kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dialog Cet

Dialog Cet, svenskt alternativrockband från Jönköping grundat 1998.

Bandmedlemmar
Pontus Stalin
Mats Björk
Robin Watkins
Patrik Cedercrona

Diskografi

Externa länkar
dialogcet.com - Officiell webbplats

Svenska pop- och rockgrupper
Last Days of April

Last Days of April är ett svenskt alternativrockband bildat 1996 i Sigtuna. Den enda stadigvarande medlemmen är sångaren, gitarristen och låtskrivaren Karl Larsson.

Bandet har gett ut nio studioalbum, ett samlingsalbum, två EP och flera singlar.

Historia 
Last Days of April bildades i Sigtuna 1996. 1997 släpptes bandets första skiva, singeln Henrik, på ett independentbolag. Singeln imponerade på skivbolaget Trust No One Recordings som utgav bandets debutalbum, Last Days of April samma år.

1998 utkom uppföljaren Rainmaker, utgiven på Bad Taste Records (Sverige) och Straight Up (Japan). Samma år utkom även EP-skivan The Wedding (Bad Taste Records). Ett flitigt turnerande i Europa som förband till The Promise Ring och The Bufferins följde därefter.

2000 utgavs bandets tredje studioalbum Angel Youth, producerat av Pelle Gunnerfeldt. Bandet kontrakterades av Deep Elm Records, som släppte Angel Youth i USA 2001. Från skivan utgavs singeln Will the Violins Be Playing?.

2002 kom Last Days of Aprils fjärde studioalbum, Ascend to the Stars. Från skivan släpptes singlarna Playerin och All Will Break.

2004 utkom bandet med fyra alster: Albumet If You Lose It, singeln It's on Everything, EP-skivan Live the End samt en nyutgåva av debutsingeln Henrik. På den sistnämnda inkluderades ett tidigare outgivet spår.

Efter tre år utan skivsläpp utkom bandet med sitt sjätte studioalbum, Might As Well Live, 2007. Från skivan släpptes även singeln Who's on the Phone. 2010 släpptes ett sjunde studioalbum, Gooey. Från skivan släpptes även America och No Time for Dreams som nedladdningsbara singlar.

Den 10 februari 2012 meddelade Bad Taste Records att Last Days of April kommer att släppa sitt åttonde studioalbum i mars samma år. Albumet kommer att heta 79 och är producerat av Karl Larsson. Skivbolaget släppte samma dag också en singel Feel the Sun Again, som gjordes tillgänglig i digitalt nedladdningsformat utan kostnad. I februari och mars 2012 gav sig Last Days of April ut på en Europaturné.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar 
 Karl Larsson – gitarr, sång

Tidigare medlemmar 
 Lars Taberman – gitarr
 Daniel Svenfors – bas
 Andreas Förnell – trummor

Diskografi

Album 

 (samlingsalbum)

EP

Singlar

Referenser

Externa länkar 
 
 LDOA.com - Officiell Webbplats

Svenska pop- och rockgrupper
Musikgrupper bildade 1996
Ambohimanga

Ambohimanga är en kunglig by och begravningsplats på en kulle i Madagaskar, 21 km norr om huvudstaden Antananarivo.

Platsen anses vara landet Madagaskars födelseplats och är därför mycket betydelsefull för den nationella identiteten.

Samhället på kullen grundades år 1700 av Andriatsmitoviamin-Andriandrazaka. I början av 1700-talet hade Merinas kung Andriamasinavalona delat upp sitt rike och gav Ambohimanga till en av sina fyra söner, som gjort den till sin huvudstad. Den senare regenten, Andrianampoinimerina, kom i slutet av 1700-talet att från Ambohimanga återförena Merinas rike och även utöka sina domäner till att omfatta stora delar av Madagaskar. Han flyttade sedan sin huvudstad till Antananarivo.

Fram till 1895, då landet blev ett franskt protektorat, var området förbjuden mark för utlänningar.

Referenser

Externa länkar
 UNESCO World Heritage Centre - Royal Hill of Ambohimanga
 alovelyworld.com - Antananarivo

Världsarv i Madagaskar
Världsarv inskrivna 2001
Luciano Burti

Luciano Burti, född 5 mars 1975 i São Paulo, är en brasiliansk racerförare. Han bor i Monte Carlo.

Racingkarriär
Burti började köra karting med framgång hemma i Brasilien 1991 och 1996 flyttade han till Europa och började köra Formel Vauxhall Junior. Burti vann fyra lopp och slutade trea i den brittiska serien och vann även Formel Vauxhall Winter Series det året. 1997 vann Burti det brittiska Formel Vauxhall-mästerskapet och 1998 kom han trea i det Brittiska F3-mästerskapet och blev testförare i formel 1-stallet Stewart Grand Prix. Året efter kom Burti trea i det brittiska formel 3-mästerskapet och fortsatte som testförare i Stewart. 

2000 blev han testförare i Jaguar Racing och fick göra formel 1-debut som ersättare för Eddie Irvine i Österrikes Grand Prix 2000. 2001 blev Burti andreförare i Jaguar men han ersattes efter kort tid av Pedro de la Rosa och flyttade då till Prost Grand Prix. Burti skadades eftar att ha blivit knuffad av banan under Belgiens Grand Prix 2001. Trots att skadan var lindrig rekommenderades han av läkare att vila resten av säsongen. I slutet av året gjorde Prost-stallet konkurs och Burti blev arbetslös. Han blev istället testförare för Ferrari men slutade efter ett par år eftersom han fick för få uppdrag.

F1-karriär

|}

Noter

Källor

Födda 1975
Brasilianska racerförare
Brasilianska Formel 1-förare
Ferrari F1-förare
Jaguar F1-förare
Prost F1-förare
Män
Levande personer
Personer från São Paulo
Vallée de Mai naturreservat

Vallée de Mai naturreservat utgör en del av nationalparken med samma namn på ön Praslin i ögruppen Seychellerna. Reservatet, som idag är ett världsarv, härbärgerar en palmskog som är i det närmaste oförändrad sedan förhistorisk tid. Nationalparken har en yta på 324 hektar och reservatet 19,5 hektar.

Historia    

Naturreservatet bildades 1955. 1979 bildades den betydligt större nationalparken, som då omfattar även reservatet.

Djur- och växtliv 
Inne i naturreservaten växer världens största population av dubbelkokosnöten, som är den växt som har de största fröna i växtriket. Dubbelkokosnöten återfinns, förutom på Praslin, även på grannön Curieuse. Detta är också den enda plats där de sex palmarterna som är endemiska på Seyschellerna (inklusive dubbelkokosnöten) växer tillsammans. 

Här finns också ett rikt djurliv med papegojor, sköldpaddor och reptiler och en mängd olika andra djurarter.

Källor

Externa länkar 

Världsarv i Seychellerna
Världsarv inskrivna 1983
Eva von Hanno

Eva von Hanno, född 13 april 1945 i Oslo, är en norsk skådespelare och konstnär.

von Hanno studerade vid Statens håndverk- og kunstindustriskole samt vid Statens teaterhøyskole därefter fortsatte hon studierna vid Dramatiska Institutet i Stockholm med regi av film och teater. Hon debuterade som konstnär med sin första egna utställning 1981.

Filmografi (urval)

Externa länkar

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Norska målare under 1900-talet
Norska målare under 2000-talet
Skådespelare från Oslo
Konstnärer från Oslo
Födda 1945
Levande personer
Kvinnor
Bruno Sörwing

Ivan Ludvig Bruno Sörwing, född 29 augusti 1921 i Spånga, död 26 mars 1984 i Spånga, var en svensk skådespelare, inspicient med mera. Barnbarn Marie Sörwing Lütz, Susanne Agnevald.

Bruno Sörwing är begravd på Spånga kyrkogård.

Filmografi (roller)

Källor

Externa länkar 
 

Män
Födda 1921
Avlidna 1984
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska inspicienter
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Spånga kyrkogård
Må din väg gå dig till mötes

"Må din väg gå dig till mötes" är en psalm vars text och melodi ursprungligen är en irländsk visa och bön. Översatt av Per Harling 1995.

Originalet lyder:
May the road rise up to meet you.
May the wind always be at your back.
May the sun shine warm upon your face,
and rains fall soft upon your fields.
And until we meet again,
May God hold you in the palm of His hand.

Publicerad i
Psalmer och Sånger 1987 som nummer 845 under rubriken "Tillsammans i världen".
Verbums psalmbokstillägg 2003 som nummer 730 under rubriken "Helg och gudstjänst".
Sång i Guds värld Tillägg till Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland 2015 som nummer 947 under rubriken "Framtid och hopp".
Ung psalm 2006 som nummer 299 under rubriken "Vänd ditt ansikte till oss – välsignelser".
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 198 under rubriken "Välsignelser".

Referenser

Noter 

Irländska psalmer
Sterkfontein

Sterkfontein (betyder stark fontän på afrikaans) är ett område med kalkstensgrottor som är speciellt intressanta för paleontologer och antropologer. Platsen, som idag klassas som ett världsarv, ligger nordväst om Johannesburg i Sydafrika, och 9,5 km nordväst om samhället Krugersdorp.

Ett antal mänskliga lämningar har hittats här under de senaste decennierna. Sterfontein kallas ibland mänsklighetens vagga och är sedan 1999 klassad som ett världsarv.

Moderna utgrävningar av grottorna påbörjades i slutet av 1890-talet av kalkstensprospektörer som såg fossilerna och visade dem för forskare. Den var inte förrän 1936 som studenter till professorn Raymond Dart och Robert Broom från Witwatersrand universitet började göra organiserade utgrävningar.

Utgrävningarna avslöjade flera tidiga människor. 1936 frambringade grottorna den första vuxna Australopithecus, vilket stärkte Raymond Darts uppfattning att skallen, känd som Taungbarnet (Australopithecus africanus), var en mänsklig förfader. Ett uppehåll av utgrävningarna gjordes under Andra världskriget, men efter kriget fortsatte professor Broom utgrävningarna.

1947 hittade man en nästan komplett skalle efter en vuxen kvinna, Australopithecus afrikanus, (eller möjligen en ung man). Broom namngav skallen Plesianthropus transvaalensis (nästan-människa från Transvaal), men den blev mer känd under det kortare namnet Mrs Ples. Mrs Ples uppskattas vara mellan 2,6 och 2,8 miljoner år gammal, vilket placerar henne i Pliocen.

Utgrävningarna har fortsatt fram till idag och fynden omfattar nu totalt omkring 500 hominider, vilket gör Sterkfontein till den rikaste fyndplatsen i världen vad gäller tidiga hominider.

Se även
Swartkrans
Kromdraai

Externa länkar
UNESCO World Heritage Centre - Fossil Hominid Sites of Sterkfontein, Swartkrans, Kromdraai, and Environs
www.sterkfontein-caves.co.za
SouthAfrica.info - Sterkfontein's old, old bones
Caves of South Africa: Sterkfontein Caves

Världsarv i Sydafrika
Världsarv inskrivna 1999
Kromdraai

Kromdraai är en dalgång i västra Gauteng, Sydafrika inte långt från Krugersdorp. 

Namnet kommer ifrån afrikaans och betyder Slingrig sväng och har fått sitt namn efter en knut i den meandrande Crocodile River.

I dalen ligger Wondercave, en stor grotta, där man hittat lämningar efter människor. Grottan har varit öppen för allmänheten sedan 1991.

Se även
Sterkfontein
Swartkrans

Externa länkar
UNESCO World Heritage Centre - Fossil Hominid Sites of Sterkfontein, Swartkrans, Kromdraai, and Environs
Southern Africa Places - Wonder Cave Kromdraai

Världsarv i Sydafrika
Världsarv inskrivna 1999
Jarre

Jarre kan syfta på:

 Jean-Michel Jarre, (född 1948), fransk kompositör och musiker
 Kevin Jarre, (1945–2011), fransk manusförfattare
 Maurice Jarre, (1924–2009), fransk kompositör
 Nicolaus Jarre (1603–1678), borgmästare i Hamburg
 Stéfanie Jarre, fransk kulissdesigner

Se även
 4422 Jarre, en asteroid namngiven efter både Jean Michel och Maurice Jarre

Franska efternamn
Filterbank

En filterbank är en grupp bandpassfilter arrangerade så att en viss önskad effekt uppnås. Exempelvis kan analoga eller digitala filter skapas och arrangeras i så kallade oktavband för analys av ljud.

Telekommunikation
Elektronik
Granatgevär

Granatgevär, kort grg, är ett rekylfritt (se bakblåsprincipen nedan) närpansarvapen som används för att bekämpa stridsfordon och slå ut befästningar. Granatgevär består i regel av ett räfflat eldrör som är utformat för att skjuta dedikerade bakblåspatroner med drivbandsförsedda granater. De är huvudsakligen försedda med fasta riktmedel och avfyringsanordning.

Granatgevär finns både i bärbar och fast utformning.

Bakblåsprincipen 
Närpansarvapen såsom granatgevär, raketgevär och pansarskott använder bakblåsprincipen, vilket gör dem rekylfria. Ett vapen som använder bakblåsprincipen måste vara öppet baktill och behöver skjuta ammunition som tillåter viss del av drivladdningens krutgaser att expandera och flöda ut baktill på vapnet vid eldgivning. Detta ska skapa tillräckligt högt tryck för att driva iväg projektilen från vapnet i hög hastighet vilket skapar rekyl, men då krutgaser samtidigt strömmar ut baktill på vapnet ska detta motverka rekylen och göra vapnet effektivt rekylfritt. Den bakåtströmmande gasens rörelsemängd ska vara lika stor som projektilens rörelsemängd (se Newtons tredje rörelselag).

Drivladdningar 
Granatgevär skjuter konventionellt enhetspatroner apterade med perforerade specialhylsor vars hål är igenpluggade för att hålla inne drivladdningen. När vapnet avfyras briserar pluggarna från de expanderande krutgaserna från drivladdningen så att viss krutgas flödar ut baktill på vapnet.
Raketgevär som skjuter raketprojektiler låter "bakblåset" från raketmotorn att flöda ut baktill på vapnet. 
Pansarskott har en inbyggd drivladdningshylsa som brister både fram- och baktill vid eldgivning och låter viss krutgas flöda ut baktill på vapnet.

Risker med bakblås 
Bakom alla bakblåsvapen finns en riskzon i formen av en kon. Vid eldgivning fyller de bakåtflödande krutgaserna denna kon och skadar allt mjukt material i dess närområde. På grund av detta ska inga oönskade personer eller större föremål befinna sig i denna kon vid avfyrning. Även användaren av bakblåsvapnet kan skadas av krutgaserna om dessa inte får flöda fritt över ett större öppet område. Av denna anledning är det högst olämpligt att avfyra ett bakblåsvapen i ett slutet utrymme som till exempel från ett rum, då tryckökningen i det utrymmet skulle bli betydande.

I Sverige gäller ett säkerhetsavstånd om 70 meter i fredstid och 15 meter under krig för bakblåskonen.

Galleri

Typexempel 
8,4 cm granatgevär m/48
8,4 cm granatgevär m/86

Referenser

Anmärkningar

Noter 

Pansarvärnsvapen
Arne Bang-Hansen

Arne Bang-Hansen, född 8 september 1911 i Kristiania (Oslo), död 23 februari 1990 i Oslo, var en norsk skådespelare.

Bang-Hansen debuterade 1932 som volontären i Sigurd Christiansens Dydens have på Nationaltheatret i Oslo. Han var anställd vid Den Nationale Scene 1934–1938, Nationaltheatret 1938–1941, Carl Johan Teatret 1941–1945, Centralteatret 1945–1948, Trøndelag Teater 1948–1949 och var från 1949 åter vid Nationaltheatret.

Bang-Hansen var en humörfylld och artistisk komediskådespelare, inte minst i Ludvig Holbergs verk, och en skarpsinnig människokännare i tragedin och det moderna psykologiska dramat. Han spelade med djup insikt Gibbs i T.S. Eliots Cocktailpartyt och Callifer i Graham Greenes The Potting Shed, visade sin människokännedom som Leonid och Firs i Anton Tjechovs Körsbärsträdgården, var en myndig Kroll i Henrik Ibsens Rosmersholm och gjorde starkt intryck som föreläsaren i Franz Kafkas Redogörelse framlagd för en akademi. Med stor inlevelseförmåga skildrade han livets förlorare, bland andra portieren i Eugene O'Neills Hughie. Han gav 1985 ut självbiografin Fra mitt skjeve hjørne. Han medverkade även i ett flertal filmer.

Bang-Hansen tilldelades St. Olavs Orden för sina insatser som skådespelare.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar  

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1911
Avlidna 1990
Män
Skådespelare från Oslo
George Pelecanos

George Pelecanos amerikansk författare född i östra Washington D.C i USA 1957. Innan han debuterade som författare 1992 var han bland annat verksam som diskare, kock, säljare och byggnadsarbetare. Han skriver hårdkokta kriminalromaner i samma noir-tradition som tidigare mästare som Raymond Chandler och Dashiell Hammett.

Pelacanos fick redan efter sin debut 1992 med A Firing Offense, med den grekiskättade privatdeckaren Nick Stefanos i huvudrollen, kultstatus bland deckarentusiaster.  I ren som snö (Right As Rain) introducerade han den färgade privatdeckaren Derek Strange och dennes blivande partner Terry Quinn vilket ledde till Pelecanos slutliga publika genombrott och han jämförs ofta i USA med samtida författare som Dennis Lehane, James Ellroy och Elmore Leonard.

Gemensamt för Pelecanos deckare är att de utspelar sig i de östra fattigaste stadsdelarna i Washington D.C, som även jämfört med andra amerikanska stadskärnor utmärker sig för sin segregation, kriminalitet och har den högsta mord- och rånfrekvensen i USA.  Pelecanos viker inte för ras och klassfrågor, hans böcker är skarpsynta guider rakt ned i det kriminella, desperata, rasistiska, sexistiska men också levande och mustiga livet i stadens skuggsida. 

Pelacanos är inte bara framhåller han gärna själv en deckarförfattare i Chandlers anda, han för också vidare en vad han kallar själv svart amerikansk proletär tradition från författare som John Steinbeck, Edward Anderson och John Fante.

Bibliografi på svenska 

Drama city

Nattlig skörd

Derek Strange och Terry Quinn serien

Ren som snö

Ett djävulskt pris

En svart vår

Svarta själar

Externa länkar
George Pelecanos, bibliografi på fantasticfiction.co.uk

Födda 1957
Engelskspråkiga författare
Män
Levande personer
Chris Rock

Christopher Julius "Chris" Rock III, född 7 februari 1965 i Andrews i South Carolina, är en amerikansk komiker och skådespelare.

Strax efter att Rock föddes flyttade familjen till Brooklyn i New York där han växte upp.

Innan Rock började få filmroller i större utsträckning var han framför allt känd som ståuppkomiker, en komediform som han fortfarande ägnar sig åt. Bernie Mac var hans manager och mentor.

Filmografi i urval

Externa länkar 

 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska komiker
Skådespelare i Saturday Night Live
Födda 1965
Levande personer
Män
Bengt Ernryd

Bengt Stefan Ernryd, född 26 augusti 1943 i Karlskrona, är en svensk kompositör och jazzmusiker.

Ernryd studerade trumpet för Knud Hovaldt i Köpenhamn 1961–1963 och blev fil. kand. i Stockholm 1966. Han studerade därefter komposition vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm för Ingvar Lidholm 1966–1969, piano för Herbert Westrell från 1972 och trumpet för Jerome Callet i New York 1981, 1984 och 1989.

Han blev först känd som jazztrumpetare. 1971 blev han musikchef på Stockholms stadsteater där han komponerat musik till en rad föreställningar. Från 1989 ledde han improvisationsgruppen Trio ex tempore.

Han har även komponerat musik till många svenska filmer både för bio och TV, speciellt för Vilgot Sjöman, och han skrev musiken till barnprogrammen Fem myror är fler än fyra elefanter, Sagostunden och Allt och lite till.

Han medverkade även som gatumusikant i filmen Made in Sweden från 1969.

Filmmusik i urval

Diskografi i urval
1966 – Musik
1966 – Surmmer Is Gone
1966 – p
1971 – Solen lyser på havet blå (tonsatta barnvisor av Lars Forssell)
1977 – Love Chant (med Jan Wallgren)
1980 – Ballade an der Ruhr
2005 – Ernryd x 12
2007 – A Glass of Wagner to the Rising Sun
2020 – Live on Tellus (med Bengt Ernryd Sextett)

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska filmmusikkompositörer
Födda 1943
Män
Levande personer
Musiker från Karlskrona
Teodoro Cottrau

Teodoro Cottrau född 7 december 1827 i Neapel Italien död 30 mars 1879 i Neapel, italiensk kompositör, textförfattare, publicist, journalist och politiker. På 1830-talet skrev han text och musik till "Santa Lucia", den barkaroll om Borgo Santa Lucia, Neapels hamnkvarter, som lär ha sjungits av neapolitanska "gondoljärer", senare gjorts världskänd av operasångare som Enrico Caruso och därefter fått låna melodi till den svenska luciasången.

Filmmusik i urval
1970 -  Baltutlämningen
1955 - Blå himmel

Externa länkar

Födda 1827
Avlidna 1879
Italienska kompositörer
Italienska författare
Män
Personer från Neapel
Åke Fagerlund

John Åke Harald Fagerlund,  född den 24 februari 1904 i Göteborg, död den 31 januari 1972 i Göteborg, var en svensk kompositör, textförfattare, kapellmästare och musiker (pianist och basist).

Fagerlund bildade sin första orkester, Åke Fagerlunds kapell, 1929. Han var far till musikern Kenneth Fagerlund och sångerskan Berit Fagerlund. Åke Fagerlund är begravd på Kvibergs kyrkogård i Göteborg.

Filmmusik 
1970 – Baltutlämningen

Källor 
 Fagerlund, John Åke Harald på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
 Åke Fagerlunds orkester på 78-varvare
 

Svenska kapellmästare
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Svenska basister
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Göteborg
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Födda 1904
Avlidna 1972
Män
Chorus

Chorus är en effekt inom ljudtekniken där flera identiska ljudsignaler med olika tidsförskjutningar och upp och nedgående tonhöjder skapar choruseffekten. Resultatet kan möjligen låta som att flera instrument eller röster spelas då det i själva verket endast är en. Stereo chorus är samma effekt men med effektskillnader i respektive ljudkanal.

Chorus som effekt är ganska lik flanger i sin uppbyggnad, men flanger använder endast en identisk ljudsignal vilket skapar en svepeffekt.

Ljudteknik
Grönlunds Orgelbyggeri

Grönlunds Orgelbyggeri AB (egentligen Grönlunds Orgelbyggeri i Gammelstad Aktiebolag) grundades 1903 i Kåge och är numera beläget i Gammelstad utanför Luleå. Företaget konstruerar, bygger, renoverar och reparerar orglar. De har bland annat byggt orglarna i Stockholms konserthus, Sibeliushuset i Lahtis, Mikaelskyrkan i Åbo och barockreplikerna i Tyska kyrkan i Stockholm och Norrfjärdens kyrka.

1931–1943 J. W. Grönlund, Kåge (Johan William Grönlund)
1944–1949 Grönlunds Orgelfabrik, Notviken
1950–     Gammelstad

Orgelverk 
En lista över orglar byggda och under den en lista över restaurerade orglar av Grönlund.

Restaureringar och reparationer

Referenser

Skellefteå landsförsamling Alla:36 (sid 127)
Kågedalen Alla:2 (sid 587)

Noter

Externa länkar
Grönlunds Orgelbyggeri AB:s webbplats

Företag i Luleå kommun
Företag i Kågedalen
Organisationer bildade 1903
Svenska orgelbyggare
Svenska orgelbyggare under 1900-talet
Svenska orgelbyggare under 2000-talet
Baltutlämningen (film)

Baltutlämningen är en svensk dramafilm från 1970 i regi av Johan Bergenstråhle. Filmen är baserad på Per Olov Enquists dokumentärroman Legionärerna från 1968. Denna bygger på en verklig händelse, den så kallade Baltutlämningen, vid andra världskrigets slut. Den premiärvisades på Röda Kvarn i Stockholm den 30 september 1970.

Vid den sjätte internationella filmfestivalen i Chicago hösten 1970 belönades filmen med en Gold Hugo och manuskriptet belönades med ett särskilt kritikerpris. Trots detta blev filmen ett publikfiasko, med endast 26 000 biobesökare i Sverige.

Rollista i urval

Externa länkar 
 
 

Svenska dramafilmer
Filmer 1970
Filmer i regi av Johan Bergenstråhle
Svenska filmer baserade på romaner
Svenska 1970-talsfilmer