kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Peter Hagberg

Carl Peter Hagberg, född 22 november 1778 i Rasbo församling, Uppsala stift, död den 15 september 1841 i Stockholm, var en svensk präst och vältalare.

Biografi 
Hagberg blev student i Uppsala 1795 och filosofie magister 1803. Efter sin prästvigning samma år tjänstgjorde han i Stockholm och blev 1806 extra ordinarie hovpredikant samt 1808 ordinarie hovpredikant hos änkedrottning Sofia Magdalena. Samma år fick han Svenska Akademiens dubbla stora pris för ett äreminne över Axel Oxenstierna. 

År 1809 blev han prefekt vid teologiska seminariet i Lund och kyrkoherde i Sankt Peters Klosters församling, utnämndes samma år till teologie doktor samt 1811 till professor i pastoralteologi och seminariedirektor. År 1815 blev han kyrkoherde i Klara församling i Stockholm, 1818 överhovpredikant hos änkedrottning Hedvig Elisabeth Charlotta, 1819 ledamot av psalmbokskommittén och 1821 en av de aderton i Svenska Akademien (stol 2). Han var bl.a. preses i Samfundet Pro Fide et Christianismo. 

År 1823 utnämndes han till kyrkoherde i sin gamla hembygd, Rasbo och Kils pastorat i Uppland, 1825 blev han ledamot av kommittén för granskning av rikets undervisningsverk och 1837 pastor primarius och kyrkoherde i Storkyrkan i Stockholm. 

Utöver avhandlingar, minnestal och strödda predikningar märks bland Hagbergs skrifter hans Predikningar (1814–20; sedermera utgivna under titeln Högmässopredikningar, 8:e upplagan 1862) och Passionspredikningar (1821–25). Hagberg var med sitt formfulländade, halvt sentimentala språk en på sin tid särdeles omtyckt predikant.

Han var far till Carl August Hagberg och Jakob Teodor Hagberg.

Källor

Noter

Vidare läsning

 
 

Kyrkoherdar i Stockholm
Ledamöter av Svenska Akademien
Svenska överhovpredikanter
Födda 1778
Avlidna 1841
Män
Personer från Rasbo socken
Ledamöter av Samfundet Pro Fide et Christianismo
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Hans Magnus Melin

Hans Magnus Melin, född 14 september 1805 i Östra Vemmerlövs socken, död 17 november 1877 i Lund, var en svensk teolog, universitetslärare och präst. Han var far till Frans Melin.

Melin var son till Johan Ulrik Melin, kvartermästare vid Skånska karabinjärregementet, och Brita Katarina Seeberg, som var kantorsdotter. Fadern skall ha varit sträng och 1811 lämnade modern hemmet och tog med sig de fyra barnen. Melins nya hem blev hos släktingen, köpmansänkan Katarina Malmstedt i Ystad. Tack vare henne fick Melin råd till studier.

Den 9 oktober 1822 inskrevs han som student i Lund. Den 15 juni 1827 undergick Melin filologisk examen och den 9 maj 1829 den filosofiska. Vid samma tillfälle som Esaias Tegnér lagerkrönte Adam Oehlenschläger i Lunds domkyrka den 23 juni 1829 mottog Melin som primus själv magisterkransen.

År 1831 påbörjade han teologiska studier och blev 1834 docent i exegetisk teologi. Tre år senare utnämndes Melin till notarie vid teologiska fakulteten. Strax därefter prästvigdes han. Genom ett stort antal föreläsningar i sin serie Föreläsningar öfver Jesu lefverne drog han stora åhörarskaror och föreläsningarna kom sedermera också i tryck.

År 1847 utnämndes Melin till professor i pastoralteologi och senare i exegetisk teologi vid Lunds universitet. År 1861 blev han ledamot av Bibelkommissionen. År 1865 blev han förste teologie professor och var samtidigt domprost i Lund.

Melin författade ett stort antal, för sin samtid, värdefulla teologiska verk. Han utgav också Handlexikon öfver grekiska språket och en översättning av Goethes Faust. År 1866 invaldes han i Svenska akademien, där han efterträdde Johan Börjesson på stol nummer 3. Melin blev samma år ledamot nummer 567 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Förutom inhemska utmärkelser fick Melin stor uppmärksamhet även i utlandet. År 1851 invaldes han till exempel i det historiskt teologiska samfundet i Leipzig och 1856 i Det Kongelige Nordiske Oldskriftselskab i Köpenhamn.

Hans Magnus Melin var gift tre gånger: 1845–1856 med Helena Jakobina Hellstenius, 1859–1859 med Anna Helena Bååth och därefter med hennes syster Carolina Bååth. Han är begravd på Östra kyrkogården i Lund.

Priser och utmärkelser
1853 – Svenska Akademiens stora pris
1864 – Letterstedtska priset för översättningen av Gamla testamentet
1865 – Kungliga priset
1865 – Kommendör av Nordstjärneorden

Källor 
 "Hans Magnus Melin" i Svenska Familj-Journalen häfte 12. Stockholm 1877.
 Svenskt Biografiskt handlexikon (Stockholm 1876).

Noter

Externa länkar 
 
 
 

Domprostar i Lund
Svenska professorer i kyrkovetenskap
Svenska professorer i exegetik
Rektorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Svenska Akademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Svenska Akademiens stora pris
Mottagare av Kungliga priset
Mottagare av Letterstedtska priset
Kommendörer av Nordstjärneorden
Teologer under 1800-talet
Svenska forskare under 1800-talet
Personer från Östra Vemmerlövs socken
Gravsatta på Östra kyrkogården i Lund
Födda 1805
Avlidna 1877
Män
Johan Stenhammar

Johan Stenhammar, född 17 juni 1769 i Västra Eds socken, Kalmar län, död 31 januari 1799 i Uppsala, var en svensk skald och ledamot av Svenska Akademien 1798–1799, stol 4.

Biografi 
Stenhammar belönades 1789 med Svenska Akademiens hedersaccessit för "Sång öfver grefve Baltzar Horn". Han blev 1791 filosofie magister (primus) och 1792 docent i människans historia. Han anställdes år 1793 som amanuens hos Svenska Akademien för att arbeta med akademiens ordbok. Åren 1793–1794 mottog han också Svenska Akademiens stora pris två år i rad för "Sång öfver segern vid Svensksund" respektive Skaldestycke om religionens nödvändighet för samhällens bestånd. Delvis tack vare dessa utmärkelser, men också för att Johan Henric Kellgren önskat honom som sin efterträdare, blev Stenhammar invald i Akademien. Hans liv präglades dock av sjukdom och på grund av detta orkade han endast läsa upp en del av det inträdestal han skrivit.  År 1798 utnämndes han till lektor i grekiska i Linköping, en tjänst han aldrig hann tillträda. Stenhammar verkade också för tidningen Extra Posten där han skrev poem och lättare uppsatser.

Familj 
Johan Stenhammar var son till prosten Adolf Stenhammar och  Anna Sophia Mozelius. Johan Stenhammar var ogift. Hans bror Matthias Stenhammar var kyrkoherde, psalmförfattare, översättare och riksdagsman. Han var också halvbror till Christian Stenhammar och farbror till författaren Mathilda Lönnberg.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenska lektorer
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska poeter under 1700-talet
Svenskspråkiga poeter
Ledamöter av Svenska Akademien
Mottagare av Svenska Akademiens stora pris
Svenska författare under 1700-talet
Personer från Västra Eds socken
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1769
Avlidna 1799
Män
SBH
Claes Herman Rundgren

Claes Herman Rundgren, född 12 augusti 1819 i Stockholm, död 19 september 1906 i Karlstad. Kyrkoherde, biskop och riksdagsman. Ledamot av Svenska Akademien 1887–1906, stol 4, samt överhovpredikant.

Rundgren tog studenten i Uppsala 1837, prästvigdes 1846 och utsågs till pastor i Uppsala domkyrkoförsamling 1848. Han var docent vid teologiska fakulteten vid Uppsala universitet från 1849 och blev teologie doktor 1860. Herman Rundgren arbetade som kyrkoherde i Norrköpings S:t Olai församling och i S:t Johannes landsförsamling från 1852, utnämndes till överhovpredikant vid hovförsamlingen 1870 och var biskop i Karlstads stift 1872–1906.
 
Rundgren var även politiskt aktiv, både som kommunal-, landstings- och riksdagspolitiker. Han var riksdagsman i prästeståndet 1856–1866, ledamot av andra kammaren 1870–1872 (för Norrköpings valkrets) och 1876–1882 (för Karlstads och Filipstads valkrets).

Rundgren är begravd på Västra kyrkogården i Karlstad.

Ordnar och utmärkelser 

   Kommendör av första klass av Kungliga Nordstjärneorden.
   Riddare av Kungliga Carl XIII:s orden.

Bibliografi (urval)
 Några ord om beredandet af bostäder för den arbetande klassen (Upsala, 1849)
 Minnen (Norstedt, 1870–1889) [tre vol.]
 Wittnesbörd om Christus och christendomen: högmesso-predikningar (1878)
 Minnesteckning öfver Fredrik Ferdinand Carlson: inträdestal i Svenska akademien (Norstedt, 1888)
 Kyrkliga frågor: inlägg vid prestmötet i Karlstad och vid allmänt kyrkomöte år 1893 (Norstedt, 1894)

Översättningar
 Ernst Sartorius: De symboliska böckernas nödwändighet och förbindande kraft (Uppsala, 1846)
 Nikolaus Fries: Lefwande taflor till bönen Fader Vår: nio berättelser (1870)
 Friedrich Naumann: Guds allmakt (1903)

Se även 
Lista över biskopar i Karlstads stift

Källor
Nornan 1907, s. 8-15.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Prästeståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Biskopar i Karlstads stift
Ledamöter av Svenska Akademien
Svenska överhovpredikanter
Svenska översättare
Översättare från tyska
Riddare av Carl XIII:s orden
Präster från Stockholm
Politiker från Stockholm
Översättare från Stockholm
Gravsatta på Västra kyrkogården i Karlstad
Födda 1819
Avlidna 1906
Män
Tor Hedberg

Tor Harald Hedberg, född den 23 mars 1862 i Katarina församling i Stockholm, död den 13 juli 1931 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk författare och dramatiker. Han var även verksam som konst- och litteraturkritiker.

Biografi
Tor Hedberg var son till författaren Frans Hedberg och hans hustru Amanda, född Broman, samt bror till Walborg,  Karl, Bengt, och Nils Hedberg. 

Hedberg var verksam som konst- och litteraturkritiker i Svenska Dagbladet 1897–1907 och konstkritiker i Dagens Nyheter 1921–1931. Åren 1910–1922 var han chef för Kungliga Dramatiska Teatern samt intendent för Thielska galleriet från 1924. Åren 1922–1931 satt han på stol nummer 4 i Svenska Akademien.  

Hedberg utgör förebild till Torsten Hedman i Den allvarsamma leken av Hjalmar Söderberg. I romanen Judas (1886) skildrar Hedberg Jesu gärning och död ur förrädarens perspektiv och ställer grundläggande frågor om svekets och skuldens natur.<ref>[http://litteraturbanken.se/#!forfattare/HedbergT/titlar/Judas/info/pdf]</ref>

Han var gift med skådespelaren Stina Holm från 1911 till sin död.

Bibliografi
Skönlitteratur

 med Vandraren

Varia

 - Redaktör: Tor Hedberg.

 

 - 2 delar.
 - Medförfattare: Gunnar Bolin och Nils Östman.

 - Samlade och utgivna av Stina Hedberg.

Samlade upplagor och urval
 - 14 volymer.

Översättningar
 Pierre Loti: Islandsfiskare (Pêcheur d'Islande) (Hæggström, 1887)
 Molière: Tartuffe: komedi i fem akter (Le Tartuffe) (Bonnier, 1918)
 Conrad Ferdinand Meyer: Dikter i svensk tolkning

Teater
Regi

 Priser och utmärkelser 
 De Nios stora pris 1922
 Hedersdoktor vid Stockholms högskola 1927

Referenser

, hämtad 2013-06-14

Vidare läsning

 - Innehåller artikeln Judas opch Barabbas.

 - Innehåller artikeln Tor Hedbergs dikning''.

Externa länkar

 
 
 

Ledamöter av Svenska Akademien
Svenska författare
Svenska översättare
Svenskspråkiga författare
Översättare från franska
Översättare från tyska
Svenska teaterchefer under 1900-talet
Svenska konstkritiker
Svenska litteraturkritiker
Författare från Stockholm
Översättare från Stockholm
Dramatiker från Stockholm
Födda 1862
Avlidna 1931
Män
Tonårsliv

För den svenska TV-serien med samma namn, se Tonårsliv (dokumentärserie)
Tonårsliv (engelska: Confessions of a Teenage Drama Queen) är en amerikansk film från 2004 i regi av Sara Sugarman, baserad på författaren Dyan Sheldons bok Confessions of a Teenage Drama Queen från 1999. Filmens huvudroll spelas av Lindsay Lohan.

Handling 
Lindsay Lohan spelar Mary Steppe (som kallar sig för Lola). Unga Mary Steppe måste flytta från innegänget i New York till förorten i New Jersey. Hon är van att stå i centrum och få allas uppmärksamhet, men där är platsen som skolans första dam redan upptagen av Carla Santini och hon tänker inte ge upp rollen så lätt för någon nykomling. Nu måste Lola använda all sin kunskap och alla sina knep för att få platsen Fröken Populär att bli sin egen.

Rollista 
 Lindsay Lohan - Mary (Lola) Steppe
 Adam Garcia - Stu Wolff
 Glenne Headly - Karen Steppe
 Alison Pill - Ella Gerard 
 Eli Marienthal - Sam 
 Carol Kane - Miss Baggoli 
 Megan Fox - Carla Santini
 Sheila McCarthy - Mrs. Gerard 
 Tom McCamus - Calum
 Richard - Mr. Gerard
 Alison Sealy-Smith - Sergeant Rose 
 Assley Legfat - Marcia

Musik 
 "Drama Queen" - Lindsay Lohan 
 "Ready" - Cherie 
 "Ladies Night" - Atomic Kitten featuring Kool & the Gang 
 "Perfect" - Simple Plan 
 "Tomorrow" - Lillix 
 "What Are You Waiting For" - Lindsay Lohan 
 "Na Na" - Superchick 
 "1, 2, 3" - Nikki Cleary 
 "Don't Move On/Living For the City/Changes" Medley - Lindsay Lohan 
 "Boom" - Fan 3 
 "A Day in the Life" - Lindsay Lohan 
 "The Real Me" - Alexis 
 "Un-Sweet Sixteen" - Wakefield 
 "Only In the Movies" - Diffuser

Amerikanska komedifilmer
Filmer 2004
Disneys långfilmer
New Jersey på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Walt Disney Pictures
Magnus Lehnberg

Magnus Lehnberg, född den 22 maj 1758 i Södra Vi, Kalmar län, Småland, död den 9 december 1808, var en svensk teolog. Ledamot av Svenska Akademien 1789–1808, stol 5. Biskop i Linköpings stift 1805 - 1808. 

Magnus Lehnberg var son till hovrättskommissarien Olof Lehnberg och dennes hustru Anna Elisabet Watzell.

Komministersadjunkt i Storkyrkan i Stockholm 1785. Kyrkoherde i Kungsholms församling 1789. Överhovpredikant hos änkedrottningen Sofia Magdalena 1792. Teologie doktor 1800. Kyrkoherde i Jakobs och Johannes församlingar, Stockholm 1802. Biskop i Linköping och kyrkoherde i Vreta klosters församling 1805–1808.Preses i Samfundet Pro Fide et Christiansimo 1803. 

Gift 1792 med Charlotta Sofia Apelblad. 
Sonen Carl Magnus Lehnberg adlades för sin faders förtjänster 1808 med namnet af Lehnberg, introducerad på Riddarhuset under nummer 2210 med slöt ätten vid sin död 1845. 

Som präst väckte Lehnberg uppmärksamhet genom sina tal och vann Svenska Akademiens stora pris i vältalighet 1787 för ett tal över Birger Jarl och 1788 för ett tal över Car Carlsson Gyllenhielm. Lehnbergs predikningar utgavs i tre band 1809-12.

Har sin gravplats på kyrkogården vid Vreta klosters kyrka. På gravstenen står inristat:
<<...I honom förlorade religionens läror 
och stora mäns minnen 
den vältaligaste tolk 
som varit hos oss född. 
Samtiden upvaknade och blev hans läriunge. 
Tider som kommen afunnes
I läsen
Wi hörde honom>>

Det torde dock vara tveksamt om han någonsin lästs av eftervärlden i någon större omfattning. Med den inbrytande romantiken förändrades smaken redan kort efter hans död.

Se även 
Lista över biskopar i Linköpings stift

Källor

Externa länkar 
 
 

Biskopar i Linköpings stift
Svenska överhovpredikanter
Kyrkoherdar i Stockholm
Ledamöter av Svenska Akademien
Mottagare av Svenska Akademiens stora pris
Ledamöter av Samfundet Pro Fide et Christianismo
Födda 1758
Avlidna 1808
Män
Personer från Södra Vi socken
Johan Erik Rydqvist

Johan Erik Rydqvist, född 20 oktober 1800, död 17 december 1877, var en svensk språkforskare, bror till Karl Magnus Rydqvist.

Liv 
Rydqvist var ledamot av Svenska Akademien 1849–1877 och kunglig bibliotekarie 1843–1858. Rydqvist invaldes 1856 som ledamot nummer 526 av Kungliga Vetenskapsakademien. Han utgav Svenska språkets lagar (fem delar, 1850–1874), med en sjätte del av Knut Fredrik Söderwall.

Skrifter (urval) 
 Framfarna dagars vittra idrotter i jemförelse med samtidens (Stockholm, 1828)
 Djurgården förr och nu (Stockholm, 1833) Fulltext
 Nordens äldsta skådespel (1836)
 Resa i Tyskland, Frankrike och Italien (Stockholm, 1838)
 Svenska språkets lagar: kritisk afhandling (Norstedts, 1850–1874)
 Svenska Akademiens ordbok: historiskt och kritiskt betraktad (1870)
 Bidrag till Kongl. Bibliothekets historia under min tjenstetid: anteckningar (efter det i Kungl. biblioteket förvarade manuskriptet utg. av Einar Sundström, Kungl. biblioteket, 1926)
 Johan Erik Rydqvists självbiografi (Norstedts, 1936)

Översättningar (urval) 
 Götha konungarne Götriks och Rolofs historia (Gautreks saga) (öfwersatt fr äldsta göthiska språket af J.E.R., Stockholm, 1824)
 Thomas Moore: Irländska melodier och dikter af Thomas Moore och en saga af Novalis jemte en af öfversättaren lemnad charakteristik öfver förstnämnde skald (Stockholm, 1825)
 Washington Irving:  historia från verldens begynnelse intill holländska väldets slut (Stockholm, 1827)
Ålderdom och dårskap.

Litteratur 
 Nils Linder: Johan Erik Rydqvist: minnesteckning (1878)
 Theodor Wisén: Minnesteckning öfver Johan Erik Rydqvist: inträdestal i svenska akademien (Norstedts, 1879)
 Carl Santesson: Johan Erik Rydqvist, kritikern och publicisten (Gebers, 1944)
 B. v. Beskows och J. E. Rydqvists brevväxling (utg. av Torgny Höjer, Stockholm, 1947–1958)

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 
 

 

Svenska filologer under 1800-talet
Svenska riksbibliotekarier
Ledamöter av Svenska Akademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska översättare under 1800-talet
Översättare från engelska
Forskare från Göteborg
Födda 1800
Avlidna 1877
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Theodor Wisén

Theodor Wisén, född den 31 mars 1835 i Vissefjärda, död den 15 februari 1892, var en svensk filolog och universitetslärare.

Biografi
Wisén var professor i nordiska språk vid Lunds universitet samt universitetets rektor 1876–1877 och 1885–1891. Han var inspektor vid Kalmar nation vid Lunds universitet 1865–1890, och ordförande för Akademiska Föreningen 1868–1872. Han var ledamot av Svenska Akademien 1878–1892 (stol nummer 5). 

Wisén, som efterträdde Carl August Hagberg som professor i nordiska språk, var en pionjär inom den nordiska filologin. Han studerade inte minst det isländska språket och framhöll vikten av att känna till fornnordiska och de nordiska språkens historia för att förstå modern svenska.

Som ledamot av Svenska Akademien var Wisén drivande för att få igång det länge avstannade arbetet med akademiens ordbok, och det var tack vare hans initiativ på denna punkt som ordbokens redaktion kom att förläggas till Lund.

Wisén efterträddes som professor av Knut Fredrik Söderwall. Denne efterträdde honom även i Svenska Akademien..

Theodor Wisén var far till Yngve Wisén.

Priser och utmärkelser
1874 – Kungliga priset

Litteratur 
Teleman, Ulf (2015) Nordister och nordistik i Lund : från 1860-tal till 1930-tal

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska filologer under 1800-talet
Svenska professorer i nordiska språk
Rektorer vid Lunds universitet
Personer verksamma inom Akademiska Föreningen
Ledamöter av Svenska Akademien
Födda 1835
Avlidna 1892
Män
Personer från Vissefjärda socken
Axel Kock

Karl Axel Lichnowsky Kock, född den 2 mars 1851 i Trelleborg, död den 18 mars 1935 i Lund, var en svensk professor och språkforskare. Han var 1924–1935 ledamot av Svenska Akademien (stol nummer 5).

Biografi
Axel Kock var son till köpmannen Johan Engelbrekt Kock (1815–1861) och Jeanette Ingeborg Bruzelius, och tillhörde en känd köpmansläkt från Skåne. C.J. Kock var hans farbror och Ernst Kock hans kusin. Kock gifte sig 1883 med Ebba Levinia Olbers.

Efter studentexamen i Lund 1870 bedrev Kock under en tid studier i Strassburg. 1879 blev han både docent och filosofie doktor i nordiska språk i Lund 1879. Han anställdes 1890 som professor i nordiska språk vid Göteborgs högskola och utsågs  1891 till skolans rektor, men tog redan samma år avsked från rektoratet och 1893 från professorsbefattningen för att i stället tillträda motsvarande professur vid Lunds universitet. Vid denna skola var han rektor 1911 till 1916.

Som forskare gjorde Kock särskilt värdefulla insatser inom svensk språkhistoria. Inom detta område är de viktigaste studierna Språkhistoriska undersökningar om svensk aksent (I, II 1878–85) och Studier öfver fornsvensk ljudlära (I, II 1882-86), liksom hans Undersökningar i svensk språkhistoria (1887) och Om språkets förändring (1896) samt många kortare artiklar publicerade i flera nordiska och tyska tidskrifter, men främst i Arkiv för nordisk filologi som Kock var huvudredaktör för under åren 1889–1928. Flera av dessa artiklar var även av stor vikt för såväl den danska språkhistorien som den allmänt fornnordiska grammatiken, särskilt i fråga om omljudsläran och accentförhållanden, vilket Kock särskilt intresserade sig för. Utöver detta gav han tillsammans med Carl af Petersens ut det omfattande arbetet Östnordiska och latinska medeltidsordspråk (1889–94).

Han ligger begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Utmärkelser, ledamotskap och priser
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden
 Ledamot av Kungl. Vetenskapsakademien (LVA, 1913, nr 766)
 Hedersledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (HedLVSL)

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska lingvister
Svenska professorer i nordiska språk
Rektorer vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Svenska Akademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Hedersdoktorer vid universitetet i Oslo
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Födda 1851
Avlidna 1935
Män
SBH
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Personer från Trelleborg
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Dermatologi

Dermatologi (från grekiskans δέρμα, derma, "hud" och λογία, logia, "lära") kallas läran om huden och dess sjukdomar, och är en medicinsk vetenskap med både medicinska och kirurgiska aspekter. Namnet kommer från dermologie (Franska, 1764) och senare även dermatologia (Latin, 1777).

Historia 
1801 öppnade den första stora skolan för dermatologi på kända Hôpital Saint-Louis i Paris och de första böckerna (Willan's, 1798-1808) och atlaser (Alibert's, 1806-1814) trycktes under samma period.

Underspecialiteter

Kosmetisk dermatologi 
Dermatologer har varit ledare i fältet för kosmetisk kirurgi. Under ST-tjänst tränas många i användandet av bland annat botox och laserkirurgi. Vissa dermatologer utför mindre kosmetiska ingrepp som fettsugning och ansiktslyft.

Immunodermatologi 
Detta är en specialitet mot hudsjukdomar som bland annat systemisk lupus erythematosus, bullös pemfigoid, pemphigus vulgaris.

Barndermatologi 
Läkare kvalificerar sig för denna specialitet med att genomföra ST-tjänst både som barnspecialist och hudspecialist. Detta fält innefattar komplexa sjukdomar för neonatus och ärftliga hudsjukdomar.

Referenser

Externa länkar 

Medicinska specialiteter