kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bertie Wooster

Bertram "Bertie" Wilberforce Wooster är huvudpersonen i en rad romaner och noveller av P.G. Wodehouse. Han gjorde sitt första framträdande i novellen "Extricating Young Gussie" ursprungligen publicerad i Saturday Evening Post 18 september 1915, och senare i novellsamlingen The Man with Two Left Feet 1917. På svenska finns novellen som "Hur Gussie räddades ur klistret" i antologin Alla tiders Wodehouse från 1950 i översättning av Birgitta Hammar. I historien debuterar också Berties skräckinjagande faster Agatha, och förstås betjänten Jeeves, som dock ännu inte besitter den överintelligens han förknippas med. Bertie har inte heller fått ett efternamn ännu. 

P.G. Wodehouse baserade Bertie Wooster på den tidigare figuren Reggie Pepper, om vilken han skrev sju noveller, som i likhet med Bertie ständigt råkar i trubbel när han försöker hjälpa vänner och bekanta ur diverse svåra knipor.  Anledningen till namnbytet kunde Wodehouse aldrig erinra sig.

Bertie Wooster är en ung aristokrat med fin utbildning och gott om pengar vars största nöje är att äta gott, leva gott, läsa detektivromaner, gå på teater och tillställningar och sitta på Drönarklubben. Han är tjugofyra år gammal när Jeeves inträder i hans tjänst. Bertie Wooster är en boren ungkarl, men lyckas ändå alltid ingå förlovning med flickor han definitivt inte vill gifta sig med. Som regel, men inte alltid, har dessa tillkommit utan Berties egen förskyllan, av omständigheter utom hans kontroll, och en Wooster kan inte slå upp en förlovning, eller tacka nej när en flicka erbjuder sitt hjärta, utan att bryta mot familjens hederskodex. En hel del av berättelsernas intriger handlar om Berties ansträngningar att undfly ett annalkande giftermål. Han har varit förlovad fyra gånger med Florence Craye, fyra gånger med Madeline Bassett och två gånger med Honoria Glossop. Han har friat till Pauline Stoker och ett flertal gånger till Bobbie Wickham. Barndomskamraten Cynthia Wickhammersley har våldsamt skrattande avvisat ett frieri. Han topprids också av sina fastrar, vilka bidrar till intrigernas fördjupning.

Bertie har dessutom ett vekt hjärta och har svårt att neka hjälp till alla sina behövande kompisar, släktingar och diverse bekanta som verkar betrakta honom och hans tillgångar som ett slags lösning på deras egna svårigheter. Han hade aldrig klarat sig ur alla knipor om inte hans betjänt Jeeves hade bidragit med intelligenta, men ibland för Bertie, otrevliga lösningar.

Skådespelaren Hugh Laurie har tolkat rollen som Bertie i den engelska TV-serien Jeeves och Wooster med Stephen Fry i rollen som Jeeves.

Noter

Källor

Wooster, Bertie
Wooster, Bertie
Reginald Jeeves

Jeeves, med det så gott som aldrig använda förnamnet Reginald, är en litterär figur som förekommer i en rad romaner och noveller av P.G. Wodehouse. Han är personlig betjänt,  till huvudpersonen, den dumsnälle unge aristokraten Bertie Wooster, och gjorde sitt första framträdande i novellen "Extricating Young Gussie" ursprungligen publicerad i Saturday Evening Post 18 september 1915, och senare i novellsamlingen The Man with Two Left Feet 1917. I denna första novell om ett av humorlitteraturens mest klassiska par har han dock bara två repliker. Att Jeeves över huvud taget har ett förnamn får läsekretsen – och Bertie Wooster – inte veta förrän i den näst sista romanen om paret, Underbart, Jeeves! från 1971, då en påhängsen bekant kallar Jeeves för "Reggie" – givetvis till dennes förargelse.

Jeeves motto är "rådighet och takt". Han är högintelligent och läser Spinoza och Dostojevskij som förströelse och citerar frikostigt från de stora poeterna. Jeeves har en häpnadsväckande förmåga att reda ut alla de vanskliga situationer Bertie hamnar i. Bertie är mycket medveten om hur beroende han är av Jeeves och har ett antal gånger uttalat sig om att han är glad, men också förvånad, över att han nöjer sig med att arbeta för honom. Jeeves i sin tur är belåten med sin arbetsgivare och vill ogärna se några förändringar i deras förhållande och gör sitt bästa för att allting ska förbli så som det har alltid varit; han är särskilt angelägen att Bertie Wooster skall förbli ungkarl. Trots att Bertie ibland tror sig vara den starke, är det oftast Jeeves som med list och intelligenta manövrar får som han vill.

Jeeves är alltid mycket diskret och närmast flyter ljudlöst in i ett rum. Han ger sig i regel tillkänna med en låg, försynt hostning – enligt Bertie "ungefär som ett får som har fått ett grässtrå i halsen". Starka känsloyttringar uppvisar Jeeves aldrig, på sin höjd ett höjt ögonbryn, eller en ryckning i mungipan.  Jeeves är mycket principfast beträffande vilka klädesplagg eller accessoarer som tillåts vid ett givet tillfälle, och somliga persedlar rekommenderar han total avhållsamhet från. Jeeves skänker Berties rutiga kostym till en trädgårdsdräng, och förmår honom att donera ett bjärt rött toreadorskärp till de förtjänta fattiga. En bländvit mässjacka med förgyllda knappar möter sitt öde i form av ett glödhett strykjärn. Ett par år innan Jeeves kom i Berties tjänst begärde han avsked från Percival Craye, lord Worplesdon, framtida make till Berties faster Agatha, för att denne haft för vana att komma ned till middag iklädd frackbyxor, flanellskjorta och brun kavaj. 

En av de skådespelare som har gestaltat Jeeves är Stephen Fry i tv-serien Jeeves och Wooster. Arthur Treacher spelade Jeeves i två amerikanska filmer på 1930-talet.

Referenser

Källor 

Jeeves
Jeeves
Jeeves
Biostatistik

Biostatistik är tillämpning av statistik på det biologiska området. Kunskap i biostatistik är viktigt vid planering, utvärdering och tolkning av biomedicinsk forskning. Biostatistik är också ett verktyg för epidemiologi.

Statistiska metoder inom biomedicinsk forskning 
Deskriptiv statistik
Algebriska noteringar
Dot Plot
Slump medelvärde
Residualer
Slumpvarians
Slump standardavvikelse
Percentil och Median
Box-plot
Histogram
Scatter Plot
Statistiska mjukvara (SAS, SPSS, STATA, STATISTICA, MiniTab, S-Plus, R, MLwiN, JMP, HML, gretl)
Statistiska slutsatser
Sannolikhetsteori, funktioner och fördelningar
Medelvärde, varians och standardavvikelse
Normalfördelning
Förväntade medelvärde
Standardavvikelse
Nollhypoteser, alternativhypoteser och P-värde
95% konfidensintervall
Statistiska styrka eller power
Z och Student-t fördelning
Parade t-test
Oberoende t-test med gemensam standardfelskattning
Oberoende t-test med separat standardfelskattning
Chitvåfördelning
Linjär regressionsanalys
Slumpens kovarians
Slumpens korrelationskoefficient
Populationens kovarians och korrelationskoefficient
Kondition förväntningar
Confounding
Effekt modifierare och confounding variabler
Multikollinearitet
Multipel linjär regression
 Polynomialregression
Enkel logistisk regression
Oddskvot
Multipel Logistisk regression
Tvärsnittstudie
Fall-refrerentstudier
Överlevnadsanalyser
Kohortstudier
Livslängdtabell
Kaplan-Meier överlevnads kurvor
Hazard Regression Analyser
Poisson Regression; Slutsatser för Morbiditet och Mortalitet kvot
Multiple Poisson Regression
Variansanalys, Fasta effekter och slump effekter
Variansanalys, Upprepade Mättningar
Variansanalys, ANOVA, ANCOVA, MANOVA, MANCOVA
Hierarkiska Modeller (Flernivåanalyser), HLM, HGLM
Multvariata Data Analys Metoder, FA, PCA
Multvariata Data Analys Metoder, DA
Multvariata Data Analys Metoder, CA
Meta-analys

 
Bioinformatik
Folkhälsa
Demografi
Histologi

Histologi (av grekiskans ἱστός, "väv", "vävnad") är läran om biologisk vävnad, studerad i ljusmikroskop eller elektronmikroskop och genom histokemi. Genom att studera vävnader och om deras utseende avviker från vad som är normalt kan man upptäcka olika sjukdomar. Detta arbete utförs av en patolog, det vill säga en läkare med specialisering inom patologi, eller en specialutbildad biomedicinsk analytiker, en så kallad cytodiagnostiker.

Teknik 

För att studera vävnader så genomgår preparatet flera steg. Fixeringen görs för att inte vävnaden ska förändras efter den har tagits från sin naturliga miljö. Detta följs av dehydrering och inbäddning som möjliggör snittning av vävnaden. Därefter snittar man vävnaden i mindre delar för att sedan färga den. Därefter kan en bedömning av vävnaden göras i mikroskop. Bedömningen görs av läkare eller specialutbildade biomedicinska analytiker.

Fixering 

Tar man bort en cell från människokroppen så börjar cellen förändras. Syretillförseln upphör och en förruttnelseprocess (autolys) startar orsakad till stor del av kroppens egna enzymer. För att preparaten inte ska förändras måste denna process minimeras annars kan felaktiga resultat uppkomma. Vid fixering så denatureras proteinerna vilket inaktiverar enzymerna och det sker en förskjutning av vävnadens vattenhalt. Ämnen som kan användas vid fixering kan vara aldehyder, alkoholer, metalloxider och syror. Ofta blandar man olika ämnen för att få en bra kombination.

En rad olika faktorer påverkar fixeringen. Temperatur, pH, fixeringstid, fixeringsmedlets koncentration, hur tjockt provet är och diffusionshastighet inverkar på fixeringen.

Dehydrering 

Innan man bäddar in preparatet så måste man avlägsna vattnet från preparatet eftersom paraffin inte är blandbart med vatten. Man använder alkohol i stigande koncentrationer. Därefter tillsätts ofta xylen som avlägsnar alkoholen ur vävnaden.

Inbäddning 

Man använder ofta paraffin när man bäddar in provet. Flytande paraffin ofta med en smältpunkt på 56-58 grader (kan även vara lägre vid vissa tillämpningar) tillsätts. Provet får sedan stelna på kylplatta.

Snittning 

För att få tunna skivor av preparatet som lämpar sig för undersökning så snittar man provet. Till detta använder man en mikrotom. Snitten läggs sedan med pincett i vattenbad och samlas upp på objektglas.

Färgning 

Studerar man ett ofärgat vävnadspreparat ser man inte mycket. Det finns flera olika färgningsmetoder, vilken man väljer är beroende av vad man vill studera och vilken vävnadstyp det är man undersöker. Rutinfärgning i de flesta länder idag är den så kallade HE-färgningen (hematoxylin-eosin), där cellkärnan färgas lilablå och cytoplasman färgas rödrosa. Färgningen ger en bra överblick av vävnaden. För att studera kollagen eller bindväv används ofta van Gieson-färgning där tre olika ämnen ingår: syrafuksin, pikrinsyra och hematoxylin.

Externa länkar
Patologi

Patologi är läran om sjukdomar och hur de diagnostiseras, genom analys av molekyler, celler, vävnader och organ. Ordet patologi kommer från grekiskans patos som betyder smärta/lidande/affekt. Termen patologi omfattar såväl det medicinska specialistområde som använder vävnader och kroppsvätskor för att erhålla kliniskt värdefull information som det vetenskapliga studiet av sjukdomsprocesser.

Begreppet PAD står för patologisk-anatomisk diagnos och avser mikroskopisk undersökning och diagnostik av ett vävnadsprov (exempelvis ett borttaget födelsemärke eller ett vävnadsprov från en koloskopi, större operation eller obduktion) för fastställa om provet är normalt eller avvikande (patologiskt).

Patologisk avser något som är förändrat av sjukdom.

Se även 
 Etiologi
 Malign
 Nosologi
 Patofysiologi
 Patogen
 Symtom

Referenser
Bioetik

Bioetik är ett vetenskapligt område som handlar om sambanden mellan å ena sidan biologi, naturvetenskap och medicin och å andra sidan etik, filosofi och teologi.

Bioetiken, som är en tämligen ny vetenskap, sysslar med frågor som genteknik, kloning, eugenik, dödshjälp, infertilitet, genterapi, stamcellsforskning, människoceller i djur, transsexualism och könskorrigering, med mera. Frågorna är med andra ord politiskt laddade. Den politik som hör till bioetiken kallas biopolitik. En filosof som sysslat mycket med bioetik i Sverige är Torbjörn Tännsjö, som är utilitarist. Andra svenska bioetiker inkluderar Niklas Juth, Christian Munthe, Lars Sandman, och Kristin Zeiler.

Några kända bioetiker 

Peter Singer
Daniel Callahan 
Daniel Brock 
Mark Siegler
Joseph  
Jacob Appel 
Wesley J. Smith 
Francis Fukuyama
James Childress 
Vandana Shiva

Böcker i ämnet 

 Livets och dödens politik. Biomedicin i liberala demokratier (Andreas Kuhlmann, Daidalos, 2002)

 Medicinska etikens abz (Nils Lynöe & Niklas Juth, Liber, 2009)

 Folkhälsoarbetets etik (Bengt Brülde (red), studentlitteratur, 2011)

 Döden är förhandlingsbar (Torbjörn Tännsjö, Liber, 2009)

 Vårdetik (Torbjörn Tännsjö, Rabén & Sjögren, 1990)

Referenser

Se även  
Medicinsk etik

 
Delområden inom etik
Cytologi

Cytologi, cellära, är läran om enskilda celler. Cellerna kan studeras med hjälp av ett mikroskop. Disciplinen kan delas upp i 
 Cytogenetik
 Cytopatologi
 Cellbiologi

Referenser 

Medicinska specialiteter
Zoologi
Botanik
De apostoliska fäderna

De apostoliska fäderna är den generation kristna ledare, som var lärjungar till de tolv apostlarna, och alltså fick sin uppfattning om den kristna tron från någon som fått den direkt från Jesus Kristus. Bland dessa ledare finns Polykarpos, som var lärjunge till Johannes, Clemens, som var en av de första påvarna, Ignatius som var biskop i Antiochia, Barnabas och Papias. Dessa skrifter hade jämte Nya testamentet stort värde i fornkyrkan och ska inte förväxlas med Nya testamentets apokryfer, som inte anammats för gudstjänstbruk i kyrkorna (till skillnad från apokryferna till Gamla testamentet).

Benämningen används också om en samling skrifter från samma tid, kring år 90 till 150 e.Kr. Dessa skrifter är alltså, näst efter de nytestamentliga breven, de äldsta skriftliga vittnesbörden om den kristna församlingen, fornkyrkan. Skriftsamlingen består av:

 De tolv apostlarnas lära eller Didaché
 Clemens första brev till korintherna
 Ignatios brev till efesierna
 Ignatios brev till magnesierna
 Ignatios brev till trallierna
 Ignatios brev till romarna
 Ignatios brev till filadelfierna
 Ignatios brev till smyrnierna
 Ignatios brev till Polykarpos
 Polykarpos brev till filipperna
 Polykarpos martyrium
 Andra Clemensbrevet
 Barnabasbrevet
 Papiasfragmenten
 Quadratusfragmentet
 Diognetosbrevet
 Hermas Herden

Skriftsamlingen är senast i svensk översättning  Olof Andrén  och Per Beskow  utgiven av bokförlaget Artos 2006.

Litteratur

 Mikael Isacson, "Från Jean-Baptiste Cotelier till Michael Holmes: Urvalskriterier för textsamlingen ´De apostoliska fäderna´" i:  Ad fontes. Festskrift till Olof Andrén på 100-årsdagen. Artos 2015, s.201-212.

Se även
Kyrkofäderna

Kristna skrifter
Kyrkofäder
Kristendomens historia
Apokryfer
Patristik
Kirunapartiet

Kirunapartiet (förkortas KIP) var ett lokalt politiskt parti bildat i Kiruna kommun 1994 efter en utbrytning från Socialdemokraterna. Från bildandet till 10 januari 2010 var Lars Törnman partiordförande. Kirunapartiet var ett uttalat socialdemokratiskt parti som menade att de ville vårda de traditionella socialdemokratiska värderingarna. Partiet ville också visa Kirunas särställning.

Det första val partiet ställde upp i var till Kiruna kommunfullmäktige 1994. Partiet fick 33 procent av rösterna, samtidigt som socialdemokraterna minskade till 29 procent från 51 procent i 1991 års val. Kirunapartiet övertog i och med detta makten från Socialdemokraterna. I valen fram till 2006 samlade partiet 25-36 % av väljarkåren i kommunen. 

I 2006 års val försökte Kirunapartiet komma in i landstingsfullmäktige i Norrbottens läns landsting, men misslyckades med 137 rösters marginal med att nå upp till 3 %-spärren.

Efter en andra omröstning huruvida Kirunapartiet skulle läggas ned, som ägde rum i januari 2010 (efter en första omröstning i september 2008), vann de som inte ville upplösa partiet och Henry Emmoth tog över ordförandeskapet, då Lars Törnman valde att avgå och lämna partiet, och återvända till Socialdemokraterna. I valen 2010 och 2014 backade partiet kraftigt. 

I partiet 2018 fick partiet ett mandat, som de sedermera förlorade då innehavaren hoppade av för att bli politisk vilde. Inför valet 2022 beslutade partiet att lägga ner för gott.

Valresultat 
Kirunapartiets har uppnått följande valresultat i kommunalvalen i Kiruna respektive landstingsvalet i Norrbottens län. (Hos Valmyndigheten är partiet sedan 2006 registrerat med beteckningen Kirp.)

Referenser

Noter

Externa länkar 
Medlemmar i Kirunapartiet med politiska uppdrag – Kiruna kommuns webbplats
Kirunapartiet – en historisk tillbakablick – artikel i Norrbottens-Kuriren

Politiska partier bildade 1994
Regionala politiska partier i Sverige
Socialdemokratiska partier i Europa
Kiruna kommun
Politiska partier upplösta 2022
Historiska politiska partier i Sverige
Pound

Pound kan syfta på:

 Ezra Pound (1885–1972), en amerikansk författare och poet
 Dudley Pound (1877–1943), en brittisk amiral
 Zoe Pound – ett kriminellt gatugäng
 Pound for pound – en term i kampsporter

Se även
 Pund
Pehr Tegman

Pehr Tegman, född 10 september 1757 i Åmål, död 23 september 1811 i Lund, var en svensk matematiker,  professor och präst. Han var svärson till Erik Gjörloff.

Biografi
Pehr Tegman var son till en kronobefallningsmannen Olof Tegman (1720–1762) och Anna Catharina Lidbeck (1727–1783). Brodern Gustaf (1755–1829) adlades Tegmansköld.

Tegman blev student i Lund 1776, filosofie magister 1778 samt docent i matematik 1781, astronomie observator 1785 och professor i matematik 1787. Han erhöll 1790 Stävie och Lackalänge pastorat som prebende, blev kontraktsprost 1797 och utnämndes till teologie doktor 1800. Sedan 1795 var han ledamot av Vetenskapsakademien. Hans vetenskapliga författarverksamhet inskränkte sig dock till en uppsats i Vetenskapsakademiens handlingar: Et nytt sätt at transformera æquationer och finna rötter, i vilken han på tredjegradsekvationer tillämpade Erland Samuel Brings metod att bortskaffa mellantermerna i en ekvation, samt ett mindre antal akademiska disputationer (möjligen till en del författade av respondenterna), behandlande i allmänhet mera elementära ämnen, till exempel elvaproban samt teorin för logaritmer och ränta på ränta.

Hans dotter Cecila Tegman var mormor till Cecilia Bååth-Holmberg, känd som översättare till texten Härlig är jorden.

Källor

Noter

Svenska professorer i matematik
Svenska präster under 1700-talet
Rektorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1757
Avlidna 1811
Män
Personer från Åmål
Metrik

Metrik kan avse:

 Metrik (vers) – inom litteraturvetenskapen det teoretiska studiet av meter, det vill säga prosodiska
 Metrik (matematik) – en mängd X tillsammans med en avståndsfunktion
Demon

För datortermen, se daemon

En demon (gr. dai'mon, lat. daemon'') är en övernaturlig varelse. Historiskt sett förekommer tro på demoner, eller berättelser om demoner, inom religion, ockultism, litteratur, fiktion, mytologi och folktro, såväl som i media som serier, datorspel, filmer och tv-serier. 

Tron på demoner går förmodligen tillbaka till äldre stenåldern, och härrörde från mänsklighetens rädsla för det okända, det konstiga och det fruktansvärda.

Etymologi 
Ordet "demon" härstammar från grekiskan, där det ursprungligen betydde "andevarelse" eller "gudomlig kraft". Ordet kommer från det grekiska ordet "daimon", vilket sannolikt härstammar från "daio", som betyder "att fördela eller dela ut". I den klassiska grekiska litteraturen, åtminstone hos Homeros och skalderna, är en demon ett slags gudaväsen av lägre ordning. 

I senare tid, efter Platon, tilldelas i litteraturen liksom i folktron en "daimon" åt var människa såsom hennes dubbelväsen eller skyddsande. Eller också betraktades demonen som den vandrande ande, som tagit säte i människan och utgjorde personens själ. Vissa rationaliserande senstoiker gjorde "daimon" ifrån att vara en andevarelse för sig till det gudomliga, förnuftiga i människan. 

Lägre gudomligheter och andar, liknande grekernas demoner, förekommer med olika betydelser i all folktro. Sokrates "daimonion" uppenbarade sig som en röst som varnade honom för det han inte borde göra. Demoner är enligt den judisk-kristna teologin fallna änglar som Satan drog med sig i syndafallet.

Se även 
Demonologi
Djävul
Daevas
Exorcism
Maxwells demon
Troll

Referenser 
 

Demoner
Ugglan
Roman Jakobson

Roman Osipovitj Jakobson (), född 23 oktober (11 oktober enligt gamla stilen) 1896 i Moskva, död 18 juli 1982 i Boston, Massachusetts, var en rysk-amerikansk språk- och litteraturforskare. Han var professor vid Columbia University i New York 1946–1949 och vid Harvard University 1949–1967. Därtill var Jakobson företrädare för rysk formalism.

Jakobson var från 1915 till 1920 ledare för Moskvas lingvistkrets, som var inspirerad av strukturalisten Ferdinand de Saussure och Edmund Husserls fenomenologi. År 1920 emigrerade Jakobson till Tjeckoslovakien, där han deltog i grundandet av Pragskolan (Prags litterära krets) 1926. Han var tvungen att fly undan nazisterna 1939, och slog sig först ned i Danmark, därefter i Norge och sedan 1940 i Sverige. År 1941 fortsatte han till USA. 

Under sin tid i Sverige påbörjade Jakobson sin forskning om afasi. Hans språkvetenskapliga arbete ligger i hög grad i förlängningen av Saussures, men på centrala punkter reviderar han Saussures program för den strukturella lingvistiken. Han hävdar att språksystem och språkbruk skall studeras i sammanhang.

Bibliografi 
 Zur Struktur des russischen Verbums (1932)
 Kindersprache, Aphasie und allgemeine Lautgesetze (1941)
 Preliminaries to Speech Analysis (1952)
 Poetik & Lingvistik (1958), (Norstedts, 1974)
 Selected Writings (1–8, 1962–1984)

Se även 
 Pragskolan

Referenser

Externa länkar 

 

Födda 1896
Ryska lingvister
Amerikanska lingvister
Män
Avlidna 1982
Forskare från Moskva
Översättningsforskare
Pragskolan
Rysk formalism
Personer verksamma vid Columbia University
Personer verksamma vid Harvard University
Forskare

Forskare avser en person som bedriver vetenskapligt studium med en aktiv, planmässig och metodisk process för att få nya kunskaper och öka det gemensamma vetandet. Resultatet leder vanligen till vetenskaplig publicering. Uttrycket är som sådant en bred och generisk beteckning på en mängd former av vetenskapliga anställningar. Titeln forskare är inte skyddad. Den är i sin vidaste innebörd knuten till en forskningsaktivitet som någon utövar oberoende av formell kompetens eller anställningsform. En alternativ benämning är Vetenskapsman. Titeln är inte skyddad, och i icke-formella sammanhang förekommer att även privatforskare kallas forskare.

Forskare används dock ofta som anställningstitel vid vetenskapliga institutioner, vilket följande grova sammanställning får illustrera. Tabellen visar några vanliga anställningsformer, men det är stor variation i hur en del akademiska titlar (som Lecturer) används.

Se även
 Akademi
 Studieteknik
 Utbildning
 Vetenskapsman

Akademiska titlar