kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Djävulens advokat (film)

Djävulens advokat är en amerikansk film från 1997 i regi av Taylor Hackford.

Handling 
Filmen handlar om Kevin Lomax (Reeves) som är en otroligt duktig advokat och aldrig har förlorat ett fall, trots att en del av hans klienter har varit skyldiga. Efter 64 raka vinster i domstolen blir han erbjuden att åka till New York och arbeta för en gigantisk advokatfirma som ägs av John Milton (Al Pacino).

Om filmen 
Filmen har lösa anknytningar till diktverket Det förlorade paradiset av John Milton. Bland annat heter Satan i filmen John Milton, och ett citat ur boken används av Lomax: "Better to reign in hell than serve in heaven." I slutet av filmen visas änglar som brinner i en cirkel av eld. Detta är en hänvisning till Dante Alighieris Inferno.

Rollista (i urval) 
Keanu Reeves - Kevin Lomax 
Al Pacino - John Milton 
Charlize Theron - Mary Ann Lomax 
Jeffrey Jones - Eddie Barzoon 
Judith Ivey - Mrs. Alice Lomax 
Connie Nielsen - Christabella Andreoli 
Craig T. Nelson - Alexander Cullen 
Heather Matarazzo - Barbara 
Tamara Tunie - Jackie Heath 
 Ruben Santiago-Hudson - Leamon Heath
 Debra Monk - Pam Garrety
 Vyto Ruginis - Mitch Weaver, Justice Dept.
 Laura Harrington - Melissa Black
 Pamela Gray - Diana Barzoon
 George Wyner - Meisel
 Don King - sig själv
 Roy Jones, Jr - sig själv (ej krediterad)
Delroy Lindo - Phillipe Moyez  
 Chris Bauer - Lloyd Gettys

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 1997
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska skräckfilmer
Tyska dramafilmer
Tyska thrillerfilmer
Tyska skräckfilmer
Domstolsfilmer
Filmer om advokater
Tyska filmer 1997
Filmer i regi av Taylor Hackford
Engelskspråkiga filmer
Peter O'Donnell

Peter O'Donnell, född 11 april 1920 i Lewisham i London, död 3 maj 2010 i Brighton i East Sussex, var en brittisk skribent, författare och serieförfattare, skapare av den tecknade serien Modesty Blaise 1963. Han gjorde sig även känd under pseudonymen Madeleine Brent.

Biografi 
O'Donnell började som professionell skribent år 1936, 16 år gammal. 1937 blev han anställd på serieförlaget Amalgated Press där han skrev historier till flera magasin. Från 1938 och under andra världskriget tjänstgjorde han i den brittiska Royal Corps of Signals där han arbetade med radiokommunikation. Han tjänstgjorde bland annat i Persien, Syrien, Egypten, Italien och i Grekland.

Efter kriget fortsatte O'Donnell att skriva manus till tecknade serier. År 1953 skrev han manuskript till Daily Mirrors romantiska Belinda och samma år och fram till 1966 började han skriva fantasyserien Garth. Mellan 1957 och 1962 samarbetade han med tecknaren Jim Holdaway på den humoristiska detektivserien Romeo Brown.

Hans mest kända skapelse, Modesty Blaise, blev först publicerad som en kort tecknad serie i Londontidningen The Evening Standard 1963. O'Donnell fortsatte att skriva manus till serien tills den upphörde 2001.

O'Donnell skrev också böcker samt TV- och filmmanus. Han skrev flera romantiska historiska böcker under pseudonymen Madeleine Brent. 

De sista åren levde O'Donnell med sin fru i Brighton. Han avled 2010 av Parkinsons sjukdom. 

Peter O'Donnell var kusin till Norman Worker.

Bibliografi

Modesty Blaise (1965) (Modesty Blaise - Köpa henne går inte)
Sabre-Tooth (1966) (Operation Sabeltand)
A Taste for Death (1969) (Duell på liv och död)
I Lucifer (1969) (Jag, Lucifer)
The Impossible Virgin (1971) (Den omöjliga jungfrun)
Pieces of Modesty (novellsamling) (1972) (6 x Modesty)
The Silver Mistress (1973) (Kvinna i silver)
Last Day in Limbo (1976) (Slavlägret)
Dragons Claw (1978) (Drakklon)
The Xanadu Talisman (1981) (Talismanens gåta)
The Night of Morningstar (1982) (Operation Morgonstjärna)
Dead Man's Handle (1985) (Död mans grepp)
Cobra Trap (novellsamling) (1996) (Den sista striden)

Böcker skrivna under pseudonymen Madeleine Brent
 Tregaron's daughter (1971) (Det började i Venedig, översättning Ella Fallenius, Bonnier, 1973)
 Moonraker's Bride (1973) (I Drakens tecken, översättning Ella Fallenius, Bonnier, 1976)
 Kirkby's changeling (1975; även utg. som Stranger at Wildings) (Bortbytingen, översättning Liv Nordqvist, Bonnier, 1978)
 Merlin's Keep (1977) (Silvermannen, översättning Britte-Marie Bergström, Bonnier, 1979)
 Capricorn Stone (1979) (Det stulna arvet, översättning Britte-Marie Bergström, Bonnier, 1981)
 The Long Masquerade (1981) (Den långa maskeraden, översättning Britte-Marie Bergström, Bonnier, 1983)
 A Heritage of Shadows (1983) (Fjärilsflickan, översättning Britte-Marie Bergström, Viva, 1984)
 Stormswift (1984) (Stormvind, översättning Britte-Marie Bergström, Viva, 1985)
 Golden Urchin (1986) (Ökenflickan, översättning Britte-Marie Bergström, Viva, 1987)

Referenser

Externa länkar
Dödsannons - Times Online 

Brittiska författare
Brittiska kriminalförfattare
Engelskspråkiga författare
Brittiska serieskapare
Födda 1920
Avlidna 2010
Män
Konrad Wolf

Konrad Wolf, född 20 oktober 1925 i Hechingen, död 7 mars 1982 i Berlin, var en tysk filmregissör, son till Friedrich Wolf, bror till Markus Wolf.

Biografi
Konrad Wolf var en av de stora filmregissörerna i DDR. Konrad Wolf föddes i Hechingen som son till läkaren och författaren Friedrich Wolf. 1933 emigrerade familjen efter det nazistiska  maktövertagandet, familjen Wolf var judisk och socialistisk. En tid i Frankrike följde innan man flyttade till Moskva. Konrad gick där tillsammans med sina bror Markus Wolf i den tyskspråkiga Karl Liebknechtskolan. Konrad Wolf blev sovjetisk medborgare och influerades starkt av sovjetisk film. Wolf medverkade som 10-åring i filmen Kämpfer, filmad av tyska emigranter i Moskva. 

När han var 17 gick han med i Röda armén och tillhörde som 19-åring de trupper som intog Berlin 1945. Från 1945 till 1947 var han ansvarig inom den sovjetiska militäradministrationen för skapande konst i bl.a. Wittenberg och Halle an der Saale. För en kort tid var han stadskommendant i Bernau bei Berlin i april 1945. Från 1949 till 1954 studerande han vid Moskvas filmhögskola. 

Efter det arbetade han som regissör vid DEFA, där han framförallt filmade anspråksfulla och kritiska nutidsfilmer. 1964 gjorde Wolf filmen Der geteilte Himmel efter romanen med samma namn av Christa Wolf. Filmen handlar om Tysklands delning. Sina krigsupplevelser beskrev han senare i filmen Ich war neunzehn från 1968. Han sysslade också med förhållandet mellan tyskar och ryssar. 

Hans sista stora spelfilm Solo Sunny handlar om en kvinnas utanförskap i det östtyska samhället i Berlin-stadsdelen Prenzlauer Berg. 1965-1982 var Konrad Wolf ordförande för Akademie der Künste der DDR. Akademie der Künste i Berlin delar ut Konrad-Wolf-Preis.

Filmer 
1954 Einmal ist keinmal
1956 Lissy
1956 Genesung
1958 Sonnensucher
1959 Stjärnan
1960 Leute mit Flügeln
1961 Professor Mamlock
1964 Der geteilte Himmel
1966 Der kleine Prinz – efter boken Lille prinsen (franska: Le Petit Prince) av Antoine de Saint-Exupéry
1968 Ich war neunzehn
1971 Goya - Der lange Weg der Erkenntnis
1974 Der nackte Mann auf dem Sportplatz
1976 Mama, ich lebe
1979 Solo Sunny
1981 Busch singt (ej färdig)

Tyska filmregissörer
Män
Födda 1925
Avlidna 1982
Personer från Hechingen
ED-50

European Datum 1950 (ED-50) är ett geodetiskt koordinatsystem. Systemet användes bland annat vid realiseringen av Kartverkskoordinatsystemet.

Geografiska koordinatsystem
EUREF Permanent Network

EUREF Permanent Network (EPN) är Europas permanenta GPS-stationsnät. Organisation driver det europeiska referensnätet ETRS89.

Externa länkar 
EUREF Permanent Network

Satellitnavigering
VEB

VEB kan avse: 

 valutakoden ISO 4217 för bolívar
 Volkseigener Betrieb, en bolagsform i Östtyskland
ETRS89

European Terrestrial Reference System 1989 (ETRS89) är ett 3D–koordinatsystem som är fäst till den eurasiska kontinentalplattan och som förenas till ITRF–systemet i epoken 1989.0. European Terrestrial Reference Frame 1989 (ETRF89) är benämningen på realiseringen av projektet. I dagligt tal säger man ofta WGS84-koordinater, när man egentligen menar ETRS89-koordinater.

Longitud- och latitudnätet i ETRS89 hade samma position som motsvarande nät i WGS84 den 1 januari 1989. Sedan dess har kontinentaldriften flyttat Europa, och därmed ETRS89, ungefär två centimeter per år åt nordost.  WGS84 har under samma tid legat still, jämfört med den genomsnittliga kontinentaldriften av alla kontinenter. År 2007 skilde sig ETRS89 från WGS84 med cirka 30 centimeter.

Om man använder differentiell GPS i Europa får man primärt koordinater i ETRS89.  För noggrann kartering skulle WGS84 i strikt mening inte duga, eftersom WGS84-koordinaterna för till exempel byggnader förändras med två cm per år.

Se även 
 SWEREF 99 TM
 ETRS-TM35FIN

Geografiska koordinatsystem
Ouzo

Ouzo (, ) är en grekisk spritdryck. Ouzo är starksprit med anissmak, och finns med 38, 40, 42 och 49 procent alkohol. Ouzon med 49 procent alkohol är svår att finna utanför Plomari. Ouzo dricks ofta utblandad med vatten och får då sin typiska mjölkaktigt ljusa färg. Se även Raki.

Sorter 
 Ouzo 12
 Ouzo Kefi
 Ouzo Mini
 Ouzo Pyros
 Ouzo Veto
 Rodos Ouzo

Källor

Externa länkar 

Anisbrännvin
Grekiska spritdrycker
Folkägt företag

Ett folkägt företag (, VEB) var i Östtyskland ett företag som ägdes av staten.

Det östtyska näringslivet hade det sovjetiska som förebild och skapades åren efter andra världskriget i den sovjetiska inflytandezonen och senare Östtyskland, då privatägda företag förstatligades. Formellt var de folkets egendom och låg under den östtyska stats- och partiledningen. Det kan också gälla ett privat företag som förstatligades av den östtyska staten.

För varje folkägt företag fanns en ansvarig verksledare, Werkleiter, som ledde arbetet tillsammans med en sekreterare från statspartiet SED och en ordförande från företagets fackförening. Under de första åren var de olika VEB uppdelade i branscher och ingick i förbundet Vereinigungen Volkseigener Betriebe (VVB) . I slutet av 1960-talet valde man att omstrukturera och bildade så kallade Kombinat. Dessa VVB och kombinat låg då under den statliga planeringskommissionens, Staatliche Plankommission, ansvar och planering liksom landets industriministerier. 1989 var cirka 80 % av alla anställda i DDR sysselsatta i ett VEB. 

Treuhandanstalt var ett statligt företag i Tyskland med uppgift att privatisera eller lägga ner dessa statligt ägda företag i forna Östtyskland efter Tysklands återförening.

Folkägda företag i Östtyskland 
Exempel på folkägda företag i Östtyskland. Flera av dem finns kvar men har privatiserats med delvis andra namn.

 VEB Automobilwerk Eisenach
 VEB Barkas-Werke Karl-Marx-Stadt
 VEB Bergmann-Borsig, Berlin
 VEB Carl Zeiss Jena
 VEB Chemiekombinat Bitterfeld, Bitterfeld (CKB)
 VEB Chemische Werke Buna
 VEB DEFA Kopierwerke Berlin
 VEB Deutsche Schallplatten (med märkena Amiga, Litera, Eterna)
 VEB Elektromotorenwerk
 VEB Filmfabrik Wolfen (ORWO) (f.d. Agfa)
 VEB Horch Automobilwerk Zwickau
 VEB Kombinat Berliner Verkehrsbetriebe
 VEB Kraftfahrzeugwerk Horch Zwickau
 VEB RFT Nachrichtenelektronik Leipzig
 VEB Neptunwerft Rostock (Neptunvarvet)
 VEB Persil-Werk Genthin (senare Spee, idag åter Henkel)
 VEB Piko Sonneberg
 VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickau
 VEB Sachsenring Kraftfahrzeug- und Motorenwerk Zwickau
 VEB Zetti Schokoladen und Zuckerwaren Zeitz
 VEB Mikroelektronik "Karl Marx" Erfurt
 VEB Kombinat Robotron
 VEB Schilderwerk Beutha
 VEB Volkswerft Stralsund

Se även 
 Kombinat

Tysk rättshistoria
Östtysklands ekonomi
ETRS-GK

ETRS-GK är Finlands nya kartprojektionssystem med 14 projektionszoner. Projektionen används inte på grundkartorna. När ETRS-GK används anges projektionszonen med ett åtföljande nummer, till exempel avser ETRS-GK20 zon 20, med centralmeridianen 20°.

På grundkartorna används det relaterade ETRS89-TMnn, med zoner på 6°, och ETRS-TM35FIN, där samma zon används i hela landet.

Se även
 KKS

Källor

Geografiska koordinatsystem
ETRS-TM35FIN

ETRS-TM35FIN är Finlands nya enhetliga kartprojektionssystem.  Det använder samma projektion som UTM zon 35 (central meridian: 27° öst Greenwich), med ETRS89-baserade EUREF-FIN som geodetiskt datum. Beteckningen ETRS-TMzn (där zn är zonnumret) används allmänt i Europa för UTM-zoner med detta datum, fast då avses normal zonbredd på 6°. För rikstäckande kartor över Finland använder man UTM-projektionen för zon 35 i hela landet, som är bredare än så, och till beteckningen har man därför lagt till FIN för Finland för att markera detta.

Vid sidan av ETRS-TM35FIN används ETRS-TM34, -TM35 och -TM36 på till exempel grundkartorna, samt ETRS-GK med zoner på en grad i vissa sammanhang.

Det nya systemet ersatte det nationella kartverkskoordinatsystemet (baserat på Hayford-ellipsoiden) på nya topografiska kartor från 2005. Nya sjökort använder EUREF-FIN från 2003.

Referenser

Geografiska koordinatsystem
Pernilla

Kvinnonamnet Pernilla eller, mer ovanligt, Pärnilla, är en kortform av Petronilla, ett smaknamn för Petronia, som är den kvinnliga formen av det romerska släktnamnet Petronius. En annan variant av namnet är Petronella.
Namnet har använts i Sverige sedan 1500-talet. Den danska och norska varianten är Pernille.

Pernilla hade en popularitetstopp i början på 1970-talet då det hade en plats bland de 25 vanligaste namnen. 
Den 31 december 2009 fanns totalt 18 304 personer folkbokförda i Sverige med namnet Pernilla, varav 13 202 med det som tilltalsnamn/förstanamn.
År 2002 fick 88 flickor namnet, varav 14 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 31 maj, (1986-2000: 1 augusti).

Personer med namnet Pernilla
Pernilla Andersson, sångerska
Pernilla August, skådespelerska
Pernilla Emme, musiker
Pernilla Glaser, författare
Pernilla Månsson Colt, TV-journalist
Pernilla Ribeiro Novais, judoutövare
Pernilla Oljelund, manus- och barnboksförfattare
Pernilla Stalfelt, illustratör och barnboksförfattare
Pernilla Tunberger, kokboksförfattare
Pernilla Wahlgren, sångerska och skådespelerska
Pernilla Wiberg, alpin skidåkare, bragdmedaljör
Pernilla Zethraeus, politiker (v)

Övrigt
Pernilla (stol) , en fåtölj ritad av Bruno Mathsson

Referenser

Kvinnonamn
Svenska kvinnonamn
Petronella

Kvinnonamnet Petronella kommer, liksom Pernilla, från det romerska släktnamnet Petronius. Ett helgon i katolska kyrkan, Petronella, antogs tidigare ha varit aposteln Petrus dotter.

I Sverige finns namnet dokumenterat i Skåne redan på 1100-talet med stavningen Petronilla.

Petronella fanns i den svenska almanackan på nuvarande plats fram till 1901, då det togs bort för att det ansågs gammalmodigt. Namnet blev populärt igen från 1950-talet och några decennier framåt, och 1986 återinfördes det igen men till en början inte på det ursprungliga datumet. 

Den 31 december 2009 fanns totalt 1 996 personer folkbokförda i Sverige med namnet, varav 705 med det som tilltalsnamn/förstanamn. År 2003 fick 55 flickor namnet, varav 11 fick det som tilltalsnamn/förstanamn.

Namnsdag: 31 maj, (1986-1992: 7 mars, 1993-2000: 9 juni).

Personer med namnet Petronella
 Petronella Ekroth, fotbollsspelare
 Petronella Simonsbacka, författare
 Petronella Gustava Stenhoff, konstnär
 Petronella Johanna de Timmerman, poet
 Petronella Wester, skådespelerska
 Maria Petronella Woesthoven, poet
 Petronella av Aragonien, monark

Referenser

Kvinnonamn
European Reference Frame

European Reference Frame (EUREF) är en arbetsgrupp under Internationella geodetiska kommissionen som ansvarar för EUREF–koordinatsystemet. EUREF grundades 1987 och har mer än 30 medlemsländer.

Se även 
 ETRS89

Externa länkar 
 EUREF:s hemsida

Geografiska koordinatsystem
Gauss-Krüger

Gauss-Krüger (GK) är en term som används på tre olika sätt (om än snarlika).  

 Oftast används termen som en synonym till Transversal Mercator, som är en typ av  kartprojektion.  Projektionstypen kallas även Gauss konforma projektion eller Gauss hannoverska projektion.

 Ibland avser termen en speciell metod för att beräkna projicerade koordinater från latitud/longitud och vice versa i Transversal Mercator.  Eftersom projektionsformlerna inte kan ges i sluten form (när jorden modelleras som en ellipsoid), finns det flera olika metoder med serieutvecklingar och dylikt.  Det slutliga resultatet är dock detsamma som för andra beräkningsmetoder för Transversal Mercator, åtminstone om man är tillräckligt nära centralmeridianen.  (Gauss-Schreiber är en förenklad beräkningsmetod som ger något annorlunda resultat: skalan längs centralmeridianen blir inte konstant.)  

 Ibland avser termen ett internationellt system av Transversal Mercator-projektioner med 3˚ breda projektionszoner.  Det är alltså analogt med UTM, fast zonerna är hälften så breda.  För att undvika missförstånd borde detta system kallas Universal Gauss-Krüger, fast det gör det inte.  Det är svårt att hitta information om detta system; eventuellt används det bara i Europa.   

Projektionstypen är i olika varianter mycket vanlig för kartor som inte avviker från projektionens medelmeridian för mycket. +/- 10 grader har nämnts. I närheten av denna meridian är projektionen längdriktig i alla riktningar, och fungerar som man förväntar sig. Den passar bra för ett land som Sverige, som är avlångt i nord-sydlig riktning, och ligger också till grund för de flesta kartor som vi har. Se Rikets nät

Kartprojektioner
Transversal Mercator

Transversal Mercator (TM) en kartprojektionsmetod som liknar Mercators projektion men cylinderns långsida går längs ekvatorn, alltså tvärställd så att den tangerar medelmeridianen.

Den variant av projektionen som oftast används kallas också Gauss-Krügers projektion efter Carl Friedrich Gauss, som presenterade varianten 1822, och L. Krüger, som analyserade den vidare i början av 1900-talet.

Projektionen lämpar sig för i nord-sydlig riktning långsträckta områden. Områden som sträcker sig längre också i öst-västlig riktning kan avbildas genom en serie kartor med olika medelmeridian. Ett system med 3° breda zoner (”Gauss-Krüger”) används i Europa och Sydamerika och ett med 6° breda zoner (UTM, ”Universal Transversal Mercator”) globalt.

Externa länkar
Krüger, L. (1912): Konforme Abbildung des Erdellipsoids in der Ebene

Kartprojektioner
Konforma avbildningar

es:Coordenadas UTM
fr:Transverse Unverselle de Mercator
Unander-Scharin

Unander-Scharin är en borgarsläkt från Umeå. 

Unander-Scharin är en gren av en släkt Unander från Önsta i Håbo-Tibble socken, Upplands-Bro kommun, Uppsala län. Elisabeth Önstedt föddes 1711 eller 1718 på Önsta gård vid Håbo-Tibble kyrka. Hon gifte sig 1745 med Matthias Unander och paret kom att bo på Frötuna gård fram till 1759. Matthias Unander titulerades då som Sigtunas stadsfiskal. Efter 1759 flyttade paret till hustruns fädernegård dvs Önsta. Matthias Unander titulerades då som borgmästare i Sigtuna. I mars 1776 flyttade paret till Sånga. 
Sönerna Matthias och Carl Nathanael föddes 1746 respektive 1750. Sonen Matthias (Matthias Johan Matthiasson)(1746-86) blev komminister i Husby-Långhundra socken. Carl Nathanael flyttade med föräldrarna till Sånga 1776 och var då bokhållare.
Önsta gård blev troligtvis kvar i familjens ägo, då det efter deras flytt kom arrendebönder   
Matthias Johan Matthiasson Unanders (1746-1786) sonson agronomen och direktören Ferdinand Unander (1829-1883) föddes i Nordmaling, och blev så småningom sekreterare i Kungl. Lantbruksakademin i Stockholm. 

Ferdinand Unanders hustru Fanny Fredrika Scharin (1841-1911) var dotter till Catharina Löfquist och Adolf Fredrik Scharin (1797-1877), företagsledare (A.F. Scharin) och rådman i Umeå. Adolf Fredrik Scharin var född i Skellefteå som son till postmästare Alexander Scharin (född 1756 i Småland) och Stina, född Sundström, Skellefteå.

Ferdinand och Fanny Fredrika Unander fick nio barn, varav ett - Egil Unander-Scharin - ärvde familjeföretaget Firma A.F. Scharin (sedermera AB Scharins Söner) från moderns sida av släkten, och antog dubbelefternamnet Unander-Scharin. Det är från Egil samtliga nutida släktmedlemmar härstammar. Egil Unander-Scharin lät uppföra Scharinska villan i Umeå 1905. Genom honom blev familjen Scharin under en period ledande inom västerbottnisk massaindustri.

Egil Unander-Scharins bror, kammarskrivare Gustaf Adolf Unander (1867-1938), gifte sig med Lovisa Augusta Arbin, och blev far till bibliotekarien Brita, gift Arborelius (1915-2003), som är mor till romersk-katolska biskopen Anders Arborelius. En annan bror var majoren i svensk och turkisk tjänst och författaren Wiktor Unander (1872-1972), som innehade Hederslegionen.

Egil Unander-Scharins son Arne Unander-Scharin (f. 1892) tog över företaget efter fadern, och var brittisk vicekonsul 1926-48.

Personer ur släkten 
 Egil Unander-Scharin, industriman
 Erik Unander-Scharin, företagare
 Carl Unander-Scharin, operasångare
 Astrid Väring, författare

Referenser

Vidare läsning 

Svenska släkter
Efternamnspar
Pactum

Pactum är en juridisk term som användes i häxprocesser. Anklagades man för häxeri fanns det två huvudsakliga åtalspunkter: maleficium, förgörning, det vill säga magisk skadegörelse och pactum som avsåg ett förbund med djävulen. Pactum betraktades som ett brott mot Guds majestät.

Latinska uttryck inom juridiken
Hawaiiska

Hawaiiska (eget namn: ʻŌlelo Hawaiʻi) är ett polynesiskt språk som tillsammans med engelska är officiellt språk i den amerikanska delstaten Hawaii. Språket är ett utrotningshotat språk som riskerar att dö ut. På de flesta platser har språket ersatts av engelska och används inte längre i det dagliga umgänget. Ett undantag är ön Niʻihau där hawaiiska fortfarande används dagligen och där hawaiiska är första språk och engelska andra språk eftersom ön är privatägd och besök kontrolleras. Av flera anledningar minskade antalet personer med hawaiiska som förstaspråk med början år 1900 från cirka 37 000 personer till i dag omkring 2000 personer; hälften av dessa är nu mycket gamla.

Hawaiiskans närmaste släktspråk är bl.a. mangareva, nordmarquesiska och sydmarquesiska.

Språkets status började försämras sedan 1820-talet, då missionärer började vara mer aktiva på öarna och engelska börjades använda allt mer. Sedan 1970-talet har språket börjats använda igen i sådana regioner där det redan hade försvunnit. På senare tid har det satsats mycket på språkbevarande åtgärder i ett försök att rädda språket från utrotning.

Ett hawaiiskt ord som blivit känt utanför Hawaii är ”wiki” som betyder snabb. Ordet har numera fått betydelsen ”redigerbar webbplats”.

Fonologi

Konsonanter 

Källa:

Vokaler 

Källa:

Hawaiiskan har dessa diftonger: ae, ai, au, ao, ei, eu, oi, ou och iu.

Ortografi 
Det hawaiiska alfabetet heter ka pīʻāpā Hawaiʻi. Det har 12 bokstäver: vokalerna a, e, i, o och u, samt konsonanterna h, k, l, m, n, p och w, vilket gör det till ett av världens kortaste alfabet.

Det hawaiiska språket använder också makroner, kahakō (¯), och tecknet ʻokina (ʻ). Makroner sätts över vokaler och indikerar att vokalen är lång. ʻOkina indikerar ett glottalstopp, som till exempel mellan vokalljuden i ordet pau "slutet" vs. paʻu "sot".

De flesta hawaiiska ord betonas på näst sista stavelsen, som aloha, [a-lo-ha], ”hej”, ”hej då”. Om den näst sista stavelsen är en del av en diftong, som ai, au, mm, får diftongen betoningen, som makai, [ma-kaj] ”mot havet”. Långa vokaler markerade med makron betonas.

Grammatik och lexikon 
Hawaiiaska är ett VSO-språk. Personliga pronomen delas i singularis, dualis och pluralis.

Räkneord 1-10 på hawaiiska:

Källor

Noter

Internet 
 Grammatik från www.alohafriendsluau.com
 Grammatik från www.magical-hawaii.com

Externa länkar 

 www.alohafriendsluau.com - Hawaiiska ord och fraser
 Magical Hawaii - Hawaiiska ord och fraser
Verb–subjekt–objekt-språk
Språk i Hawaii
Malajo-polynesiska språk