kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Föreningen Stockholms Företagsminnen

Föreningen Stockholms Företagsminnen är en regional förening för främjandet av Stockholms näringslivshistoria. Föreningen grundades 2005 och övertog vid starten namnet från den närstående organisationen Centrum för Näringslivshistoria, som fram till dess burit namnet Föreningen Stockholms Företagsminnen sedan sitt grundande 1974.

Stockholms Företagsminnens uppdrag är i första hand att förvalta herrelösa arkiv från upphörda Stockholmsföretag på uppdrag av Stockholms stad, men viss bokutgivning m.m. förekommer även. Föreningen har ingen egen personal eller lokal utan delar dessa med Centrum för Näringslivshistoria.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Stockholms Företagsminnen
Näringslivshistoria
Sveriges ekonomiska historia
Organisationer i Stockholm
Organisationer bildade 2005
Företagsminnen

Företagsminnen () / Företagshistoria är en tidskrift om svensk näringslivshistoria. Den utges av Centrum för Näringslivshistoria och utkommer för tillfället med fyra nummer per år.  

Tidskriften Företagsminnen skapades 1997, men tog över namnet från en tidigare existerande årsbok. Medverkande i Företagsminnen är företagshistoriker och arkivarier, representanter för högskolor och universitet samt journalister och skribenter. I Företagsminnen ryms bland annat historiska fotografier och reklamskyltar, populärvetenskapliga artiklar, kåserier om det förflutna, presentationer av akademiska avhandlingar, recensioner, källmaterial i faksimil och debatt.

Tidskriften ändrade 2014 namn till Företagshistoria och bytte då även issn-nummer. Innehållet, vinjetter, skribenter etc. är i huvudsak desamma.

Chef-/huvudredaktörer
Sara Johansson 2014-
Per Dahl 2012-2013
Edward Blom 2003-2012 
Pontus Staunstrup och Alexander Husebye 1998-2003
Göran von Knorring 1997

Externa länkar
Pdf-arkiv med gamla nummer av Företagsminnen och Företagshistoria..

Svenska tidskrifter
Näringslivshistoria
Kulturtidskrifter
Taberg (tätort)

Taberg (fram till 1961 Smålands Taberg) är en tätort i Jönköpings kommun i Jönköpings län, belägen strax söder om centralorten Jönköping.

Berget Taberg och historik 
Vid samhället finns ett berg med samma namn, Taberg, som når 343 meter ö.h. Denna är därmed en av Smålands högsta punkter, efter bland annat Tomtabacken (378 m), Pustanäs (367 m, öster om Malmbäck), Huluberg (även kallad Huluberget, 363 m, nordväst om Bodafors) samt flera höjder öster Tomtabacken på mellan 365 och 370 meter.

Tabergsborna har tagit malm från berget sedan 1400-talet, kanske redan tidigare, men det var först på 1600-talet som bergslagstiden startade på allvar. Under 1800-talet var bergsbruket och järnhanteringen den viktigaste binäringen för befolkningen i hela västra Småland. Mot slutet av århundradet upphörde brytningen, för att återupptas i och med andra världskrigets utbrott 1939. Det var då man gjorde de största ingreppen i naturen, bland annat två stora öppna dagbrott som man fortfarande kan se.

Berget ingår numera i Tabergs naturreservat. I Tabergsgruvan ordnas visningar.

Taberg tillhörde Månsarps landskommun fram till den 1 januari 1971. Sedan blev både Månsarp och Taberg en del av Jönköpings kommun.

Befolkningsutveckling

Samhället 
I samhället Taberg finns affärer, caféer, bibliotek, låg- och mellanstadieskola, ett antal industrier, hantverk och serviceföretag.

Taberg är järnvägsstation på linjen Jönköping–Vaggeryd(–Värnamo–Halmstad) sedan 1894. Persontrafiken på sträckan tillhandahålls av Jönköpings länstrafik genom varumärket "Krösatågen. Orten trafikeras också av stadsbussar. 

Intersport Sveriges huvudkontor låg i industriområdet Målön i Taberg, strax öster om själva tätorten under åren 1968-2008.

Se även 
Månsarps socken
Taberg (berg)
Tabergsgruvan
Tabergsdalen
Tabergsån
Tabergs naturreservat

Noter

Externa länkar 
Taberg.info (lokal webbplats)

Orter i Jönköpings kommun
Tätorter i Sverige
Loa (flod)

Loa rinner upp i Anderna, mynnar ut i Stilla havet och är den längsta floden i Chiles norra del. Den flyter mellan regionerna Tarapacá och Antofagasta. Loa är 443 km lång och korsar en stor del av Atacamaöknen.

Längs floden byggdes olika vattenkraftverk för att utvinna energi som behövs för regionens gruvor. Vattnet är av naturliga skäll rik på arsenik och kan inte utan åtgärder användas som dricksvatten.

Referenser 

Vattendrag i Chile
Stilla havets avrinningsområde
Tenhult

Tenhult () är en tätort i Jönköpings kommun i Jönköpings län.

Historik
Tenhult var ursprungligen namnet på en by, där Västergården kom att fortsätta utgöra en bydel, medan Östergården kom att utgöra Tenhults herrgård vid Tenhultasjön, strax söder om tätorten. På Tenhults utmarker anlades på 1860-talet en järnvägsstation vid Södra stambanan, som fick namn efter byn och kom att bli grunden för dagens tätort.

Samhället ligger i både Rogberga socken och Öggestorps socken som vid kommunreformen 1863 bildade Rogberga landskommun och Öggestorps landskommun som vid kommunreformen 1952 sammanlades till Tenhults landskommun med Tenhult som centralort. 
Tenhults historiskt sett mest berömda person torde vara Mickel Jönsson, kallad Mickel i Tenhult.

Befolkningsutveckling

Samhället 
I Tenhults samhälle finns ingen kyrka som är invigd av biskop, dock finns ett kapell i Kyrkans hus. I tätorten finns två frikyrkor, en tillhörande Pingströrelsen och en tillhörande Alliansmissionen

Kommunikationer
I Tenhult möttes landsvägarna från sydväst (från Ljungby och Helsingborg) och sydost (från Nässjö, Växjö och Kalmar). I Tenhult låg en tullstation innan färden kunde gå vidare norröver mot Jönköping. Vägen mot sydväst är idag liten. Vägen från Nässjö till Jönköping gick tidigare igenom Tenhult, men sedan 2012 går den nybyggda delen av väg 31 utanför tätorten. I Tenhult finns hållplatser för bussar 130, 131 och 119 inom Jönköpingstrafiken. Tenhult har en järnvägsstation vid Jönköpingsbanan Stationen trafikeras av Västtåg (före detta Vättertåg), Krösatåget (Jönköpings länstrafik) och i enstaka fall Nässjö järnvägsmuseum. Före detta har stationen trafikerats av ”östgötapendlen” (Jönköping-Norrköping) ”vättertåg” (Nässjö-Jönköping, Nässjö-Skövde/Falköping, Jönköping-Skövde/Falköping).

Handel och näringsliv 
Tenhult går under smeknamnet "husvagnsmecka". En av de största husvagnsfabrikerna i Sverige, KABE AB, ligger i Tenhult, och där finns också företaget Hobby som säljer husvagnar (samt att det i grannsamhället Öggestorp finns Öggestorps husvagnar). I Tenhult finns två mataffärer (ICA och Konsum), blomsterhandel och flera frisörer. I Tenhult finns också en större möbelhandel, Europamöbler.

Utbildning 
I Tenhult finns en skola upp till årskurs 6. Där finns också Tenhults naturbruksgymnasium med inriktningarna djurvård, hästhållning, jordbruk och trädgård.

Föreningsliv 
Det finns två fotbollslag. Tenhults IF spelar i division 4 (2020) och SK Beduinerna som just nu inte har någon serietillhörighet. Det finns också en skid- och orienteringsklubb, TSOK, en skytteförening (TSKG) och sedan 1965 en scoutkår, Mickelskåren. I samhället finns tre pensionärsföreningar.

Se även 
Rogberga socken
Öggestorps socken

Referenser

Vidare läsning 

Orter i Jönköpings kommun
Tätorter i Sverige
Husbonde

En husbonde var förr en man som ägde en bebyggd fastighet, till exempel en bondgård eller en verkstad. Husbonden ansågs vara juridisk och politisk representant för familj, tjänstehjon och alla andra (inhysingar) som bodde i huset.

Legostadgan reglerade tjänstehjonens skyldigheter och rättigheter gentemot husbonden.

Ordet "husbonde" har även givit upphov till engelskans ord för make, husband.

Husbonderätt eller husbondevälde var dels den – tämligen obestämda och med ofullkomliga skyddsmedel utrustade – makt inom familjen, särskilt över hustruns person och arbetskraft, som tillkommer mannen ("husfadern"), dels ock i tjänstehjonsförhållandet arbetsgivarens ("husbondens") befogenhet att inom skäliga gränser tillgodogöra sig tjänarens arbetskraft och att, i händelse tjänaren icke inställer sig i tjänsten eller rymmer därifrån, få honom genom myndighets försorg hämtad till tjänsten. Fattigvårdsstyrelsen har också haft en sådan rätt över vissa understödstagare eller deras män, eller föräldrar.

Se även
Hemman
Husfrudöme

Källor
 
Ugglan

Finlands socialhistoria
Finlands agrarhistoria
Sveriges socialhistoria
Sveriges agrarhistoria
Stereotyper och arketyper
Hjällbo

Hjällbo är en stadsdel och ett primärområde i stadsområde Nordost i Göteborgs kommun, belägen i nordöstra Göteborg. Stadsdelen har en areal på 927 hektar.

Historia
Fornminnen: Gravområde från järnåldern, en sk domarring, och en hålväg i ädelskogsområdet.

På tidigare bergs- och jordbruksmark, som inkorporerades från Angereds kommun 1967, byggdes åren 1966-1970 omkring 2 600 lägenheter i 3- och 7-vånings lamellhus och radhus. Byggherrar var kommunala bostadsbolag. Det första spadtaget för Hjällbo togs 1965 av Torsten Henrikson. Området finansierades av statliga lån som del av Miljonprogrammet. Här fanns vid färdigställandet 1969 utöver bostäder skolor, förskolor, kyrka, bibliotek, fritidsgård, läkarmottagning och ett köpcentrum.

Bebyggelse
Stadsdelen har ett byggnadsminne – Lärjeholms gård – vars historia går tillbaka till mitten av 1400-talet. De nuvarande byggnaderna lät amiralen Claes Adam Wachtmeister uppföra i slutet av 1700-talet.

2001 restaurerades och moderniserades hela Hjällbo torg.

Utbildning
Det finns tre skolor i Hjällbo, Bläseboskolan med lågstadium och mellanstadium, Bergsgårdsskolan med låg-, mellan- och högstadium och Hjällboskolan med högstadium. I stadsdelen finns även ett fritidshem (Hjällbo fritidsgård Hemmaplan), en förskola och ett folkbibliotek. Sedan augusti 2017 delar Hjällboskolan lokaler med Bläseboskolan.

Sport 
I Hjällbo finns idrottsplatsen Bläsebovallen. Idrottsplatsen har en konstgräsplan och en gräsplan. Vallen är för tillfället Angered MBIK:s hemmaplan. Klubben har även en klubbstuga med omklädningsrum och en inomhushall på platsen.

Gunnilse IS hemmaarena, Hjällbovallen, ligger 1 km nordväst om Hjällbo Centrum.

Kända personer från Hjällbo  
 Amin Affane (född 1994),  fotbollsspelare
 Inday Ba (1972–2005), svensk-brittisk skådespelare
 Jennifer Brown (född 1972), sångerska, låtskrivare och skådespelare
 Javiera Muñoz  (1977–2018), sångerska
 Khaddi Sagnia (född 1994), friidrottare, tresteg och längdhopp
 Isak Ssewankambo (född 1996),  fotbollsspelare

Nyckeltal

Stadsområdes- och stadsdelsnämndstillhörighet 
Primärområdet tillhörde fram till årsskiftet 2020/2021 stadsdelsnämndsområdet Angered och ingår sedan den 1 januari 2021 i stadsområde Nordost.

Kriminalitet
Hjällbo är ur brottssynpunkt ett problemområde och klassas sedan 2015 av polisen som särskilt utsatt område.

Se även

Hjällbomordet 2009
Jälbolung, den oidentifierade plats där Birger Jarl dog år 1266
Stadsdelar i Göteborgs kommun
Stadsplanering i Göteborg
Stadsplanering i Sverige

Referenser

Vidare läsning

 - Behandlar Bergsjön och Hjällbo.

Externa länkar 

 Webbplatsen hjallbo.se

 Byggnadsminne inom stadsdelen Hjällbo, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet.

Stadsdelar i Göteborg
Primärområden i Göteborg
Miljonprogrammet
 
Tidigare tätorter i Västra Götalands län
Göteborgs kommun
Utsatta områden i Sverige
Pommac

Pommac är en svensk läskedryck som funnits sedan 1919. Receptet är hemligt men innehåller bland annat äppel- och hallonjuice från koncentrat. Extraktet påstås ha fått mogna tre månader på ekfat.

Historik

Ursprunget

Pommac skapades av fabrikör Anders Lindahl (född i Stora Mellösa socken i Närke 1860). Han tillverkade också läkemedel som Lazarol och Lazarin (vilket ungefärligen motsvaras av Desivon och Salubrin idag) och tvättmedlet Vita Tvättbjörn. Anders Lindahl ägde ett antal fabriker, bland annat Kallebäcks Vattenfabrik i Göteborg, som låg där nuvarande Världskulturmuseet är byggt idag. Där verkade laboratoriechef Albert Vilhelm Nummelin (1887-1960), som blandade ihop olika extrakt som blandades med vatten och kolsyresattes. De olika blandningarna skickades till Stockholm där de provsmakades av Anders Lindahl. Den slutgiltiga versionen döptes till Pommac, vars namn är en kombination av "Pomm", första delen av champagnemärket Pommery - på grund av dryckens likhet med champagne – och "ac", sista delen av cognac, för att den lagras på ekfat för konjak.

Pommacs stora genombrott kom på Göteborgsutställningen 1923. Efter Lindahls död 1932 drevs företaget AB Fructus, som tillverkade Pommac, vidare av sonen Frithjof Lindahl. Fructus kom till Ulvsunda Industriområde i Stockholm 1940 och Fructus fabrikslokal, "Fructushuset", är numera Q-märkt. Under åren gjordes enorma reklamkampanjer. 1945 inbjöds en rad kända konstnärer till en Pommac-tävling, däribland Isaac Grünewald, Sven X:et Erixon, Stellan Mörner, Otte Sköld, Otto G Carlsund och Aili Pekonen.

Pommac marknadsfördes till en början mot medelklassen som ett alkoholfritt alternativ till vin. I reklamen dracks Pommac bara av finklädda vuxna. Pommac har alltid varit lite exklusivare än vanlig läsk och är ännu idag ofta dyrare än annan läsk, bland annat genom att den säljs på 1,4-liters flaskor till skillnad från de vanligare 1,5-litersflaskorna.

På senare år
Delar av AB Fructus Fabriker såldes 1991 till Flavoring i Norrköping som också tog över tillverkningen av många av extrakten för läskedrycksindustrin.

Carlsberg beslutade 2004 att lägga ned produktionen på grund av dryckens svikande försäljningssiffror, men efter att 50 000 namn samlats in i protest, omprövade Carlsberg beslutet och fortsätter försäljningen.

2017 uppgav Carlsberg att Pommac-extraktet köps från Firmenich.

Stor flaska
Till nyår säljs Pommac i 1,5-liters glasflaska (magnumbutelj) med champagnekork.

Marknad utanför Sverige

Finland
Pommac introducerades i Finland i början av 1930-talet. Den marknadsförs numera av Hartwall och tillhör Finlands tio bäst säljande läskedrycker.

Andra länder
Drycken har sålts i Norge och fanns även som isglass, men har numera försvunnit från marknaden.

Under 1960-talet introducerade Dr Pepper Pommac i USA, men utan uthållig framgång.

Se även
 Champis
 Pommac-skylten, Stureplan

Referenser

Läskedrycker
Varumärken för dagligvaror
Tjänstehjon

Tjänstehjon eller legohjon, inom jordbruket kallade drängar, pigor och statare, var tjänstefolk vars villkor reglerades av Legohjonsstadgan (i Sverige upphävd år 1926), vilken i praktiken innebar en generell plikt att söka och finna en husbonde som ville anställa. De få undantagen gällde för välbärgade, för ungdomar upp till 21 års ålder ifall deras arbete behövdes på föräldrarnas gård, samt för personer som saknade arbetsförmåga.

Legohjon tog tjänst på ett år. Flyttningsdagen var den 24 oktober (före år 1819 den 29 september) och följdes av den årliga friveckan, ursprungligen till mickelsmäss. Ömsesidig uppsägningsdag var den 24 augusti. 

Husbonden hade bland annat rätt att aga sitt husfolk, från 1833 dock begränsat till män under 18 och kvinnor under 16 års ålder, men också skyldighet att sörja för sina hjon vid sjukdom. Även husmodern hade laglig rätt att aga sina underställda.

Källor

Externa länkar
"Från Fattigsverige till välfärdssamhälle i ekonomisk kris". (Grkom.se, 16 september 2009)
 

Finlands socialhistoria
Finlands agrarhistoria
Sveriges socialhistoria
Sveriges agrarhistoria
Lantarbetare
Barnarp och Odensjö

Barnarp och Odensjö är en tätort i Jönköpings kommun i Jönköpings län som omfattar samhällena Odensjö och Barnarp.

Tätorten ligger huvudsakligen utmed Barnarpasjöns västra sida.

Befolkningsutveckling

Samhället
I bostadsområdet Odensjö, som utgör tätortens norra del, finns det i stort sett bara villor. I Kronheden, Barnarps mellersta del, så finns det både villor och ett område där en bostadsrättsförening har radhus. I anslutning till Kronheden ligger en fotbollsanläggning, där Barnarps IF hör hemma. Barnarps IF är även aktivt inom innebandy. Södra delen av Barnarp, Lunden, utgjorde mellan 1960 och 2010 en egen tätort med namnet Barnarp.

Mellan bostadsområdena Odensjö och Kronheden ligger Barnarpsskolan,  Furubackskyrkan, Barnarps kyrka och en prästgård.

Se även
Barnarps socken

Noter 

Barnarp
Orter i Jönköpings kommun
Tätorter i Sverige
Åkerfelt

Åkerfelt är en adlig ätt, härstammande från Johan Olofsson, vilken 1646 adlades och då fick namnet Åkerfelt och introducerades på Riddarhuset i Stockholm under nr 387. Släktnamnet har även skrivits Ackerfelt, von Ackerfelt och Åkerfeldt. Den på svenska riddarhuset introducerade ätten utslocknade den 24 november 1836.

Historik 
Den nämnde Johan Olofsson, adlad Åkerfelt, var född 1590 i Lundby, Ösby, och dog 26 mars 1661 i Reval, Estland. Han var gift med Märta von Hartwig.

Maria Elisabet Åkerfelt (1725-1781), dotter till majoren Zacharias Åkerfelt (född 10 april 1682 i Riga, död 1753 i Stockholm) och Maria Margareta Scheffel (född 25 november 1695 i Wismar, död 20 januari 1776 i Stockholm), blev i sitt gifte med komministern Henrik Strindberg (1708-1767) farfars mor till författaren August Strindberg och farmors mormor till medicinprofessorn vid Uppsala universitet Axel Otto Lindfors (1852-1909). Den senare var farfar till skådespelerskan Viveca Lindfors.

Referenser

Noter

Webbkällor 
Om fältskären Olof Lorentz Wulf och hans avkomlingar, däribland Strindberg genom ätten Åkerfelt, på Björn Espells webbplats. 
Bo Lindwall och Håkan Skogsjö, "Viveca Lindfors förfäder" på Nättidningen Rötter
Svenska adelsätter
Knäckebröd

Knäckebröd (hårt bröd, hårdbröd) är jäst hårt bröd som härstammar från Sverige och vanligtvis bakas av råg.

I Sverige är knäckebröd ett vanligt tillbehör till ärtsoppa, liksom till inlagd sill.

Historia och etymologi 
Knäckebröd är en sammansättning av orden "knäck(a)" och "bröd". Egentligen syftar knäck på ett verktyg med utstående taggar som skapade linjer och liknande vid tillverkning av bröd. Knäckebröd var ett stort och runt förrådsbröd som hade hål i mitten för att hängas upp på torkstänger för att torka, men även för att inte råttor skulle komma åt dem. Eftersom knäckebrödet innehåller mindre än 10 procent vatten är dess hållbarhet mycket god, något som var ännu viktigare i äldre tider då andra konserveringsmöjligheter saknades. Det var särskilt viktigt under de långa och kalla vintrarna. Även om det inte längre är lika vanligt att hänga upp knäckebröd finns det hålade knäckebrödet kvar.

Spisbröd är ett fornsvenskt ord och syftar ursprungligen på mörka och torra bröd. Spisbrödet var grövre än konventionellt knäckebröd och kunde under 1700- och 1800-talen bakas av korn och agnar eller osiktat rågmjöl. Det uppfattades som sämre och var särskilt avsett till "utspisning" av tjänstefolk. Det ansågs även lämpligt för barns tänder eftersom barnen var tvungna att tugga. Ordet spisbröd har levt kvar, särskilt i vissa trakter.

Knäckebröd hade till skillnad från de tjocka hårdbröden en utbredning som från början var begränsad till östra Värmland, men har blivit en svensk exportprodukt. Knäckebröd i hushållet är vanligast i Sverige (siffror publicerade 2003); i Sverige har 85 procent av hushållen knäckebröd hemma, i Tyskland är det 45 procent och i Frankrike 8 procent. I ett svenskt hushåll äts i genomsnitt fyra kg knäckebröd per person och år (publicerat 2004).

Knäckebrödet blir industri 
De första knäckebrödsbagerierna kom till vid 1800-talets mitt. Näringsfrihetens införande påbörjades 1846 genom att avskaffa hantverkarnas skyldighet att tillhöra skråväsendet. Det första ”spisbrödsbageriet” blev "AU Bergmans enka" i Stockholm, som senare skulle komma att uppgå i Wasabröd. Sedan den tiden har hårt bröd allt mer blivit något hushållet köper färdigt istället för att baka själv.

Bakning 

Knäckebröd bakas ut till tunna, flata kakor som får ett finmaskigt hålmönster av en brödnagg eller gropar av en kruskavel. Kakorna gräddas i hög värme under kort tid varefter de torkas.

Knäckebröd är tämligen smakneutralt. Det bakas av osiktat, fiberrikt rågmjöl, men inblandning av andra mjölsorter förekommer, liksom av fint rågmjöl. Även rent veteknäcke förekommer. Rektangulära och runda former, ofta hålkakor, är vanliga. Det är möjligt att baka knäckebröd i hemmet, men det mesta knäckebrödet tillverkas industriellt.

Tillbehör 

Traditionella pålägg på knäckebröd i Sverige är smör, kaviar, leverpastej med ättiksgurka eller saltgurka, tunnhyvlad hårdost och prickig korv.

Bildgalleri 
Exempel på olika typer av knäckebröd:

Källor

Externa länkar 

Svenska bröd
Knäckebröd
Novi Pazar

Novi Pazar (serbisk-kyrilliska: Нови Пазар, latin: Novi Pazar, turkiska: Yeni Pazar) är en stad och kommun i regionen Sandžak i Serbien. Novi Pazar är regionen Sandžaks inofficiella huvudstad. Staden hade 66 527 invånare och kommunen hade 100 140 invånare (2012). Muslimer utgör 95,5 procent av stadens invånare. 3,5 procent är ortodoxa serber.

Staden har ett viktigt EU-institut för medicinsk forskning och är sedan mars 2007 officiellt centrum för det islamiska samfundet i Serbien.

Novi Pazar var fram till 1913 huvudstad i ett turkiskt sandjak med samma namn, vilket genom freden i Bukarest delades mellan Serbien och Montenegro och under första världskriget var ockuperat av Österrike-Ungern. Åren 1878–1908 var Novi Pazar enligt Berlinkongressens beslut ockuperat av österrikiska trupper, något som upphörde i samband med att Österrike-Ungern annekterade Bosnien-Hercegovina.

Geografi 
Novi Pazar är beläget i sydvästra Serbien och är det starkaste ekonomiska centret i regionen Sandžak men även ett kulturellt centrum för hela regionen. Under osmanska riket, då turkarna dominerade sydöstra Europa, var Novi Pazar huvudstad. Även drygt 200 år efter turkarnas dominans har staden många turkiska vanor, bland annat inom mat. Majoriteten av befolkningen konverterade till islam efter turkarnas erövring av den gamla serbiska regionen Raška som staden ligger i. Staden ligger vid dalarna Jošanica och Raška på en höjd av 496 meter över havet. Området upptar en area på 742 km². Staden är känd för sina historiska moskéer. Det finns i dag 75 moskéer i staden.

Referenser

Noter 

Orter i Serbien
Kaxholmen

Kaxholmen är en tätort i Skärstads socken i Jönköpings kommun i Jönköpings län, belägen cirka 8 km norr om Huskvarna vid den gamla Grännavägen (fram till 1960 Riksettan). Antalet invånare är cirka 1 500.

Befolkningsutveckling

Samhället
Efter att tidigare ha varit en utpräglad landsbygd, bestående av gårdarna Kaxholmen, Kärr, Hunneryd och Esbjörnarp, är Kaxholmen nu ett villasamhälle. Kaxholmen är beläget på sluttningen mot Landsjön, vilket ger en öppen vy och utsikt över både Landsjön och Vättern mot Hökensås i Västergötland. 

I Skärstads hembygdsmuseum, beläget där Kaxholmens hållplats tidigare fanns, har ett av de lok som drog ”trådrullatåget” på Gripenbergsbanan tidigare varit utställt. Det bär namnet ”Lok nr 9” och levererades från Motala Mekaniska Verkstad 1915. Loket finns nu på ÖSlJ i Mariefred.

Se även
Skärstads socken

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Jönköpings kommun
Tätorter i Sverige
Lekeryd

Lekeryd är en tätort och  kommundel i Jönköpings kommun i Jönköpings län samt kyrkby i Lekeryds socken. Lekeryd ligger mellan Huskvarna och Aneby i Småland.

Befolkningsutveckling

Samhället
Samhället består av ett antal mindre butiker, en bensinmack, en frisersalong, en pizzeria, en bilverkstad och Ica Nära "Ohlssons". Det finns tre kyrkor, däribland Lekeryds kyrka. Skolan heter Lekerydsskolan. 

I Lekeryd låg också det som ansågs vara Sveriges första folkbibliotek. Det lades ner i mitten av 2010-talet, Kyrkan härstammar från 1100-talet.

Kommundelen Lekeryd
Kommundelen ligger öster om Huskvarna och gränsar till Aneby kommun. I kommundelen finns det många sjöar som ingår i Huskvarnaåns avrinningsområde, bland annat Stora Nätaren, Ylen och Stensjön. Länsväg 132 korsar kommundelen, på vilken busslinjen 124 går. Idrottsklubben LSSK har en idrottsplats med olika planer, elljusspår samt möjlighet att åka skidor på vintern.

Till kommundelen Lekeryd hör även Svarttorp, Tovrida udde, Järsnäs, Sund, Ramsjöholm och Ebbarp med flera.

Noter

Externa länkar 
en webbplats för orten

Orter i Jönköpings kommun
Tätorter i Sverige