kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karl Levinson

Karl Samuel Levinson, född 2 oktober 1885 i Adolf Fredriks församling, Stockholms stad, död 29 augusti 1971 i Matteus församling, Stockholms län, var en svensk jurist och ämbetsman.

Biografi
Levinson blev 1908 juris kandidat vid Uppsala universitet, assessor vid Göta hovrätt 1919, byråchef i Finansdepartementet 1919 och hovrättsråd samt statssekreterare i Försvarsdepartementet 1923. 1924–26 var han konsultativt statsråd i regeringarna Branting III och Sandler, där hans främsta uppgift var att granska regeringsbeslut ur formell och juridisk synpunkt. Därtill var Levinson från 1927 chef för Riksförsäkringsanstalten, från 1930 chef för Pensionsstyrelsen samt från 1932 vice och från 1933 ordinarie ordförande i Mjölknämnden.

Levinson var åter konsultativt statsråd (juristkonsult) i regeringen Hansson I 1933–36 och i regeringen Hansson II från 1936 till 1938, då han utnämndes till landshövding i Stockholms län och avgick ur regeringen; denna post kom han att inneha till sin pensionering 1952. Mot bakgrund av det tilltagande hotet om ett nytt storkrig under 1930-talets senare år utsågs Levinson 1938 också till ordförande i Rikskommissionen för ekonomisk försvarsberedskap (RKE). 

Efter att ett antal specialiserade kriskommissioner för skilda samhällssektorer inrättats under hösten 1939 kom Levinson helt att ägna sig åt landshövdingeposten. Han kom där att inta en viktig roll i den snabba välfärdspolitiska utvecklingen i Stockholms län, med införandet av bl.a. vatten, avlopp och elektricitet samt förbättrade kommunikationer.

Familj 
Levinson gifte sig 1920 med Margit Ragnhild Fredriksson (1898–1963), senare ordförande i svenska Rädda Barnen från 1939 och i Svenska Europahjälpen 1946–49. De är begravda på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Utmärkelser 

   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 5 juni 1937.

Referenser

Vidare läsning 
 

Män
Födda 1885
Avlidna 1971
Jurister från Stockholm
Svenska jurister
Svenska ämbetsmän
Svenska hovrättsråd
Sveriges konsultativa statsråd
Landshövdingar i Stockholms län
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Limburg, Nederländerna

För andra betydelser, se Limburg

Limburg är en provins i sydöstra Nederländerna. Huvudort är Maastricht. Limburg är den sydligaste provinsen i Nederländerna. Provinsen omfattar 2 211 km² och har 1 115 853 invånare (2016).

Kommuner 
Limburg består av 31 kommuner (gemeenten):

 Beek
 Beekdaelen
 Beesel
 Bergen
 Brunssum
 Echt-Susteren
 Eijsden-Margraten
 Gennep
 Gulpen-Wittem
 Heerlen
 Horst aan de Maas
 Kerkrade
 Landgraaf
 Leudal
 Maasgouw
 Maastricht
 Meerssen
 Mook en Middelaar
 Nederweert
 Peel en Maas
 Roerdalen
 Roermond
 Simpelveld
 Sittard-Geleen
 Stein
 Vaals
 Valkenburg aan de Geul
 Venlo
 Venray
 Voerendaal
 Weert

Referenser

Se även 
 Limburg, Belgien
Douglas Håge

Oskar Fredrik Douglas Håge, ursprungligen Hansson, född 6 mars 1898 i Masthuggs församling i Göteborg, död 18 november 1959 i Brämaregårdens kyrkobokföringsdistrikt i Göteborg, var en svensk skådespelare.

Biografi
Douglas Håge började spela amatörteater 1917, och gjorde professionell debut i Uddevalla 1919 som präst i pjäsen Ljugar-Lars på sanningsbänken. Därefter följde flera turnéer i landsorten med olika resande teatersällskap. 1920–1923 arbetade han vid Nya teatern i Göteborg och 1921–1948 vid Folkparksteatern med turnéer runt om i Sverige. Under sin tidiga karriär arbetade han också på Svenska Teatern i Vasa 1923–1925, en period han själv såg som sina främsta läroår. Han spelade även vid Nya revyteatern.

År 1937 kom han till Ragnar Klanges revy på Folkets Hus-teatern i Stockholm, och året därpå fick han sitt genombrott som revyartist på Blancheteatern. Håge kom mest att ägna sig åt den lättsamma genren, bland annat i nio revyer med Karl Gerhard. Från 1938 medverkade han även vid Radioteatern.

Han medverkade i drygt 100 långfilmer, bland annat som major Morgonkröök i filmerna om 91:an Karlsson. Hans främsta insats på film blev i serien om Lilla Fridolf i fyra långfilmer 1956–1959 med början i Lille Fridolf och jag, där han var den kuschade kontorsslaven och toffelhjälten Lilla Fridolf. Hans litenhet och ödmjuka röst kom där väl till pass. Man kan se hans trädgårdsmästare i Ingmar Bergmans Det regnar på vår kärlek och hans portvakt i Hasse Ekmans Medan porten var stängd (båda 1946) som något av en förövning, inte minst genom att hans motspelare där liksom i Fridolf-serien var Hjördis Petterson. Filmerna var direkta uppföljare till den populära radioserien Lilla Fridolf, som började sändas hösten 1955.

Douglas Håge var från 1927 till sin död gift med sångerskan Maja Håge, född Håkansson. Douglas Håge avled i en hjärtinfarkt den 18 november 1959. Han gravsattes 25 november 1959 på Örgryte nya kyrkogård.

Filmografi (i urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Douglas Håge på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960
 Douglas Håge på Svensk mediedatabas
 
Douglas Håges arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket) 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska revyartister
Skådespelare från Göteborg
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Födda 1898
Avlidna 1959
Män
Lennart Undvall

Lennart Undvall född 1941 är en svensk matematiklärare och läroboksförfattare.

Undvall undervisade på St Ilians skola i Västerås i ungefär 40 år och har därefter arbetat extra på Rudbeckianska gymnasiet. 

Han har bland annat författat följande läroböcker för grundskolan:

 Alma - Almqvist & Wiksells matematik
 Spektrum Fysik, första utgåva 1995; ny, omarbetad upplaga 2001;  tredje upplagan, inklusive separat "lightversion" 2006, senaste utgåva 2018
 Matematikboken XYZ och Matematik XYZ

Utmärkelser
 2013 – Tilldelad SLFF:s läromedelsförfattarpris Lärkan i kategori Högstadium

Referenser

Externa länkar
 

Svenskspråkiga författare
Födda 1941
Män
Levande personer
Termodynamikens nollte huvudsats

Termodynamikens nollte huvudsats säger att 
"Två kroppar som var för sig är i termisk jämvikt med en tredje kropp, står även i termisk jämvikt med varandra."
Detta innebär att två kroppar i termisk kontakt med varandra antar samma temperatur genom att värmeenergi i den varmare kroppen flödar till den kallare kroppen.

Anledningen till att lagen fått sitt speciella namn är att man insåg först en bit in på 1900-talet att lagen behövdes, och att den på en nivå är mer fundamental än de övriga tre termodynamiska lagarna. Vid den tidpunkten användes redan de andra tre flitigt, och det gick inte längre att byta namn på dem.

Det har argumenterats för (bland annat av Max Planck) att existensen av den nollte huvudsatsen är precis vad som krävs för att man ska kunna konstruera en termometer, eller rättare sagt en "temperaturfunktion".

Se även
Termodynamikens huvudsatser

Termodynamik
Johan Kock

Johan Henrik Kock, född 17 april 1866 i Trelleborg, död 1 maj 1945 i samma stad, var en svensk industriman. Han var sonson till C.J. Kock.

Biografi
När Johan Kock var 16 år dog hans far Johan Aron Kock som då var 50 år gammal.
Ansvaret för familjeföretaget landade på Johans axlar då hans bror sedan tidigare ägnade sig åt jordbruk. 
Johans studier fick avbrytas då familjeföretaget krävde hela hans uppmärksamhet.

Det formella ansvaret dröjde dock till den 8 juli 1889 och ett av Johans första beslut var att specialisera familjeföretaget mot grosshandel med spannmål, foder, timmer och annan byggnadsmaterial.

Under resor i Tyskland och Skottland på 1880-talet blev Johan Kock imponerad av den europeiska industrialismen.

Han grundade bl.a. följande företag:
1894 Trelleborgs Bryggeri AB
1894 Trelleborgs stenkolsbolag
1897 velocipedringsfabriken Velox, vilken var mindre framgångsrik och med hjälp av Henry Dunker sedermera ombildades till Trelleborgs gummifabrik, idag Trelleborg AB.
1898 ett snickeri och möbelfabrik
1919 Trelleborgs glasbruk
ett cementgjuteri och ett tegelbruk i Östra Grevie
Färg och fernissfabriken Iris, som blev Gleitsmann, idag Akzo Nobel Inks.
Yllefabriken i Kristianstad, 
Kolkompaniet i Malmö 
Ljungskogens Strandbad vid Skanör

Kock ville även anlägga en storflygpats utanför Trelleborg, vilket han inte lyckades med.

Kock var gift med Greta, född Herrlin, men fick aldrig några barn. 
Förmögenheten kom sedan att förvaltas av de Kockska stiftelserna som har delat ut åtskilliga miljoner till olika ändamål. Johan Kock fick efter sin död en gata i Trelleborg uppkallad efter sig. Det var Trädgårdsgatan som fick byta namn till Johan Kocksgatan. Gatan sträcker sig från Järnvägsgatan i söder till Hedvägen i norr och längs med gatan ligger ett av Johan Kocks livsverk, Trelleborgs Gummifabrik. Johan Kock står även som byst på Sankta Gertruds väg som är en parallellgata till Johan Kocksgatan.

Svenska företagsledare
Personer i Trelleborgs historia
Födda 1866
Avlidna 1945
Män
Trelleborg AB
Voltri

Voltri är en quartiere och tidigare kommun i kommunen Genua i provinsen Genua i regionen Ligurien, Italien. Orten ligger cirka 15 kilometer väster om Genua, och hade  invånare (2010).

Externa länkar 
 Satellitbild över Voltri visto

Orter i Ligurien
Limbiska systemet

Limbiska systemet (från latinets limbus, "kant") är ett komplex av nervceller på insidan av hjärnans båda hemisfärer med en delstruktur i vardera tinningloben. Det limbiska systemet utgörs bland annat av amygdala, gyrus cinguli och hippocampus. Kategoriseringen av det limbiska systemet anses av vissa forskare idag vara felaktig.

Funktion 
Det limbiska systemet kallas för känslohjärnan och tillhör det centrala nervsystemet. Det är på grund av detta system som man blir irrationell vid förälskelser (detta medan för mycket endorfin utsöndras). Limbiska systemet påverkar också det autonoma nervsystemet genom att göra individen stressad via det sympatiska systemet. Också sexualiteten styrs härifrån. När det gäller minne och inlärning, har detta system en mycket viktig roll.

Luktsinnet är direkt kopplat till det limbiska systemet, till skillnad från andra sinnesorgan som kopplas om i talamus, innan de når storhjärnan.

Anatomi 
Följande delar anses vara del av det limbiska systemet:
 Amygdala (mandelkärnan) – involverad vid rädsla och aggression
 Accumbenskärnan – involverad vid belöning och beroende
 Gördelvindlingen – Gyrus cinguli – är en vindling på hjärnbarken i den mellersta delen av hjärnan, vilken delvis omger hjärnbalken och uppåt begränsas av gördelfåran – sulcus cinguli 
 Hypotalamus – sköter frisättningen av olika hormoner, reglerar hjärtat
 Hippocampus – viktigt för korttidsminnet
 Orbifrontala hjärnbarken (orbitofrontala cortex) – används vid beslutstagande
 Gyrus parahippocampalis (en del av accumbenskärnan)
 Slutstrimman – stria terminalis – involverad i ångest och stress
 Vårtkroppen – corpus mamillare – kan vara viktiga för minnet

Referenser 

Storhjärnan
Stökiometri

Stökiometri (från grekiskans stoikheion, grundämne, och metrein, mäta) är läran om de mängdförhållanden i vilka kemiska ämnen reagerar med varandra. Beräkningar som tar hänsyn till en reaktions stökiometri behövs till exempel när det är viktigt att veta om en reaktant förbrukas till 100 procent eller att kunna förutspå vilken produkt som kommer att bildas. En viktig del av stökiometrin handlar alltså om att balansera reaktionsformler.

Exempelvis reagerar, vid fullständig förbränning av metan, en metanmolekyl CH4 med två syrgasmolekyler O2 för att ge en koldioxidmolekyl CO2 och två vattenmolekyler H2O:

CH4 + 2 O2 → CO2 + 2 H2O

Om det inte finns tillräckligt med syre, det vill säga två syrgasmolekyler per metanmolekyl, kan fullständig förbränning ej ske, och antingen blir metan kvar eller så bildas andra produkter, som till exempel kolmonoxid CO, enligt en annan reaktion:

2 CH4 +  3 O2 → 2 CO + 4 H2O

Stökiometrisk tillsats, över- och underskott 

När exakt rätt mängd av en reaktant tillsätts för att förbruka en annan reaktant helt, talas om en 'stökiometrisk tillsats'. Tillsats av två syremolekyler per metanmolekyl är alltså stökiometrisk med avseende på fullständig förbränning av metanmängden.
Om för litet eller för mycket har tillsatts av en reaktant så att den inte räcker till för fullständig reaktion eller blir över, talas om 'underskott' respektive 'överskott'.

Enheter 

Då det handlar om förhållanden kan enheter uteslutas, som i exemplen ovan. Men när mängder räknas ut och ev. används för vidare beräkning av massor, volymer, tryck etc., räknar man lämpligen i mängdenheten mol (ca. 6,022·1023 molekyler).

Icke-stökiometriska föreningar 
Termen 'stökiometrisk' används också för att ange att en förening har en kemisk formel som går att skriva med heltal, till exempel natriumklorid NaCl och aluminiumoxid Al2O3.

Det är dock rätt vanligt för en del fasta föreningar att ett av elementen är i över- eller underskott (jämfört med den ideala kemiska formeln) på grund av defekter i kristallstrukturen. Då talar man om 'icke-stökiometri' och om 'icke-stökiometriska föreningar' (ibland 'över-' eller 'understökiometriska föreningar'). I understökiometriska järn(II)oxiden "FeO" finns till exempel alltid ett underskott av järn så att formeln snarare motsvarar någonting mellan Fe0,89O och Fe0,96O än exakt FeO.

Ofta skriver vi ändå den idealiserade kemiska formeln, till exempel FeO, för att ange att ämnet utan defekter skulle ha haft den formeln. När man skall räkna på reaktioner där icke-stökiometriska föreningar är involverade, måste man alltså ta hänsyn till om det är eventuellt över- eller underskott av något av de ingående elementen. Med andra ord: "stökiometri måste ta hänsyn till eventuell icke-stökiometri".

Referenser

Externa länkar 
 Non-stoichiometric compound i engelska Wikipedia
 Stoichiometry Add-In for Microsoft Excel Stokiometri in Microsoft Excel.
 stökiometri räknare

Kemiska reaktioner

zh:非整比化合物
Växtsteklar

Växtsteklar (Symphyta) är den ena underordningen av insektsordningen steklar och omfattar cirka 10 000 arter. Det vetenskapliga namnet Symphyta kommer från latin och betyder "sammanvuxen", vilket åsyftar frånvaron av den tydliga avsmalningen (getingmidjan) i övergången mellan bak- och mellankroppen som kännetecknar den andra underordningen inom ordningen steklar, midjesteklarna. Växtsteklar förekommer huvudsaklig i områden med tempererat klimat. Tropikerna är betydligt fattigare på arter av denna grupp. I Sverige finns 661 bofasta arter.

De har brett huvud och vanligen en bred bakkropp. Honan har ofta ett långt äggläggningsrör med vars hjälp hon lägger sina ägg i sådan levande växtvävnad (löv, barr, bladskaft, skott, ved med mera) som sedan kommer att utgöra föda åt larverna. Oftast lägger honan bara ett ägg för varje ”inborrning” i värdväxten. Det första bakkroppssegmentet är hos vuxna individer bra utvecklat och lika brett och tjockt som de övriga segmenten, vilket gör växtsteklarna mindre rörliga i bakkroppen än andra steklar.

Som larver lever de flesta växtsteklar av löv eller barr, men i Sverige finns det även en del, nämligen vedsteklar och halssteklar, som lever av död ved och utnyttjar rötsvampar som symbionter.

Flera arter är betydande skadedjur på växter. Honornas äggläggningsapparat är sågtandad och den största familjen, Tenthredinidae, i denna underordning kallas därför även för sågsteklar.

Familjer 
 barrsteklar (Diprionidae)
 bladsteklar eller sågsteklar (Tenthredinidae)
 borsthornsteklar (Argidae)
 halmsteklar (Cephidae)
 halssteklar (Xiphydriidae)
 klubbhornsteklar (Cimbicidae)
 ormbunkssteklar (Blasticotomidae)
 parasitväxtsteklar (Orussidae)
 spinnarsteklar (Pamphiliidae)
 tallblomsteklar (Xyelidae)
 vedsteklar (Siricidae)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Steklar
Vörtbröd

Vörtbröd, vörtlimpa eller julvört är ett sött matbröd som bakas av rågmjöl eller rågsikt och vetemjöl; som degspad används vört. Det sötas ofta med sirap. Vörtbröd har blivit något av ett helgbröd som äts särskilt under julen, påsken och andra högtider. Vörtbröd är vanligt på det svenska julbordet tillsammans med osten edamer och som dopp i grytan. Traditionellt smaksätts vörtbröd med vört, pomerans, anis, kryddnejlika, ingefära och fänkål som ger brödet sin speciella smak. Kardemumma och kanel kan också ingå i recept. Särskilt i Sydsverige är det vanligt att vörtbröd även innehåller russin.

Vörtbröd har konsumerats i Sverige och delar av Finland från 1600-talet. Inledningsvis var det ett herrskapsbröd, innan det blev ett högtidsbröd för allmogen. I Sverige konsumerades det främst i Södermanland, Uppland och Östergötland, innan det spreds till andra delar i samband med att större bagerier marknadsförde vörtbrödet allmänt som ett helgbröd. Förr var det färska och söta brödet omväxling till det osötade och torra brödet som vanligtvis serverades. Vört hade man tillgång till efter ölbryggningen inför de stora helgerna. Den gav brödet smak och sötma.

I Sverige konsumeras årligen omkring 3 miljoner vörtbröd (publicerat 2014), främst i december.

Varianter 
Man kan också använda julmust, svagdricka, porter eller annat öl i stället för vört.

Referenser

Noter

Källor 

Bröd
Julmat
Aquileia

Aquileia är en ort och kommun i regionen Friuli-Venezia Giulia i nordöstra Italien nära Adriatiska havet som anlades 181 f.Kr..  Kommunen tillhörde tidigare även provinsen Udine som upphörde 2018.

Aquileia var under romersk kejsartid en viktig fästning och handelsstad och blev i början av 300-talet ett centrum för kristendomen. Attila förstörde staden 452. Den återuppbyggdes och var under åren 554-1751 säte för en patriark, Patriarken av Aquileia som sedan flyttade till Venedig.

1998 sattes det arkeologiska området och basilikan upp på Unescos världsarvslista.

Litteratur 
 Lietzmann, Hans, Från fornkyrkan. Stockholm: 1935.

Referenser

Externa länkar 
 
 UNESCO World Heritage Centre - Archaeological Area and the Patriarchal Basilica of Aquileia
 Aqvileia

Världsarv i Italien
Kommuner i Friuli-Venezia Giulia
Orter i Friuli-Venezia Giulia
Aramis

Aramis, en av musketörerna i Alexandre Dumas d.ä.:s roman De tre musketörerna från 1844. Han slutar omsider som jesuitgeneral.

Förebilden till Aramis var Henry d'Aramitz, som verkligen var musketör. Dumas fick emellertid idén från de s.k. memoarerna av d'Artagnan, författade av Gatien de Courtilz de Sandras.

Några av de skådespelare som på film gestaltat Aramis är Richard Chamberlain, Lloyd Bridges, Charlie Sheen, Jeremy Irons och Luke evans.

Franska litterära figurer
Fiktiva figurer introducerade 1844
Fiktiva hjältar
Aranjuez

Aranjuez () är en stad och kommun i centrala Spanien. Staden är belägen vid floderna Tajo och Jarama, 40 kilometer söder om Madrid och ingår i den autonoma regionen Madrid. Aranjuez hade 59 037 invånare (2018).

Aranjuez är ett av den spanska kronans kungliga slott och ingår i den nationella kulturskatten Patrimonio Nacional, sedan Filip II av Spanien utnämnde den till detta 1560. Dessutom har Aranjuez stadsprivilegier sedan 1899. Orten kallas därför Real Sitio y Villa de Aranjuez ("Det kungliga slottet och staden Aranjuez").

Slottet är från 1500-talet och byggdes som sommarpalats och jaktslott av Filip II. Staden är också känd för sina odlingar av jordgubbar och sparris, för att ha inspirerat kompositören Joaquín Rodrigo till hans Aranjuezkonsert, och även känd som platsen för Aranjuezrevolten, vilken ägde rum på denna plats 1808 och slutade med kungens Karl IV abdikation till förmån för sin son Ferdinand VII.

Stadens kulturlandskap blev 2001 uppsatt på Unescos världsarvslista.

Vänorter

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats 

 
Kommuner i regionen Madrid
Orter i regionen Madrid
Världsarv inskrivna 2001
Aranöarna

Aranöarna (iriska: Oileáin Árann) är tre öar nära Irlands västkust, sydväst om Galway. De utgörs av Inis Mór, Inis Meáin och Inis Oírr. De tre öarna har totalt en yta på 47 km² och 800 inv (2001). Öarnas befolkning använder främst iriska i dagligt bruk, men talar även engelska. Öarna ingår i grevskapet Galway. John Millington Synges irländska klassiker The Aran Islands (1907), utkom på svenska med titeln Aranöarna 1996. Boken är en skildring av författarens fyra långa besök på öarna och mötet med dess säregna öbor. Synge bodde på Inis Meáin under flera somrar och hämtade inspiration till många av sina verk där.

Irlands öar
Nyhumanism

Nyhumanism var en kulturrörelse i Tyskland under sent 1700-tal och tidigt 1800-tal, företrädd av bland annat Wilhelm von Humboldt.

Den utgick från renässansens humanism och betonade starkt vikten av personlig inlevelse i antikens väsen.

Dess främsta representant var Johann August Ernesti och hans kollega i Göttingen Christian Gottlob Heyne. Ernestis lärjunge, professor Johan Lundblad i Lund förmedlade den nyhumanistiska traditionen till Sverige, där Anders Lidbeck och  Esaias Tegnér kan ses som de främsta inom skolan.

Nyhumanisternas uppfattning om de klassiska studiernas värde satte spår i skolstadgan 1820.

Noter 

Humanism
Kultur
Nykantianism

Nykantianism var en heterogen grupp av filosofiska riktningar i Tyskland från mitten av 1800-talet, vilka i något avseende anknöt till Immanuel Kant och hans epistemologi. 

Man riktade sin kritik främst mot den Schelling-Hegelska metafysiken, gentemot vilken man sökte känning med den exakta naturvetenskapen; å andra sidan mot den naturvetenskapen åberopande materialismen. Senare sökte nykantianerna på egna vägar systematiskt vidareutveckla den kantska filosofin men klövs samtidigt i två riktningar genom utbrytning av den så kallade Marburgskolan. I början av 1900-talet gick den nykantianka filosofin tillbaka genom ett nyväckt intresse för metafysik.

Bland nykantianerna återfinns Friedrich Albert Lange, Otto Liebmann, Eduard Zeller, Hermann von Helmholtz, Hermann Cohen, Paul Natorp, Ernst Troeltsch, Nicolai Hartmann, Ernst Cassirer och John Hick.

I Frankrike kan Charles Renouvier ses som företrädare för tankar mycket snarlika nykantianernas.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Rörelser inom filosofin
Rörelser inom kunskapsteori
Kantianism
Curietemperaturen

Curietemperaturen, , även kallad curiepunkten, är den temperaturgräns ovanför vilken ett ferromagnetiskt ämne förlorar sina ferromagnetiska egenskaper och uppträder som ett paramagnetiskt ämne. Vid Curietemperaturen sker alltså en fasövergång. Den är uppkallad efter Pierre Curie.

Curietemperatur för olika material

Magnetism
Curitiba

Curitiba är en stad och kommun i södra Brasilien och är huvudstad i delstaten Paraná. Befolkningen uppgår till 1,9 miljoner invånare, med totalt 3,4 miljoner i hela storstadsområdet. Curitiba grundades officiellt den 29 mars 1693 och ligger 90 km väster om Paranaguá vid atlantkusten.

Administrativ indelning 
Kommunen var år 2010 indelad i åtta administrativa regioner:
Bairro Novo
Boa Vista
Boqueirão
Cajuru
Matriz
Pinheirinho
Portão
Santa Felicidade

Befolkningsutveckling 

Storstadsområdet, Região Metropolitana de Curitiba, består av totalt 26 kommuner:
Adrianópolis, Agudos do Sul, Almirante Tamandaré, Araucária, Balsa Nova, Bocaiúva do Sul, Campina Grande do Sul, Campo Largo, Campo Magro, Cerro Azul, Colombo, Contenda, Curitiba, Doutor Ulysses, Fazenda Rio Grande, Itaperuçu, Lapa, Mandirituba, Pinhais, Piraquara, Quatro Barras, Quitandinha, Rio Branco do Sul, São José dos Pinhais, Tijucas do Sul och Tunas do Paraná

Källor

Externa länkar 

 
Indelningar i Paraná
Orter i Paraná