kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anna Margareta von Haugwitz

Anna Margareta von Haugwitz, född 18 januari 1622 i Calbe (Saale), död 20 mars 1673 i Stockholm, var en tysk adelsdam, gift med greve Carl Gustaf Wrangel.

Biografi
Anna Margareta var dotter till Balthasar Joachim von Haugwitz och Sophie von Veltheim. Hennes far avled då hon var fyra år gammal, och hon blev tidigt föräldralös. 1630 placerades hon i ett cistercienserkloster i Egeln, och kom senare under vårdnad av grevinnan av Lowenstein, som gav henne en utbildning. Genom sin vårdnadshavare blev hon 1636 myndling till Johan Banér och kom att umgås i de svenska militärlägren, där hon mötte Carl Gustav Wrangel. Paret förlovade sig i maj 1640 och gifte sig i juni i härlägret vid Saalfeld i Thüringen. Anna Margareta von Haugwitz tillhörde lågadeln i Tyskland och saknade tillgångar då hon ingick äktenskap med Wrangel, en av Sveriges ambitiösa och framgångsrika militära ledare. Äktenskapet ingicks möjligen uteslutande för kärleks skull, något som var ovanligt under denna tid, och det ifrågasattes av hennes makes far och familj då det gav varken status eller egendom.    

Äktenskapet med C. G. Wrangel var troligen lyckligt och paret fick sammanlagt elva barn, fem söner och sex döttrar. Endast tre döttrar överlevde till vuxen ålder. Efter trettioåriga krigets slut 1648 levde hon en tid i Nürnberg och bosatte sig sedan med maken på hans gods i svenska Pommern. I Sverige levde paret omväxlande i Wrangelska palatset i Stockholm och på Skoklosters slott. 

Anna Margareta von Haugwitz tillhörde den grupp kvinnor som var aktiva som godsägare medan maken fortfarande var i livet, medan kvinnor annars främst brukade driva godsrörelse då maken var antingen död eller åtminstone långvarigt frånvarande. Hon tycks av maken ha getts ansvaret för godsens ekonomi och skötsel, något som blir märkbart av det faktum att godsens underlydande riktade ansökningar och klagomål och brev om godsens angelägenheter till henne. Hon handhade frågor om vem som skulle få arrendera olika gårdar under godset, men ingrep också i rättskipningen, och lyckades 1665 förhindra att en avrättning av en dragon verkställdes i Kristianstad; hon tog också emot förfrågningar om att rekommendera ansökningar till maken. 

Hon donerade i sitt testamente en summa pengar till sin födelsestad Calbe, som varje år skulle delas ut till behövande på hennes födelsedag. Hon avled efter en långvarig sjukdom. Anna Margareta von Haugwitz är begravd i det Wrangelska gravkoret i Skoklosters kyrka.

Källor

Noter

Tysk adel
Födda 1622
Avlidna 1673
Kvinnor
Svenska grevinnor
Personer från Sachsen-Anhalt
Brillinge

Brillinge är en stadsdel Uppsalas norra utkant, beläget i Vaksala socken, direkt nordväst om Gränbystaden, på länsväg 288 mot Jälla. Brillinge var ursprungligen endast en bondgård, ungefär belägen där gården vid Brillingevägen 16 ligger, och utvecklades senare till en bondby. 

Området består av en del nyare villor, många byggda på 50- och 60-talet och av landsbygdsbebyggelse (prästgården, Brillinge gård). Prästgården var den enda gård som idkade näring i Brillinge sedan Brillinge gård (Brillinge 16) ej längre var jordbruksfastighet.

Brillinge som ligger i Vaksala församling tillhörde tidigare Vaksala socken, Vaksala härad innan indelningen genom kommunreformen blev ändrad och Brillinge blev en del av Uppsala kommun.

Brillinge är ett namn som troligen stammar från tidig vikingatid, ev tidigare. Parallellt med Brillingevägen på Brillinges "ås" ligger en äldre, knappt synlig väg in mot skogen. Denna forntida väg är markerad med ett par stenar och torde ha utgjort en viktig led.

I Brillige ca 600 meter nordväst om det gamla gårdsläget finns en Offersten med inhuggna skalgropar. I anslutning till blocket upptäcktes 1936 ett gravfält från äldre romersk järnålder (ca 0–200 e. Kr.). En skelettgrav innehållande ett barn, tre hartstätade träkärl med mat, en lerkruka av gotländsk typ med samma innehåll, och ett antal mässingsbeslag till någon typ av bälte (RAÄ 116, Vaksala)

Det finns även en rad andra fornlämningar i Brillinge. Lite längre västerut grävdes en stensättning med skålgropsförekomst från äldre järnålder ut av Nils Sundqvist på 1940-talet (RAÄ 269, Vaksala). Strax söder därom finns en skålgropsförekomst, (RAÄ 373, Vaksala), och ytterligare lite söderut finns ett större boplatsområde från järnåldern, delvis utgrävt 2006 och 2008. (RAÄ 291, Vaksala), och lite söderut ett boplatsområde av lite yngre järnålderskaraktär och terrasseringar (RAÄ 271, Vaksala). Järnåldersboplatslägen finns även norr om området (RAÄ 301, Vaksala). 

I Brillinge finns även tre gravfält från yngre järnåldern. Ett om 8 runda stensättningar (RAÄ 105, Vaksala), ett om 60 runda stensättningar (RAÄ 112, Vaksala), och ett om 2 högar och 8 runda stensättningar (RAÄ 125, Vaksala). Troligen har hela området varit del i ett större gravfältsområde innan det sprängdes sönder av modern bebyggelse.

Källor 
 Brillingefyndet – En skelettgrav från äldre romersk järnålder i Vaksala, Greta Arwidsson, 1941

Externa länkar
 http://www.fmis.raa.se/cocoon/fornsok/search.html

Stadsdelar i Uppsala
Tidigare tätorter i Uppsala län
Bergsbrunna

Bergsbrunna är en stadsdel i Uppsala, inom området Sydöstra staden. Enligt SCB:s tätortsdefinition utgör stadsdelen en del av tätorten Sävja i Uppsala kommun, omkring 7 km från centrala Uppsala. Bergsbrunna växte samman med Sävja tätort 1970.

Järnvägen Uppsala−Stockholm passerar genom Bergsbrunna. Järnvägsstationen var öppen mellan den 20 september 1866 och den 1 juni 1969. Fram till dess stannade lokaltågen där.. Bergsbrunna är ett villaområde, med låg- och mellanstadieskolan Uppsävjaskolan. Högstadieskola finns i närliggande Sävja S.

Historia
Bergsbrunna var tidigare platsen för byn Ekeby i Danmarks socken, tidigast omtalad 1347 ('in Ekeby'), då ärkebiskop Heming och domkapitlet i Uppsala bytte till sig en gård här. 1349 bytte Birger Jonsson Job (narrhuvud) i Uppsala bort jord i Ekeby till domkyrkan, som lades till den 1347 förvärvade. 1376 hade Uppsala domkyrka fem landbor i Ekeby. Ekeby omfattade 1541–1568 ett mantal skatte, tre Sankt-Erikshemman och två prebendehemman.

Efter järnvägens ankomst kom Bergsbrunna från slutet av 1800-talet att bli ett centrum för tegelindustrin. Tre tegelbruk har legat i Bergsbrunna. Det sista av dessa, Bergsbrunna Norra tegelbruk, lades ned 1984.

Utbyggnad
Enligt en överenskommelse mellan staten och Uppsala kommun i december 2017 ska en större investering i nya bostäder göras i Bergsbrunna, i samband med anläggning av fyra järnvägsspår mellan Uppsala och Stockholm, den planerade nya järnvägsstationen Uppsala södra i Bergsbrunna samt anläggning av Uppsala spårväg till bland annat Bergsbrunna.

Noter

Externa länkar

Stadsdelar i Uppsala
Tidigare tätorter i Uppsala län
Sävja
Oliver Stone

William Oliver Stone, född 15 september 1946 i New York, är en amerikansk filmregissör, manusförfattare, filmproducent och skådespelare.

Biografi

Stone är utbildad vid filmskolan vid New York University. Hans filmspråk är personligt och särpräglat. En stil som han använt sedan 1990-talet är snabba och många klipp, närbilder, tempoväxling och olika typer av film (Super 8, 16 mm etc).

Stone har ofta varit kontroversiell och gjort filmer som väckt mycket känslor i hemlandet, som JFK om Kennedy-mordet och Natural Born Killers om mediernas tabloidisering.

Själv son till en börsmäklare hoppade Stone av studierna vid Yale University för att ta värvning till Vietnamkriget för att han tyckte det var fel att bara fattiga inkallades. Hans film Plutonen är i hög grad ett självbiografiskt verk. Erfarenheterna har präglat hans arbete, och han är engagerad vegetarian även för djurens rättigheter och skydd. Stone har återkommande kritiserat USA för dess utrikespolitik, militära dominans och stora klasskillnader, vilket tydligast kan ses i dokumentärserien The Untold History of the United States. Nyligen genomförde han långa intervjuer med Vladimir Putin vilka sändes i svensk TV hösten 2017.

Stone har belönats med Oscars i kategorin Bästa regi för filmerna Plutonen och Född den fjärde juli samt i kategorin Bästa manus efter förlaga. Sammanlagt har han nominerats till elva Oscars.

Filmografi i urval 
 (manus)
 (manus)
 (manus)
 (manus, regi och produktion)
 (manus och regi)
 (manus och regi)
 (manus och regi)
 (manus, regi och produktion)
 (manus och regi)
 (manus, regi och produktion)
 (manus, regi och produktion)
 (manus och regi)
 (manus, regi och produktion)
 (manus)
 (produktion)
 (regi)
 (manus, regi och produktion)
 (manus, regi och produktion)
 (manus, regi och produktion)
 (regi och produktion)
 (regi)
 (dokumentär; regi och produktion)
 (regi och produktion)
 (regi)
 (regi)
 (executive producer)
 (TV-serie; manus, regi och medverkan)

Referenser

Externa länkar 

 

Födda 1946
Amerikanska filmproducenter
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska filmregissörer
Levande personer
Män
Personer från New York
Oscar för bästa regi
Oscar för bästa manus efter förlaga
Alumner från New York University Tisch School of the Arts
Alumner från Yale University
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Uppsala centrum

Uppsala centrum är en stadsdel i centrala Uppsala, huvudsakligen öster om Fyrisån och väster om järnvägen med tyngdpunkt nära Stora torget, men hit räknas också området runt Vaksala torg öster om järnvägen. Ibland kan även Fjärdingen väster om Fyrisån inkluderas i begreppet Centrum. 

Uppsala centrum kallas även City av företagen i området och av Uppsalabuss. Ett något mindre område (kvarteren i före detta S:t Pers församling) avgränsat i väster av ån, i öster av järnvägen, i norr av Sankt Olofsgatan och i söder av Bangårdsgatan (de inre delarna av Svarbäcken och Kungsängen), uppfattas av de flesta som en egen stadsdel, Dragarbrunn. 

Uppsala är en stad i stark tillväxt och kommunens tjänstemän använder numera det vidare begreppet Innerstaden som inkluderar förutom Dragarbrunn och Fjärdingen på vardera åsidan även angränsande partier av de kringliggande stadsdelarna Luthagen, Svartbäcken, Kungsängen, Kvarngärdet (Höganäs) och Fålhagen (Almtuna).

Cityhandeln är alltjämt omfattande trots framväxt av stora handelsplatser i Uppsalas ytterområden, till exempel Boländerna och Gränby. Handeln har sedan den medeltida köpstadens tillblivelse under namnet Östra Aros (på 1200-talet namnändrad till Uppsala), sin tyngdpunkt i Dragarbrunn. Även här öster om ån finns numera ett växande nöjesliv, till exempel restauranger, nattklubbar, Uppsala Stadsteater och Konserthuset Uppsala Konsert & Kongress men det har i mindre grad än det i Fjärdingen med sina studentnationer, anknytning till universitetet. 

Vid Fyrisåns stränder och i hamnen finns ett växande antal restauranger, sommartid med uteservering och nära resecentrum finns bland annat musikpuben Katalin där kända artister uppträder flera gånger i veckan. Viktiga nordväst-sydostliga gator är Kungsängsgatan–Svartbäcksgatan, som är gågator på båda sidor om Stora torget, Dragarbrunnsgatan och Kungsgatan. Drottninggatan–Vaksalagatan är ett stort stråk i sydväst-nordostlig riktning.

De flesta stadsbusslinjerna möts vid Stadshuset, vid korsningen mellan Vaksalagatan och Kungsgatan. byggdes 2005-2011 vid Centralstationen i stadsdelens östliga delar. Där finns en passage under järnvägsspåren och en ny stationsbyggnad (med fasad dekorerad med järnvägsräls) bredvid den gamla. På platsen framför resecentrum finns flera konstverk, bland annat en känd staty av Bror Hjorth (Näckens Polska). På västra sidan om spåren, nära den mesta cityhandeln, finns hållplatser för stadsbussar och terminal för landsbygdsbussarna. Parkeringsgarage under mark finns öster om spåren vid den nya Stationsgatan som via Bergsbrunnagatan leder till Boländernas industri- och handelsområde cirka tre kilometer sydost om Uppsala centrum.

Noter

Externa länkar 
Gunnars Sundgrens bilder - Uppsala över gården

Stadsdelar i Uppsala
Berthåga

Berthåga är ett stadsområde bestående av villor och kedjehus beläget mellan Luthagen, Flogsta och Stenhagen i västra Uppsala. Berthåga är en del av stadsdelen Berthåga-Hällby.

Området har fått namn efter byn Berthåga, omnämnd 1316 (Bertoghum). Namnet åsyftar en näraliggande kulle med två forngravhögar. I Berthåga ligger bland annat Albertsvägen, Herbertsvägen, Bertilsvägen och Rimbertsvägen. I Berthåga ligger också Berthåga kyrkogård, en av de stora begravningsplatser i Uppsala, invigd i 1963. Vid Berthåga går Bärbyleden som är en kringfartsled i nordvästra Uppsala längs riksväg 55.

Berthåga har en egnahemsförening som hanterar gemensamma frågor i stadsområdet. Vid Berthåga IP huserar också Sveriges första och enda Survival-förening.

Se även
 Berthåga kyrkogård

Externa länkar
KFUM Uppsala Survival IF

Stadsdelar i Uppsala
Tidigare tätorter i Uppsala län
Tegnérsplatsen

Tegnérsplatsen är en 1853 invigd plats i centrala Lund, söder om AF-borgen och invid parken Lundagård.

På Tegnérsplatsen står en staty över Esaias Tegnér av Carl Gustaf Qvarnström. 

Esaias Tegnér
Torg i Lund
Lunds stadskärna
Fyrislund

Fyrislund är en stadsdel i östra Uppsala, till större delen ett industri- och butiksområde. Fyrislund ligger på östra sidan om södra delen av Tycho Hedéns väg genom Uppsala, och avgränsas av den stora rondellen vid en motorväg mot Stockholm. I väster finns butiker och småindustrier, liksom före detta Pharmacias (jämför Pfizer) anläggning för läkemedelstillverkning. I öster ligger den numera nedlagda Allianshallen. I söder, vid länsväg 282, ligger Fyrislunds brandstation och Viktoria övningsfält och konferenscenter.

Både Fyrislund och grannstadsdelen Slavsta planeras att byggas ut under 2010-talet med bland annat fler varuhus och andra funktioner.

I Fyrislund har museijärnvägen Lennakatten en hållplats.

Stadsdelar i Uppsala
Librobäck

Librobäck är ett område i nordvästra Uppsala som tagit sitt namn från den bäck som rinner igenom området och ut i Fyrisån. Librobäck ingår i stadsdelen Librobäck-Husbyborg. I söder gränsar Librobäck mot Luthagen, delvis längs Dalabanan mot Borlänge och delvis längs Fyrisvallsgatan.  

Det område söder om Fyrisvallsgatan som ofta kallas "Norra Luthagen" har tidigare ibland betraktats som en del av Librobäck, men anses numera vara en del av Luthagen.   

Librobäck är främst ett industriområde, med bland annat återvinningsstation, byggvaruhus, bilverkstäder, bilbesiktningsanläggning, lager och mindre firmor samt Galderama Nordics (tidigare Q-Med) huvudkontor.  

Den södra delen av Librobäck (söder om Bärbyleden) kallas även Börjetull. I Börjetull finns ett företagshotell som går under namnet Skeppet på grund av sitt spektakulära utseende (ett stort vitt kontorshus som liknar aktern på ett skepp, exempelvis en finlandsfärja). I början av 2020-talet revs det mesta av verksamhetslokalerna runt Skeppet, och enligt en detaljplan från 2021 ska det i stället byggas bostäder i området. Innan bygget kan startas måste dock marken saneras.  

Börjegatan går från Uppsala centrum genom Librobäck och fortsätter sedan som länsväg 272 mot norra delen av Heby kommun och Gysinge vid Dalälven. Planer på en pendeltågsstation längs järnvägen väster om korsningen med Gysingevägen finns även.

Externa länkar
 Librobäck Uppsala växer

Referenser

Stadsdelar i Uppsala
Byggnader uppförda av Skanska
The Buggles

The Buggles var en brittisk new wave- och synthpopgrupp, bildad 1977. Medlemmar i gruppen var Geoffrey Downes (slagverk och keyboard) och den sedermera legendariske producenten Trevor Horn (basgitarr, gitarr, slagverk och sång). Gruppen är mest känd för låten "Video Killed the Radio Star" från 1979. Den var den första låten som spelades som musikvideo på MTV när TV-kanalen startade 1981.

Historia
Downes och Horn träffades 1976 när Horn sökte musiker till disco-artisten Tina Charles liveband. Efter att ha turnerat tillsammans med Tina Charles fortsatte Downes och Horn att samarbeta på olika discoproduktioner och att göra jinglar till reklamfilmer. I studion utvecklade de sin egen form av electropop, vilket resulterade i låten "Video Killed the Radio Star". Låten skrevs tillsammans med Bruce Woolley som var med under bandets första år och som efter att ha lämnat gruppen utan någon framgång gav ut sin egen version av låten. En demoversion av låten gav Downes och Horn skivkontrakt med Island Records. De beslutade sig för att kalla sig The Buggles, som en referens till The Beatles.

1979 blev "Video Killed the Radio Star" en stor hit som toppade hitlistorna i sexton länder, däribland Storbritannien och Sverige. Framgången följdes upp med albumet The Age of Plastic i februari 1980. Ett genomgående tema för albumet var ny teknologi och dess inflytande på samhället. "Living in the Plastic Age", "Clean Clean" och "Elstree" släpptes som singlar men ingen av dem kom ens nära att upprepa succén med "Video Killed the Radio Star".

Redan kort efter albumet 1980 hade gruppen brutit upp då de båda medlemmarna var mer intresserade av andra projekt. Horn och Downes blev medlemmar i gruppen Yes, och medverkade på deras album, Drama, som släpptes i augusti 1980. De båda medverkade även på Yes efterföljande turné. 

På The Buggles andra album, Adventures in Modern Recording, som släpptes 1982 på skivbolaget Carrere, medverkade Downes bara på fyra spår. På skivan medverkade även bl.a. Simon Darlow och John Sinclair. Låten "I Am a Camera" var en omarbetning av Yes-låten "Into the Lens" från albumet Drama, vilken var en omarbetning av The Buggles ursprungliga demo av "I Am a Camera". Adventures in Modern Recording, som i praktiken var ett soloalbum av Trevor Horn, blev det sista av The Buggles. Downes hade lämnat gruppen för att bilda Asia och Horn lade ned artistkarriären för att bli musikproducent på heltid.

På Wembley Arena och Princes Trust konserten i London, november 2004 spelade Horn och Downes "Video killed the radio star" och "Living in the Plastic Age" live tillsammans.

Diskografi
Album

Singlar
1979 – "Video Killed the Radio Star" (UK #1)
1980 – "Living in the Plastic Age" (UK #16)
1980 – "Clean Clean" (UK #38)
1980 – "Elstree" (UK #55)
1981 – "I Am a Camera"
1982 – "Adventures in Modern Recording"
1982 – "On TV"
1982 – "Lenny"
1982 – "Beatnik"

Referenser

Externa länkar 
 The Buggles på allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Brittiska new wave-grupper
Brittiska synthpopgrupper
Musikgrupper bildade 1977
Musikgrupper upplösta 1981
Brittiska musikgrupper
Kevin Kline

Kevin Delaney Kline, född 24 oktober 1947 i Saint Louis i Missouri, är en amerikansk skådespelare och sångare. Han har vunnit en Oscar för En fisk som heter Wanda, två Tony Awards och valdes 2003 in i American Theatre Hall of Fame. Kline har även nominerats till en Emmy Award, två BAFTA Awards och fem Golden Globe Awards. Bland hans filmer märks Sophies val (1982), Människor emellan (1983), Silverado (1985), Ett rop på frihet (1987), Dave (1993), Ringaren i Notre Dame (1996), The Ice Storm (1997), Ute eller inte (1997), Vägen till El Dorado (2000), De-Lovely (2004), My Old Lady (2014) och Skönheten och odjuret (2017). Sedan 2011 har Kline haft en återkommande roll i den animerade komediserien Bob's Burgers.

Kevin Kline är sedan 1989 gift med skådespelaren Phoebe Cates. Paret har två barn.

Filmografi i urval 

 (röst)

 (röst)

 (okrediterad)
 (röst)

 (röst)

Referenser

Externa länkar 

 
 

Födda 1947
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Oscar för bästa manliga biroll
Män
Levande personer
Personer från Saint Louis
Alumner från Indiana University Bloomington
Alumner från Juilliard School
Stora torget, Uppsala

Stora torget ligger i centrala Uppsala, strax öster om Fyrisån.

Härifrån utgår Svartbäcksgatan åt nordväst, Vaksalagatan åt nordöst, Drottninggatan åt sydväst och Kungsängsgatan åt sydöst. Torget är, trots sitt namn inte störst i Uppsala utan mindre än Vaksala torg – namnet tros härröra från det enkla faktum att det medeltida Gamla torget, ett kvarter norrut, är mindre. Stora torget är känt för sin, i Sverige, ovanliga utformning med slutna (hopbyggda) hörn. Ett sådant torg kallas "hörnslutet" vilket var relativt vanligt på 1600-talet. I dagens Sverige finns endast två sådana torg kvar, Stora torget i Uppsala och Rådhustorget i Piteå.

Stora torget lades ut i samband med 1643 års stadsplan, och ersatte då Gamla torget som Uppsalas centrala torg.

Byggnader
På Stora torget finns flera anrika byggnader. Rådhuset som fick sin nuvarande utformning av Herman Holmgren 1883 och sedan 2012 inrymmer ett modevaruhus. På platsen för Åhlénshuset låg fram till 1950-talet en 1600-talsbyggnad kallad Scheelehuset. Det samtida Åhlénshuset invigdes i början av 1960-talet. Dess hålmönstrade betongfasad ritades av arkitekten Bengt Edlund för arkitektfirman Backström & Reinius. I mars 2015 påbörjades rivningen av den gamla fasaden och i november samma år färdigställs ombyggnationen av huset med en ny fasad, ritad av Tham & Videgård Arkitekter. Den nya fasaden präglas av glas och hålmönstrad panel av polerat rostfritt stål.

Även på torgets motsatta sida mot väst fanns tidigare en byggnad med anor från 1600-talet. Vid torget finns också några bevarade sekelskiftesbyggnader i nybarock: Strandbergska huset (Ture Stenberg) samt två bankpalats (Ture Stenberg resp. Ullrich & Hallquisth). Det förstnämnda huset var för övrigt Uppsalas första med elektrisk hiss. Skandiahuset, ritat av Sven Ivar Lind, är ett exempel på icke-brutalistisk 1960-talsarkitektur. Över butikerna på Stora torget bor även ett tjugotal privatpersoner.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor
Artikel i Upsala Nya Tidning 2007-10-18

Externa länkar

 

Torg i Uppsala
Stora torget

Stora torget kan syfta på torg i många svenska städer:

Stora torget, Alingsås
Stora torget, Arboga
Stora torget, Borås
Stora torget, Eksjö
Stora torget, Enköping
Stora torg, Eslöv
Stora torget, Falköping
Stora torget, Falun
Stora torget, Filipstad
Stora torget, Gnesta
Stora torget, Göteborg – fram till 18 november 1854 namnet på Gustaf Adolfs torg
Stora Torg, Halmstad
Stora torget, Hedemora
Stora Torget, Hjo
Stora torget, Hultsfred
Stora torget, Härnösand
Stora torget, Karlstad
Stora torget, Kisa, Kinda kommun
Stora Torg, Kristianstad
Stora torget, Köping
Stora torget, Linköping
Stora torget, Ljungby
Stora torget, Malmköping, Flens kommun
Stora torget, Mjölby
Stora torget, Motala
Stora torget, Norrtälje
Stora torget, Nyköping
Stora torget, Oskarshamn
Stora torget, Sala
Stora torget, Sigtuna
Stora torget, Skänninge, Mjölby kommun
Stora torget, Strängnäs
Stora torget, Sundsvall
Stora torget, Sunne
Stora torget, Sävsjö
Stora torget, Tibro
Stora torget, Ulricehamn
Stora torget, Uppsala
Stora torget, Vadstena
Stora torget, Vara
Stora torget, Varberg
Stora torget, Vimmerby
Stora torget, Visby, Gotlands kommun
Stora torget, Västervik
Stora torget, Västerås
Stora torget, Ödeshög
Stora Torget, Örnsköldsvik

Se även
Stortorget

Torg i Sverige
Aust-Agder fylke

Aust-Agder fylke (före 1919 Nedenes amt) var ett norskt fylke beläget på östra Sørlandet med kust mot Skagerrak. Fylket gränsade till Telemark, Rogaland och Vest-Agder. Fylkets area var 9 157 km² och antalet invånare uppgick 2009 till 107 359 personer.<ref name="snl">Store norske leksikon, snl.no, artikeln "Aust-Agder", senast ändrad 2010-04-17, CC-by-sa</ref> 

Den 1 januari 2020 inrättades Agder fylke, bildat genom sammanslagning av Aust-Agder fylke och Vest-Agder fylke.

 Namn och vapen 
Namnet Agder (fornnordiska Agðir) har osäker tolkning. Det kan vara en avledning av ǫgd, 'vara skarp', svarande till engelska ‘edge’.  Namnet skulle då betyda 'landet som sticker ut i havet'. Enligt en annan uppfattning hänger namnet samman med det fornnordiska agi'', 'sjögång'. Då kan namnet betyda 'landet vid det oroliga havet'.

Fylkesvapnet (godkänt 1958) har två gula bjälkar mot röd bakgrund.

Kommuner 
Arendals kommun
Birkenes kommun
Byglands kommun
Bykle kommun
Evje og Hornnes kommun
Frolands kommun
Gjerstads kommun
Grimstads kommun
Ivelands kommun
Lillesands kommun
Risørs kommun
Tvedestrands kommun
Valle kommun
Vegårsheis kommun
Åmli kommun

Fylkets tätorter per kommun

Referenser 

 
Historiska norska fylken