Sven Erixson

Sven Leonard "X-et" Erixson, född 23 november 1899 i Tumba i Botkyrka församling, död 17 maj 1970 i Saltsjöbaden, var en konstnär inom modernt svenskt måleri och grafik.

Biografi

Uppväxt 
Sven Erixson var son till handlanden Alfred Eriksson och Mathilda Eriksson. Han växte upp i Tumba söder om Stockholm, ett pittoreskt och idylliskt nybyggarsamhälle kring järnvägsstationen. Här bland oregelbunden bebyggelse och snickarglädje finner man motiven till hans tidigaste produktion där han med inlevelse skildrar det honom mest närstående, primitivt och naivt, med en uppfriskande direkthet.<ref>Sommarnatt (Tumba)', Bukowskis Moderna, Stockholm Hösten 2010 Kat. nr. 85</ref> Fadern drev en speceriaffär i ett stenhus på Bryggerivägen i Tumba, där sonen innan han började sin målargärning försökte biträda familjeverksamheten.

Som konstnär gick Sven Erixson den långa vägen.

1922–1923 studerade han dekorationsmålning för Olle Hjortzberg vid Konstakademien i Stockholm, och kom därefter att sakta söka sig mot ett friare måleri. 1924 begav sig X-et tillsammans med sin vän Sven Hempel på en studieresa till Frankrike och Italien, som han genom stipendier från Svenska slöjdföreningen fått möjlighet att göra. Hemkommen året därpå ställde han ut i Göteborgs konsthall utställningen "Fri konst", tillsammans med Carl Alexanderson, Martin Emond, Rudolf Persson, och Sven Hempel. Målarna visade en stark förkärlek för det primitiva och direkt folkliga; de avstod från allt som kunde verka avsiktligt elegant eller alltför drivet – som tidens måleri uppvisade – och deras palett var oftast begränsad till jordfärgerna. Kritiken blev nu mer entusiastisk och mest uppmärksamhet fick X:ets måleri med starka kopplingar till Hilding Linnqvist, och även Nils Dardels och Gösta Sandels måleri.  
Under detta decennium var Paris den ständiga anhalten på vägen ut och hem, men åtskilliga tavlor speglar intryck från andra orter ute i Europa: 1924 Neapel, Rom, Venedig, Assisi och Pesaro. Med ett nytt stipendium från Svenska slöjdföreningen reste Erixson från Stockholm ner mot Spanien i mitten av november 1927. Den färden gick via Paris där han träffade konstnärsvännerna Gustav Bergström och Stig Blomberg och tillsammans upptäckte de staden. Han for ensam vidare till Spanien och Madrid i december 1927, där han påverkades mycket av konstnären Goyas verk. I många av hans senare arbeten finns Goya närvarande; X:et blev liksom sin läromästare skicklig på att sammansmälta reala och symboliska element. Efter Madrid gick resan vidare till Toledo, Sevilla, Granada för att på nyårsafton anlända till Valencia, där han stannade en hel månad. I Valencia lärde han känna direktören för Svenska Banankompaniets importavdelning, Gottfrid Torbjörnsson och genom hans försorg fick han uppleva den berömda ”Huertan”, slätten runt Valencia och stifta bekantskap med apelsinpackhusen.

 1930-talet: Familjen utökas, nya hem och resmål 
Åren 1931–1934 hade Sven X:et Erixson sin bostad och ateljé på Urvädersgränd 9 på Södermalm. Hit kom Harry Martinson ofta under sina vistelser i Stockholm. Inge Schiöler hörde också till kretsen; han hyrde ateljé i samma hus som X-et. Bror Hjorth, Gideon Börje och Otte Sköld bland målarna, Ivar Lo-Johansson, gruppen "Fem unga", Eyvind Johnson med flera bland författarna skulle periodvis samlas i detta konstnärskvarter. Från ateljén på Urvädersgränd hade han en vidsträckt vy över Slussen, Gamla stan och delar av Södermalm. X:et förevigade utsikten i ett flertal målningar. Ingeborg Erixson har i sin delvis självbiografiska bok om maken beskrivit hur förtjust han var över att få flytta in i lägenheten. Slussbilderna är först och sist måleri, i ordets egentliga bemärkelse. Redogörelsen för fakta kom i andra hand. X:et var dessutom romantikern och lyrikern som hörde ett slags livsglädjens näktergalsflöjtande även i fabriksvisslan. Kärlekspar tryckte i skymningen vid Katarinahissens krumma järnskelett och nere i slusskarusellen flöt trafikströmmen fram som livets egen pulserande aorta.

Under 1930-talets sista år målade han tidsbilder, i vilka han med våldsam lidelse stämplade de onda förebuden till andra världskriget. Ariska stövlar trampade hårt i hans blommande trädgårdar, och mot våldsdåden i Spanien målade han tavlor som utgör den svenska motsvarigheten till Picassos "Guernica". Men medkännandet och solidariteten gäller inte bara människorna. Det gäller även i hög grad miljön. Genom X:ets hela verksamhet lyser en kontinuerlig återglans av skiftningarna i naturen som ett växelspel i hans eget väsen. Resorna satte sina spår i de större verk som X:et satsade på under 1930-talet, exempelvis den stora målningen "Nils Holgersson" i Olovslundsskolan i Bromma (1934–1935) samt "Melodier vid älven" och "Melodier vid torget", båda prisbelönta förslag 1936 för utsmyckning av Göteborgs konserthus, där den sistnämnda utfördes som gobeläng av Barbro Nilsson och hennes vävare 1937–1939. Strax före 1940 tillkom fresken i Heliga Korsets kapell på Skogskyrkogården, där han med avklarat lugn berättar om den dödes färd över havet mot solen, det är tillvarons kosmiska storhet som tonar oss tillmötes. Han "har en utomordentlig förmåga att suggerera en stämning som till sist kommer ur hans egen vitalitet, hans obändiga livsdyrkan. Människan är för honom endast en del av det stora naturundret med all dess grymhet och glädje, en växt som blommar och vissnar bland alla de andra i den yviga kretsgången liv – död – liv" (Erik Blomberg).  

Som professor i måleri vid Kungliga Konsthögskolan 1943–1953 kom X:et också i närkontakt med en ny generation inriktad på abstrakt måleri, vilket påverkade läraren. Bland eleverna fanns Jörgen Fogelquist, Karl Axel Pehrson, Torsten Rehnqvist och Lennart Rodhe. Där efterträdde han en annan bländande kolorist, Isaac Grünewald. Denne var ständigt målarnas egna stora inspirationskälla fram till världskriget, sedan tog X:et över favoritskapet. De två var kanske inte de såtaste vänner; Grünewald kallade X:et för primitiv och vulgär och X:et avskydde Grünewalds bundenhet till Cézanne-Matisse-Picassos franska modeströmningar. Men publiken älskade dem båda. Korta resor till Sydfrankrike 1950 avsatte några spår i verken, men mer tid för resor fick han först sedan han 1953 lämnat professuren vid Konstakademien.
Från hösten 1953 till senvåren 1954 målade han i Italien (bland annat i Certaldo i Toscana och i Gela på Sicilien), Frankrike och besökte Afrika (Tetuan i Marocko). Också hösten 1959 var han ute på en längre utlandsresa, som gick via Madrid och Sevilla till Kanarieöarna. Sommarvistelserna i Söndrum och Hälsingland satte som tidigare spår i hans verk, och från sin nya ateljé vid Brunkebergstorg i Klara såg han nya vyer över Stockholm. Erixson blev 1958  hedersledamot vid Södermanlands-Nerikes nation och skänkte flera tavlor och målningar till nationen.

 1960-talet: De sista åren, återblickar och sjukdom 
1960-talet inleddes och avslutades med två retrospektiva utställningar med de främsta av Sven Erixsons verk: 1961 på Liljevalchs och 1969–1970 på Moderna Museet. Vid utställningen på Liljevalchs 1961 visades ett stort antal verk från samma år som vittnade om en nästan febril lust att fånga de säregnaste figurationer och färger.) och motiverade den så här:

 Konvalescensen efter sin sjukdom 1964 tillbringade han bland annat i Söndrum och på Kanarieöarna, och efter de första trevande försöken att greppa färgpennor och penslar återvann han så småningom skaparkraften. Hans experimentlust resulterade i åtskilliga målningar på smörpapper 1966–1969. Under sina sista år återgav han i en serie akvareller minnen från de färgstarka målarkamraterna under lärlingstiden hos Oscar Strömblad i Tumba 1913.
Sven X:et Erixson avled 1970 och begravdes på Skogsö kyrkogård i Saltsjöbaden. Bojan fick leva i ytterligare 23 år.

 Teaterdekoratör 

Under 1940-talet fick X:et en ny uppgift som skapare av dekor och dräkter för teatern. Debuten i den genren gällde Elddonet, som Ingmar Bergman 1941 satte upp på Medborgarhusets barnteater. Sedan följde dekor för Blodsbröllop, Richard III och De vises sten på Dramaten samt Yerma i Malmö och Köpenhamn. 
När Sven Erixson just avslutat dekor- och kostymskisser för uppsättningar på Dramaten och Kungliga Operan – Don Perlimplins kärlek till Belisa respektive Fröken Julie – inbjöds han 1951 att tävla om utsmyckningen av foajén på Uppsala Stadsteater. Där skapade han 1952–1953 i freskotekniken stucco lustro, som krävde att målaren arbetade snabbt, en rad delmotiv, vilka "återuppförde" scener från delar av hans verk för scenen. Parallellt med detta gjorde han dekor för Romeo och Julia på Dramaten, och följande år för Carmen och Wozzeck på Operan. Mest uppmärksamhet väckte hans arbete för rymdoperan Aniara, som första gången sattes upp 1959. Där sattes två år senare punkt för X:ets teaterdekor med Don Juan. Samtidigt fullbordade han en emaljmålning med teatermotiv för Stockholms stads psykiatriska barna- och ungdomsvård (PBU) på Kungsholmen. 

Erixson finns representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum, Moderna Museet, Kalmar Konstmuseum, Örebro läns museum, Norrköpings konstmuseum, Nationalmuseum i Stockholm, Malmö museum, Örebro läns landsting och Victoria and Albert Museum.

 Offentliga verk (i urval) Melodier vid älven, oljemålning, 158 x 200 cm, Göteborgs konserthus, 1935
Freskerna Liv-död-liv och Årstiderna i Heliga korsets kapell på Skogskyrkogården i Stockholm, 1938–1940
Glasmålningen Källan, floden, havet i Sankta Gertruds kapell i Malmö krematorium, 1939–1943
Gobelängen Två himlar i krematoriet i Borås, 1944
Gobelängen Hamnen i Lissabon i Halmstads Folkets hus, 1946–1967
Gobelängen Frescomålaren, 1947
Fresk i Huddinge kommunalhus, 1948–1949
Gobelängen Uppståndelsen och Kristi pinas historia i Sankt Petri kyrka i Klippan, 1965Skulptörens gård (Walter Bengtssons ateljé Bastaskär i Grötvik), 1968Vinterbäck, 1969.

 Referenser 

 Tryckta källor 
 
 
 
 
 

 Noter 

Bibliografi i urval
Lars-Erik Åström, Folke Holmér, Per Bjurström: Sven Erixsons konst, Sveriges allmänna konstförening, Stockholm 1975, ISSN 0347-2515
Lars Westman: X-et och Saltsjöbaden, X-etsällskapets årsskrift 1966, Carlssons, Stockholm 1977, ''

Externa länkar 

X-et-sällskapets webbplats
Melodier vid älven, Göteborgs konserthus
Aguélimuseet - verk av X:et

Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska scenografer
Svenska konstpedagoger
Svenska kostymörer
Svenska teatermålare
Ledamöter av Konstakademien
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Representerade vid Victoria and Albert Museum
Konstnärer från Stockholm
Personer från Botkyrka socken
Gravsatta på Skogsö kyrkogård
Födda 1899
Avlidna 1970
Män
Representerade vid Prins Eugens Waldemarsudde