kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skattedeklaration

Skattedeklaration kallas den månatliga deklaration av moms och arbetsgivaravgifter som svenska näringsidkare lämnar till Skatteverket. Termen skall inte sammanblandas med självdeklaration.

Skattedeklarationen lämnas in den 12:e varje månad under förutsättning att företaget har en årsomsättning understigande 40 miljoner kronor, annars skall den vara inlämnad den 26:e, och samma dag skall den skatt och de avgifter som redovisas i deklarationen också vara inbetalda på den skattskyldigas skattekonto. I skattedeklarationen redovisar man arbetsgivaravgifter och avdragna skatter för sina anställda avseende månaden före deklarationen lämnas in samt den utgående och ingående momsen för månaden innan dess. De båda delarna av skattedeklarationen avser således inte samma redovisningsperiod (månad).

Den som endast har låg omsättning i sin näringsverksamhet, kan i stället för att vara deklarationsskyldig varje månad registreras för att lämna uppgifter om momsen i sin självdeklaration i stället. För handelsbolag och kommanditbolag gäller emellertid att de alltid skall lämna skattedeklaration, men har de låg omsättning kan de registreras för att lämna årlig skattedeklaration istället för en månatlig.

Mindre företag kan också välja att endast lämna in skattedeklarationen för moms varje kvartal (januari–mars, april–juni, och så vidare) exenpelvis avser skattedeklarationen i maj momsen för månaderna januari–mars.

Se även 
 Mervärdesskatt i Sverige

Skatter i Sverige
Jan Kings

Jan Ivar Kings, född 5 februari 1945 i Stockholm, är en svensk barnskådespelare.

Filmografi

Svenska barnskådespelare
Män
Födda 1945
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Marianne Öberg

Ester Marianne Öberg, född 17 november 1945 i Stockholm, är svensk barnskådespelare.

Filmografi 

1954 – Karin Månsdotter

Externa länkar
 

Svenska barnskådespelare
Födda 1945
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Bo Gunnar Eriksson

Bo Gunnar Eriksson, född 14 december 1948 i Solna, är en svensk barnskådespelare.

Filmografi  

Svenska barnskådespelare
Män
Födda 1948
Levande personer
Personer från Solna
Anton Gustafsson

För sångaren Anton Gustafsson, se Anton Maiden.

Anton Gustafsson, född 25 februari 1990 i Karlskoga, är en svensk professionell ishockeyspelare. 

Han är son till den före detta professionella ishockeyspelaren och ishockeytränaren Bengt-Åke Gustafsson.

Externa länkar
 Spelarinfo från eliteprospects.com

Svenska ishockeyspelare
Idrottare från Karlskoga
Män
Födda 1990
Levande personer
Svenska idrottare under 2000-talet
Spelare valda i NHL Entry Draft 2008
Spelare i South Carolina Stingrays
Spelare valda av Washington Capitals i NHL Entry Draft
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Spelare i Asplöven HC
Johan Ericson

Johan Eric Ericson, född 17 oktober 1849 i Karlshamn i Blekinge, död 26 september 1925 i Göteborg, var en svensk konstnär. 

Han var son till schatullsnidaren Anders Ericsson och Johanna Sjöholm och han gifte sig 1882 i Paris med Anna Gardell-Ericson. 

Johan Ericson studerade vid Konsthögskolan 1872–1878 och i Frankrike 1878–1884, där han slöt sig till ljus- och stämningsmålarna. Under perioden i Frankrike vad han dessutom medhjälpare i Alfred Wahlbergs ateljé. Han var lärare i frihandsteckning vid Chalmers tekniska läroanstalt i Göteborg 1885–1915 och föreståndare för Valands målarskola 1889–1890. Han var under flera års tid ledamot av inköpsnämnden vid Göteborgs konstmuseum och i styrelsen för Göteborgs konstförening. Hans egna handteckningssamling utgör grundstommen för teckningssamlingen vid Göteborgs konstmuseum.

Hans konst består av porträtt, modeller och landskapsmålningar, som präglas av en kraftfull stil som med tiden blev alltmer kall och sträv. Han hämtade motiv från Bohuslän, Gotland och Skåne. Ericsons verk har varit utställda på flera museer, bland andra Nationalmuseum och Göteborgs konstmuseum.

Ericson är representerad vid Nationalmuseum, Göteborgs konstmuseum, Helsingborgs museum, Östergötlands museum, Kalmar konstmuseum, Gotlands konstmuseum, Norrköpings konstmuseum och Linköpings stads museum. En minnesutställning med hans konst visades i Stockholm 1927 och i Göteborg 1949.

Källor 
Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
Svenskt konstnärslexikon del II sid 152, Allhems Förlag, Malmö.
Johan Ericson sökning Nationalmuseum.

Noter

Litteratur 
Konstnärsparet Anna Gardell-Ericson och Johan Ericson : en minnesbok - Gösta Procopé -

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska lärare under 1800-talet
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Personer från Karlshamn
Födda 1849
Avlidna 1925
Män
Leopold III av Lippe

Leopold III (fullständigt namn Paul Friedrich Emile Leopold), född i Detmold den 1 september 1821, död där den 8 december 1875 var regerande furste av Lippe 1851-1875.

Leopold var son till furst Leopold II av Lippe och Emilie av Schwarzburg-Sondershausen. Hans utbildning omfattade bland annat en längre studieresa till Italien och Turkiet 1843-1844.

Den 1 januari 1851 avled fadern och sonen uppsteg på tronen som furst Leopold III. Hans regering utmärktes av stark konservatism, och bland annat återinförde han 1853 den under revolutionsåret 1848 avskaffade äldre författningen från 1836 trots att den lippeska lantdagen röstat mot detta.

Vid det preussisk-österrikiska kriget 1866 ställde sig Leopold på Preussens sida och inträdde efter kriget i det preussiskdominerade Nordtyska förbundet. Fyra år senare anslöt sig Leopold och Lippe även till den preussiska sidan i fransk-tyska kriget och blev 1871 en av de suveräna delstaterna inom det tyska kejsarriket.

Som Leopolds äktenskap med Elisabeth, dotter till furst Albert av Schwarzburg-Rudolstadt, var barnlöst efterträddes han av sin yngre bror Woldemar.

Källor
Denna artikel byggde i sitt ursprungsskick huvudsakligen på motsvarande artikel i den holländska Wikipedian.

Huset Lippe
Tyska furstar
Födda 1821
Avlidna 1875
Män
Blek tornseglare

Blek tornseglare (Apus pallidus)  är en fågelart inom familjen seglare och en sydligare nära släkting till tornseglaren. Den förekommer i Medelhavsområdet, i bergsområden i Sahara och vidare österut till Pakistan. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läte 
Blek tornseglare är mycket lik tornseglare (Apus apus) men har en aning bredare och trubbigare vingar. Hals och huvud är också bredare vilket ger den ett något kraftigare utseende än tornseglaren. Den har större och tydligare vit fläck under hakan och en mörk fläck runt ögat. Dess ljusare bruntonade färg syns bäst mot en mörk bakgrund men vid goda ljusförhållanden kan man se att kroppen har en ljus fjällighet. Även lätet liknar tornseglarens men är mörkare, torrare och tvåstavigt: vryyy-e.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar runt om Medelhavet i södra Europa, norra Afrika och västra Mellanöstern, men även på Kanarieöarna och Madeira. Den delas in i tre underarter med följande utbredning: 
 Apus pallidus brehmorum – Madeira, Kanarieöarna och södra Europa till Turkiet samt kustnära norra Afrika
 Apus pallidus illyricus – Dalmatien utmed Adriatiska havets kust
 Apus pallidus pallidus – Mauretanien (Banc d'Arguin), bergsområden i Sahara och Egypten till Pakistan

Övervintrar gör den i Afrika söder om Sahara och i Saudiarabien, Iran och Pakistan.

Förekomst i Sverige
Blek tornseglare är en mycket sällsynt gäst i Sverige. Första gången den sågs i Sverige var i Falsterbo, Skåne den 3 juli 1991 och sedan dess har den setts vid ytterligare 40 tillfällen till och med 2020. Förutom de inledande fynden har i princip alla fåglar setts i slutet av oktober och början av november, och merparten har setts i Skåne. 2013 noterades hela sju olika individer under drygt en veckas tid i slutet av oktober, och 2020 gjordes 14 fynd, varav två eller tre individer samtidigt höll sig till vid Ölands norra udde i månadsskiftet oktober–november.

Ekologi
Precis som de andra seglarna är den en skicklig flygare som fångar insekter i flykten, ofta på hög höjd. Den häckar i håligheter i byggnader eller i klippstup där den lägger två ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
På svenska har den även kallats blek seglare.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Seglare (familj)
Carl Hilmers

Carl Hilmers, folkbokförd som Karl Gustaf Hilmer Andersson, född 23 december 1887 i Jönköping, död 6 oktober 1969 i Sollentuna, var en svensk filmfotograf och inspicient. Han var gift med skådespelaren Anna-Lisa Hilmers (1893–1946).

Filmfoto

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser 

Svenska fotografer under 1900-talet
Födda 1887
Avlidna 1969
Män
Personer från Jönköping
Gerda Grönberg-Rove

Gerda Augusta Grönberg-Rove, född Grönberg 4 januari 1860 i Göteborg, död 3 augusti 1936 i Stockholm, var en svensk skådespelerska och operettsångerska (sopran). 

Grönberg var elev vid en teaterskola i Göteborg 1876–1879. Hon fick sitt första engagemang vid Nya Teatern i Göteborg 1879–1880 och var därefter på flera olika teatrar, främst i Stockholm, åren 1880–1894. Perioden 1894–1897 var hon vid Svenska Teatern i Helsingfors och 1897–1923 engagerad av Albert Ranft, dock med ett uppehåll på Folkteatern 1912–1914. Hon var åren 1903–1912 gift med disponenten Carl August Rove.

Bland hennes roller märks Boccaccio, Lilla Helgonet, Sköna Helena och senare i livet äldre komiska roller.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska operettsångare
Kvinnor
Födda 1860
Avlidna 1936
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Göteborg
Sångare från Göteborg
Svenska sångare under 1800-talet
Jarl Östman

Jarl Östman, född 19 juni 1876 i Gävle, död 16 juli 1925 i Stockholm, var en svensk manusförfattare och filmproducent.

Östman är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi 
 (producent)
 (roll)
 (manus)

Källor 
 
 Östman, Jarl på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska filmproducenter
Svenska stumfilmsskådespelare
Personer från Gävle
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1876
Avlidna 1925
Män
Vera Schuldheis

Vera Elisabeth Schuldheis, född 13 december 1894 i Stockholm, död 22 april 1978 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1894
Avlidna 1978
Kvinnor
Jiroftkulturen

Jiroftkulturen är en relativt nyupptäckt bronsålderskultur vid staden Jiroft i nuvarande Iran.

Civilisationen upptäcktes av lokala invånare som började smuggla föremål de fann. Fynden utgörs av krukor och kärl av kloritsten med ornamenteringar som föreställer växter och varelser som är till hälften djur och till hälften människor, samt ett tempel. Man har också funnit en tegelsten med inskriptioner på, som ett mycket tidigt exempel (ca år 2000 f.Kr.) på en typ av skriftspråk som dock inte kunnat tydas ännu.

Forskningsprojektet är numera flernationellt. De äldsta fynden antas vara mellan 4000 och 5000 år. Det spekuleras i om lämningarna i Jiroft kan vara det som återstår av den forna staten Aratta, vars placering ännu inte är känd, men det finns ännu inga bevis för att det skulle vara så.

Källor 
Jiroft, Fabuleuse Decouverte en Iran, Dossiers Archeologica 287, October 2003.
Yousef Mazidzadeh, Jiroft earliest oriental civilization (2004).
O. White Muscarella, Jiroft and "Jiroft-Aratta": A Review Article of Yousef Madjidzadeh, Jiroft: The Earliest Oriental Civilization, Bulletin of the Asia Institute 15 (2005) 173–198.
Andrew Lawler, Ancient Writing or Modern Fakery?, Science 3 August 2007: Vol. 317. no. 5838, pp. 588–589.
Andrew Lawler, Iranian Dig Opens Window on New Civilization, Science 21 May 2004: Vol. 304. no. 5674, pp. 1096–1097.
M.R. Maheri The Early Civilizations of Kerman (تمدّن های نخستین کرمان), Markaze Kerman Shenasaee (2000), 1st edition, 

Jiroft, Fabuleuse Decouverte en Iran, Dossiers Archeologica 287, oktober 2003.
Yousef Mazidzadeh, Jiroft earliest oriental civilization (2004).
O. White Muscarella, Jiroft and "Jiroft-Aratta": A Review Article of Yousef Madjidzadeh, Jiroft: The Earliest Oriental Civilization, Bulletin of the Asia Institute 15 (2005) 173–198.
Andrew Lawler, Ancient Writing or Modern Fakery?, Science 3 August 2007: Vol. 317. no. 5838, pp. 588–589.
Andrew Lawler, Iranian Dig Opens Window on New Civilization, Science 21 May 2004: Vol. 304. no. 5674, pp. 1096–1097.
Jiroft and "Jiroft-Aratta" A Review Article of Yousef Madjidzadeh

Externa länkar 
 Illustrerad vetenskap 13/2004
 Saudi Aramco World report

Jiroft
Jiroft
Olof Bagger

Olof Bagger, född 1607 i Odense, död 11 mars 1677 i Lund, var en ursprungligen dansk präst och sedermera svensk professor samt den förste rektorn för Lunds universitet.

Bagger hade bedrivit studier vid Köpenhamns universitet 1626–1635 innan han 1638 blev utnämnd till rektor vid domskolan i Lund. 1649 blev han lektor i teologi vid stadens gymnasium och erhöll därmed även ett prebende som prost i Torna härad. Han blev även Lunds domkapitels generalprokurator.

Sedan Skåne blivit svenskt och beslutet att upprätta ett universitet i Lund tagits utnämndes Bagger 1667 till innehavare av den andra professuren i teologi vid detta. Redan året därpå – då universitetet invigdes – avancerade han dock till den första professuren ("primarius") i samma ämne, vilken han upprätthöll fram till 1676 då skånska kriget tvingade verksamheten vid universitetet att inställas. Som innehavare av universitetets i rang förnämsta professur blev Bagger även med automatik dess första rector magnificus 1668 (samt åter 1676).

Enligt Martin Weibull var Bagger "till börd och bildning dansk" och "förblef sin nationalitet, men äfven sin trohetsed [till Sverige] trogen". Han stannade i Lund efter krigsutbrottet och avled i mars 1677.

Olof var gift med 1. Maria Lauridsdatter, som dog runt 1650, och med 2. Benedicta Jensdatter. En son till Olof Bagger var Hans Bagger, sedermera biskop på Själland.

Källor
 Martin Weibull: Lunds universitets historia 1668–1868 (Lund 1868)

Danska teologer
Svenska professorer i teologi
Rektorer vid Lunds universitet
Födda 1607
Avlidna 1677
Män
Whose Line Is It Anyway?

Whose Line Is It Anyway? är en TV-serie som går ut på att fyra skådespelare improviserar scener, sketcher och sånger utefter givna regler och förutsättningar.

Serien startade i Storbritannien, först 1987 som radioprogram. 1988 gick programmet från radio till tv och exporterades till USA 1998. Den amerikanska versionen producerades mellan 1998 och 2003. ABC ställde in produktionen 2003, men valde att sätta ihop avsnitt med hjälp av tidigare bortklippta scener från seriens gång. De avsnitten premiärsändes på ABC Family under 2005-2007. 

År 2013 började amerikanska TV-kanalen CW att visa nya avsnitt, med komikern och skådespelerskan Aisha Tyler som ny programledare. 

Programledare i de brittiska versionerna, både radio och TV, var Clive Anderson. I den första amerikanska versionen var Drew Carey värd.

1998 gjordes en säsong av en svensk variant, "Vad sa jag nu då?", på Kanal 5. Medverkade i den gjorde Jonas Karlsson, Figge Norling, Roger Westberg och Vanna Rosenberg m.fl.

Ofta förekommande improvisatörer 
Colin Mochrie
Ryan Stiles
Wayne Brady
Greg Proops
Brad Sherwood
Chip Esten
Jeff Davies
Keegan-Michael Key
Gary Anthony Williams
Jonathan Mangum
Kathy Greenwood
Denny Siegel
Heather Anne Campbell

Externa länkar 

Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Brittiska TV-serier från 1980-talet
TV-seriestarter 1988
TV-seriestarter 1998
Pelle Sollerman

Petrus (Pelle) Sigmund Sollerman, född 6 maj 1914 i Klinte, död 10 november 2006 i Uppsala, var en svensk författare och chefredaktör på Gotlands Folkblad. Pelle Sollermans historiska romaner är fyllda med mustiga skrönor, men även späckade med historiska fakta. Genombrottet skedde i början på 40-talet med trilogin om den gotländske köpmannen Jacob Dubbe. Under en period på nästan trettio år ägnade sig han åt journalistik och politik. I början av 80-talet utkommer fyra böcker om hans barndoms Klintehamn. I de två böckerna Svarten och Svartull beskriver han sin släkt på Sollerön. Som kåsör kallade han sig Petrus Klipparen. Undret och dockan skildrar hans egen uppväxt i ett frikyrkligt hem. Pelle Sollerman var farfars bror till Jesper Sollerman. Pelle Sollerman är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Litteratur 
1942 – Köpmannen vid Lilla Strandporten
1943 – Ryssbrödet
1944 – Jacob Dubbes testamente
1946 – Undret och dockan
1972 – Den poetiska kommissarien
1977 – Gotlandskungen
1978 – Berättelsen om Gotlands Folkblad
1982 – Klinteboherrar (Aisopos 2009)
1983 – Karlsökungen (Aisopos 2009)
1984 – Krocketspelarna
1985 – Körsbärsträdet
1986 – Svarten
1989 – Svartull
1991 – Puktörnet (en historisk roman)
1997 – En landsortsredaktör berättelser

Utmärkelse 
1971 – Gotlands kommuns kulturpris
1985 – Landsbygdens författarstipendium

Källor 
 Sollerman, Petrus Sigmund på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
 Sollermans släktsida

Födda 1914
Avlidna 2006
Svenska chefredaktörer
Svenskspråkiga författare
Författare från Gotland
Personer från Klinte socken
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Män
Sigfrid von Engeström

Johan Sigfrid Wilhelm von Engeström, född 14 mars 1889 i Linköping, död 16 mars 1984 på Heby fideikommiss i Gåsinge-Dillnäs församling i Södermanlands län,, var en svensk teolog och präst.

Biografi 
Sigfrid von Engeström var son till domprosten i Kalmar Adolf von Engeström och Mathilde Liljencrantz. Han var filosofie kandidat, teologie doktor och blev docent i teologisk etik i Uppsala 1920. Han blev biträdande lärare i symbolik 1920m lektor vid Uppsala högre allmänna läroverk 1923 och professor i teologisk etik i Uppsala 1939. Han var en av de ledande inom Sveriges kristliga studentrörelse och deltog verksamt i den ekumeniska rörelsen. Bland von Engeströms skrifter märks Studier till Wilhelm Herrmanns etik (gradualavhandling, 1920), Romersk katolicism (1923), Luthers tankar om frälsningsvissheten i Romarbrevskommentaren (1926). Från 1925 var tillsammans med Manfred Björkquist redaktör för tidskriften Vår Lösen.

von Engeström var medlem av den högerradikala politiska organisationen Sveriges nationella förbund, ordförande för konservativa studentföreningen Heimdal 1920 och ledamot av Nordstjärneorden.

Bibliografi (urval)
 Studier till Wilhelm Herrmanns etik (Almqvist & Wiksell, 1920) [Diss. Uppsala universitet]
 Romersk katolicism: ur den katolska kyrkans tankevärld (Svenska kristliga studentrörelsen, 1923)
 Luthers trosbegrepp med särskild hänsyn till försanthållandets betydelse (1933)
 Tro och realism (Diakonistyrelsen, 1935)
 De två vägarna: studier i fornkyrkans tankevärld (Diakonistyrelsen, 1936)
 Förlåtelsetanken hos Luther och i nyare evangelisk teologi (Diakonistyrelsen, 1938)
 Katolicismen i nutiden (Bonnier, 1941)
 Samvetet (Svenska bokförlaget, 1947)

Översättningar
 Wilhelm Herrmann: Religion och historia i den evangeliska kristendomen: Olaus-Petri-föreläsningar hållna vid Upsala universitet (öfvers. från författarens manuskript af Sigfrid von Engeström, Geber, 1912)
 Rudolf Kittel: Israels religionshistoria (Die Religion des Volkes Israel) (Svenska kyrkans diakonistyrelse, 1921)
 Jens Nørregaard: Augustinus väg till kristendomen (Diakonistyrelsen, 1928)
 Den Augsburgska bekännelsen (översättning och historisk inledning) (Diakonistyrelsen, 1930)
 Martin Luther: Om goda gärningar (Von den guten Werken) (Diakonistyrelsen, 1942)

Referenser

Noter

Källor 
 Oloph Bexell, Teologiska fakulteten vid Uppsala universitet 1916–2000. Historiska studier. (Acta Universitatis Upsaliensis. Skrifter rörande Uppsala universitet. C. Organisation och historia 120), Uppsala 2021, s. 273–279 och där anf. litteratur.
 Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska präster under 1900-talet
Svenska teologer under 1900-talet
Svenska översättare under 1900-talet
Översättare från tyska
Översättare från danska
Födda 1889
Avlidna 1984
Män
Alumner från Uppsala universitet
Forskare från Linköping
Sigfrid
Författare från Linköping
Kapris (körfestival)

KAPRIS är namnet på studentmanskörsfestivalen i Uppsala, oftast den andra lördagen i maj. 

I festivalen, som grundades år 1995, deltar nationsmanskörer och andra studentmanskörer med anknytning till Uppsala universitet och Sveriges lantbruksuniversitet samt många ur herrstämmorna från nationernas blandade körer. Manskörer från andra universitet och högskolor kan också ansluta vissa år och den gemensamma kören, Kapriskören, kan då ofta räkna över tvåhundra sångare. Fanbärarkonventet ger med sin stora fanborg extra glans åt festivalen.

Det främsta syftet med festivalen är att under gemensam flagg verka för bevarandet av den svenska manskörssången under högtidliga och festliga former. 

Motto: Gärna vackert men framför allt starkt.

Program
Kaprisfestivalen består av tre delar:
 Trappmarschen - där alla deltagande sångare marscherar genom Uppsala och sjunger vid olika anrika trappor, inte minst för att göra reklam för konserten. 
 Konserten - oftast på någon studentnation med stor konsertlokal. Under år med extra stort deltagarantal används bland annat  universitetsaulan.
 Festen - på någon studentnation.  En mycket starkt sjungande sittning, inklusive eftersläpp med dans till storband.

Gästdirigenter (urval)
1995, 2005, 2010 – Robert Sund
1996 – Per Borin
1997 – Mats Nilsson
1998 – Folke Alin
1999 – Ragnar Bohlin
2003, 2013 – Andreas Lönnqvist
2004 – Lone Larsen
2006 – Cecilia Martin-Löf
2007 – Maria Goundorina

Körer som deltagit
Uppsala studentmanskörer - Uppsala universitet, Sveriges lantbruksuniversitet
Förenade nationsmanskören - Lunds universitet
Chalmers manskör - Chalmers tekniska högskola
Sällskapet CMB - Karlstads universitet
Snapsakademien - Luleå tekniska universitet
Tors Bockar - Mittuniversitetet
Stockholms Studentsångare - Stockholms universitet
Brahe Djäknar - Åbo Akademi

Källor
 Kaprisarkivet
 Tidningsartiklar ur Ergo och Upsala Nya Tidning 2005

Externa länkar
Kapris - webbplats
Kapris på YouTube

Musikfestivaler i Sverige
Akademiskt musikliv
Arbetsgivarverket

Arbetsgivarverket är en svensk statlig förvaltningsmyndighet, som sorterar under Finansdepartementet och ansvarar för statliga arbetsgivarfrågor. Myndigheten ansvarar för att som arbetsgivarorganisation utveckla och samordna den statliga arbetsgivarpolitiken. Myndigheten ska utföra förhandlingsarbete för statliga myndigheter samt företräda dem i arbetstvister.

Arbetsgivarverket är central förhandlingspart på det statliga avtalsområdet och sluter kollektivavtal med de anställdas företrädare. Ungefär 270 000 anställda omfattas av de statliga avtalen.

Historik 
I mitten av 1960-talet bildades Statens avtalsverk. År 1979 bytte myndigheten namn till Statens arbetsgivarverk. 1994 ombildades Statens arbetsgivarverk till Arbetsgivarverket, som organiserades som en förvaltningsmyndighet och en medlemsorganisation.

Organisation 
Arbetsgivarverket har cirka 250 medlemmar (2020). Myndigheten leds av ett arbetsgivarkollegium. Vidare finns en styrelse, som svarar för verksamheten i enlighet med arbetsgivarkollegiets beslut.

Arbetsgivarverkets författningssamling 
Arbetsgivarverket har utgivit föreskrifter som samlats i verkets författningssamling, AGVFS.

Generaldirektörer och chefer  
 1965–1971: Ingmar Wetterblad
 1971–1983: Karl-Lennart Uggla
 1983–1991: Birger Bäckström
 1991–1996: Ulf Göransson
 1996–2006: Birgitta Isaksson Pérez
 2006–2012: Göran Ekström
 2012–2015: Ulf Bengtsson
 2015–2019: Eva Liedström Adler
 2019–2022: Gunnar Holmgren
 2022- Christina Gellerbrant Hagberg

Referenser

Externa länkar 
 Arbetsgivarverkets webbplats

Arbetsgivarorganisationer i Sverige
Myndigheter under Finansdepartementet (Sverige)