kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stortorget, Stockholm

Stortorget är Stockholms äldsta torg, beläget i Gamla stan. Stortorget utgjorde från början den centralpunkt kring vilken staden växte fram. Vid Stortorget fanns från 1300-talet till 1732 stadens rådstuga. Stortorget var platsen för Stockholms blodbad 1520, men det var även här som Sveriges första apotek öppnades av apotekaren Anthonius Busenius 1575. På Stortorget arrangeras årligen Stortorgets julmarknad. Sedan 2001 finns Nobelmuseet i gamla Börshuset.

Historik

Stortorget finns omnämnt som stora torghit (1420) och stoor tårgeett (1646). I Erik XIV:s privilegier för Stockholms stad av år 1563 stadgades att all handel skulle drivas på Stortorget och inte på malmtorgen. När senare torgen utanför Gamla stan fick tillåtelse till ”bond- och mångelskehandel” var det dock Stortorget som försåg den inre staden med livsmedelsvaror. Så småningom förlades torghandeln för denna stadsdel till Järntorget och slutligen till Kornhamnstorg. All annan försäljning än av mjölk förbjöds på Stortorget 1849.

På Stortorget ägde Stockholms blodbad rum i november 1520. Den första avrättningen på torget som är känd skedde 1280 då folkungarna Jöns Karlsson, Börje Filipson och Jöns Filipson avrättades på befallning av Magnus Ladulås, efter sin delaktighet i Folkungaupproret. Mellan 1603 och 1776 fanns Kopparmatte på torget. Figuren, med en höjd piska i höger hand, stod ovanpå torgets skampåle och skulle fungera som varning mot att begå brott. Efter 1776 flyttades Kopparmatte till Packaretorget (nuvarande Norrmalmstorg).

Kanonkulan
I hörnhuset vid Skomakargatan finns ett minnesmärke i form av en kanonkula som sitter synligt inmurad i fasaden och som gav den delen av kvarteret Ceres namnet Huset Kulan. En folksägen berättar att kulan skjutits dit från Brunkeberg i samband med Gustav Vasas belägring av Stockholm år 1521 och var avsedd att döda Kristian II när han satt i ett av husets fönster, men förfelade sitt mål. Kulan sattes åter upp när huset byggdes om 1795. Sanning är dock att Möbelhandlare Carl Adolph Grevesmühl lät år 1795 bygga ett gustavianskt borgarhus på hörnet Stortorget och Skomakargatan och det var han som då lät mura in kanonkulan i hörnet på sitt nya hus för att symbolisera Gustav Vasas belägring som fick Kristian II att ge upp. I huset ligger sedan 1938 den anrika restaurangen Stortorgskällaren.

Byggnadsverk
Vid Stortorget finns förutom Börshuset bland andra Grillska huset och de Schantzska och Seyfridtzska husen. Mitt på torget finns Stortorgsbrunnen ritad av Erik Palmstedt 1778. Brunnen färdigställdes i samband med att Börshuset uppfördes vid torget och grävdes så djup att den, enligt uppgift, nådde ned i nivå med Mälarens yta. Den flyttades sommaren 1857 till Brunkebergstorg. Anledning var att brunnen sinat och att brunnshuset störde trafiken. År 1953 återfördes dock brunnshuset som ett estetiskt monument till Stortorget.

Panorama

Bilder

Se även
 Stortorgets julmarknad
 Stortorgskällaren
 Carin Ersdotter, den "vackra dalkullan" som sålde mjölk på Stortorget.

Referenser

Källor

Externa länkar

Gator och torg i Gamla stan
Grillska huset

Grillska huset, Stortorget 3, Gamla stan, Stockholm, har anor från medeltiden, men en genomgripande ombyggnad skedde 1649. Huset har sedan byggts om och förändrats 1750 och 1914. Från 1600-talsombyggnaden härrör de stora och ovanligt mjukt formade barockgavlarna samt några dekorativt målade bjälklag. Fasadens klassiska lisenindelning och en del bevarade inredningar är från mitten av 1700-talet. I husets bottenvåning ligger Grillska Caféet med en uteservering med utsikt mot gården i kvarteret Cepheus.

Handelsmannen Anthony Grill (1640-1703), som efterträdde sin fader som riksguardie, köpte huset 1681 och därefter var fastigheten i släkten Grills ägo fram till 1800, då handelshuset Carlos & Claes Grill gick i konkurs. Grillska kontoret upptog större delen av bottenvåningen, men där fanns också en port in på gården från Köpmangatan. År 1912 övertog Stadsmissionen huset.

Se även
Grillska gården i Uppsala.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Släkten Grill i Nordisk Familjebok hos Projekt Runeberg

Byggnader och anläggningar i Gamla stan
Släkten Grill
Schantzska huset

Schantzska huset är en byggnad på Stortorget 20 intill Seyfridtzska huset i Gamla stan, Stockholm, uppförd 1650 och restaurerat 1905. Huset har fått sitt namn efter byggherren, kungliga sekreteraren Johan Eberhard Schantz.

Byggnaden har en gavel av tysk-nederländsk typ, som kallas "den nordiska renässansstilen". Gaveln är en så kallad trappgavel, utsmyckad med dekorativa ankarslutar och skulpturdetaljer. Kalkstensportalen är dekorerad av Johan Wendelstam med liggande romerska krigare, daterade till 1650. Inredningar är från 1600- och 1700-talet.

Över portalen finns en inskription på tyska, den är från Psaltaren 37:5, Befiehl dem Herrn deine Wege und hoffe auf ihn, er wirds wohl machen. 

Det finns en myt om detta hus, som handlar om antalet stenar kring fönstren. Om man räknar ser man att antalet är 94 och det berättas att dessa 94 stenar ska påminna om de 94 personer som halshöggs vid Stockholms blodbad 1520; stenarnas anknytning till de avrättade har dock ingen reell historisk förankring.

Källor
 Stockholmskällan: Stortorget 18-20 (Kvarteret Echo).

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Gamla stan
Ankarjärn

Ett ankarjärn är en anordning i en byggnad som håller ihop olika delar genom ett inlagt järn. På så sätt förankras trä- och järnbalkar i ett angränsande murverk genom att på balkarna fästa ankarjärn. Ankarjärnet avslutas i regel med en smidd ögla: en ankarslut. Ankarsluten fungerar som en sprint som träs genom öglan. Ankarjärn och ankarslutar utfördes på äldre byggnader av stångjärn som smiddes till önskad form. En ankarbjälke är en bjälke försedd med ankarjärn och ankarslut.

Ankarjärn

Ankarjärn är den metallstång som förankras i fasaden med hjälp av en ankarslut. Själva ankarjärnet spikas eller bultas i en av bjälklagets balkar, det innebär att de synliga ankarslutarna alltid ligger i samma höjd som bjälklaget. På äldre byggnader lämnades ankarslutarna som regel synliga på fasaden där de fick konstnärliga utföranden. Takstolar, konsoler, järnpelare och dylikt kan också infästas i murverket med ankarjärn. Ankarjärn används också vid murade valv, om upplagsmurarna är för svaga för sidotrycket. Ankarjärnen ligger då synliga tvärs över valvets öppning. Ankarjärn kan dessutom vara inlagda i murar, ofta över en rad av fönster- och dörröppningar och kallas då sträckankare.

Ankarjärnen vid en förankring består av själva dragstången, som ibland förses med en spännanordning med kilar eller skruvförband, samt de ankarslutar eller plattor, som överför kraften från stången till murverket.

Långa sträckankarjärn skarvas. Detta kan ske genom att båda järnen får öglor i ändarna som sammanfogas, eller förses med hakar som viks ihop och hålls ihop med pådrivna hopsvetsade järnringar. Medeltida ankarjärn och ankarslutar var smidda i ett stycke, därför saknas öglan.

Ankarslut
En ankarslut eller ankarjärnslut (även murankare eller murinfästning) är den byggnadsdel som förankrar järnet i murverket och därigenom tar upp och fördelar dragkrafterna från ankarjärnet. På äldre byggnader är ankarslutarna ofta synliga och därför dekorativt utformade. Ibland har de formats som bokstäver eller årtal. Ankarslutarna som formar årtalet 1598 på ett gårdshus i Gamla stan var ett avgörande skäl till att byggnaden inte revs i samband med saneringen av kvarteret Cepheus på 1930-talet.

Ankarslutens form och utförande ger en antydan om byggnadens ålder, då de under olika epoker har fått olika utföranden. Ankarslutar i Gamla stan i Stockholm ger en bra provkarta för olika utföranden från medeltiden till 1850-talet. Medeltida ankarslutar utformades som raka järn eller X-formade järn.

Dekorativa ankarslutar

Referenser

Noter

Källor 
 Stockholm Gamla stan om ankarslutar.

Litteratur

Externa länkar

Byggnadsdetaljer
Johan Wendelstam

Johan Wendelstamm (Wendell, Wendelstam, Wendel Stamm, Jan), död 1670 i Stockholm, var en tysk bildhuggarålderman och kunglig stenhuggare.

Wendelstamm kom till Sverige från Giessen i Hessen 1641 på uppmaning av Maria Eleonora. Han är nämnd som gesäll åt skråmästare Jost Henne 1642 och blev mästare under ämbetet i Stockholm 1645. Han var gift första gången från 1645 med Elsa Heidenreiters som var änka efter Jost Henne och blev på detta vis själv skråmästare och andra gången från 1653 med Hedvig Karstens. Wendelstamm utnämndes till kunglig stenhuggare 1648 och från 1668 var han ålderman i Stockholms stenhuggarämbete. Till en början arbetade han i nära anknytning till Jost Henne och övertog efter dennes död 1644 verkstaden dör han till en början fick fullfölja arbeten påbörjade av Henne. Bland annat en praktportal till Stockholms rådhus som donerades till Rådhuset av de stockholmska ämbetsmästarna 1640. Man vet att han 1646 utförde dekorativa stenhuggeriarbeten på Kämnärsrättens nu rivna byggnad som är kända genom samtida avbildningar och delvis bevarad vid Kulturhistoriska museet i Lund och med några fragment vid Stockholms stadsmuseum. På slottet Tre Kronor högg han tillsammans med Didrik Blume några öppna spisar i marmor, öländsk kalksten och gotländsk sandsten i den nya bostadsvåning som inreddes för drottning Kristina. För presidenten Anders Gyldenklou utförde han ett rikligt sirat stenhuggeri och portaler till en fastighet som uppförde på Helgeandsholmen 1645–1648. Han utförde inkörsportalerna till det Stenbockska palatset på Riddarholmen 1649 och han förmodas ha utfört stenhuggeriarbetet på Gyldenklouska lantslottet Skånellaholm i Uppland där det finns bevarade dekorationsfragment av två romerska kvinnofigurer vid Nordiska museet. Han svarade även för Erik Rynings gravkor och gravmonument i Vadsbro kyrka i Sörmland och Erik Rynings gravmonument i Sköldinge kyrka samt de utvändiga sandstensrosorna på Brahekoret i Jäders kyrka. Under 1660-talet var han verksam vid Drottningholms slott där han utförde sniderier för stolar, ramar och bordsfötter. Han utförde ett flertal epitafier bland annat över Nils Gyllenstierna i Altuna kyrka, Olaus Pauli Nordenium i Färentuna kyrka samt sitt eget för Jakobs kyrka i Stockholm. Som porträttör utförde han en rad byster på Per Brahe den yngres beställning över medlemmar i släkten Brahe där endast gipsexemplar återstår vid Brahekyrkan på Visingsö och Skokloster slott. 

Johan Wendelstamm har bland annat skapat portalerna på Österlånggatan 37, de Schantzska och Bartelska husen i Gamla stan i Stockholm, och den tidigare portalen på Kastenhof på Norrmalm i samma stad. Troligen högg han även texten i Bogesunds gårdssten år 1670 där hans namn är känt genom räkenskaper.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 612-613, Allhems Förlag, Malmö. 

Personer i Tyskland under 1600-talet
Personer under stormaktstiden
Stenhuggare
Män
Födda 1600-talet
Avlidna 1670
Mårten Trotzigs gränd

Mårten Trotzigs gränd är en gränd i Gamla stan, Stockholm, och fick sitt namn fastställt 1949. Gränden är endast 90 cm bred och är därmed Stockholms smalaste gränd.

Namnet är efter den tyske köpmannen och borgaren, Mårten Trotzig som invandrade till Sverige 1581 och köpte fastigheter vid gränden i kvarteret Trivia 1597, 1599 och 1600.

Denna smala gränd har möjligen under medeltiden kallats Trångsund, 1544 omtalas den som den tronge trappe grenden, och 1608 kallas den Trappegrenden och enligt en stentavla på fasaden även Trånga Trappgränden. Det är osäkert när Mårten Trotzigs namn första gången knöts till gränden, men det måste ha skett senast 1733; den kallas nämligen på Petrus Tillaeus karta Trotz gränd. 

Vid mitten av 1800-talet stängdes gränden genom plank i båda ändar, men den öppnades åter 1945. Mårten Trotzigs gränd har 36 trappsteg som leder från Prästgatan ner till Västerlånggatan vid Järntorget.

Gränden har givit namn åt Restaurang Mårten Trotzig, som ligger vid Västerlånggatan där Mårten Trotzigs gränd mynnar ut.

Litteratur och källor

Se även 
 Gator och torg i Gamla stan

Externa länkar 

Gator och torg i Gamla stan
Lydia

Lydia är ett latinskt kvinnonamn som betyder flicka från Lydien. 

Lydia har använts som dopnamn i Sverige sedan 1600-talet.
Namnet var populärt kring förra sekelskiftet och ökar även i populariet kring detta. 
Den 31 december 2009 fanns det totalt 3 297 personer i Sverige med namnet, varav 1 346 med det som tilltalsnamn/förstanamn.
År 2003 fick 94 flickor namnet, varav 43 fick det som tilltalsnamn.

Stavningen Lidia och Lidija förekommer. 

Namnsdag i Sverige: 3 december.

Personer med namnet Lydia
Lydia från Thyatira var en kvinna som omvändes till kristendomen av Paulus (nämns i Apostlagärningarna)
Lydia Baxter, amerikansk poet
Lydia Becker, den brittiska kvinnorörelsens grundare
Lydia Capolicchio, svensk journalist
Lydia Ko, golfspelare från Nya Zeeland, rankad etta i världen 2015, 2016.
Lydia Koidula, estnisk författare
Lydia Lithell, psalmförfattare
Lydia Lunch, amerikansk sångerska
Lydia Sandgren, författare
Lidia Simon, rumänsk friidrottare
Lidija Skoblikova, sovjetisk tävlingsskrinnare
Lydia Wahlström, (1869-1954), historiker, författare.
Lydia Wideman, finländsk längdskidåkare
Lydia, spansk sångerska.

Referenser

Kvinnonamn
Grekiska förnamn
Namn från Bibeln
Petrus Tillaeus

Petrus (Petter) Tillaeus, (även Tillæus och Tilæus) född 1679 i Falun; död 11 februari 1754 i Stockholm, var en stadsingenjör, rådman och kartograf i 1700-talets Stockholm.

Biografi
Tillaeus föddes som son till kyrkoherden och kontraktsprosten i Rättvik Andreas Tillaeus och hans första fru Elisabet Dahlborg. Han var gift med Maria Emmerich. Han blev student i Uppsala 1699 och auskultant i Bergskollegium 1713 samt stadsingenjör i Stockholm 1717 och utnämndes 1748 till rådman där. Under sin tjänstetid som stadsingenjör producerade han ett antal mycket exakta kartor över staden.

Tillæi karta
[[Fil:Petrus Tillaeus karta, detalj, kung Fredrik I.jpg|vänster|stående=0.8|miniatyr|Detalj med vinjetten visande Stormäktigste Konung Fridrich I".]]
År 1731 fullbordade han i skalan 1:4 000 en General Charta öfwer Stockholm med Malmarne (den så kallade "Tillæi karta"). Med Malmarne menas här malm (stadsdel). Kartan fick, på stadsmyndigheternas förord, kungligt privilegium för tio år och är dedikerad kung Fredrik I. Med låneunderstöd av staden trycktes denna karta i koppargravyr 1733, och 1750 erhöll Tillaeus en belöning av staden i form av 2 000 daler. Något ovanlig är att Tillaeus orienterade kartan mot väster, alltså uppåt är väster och norr till höger.

Kartan var den dittills största väggkarta, som utgetts över Stockholm. Den trycktes i 12 blad med hjälp av 12 tryckplåtar som sedan fogades samman. Hela kartan mäter 190 x 150 cm. Under 1800-talet antog man att det var en verklighetstrogen avritning av Stockholm men senare forskning har visat att Tillaeus även arbetat in flera stadsplaneförslag som ej kom att verkställas. 

1770 justerades kartplåtarna av Per Floding, som lät lägga in en rad modernare detaljer på kartan som därefter trycktes i en ny version.

På Stockholmskällan finns samtliga 12 kartdelar i högupplösta pdf-filer. Kartan innehöll inte bara gator och torg utan även stadens kvarter samt apotek, väderkvarnar och skolor som listas upp i kartans tättskrivna marginal. En ny edition av kartan utgavs 1925 av Nils Pallin. Tillaeus är representerad vid bland annat Uppsala universitetsbibliotek. 

Andra kartor (urval)

Se även
Historiska kartor över Stockholm

ReferenserSvenskt konstnärslexikon'' del V, sid 451, Allhems Förlag, Malmö.

Externa länkar 

 Stockholmskällan har media gällande Petrus Tillaeus

Noter

Svenska ingenjörer under 1600-talet
Män
Födda 1679
Avlidna 1754
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Personer från Falun
Svenska ingenjörer under 1700-talet
Svenska kartografer
Fasad

Fasad är en arkitektonisk term för en yttersida, ofta framsidan, på en byggnad. En fasad måste vara synlig utifrån, så en husvägg som står mot nästa hus kan inte kallas fasad. Ordet kan också beteckna en ritning som visar fasaderna på en byggnad.

Fasad eller prospekt är också benämning på framsidan av orgelhus. I fasaden finns ofta ljudande eller stumma pipor.

Fasad eller avfasad är ett byggbegrepp, där man menar en icke skarp kant på en byggnadsdel.

Teatermotiv 
Teatermotiv är i romersk arkitektur, klassisk och klassicerande arkitektur en typ av fasaddekor. Det är kolonner/pilastrar som på fasaden står i kolonnordningarnas klassiska ordning från "tunga" till "lätta", normalt dorisk-jonisk-korintisk.<ref name="" Detta syns tydligt på Colosseums fasad.

Bilder

Se även 
 Fasadplåt
 Curtain wall

Noter 

Begrepp inom arkitektur
Lerum

Lerum är centralort i Lerums kommun i Västra Götalands län.

Lerum ligger vid E20 och Västra stambanan cirka två mil öster om Göteborg. Lerum är ett av två samhällen vid sjön Aspen; på den västra sidan ligger Jonsered i Partille kommun.

Historia 
Bebyggelsen där Säveån och Lerån möts utvecklades till en by varifrån bosättningar spred sig till andra delar av Lerumsdalen. Namnet "Lerum" kommer av ler som betyder "lera" och um med betydelsen "hem/gård/by".

Lerum är kyrkbyn i Lerums socken och den nuvarande Lerums kyrka byggdes på 1600-talet. Järnvägen drogs förbi 1855-1857. Lerums station existerade som hållplats från 1858. Stationsbyggnaden är från 1892.

1987 inträffade en omfattande järnvägsolycka på Lerums station. Två persontåg frontalkrockade i 100 km/tim. Nio människor dog och 130 skadades.

Befolkningsutveckling

Samhället
I centrala Lerum ligger centrumgallerian Solkatten med utlämningsställe för post, restauranger, caféer, matbutik, klädbutiker, kommunhus och annan service. Intill centrumgallerian ligger Lerums station. I nära anslutning till centrumgallerian och Lerum station ligger äventyrsbadet Vattenpalatset, Lerums gymnasium, vårdcentral och polisstation.

Bankväsende
Lerum hade ett bankkontor tillhörande Nordiska handelsbanken, senare Göteborgs handelsbank. Denna bank övertogs 1949 av Skandinaviska banken som behöll kontoret i Lerum. Senare hade även PKbanken representation i Lerum. Handelsbanken etablerade sig i Lerum år 1997. Bohusbanken/Danske Bank öppnade ett kortlivat kontor år 2006.

Under en period hade både Sparbanken i Alingsås och Länssparbanken Göteborg kontor i Lerum. År 1982 sålde Alingsås sparbank kontoret till Länssparbanken (som senare blev Swedbank). Under år 2007 köpte Sparbanken Alingsås tillbaka kontoret i Lerum.

SEB, Nordea, Handelsbanken och Sparbanken Alingsås har alla alltjämt kontor i Alingsås.

Kända personer med anknytning till orten
Anton Johansson, Komiker 
Anders Fernette, sångare.
Catrin Nilsmark, golfspelare.
Charlotte Gyllenhammar, skulptör.
Henrik Ripa, kommunalråd, fd riksdagsledamot (m). 
Ulla Skoog, skådespelare.
John Klingberg, ishockeyspelare.
Viktor Stålberg, ishockeyspelare. 
Loui Eriksson, ishockeyspelare.
Hannes Råstam, musiker, journalist.
Dawit Isaak, journalist (fängslad i Eritrea)
Arne Holm, trestegshoppare
Jörgen Mörnbäck, artist
Angelika Prick, skådespelare.
Alexander Hallberg, politiker.
Lennart Palm, musiker.
Joel Berghult, youtubare/artist
Julia Franzén, influerare/svensk bachelorette 2021.
Frasse Levinsson,  nöjesjournalist.

Idrottslag från Lerum 

 FBC Lerum
 Lerum BK
 Lerums IS

Se även
Stora Lundby socken
Lerums socken

Noter

Externa länkar

Orter i Lerums kommun
Centralorter i Västra Götalands län
Tätorter i Sverige
Kåkbrinken

Kåkbrinken i Gamla stan, Stockholms kommun är den gränd/brink, som förenar Stortorget med Munkbron.

Historik
Det äldsta belägget för namnet är från år 1477, då nämns en gård, belägen nidhan fore kaakbrinken. I Tänkeboken från år 1496 ges en närmare beskrivning av gränden; then grenden som ret nider löper vester af stora torghit fran kaakin som kallas Kakbringkin. Den äldsta uppgiften om kåken på Stortorget, som gett gränden dess namn, återfinns i berättelsen om de så kallade Käpplingemorden från 1400-talets förra hälft. Där talas det om några män som kommit från slottet och  blifuu stande widher kakin.

Det anses sannolikt att det fornsvenska kaker, nusvenskt kåk, är ett tyskt lånord. Det har använts såsom benämning på en schavott med skampåle. På toppen av skampålen på Stortorget uppsattes 1602 en staty av koppar, Kopparmatte som har formen av en man med ris i högerhanden, en symbol för den straffande rättvisan. Skampålen flyttades 1776 till Packartorget, nuvarande Norrmalmstorg och därifrån 1810 till Träsktorget, nuvarande Eriksbergsplan. På dagens Stortorg står en stor brunn på den plats där skampålen var placerad.

Nedre delen av Kåkbrinken mot Munkbron har haft flera olika namn på olika sträckningar. På Petrus Tillaeus' karta från år 1733 är endast delen från Stortorget till Västerlånggatan benämnd Kåkbrinken. Sträckan från Västerlånggatan-Stora Nygatan kallas Kocks gränd, sträckan Stora Nygatan-Lilla Nygatan  Bagare gränd. sträckan Lilla Nygatan-Munkbrogatan Schultens gränd och slutligen sträckan Munkbrogatan-strandkanten Nedre Schultens gränd. 

Vid tiden för före namnrevisionen 1885 avsågs namnet Kåkbrinken sträckan Stortorget-Stora Nygatan, medan fortsättningen västerut, Stora Nygatan-Lilla Nygatan, hette Bagaregränd. Ett äldre namn på Kåkbrinken var Vattubrinken, år 1454 Watwbrinken, eftersom Brinken ledde ner till den så kallade Vattenporten.

Kåkbrinken var tillsammans med Tyska brinken de enda portarna i den gamla stadsmuren som gick ungefär efter Västerlånggatans sträckning.

Den Stora branden 1625 ska ha börjat i ett brygghus på Kåkbrinken.

I korsningen Kåkbrinken/Prästgatan sitter runstenen U 53 inmurad i väggen.

Se även 
 Gator och torg i Gamla stan

Källor

Noter

Externa länkar 

Gator och torg i Gamla stan
Fiskartorget

Fiskartorget (även Fisketorget eller Fiskaretorget, tidigare Fiskestrand) var under sena medeltiden Stockholms största torg. Fiskartorget låg i dagens kvarteret Diana mellan Brunnsgränd och Nygränd. Torget var en livlig handelsplats för produkter från Stockholms skärgård. Efter en brand år 1525 bebyggdes området och torget försvann.

Historik

Fiskartorget utgjorde den dåtida stadsdelen Våmbafjärdingens södra begränsning. Mot Saltsjön låg “Bron“ eller “Allmänningsbron” som var hamnen. Träpålar till denna hamnanläggning har hittats vid flera grävningar. Strandlinjen gick vid den tiden längre inåt land och flyttades österut genom utfyllnader och landhöjningen. För att ha tillgång till torget från hamnen fanns ingen stadsmur längs Fiskartorgets kortsida mot Saltsjön, utan torget flankerades av två torn. Från väst nådde man Fiskartorget via Köpmangatan som slutade här och förband Fiskartorget med Stortorget. 

Vid Fiskartorgets norra sida närmast Österlånggatan fanns redan på 1420-talet ett stenhus som ägdes av Stockholms tyske borgmästare Johan Westfal. Han ägde fler fastigheter i området. Totalt fanns vid 1450-talet fyra stenhus i västra delen av dagens kvarter Python. Delar av dessa fyra stenhus finns ännu bevarade. Vid Fiskartorgets sydvästra sida låg torgbrunnen. Den fanns kvar fram till 1800-talets början och gav namnet åt Brunnsgränd.

År 1525 eldhärjades området. Efter branden styckade staden upp det tidigare Fiskartorget i flera tomter som bebyggdes med korsvirkeshus och bodar av trä och sten. Åren 1637–1641 fanns totalt 21 bodar som hyrdes ut till ryska handelsmän.

Se även
 Koggbron, Stockholms medeltida utrikeshamn.
 Norrmalmstorg, historiskt Packaretorget och även Fiskartorget.

Referenser

Noter

Källor 
hellbom.wordpress.com
aos.se

Tryckta källor

Vidare läsning

Gator och torg i Gamla stan
Historiska verksamheter i Gamla stan
Sven Vintappares gränd

Sven Vintappares gränd ligger i Gamla stan, Stockholm. Den sträcker sig mellan Västerlånggatan och Stora Nygatan. Ursprungligen fortsatte den västerut fram till stadens västra stadsmur och Lejontornet.

Gränden Swen Wintapperes grendh har säkerligen fått sitt namn efter Sven Staffansson, (Kong:e M:ttz tro tienere och wintappare). Han finns nämnd ett flertal gånger i stadens tänkeböcker 1584-88 i samband med husaffärer och ägde enligt Tord O:son Nordberg ett hus i kvarteret Galatea. Enligt Björn Hasselblad (Stockholmskvarter) ägde han ett hus i kvarteret Alcmene.

Vera Siöcrona bodde en längre tid i Sven Vintappares gränd och det är henne Evert Taubes sjunger om i sin visa Vera i Vintappargränd.

Se även
 Sven Vintappares torg

Källor

Externa länkar

Gator och torg i Gamla stan