykel. De finns i flera olika färger och med växlar. Alla modeller säljs utan mellanhänder på Kronan.com.

2005 lanserades Kronan Barnvagn, som finns både som duovagn och sulky. Precis som för Kronan Cykel sker försäljningen direkt till slutkund. Samma år lanserades även en lastcykel, med frontmonterad korg och med ett framhjul under som har mindre diameter än bakhjulet.

Noter

Externa länkar
Kronan - cyklar & barnvagnar

Svenska cykeltillverkare
Företag bildade 1997
Teateråret 1883



Händelser

Juli 
1 juli – Anders Willman efterträder Henrik Westin som chef för de kungliga teatrarna.

Okänt datum 
 Anne Charlotte Lefflers pjäs Peg Woffington repeteras för att sättas upp på Nya Teatern. Planerna slopas och pjäsen förblir ospelad.

Årets uppsättningar

Januari
22 januari – August Strindbergs pjäs Första varningen har urpremiär på Residenztheater i Berlin.
26 januari – Operetten Mam'zell Nitouche uruppförs på Théâtre des Variétés i Paris.

April
13 april – Alfhild Agrells pjäs Småstadslif har urpremiär på Södra teatern i Stockholm.

Augusti
18 augusti – Operetten Mam'zell Nitouche (Lilla helgonet eller Nitouche) har svensk premiär på Djurgårdsteatern.
22 augusti – Henrik Ibsens drama Gengångare har svensk (och europeisk) premiär på Helsingborgs stadsteater.

Oktober
15 oktober – Anne Charlotte Lefflers pjäser Sanna kvinnor och En räddande engel har båda urpremiär på Dramaten i Stockholm.

December
22 december – Lycko-Pers resa av August Strindberg har urpremiär på Nya teatern i Stockholm.

Födda 
26 mars – Poul Reumert (död 1968), dansk skådespelare.
20 april – Alrik Kjellgren (död 1964), svensk skådespelare.

Avlidna 
19 juni – Hanna Rosendahl, 39, svensk skådespelare.

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar
Miranda Otto

Miranda Otto, född 16 december 1967 i Brisbane, Queensland, är en australisk skådespelare.

Hon är bland annat känd för sin roll som Éowyn i Sagan om Ringen-trilogin. Hon är dotter till skådespelaren Barry Otto.

Filmografi i urval
, Annie
, Patsy
, Marty Bell
, Mary Feur
, Gabrielle
, Clara Strother
, Éowyn
, Éowyn
, Kelly
, Mary Ann Ferrier
, Leonore

Referenser

Externa länkar

 

Födda 1967
Australiska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Levande personer
Australiska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Queensland
Personer från Brisbane
Fruktos

Fruktos, i dagligt tal fruktsocker, är en energirik enkel sockerart. Fruktsocker skall inte förväxlas med det som i vardagligt tal kallas druvsocker (glukos).

Beskrivning

Fruktos är en ketos, d.v.s. den har en keton-grupp i stället för den aldehyd-grupp som glukos har. Den förekommer både som cykliska isomerer (fruktofuranos och fruktopyranos) och acyklisk (fruktohexanon).

Den vanligaste källan till fruktos är vanligt socker ifrån frukter, som inte är detsamma som sackaros eller andra sockersorter.

Användningsområden 
Fruktos används som sötningsmedel, bland annat tillsammans med glukos i isoglukos. Isoglukos är det som i USA kallas HFCS (high-fructose corn syrup), där man bearbetat majs (= corn på USA-engelska) i flera steg, för att slutligen omvandla glukosen till i huvudsak fruktos. Detta förekommer vanligtvis i 3 olika styrkor, HFCS–42 (42 % fruktos), HFCS–55 (55 % fruktos) och HFCS–90 (90 % fruktos). HFCS har blivit vanligt som ersättning för "vanligt socker" (sackaros) på grund av höga importtullar på socker i USA.

Påverkan på människan 
Glukos kan tas upp av musklerna och andra vävnader. Fruktos kan bara tas upp av levern. Glukos kan lagras i levern i något, som skulle kunna kallas polyglukos, men som heter glykogen. Fruktos kan inte på motsvarande sätt lagras som polyfruktos. I stället omvandlas fruktos till glukos i levern. Det går dels ut i blodet som blodsocker, men lagras också som glykogen i muskler och i levern. Av kroppens glykogen finns ungefär 100 g i levern och 400 g i musklerna. En del fruktos omvandlas till fettsyror och vidare till VLDL i levern och förs ut i blodet som en viktig energikälla.

Fruktos kan vid överdriven konsumtion öka risken för fettlever. Fruktos stänger även av kroppens mättnadssignal. Fruktosemi betyder ökad mängd fruktos i blodet, som kan uppstå inte bara vid överkonsumtion av fruktos, utan även på grund av rubbningar i leverns ämnesomsättning, där brist på enzymet fruktokinas är anledningen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Ketohexoser
Sötningsmedel
Erik af Edholm (hovmarskalk)

Erik Wilhelm af Edholm, före 1821 Edholm, född 13 juni 1817 i Hovförsamlingen i Stockholm, död där den 31 mars 1897, var en svensk officer, hovman, förste direktör för Kungl. Maj:ts hovkapell och teatrar.

Biografi
Han var son till arkiatern Erik af Edholm,  bror till Edvard Edholm och far till generallöjtnanten Erik af Edholm.

Efter studier i Uppsala började Edholm 1835 att tjänstgöra vid Andra livgardet. Påföljande år utnämndes han till underlöjtnant och avancerade senare till överstelöjtnant och till förste major 1861. Han följde 1848 med regementet till Danmark, där han som löjtnant kommenderade ett fältkompani.

År 1857 blev af Edholm adjutant hos Oscar I och 1859 hos Karl XV, och som sådan medföljde han generalfälttygmästaren friherre Wredes beskickning till Wilhelm I:s kröning i Königsberg och Berlin 1861 och generalmajoren Sandels till Bryssel 1865. 

af Edholm tog avsked från det militära 1867 efter att 1866 ha utnämnts till hovmarskalk (från 1869 förste hovmarskalk) hos Karl XV, med uppdrag att tills vidare tjänstgöra som teaterdirektör. Under hans ledning utvecklades en livlig verksamhet vid de kungliga teatrarna.

Han invaldes den 21 december 1866 som ledamot nr 416 av Kungliga Musikaliska Akademien. 

Edholm var en flitig dagboksskrivare. Redan vid 7 års ålder skrev han en dagbok som beskrev människor och miljöer i det tidiga 1800-talets Sverige. Dagboken finns idag bevarad på Stockholms stadsarkiv. af Edholm är begravd på Solna kyrkogård.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 

   Riddare av Svärdsorden, 5 maj 1860. 
   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 21 januari 1888.
   Kommendör av första klass av Nordstjärneorden, 19 juni 1871.

Utländska utmärkelser 

   Kommendör av Belgiska Leopoldsorden, 18 december 1865. 
   Storkorset av Danska Dannebrogorden, 14 november 1870. 
   Riddare av Danska Dannebrogsorden, 23 juni 1860.
   Storkorset av Grekiska Frälsareorden, 15 oktober 1871. 
   Officer av Italienska Sankt Mauritius- och Lazarusorden, 28 augusti 1861. 
   Kommendör av första klassen av Norska Sankt Olavs orden, 23 november 1871. 
   Riddare av Norska Sankt Olavs orden, 25 augusti 1860. 
   Riddare av andra klassen av Preussiska Kronorden, 11 december 1861. 
   Kommendör av första klassen av Spanska Karl III:s orden, 26 mars 1872.

Vidare läsning

Referenser

Noter

Tryckta källor

Svenska förste hovmarskalkar
Svenska hovmarskalkar
Chefer vid Kungliga Operan
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Militärer från Stockholm
Svensk obetitlad adel
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1817
Avlidna 1897
Män
Karl XV:s hov

Erik
Göran Lindström

Bernt Göran Lindström, född 1 mars 1943 i Lund, är en svensk filmproducent.

Produktioner i urval (producent)

1995 – Höst i paradiset
1995 – Glädjekällan
1997 – Spring för livet
1999 – Ögat
2000 – Födelsedagen
1999 – Där regnbågen slutar
2002 – Hjortronstället

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmproducenter
Män
Födda 1943
Levande personer
Club Goa

Club Goa var en svensk dokusåpa i formatet Beach Club Goa från år 2005 som sändes på TV3.

Bakgrund
TV3 samlade många av de mest kända dokusåpadeltagarna från bland annat Expedition Robinson, Baren, Big Brother och Farmen. Tillsammans skulle de driva en restaurangrörelse i Goa i Indien. Programmet utspelade sig på restaurangen Drop Anchor på Baga Beach. Programledare var huvudsakligen Robert Aschberg, men Paolo Roberto ledde några avsnitt då Aschberg var i Sverige.

Med sig på plats hade deltagarna Jörgen "Jugge" Nohall och Nalle Knutsson som nöjeskonsulenter. Dessa fick sedan Frida Lundell som assistent, efter att hon åkt ur tävlingen som deltagare.

Molle Holmberg vann dokusåpan, efter att Kitty Jutbring lagt den avgörande rösten. Därmed tog han hem förstapriset på en halv miljon kronor.

Finalen slutade i slagsmål med fyra av deltagarna inblandade, vilket inte visades i tv-programmet, men som både Aftonbladet och Expressen skrev om. Upprinnelsen till bråket handlade om påstådd rasism.

En ovanlig företeelse med just denna dokusåpa var att ibland syntes eller hördes även personer ur produktionen.

Deltagare 
 Caroline Björkman, Big Brother
 Tess Bylund, Bachelor
 Sebastian Dawkins, Farmen
 Marie Forsberg, Farmen
 Lars Gåre, Expedition: Robinson
 Johan "Molle" Holmberg, Baren (Vinnare)
  Jan "Blondie" Hammarlöf, Farmen
 Kitty Jutbring, Big Brother
 Niklas "Biffen" Jansson, Villa Medusa
 Jan O. Jansson, Farmen
 Kent Larsen, Expedition: Robinson
 Veronika Larsson, Farmen
 Frida Lundell, Expedition Robinson, UnderCover TV3
 Marina Milosevic, Farmen
 Frida Norén, Farmen
 Qristina Ribohn, Farmen, Baren
 Stefan Sahlin, Villa Medusa
 Zübeyde Simsek, Expedition: Robinson
 Benjamin Sorani, Big Brother
 Meral Tasbas, Baren
 Özcan Yildiz, Farmen

Referenser

Externa länkar 
 TV3 - Club Goa
 Strix Television – Formatet “Beach Club Goa”
 Stefan Sahlin - Officiell webbplats
 Frida Lundell - Officiell webbplats
 Jörgen "Jugge" Nohall - Officiell webbplats
 Biffen Jansson - Officiell webbplats

Dokusåpor
TV-program i TV3
Björn Gedda

Björn Roger Gedda, född 3 mars 1942 i Solna, Stockholms län, är en svensk skådespelare.

Biografi
Gedda, som växte upp i Boden, hade först planer på att bli psykolog och musiker, men en bekant ledde in honom på skådespelarbanan. Han studerade teaterhistoria vid Stockholms universitet 1967–1968 och spelade samtidigt student- och gatuteater. Tillsammans med bland andra Henning Mankell turnerade han runt med en fri teateruppsättning. Scendebuten skedde 1969 på Pistolteatern i föreställningen Direktör Ubu och därefter engagerades han i Riksteaterns skolteatergrupp Kopparbergsensemblen 1970–1971. År 1971 engagerades han vid Stockholms stadsteater, där han förblev kvar till pensioneringen 2003.

Ett genombrott som skådespelare kom 1979 i TV-serien Selambs, där Gedda spelar ett av syskonen. Han är även känd för sin roll som Simon Palm i TV-filmerna om Roland Hassel. Ytterligare en stor TV-roll var den som klinikföreståndare i TV-serien S:t Mikael (1998–1999). Han har även gjort berättarrösten till barnprogrammet I drömmarnas trädgård.
 
Gedda är styvfar till skådespelaren Johanna Sällström.

Filmografi

 

 (röst i originaldubb)

 (röst)
 (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 

Födda 1942
Män
Levande personer
Personer från Solna socken
Hadrianus mur

Hadrianus mur, även kallad Hadrian's Wall  (Latin: Vallum Aelium) är en romersk gränsförsvarsanläggning som byggdes på order av kejsar Hadrianus med start år 122 då kejsaren besökte Britannia. Den 118 km långa muren sträckte sig från kust till kust.  Hadrianus mur var befäst fram till romartidens slut med undantag av  en period då gränsen flyttades 120 km norrut till Antoninus mur. Flera fort längs muren har grävts ut och är nu museer.

Konstruktion 
Förutom den 4,5 meter höga muren som gick från kust till kust mellan Solway Firth i väster och Tynemouth i öster, byggdes mindre numrerade befästningar (milecastles), med portar i muren, varje romersk mil och mitt mellan befästningarna fanns två vakttorn. Denna ursprungliga konstruktion tog cirka sex år att bygga. Redan innan muren var färdig utökades den med 14 fort samt jordvallar (vallum) söder om muren.

Muren låg strax norr om de tidigare befästningarna som legat mellan floden Tyne och Solway Firth. Muren lades så att den utnyttjade landskapets naturliga hinder. Det allra mesta är byggt av sten, men den östligaste delen av muren, eller då snarare vallen, byggdes av grästorvor.

Gränslinjen under romartiden 
Muren byggdes strax norr om en befintlig försvarslinje mellan Tyne och Solway Firth. Hadrianus efterträdare som kejsare, Antoninus Pius, beslutade att gränsen skulle flyttas 59 km norrut, och därmed byggdes ännu en mur, Antoninus mur. 20 år senare övergavs denna, och gränsen flyttade tillbaka till Hadrianus mur.

Efter romarrikets tillbakadragande 
Forten vid murens användes i nästan 300 år, fram till början av 400-talet, då romarna lämnade Britannien. De yngsta mynten som hittats i området är från 403–406 e.Kr. Vad som sedan hände är oklart. Man tror att livet på forten kan ha fortsatt, och att regementschefen kan ha förvandlats till en lokal hövding.

Stenen i muren har använts till att bygga slott, kyrkor och gårdar. Ett exempel på hur viktig stenen var som byggmaterial kan man se i Burgh by Sands där kyrkan är byggd uppe på grundstenarna av ett romerskt fort. Bäst bevarad är muren i områden som är glest befolkade, och där det är gott om sten i markerna, mest i mitten av murens sträckning.

Från 1700-talat började man sätta stopp för att använda muren och dess fort som stenbrott, men det var inte förrän i mitten av  1800-talet som arkeologer och historiker (John Clayton, John Hodgson och John Collingwood Bruce) började studera muren på allvar.

Världsarv 

År 1987 skrevs Hadrianus mur in på Unescos lista över världsarv. Världsarvet utvidgades 2005 till att omfatta även romarnas gräns i Tyskland, vilka idag är ett transnationellt världsarv, med namnet Romarrikets yttre gränser, engelska Frontiers of the Roman Empire.

År 2003 öppnades vandringsleden Hadrian's Wall Path, som går från Wallsend i Newcastle upon Tyne i öst till Bowness-on-Solway i väst.

Källor

Externa länkar 

BBC reportage http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/england/5119840.stm

Världsarv i England
Romarrikets yttre gränser
Fornminnen i England
Romerska Britannia
Världsarv inskrivna 1987
Murar i England
Hadrianus
Fort Smith

Fort Smith är en stad (city) i Sebastian County i den amerikanska delstaten Arkansas. är administrativ huvudort (county seat) i Sebastian County. Staden är huvudort i tätortsregionen Fort Smith, med 298 592 invånare år 2010.

Staden är belägen i den nordvästra delen av delstaten ca 200 km nordväst om huvudstaden Little Rock och vid floden Arkansas River vid gränsen till Oklahoma.

Källor 

Orter i Arkansas
Orter grundade 1817
Eberhard

Eberhard är ett gammalt namn av tyskt ursprung. Det är sammansatt av de två orden eber ’vildsvin’ och hard ’hård’, ’stark’. En lågtysk form av namnet är Evert. Man tror att namnen Ebbe och Ebba är kortformer av Eberhard.

Under åren 1986–1992 fanns namnet i den svenska almanackan på 14 augusti men utgick sedan.

Det fanns i slutet av 2003 cirka 330 män med förnamnet Eberhard i Sverige, varav cirka 50 hade det som tilltalsnamn.

Personer med Eberhard som förnamn 
 Eberhard Munck af Rosenschöld, flera personer
 Eberhard Zacharias Munck af Rosenschöld (1775–1840), svensk läkare
 Eberhard Munck af Rosenschöld (naturforskare) (1811–1868), svensk verksam i Paraguay
 Eberhard Nyman (1922–2005), svensk psykiater
 Eberhard Quensel, flera personer
 Eberhard Quensel (landskamrerare) (1782–1859), svensk jurist och ämbetsman
 Eberhard Quensel (justitieråd) (1855–1946), svensk jurist och ämbetsman
 Eberhard Rosenblad (1714–1796), svensk läkare
 Eberhard Rosenblad (1858–1929), svensk hovstallmästare
 Salomon Eberhard Henschen (1847–1930), svensk läkare

Mansnamn
Erik Severin (ämbetsman)

Erik Johan Severin, född 22 februari 1909 i Segersta socken, Gävleborgs län, död 28 februari 1978 i Hässelby församling, var en svensk ämbetsman, politiker (socialdemokrat) och författare. 

Severin studerade vid Brunnsviks folkhögskola 1929–1930, var ledamot av Bränslekommissionen 1946–1948, dess ordförande och chef 1949–1953, chef för Priskontrollnämnden 1954–1956, ordförande för Statens pris- och kartellnämnd 1957, verkställande direktör för Svenska riksbyggen 1958–1967 samt generaldirektör och chef för Sjöfartsverket 1968–1974. Han var ledamot av Gävle stads stadsfullmäktige 1943–1957 (ordförande 1954–1957).

Severin var riksdagsledamot 1943–1948 och 1953–1957, invald i Gävleborgs läns valkrets. Han är begravd på Segersta kyrkogård.

Bibliografi i urval
Godtemplarorden – en social och kulturell samhällsbyggare (1935) 
Gävleborgarnas medborgarbok (tillsammans med Albin Lövgren och Ragnar Hägerström, 1941)
Från kajutan till talmansstolen: en bok om August Sävström (1944)
Dagens Hälsingland i blixtbelysning (1959) 
Söderhamn-Bollnäs på sju timmar: ett 100-års minne (om Söderhamns Järnväg, 1961)
Människan inför år 2000 (1969)
Anders Chydenius: präst, ekonom, politiker (1971)
Lotsning i äldre tid: kommentarer till en gammal lotsförordning från 1696 (1971)
Anders Schönberg: en storman från Gästrikland (1976)
Skog och människor i västra Hälsingland (1977)
Lotsbarnskolorna i Sverige 1845–1925 (1977)

Källor

 Erik Johan Severin på Gravar.se

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska kommunalpolitiker
Svenska generaldirektörer
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Författare från Hälsingland
Personer från Segersta socken
Födda 1909
Avlidna 1978
Män
Systerbäck

Systerbäck (ryska: Сестрорецк, Sestroretsk; ) är en stad på Karelska näset i Ryssland. Den ligger vid mynningen av ån Systerbäck vid Finska viken ungefär 34 kilometer nordväst om Sankt Petersburg. Staden hade 39 394 invånare i början av 2015, och ligger inom den administrativa gränsen för Sankt Petersburgs federala stadsområde. 

Systerbäck grundades av Peter den store år 1714 då en gevärsfabrik skulle byggas på platsen. År 1812 förenades orten, tillsammans med det övriga Gamla Finland, med det som nyss blivit Storfurstendömet Finland. År 1864 överfördes fabriksområdet till Ryssland, och Finland 1920 fick som kompensation tillgång till Norra Ishavet vid Petsamo.

Se även
Slaget vid Systerbäck

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Sankt Petersburgs federala stadsområde
Orter i Finlands historia
Herrdubbel i bordtennis vid olympiska sommarspelen 2004

Herrarnas dubbeltävling i bordtennis vid olympiska sommarspelen 2004 avgjordes i Galatsi Olympic Hall i Aten mellan 15 och 21 augusti. Matcherna spelades i bäst av 5 set.

Medaljörer

Turneringen

Första omgången

Andra omgången 
Paren i den högra kolumnen stod över första omgången.

Tredje omgången 
Paren i den högra kolumnen stod över första och andra omgången.

Kvartsfinaler

Semifinaler

Bronsmatch

Final 

Bordtennis vid olympiska sommarspelen 2004
Systerbäck (å)

Systerbäck (finska: Rajajoki eller Siestarjoki; ryska: Сестра, Sestra) är en å på Karelska näset. Den uppstår ur Kuurikka mosse på Äyräpäänselkä och rinner efter ett lopp av 64 kilometer ut i Kronstadtbukten vid orten Systerbäck. Genom Nöteborgstraktaten, som undertecknades den 12 augusti 1323, kom Systerbäck att vara en del av gränsen mellan Sverige och Ryssland 1323–1617. Efter det att Sverige hade förlorat Finland till Ryssland 1809, överfördes en del geografiska områden administrativt till det finska storfurstendömet och ån kom från 1812 åter att utgöra en del av gränsen mellan Finland och övriga Ryssland. Gränsen behölls även, när Finland blev helt självständigt 1917.

Efter finska vinterkrigets slut 1940 tillföll delar av Viborgs län Sovjetunionen, men under fortsättningskriget (1941–1944) återtog Finland området och ån kom åter att utgöra del av gränsen mellan länderna. Sedan 1944 går gränsen längre åt nordväst och ån ligger helt inom Ryssland. Historiskt sett har den också markerat gränsen mellan Ingermanland och Viborgs län.

Vid slaget vid Systerbäck den 9 juli 1703 tvingades general Abraham Cronhjort, som intagit ställning vid Systerbäck, att för en numerärt överlägsen rysk styrka dra sig tillbaka.

Bildgalleri

Se även 
Terijoki kommun

Karelen
Vattendrag i Ryssland
Rajajoki

Rajajoki ("gränsån" eller "gränsälven") kan vara

 Rajajoki härad – ett härad i Viborgs län, numera i Ryssland
 Rajajoki – en bäck vid Treriksröset, se Radjejokk 
 Rajajoki, Jokk – en jokk som utgör gränsen mellan Finland och Norge tills den rinner ut i Kietsimäjoki 
 Rajajoki – en å på Karelska näset, se Systerbäck (å)