kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Enspråkig kommun

En enspråkig kommun i Finland är en kommun som officiellt antingen är enbart finskspråkig eller svenskspråkig. Kommunens enspråkighet innebär dock inte att alla kommunens invånare talar samma språk, utan begreppet baserar sig på hur stor den svensk- eller finskspråkiga minoriteten är. Alla kommuner i landskapet Åland räknas som enspråkigt svenska genom självstyrelselagen. Begreppen enspråkig och tvåspråkig i detta sammanhang gäller inte andra språk än finska och svenska; kommunerna inom samernas hembygdsområde i norra Finland är skyldiga att tillhandahålla service på samiska oberoende av språkstatistik.

En konsekvens av enspråkigheten är att kommunens officiella kungörelser, trafikskyltar och liknande bara behöver anges på majoritetsspråket. Enspråkigheten påverkar också krav på språkkunskaper och möjlighet att betjäna allmänheten på det andra språket. Enspråkigheten inverkar inte på kommunens skyldighet att ordna skolgång på elevens modersmål.

Statliga myndigheter bör betjäna privatpersoner på deras modersmål oberoende av språkförhållandena i kommunen. För förvaltningsenheter större än kommunerna, inklusive regionala statliga myndigheter, gäller att de är tvåspråkiga om kommunerna har olika språk eller någon av kommunerna är tvåspråkig.

Statsrådet i Finland bestämmer vilka kommuner som ska anses vara enspråkiga. Detta görs för tio år i taget baserat på statistik över vilket språk som varje kommuninvånare registrerat som sitt modersmål (varvid endast ett språk kan väljas). Är minoriteten mindre än 3 000 personer och mindre än sex procent av kommunens befolkning blir kommunen enspråkig. Är minoriteten minst 3 000 personer eller minst åtta procent benämns kommunen i stället vara tvåspråkig. Är andelen sex till åtta procent behålls tidigare språklig status. Statsrådet kan också, på kommunfullmäktiges ansökan, bestämma att en kommun som annars vore enspråkig skall vara tvåspråkig.

Se även  
 Tvåspråkig kommun 
 Finlands språklag
 Språk i Finland

Externa länkar  
 Information om finska språklagen där bland annat kommuners språk regleras – Utgiven av Justitieministeriet i Finland 
 Finlex 423/2003 Språklag – För själva språklagen, se 5 § Språklig indelning 

Språkpolitik
Finlands kommuner efter språk
Aktin

Aktin är ett protein som tillsammans med proteinet myosin svarar för muskelkontraktionen. Det finns ett antal undergrupper till aktin; de tre huvudgrupperna är alfa-/beta-/gamma-aktin. Alfa-aktin svarar primärt för muskelkontraktioner, gamma-aktin som komponent i stressfibrer och beta-aktin som komponent i leading strand i cellrörelser. Vid tillverkning av aktinkedjor, som sker i tre faser, adderas ett antal G-aktiner (globulära) via polymerisering till långa filament, där G-aktinet då kallas F-aktin (filamin). Elongeringen sker snabbast i plusändan. Närvaro av ATP medför snabbare polymerisering men är inget krav.

Aktintrådar 
Aktinfilament eller aktintrådar är den vanligaste typen av proteintrådar i cellskelettet. De är tunnare än både mikrotubuli och intermediära trådar. De består av proteinet aktin. Tråden bildas av aktinmolekyler vilka är hopfogade i spiral. Ofta ligger flera trådar tillsammans och bildar trådbuntar. Aktintrådar finns i hela cellen men är koncentrerade framförallt till delarna närmast cellmembranet. De ger form och stöd åt utskott i cellmembranet.

Cellerna i tarmväggen har på den sida som vetter mot tarmkanalen långa fingerlika utskott. Utskotten ger cellerna en större yta att ta upp näringsämnen med från tarmen. Utskotten stöds inuti av aktintrådar.

Aktintrådar bildar också tillfälliga utskott i cellytan. De spelar en viktig roll vid amöboid rörelse. Genom att flytta aktinmolekyler mellan olika aktintrådar i cellen förlängs vissa trådar medan andra förkortas.  En amöba rör sig genom att förlänga aktintrådarna i rörelseriktningen och på så sätt få cellen att sträckas fram i ett utskott. Cellen fäster det främsta utskottet vid underlaget, samtidigt som den släpper baktill, bakändan av cellen följer då med. Förlängda aktintrådar bildar också de utskott som omsluter födopartiklar vid endocytos.

Vid celldelning skiljs de två dottercellerna åt genom att en ring av aktintrådar snörper samman cellmembranet.

Tillsammans med aktintrådar finns ofta ett annat protein som heter myosin. Myosin är ett exempel på ett motorprotein, dvs. ett protein som kan "gå" över en yta. Myosinmolekylerna förflyttar sig genom att röra sig fram och tillbaka med små "fötter", rörelserna hos myosin får energi genom att ATP (adenosintrifosfat) sönderdelas.

Myosinmolekyler kan vara bundna vid membranblåsor; på så sätt transporteras ämnen i membranblåsor längs aktintrådar genom cellen. Myosin kan också få två aktintrådar att glida mot varandra i motsatt riktning. Denna rörelse får cellmembranet att snöras ihop och klippas av, när en cell delar sig i två dotterceller. En ring av överlappande aktintrådar bildas kring cellens ekvator. Myosinmolekylernas arbete får aktintrådarna i ringen att överlappa allt mer och på detta sätt blir ringen trängre och delar till slut cellen i två halvor.

Även muskelceller drar ihop sig med hjälp av aktintrådar och myosin. I växtcellen får sammandragningar orsakade av aktin och myosin cytoplasman att strömma runt. Detta är nödvändigt för transport av material inom växtcellerna.

Se även 
Skelettmuskel
Muskelkontraktion

Externa länkar
 

Strukturproteiner
Elastin

Elastin är ett protein i bindväven som är elastiskt och låter många typer av vävnad i kroppen återfå sin utformning efter att ha blivit utsträckta eller indragna. Det är elastin som ser till att huden återgår till sin normala position efter att den blivit intryckt eller nypt. Elastin återfinns bland annat i artärväggarna och i huden.

Strukturproteiner
Urgud

Urgud är en term som ibland används för den första guden/skapelseguden i polyteistiska religioner och mytologier.
Exempel på urgudar är:
Bure i den fornnordiska mytologin
Jupiter i romersk mytologi
Zeus i grekisk mytologi
Drivämne

Drivämne är ett samlingsnamn för olika explosivämnen som används för att driva någon form av projektil framåt.

Sådana projektiler kan vara kulor till eldhandvapen, granater till artilleripjäser, robotar eller raketer.

I det civila används drivämnen främst till ammunition för jakt- och tävlingsvapen, samt i fyrverkeripjäser, nödraketer och liknande.

Drivämnen i fast form kallas krut.

Explosivämnen
Pyroteknik
Fritz Spielmann

Fritz (Fred) Spielmann, född 20 november 1906 i Wien, Österrike-Ungern, död 21 mars 1997 i New York, USA, österrikisk-amerikansk kompositör.

Filmmusik i urval
1959 - Shônen Sarutobi Sasuke
1949 - Song of My Heart
1939 - L' Inconnue de Monte Carlo
1936 - Fräulein Lilli

Externa länkar

Österrikiska kompositörer
Amerikanska kompositörer
Män
Födda 1906
Avlidna 1997
Annemarie Sörensen

Annemarie Sörensen, född den 19 december 1913 i Ober-Gerlachsheim i dåvarande tyska Schlesien (numera Polen), död i december 1993, var en tysk skådespelare, vars karriär i huvudsak inföll under 1930-talet.

På grund av judiskt påbrå emigrerade Sörensen efter Adolf Hitlers maktövertagande till Österrike. Hennes sista film var en österrikisk-svensk samproduktion, Skeppsbrutne Max (1936).

Filmografi (i urval) 
1931 - Die Schlacht von Bademünde
1933 - Es war einmal ein Musikus
1934 - Heinz im Mond
1935 - Wer wagt - gewinnt

Externa länkar 
 
 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1913
Avlidna 1993
Personer från Schlesien
Lizzi Waldmüller

Lizzi Waldmüller född 25 maj 1904 i Österrike-Ungern död 8 april 1945 under ett flyganfall, österrikisk skådespelare.

Filmografi (urval)
1945 - Ein Mann wie Maximilian
1942 - Die Nacht in Venedig
1939 - Bel Ami 

1934 - Peer Gynt
1931 - Die Spanische Fliege

Externa länkar

Österrikiska skådespelare under 1900-talet
Födda 1904
Avlidna 1945
Kvinnor
Georgia Lind

Georgia Lind, född 20 november 1905 i Chemnitz Tyskland, död 11 december 1984 i Berlin, var en tysk skådespelerska.

Filmografi (urval)
1958 - Ihr 106. Geburtstag
1948 - Berliner Ballade

1930 - Lumpenball 
1928 - Ein Tag Film

Externa länkar

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1905
Avlidna 1984
Kvinnor
Skådespelare från Sachsen
Personer från Chemnitz
Alf von Sievers

Alf Walter Arved von Sievers, född 1906, död 1 april 1946 i Frankfurt am Main, var en tysk skådespelare.

Filmografi roller i urval
1938 - Du und ich

1935 - ...nur ein Komödiant

Externa länkar

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1906
Avlidna 1946
Män
Fritz Schulz (skådespelare)

Fritz Schulz född 25 april 1898 i Karlsbad, död 9 maj 1972 i Zürich, var en tysk-österrikisk regissör och skådespelare.

Regi (i urval) 

1935 - Letzte Liebe

Filmografi (roller i urval)
1960 - Der Hauptmann von Köpenick (TV)
1930 - Walzer im Schlafcoupe
1920 - Världens moral och kärlekens

Externa länkar

Tyska filmregissörer
Tyska skådespelare under 1900-talet
Personer från Karlovy Vary
Födda 1898
Avlidna 1972
Män
Norbert Garai

Norbert Garai, född 13 januari 1900 i Wien, död 24 december 1948 i Petaẖ Tiqwa, Israel, var en tyskspråkig författare.

Filmmanus

Källor

Noter

Externa länkar

Tyskspråkiga författare
Svenska manusförfattare
Österrikiska manusförfattare
Födda 1900
Män
Avlidna 1948
Hejde ting

Hejde ting är ett av de tjugo ting, grundläggande distrikt i den judiciella organisationen och skatteväsendet, som Gotland var indelat i sedan urminnes tid.

Gränserna för Hejde ting har varierat något genom tiderna. Idag räknas socknarna Hejde, Väte, Klinte och Fröjel hit. I äldre tid hörde flera av gårdarna i Väte socken till Banda ting, medan vissa gårdar i Atlingbo socken, Mästerby socken, Björke socken och Sanda socken räknades hit.

Från 1681 till 1943 ingick tinget i Gotlands södra domsaga före omkring 1870 benämnt Hejde ting, därefter som en del av Gotlands södra tingslag.

För vidare läsning
Nils Lithberg, "Hejde ting", i Sveriges kyrkor: Konsthistoriskt inventarium, volym 54, Hejde setting (Stockholm 1942).

Tingslag i Gotlands län
Heinrich Balasch

Heinrich Balasch, född 2 mars 1899 i Wien, var en tysk filmfotograf.

Han inledde sin filmfotografiska karriär med tyska produktioner, men kom under 1930-talet att, förutom i Tyskland, även arbeta i bland annat Ungern, Frankrike, Sverige och Österrike.

Filmfoto i urval

Källor

Externa länkar 
 
 

Balasch, Heinrich
Personer från Wien
Födda 1899
Dödsår saknas
Män
Emanuel Gregers

Emanuel Gregers född 28 december 1881 som Marius Emanuel Jensen, död 21 mars 1957, dansk skådespelare, regissör och manusförfattare.

Filmografi

Roller

1912 - Mac Morton - Tom
1912 - Bryggerens datter 
1913 - Hånden der griber
1913 - Den sorte Pierette - Paul Faber
1913 - Krigskorrespondenter - Bretton
1913 - Hjertedoktoren - Frits Jense
1913 - For evigt - Fritz von Selchau
1913 - Den sorte bande - Tom Harris
1914 - Guldhornene - Leif
1914 - Den grimme ælling - Kaj
1914 - Zigeuneren Raphael - Raphael
1914 - Hans fars ære - Harry
1914 - Letsind - Knud
1914 - Pigen fra Hidalgo Fyret - Tom
1914 - Diligencekusken fra St. Hilo - Tom
1914 - Kærlighed gør stærk - Walker
1914 - Mirzi - Kaszinsky
1914 - Den fremmede - Poul Wang
1914 - Kvinder - Joseph Burns
1914 - Hvem er hun? - Fox
1915 - Lidenskabens Magt - Poul Astrup
1915 - Fattig og rig - Kai
1915 - Telegramtyvene - Durkin
1915 - Britta fra Bakken - Gøsta
1915 - I Storm og Stille - Teddy Faulkner
1915 - Selma fra Øen - Jørn
1915 - Ægtemænd i Knibe - Poul Bang
1915 - Gennem Flammerne til Lykken - Anders
1915 - Den Stærkeste - greve von Liewen 
1916 - Teaterliv bag Kulisserne - Jacob Schubert
1916 - Fejl Etage 
1917 - Rædselsnatten - Fox
1918 - Had og Kærlighed - baron Chevalier
1918 - Zigeunerprinsessen - Anthonio
1924 - Himmelens hämnd - Vasil Brekanæs
1932 - Odds 777 - Rosen
1941 - En søndag på Amager - sångröst
1942 - Forellen - Carl Møller

Regi

1914 - Hvem er hun? 
1917 - Brända vingar
1918 - Zigeunerprinsessen
1919 - Lykkens blændværk
1919 - Krigsmillionæren
1919 - Flygande holländaren 1-4
1920 - Lavinen
1922 - Den sidste af slægten
1922 - Frie fugle
1923 - Madsalune
1925 - Stadsbor på landet
1925 - Stamherren
1933 - Saa til søs
1934 - Skaf en sensation
1935 - Min hustru är husar
1937 - Mille, Marie og mig
1937 - Cocktail 
1938 - Milly, Maria och jag
1938 - Bolettes brudefærd
1939 - Sketch til Apolloteatret
1939 - Fröken ordnar allt
1940 - En flicka hela da'n
1940 - Fröken i köket
1941 - Thorvald Stauning
1941 - En man af betydning

1941 - En søndag på Amager
1941 - Thummelumsen
1942 - Forellen
1942 - Lykken kommer
1943 - Alt for karrieren
1944 - Biskoppen
1944 - Det straffas man för
1945 - Man älskar blott en gång
1949 - Den stjaalne minister
1949 - Lejlighed til leje

Manus
1914 - Hvem er hun? 
1917 - Brända vingar
1918 - Zigeunerprinsessen
1919 - Lykkens blændværk
1919 - Flygande holländaren 1-4
1920 - Lavinen
1922 - Frie fugle
1925 - Stadsbor på landet
1937 - Cocktail

Källor
 
Den danske film database - Emanuel Gregers 
  

Danska skådespelare under 1900-talet
Danska filmregissörer
Danska manusförfattare
Födda 1881
Avlidna 1957
Män
Personer från Horsens
Ebbe Rode

Ebbe Rode, född 10 maj 1910 i Frederiksberg, död 23 maj 1998, var en dansk skådespelare. Han var son till Helge och Edith Rode.

Rode var knuten till Det Konglige Teater 1932–1956 och från 1965. Han har också framträtt på film och i TV.

Filmografi i urval 

1983 – De uanstændige

 

 (Afsporet)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser 

Danska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1910
Avlidna 1998
Personer från Frederiksberg
Spont

Spont, är ett generellt samlingsnamn på ett flertal stödkonstruktioner som används för att säkra kringliggande mark vid jobb i densamma. Stödkonstruktionen kan vara tillfällig som vid anläggning av nya vatten- och avloppsledningar eller permanenta som vid konstruktion av en ny fartygskaj. Man delar generellt in sponten i två huvudtyper och pratar då oftast om avsträvad spont (även kallad spontplank eller KD-plank) och spontkassetter.

Funktion 
Oavsett typ så är stödkonstruktionens syfte att motverka eventuella förskjutningar mellan olika jordlager i marken, vilka kan ge upphov till ras. Avsträvad stålspont används bland annat vid bygge av kajer vid hamnanläggningar, broar, slussar och drivs ned i marken med en maskindriven hejare eller hydraulhammare, eller trycks ned i marken med exempelvis undersidan på grävskopan alternativt grävs ned beroende på markförutsättningar och typ av spont. HD-polyeten-spont spolas ned med vatten och lufttryck, alternativt med grävmaskin, antingen som den är eller utrustad med hydraulhammare. Avsträvad spont monterad i 

Spontkassetter kan antingen ställas i ett färdiggrävt schakt eller i vissa fall sänkschaktas; vanligtvis används en kombination av metoderna. Eftersom spontkassetterna i sin konstruktion (oftast två motstående stålväggar separerade med ett antal stämp) har en begränsning gällande schaktbredd är de mest lämpade vid förläggning av vatten- och avloppsledningar då de är lättare att hantera än avsträvad spont. Man klarar normalt av att hantera spontkassetterna med en grävmaskin, vilket även betyder mindre buller. En spontkassett står normalt sett aldrig under schaktbotten utan oftast på samma nivå alternativt något högre än schaktbotten.

En avsträvad stålspont består av ett antal spontplankor som är mer eller mindre sammanfogade beroende på om de är täta eller ej. De förses med hammarband och stämp alternativt bakåtförankras med jord eller bergankare om stämp ej kan användas, exempelvis vid konstruktion av en kaj där en motstående vägg att växla av marktrycket emot saknas.

Spontkassett 

En spontkassett är oftast tillverkad i stål även om känsligare material som aluminium och trä förekommer. Spontkassetten är självbärande och behöver normalt inga separata hammarband.

Flera spontkassetter kan användas tillsammans och kompletterar varandra, men var och en är sin egen enhet och kan flyttas utan att påverka de andra spontkassetternas integritet.

Det finns speciella spontkassetter avsedda att användas tillsammans med avsträvad spont.

Det finns även fyrkantiga spontkassetter där stålväggarna stöttar varandra utan behov av separata stämp/strävor.

Borrad spont
Då marken innehåller block och sten, eller då traditionell spontslagning orsakar störande buller eller vibrationer, är borrad spont ett alternativ. Metoden innebär att glest placerade stålrör borras genom marken ned till berg. I takt med att jordmassorna schaktas undan, fylls utrymmet mellan stålrören med stålplåtar, plank eller sprutbetong. Konstruktionen kan förstärkas med hammarband och förankringsstag.

Se även
 Jetpelare
 Råspont
 Pärlspont

Referenser

Byggteknik

en:Retaining wall#Sheet piling
Dihlströms

Dihlströms var smeknamnet på Stockholms stads arbetsanstalt för stadens arbetslösa belägen vid Glasbruksgatan på Södermalm i Stockholm.

Historik

Dihlströms öppnades i december 1844 som Stockholms stads allmänna arbetshus. Tidigare hade Pehr Dihlström haft en fabrik för tillverkning av ylletyger på platsen men den hade gått i konkurs 1849 (dom 1850). Arbetsinrättningen kom att kallas efter denne Dihlström och de som vistades på arbetsinrättningen kallades i folkmun Dihlströmmare. Ett annat öknamn var "Stockholms Stads Strykinrättning" på grund av den brutala behandling de intagna fick utstå.

Dihlströms var egentligen avsedd att vara en försörjningsanstalt för bostads- och arbetslösa, men användes också för att ta emot "arbetsdömda" och "skuldister" som häftade i skuld till fattigvården. Arbetsinrättningen var avsedd för 150 män och 50 kvinnor. Antalet blev efterhand mycket större, 1863 räknar man med 414 "hjon". Man tvingades såga av benen på de lägsta britsarna för att få rum med en tredje säng under taket. 1855 ändrades namnet till Stockholms stads södra arbets- och försörjningsinrättning då man i allt större utsträckning kommit att ta emot så kallade försörjningshjon från de södra församlingarna. År 1864 ändrades det officiella namnet till Stockholms stads arbetsinrättning i och med att själva försörjningsdelen flyttades till Grubbens på Kungsholmen.

I entreprenad, fram till 1875, sköttes diverse renhållningsarbete såsom gatusopning. Barnängsberget vid Bondegatans slut var "Dihlströmarnas" speciella stenbrott. Men det gick också bra för utomstående att rekvirera arbetskraft för olika arbetsuppgifter; renhållningsarbete, vedhuggning, mattpiskning, latrintömning och andra grovsysslor var vanliga. Ett mera udda uppdrag fick en grupp Dihlströmmare i maj 1886. När Mariahissen skulle invigas, skickade man först ut hjonen på gångbron från Tavastgatan för att kontrollera att den höll. 

Den första tiden utrustades hjonen med enkla kläder i buldan, ett grovt säckvävsliknande tyg och skor med träbottnar, så det hördes också när Dihlströmmarna kom klampande. Med tiden fick man något bättre uniformer. Prygel, arreststraff, usel mat med mera tillhörde dagordningen.

Arbetsinrättningen flyttar
Dihlströms var kvar vid Stora Glasbruksgatan fram till 1906. Inrättningen flyttades då till ett nyuppfört kasernkomplex vid Maria Bangata (se Vårdhemmet Högalid), men kallades ibland ändå "Dihlströms" eller "Dillis". En annan liknande inrättning var försörjningsinrättningen på Kungsholmen. Liksom "Dihlströms" hade också Kungsholmsinrättning fått öknamn efter en tidigare markägare och kallades Grubbens.

Se även
 Kvarteret Dihlströms

Noter

Källor

Vidare läsning 
August Stenberg Dihlströms inrättning som ingår i Okänt Stockholm – en antologi av Per Anders Fogelström. Albert Bonniers förlag 1967.
Ateljéhuset Glasbruksgatan 25

Externa länkar

Stockholm under 1800-talet
Omsorgsinrättningar
Ugglan
Byggnader och anläggningar på Södermalm
Haka (dans)

Haka är en maorisk dans av uppvisningskaraktär. Den används ofta av män, som en uppvisning inför en strid eller idrottsutövning. Den utförs regelmässigt av Nya Zeelands herrlandslag i rugby union inför landskamper.

Utformning och användning 

Haka innehåller ett stridsmässande och beskrivs ofta som en krigsdans, men det är mera ett mässande med handgester, fotstampande, ögonrullning, grymtningar och tunguträckning. Dansen utfördes oftast av krigare före en strid, där dansen visade upp deras styrka och mod och orden var till för att förolämpa motståndarna. 

I moderna tider har hakan använts i ett flertal situationer. Den mest berömda användningen, är den av rugbylaget All Blacks i Nya Zeeland, fotbollslagen Kiwis och Falcons samt basketlaget Tall Blacks före inledandet av en match. Dansen utförs även vid vissa statliga funktioner, såsom välkomnandet av utländska dignitärer.

Historik

Hakas ursprung
Enligt Maorimytologin hade solguden Tama-nui-to-ra två fruar, sommarmön Hine-raumati och vintermön Hine takurua. Tama-nui-to-ras och Hine-raumatis barn, Tane-rore, sägs ha skapat dansen.

All Blacks haka

Den haka som utförs av All Blacks (Kamate haka) kan dateras till 1810 när byhövdingen Te Rauparaha från Ngati Toa-stammen jagades av fiender. Han gömde sig i ett matförrådshål under en kvinnas kjol. Eftersom detta var ett sådant skamligt tillvägagångssätt trodde Te Rauparaha att han var säker. Han klättrade ut enbart för att finna att någon stod ovanför och observerade honom, istället för en fiende som skulle döda honom visade det sig vara en annan hövding, som var vänligt inställd till Te Rauparaha. Lättad utförde Te Rauparaha en haka med orden (översatt från Maori) — Det är döden, det är döden: det är livet, det är livet; detta är mannen som lät mig leva när jag klev upp, steg för steg, mot solljuset - dessa ord används ännu idag.

Trots att Ka Mate-hakan kan anses olämplig för användning som en sportramsa tros All Blacks ha använt den som sådan sedan 1905.

Den 'nya' All Blacks haka 
Före en trenationers match mot det Sydafrikanska rugbylandslaget den 28 augusti 2005 introducerade All Blacks oväntat en radikalt ny haka. Denna haka, Kapa O Pango, som är skriven av Derek Lardelli från Ngati Porou innehåller en längre och mera aggressiv inledning av lagkaptenen Tana Umaga och kulminerar i dess mera aggressiva höjdpunkt: varje spelare utför en halsavskärande rörelse som riktas mot det motsatta laget. All Blacks vann matchen med 31 mot 27.

Den nya hakan sägs ha tagit över ett år att utveckla och skapades med hjälp av konsultering av många experter av Māorikulturen. Denna kommer mera att fungera som ett komplement till Ka Mate än som en ersättare och den nya hakan skall användas vid 'speciella tillfällen'. Kapa O Pangos ord är mera specifika för rugbylaget än Ka Mates och refererar till krigare i svart och silverormbunken .

Se även
Cibi
Kailao
Siva tau

Referenser

Externa länkar
 Verstexter och All Black Hakas historia
 All Blacks officiella hemsida om Haka (med flera videofilmer)
 All Black Hakas historia

Danser
Maorisk kultur
Himledalens församling

Himledalens församling är en församling i Varbergs och Falkenbergs kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen utgör ett eget pastorat och ligger i Varbergs kommun i Hallands län.

Administrativ historik 
Församlingen bildades 2002 genom sammanläggning av Grimetons församling, Gödestads församling, Hunnestads församling, Nösslinge församling, Rolfstorps församling och Skällinge församling och bildade samtidigt ett eget pastorat.

Kyrkor 
 Grimetons kyrka
 Gödestads kyrka
 Hunnestads kyrka
 Nösslinge kyrka
 Rolfstorps kyrka
 Skällinge kyrka

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Varbergs kommun
Indelningar i Varbergs kommun
Lönndörr

En lönndörr är en dold dörr. Lönndörrar förekommer ofta i fiktiva berättelser i till exempel bokhyllor och öppna spisar. Lönndörrar förekommer även i verkligheten. Bland annat gömde sig Saddam Hussein bakom en lönndörr när han fångades i december 2003.

Se även
Prästgömma

Begrepp inom arkitektur
Mekanisk vågrörelse

För andra betydelser av "våg", se Våg

Mekaniska vågor är vågor som är beroende av ett medium för att kunna förflytta sig. Exempelvis vågor på vatten och vågor i luft (det vill säga ljud) är mekaniska vågor. Alla vågrörelser är emellertid inte mekaniska; elektromagnetisk strålning (ljus) utgör elektromagnetiska vågor som inte är beroende av ett medium för att kunna förflytta sig.

Mekaniska vågor beskrivs genom harmonisk oscillation.

Se även
Fas (matematik)
Gravitationsvåg (flödesdynamik)
Vibration

Mekanik
Vågor