kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Åkerlund

Erik Natanael Åkerlund, född 9 augusti 1877 i Ockelbo, död 7 oktober 1940 på Dalarö, var en svensk entreprenör och förläggare.

Karriär
Erik Åkerlund grundade 1906 tillsammans med Johan Petter Åhlén Åhlén och Åkerlunds Tidsskriftsförlag (nu Bonniers Tidskrifter). År 1929 såldes förlaget till familjen Bonnier och samma år grundade han tillsammans med Ruben Rausing förpackningsföretaget AB Åkerlund & Rausing. Åkerlund var under 1930-talet även ägare till Aftonbladet och Stockholms-Tidningen. Han blev 1933 österrikisk generalkonsul.

Bostäder
År 1921 lät Erik Åkerlund uppföra sommarbostaden Lyngsåsa i Dalarö. Efter försäljningen av Åhlén och Åkerlund 1929 till Dalarö-grannarna Bonnier lät han bygga den påkostade Villa Åkerlund i den då nya stadsdelen Diplomatstaden i Stockholm. År 1935 hade dock Lyngsåsa vinterbonats, och villan i Diplomatstaden disponerades därefter istället av den amerikanske ministern Laurence Steinhardt.

Fritidsintressen
Erik Åkerlund var mycket idrottsintresserad och aktiv inom bland annat curling, squash och segling. Erik Åkerlunds båt S/Y Bissbi vann OS-guld i segling i 6 m-klassen i Los Angeles 1932 med sonen Olle Åkerlund som medlem i besättningen.

Han gjorde sig känd för att äga många dyrbara bilar och fritidsbåtar. Han köpte racerbåten M/Y Sea-Song III, ritad av Ruben Östlund och 1927 en av Sveriges största motoryachter, M/Y Stella Marina, som ritades av C.G. Pettersson och byggdes på Gustafsson & Anderssons varv i Lidingö. Han köpte 1930 också den 22 meter långa segelyachten Princess Svanevit, som ritades av Gustaf Estlander.

Familj
Erik Åkerlund var son till Per-Olof Åkerlund och Emma Charlotta Gabriella Garfwé. Han var gift med Maja Sjöberg 1906-1934 samt med Ulla Clausen från 1934. Ett av barnen i första äktenskapet var seglaren Olle Åkerlund.

Grav
Han är gravsatt på Norra begravningsplatsen i Stockholm

Litteratur

Bildgalleri

Källor
 Erik Åkerlund i Vem är det: Svensk biografisk handbok / 1925 på Projekt Runeberg
 Erik Åkerlund i Vem är det: Svensk biografisk handbok / 1933 på Projekt Runeberg
 Erik Åkerlund i Sveriges statskalender / 1925 på Projekt Runeberg
 Erik Åkerlund i Vem var det? på Projekt Runeberg
 Åhlén & Åkerlund i Nordisk familjebok / Uggleupplagan på Projekt Runeberg
 En "Samling" (?) av Erik Åkerlund på LIBRIS
 Annons för Velicoped-agentur insatt av Erik Åkerlund på Projekt Runeberg (längst ned till vänster) 2 3

Noter

Externa länkar

Svenska förläggare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska seglare
Födda 1877
Avlidna 1940
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Ockelbo socken
Jacques Brugnon

Jacques Brugnon, född 11 maj 1895 i Paris, död 20 mars 1978 i Paris, var en fransk tennisspelare. Jacques Brugnon, med tillnamnet "Toto", var den äldsta av de franska tennisspelande "fyra musketörerna", som dominerade världstennisen under senare delen av 1920-talet och de första åren av 1930-talet. Brugnon var framförallt framgångsrik som dubbelspelare. Brugnon upptogs 1976 tillsammans med de övriga "musketörerna" i International Tennis Hall of Fame.

Tenniskarriären
Tillsammans vann de fyra musketörerna (Henri Cochet, René Lacoste, Jean Borotra och Jacques Brugnon) ett stort antal titlar i Grand Slam-turneringarna. Brugnon som var dubbelspecialist vann 11 dubbel- och fem mixed dubbel-titlar, men aldrig någon singeltitel, i GS-turneringarna. Fyra av dubbeltitlarna vann han i Wimbledonmästerskapen, varav två med Cochet och två med Borotra. Mixed dubbel-titlarna vann han i Franska mästerskapen tillsammans med Suzanne Lenglen. 

Brugnon var också en god singelspelare, han nådde semifinal i Wimbledon 1926 och kvartsfinal året därpå. Han rankades som nummer nio och tio i världen 1926-27. 

Särskilt bekanta är de fyra musketörerna för sina sex raka Davis Cup-titlar för Frankrike perioden 1927-32. Brugnon deltog i det franska DC-laget 1921-34 och spelade 37 matcher, varav alla utom två var i dubbel. Han vann, med Cochet eller Borotra som partner, 26 av dessa.

Spelaren och personen 
Jacques Brugnon var liten till växten och "spensligt" byggd. Hans spelstil var klassisk med svepande slag som inte var särskilt hårda. Däremot hade han en superb förmåga att placera bollarna, och hans attacklobb var en av mycket god klass. Detta gjorde honom till en av de bästa dubbelspelarna någonsin. 

Efter avslutad tävlingskarriär verkade Brugnon under en period som tennislärare i Kalifornien.

Titlar i Grand Slam-turneringar 
Australiska mästerskapen
Dubbel - 1928
Franska mästerskapen
Dubbel - 1922 (slutna nationella mästerskap), 1927, 1928, 1930, 1932, 1934
Mixed dubbel - 1921, 1922, 1923 (slutna nationella mästerskap), 1925, 1926
Wimbledonmästerskapen
Dubbel - 1926, 1928, 1932, 1933

Referenser

Källor 
Gianni Clerici, 1974. 500 Jahre Tennis ( tysk översättning 1978). Verlag Ullstein.
Martin Hedges, 1978. The Concise Dictionary of Tennis. Mayflower Books Inc.

Födda 1895
Franska tennisspelare
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Frankrike
Avlidna 1978
Män
Idrottare från Paris
Anders Eby

Erik David Anders Eby, född 5 februari 1949 i Brännkyrka, är en svensk dirigent.

Biografi
Eby studerade vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm 1972–1977. Han avlade kyrkomusikerexamen 1977. Han har studerat kördirigering för Eric Ericson och senare orkesterdirigering i Italien, Frankrike och USA, bland andra för Sixten Ehrling. Anders Eby var under åren 1994 till 2009 professor i kördirigering och körsång vid Kungliga Musikhögskolan. Därefter gästprofessor i detsamma vid Musikhögskolan i Piteå under hösten 2009. Anders Ebys renommé som pedagog sträcker sig även internationellt och han är ofta anlitad som föreläsare och domare vid festivaler och tävlingar utomlands. År 2011 tillträdde Eby tjänsten som professor i kördirigering vid musikhögskolan i Düsseldorf, Tyskland. 

Eby var från 1970-talets början till 2002 verksam som kyrkomusiker i S:t Johannes församling i Stockholm. Det var under den här tiden som han grundade den ensemble som sedan kom att bli hans eget instrument, Mikaeli kammarkör. Eby är än idag körens dirigent och konstnärlige ledare. Med Mikaeli kammarkör har han gjort många utlandsturnéer och spelat in en stor mängd skivor. Mellan 2002 och 2018 hörde kören till Adolf Fredriks församling i Stockholm.

Anders Eby är gift med musikjournalisten Maria Eby von Zweigbergk.

Dirigent
Mikaeli kammarkör 1970–
S:t Johannes ungdomskör 1977–1987
Uppsala akademiska kammarkör 1974–1983
Pro Coro Canada 1988–1992
Kungliga Musikhögskolans kammarkör 1994–2009
Piteå Musikhögskolas Kammarkör 2009–2010

Priser och utmärkelser
1984 – Norrbymedaljen
1986 – Svenska grammofonpriset för Frank Martin: Messe für Doppelchor, Ildebrando Pizzetti: Messa di Requiem
2010 – Årets körledare
2015 - HM konungens medalj 8:e storleken i Serafimerordens band

Diskografi
Med Mikaeli kammarkör om inget annat anges.
Jubilate Musik av Fredrik Sixten
Laudate! Musik ur Dübensamlingarna (Uppsala akademiska kammarkör)
Jul i Adolf Fredriks kyrka
Mångfaldsmässa & Misa Criolla
Jean-Yves Daniel-Lesur: Le Cantique des Cantiques
Henk Badings: Maria
3 Masses of the 20th Century
Johann Sebastian Bach: Mässa i h-moll
Andeliga sånger (tillsammans med Gösta Ohlins vokalensemble och Eric Ericsons Kammarkör)
August Söderman: Musik ur "Marsk Stigs döttrar"
Wilhelm Peterson-Berger: Sånger för blandad kör
Frank Martin: Messe für Doppelchor, Ildebrando Pizzetti: Messa di Requiem
"Över skogen, över sjön" Adolf Fredrik Lindblad: Drömmarne, Om winterqväll
Om sommaren sköna ...
Siegfried Naumann: Il Cantico del Sole
Camille Saint-Saëns: Oratorio de Noël
Kör – Mikaeli Kammarkör sjunger sakralt
Dagen skimrar i gräset Musik av Olov Olofsson
Svenska psalmer

Referenser

Externa länkar 
Mikaeli kammarkör, officiell webbplats

Svenska kördirigenter
Svenska dirigenter
Professorer vid svenska musikhögskolor
Män
Födda 1949
Levande personer
Mottagare av Norrbymedaljen
Musiker från Stockholm
Alois av Liechtenstein

Arvprins Alois av Liechtenstein (Erbprinz Alois Philipp Maria von und zu Liechtenstein, Graf zu Rietberg), född 11 juni 1968 i Zürich i Schweiz, är son till furst Hans-Adam II av Liechtenstein.

Han började på Liechtensteins gymnasium 1979 och tog studentexamen 1987. Han genomgick därefter officersutbildning vid Royal Military Academy Sandhurst. Efter att ha utnämnts till fänrik tjänstgjorde han i sex månader i Coldstream Guards i Hong Kong och London. 1988 började han studera juridik vid Salzburgs universitet, där han tog en magisterexamen 1993. Från 1993 till 1996 arbetade han vid en revisorsfirma i Lodon, och började därefter arbete med förvaltning av familjens tillgångar.

15 augusti 2004 insattes han av sin far Hans-Adam II som ställföreträdare ansvarig för statsärendena, dock utan att fadern abdikerade.

Han gifte sig 3 juli 1993 med Sophie (född 28 oktober 1967), som är dotter till Max Emanuel av Bayern (av huset Wittelsbach) och grevinnan Elisabeth, född Douglas, från Sverige.

Barn 
 Joseph Wenzel Maximilian Maria, född 24 maj 1995
 Marie Caroline Elisabeth Immaculata, född 17 oktober 1996
 Georg Antonius Constantin Maria, född 20 april 1999
 Nikolaus Sebastian Alexander Maria, född 6 december 2000

Anfäder

Referenser

Noter

Externa länkar

Liechtensteins kungligheter
Huset Liechtenstein
Nuvarande tronarvingar
Män
Födda 1968
Levande personer
Hansson & Karlsson

Hansson & Karlsson var en svensk duo bestående av Bo Hansson (1943–2010) (hammondorgel) och Jan Carlsson (1937–2017) (trummor).

Historik
Gruppen var verksam under slutet av 1960-talet och spelade instrumental jazzrock och psykedelia. Gruppens musik byggde mycket på improvisationer varför också deras liveshower blev mycket olika och varierade från gång till gång. De blev bekanta med Jimi Hendrix och spelade med honom några gånger, bland annat på klubben Filips i Stockholm. Hendrix var intresserad av duons musik och spelade själv in Hansson & Karlssons komposition "Tax Free". Efter ett tag gick Bo Hansson och Janne Carlsson skilda vägar. Hansson gjorde solokarriär som musiker medan Carlsson satsade på en karriär som skådespelare.
Namnet
Anledningen till att duon stavar sitt namn Hansson & Karlsson, trots att Janne Carlsson stavar sitt efternamn med C, är att en affischmålare missuppfattade duons namn och skrev Karlsson med K. Bosse och Janne tyckte det såg bra ut, så de behöll den stavningen.

Diskografi

Studioalbum 
 1967 – Monument
 1968 – Rex
 1969 – Man at the Moon

Samlingsalbum 
 1969 – Gold
 1998 – Hansson & Karlsson
 2010 – For People in Love 67-68

Singlar 
 1967 – Lidingö Airport
 1968 – P som i pop

Källor
Hansson & Karlsson på progg.se  arkiverad i Internet Archive (2013)

Externa länkar
Hansson & Karlsson i Svensk mediedatabas

Efternamnspar
Orgel- och slagverkbaserade grupper
Musikgrupper bildade 1967
Svenska duogrupper
Musikgrupper från Stockholm
Musikgrupper upplösta 1969
Growing Up Brady

Growing Up Brady är en TV-film från 2000 skriven och producerad av skådespelaren Barry Williams, som var med i den ursprungliga TV-serien, The Brady Bunch.

Handling 
Allt som hände bakom scenerna i TV-serien.

Rollista

Om filmen 
Filmen baseras på en bok skriven av Barry Williams, som spelade Greg Brady i TV-serien och spelades in i Los Angeles. Den hade premiär i USA den 21 maj 2000.

Externa länkar 
 

Amerikanska biografifilmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer 2000
Amerikanska filmer baserade på TV-serier
Lustmord

För den brittiska musikern känd som Lustmord, se Brian Williams

Ett lustmord är ett mord som har sitt upphov i det slags sexuella abnormitet som brukar kallas sadism och som kännetecknas av att den sexuella retningen i större eller mindre grad är betingad av en association med föreställningar om att tillfoga annan person kroppslig smärta.

Medan de kriminella uttrycken av denna abnormitet vanligen stannar vid mer eller mindre svårartade former av misshandel, stegras de i extrema fall ända till ett överlagt dödande av annan person under mer eller mindre ohyggliga former.

Källor

Se även
Seriemördare
Sexualmord 

Straffrätt
Psykiatri
Ugglan
Þórunn Elfa Magnúsdóttir

Þórunn Elfa Magnúsdóttir, född 	20 juli 1910, död 26 februari 1995, var en isländsk författare.

Þórunn debuterade år 1933 med noveller som skildrade kvinnors liv i Reykjavik och fortsatte sedan att skriva ett antal romaner och noveller för både vuxna och barn. Ett av hennes mest kända verk är Draumur um Ljósaland 1-2 ("Drömmen om det ljusa landet") från år 1941–1943.

Källor 

Isländska författare
Isländskspråkiga författare
Kvinnor
Födda 1910
Avlidna 1995
Saturday Night Engine

Saturday Night Engine är det svenska rockbandet Broder Daniels debutalbum, utgivet 21 april 1995 på EMI. Det producerades av Broder Daniel och mixades av Nille Perned. Albumet nådde som bäst plats 39 på Sverigetopplistan.

"Cadillac" och "Luke Skywalker" släpptes som singlar. Melodin i avslutningsspåret "Son of S:t Jacobs" återanvändes 2001 i Håkan Hellströms låt "Här kommer lyckan för hundar som oss", b-sidan på singeln "En vän med en bil".

Låtlista

Medverkande
Broder Daniel
Henrik Berggren – sång, gitarr
Anders Göthberg – gitarr
Johan Neckvall – gitarr
Daniel Gilbert – bas, orgel, keyboards, sång
Pop-Lars – trummor, sång

Övriga musiker
Jonas Kernell – piano på "Lovesick"

Produktion
Philip Arén – fotografi
Fredrik Andersson – inspelning (1, 4, 5, 6–11)
Mats MP Persson – inspelning (2, 3, 6)
Nille Perned – ljudmix

Information från Discogs.

Listplaceringar

Referenser

Album av Broder Daniel
Album producerade av Nille Perned
Album utgivna på EMI Music Sweden
Debutalbum 1995
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 1995
Svenska debutalbum
Ivan Rilski

Ivan Rilski (Иван Рилски), Ivan av Rila, född 876, död 946, är Bulgariens nationalhelgon och grundaren av Rilaklostret. Han är idag det bulgariska folkets beskyddare och ett av de viktigaste helgonen i den bulgariska ortodoxa kyrkan.

Han var ursprungligen en herde men blev präst vid 25 års ålder. Senare isolerade han sig, bland annat i Rilabergen där han bodde i grottor och ägnade sig åt att be. Ivan Rilski blev berömd för att han utförde många mirakel för hjälpsökande och då allt fler började slå sig ner i ett läger kring hans bostad ledde det till grundandet av Rilaklostret.

Relikerna 
Efter Ivans Rilskis död fördes hans reliker till Sofia men när Béla III erövrade Sofia 1183 kom de att förvaras fyra år i Esztergom. År 1194 beordrade Ivan Asen I att de skulle flyttas till hans huvudstad Veliko Tarnovo. När staden erövrades av turkarna 1393 klarade sig relikerna och senare gav sultan Murad II tillstånd att flytta ut relikerna till Rilaklostret.

Referenser 

Bulgariska helgon
Personer i Bulgariens historia
Ivan
Ivan
Män
Solja Krapu-Kallio

Solja Krapu-Kallio, född 1960 i Konginkangas (ligger numera inom Äänekoski) i Finland och bosatt i Umeå, är en sverigefinsk estradpoet och författare.

Krapu-Kallio har vunnit SM i Poetry slam 1997 och 1998. Hon har även skrivit bilderböcker. År 2002 tilldelades hon Slangbellan, Sveriges barn- och ungdomsboksförfattares pris till årets mest lovande barn/ungdomsboksdebutant, för texten till bilderboken Jag behöver lillbrorsan. Motiveringen löd "I rytmiskt sammanhållen form gestaltar Solja Krapu med lekfull lätthet den komplicerade frågan om människors beroende av varandra".

Hon har under många år medverkat i Tankar för dagen i Sveriges Radio P1.

Utmärkelser 
 1997 - Vinnare i SM i Poetry slam.
 1998 - Vinnare i SM i Poetry slam.
 2001 - Guldäpplet.
 Slangbellan 2002 (Jag behöver lillbrorsan).
 2009 - Vann i SM i Sverigefinnarnas berättarslam.

Böcker 
 Jag behöver lillbrorsan (Alfabeta bokförlag AB, 2002)
 Jag behöver busschauffören (Alfabeta bokförlag AB, 2003)
 Det ringer in! - en stor bok om alfabetet (Bonnier utbildning AB, 2004)
 Lille Ville (Alfabeta bokförlag AB, 2005)
 Mogen för skrubben : roman (Alfabeta bokförlag AB, 2005)
 Det började så oskyldigt med diskbänken (Alfabeta bokförlag AB, 2006)
 Om du behöver mig (Mix, 2014), del av serien Efter stormen
 Vad drömde du om? (Mirando, 2015), tillsammans med Sara Gimbergsson
 Sanningen : en roman om förälskelse (Sinko Bok, 2016), tillsammans med Helena Öberg
 Jag skriver till er för en väninnas räkning : dikter (Ord & visor, 2016)
 Du ska få gröt och en lillasyster (Alfabeta, 2016), tillsammans med Anna Bengtsson

Källor 

Födda 1960
Levande personer
Personer från Äänekoski
Svenska poeter
Svenskspråkiga författare
Kultur i Umeå
Sverigefinländare
Författare från Västerbotten
Sverigefinska författare
Kvinnor
Sommarpratare 2011
Totalvikt

Totalvikt är lika med tjänstevikt plus maxlast för bilen. Tjänstevikt är vikten av tom bil inklusive max bränsle, kylarvatten, spolarvätska, olja och förare (beräknad till 75 kg). Maxlast är den högsta lastvikt bilen är konstruerad för, men inte mer än den är registrerad för.

På Vägverkets webbplats kunde man läsa följande: "Totalvikten är summan av fordonets tjänstevikt och den beräknade vikten av största antal passagerare (inte föraren) och den största mängd gods som fordonet är inrättat för. I totalvikten för en motorcykel ingår inte sidvagnens totalvikt."

På Transportstyrelsens webbplats står nu: "Tjänstevikten är bilens vikt "körfärdig" inklusive föraren. Last och passagerare ingår inte." samt "Totalvikten är summan av tjänstevikten och maxlasten. Maxlast är den tyngsta last som bilen är konstruerad för."

Totalvikt för släp är lika med tjänstevikt plus maxlast för släpet .

Se även
Tjänstevikt
Bruttovikt

Fordon
John Gowans

John Gowans, född 13 november 1934 i Blantyre, Skottland, död 8 december 2012 i London, var Frälsningsarméns 16:e general (1999–2002).

Gowans föräldrar var frälsningsofficerare och han började själv studera till officer 1954 på  "The International Training College" (Frälsningsarméns internationella officersskola) i London. På skolan träffade han sin blivande fru, Giséle Bonhotal som kom ifrån Paris Centralkår. De gifte sig i Paris 1957 och har två söner, John-Marc och Christophe.

Under 16 år tjänstgjorde makarna Gowans som kårledare i flera av Frälsningsarméns kårer i Storbritannien. Därefter arbetade de som divisionschefer (distriktschefer) i Manchester följt av uppgifter som chefssekreterare resp. territoriell Hemförbundssekreterare i Frankrike.

De har även haft uppdrag i USA innan de 1986 blev ledare för FA:s arbete i Frankrike och ytterligare 7 år senare blev ledare i Australiens östra territorium och Papua Nya Guinea

I april 1997 fick de ansvaret som ledare för FA i brittiska och irländska territoriet.

15 maj 1999 valdes John Gowans till general av  Frälsningsarméns höga råd. Han efterträdde därmed Paul Rader som general 23 juli samma år. Kommendör Giséle Gowans tillträdde samtidigt sitt uppdrag som Världspresident för Frälsningsarméns kvinnoorganisationer.

Han är även sångförfattare och tillsammans med sin efterträdare som general, John Larsson, har han skrivit 10 musikaler:
 Take-Over Bid (1967)
 Hosea (1969)
 Jesus Folk (1972)
 Spirit (1973)
 Glory (1975)
 White Rose (1977)
 The Blood Of The Lamb (1978), (Lammets blod)
 Son Of Man (1983)
 Man Mark II (1985), (Den nya människan)
 The Meeting (1990)

Flera sånger från dessa musikaler har blivit mycket populära inom FA och finns representerade i Frälsningsarméns sångbok:
 333 Du skall inte tro att Gud dig överger (text:J. Gowans/Musik:J. Larsson)
 673 Om du och jag kan vara vänner (text: J. Gowans/Musik.J. Larsson)
 676 De skall komma från öst, de skall komma från väst (text:J. Gowans/sv. text: Bert Anderson/Musik:J. Larsson)
 790 Att bli lik Jesus (text:J. Gowans/Sv. text: Viola Lundkvist/Musik:J. Larsson)

I "Sångboken" finns:
 90 När i egen kraft jag verkar och min tro är alltför svag (Sv. text: Kai Kjäll-Andersson)
 102 Om kors och nöd och lidande mig möter (Sv. text: Göran Larsson, Christina Nilsson och Kai Kjäll-Andersson)
 139 Vi har ett budskap, ett enkelt budskap (Sv . text: Göran Larsson)
 193 Vi ber alla om din frälsning'' (Sv. text. Inger Lundin)

Källor

Externa länkar 
 Lyssna på predikningar av John Gowans
 Larssons och Gowans musikaler

Personer inom Frälsningsarmén
Kristna ledare
Brittiska psalmförfattare
Födda 1934
Män
Avlidna 2012
Blantyre

Blantyre kan syfta på

Blantyre, Malawi – stad i södra Malawi
Blantyre (distrikt) – distrikt i Malawi
Blantyre, Skottland –  ort och före detta burgh i South Lanarkshire
Blantyre, Skottland

Blantyre är en ort och före detta burgh i South Lanarkshire, nära Glasgow i Skottland. Orten utgör en del av grannstaden Hamiltons tätortsområde, och hade 17 090 invånare år 2012 på en yta av 4,98 km².  Orten består av flera sammavuxna byar, bland annat High Blantyre.

Kända personer från Blantyre
John Gowans – Frälsningsarméns general (1999–2002).
David Livingstone – missionär och upptäcktsresande.

Referenser 

Orter i South Lanarkshire
Lova Herren Gud, min själ

Lova Herren Gud, min själ är en psalm, med ursprungligen tio och idag sju verser, av Jakob Arrhenius från 1694. Texten bygger på . Melodin är herrnhutisk från omkring 1740 (enligt 1939 års koralbok från 1745). Enligt 1697 års koralbok användes en annan melodi, samma som för psalmen Ack, min själ, hav gladligt mod (nr 287).

Texten inleds 1695 med orden:
Lofwa HErran Gudh min siäl
Som tigh hafwer skapat wäl

Publicerad som
Nr 107 i 1695 års psalmbok under rubriken "Konung Davids Psalmer".
Nr 29 i 1819 års psalmbok under rubriken "Skapelsen och försynen - I allmänhet".
Nr 79 i Metodistkyrkans psalmbok 1896 v. 1-2, 5 och 9-10. Psalmen står under rubriken "Guds försyn och ledning"
Nr 14 i 1937 års psalmbok under rubriken "Guds lov".
Nr 328 i Den svenska psalmboken 1986 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".

Svenska psalmer
Super Audio CD

Super Audio CD (SACD) är en optisk ljudskiva som är avsedd för att ge en högre digital ljudupplösning än den ordinära CD-skivan. Formatet introducerades i september 1999 och utvecklades av Sony och Philips, samma företag som utvecklade den ursprungliga CD-skivan.

SACD använder en annan teknik än CD och DVD-Audio genom att SACD läser av de digitala musikdata genom en en-bits modulationsprocess kallad Direct Stream Digital på en mycket hög samplingsfrekvens, 2,8224 megahertz. 

SACD kan innehålla två-kanalers stereoljud eller surroundljud (vanligen 5.1-ljud) eller båda två. Det finns tre typer av SACD:

 Hybrid: Innehåller ett lager som är en vanlig CD och är kompatibel med alla vanliga CD-spelare samt ett 4,7 gigabyte SACD-lager. Detta är den mest vanliga varianten eftersom den kan spelas på alla spelare; används en SACD-spelare får lyssnaren utökad kvalitet och möjligheter.
 Ett lager: Använder ett 4,7 gigabyte SACD-lager.
 Två lager: Använder två SACD-lager (inget CD-lager). Detta format är minst förekommande av de tre.

Nu har formatet störst intresse hos audiofiler, men har mindre acceptans på massmarknaden. 2007 fanns det cirka 4 500 släppta SACD-album, ungefär hälften av dem är klassisk musik. Många populära album har dock gjorts till SACD, ofta där de använt fördelen med surroundljud. Super Audio CD släpps ofta som Hybrid-SACD, spelbara även på CD-enheter.

Formatets största konkurrent heter DVD-Audio.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Super Audio Compact Disc: A Technical Proposal, Sony (arkiverad PDF)
HRAudio.net  Recensioner av SACD-titlar och diskussionsforum.
SA-CD Faq
New SACD releases Sonys webbplats.

Lanseringar 1999
Ljudteknik