kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arda (fiktiv värld)

Arda eller Eä är den fiktiva värld där Tolkiens romaner utspelar sig. Arda är i själva verket vår egen värld i ett mytiskt förflutet, tusentals år innan de första kända civilisationerna.

Fiktiv etymologi 
Ordet arda är quenya och betyder "kungadömet", med syftning på Manwes styre över världen, förlänat av Ilúvatar.

Eä kommer från quenya och betyder att vara. Eä är nämligen världen "som är", till skillnad från allting utanför Eä (till exempel Ilúvatars tidlösa hallar) som inte har någon materiell form. "Eä" var det ord som Ilúvatar uttalade då han skapade universum.

Geografi 

Den centrala delen av Arda är jorden (på quenya ambar). Från början var jorden platt. Över jorden välvde sig de olika skyarna i vilka solen, månen och stjärnorna färdades. Vid början av solens första ålder fanns fyra kontinenter på jorden: i väster Aman, där Valinor låg, i öster 'Solens murar', i mitten Midgård, och söder om Midgård de 'Mörka länderna'. I solens andra ålder uppreste valar kontinenten Númenor väster om Midgård.

Mot slutet av solens andra ålder, när Númenóreanerna försökte invadera Aman, omformades Arda i grunden av Ilúvatar. Omfattningen av denna omformning är inte känd, men jorden, som tidigare varit platt, blev rund. Númenor sjönk i havet, Aman försvann från världens yta och nya länder skapades. Aman kunde därefter bara nås av de som seglade västerut från Midgård och fann den "raka vägen", som följde den gamla havsytan och lämnade den fysiska världen. Det gjorde främst alvskeppen som seglade från Midgård till Alvhem.

Ardas omformning måste antagligen också ha inneburit en mängd andra förändringar, bland annat att jorden börjat vandra runt solen i stället för tvärt om.

Sammanfattning av Ardas historia 
Guden Ilúvatar skapar ainur och låter dem sjunga. Han skapar sedan världen Arda och låter några ainur stiga ner till den. Dessa bosätter sig på kontinenten Aman i västra Arda. (Beskrivet i "Ainulindalë" och "Valaquenta" i Silmarillion.)

Alverna föds i östra Midgård. Några av dem färdas till Aman och några stannar i Midgård.

Första åldern börjar.

Människorna och dvärgarna föds. Den onda ainun Melkor besegras i Beleriand (Midgårds västra del), varefter detta dränks i havet. (Beskrivet i "Quenta Silmarillion" i Silmarillion.)

Andra åldern börjar.

Människoriket Númenor skapas, existerar i tre tusen år och dränks sedan i havet. (Beskrivet i "Akallabeth" i Silmarillion.)

Överlevande númenoraner skapar Gondor och Arnor i Midgård och besegrar Melkors efterföljare Sauron. Isildur tar maktens ring från honom, men den går förlorad.

Tredje åldern börjar.

Fylke grundas och Gandalf anländer till Midgård. Gollum hittar maktens ring men blir fråntagen den av Bilbo. (Beskrivet i Bilbo – En hobbits äventyr.)

Sauron inleder krig mot de fria folken och dessa beslutar sig för att förstöra ringen och därigenom besegra Sauron, vilket de lyckas med. Aragorn blir kung i Gondor och alverna lämnar Midgård för Aman. (Beskrivet i Sagan om ringen.)

Fjärde åldern börjar.

Se även 
 Platser i Tolkiens värld

Fiktiva länder
Platser i Tolkiens värld

de:Tolkiens Welt#Geschichte Ardas
la:Legendarium Tolkienianum#Geographia
Två människor

Två människor är en svensk dramafilm från 1945, regisserad av Carl Theodor Dreyer.

Om filmen
Filmen premiärvisades 23 mars 1945 på biograf Röda Kvarn i Stockholm. Som förlaga har man författaren Willy Oskar Somins pjäs Attentat från 1934. Utöver Två människor gjorde Carl Theodor Dreyer ytterligare en film i Sverige, se Prästänkan från 1920.

Rollista
Georg Rydeberg – Arne Lundell, underläkare, forskare 
Wanda Rothgardt – Marianne Lundell, hans hustru 
Gabriel Alw – Sander, professor, Arnes chef 
Stig Olin – Svenning, vän till Arne

Filmmusik i urval
Symfoni nr 6 F-dur opus 68/Pastoralsymfonin, kompositör Ludwig van Beethoven
La falla bambina, kompositör Geni Sadero

Svenska filmer 1945
Filmer i regi av Carl Theodor Dreyer
Filmmusik av Lars-Erik Larsson
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Skrikarhyttan

Skrikarhyttan eller Skrekarhyttan, by i Vikers socken, Nora kommun, Örebro län.

I skriftliga källor omtalas Skrikarhyttan första gången 1345. Byn har haft olika namn genom tiderna. På Vikers kyrkogård kan man läsa både Skrikarhyttan och Skrekarhyttan på gravstenarna. Numera är det officiella namnet Skrikarhyttan. Byn anses ha riksintresse på grund av sina gamla "herrgårdsliknande bergsmansgårdar" samt sina hytt- och gruvområden. 1868 bildades en kapellförsamling i området. I bygden har genom åren också funnits sju missionshus, Sedan 1921 har även funnits ett kvarn- & elektricitetsverk, av vilket elproduktion fortfarande föreligger. EFS drev även sedan 1918 en ungdomsgård. Denna nedlades och försåldes 2015.

Skrekarhytte herrgård uppfördes i mitten av 1800-talet av bergsbruksidkaren Jan Larsson, 1870 övergick den i bergsmannen Erik Erikssons ägo som vid sitt frånfälle 1900 efterlämnade en stor förmögenhet förvaltad av hans yngre bror Per Eriksson, bruksdisponent på Hofors bruk. Under början av 1900-talet bodde Carl Gustaf Söderström med familj på herrgården. År 1917 bildades Vikers AB, till stor del utifrån Skrekarhyttans skogsinnehav. Därefter blev herrgårdsbyggnaden disponentboställe under ett antal år för att därefter avyttras till Örebro läns barnavårdsförbund i slutet av 30-talet. Från 1940 fram till mitten av 50-talet bedrevs här en koloniverksamhet,  i början året runt sedermera på sommaren. Under ett antal år stod gården därefter obebodd, men sommaren 1964 bildades med hjälp av Zigernarsamfundet och Arbetsmarknadstyrelsen en internatskola för romer med syfte att öka läskunnigheten bland vuxna romer.
Sedan början på 1970-talet är herrgården åter privatbostad.

Ett antal fastighetsägare i byn vände sig under 2012 till Lantmäteriet för att få namnet ändrat till Skrekarhyttan (med e), men fick avslag, vilket stöddes av yttranden från Institutet för språk och folkminnen (SOFI) och Riksantikvarieämbetet.

Källor

Externa länkar
Skrikarhytte Kvarnbolag
Skrikarhyttan kvarnen

Orter i Nora kommun
Svenska järnbruk
Riksintressen för kulturmiljövården i Örebro län
Stadsteatern

Stadsteatern kan syfta på:

Borås stadsteater
Göteborgs Stadsteater
Helsingborgs stadsteater
Malmö Stadsteater
Stockholms stadsteater
Uppsala Stadsteater
Martin Glanner

Martin Glanner, född Martin Edvin Goldstein 13 januari 1908 i Köpenhamn, död 16 november 1949 i Australien, var en dansk författare, manusförfattare, journalist och översättare. Han använde pseudonymen Martin Edwin.

Han tog sig namnet Glanner 1945 och utvandrade till Australien 1948 där han senare avled. Han vistades i Sverige under andra världskriget som flykting.

Filmmanus i urval

Externa länkar

Danska författare
Danskspråkiga författare
Danska journalister
Danska manusförfattare
Danska översättare
Födda 1908
Avlidna 1949
Män
Författare från Köpenhamn
Karelska dragonkåren

Karelska dragonkåren var ett kavalleriförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1724–1809. Förbandet var indelt och rekryterade i huvudsak sitt manskap från Kymmenegårds län, Finland.

Historia
År 1724 upplöstes Viborgs läns kavalleriregemente, i dess ställe bildades Karelska dragonskvadronen. År 1735 omorganiserades skvadronen till regementet och antog namnet Karelska dragonregementet. Det nya regementet omfattade 1.000 hästar fördelade på åtta kompanier. År 1741 deltog regementet i slaget vid Villmanstrand med stora förluster. Efter freden i Åbo 1743 förlorades ytterligare landområden till Ryssland, bland annat delar av Kymmenegårds län. Regementet förlorade nu större delen av sitt återstående rekryteringsområde. De rusthåll som fanns kvar i regementet (de i Savolax) formerades på två skvadroner om 100 man vardera. De båda skvadronerna erhöll benämningen Karelska dragonkåren. Återstoden av Livkompaniet (de inom den nya riksgränsen vid Kymmene älv) bildade en skvadron om 50 man som överfördes till Nylands och Tavastehus dragonregemente med namnet Kymmenegårds skvadron.

År 1753 införlivades Kymmenegårds kompani i Karelska dragonkåren. Runt 1775 sammanslogs Kymmenegårds skvadron jämte en värvad skvadron dragoner, stommen till Livgardet till häst, under namnet Karelska lätta dragonkåren med Savolaxbrigaden. År 1780 utgick Kymmenegårds skvadron till Nylands lätta dragonregemente och deltog med detta regemente i kriget mot Ryssland 1808–1809. De två skvadronerna i Savolax (Karelska lätta dragonkåren) deltog med Savolaxbrigaden under kriget 1808–1809. Den 8 oktober 1809 avtackades av Georg Carl von Döbeln i Umeå, efter avtackningen upplöstes kåren.

Bilder

Ingående enheter

Förbandschefer

1724–1726: Georg Albrecht Stockman
1726–1739: Gotthard Wilhelm Marcks von Würtenberg
1739–1741: Georg Fredrik von Brandenburg
1741–1743: Carl Henrik Sprengtport
1743–1744: Christian Sahlo
1745–1746: Vakant
1747–1747: Mårten Depong
1747–1761: Fredrik Åkerhjelm
1761–1762: Otto Carl Furumarck
1762–1765: Lars Glansenstjerna
1765–1766: Christer Boye
1767–1767: Carl Gustaf von Qvillfelt
1767–1769: Fredrik Anders Jägerhorn
1769–1775: Jacob Magnus Sprengtporten
1775–1780: Göran Magnus Sprengtporten
1780–1781: Carl Henrik Furumarck
1781–1783: Berndt Johan Hastfer
1783–1789: Curt Bogislaus Ludvig Kristoffer von Stedingk
1790–1799: Georg Henrik Jägerhorn
1790–1795: Johan August Sandels  
1800–1802: Eberhard Ernst Gotthard von Vegesack
1802–1805: Carl Borgenstierna
1805–1809: Adolf Ludvig Christiernin

Namn, beteckning och förläggningsort

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska kavalleriregementen
Svenska militära enheter bildade 1724
Svenska militära enheter upplösta 1809
Taxinge kyrka

Taxinge kyrka är en kyrkobyggnad i Taxinge i Strängnäs stift. Den är församlingskyrka i Turinge-Taxinge församling.

Kyrkobyggnaden
Den första kyrkan var ett mindre kapell byggt i trä som byggdes cirka 1650 efter initiativ av biskopen i Strängnäs. Det är okänt var denna kyrka låg. En ny kyrka uppfördes på samma plats som dagens kyrka av hauptmannen Johan von Westphal, som då var ägare till Taxinge-Näsby gods. Kyrkan stod färdig 1704.

Under 1800-talet förföll kyrkan, och 1861 bestämdes att en ny skulle uppföras. Den nya byggnaden ritades av arkitekt Adolf W. Edelsvärd och kunde invigas den 13 december 1863. Den uppfördes i nygotik med tegel och tegelfärgad puts. Spröjsverken och tornspiran i gotiskt gjutjärn kommer från Åkers styckebruk. Klockstapeln byggdes 1869 på en liten kulle cirka 300 meter nordväst om kyrkan. Den har två klockor där den mindre är gjuten i Ryssland och är ett svenskt krigsbyte. Nedanför klockstapeln ligger Taxinge kyrkogård där bland andra Anders von Wahrendorff, brukspatron på Åkers styckebruk och godsherre på Näsby, fann sin sista vila år 1848.  Kyrkan renoverades invändigt 1989.

Orgel
1807 bygger Johan Ewerhardt, Stockholm en orgel med 7 stämmor.
Den nuvarande orgeln är byggd 1934 av Åkerman & Lund, Sundbybergs stad och är en elektropneumatisk orgel. Fasaden är från 1897 års orgel.

Kororgel
Kororgeln är byggd 1991 av Matts Arvidsson, Stallarholmen och är en mekanisk orgel. Den har ett tonomfång på 54/27.

Källor
Svenska kyrkan: Taxinge kyrka.

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Byggnader och anläggningar i Nykvarns kommun
Kyrkobyggnader invigda 1863
Byggnader ritade av Adolf W. Edelsvärd
1863 i Sverige
Åbo och Björneborgs läns kavalleriregemente

Åbo och Björneborgs läns kavalleriregemente var ett kavalleriförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1626–1721. Förbandet var från 1690-talet indelt och rekryterade i huvudsak sitt manskap från Åbo län och Satakunda, Finland.

Historia
Regementet härstammar från de ryttarfanor som sattes upp i Finland. Regementet organiserades 1632 som Åbo och Björneborgs läns kavalleriregemente och blev på 1690-talet indelt. I 1634 års regeringsform benämns regementet som ”Åbo läns ryttare”. Dess förste chef var Hans Eckholtz. Regementet överfördes våren 1700 till Livland och kom där att ingå i Wellingks avdelning. Senare ingick de i Schlippenbachs armé och led stora förluster. Resterna av regementet ingick sommaren 1708 i general Lewenhaupts kår som tågade genom Litauen för att ansluta sig till den svenska huvudhären i Ukraina. Efter slaget vid Poltava den 28 juni 1709 upplöstes regementet vid kapitulationen vid Perevolotjna den 1 juli 1709. Regementet fick sättas upp på nytt efter Poltava genom fördubblingen som stam och tillhörde därefter armén i Finland. År 1718 ingick regementet i general Carl Gustaf Armfeldt avdelning i Karl XII:s andra norska fälttåg, där Armfeldts i augusti 1718 gick in med 7.500 man i Norge över Jämtland. År 1721 sammanslogs återstoden av regementet med det äldre och värvade Livdragonregementet och Upplands ståndsdragonregemente. Det nya regementet antog namnet Livdragonregementet.

Förbandschefer

1625–1632: Gustaf Horn
1632–1635: Hendrik Eckholtz
1635–1641: Thure Bjelke
1641–1649: Johan Wittenberg
1649–1658: Gustaf Kurck
1658–1664: Fabian Bemdes
1664–1673: Carl Ahrensdorf 
1673–1695: Berndt Otto Liewen. 
1695–1701: Bernhard Rehbinder 
1701–1701: Gustaf Eneskjöld 
1702–1703: Johan August Meijerfeldt t.f.
1703–1706: Henrik Johan Schauman
1706–1708: Gustaf Adolf Lewenhaupt
1708–1709: Gustaf Eneskjöld 
1710–1719: Reinhold Johan De la Barre
1719–1721: Otto Reinhold Yxkull (1713 t.f.)

Namn, beteckning och förläggningsort

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska kavalleriregementen
Svenska militära enheter bildade 1632
Svenska militära enheter upplösta 1709
Svenska militära enheter bildade 1709
Svenska militära enheter upplösta 1721
Basic Element

Basic Element är en svensk musikgrupp inom eurodance. Gruppen kommer från Malmö och bestod ursprungligen av Peter Thelenius (Petrus), keyboardisten Cesar Zamini och sångerskan Zetma Prenbo. För närvarande består gruppen av Peter Thelenius och hans band som fortfarande levererar 60-100 spelningar varje år på de största 90-tals festivalerna runt om i Europa.

Historia 
Peter Thelenius och Cesar Zamini startade gruppen 1992 och ansökte via arbetsförmedlingen efter en sångerska och fann Zetma Prenbo. 1993 fick de skivkontrakt hos EMI Records och deras första singel "Move me" släpptes. Denna följdes 1994 av den stora hiten "The Promise Man" vilken bland annat blev etta på Trackslistan.

1995 slutade Prenbo i bandet då hon blev gravid, hon ersattes av Saunet Sparell. Ett nytt album med bland annat singellåtarna "The Ride" och "The Fiddle" släpptes. 1995 började Thelenius och Zamini bli oeniga om bandets framtid och Zamini lämnade bandet. Thelenius har därefter själv fortsatt med bandet. På det tredje albumet Star Tracks ändrades soundet och blev mer likt 1970-talets disco. Därefter tog bandet en paus och Thelenius släppte 1997 en soloskiva vid namn Petrus. 1998 kom Basic Element tillbaka med ett nytt album med det ursprungliga eurodancesoundet och med Marie Fredriksson (som ej ska förväxlas med sångerskan i Roxette) som ny sångerska.

Från 1999 tog de två medlemmarna en längre paus från Basic Element, men 2005 återkom gruppen med en omgjord version av sin gamla hit "This must be a dream" från 1995, och med Jonas Wesslander som ny medlem i bandet. I februari 2006 släpptes en ny singel vid namn "Raise the gain" med ett lite annorlunda sound. Den 7 februari 2007 släppte Basic Element sitt comeback-album The Empire Strikes Back. 2007 lämnade Marie Fredriksson gruppen och ersattes av Andrea Myrander som sångerska. Hon lämnade gruppen i januari 2011 men gjorde comeback 2014. Nuvarande bandet består av Peter Thelenius, Linda (fd. Rosing) Thelenius och Jonas Wesslander.

Diskografi

Album 

 Basic Injection (1994)
 The Ultimate Ride (1995)
 Star Tracks (1996)
 The Earthquake (1998)
 The Empire Strikes Back (2007)
 The Truth (2008)

Singlar 

 "Move Me" (1993)
 "The Promise Man" (1993)
 "Touch" (1994)
 "Leave It Behind" (1994) 
 "The Ride" (1995)
 "The Fiddle" (1995) 
 "This Must Be A Dream" (1995)
 "Queen Of Love" (1995) 
 "Shame" (1996)
 "Rule Your World" (1996)
 "Heaven Can't Wait Just For Love" (1996)
 "Rok The World" (1998)
 "Love 4 Real" (1999)
 "Earthquake" (Promo) (1999)
 "This Must Be A Dream 2005" (2005)
 "Raise The Gain" (2006)
 "I'll Never Let You Know" (2006)
 "To You" (2007)
 "Feelings" (2008)
 "Touch You Right Now" (2008)
 "Got You Screaming" (2010)
 "Turn Me On" (2011)
 "Shades" (2012) 
 "Someone Out There" (2014)
 "Good to You" (2016)
Svenska eurodancegrupper
Viborgs läns kavalleriregemente

Viborgs läns kavalleriregemente var ett kavalleriförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1632–1721. Förbandet var från 1690-talet indelt och rekryterade i huvudsak sitt manskap från Karelen, Finland.

Historia
Regementet härstammar från Karelska ryttarna, uppsatta 1618. Uppsatt 1632 som Viborgs läns kavalleriregemente och blev på 1690-talet indelt. I 1634 års regeringsform benämns regementet som ”Karelens ryttare i Viborgs och Nyslotts län”. Regementet överfördes våren 1700 till Livland och kom där att ingå i Wellingks avdelning. Senare ingick de i Schlippenbachs armé. Regementet ingick från 1704 i general Lewenhaupts kår som sommaren 1708 tågade genom Litauen för att ansluta sig till den svenska huvudhären i Ukraina. Efter slaget vid Poltava den 28 juni 1709 var regementet med vid kapitulation i Perevolotjna några dagar senare. Är 1700 hade ett fördubblingsregemente, Viborgs läns fördubblingskavalleriregemente, satts upp och detta förband övertog från 1709 funktionen som ordinarie regemente och tillhörde därefter armén i Finland. Regementet deltog i det norska fälttåget 1718 där de ingick i general Armfeldts avdelning om 7 500 man som i augusti 1718 gick in i Norge från Jämtland. I 1721 års fred i Nystad erhöll Ryssland större delen av Viborgs län. Återstoden av den svenska delen av länet döptes då om till Kymmenegårds län. I och med att stora delar av Viborgs län blev ryskt försvann 270 rusthåll för regementet. Då regementets nu enbart räknade 730 nummer formerades de på 6 kompanier.

Ingående enheter
Kompanier vid Viborgs läns kavalleriregemente.

Livkompaniet
Överstelöjtnantens kompani
Majorens kompani
Övre Savolax kompani
Nedre Savolax kompani
Lappvesi kompani
Veckelax kompani
Eurepä kompani

Förbandschefer

1632–1648: Otto Yxkull
1648–1648: Berndt Taube
1648–1659: Erik Kruse
1659–1659: Erik Pistolhjelm
1660–1661:  Berndt Taube
1662–1662: Erik Pistolhjelm
1663–1667: Berndt Taube
1668–1670: Erik Pistolhjelm
1670–1674: Odert Hastfehrs
1674–1675: Berndt Taube
1675–1676: Gotthard Johan von Budbergs
1676–1682: Bernhard Mellin
1682–1695: Fritz Wachtmeister
1695–1700: Hans Henrik Rebinder 
1700–1700: Johan Ribbing 
1701–1701: Didrik Fredrik Patkull
1701–1702: M F Wrangel
1702–1708: Herman Johan von Burghausen 
1708–1709: Lorentz Löschern von  Hertzfeld 
1709–1712: Carl Gustaf Armfeldt
1712–1719: Jakob Danielsson
1719–1721: B W von Rehbinder

Namn, beteckning och förläggningsort

Referenser

Noter

Tryckta källor
Mankell Julius, Anteckningar rörande finska arméens och Finlands krigshistoria. Särskildt med afseende på krigen emellan Sverige och Ryssland 1788-1790 samt 1808-1809, Stockholm 1870
Kjellander, Rune, Sveriges regementchefer 1700-2000 chefsbiografier och förbandsöversikter, Västervik, 2003, . s. 274, 325.
Larsson, Anders, Karolinska uniformer och munderingar åren 1700-1721, Östersund, Jengel Förlag 2022, . s. 96.

Ej längre existerande svenska kavalleriregementen
Svenska militära enheter bildade 1632
Svenska militära enheter upplösta 1709
Svenska militära enheter bildade 1709
Svenska militära enheter upplösta 1721
Viborgs län
Nylands lätta dragonregemente

Nylands lätta dragonregemente var ett kavalleriförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1791–1809. Förbandet var indelt och rekryterade i huvudsak sitt manskap från Nyland, Finland.

Historik
Nylands lätta dragonregemente bildades 1791 som Nylands lätta dragonkår med de två skvadroner ur Nylands och Tavastehus läns kavalleriregemente som tillhört Karelska dragonkåren och de andra två skvadronerna från samma bataljon samt Kymmenegårds skvadron ur Karelska dragonkåren. Nylands lätta dragonkår var direkt underställd chefen för Nylandsbrigaden. Genom en omorganisation 1805 omorganiserades dragonkåren till Nylands lätta dragonregemente. Förbandet deltog i fälttåget 1808, men kom att upplösas genom Hans Henrik Gripenbergs kapitulation till Ryssland i Kalix den 23 mars 1809.

Förbandschefer
1792–1805: Carl Johan Adlercreutz
1805–1809: Gustaf Fredrik von Wright

Namn, beteckning och förläggningsort

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska kavalleriregementen
Svenska militära enheter bildade 1803
Svenska militära enheter upplösta 1809
Louis Verneuil

Louis Verneuil, egentligen Louis Collin du Bocage född 14 maj 1893 i Paris, död 3 november 1952 i Paris, var en fransk dramatiker, filmmanusförfattare, regissör och skådespelare.

Biografi 
Verneuil skrev under mellankrigstiden en rad komedier, vilka blev världssuccéer. Från 1940 vistades han i USA. Hans Hustruleken (1950) blev en stor framgång även i Sverige.

Verneuil begick självmord på grund av depression. Han är begravd på Père-Lachaise.

Externa länkar 
 

Författare från Paris
Franskspråkiga författare
Franska författare under 1900-talet
Franska dramatiker
Franska manusförfattare
Franska teaterregissörer
Franska skådespelare under 1900-talet
Födda 1893
Avlidna 1952
Män
Författare som begått självmord
Gravsatta på Père-Lachaise
Skådespelare från Paris
Led (olika betydelser)

Led eller LED kan avse:

 Led – kontaktyta mellan skelettytor.
 Led – en punkt där en stam ändrar riktning, se nod (botanik)
 Led – för länkade leder inom mekaniken, se länkning (mekanik)
 -led – ett ortnamnsefterled
 Cykelled – en längre cykelväg
 Efterled – det andra ledet av ett sammansatt ord
 Ekvationsled – en del i en ekvation
 Förled – den första delen av ett sammansatt ord
 Vandringsled – en upptrampad, röjd och oftast uppmärkt gångstig avsedd för rekreation och motion
 LED – en ljuskälla baserade på halvledarmaterial
Imperfekt av "lida"
Nils Leander

Nils Peter Sune Leander, född 4 maj 1905 i Helsingborg, död 16 juli 1990 i Lund, var en svensk skådespelare. 

Han gifte sig 1927 med skådespelerskan och sångerskan Zarah Leander och fick med henne barnen Göran och Boel som senare adopterades av Zarahs nästa make Vidar Forsell. Hans adoptivfar, Pontus Leander, var kyrkoherde i Risinge socken i Östergötland mellan 1923 och 1940, och paret bosatte sig efter giftermålet hos föräldrarna respektive  svärföräldrarna. Nils och Zarah Leander skilde sig dock efter fyra år.
Hustru nummer två var Marianne Leander, fd Forsgård. Nils och Marianne var gifta mellan 1940- 1946. Paret fick tre döttrar tillsammans. 
Nils Leanders sista hustru var Greta Evelina Leander (1918–1964) som han gifte sig med 1947. De är begravda i familjegrav på Råcksta begravningsplats i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar

 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1905
Avlidna 1990
Skådespelare från Helsingborg
Gravsatta på Råcksta begravningsplats