kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Strul (film)

Strul är en svensk actionkomedi från 1988 i regi av Jonas Frick. I huvudrollerna ses Björn Skifs och Gunnel Fred.

Handling 
Kemiläraren Conny (Björn Skifs) fälls för narkotikabrott och hamnar i fängelse, sedan en mängd narkotika planterats i hans lägenhet av en knarkliga. Hans advokat (Allan Svensson) råder Conny att göra det bästa av situationen. I fängelsets tvättstuga hittar han en hemlig gång som redan nyttjas av ett gäng med tre andra interner (Gränges spelad av Magnus Nilsson, Pege spelad av Johan Ulveson och Norinder spelad av Michael Druker) och en allierad korrumperad vakt (Hjelm spelad av Gino Samil) för att komma ut till utsidan. 

De andra internerna tvingar Conny att medverka i planeringen av deras stora kupp; att råna en penningtransport med sedlar som ska brännas. I samband med ett av deras tillslag träffar Conny polisinspektören Susanne (Gunnel Fred) som han genast blir förtjust i. För att hålla sin egentliga identitet hemlig kallar han sig Rutger Jönåker och påstår att det är ett taget namn efter orten Jönåker längs med E4:an. I takt med att interngänget blir alltmer angeläget om att lyckas med sin planerade kupp växer Connys känslor för Susanne sig starkare, och han gör allt för att inte avslöja att han egentligen är fängelsekund, samtidigt som han gör allt för att försöka hindra sina "medbrottslingars" plan att gå i lås.

Om filmen 
Filmen hade urpremiär på Folkets hus i Vansbro (Björn Skifs födelseort) den 25 februari 1988. Premiär för övriga landet ägde rum först dagen därpå. Filmen hade vid premiären åldersgräns 15 år. I augusti 1988 gick filmen upp i en klippt version, två minuter kortare, med åldersgräns 11 år. Strul blev den då 25-årige Jonas Fricks enda riktiga långfilm.

Filmen är ett komiskt kriminaldrama i högt tempo. Rollfigurerna är kraftigt mallade och dialogen är slagkraftig med inriktning på oneliners, och ofta uttalad med överdrivna svenska dialekter. Filmen har både fått utstå mycket kritik för sin avsaknad av djup, men den har samtidigt blivit något av en kultfilm i andra läger. Många av scenerna är inspelade i Norrköping.

Rollista 

 Björn Skifs — Conny Rundqvist, "Runken", Rutger Jönåker
 Gunnel Fred — Susanne Lindh, polis
 Magnus Nilsson — Gränges
 Gino Samil — Hjelm
 Johan Ulveson — Pege
 Mikael Druker — Norinder
 Kåre Sigurdson — Sörman, överläkare
 Stefan Sauk — Alf Brinke
 Hans Rosenfeldt — Glenn, Brinkes torped
 Peter Palmér — Hans Ekelund, kommunalpamp
 Roland Stenström — polischefen
 Allan Svensson — Connys advokat
 Lars Dejert — Susannes granne
 Sonja Hejdeman — rektorn
 Thorsten Flinck — vaktkonstapel
 Maud Hyttenberg — gammal dam som får hjälp över gatan
 Michaela Jolin — sjuksköterska

Musik i filmen 
"Akta dig" med Björn Skifs
"Maybe We're About to Fall in Love" med Tommy Nilsson
Första versen av barnvisan "Gullefjun" sjungs av skådespelaren Magnus Nilsson i en uppmärksammad scen i filmen.

Referenser

Externa länkar 
  
 Nordic Posters

Filmer 1988
Skolrelaterade filmer
Svenska actionfilmer
Svenska komedifilmer
Stockholm på film
Svenska fängelsefilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1980-talsfilmer
1910 Fruitgum Company

1910 Fruitgum Company, amerikansk popgrupp bildad 1965 i New Jersey som "Jeckell and the Hydes". 1967 skrev man skivkontrakt med skivbolaget Buddah Records. Gruppen är en av de som starkast förknippas med den tuggummipop-våg som blossade upp under slutet av 1960-talet i musiklandskapet. Som så många andra musikgrupper inom denna kategori var musikerna i gruppen anonyma studiomusiker. Gruppen upplöstes 1969.

Deras fem kändaste låtar är "Goody Goody Gumdrops", "Simon Says", "1, 2, 3 Red Light", "Indian Giver" och "Special Delivery".

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Frank Jeckell
Mick Mansueto
Glenn Lewis
Bob Brescia
John Korba
Keith Crane
Originalmedlemmar
Frank Jeckell
Pat Karwan
Mark Gutkowski
Steve Mortkowitz
Floyd Marcus

Diskografi
Studioalbum
Simon Says (1968) 

Singlar
1967 - Simon Says / Reflections from the Looking Glass (#4 på US Billboard Hot 100)
1968 - May I Take A Giant Step (Into Your Heart) / (Poor Old) Mr. Jensen (#63)
1968 - 1, 2, 3, Red Light / Sticky, Sticky (#5)
1968 - Goody Goody Gumdrops / Candy Kisses (#37)
1969 - Indian Giver / Pow Wow (#5)
1969 - Special Delivery / No Good Annie (#38)
1969 - The Train / Eternal Light (#57)
1969 - When We Get Married / Baby Bret (#118)
1970 - Go Away / The Track

Samlingsalbum (i urval)
 
Golden Classics (1994)
1910 Fruitgum Company (1994)	
The Best Of (1998)

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats
 

Amerikanska popgrupper
Musikgrupper bildade 1965
Shanes

The Shanes var en popgrupp och ett dansband från Sverige som bildades 1963.

Historik

1960-talet
Medlemmar i The Shanes var från början Staffan Berggren (sologitarr och sång), Tommy Wåhlberg (gitarr och sång), Svante Elfgren (bas) och Tor-Erik Rautio (trummor). Ett år efter bildandet blev sångaren och gitarristen Lennart Grahn medlem i gruppen. År 1966 slutade Staffan Berggren och ersattes av keyboardspelaren och sångaren Kit Sundqvist. Bandet kom från Norrbottens län och alla gruppmedlemmar var från Tuolluvaara, förutom Grahn som kom från Luleå, och stockholmaren Sundqvist.

Shanes sågs ofta på Tio i topp-listan och Kvällstoppen. De gjorde många covers, men skrev även egna låtar. Några av deras mera kända låtar är Let Me Show You Who I Am 1964, Chris-Craft No. 9 1966, Save the Last Dance For Me 1967, och deras cover på Jay and the Americans Cara Mia som kom 1968. År 1969 upplöstes Shanes.
Staffan Berggren, som var med när The Shanes bildades, avled 2017.

Senare år 

Shanes återbildades i slutet av 1970-talet. De deltog i den svenska Melodifestivalen 1982 med melodin Fender '62 som dock inte tog sig vidare till slutomgången, då bestod gruppen av Lennart Grahn, Kit Sundqvist, Tommy Wåhlberg och Sven Hellsten. Gruppen tävlade igen 1992 med Upp flyger vi, upp, som även den missade finalen. Då bestod Shanes av Grahn, Wåhlberg, Hellsten, Bengt Arenblad och Anders Östman. Åren 1990–1991 låg Shanes på Svensktoppen 44 veckor med Vem får följa dig hem? (text på svenska till Who's Gonna Follow You Home?). Låten finns med på albumet "60-tals Party Let's Dance 1" som nådde guldskiva med över 50.000 sålda ex. 

I december 2008 var Tommy Wåhlberg den ende kvarvarande originalmedlemmen. Gruppens namn är numera Tommy Wåhlbergs Shanes och bestod fram till 2023 av Tommy Wåhlberg, Micke Areklew, Brian Marston, Peter Klaxman och Peder Sundahl. År 2023 avled Wåhlberg efter en tids sjukdom, 76 år gammal.

Diskografi

Album 
1964 – Let Us Show You 
1965 – The Shanegang
1966 – Shanes Again! 
1967 – SSSS Shanes! 
1967 – Shanes VI 
1979 – Revival 
1980 – Walk On By
1982 – Shanes
1990 – 60-tals Party Let's Dance 1 
1992 – 60-tals Party Let's Dance 2  
1993 – 60-tals Party På Begäran

Källor 
THE SHANES Officiell Webbsida
Svensk Pophistoria. De 27 största popbanden på sextiotalet.
The Shanes från radionostalgi.se
"Åttonde plats: The Shanes" från norrbotten.se
5 CD Original album serien - Shanes

Noter

Externa länkar
Shanes - två dokumentärfilmer (1965 och 1979) i Sveriges Televisions "Öppet arkiv"

Musikgrupper bildade 1963
Svenska dansband
Svenska popgrupper
Upplösta svenska dansband
Deltagare i Melodifestivalen 1982
Deltagare i Melodifestivalen 1992
Suzi Quatro

Susan Kay "Suzi" Quatro, född 3 juni 1950 i Detroit i Michigan, är en amerikansk sångerska och basist.

Suzi Quatro var en framgångsrik artist inom glamrocken på 1970-talet. Hon var mycket populär i Storbritannien där "Can the Can" blev hennes största hit. I Sverige tog sig låten "48 Crash" upp på Tio i topp-listan 1973. Många av hennes låtar skrevs av Chinn-Chapman. Idén med att använda hel skinndress fick hon från sin stora idol Elvis Presley, när han uppträdde i sin '68 Comeback Special. Suzi Quatro har sålt omkring 50 miljoner skivor.

Suzi Quatro är gift, har barnen Laura och Richard samt ett barnbarn. Hon är moster till skådespelaren Sherilyn Fenn.

Diskografi
Album
Suzi Quatro (1973)
Quatro (1974)
Your Mama Won't Like Me (1975)
Aggro-Phobia (1977)
If You Knew Suzi (1978)
Suzi & Other 4 Letter Words (1979)
Rock Hard (1980)
Main Attraction (1982)
Annie Get Your Gun – 1986 London Cast (1986)
Oh Suzi Q. (1990)
What Goes Around – Greatest & Latest (1995)
Unreleased Emotion (1998)
Free the Butterfly (1999) (med Shirlie Roden)
Back to the Drive (2006)
In the Spotlight (2011)
Quatro, Scott & Powell (2017) (med Andy Scott & Don Powell)
No Control (2019)
The Devil In Me (2021)

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats

Amerikanska rocksångare
Amerikanska basister
Glamrockmusiker
Musiker från Detroit
Födda 1950
Levande personer
Kvinnor
The Angels (amerikansk musikgrupp)

The Angels är en amerikansk tjejgrupp bildad 1961 i Orange, New Jersey. I början bestod gruppen av Linda Jansen och systrarna Barbara Allbut och Phyllys Allbut. Linda Jansen ersattes 1962 av Peggy Santiglia. De fick sin största hit i USA med My Boyfriend's Back 1963, men hade haft mindre hits innan, som till exempel  'Til och Cry Baby Cry. Efter My Boyfriend's Back blev det inga fler stora hits för gruppen. Gruppen har också spelat in skivor under namnet The Starlets.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Barbara "Bibs" Allbut Brown (f. 24 september, 1940, i Orange, New Jersey)
Phyllis "Jiggs" Allbut Sirico (f. 24 september, 1942, i Orange, New Jersey)
Peggy Santiglia Davison (f. 4 maj, 1944, i Belleville, New Jersey)

Diskografi
Album
1962 - ...And The Angels Sing
1963 - My Boyfriend's Back
1964 - A Halo to You
2008 - Love, The Angels

Singlar (som The Starlets)
1960 - P.S. I Love You
1960 - Romeo And Juliet

Singlar (som The Angels - i urval)
1961 - Till (#14 på Billboard Hot 100)
1962 - Cry Baby Cry (#38)
1962 - Everybody Loves a Lover (#103)
1963 - My Boyfriend's Back (#1, även #2 på Billboard R&B Singles Chart)
1963 - Cotton Fields (#119)
1963 - I Adore Him (#25, #13	på US R&B Charts)
1963 - Thank You and Goodnight (#84)
1964 - Wow Wow Wee (He's the Boy for Me) (#41)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
The Angels på classicbands.com
The Angels på The Vocal Group Hall of Fame

Amerikanska popgrupper
Musikgrupper bildade 1961
Musikgrupper från New Jersey
Riksfurstar

Riksfurstar (tyska Reichsfürsten) kallades i det forna tysk-romerska riket ursprungligen de personer som mottagit ett rikslän omedelbart av kejsaren och inte hade någon annan länsherre. Senare utdelade kejsaren riksfurstevärdigheten endast som en titel, så kallade titulärfurstar.

Se även 
 Furste
 Kurfurste

Källor 

Stånd 2
Furstetitlar
Ugglan
Riksfäder

Riksfäder kallades under 1700-talet de statsmän i Sverige som deltagit i skapandet av frihetstidens statsskick (1719 och 1720).

Bland de som betecknas riksfäder kan nämnas:
Pehr Ribbing
Jonas Wulfwenstierna

Källor

Sveriges politiska historia
Sverige under frihetstiden
Furstbiskop

Furstbiskop () kallades en biskop som var furste i Tysk-romerska riket och alltså både utövade andlig auktoritet inom sitt stift och världslig makt som furste över en stat kallat biskopsdöme. De furstbiskopar som var riksfurstar berättigades rättigheter som medlemmar i Riksfursterådet,  ett av de tre riksständerna som utgjorde den kejserliga riksdagen. Furstärkebiskoparna av Köln, Mainz och Trier var dessutom kurfurstar.

På tyska benämns ett sådant furstbiskopsdöme, ett profant län, Hochstift eller Fürstbistum medan rent kyrkliga områden (stift på svenska) vanligtvis kallas Diözese eller Bistum. På samma sätt kallas ett världsligt furstbiskopsdöme lett av en furstärkebiskop för Erzstift alternativt Fürsterzbistum medan ett rent kyrkligt ärkestift kallas Erzdiözese eller Erzbistum.

År 1521 fanns totalt 53 andliga furstendömen i Tysk-romerska riket. I och med reformationen och sekulariseringsvågen minskades de i antal till 23 vid trettioåriga krigets slut 1648.

Protestantiska furstbiskopar 

Titeln hade efter reformationen tagits i bruk för att beteckna en protestantisk furstes också kyrkliga ledarställning inom episkopalsystemet. Adolf Fredrik var furstbiskop innan han blev kung av Sverige. Fortfarande i början av 1900-talet bar några biskopar (till exempel i Wrocław och Olomouc) titeln furstbiskop.

Biskopsdömen styrda av furstbiskopar 

 Furstbiskopsdömet Bamberg
 Furstbiskopsdömet Basel
 Furstbiskopsdömet Chur
 Furstbiskopsdömet Dorpat
 Furstbiskopsstiftet Fulda
 Furstbiskopsdömet Hildesheim
 Kurfurstendömet Köln
 Furstbiskopsdömet Liège
 Kurfurstendömet Mainz
 Furstbiskopsstiftet Münster
 Furstbiskopsdömet Osnabrück
 Furstbiskopsdömet Paderborn
 Ärkebiskopsdömet Salzburg
 Furstbiskopsdömet Speyer
 Kurfurstendömet Trier
 Furstbiskopsdömet Verden
 Furstbiskopsdömet Worms
 Furstbiskopsdömet Würzburg

Furstbiskopar utom Tyskland 
Sex furstar av Montenegro hade titeln furstbiskop av Montenegro från 1659 till 1852, när den sjätte och siste blev en sekulär furste. 

I England hade biskopen av Durham titeln furstbiskop. Som i Tyskland överlevde titeln reformationen och fortlevde till 1836.

Källor
 Bra Böckers lexikon, 1975

Furstbiskopsdömen i Tysk-romerska riket
Ugglan
Furstetitlar
Katolska kyrkans historia
Furstedag

Furstedag (tyska Fürstentag) kallades i det gamla tysk-romerska riket en församling av riksfurstar, såväl andliga som världsliga, av vilken frågor rörande fursteståndets intressen behandlades.

Källor

Tysk-romerska riket
Fursteförbundet

Fursteförbundet (ty. Fürstenbund), ett förbund mellan tyska riksfurstar, vilket Fredrik II av Preussen stiftade 1785 för att motarbeta kejsar
Josef II:s plan att i utbyte mot Österrikiska Nederländerna (Belgien) införliva Bayern med de österrikiska arvländerna. Den dåvarande kurfursten i Bayern, Karl Theodor, som saknade legitima arvingar, gick in på Josefs planer, vilkas genomförande skulle ha berövat den eventuelle arvingen, hertig Karl av Pfalz-Zweibrücken, hans rätt och givit Österrike en hotande övermakt i Tyskland. Den 23 juli 1785 slöts förbundet mellan Preussen, Sachsen och Hannover; sedermera slöt sig till detsamma hertigarna av Braunschweig, Mecklenburg, Sachsen-Weimar, Sachsen-Gotha och Pfalz-Zweibrücken, markgrevarna av Ansbach och Baden, fursten av Anhalt-Dessau och kurfursten av Mainz. Josef II måste avstå från sin plan. Därmed hade förbundet förlorat sin betydelse, och de försök som hertig Karl August av Sachsen-Weimar senare gjorde att utveckla det till en tysk union under Preussens ledning rönte ingen uppmuntran från preussisk sida.

Källor
 

Tysklands historia
Ugglan
Newark, New Jersey

Newark är den största staden i delstaten New Jersey och huvudort i Essex County, USA, med en yta av 63 km² och 277 000 invånare (2010). Staden ligger cirka åtta kilometer väster om Manhattan. Här ligger Newark Liberty International Airport.

Klimat 
Klimatdiagram över Newark:

Sport 
Den 28 november 1885 drabbade USA och Kanada här samman i den första fotbollslandskampen utanför Brittiska öarna, Kanada vann med 1-0 innan USA fick revansch på samma plats genom att vinna med 3-2 den 26 november 1886.

Hushållsekonomi  

Det genomsnittliga hushållet i Newark har en årlig inkomst på ca 35000 dollar (2018), att jämföra med ca 75000 dollar i New York City.

Kända personer från Newark 
 Paul Auster, författare
 Whitney Houston, sångerska
 Eva Marie Saint, skådespelerska
 Gerard Way, sångare i My Chemical Romance
 Mikey Way, basist i My Chemical Romance
 Sarah Vaughan, sångerska
 Savion Glover, amerikansk steppdansare, koreograf och skådespelare.
 Ray Liotta, skådespelare
 Joe Pesci, skådespelare
 Ice-T, amerikansk rappare
 Paul Simon, sångare
 Redman, amerikansk rappare
 Philip Roth, författare
 Harlan Coben, författare
 Tom Courtney, friidrottare
 Lauryn Hill, sångerska

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

 
Orter i New Jersey
Furst-primas

Furst-primas (tyska Fürst-Primas eller Fürstprimas) var en titel som vid tysk-romerska rikets upplösning 1806 tilldelades ärkekanslern Karl Theodor von Dalberg.

Källor 

Härskartitlar
Ugglan
Cameron Mackintosh

Cameron Mackintosh, född 17 oktober 1946 i Enfield, är en brittisk musikalproducent som producerat verk såsom Cats, Miss Saigon, Fantomen på Operan, Les Misérables och många fler.

Cameron Mackintoshs far var från Skottland och hans mor från Malta. Han blev adlad av drottningen, till Sir Cameron Mackintosh, för sina prestationer inom underhållningsbranschen. Mackintosh har gjort sig känd för att ha tjänat stora pengar på "konceptbyggande". Hans produktioner har fått sättas upp över hela världen så länge de är exakta kopior av hans originaluppsättning. I början av nya millenniet köpte Cameron ett tiotal teatrar i Londons West End.

Källor

Födda 1946
Brittiska musikproducenter
Män
Levande personer
Abhinavagupta

Abhinavagupta var en indisk filosof. Han föddes i Kashmir omkring år 960 och dog omkring år 1030.

Indiska filosofer
Män
Födda 900-talet
Avlidna 1000-talet
Personer i Indien under 1000-talet
Akka Mahadevi

Akka Mahadevi (ಅಕ್ಕ ಮಹಾದೇವಿ) var en indisk filosof och poet under 1100-talets Karnataka; hon var en betydelsefull person inom virashaiva-bhaktirörelsen. Precis som Mahatma Gandhi är hon mest känd med sitt hedersnamn istället för sitt förnamn; akka betyder äldre syster. Hon sägs ha tagit Shiva (i formen Chenna Mallikarjuna) till sin mytiske make, likt hur 1500-talshelgonet Mirabai ansåg sig vara gift med Krishna.

Mycket av Akka Mahadevis liv är okänt. Hon sägs ha försvunnit från bananodlingarna i Shrishaila (Andhra Pradesh) under extas.

Hennes bidrag till bhaktilitteraturen på kannada omfattar flera vachana, en slags poesi.

Indiska filosofer
Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Personer i Indien under 1100-talet
Nyāya Sūtras

Nyāya Sūtras är en antik indisk filosofisk text skriven av Akshapada Gotama (Akṣapāda Gautama), som levde någon gång under 100-talet f.Kr.

Sutrorna består av fem kapitel, var och en med två delar. Huvuddelen av texten daterar ungefär till 100-talet f.Kr., men den innehåller signifikanta senare tillägg. 

Nyayasutrornas syfte är att den som sätter sig in i innehållet ska kunna uppnå frigörelse, det vill säga den allmänna indisk-filosofiska föreställningen om moksha. Detta uppnås genom kunskap om de sexton kategorierna, som sutrorna redogör för.

Indisk filosofi
Indisk litteratur
Anandavardhana

Anandavardhana var en indisk (kashmirisk) filosof, född 820, död 890. Han kallade sitt filosofiska system Dhvanyaloka.

Indiska filosofer
Födda 820
Avlidna 890
Män
Personer i Indien under 800-talet
Basava

Basava (kannada: ಬಸವ), även känd som Basavanna (ಬಸವಣ್ಣ) eller Basaveshvara (ಬಸವೇಶ್ವರ), född 1134 och död 1196, var en indisk filosof, poet och social reformerare. Han förespråkade ett liv där den gudomliga upplevelsen stod i centrum och gav alla samma möjligheter oavsett kön, kast och social status, kastsystemet tog han avstånd från. Basava var känd som Vishvaguru; hans läror går bortom alla gränser och är universella och eviga. Han ansågs vara en stor människovän.

Förutom mystiker var även Basava premiärminister i södra Kalachuririket i södra Indien och startade en läskunnighetsrevolution genom införandet av vachana-poesi.

Indiska filosofer
Födda 1134
Avlidna 1196
Män
Personer i Indien under 1100-talet
Krishna Chandra Bhattacharya

Krishna Chandra Bhattacharya, född 12 maj 1885, död 11 december 1949, var en indisk filosof.

Litteratur
Lal, Basant Kumar: Contemporary Indian Philosophy, om Bhattacharya m.fl.  

Indiska filosofer
Födda 1885
Avlidna 1949
Män
Vinoba Bhave

Vinoba Bhave, egentligen Vinayak Narahari Bhave, född 11 september 1895 i Gagode i Maharashtra, död 15 november 1982, var en indisk filosof och en av Mahatma Gandhis närmsta efterföljare.

Bhave gav uppmärksamhet åt sociala frågor och är känd som grundare av Bhoodhanrörelsen, en rörelse som gick ut på att lagligt och fredligt ge land till landlösa människor.

Bakgrund och uppväxt 
Bhave föddes i en välbärgad och from familj tillhörande konkanastha brahmin. Han inspirerades mycket efter att ha läst Bhagavad Gita, en av de heligaste hinduiska skrifterna, i mycket unga år. Efter skolgången i Gagode började Bhave studera. Han lärde sig förutom engelska och franska flera olika indiska språk. 1916 kom han i kontakt med Gandhi och Indiens självständighetsrörelse. Han började nu studera sanskrit, efter vilket han gick tillbaka till Gandhi.

Bhave fängslades flera gånger för de tal han framförde. 1923 fängslades han i först i Nagda, sedan i Akola. 1932 fängslades han i Dhulia. 1940 valdes han av Gandhi till satyagrahi. Efter detta, 1940-1941, fängslades han ytterligare ett par gånger.

Bhave ansågs av många vara den som skulle efterträda Gandhi efter att han blivit mördad. Detta var Bhave motvillig till, men efter Gandhis död grundade han Bhoodhanrörelsen, vars mål var i linje med Gandhis läror genom att förespråka fredliga lösningar av konflikter och genomförandet av reformer som skulle bidra till en förbättring av levnadsvillkoren för Indiens fattiga befolkning.

Bhoodhanrörelsen 
När Vinoba Bhave blev tillfrågad om att leda de splittrade Gandhirörelserna svarade han till slut ja, men på villkoret att man skulle skjuta upp den konferens där alla ännu en gång skulle samlas. Han ville skjuta upp konferensen 6 månader så att han kunde vandra till konferensen. 

Han ville vandra genom byarna så att han kunde ta reda på vad som behövde uppmärksammas om Indiens tillstånd. Han samlade bybor, så som Gandhi hade gjort många gånger, och pratade med dem för att ta reda på vad de hade för problem. Snart stötte han på familjer som inte hade någon mat. Han uppmanade dem att odla mat, men fick strax veta att dessa familjer var daliter (oberörbara), delar av den lägsta kasten och dessa ägde inte land. Istället för att lagstifta om land till dessa så började han fråga byborna hur mycket land de behövde. Efter att ha räknat ut hur mycket land som behövdes för att försörja alla medlemmarna av familjerna gick denne bybo med på att ge bort det som behövdes. Detta var 1951 och Bhave fortsatte med detta hela vägen till konferensen, från by till by i ett halvår. När han hade kommit fram hade han hjälpt till att överföra ungefär 22 000 hektar land från rika till fattiga.

Utmärkelser 
Bhave blev bland annat den första vinnaren av Ramon Magsaysaypriset för samhällsledarskap 1958.

Källor

Externa länkar 
 Kamat Research Database
 Vinoba Bhave and His Nonviolent Revolution
 Ramon Magsaysay Award Foundation
 Vinoba Bhave - foto från Paunar 1979

Indiska filosofer
Födda 1895
Avlidna 1982
Män
Mottagare av Ramon Magsaysaypriset
Madhva

Madhva var en betydelsefull indisk (tamilsk) filosof och andlig ledare, född 1238 i byn Pajaka i Tulu Nadu (nuvarande delstaten Karnataka), död 1317. Av vissa men inte alla anhängare (som även de kallas madhva) betraktas han som en gud, nämligen en avatar av Vayu. Vid sidan om det kortfattade namnet Madhva är han känd under namnen
 Vasudeva, det namn föddes under
 Shri Madhvacharya, det namn han ska ha fått efter att ha blivit helig
 Poornapragna, ett hedersnamn med betydelsen "den som vet allt"
 Anandateertha, ett hedersnamn med betydelsen "den som ger glädje genom sina predikningar"

Madhva var ledande inom Dvaita, en dualistisk riktning inom hinduismen, ingående i vedantafilosofin och en del av Bhaktirörelsen. Liksom Ramanuja ansåg Madhva att Brahman var en personlig gud, nämligen Vishnu. Han var negativt inställd till kastsystemet.

Alltjämt anses Madhva vara en av de allra mest inflytelserika hinduiska teologerna genom tiderna. Han väckte liv i en hinduisk monoteism som kunde svara mot de religiösa influenser som under hans tid strömmade in i Indien genom fientliga invasioner.

Referenser

Externa länkar 
 Saint Madhvacharya (1238-1317) 
 Madhvas biografi 
 The Great Madhva Acharya (1238-1317 A.D.)
 Biografi skriven av Raghavendra Swami Mutt

Indiska filosofer
Religiösa personligheter i Indien
Män
Födda 1238
Avlidna 1317
Personer i Indien under 1200-talet
Personer i Indien under 1300-talet
Ramana Maharshi

Ramana Maharshi, född 1879, död 1950, var en indisk filosof och mystiker.

Indiska filosofer
Mystiker inom hinduismen
Män
Födda 1879
Avlidna 1950