kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gunilla

Kvinnonamnet Gunilla är en latiniserad form av Gunhild som är sammansatt av orden gunnr och hild som båda betyder strid. Det äldsta belägget i Sverige är från år 1473. Namnet blev allmänt känt när unga adelsfröken Gunilla Bielke blev Johan III:s andra drottning 1585 (se nedan).

Namnet var något av ett modenamn på 1940-talet och 1950-talet, men är inte så vanligt numera. 

Den 31 december 2014 fanns det totalt 53 964 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Gunilla, varav 26 872 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 30 januari

Personer med namnet Gunilla

Gunilla Abrahamsson, svensk skådespelare
Gunilla Andersson Stampes, svensk ishockeyspelare
Gunilla André, svensk politiker (c)
Gunilla Andrén, svensk friidrottare
Gunilla Ascard, svensk friidrottare
Gunilla Backman, svensk musikalartist, skådespelare och sångare
Gunilla von Bahr, svensk musiker
Gunilla Bergström, svensk barnboksförfattare   
Gunilla Bielke, svensk drottning, gift med kung Johan III i hans andra gifte                  
Gunilla Burstedt, svensk filmproducent
Gunilla Carlsson, svensk politiker (m), f.d. statsråd
Gunilla Cederström, svensk friidrottare
Gunilla Ehrenmark, svensk skådespelare
Gunilla Gerland, svensk författare och föreläsare
Gunilla Gårdfeldt, svensk skådespelare, sångerska och professor
Gunilla Hammar, svensk dansare
Gunilla Hansson, svensk illustratör och barnboksförfattare
Gunilla Herdenberg, riksbibliotekarie
Gunilla Herlitz, svensk journalist och chefredaktör
Gunilla Ingves, svensk illustratör och författare
Gunilla Johansson, svensk skådespelare
Gunilla Karlmark, svensk friidrottare
Gunilla Kinn, svensk journalist och skribent
Gunilla Klosterborg, svensk skådespelare
Gunilla Kvarnström, svensk illustratör
Gunilla Larsson, svensk skådespelare
Gunilla Lindberg, svensk ledamot av IOK
Gunilla Lindh, svensk friidrottare
Gunilla Lundgren, svensk barnboksförfattare
Gunilla af Malmborg, svensk operasångerska
Gunilla Nordgren, svensk politiker (m)
Gunilla Nordström, svensk företagsledare
Gunilla Nyroos, svensk-finsk skådespelare
Gunilla Olausson, svensk friidrottare
Gunilla Olsson, svensk skådespelare
Gunilla Paijkull, svensk fotbollstränare, fd förbundskapten
Gunilla Palmstierna-Weiss, svensk scenograf, kostymtecknare, skulptör och keramiker
Gunilla Paulsen, svensk skådespelare
Gunilla Linn Persson, svensk författare
Gunilla von Platen, svensk entreprenör och företagsledare
Gunilla Pontén, svensk modeskapare
Gunilla Poppe, svensk skådespelare
Gunilla Roempke, svensk ballerina och dansforskare
Gunilla Röör, svensk skådespelare och regissör
Gunilla Svantorp, svensk politiker (s)
Gunilla Svärd, svensk orienterare
Gunilla Söderström, svensk operasångerska
Gunilla Thorgren, svensk journalist och politiker (s)
Gunilla Tjernberg, svensk politiker (kd)
Gunilla Wahlén, svensk politiker (s)
Gunilla Wolde, svensk barnboksförfattare
Gunilla Åkesson, svensk skådespelare och sångerska

Övrigt
Gunillaklockan i Uppsala
Barkskeppet t/s Gunilla
Gunilla Bohuslän, äppelsort

Källor

Kvinnonamn
Svenska kvinnonamn
Gunnel

Kvinnonamnet Gunnel är en medeltida kortform av det fornnordiska namnet Gunhild som är bildat av orden gunnr och hild som båda betyder strid. Det äldsta belägget i Sverige är från år 1468.

Gunnel har minskat avsevärt i popularitet sedan slutet av 1950-talet, när modevågen avklingade.

Andra former av Gunnel är Gunnela (äldsta belägg i Sverige: 1400-tal) och Gunneli (äldsta belägg i Sverige: 1966) . En annan variant är Gunla och en extremt ovanlig är Gunika

Den 31 december 2014 fanns det totalt 24 275 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Gunnel, varav 14 582 bar det som tilltalsnamn. Motsvarande siffror var 114 respektive 58 för Gunnela och 16 respektive 5.

Namnsdag: 1 juni, (1986-1992: 30 januari, 1993-2000: 2 april)

Personer med namnet Gunnel

Gunnel Ahlin, svensk författare
Gunnel Beckman, svensk författare
Gunnel Biberfeld, svensk immunolog
Gunnel Bohman, svensk operasångerska
Gunnel Broström,  svensk skådespelare och regissör
Gunnel Carlson, svensk trädgårdsjournalist
Gunnel Duveblad, svensk företagsledare
Gunnel Eklund, svensk opera- och vissångerska
Gunnel Enby, svensk författare
Gunnel Engwall, svensk lingvist
Gunnel Fagius, svensk musiker
Gunnel Fred, svensk skådespelare
Gunnel Frieberg, svensk konstnär
Gunnel Granlid, svensk journalist och feminist
Gunnel Gummeson, svensk folkskollärare, centralfigur i ett fall av försvinnande
Gunnel Hasselrot, svensk ryttare
Gunnel Hessel, svensk journalist
Gunnel Hettman, svensk friidrottare
Gunnel Holzhausen, svensk författare och skådespelare
Gunnel Jonäng, svensk politiker (c)
Gunnel Källgren, svensk lingvist
Gunnel Liljegren, svensk politiker (m)
Gunnel Lindblom, svensk skådespelare och regissör
Gunnel Linde, svensk barnboksförfattare
Gunnel Lindgren, svensk skådespelare och dansare
Gunnel Mauritzson, svensk musiker
Gunnel Nilsson, svensk sångerska och skådespelare
Gunnel Nyman, finsk designer och formgivare
Gunnel Sahlin, svensk konstnär
Gunnel Sandberg, svensk musiker
Gunnel Sjödin, svensk friidrottare
Gunnel Sporr, svensk skådespelare
Gunnel Törnander, svensk journalist
Gunnel Vallquist, svensk författare, ledamot av Svenska Akademien
Gunnel Wadner, svensk skådespelare
Gunnel Wallin, svensk politiker (c)
Gunnel Werner, svensk journalist

Källor

Kvinnonamn
Per Gunvall

Per Eskil Gunvall, född 19 juni 1913 i Göteborg, död 17 augusti 1995 i Stockholm, var en svensk regissör och manusförfattare. Han ligger begravd på Sandsborgskyrkogården.

Regi

Filmmanus

Referenser

Externa länkar 

Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska regissörer under 1900-talet
Födda 1913
Avlidna 1995
Män
Regissörer från Göteborg
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Manusförfattare från Göteborg
Svenska filmregissörer
Slakteri

Ett slakteri eller slakthus är en anläggning för slakt och styckning. Slakteriet kan också vara tillverkningsplats för kött- och charkvaror.

Enligt EU-reglerna om obligatorisk ursprungsmärkning så ska det bland annat framgå i vilket slakteri och eventuellt vilken styckningsanläggning (anläggningens nummer) som en färskt eller fryst nötköttsprodukt är slaktad respektive styckad vid.

Se även
Destruktionsanstalt
Kött
Slakthusområdet
Köttbesiktning

Externa länkar
Livsmedelsverkets lista över EU-godkända småskaliga styckerianläggningar

Industrianläggningar
Livsmedelsindustri
Slakt
Olle Johansson (skådespelare)

Olle Ingemar Johansson, född 17 juni 1934 i Katarina församling i Stockholm, död 22 juni 2018 i Norrköping, var en svensk skådespelare, teaterregissör och teaterchef.

Biografi
Johansson började som barnskådespelare och debuterade som 13-åring med rollen Kalle i filmen Mästerdetektiven Blomkvist och fortsatte göra ett antal filmroller under främst 1940-1960-tal. Han studerade vid Gösta Terserus teaterskola, Klosters röstskola och senare mim för Étienne Decroux. Han var verksam bland annat vid Teatern i Gamla stan från början av 1950-talet och kom senare till Helsingborgs stadsteater, där han bland annat gjorde titelrollen i Henrik Ibsens Peer Gynt. 

1957–1998 arbetade han främst vid  Stadsteatern i Norrköping-Linköping, sedermera Östgötateatern, och spelade där bland annat titelrollerna i August Strindbergs Gustaf III, Hjalmar Bergmans Clownen Jac, Josef Stalin i Elitklassen och roller i flera musikaler, som till exempel Konferensieren i Cabaret. Han har också verkat som regissör av ett antal produktioner vid Östgötateatern och i Helsingborg, spelat titelrollen i Schubert på Kungliga Operan och rollen som George i musikalen La Cage Aux Folles på Oscarsteatern 1986–1987.

1995–1997 var Johansson tillförordnad teaterchef vid Östgötateatern.

Han var vid sin död  gift med Ingvar Henningsson.

Priser och utmärkelser
1999 – Litteris et Artibus

Filmografi

Teater

Roller

Regi (ej komplett)

Scenografi (ej komplett)

Kostym (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 
Svenska Teaterförbundets artistkatalog (utbildnings– och meritförteckning)
Svensk Filmdatabas, om Olle Johansson
Östgötateaterns arkiv om Olle Johanssons arbeten

Svenska regissörer
Svenska skådespelare
Svenska teaterchefer
Födda 1934
Män
Avlidna 2018
Skådespelare från Stockholm
Svenska barnskådespelare
Mottagare av Litteris et Artibus
Euklas

Euklas är ett sällsynt berylliummineral med den kemiska sammansättningen BeAlSiO4(OH). Det tillhör gruppen nesosilikater. I vissa fall har mineralet ädelstenskvalitet.

Etymologi och historia 
Mineralet upptäcktes första gången år 1792 i Orenburg i södra Ural i Ryssland. René Just Haüy gav det namnet euklas efter grekiskan εὖ, lätt, och κλάσις, brott.

Egenskaper 
Euklas har hårdhet enligt Mohs på 7½ och specifik vikt 3,0–3,1. Den är ljust blågrön till färgen, men ibland färglös. Den bildar korta eller långa prismor som är strierade på längden och har den för en ädelsten olämpliga egenskapen att spaltas lätt parallellt med en prismayta och måste därför aktas för stötar och stora temperaturväxlingar. Spaltningen gör att den är svår att slipa och polera.

Förekomst 
Euklas förekommer bland annat i bergarten pegmatit. Fyndorter är Boavista i Brasilien, Sanarkedalen i Ural, Österrike och Bayern. I Sverige har mineralet hittats i Kolsva fältspatsbrott i Västmanland.

Källor 

Silikatmineral
Berylliumföreningar
Begravningsentreprenör

Begravningsentreprenör är en person som arbetar på en begravningsbyrå. I arbetet ingår att hämta avlidna människor, svepa, eventuellt balsamering, kistlägga, ta emot sörjande anhöriga, ordna begravningar och viss familjerätt vid boutredningar. I utbildningen, som tidigare skedde på begravningsbyråerna, ingår såväl juridik som psykologi. I Sverige har det funnits högskoleutbildning för begravningsentreprenörer sedan 2008. Yrket kräver intresse för service och förmåga att möta olika kulturers seder och traditioner.

Internationellt organiseras begravningsentreprenörer i The National Funeral Directors Association, men det finns även nationella organisationer, såsom Storbritanniens The National Association of Funeral Directors. I USA krävs statlig licens för att bli begravningsentreprenör.

Se även
Bisättare
Bårbil
Polititransport

Källor

Externa länkar 

Begravning
Yrken
Begravningsbyrå

Begravningsbyråer anlitas ofta av de efterlevande (dödsbo) till en nyligen avliden för att få hjälp med praktiska frågor kring dödsfallet, bland annat begravningsceremonins omfattning och utformning utöver de delar som ingår i begravningsceremonins formella delar.

Begravningsbyråer erbjuder ofta hjälp även med de juridiska aspekterna kring arv och alla de avslut (försäkringar, ägande, avtal, abonnemang och prenumerationer) som ett dödsfall för med sig.

Se även 
 Begravning

Företagstyper
Datolit

Datolit är ett ovanligt mineral med den kemiska sammansättningen CaBSiO4(OH), som tillhör gruppen nesosilikater. Det är ett oftast genomskinligt och ofärgat, men ibland gul- till grönaktigt, mineral med glasaktig lyster och vitt streck (pulverfärg). Mineralet uppträder vanligen tillsammans med zeoliter i håligheter hos basalter, men förekommer även i skarnbildningar.

Datolit har hårdheten 5,0–5,5 på Mohs hårdhetsskala och dess densitet är 2,8–3,0 g/cm3. 

Silikatmineral
Åbo och Björneborgs län

Åbo och Björneborgs län var under åren 1634–1997 ett län i sydvästra Finland. Residensstad var Åbo. Länet omfattade efter 1918 mer eller mindre landskapen Egentliga Finland och Satakunda. Tidigare ingick även Åland.

I samband med länsreformen 1997 blev länet en del av Västra Finlands län den 1 september 1997.

Gränsändringar
1 januari 1990 tillfördes Somero kommun från Tavastehus län. 1 januari 1993 överfördes städerna Ikalis och Parkano samt kommunerna Kihniö, Mouhijärvi, Tavastkyro och Viljakkala till Tavastehus län.

Kommuner 1997

Tidigare Kommuner

Landshövdingar  
   
Bror Rålamb 1634–1637  
Melkior von Falkenberg 1637–1641  
Melkior von Falkenberg 1641–1642 Åbo län  
Knut Lilliehöök 1642–1646 Åbo län   
Ej landshövding 1641–1646 för Björneborgs län   
Knut Lilliehöök 1647–1648  
Lorentz Creutz den äldre 1649–1655  
Erik von der Linde 1655–1666  
Ernst Johan Creutz 1666  
Harald Oxe 1666–1682  
Lorentz Creutz den yngre 1682–1698  
Jakob Bure 1698–1706  
Justus von Palmberg 1706–1714  
Johan Stiernstedt 1711–1713 tf. och 1714–1722  
Otto Reinhold Yxkull 1722–1746  
Lars Johan Ehrenmalm (urspr. Malm)  1744–1747 tf. och 1747–1749  
Johan Georg Lillienberg 1749–1757  
Jeremias Wallén (urspr. Wallenius)  1757–1768  
Kristoffer Johan Rappe 1769–1776  
Fredrik Ulrik von Rosen 1776–1781  
Nils Fredenskiöld (urspr. Hasselbom)  1780 tf. 
Magnus Wilhelm Armfelt 1782–1790  
Joakim von Glan 1790–1791 tf. 
Ernst Gustaf von Willebrand 1790–1806  
Olof Wibelius 1801–1802 tf. 
Knut von Troil 1806–1816  
Otto Herman Lode 1811–1813 tf. 
Carl Erik Mannerheim 1816–1826  
Lars Gabriel von Haartman 1820–1822 tf. 
Erik Wallenius (adlad Wallensköld) 1822–1826 tf. och 1826–1828  
Adolf Broberg 1828–1831  
Lars Gabriel von Haartman 1831–1842
Gabriel Anton Cronstedt 1840–1842 tf. och 1841–1856  
Samuel Werner von Troil 1856 tf. 
Carl Fabian Theodor Langenskiöld 1856–1858  
Selim Mohamed Ekbom 1857–1858 tf. 
Johan Axel Cedercreutz 1858–1863 tf. och 1863  
Carl Magnus Creutz 1864–1866 tf. 1866–1889  
Axel Gustaf Samuel von Troil 1889–1891  
Wilhelm Theodor von Kraemer 1891–1903  
Theodor Hjalmar Lang (senare Langinkoski)  1903–1905  
Knut Gustaf Nikolai Borgenström 1905–1911  
Eliel Ilmari Wuorinen 1911–1917  
Albert Alexander von Hellens 1917 tf. 
Karl Johan Michael Collan 1917–1918 tf. och 1918–1922  
Iwar Aminoff 1918 tf. 
Aukusti Aho 1918–1920 tf. 
Ilmari Helenius 1922–1932  
Wilho Kyttä 1932–1948 och 1948–1949 tf. 
Erkki Härmä 1949–1957  
Esko Kulovaara 1957–1971  
Yrjö Aliharmi 1971–1972 tf. 
Sylvi Siltanen 1972–1976 och 1976–1977 tf.
Paavo Aitio 1977–1985  
Pirkko Työläjärvi 1985–1997

Källor 
Länsstyrelserna i Finland

Noter

 
Historiska svenska län
Finlands län före 1997
Ordstäv

Ett ordstäv är en fras som börjar med ett ordspråk eller talesätt, och fortsätter med en referens till en påhittad upphovsman, ofta för att skapa en komisk poäng. Kallas även för wellerism efter romanfiguren Sam Weller i Pickwickklubben av Charles Dickens.

Med stäv (norröna: stef) kan också avses omkvädet i en drápa.

Exempel på ordstäv 
Mycket väsen för lite ull, sa käringen som klippte grisen.
Det tar sig sa mordbrännaren.
Det löser sig, sa han som sket i slasken.

Se även 
Ordspråk och Lista över svenska ordspråk

Referenser 

 Ordstäv
Chock

Chock kan syfta på:

 Skadechock – ett medicinskt begrepp, se cirkulationssvikt
 Psykisk chock – en kortvarig och övergående psykisk störning
 Chockvåg – ett fysikaliskt fenomen då något färdas eller strömmar fortare än exempelvis ljudet
 Chock (mekanik) – en mekanisk eller fysisk chock
 Chock (militärt) – en typ av anfall med blanka vapen
 Chock (rollspel) – ett rollspel från 1985
 Chock (schackvariant) – en lagvariant av schack
 Chock (serietidning) – en serietidning
 Chock – att kroppen blir utsatt för en elektrisk ström, se Elektrisk stöt (ström)
O Jesus, när mitt liv släcks ut

O Jesu! när jagh hädan skal, diktades av Magnus Gabriel De la Gardie under hans sista levnadsår 1686, och blev sedermera psalm i 1695 års psalmbok. Wallin anpassade stavningen till modern stavning 1819 års psalmbok, och angavs därefter som medupphovsman. Detta rättades i 1937 års psalmbok, då De la Gardie åter står som ensam upphovsman. Wallin finns inte heller med som medförfattare till denna psalm i 1986 års psalmbok, som anger att psalmen skrevs 1694, alltså efter att De la Gardie dött. Årtalet anger dock när texten antogs för tryckning i den året därpå utgivna psalmboken. Texten bearbetades av Britt G Hallqvists 1979, då De la Gardies vers fem av åtta uteslöts och inledningen förändrades till O Jesus, när mitt liv släcks ut. 

Musiken nedtecknad i Wittenberg 1533.
Enligt 1697 års koralbok är melodin densamma som till psalmen Ack Herre straffa icke migh (1695 nr 27), Jagh längtar, Herre, efter tigh (1695 nr 43) och När jag uti min enslighet (1695 nr 388).

Publicerad i
1695 års psalmbok som nr 387 med titeln "O Jesu! när jagh hädan skal".
1819 års psalmbok som nr 471 med titeln "O Jesu, när jag hädan skall", under rubriken "Med avseende på de yttersta tingen: Kristlig bön om en salig ändalykt och stilla hängivenhet under Guds vilja".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 767 under rubriken "Slutsånger." med enbart psalmens åttonde vers.
Sionstoner 1935 som nr 699 med titeln O Jesu, när jag hädan skall, under rubriken "Uppståndelsen, domen och det eviga livet".
1937 års psalmbok som nr 555 med titeln O Jesu, när jag hädan skall under rubriken "Det kristna hoppet inför döden".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 621 under rubriken "Livets gåva och gräns".
Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland (1986) som nr 558 under rubriken "Döden och evigheten.
Lova Herren 1988 som nr 705 med titeln Jag kommer av ett brusand' hav, under rubriken "Det kristna hoppet inför döden".

Externa länkar
Hos Svenska Akademien återfinns psalmtexten från 1695 i "Den gamla psalmboken" i PDF
Hos Sibelius-Akademin framgår det att förebilden är: "Wo Gott der Herr nicht bei uns hält" (under titelrn "Om Gvdh ey bygger huset") och på noterna, som är desamma som till Ach Herre straffa icke migh .
Hos Evert Taubsällskapet återfinns i bibliografin Evert Taubes utgivning av Jag kommer av ett brusand' hav från 1952

Dikter 1686
Svenska psalmer
Magnus Gabriel De la Gardie
Stöt

Stöt kan syfta på

 Stöt (mekanik) – en händelse i klassisk mekanik då två kroppars ytor möts
 Elektrisk stöt (ström) – att kroppen blir utsatt för en elektrisk ström
 Stöt (tyngdlyftning) – en gren inom tyngdlyftning
 Stöt (gruvstöt) – en mycket vid och djup gruvöppning
 Stötljud – ett danskt språkljud
Willie Andréason

Oskar Vilhelm Adel "Willie" Andréason, egentligen Andreasson, född 3 maj 1933  i Engelbrekts församling i Stockholm, död 18 mars 2019 i Mariefred, var en svensk skådespelare.

Biografi
Andréason härstammar från värmländska resandesläkter. Han föddes som utomäktenskaplig son till Eva Emilia Andersson, född 31 december 1915 i Nors församling. Eva Emilia, hennes syskon och mor, Amanda Lavinia f. Fritjofsson (dotter till Fritjof Amandus Larsson "Qvick" (1855–1942)), flyttade till Alsters församling från Boda församling när fadern Frans Oscar gått bort 1929. Andréasons far var Oskar Edvin Andreasson (1914–1993) och hans farfar hette Adolf Karelius Andreasson (1876–1945) (ibland "Andersson"). Willie Andréasons farmoder, Sofia Magdalena (1877–1926), var född Vigardt i Fryksände.

Eva Emilia var, åtminstone till 1935, skriven i Nybacka i Alsters församling där Oskar Vilhelm Adel döptes 5 juni 1933. Oskar Edvin och Eva Emilia fick även en dotter 1934. Paret gifte sig 1936 i Solna.

Andréason har i en tidningsintervju själv uppgivit att hans egentliga namn var Helmen Kwiik Wigardt, och att hans folkbokförda namn var ett smeknamn, ett svenskt namn..

Efter arbeten som sjöman, smörgåsnisse och konsthandlare sökte han sig till teatern vid 30 års ålder. Han utbildades vid Calle Flygares Film- och Teaterskola och Statens scenskola i Stockholm (tre terminer) och debuterade 1968 med en liten roll i TV-filmen av pjäsen Pygmalion. Sedan dess har han arbetat med både teater, film och TV. En av hans mer kända roller är som säkerhetschefen Lennart Berggren i TV-serien Varuhuset.

Andréason var en stor förkämpe för resandefolket. Han avled i sviterna av bukspottkörtelcancer på Eskilstuna sjukhus. Andréason är gravsatt i minneslunden på Strandkyrkogården i Stockholm.

Filmografi 

 (kortfilm)

TV-teater och TV-produktioner 

 1968 – Pygmalion
 (TV-film)

 (TV-film)
 (TV-film)

 ("Polisen i Strömstad")

 (TV-film)
1987–1989 – Varuhuset (TV-serie) 

 (gästroll)

 (gästroll)
 (gästroll)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska scenskådespelare
Personligheter inom romsk kultur
Skådespelare från Stockholm
Födda 1933
Avlidna 2019
Män
Lysenko

Lysenko kan avse:

 Danil Lysenko (född 1997), rysk höjdhoppare
 Mykola Lysenko (1842–1912), ukrainsk tonsättare
 Tatiana Lysenko (1975-), ukrainsk (tidigare sovjetisk) gymnast
 Tatjana Lysenko (1983–), rysk friidrottare, släggkastare
 Trofim Lysenko (1898–1976), ukrainsk växtförädlare med pseudovetenskapliga idéer

Ryska efternamn
En långvarig förlovning

En långvarig förlovning (originaltitel: Un long dimanche de fiançailles) är en fransk romantisk krigsfilm från 2004 i regi av Jean-Pierre Jeunet. Manuset är uppbyggt på romanen med samma titel av Sébastien Japrisot som utkom 1991.

Handling 

År 1920 väntar unga Mathilde (Audrey Tautou) desperat på ett livstecken från sin fästman Manech (Gaspard Ulliel), trots att första världskriget är slut sedan länge. För feghet hade han och fyra andra under slaget vid Somme 1916 dömts att ge sig ut i ingenmanslandet mellan de franska och tyska skyttegravarna vid byn Bouchavesnes, och allting tyder på att alla fem dödades omgående.

Mathilde ger inte upp hoppet, hon tar kontakt med de som var med vid fronten och deras anhöriga, och tar även hjälp av en privatdetektiv för att få veta sanningen.

Medverkande 
 Audrey Tautou - Mathilde Donnay
 Gaspard Ulliel - Manech Langonnet, Mathildes fästman
 Jean-Pierre Becker - Sergeant Daniel Esperanza
 Jodie Foster - Élodie Gordes
 Dominique Bettenfeld - Angel Bassignano
 Clovis Cornillac - Benoît Notre-Dame
 Marion Cotillard - Tina Lombardi
 Jean-Pierre Darroussin - Korpral Benjamin "Biscotte" Gordes
 André Dussollier - Pierre-Marie Rouvières
 Julie Depardieu - Véronique Passavant
 Albert Dupontel - Célestin Poux
 Tchéky Karyo - Kapten Etienne Favourier
 Jean-Claude Dreyfus - Kommendör François Lavrouye
 Ticky Holgado - Germain Pire
 Jérôme Kircher - Kléber "Bastoche" Bouquet
 Denis Lavant - Francis "Six-Sous" Gaignard
 Chantal Neuwirth - Bénédicte, Mathildes moster
 Dominique Pinon - Sylvain, Mathildes morbror
 Bouli Lanners - Korpral Urbain Chardolot
 Philippe Duquesne - Staff Sergeant Favart
 Stéphane Butet - Julien Phillipot
 François Levantal - Gaston Thouvenel
 Thierry Gibault - Löjtnant Benoît Etrangin

Om filmen 
Filmen är flerfaldigt prisbelönad och nominerades bland annat till två Oscar 2005: foto och scenografi.

Flera av de medverkande skådespelarna i Amelie från Montmartre (2001) är med även i denna film.

Externa länkar 
  

Filmer 2004
Franska dramafilmer
Franska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Jean-Pierre Jeunet
Franskspråkiga filmer
Anti-krigsfilmer