kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Unbreakable (film)

Unbreakable är en amerikansk långfilm från 2000, skriven och regisserad av M. Night Shyamalan. Den har Bruce Willis, Samuel L. Jackson, Robin Wright och Spencer Treat Clark i de ledande rollerna.

Handling 
En järnvägsolycka dödar 131 ombord. David (Bruce Willis) är med på tåget och han klarar sig inte bara ur olyckan som enda passagerare med livet i behåll, utan han har inga som helst skador efter tågkraschen. Han vet inte varför och framförallt inte hur. När han söker efter ett svar, kontaktas han av Elijah (Samuel L. Jackson) som har en märklig teori om varför David aldrig blev skadad i olyckan. Elijah lider av osteogenesis imperfecta som gör att hans alla ben är otroligt sköra och bryts av mycket lätt. Enligt hans teorier, skall David vara hans motsats, en realistisk stålman, som aldrig blir sjuk eller skadar sig. Dock skall David ha en svaghet – vatten.

Rollista

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska skräckfilmer
Filmer från Touchstone Pictures
Filmer 2000
Philadelphia på film
Filmer i regi av M. Night Shyamalan
Psykopati på film
Jugge Nohall

Jugge Nohall, tidigare Mark Erik Jörgen Nohall, född 6 september 1964 i Vantörs församling i Stockholm, är en svensk artist, skådespelare och speaker bosatt i Stockholm.

Nohall har flera gånger medverkat i tv och radio, bland annat i Melodifestivalen 1996 som låtskrivare till låten "Va’ e’ du". Under nätradiokanalen Radio.se:s korta existens 2001 var han en av programledarna. Samma år medverkade han även i mockumentären Stockholmare på Kanal 5.

Tillsammans med Nalle Knutsson och Frida Lundell har Nohall medverkat i flera projekt. Bland annat var de nöjeskonsulenter i TV3:s dokusåpa Club Goa och i dokusåpan Nalles Show på Kanal 5 fick tittarna följa Knutsson och Nohall i deras arbete med att sätta upp en scenshow.

Filmografi
2011 - Åsa-Nisse – wälkom to Knohult - Lufs
2007 - Du levande... - Uffe
2005 - Club Goa - sig själv (dokusåpa)
2001 - Stockholmare - sig själv (tv-serie)
2001 - Överallt (kortfilm)
2000 - Nalles show - sig själv (tv-serie)

Källor

Jugge Nohall på Svensk mediedatabas

Externa länkar
 
 Personlig hemsida: jugge.net – arkiverad på Internet Archive (2018)

Födda 1964
Svenska dokusåpadeltagare
Svenska radioprogramledare
Män
Levande personer
Personer från Stockholm
NHL 2005

NHL 2005 är ett ishockeyspel från 2004 som släpptes till Windows, Gamecube, Xbox och Playstation 2. Markus Näslund är med på spelets omslag. I Finland är det Olli Jokinen som syns på spelomslaget.

Funktioner 
Danmark introduceras som landslag, ishockeyturneringen World Cup of Hockey finns med. Spelarläget Free-4-All introduceras för första gången i EA Sports spelserie där upp till fyra stycken spelare kan spela mot varandra där det gäller att antingen först göra ett visst antal mål eller att göra mål på tid. Det finns ingen möjlighet att skapa egna spelare i den här versionen.

Ligor 
  NHL
  Elitserien
  FM-ligan
  Deutsche Eishockey Liga

Musik 
 Ash - "Orpheus"
 Burning Brides - "Heart Full of Black"
 Dropkick Murphys - "Time to Go" (temasång)
 Faith No More - "From out of Nowhere"
 Franz Ferdinand - "Take Me Out"
 Hazen Street - "Fool the World"
 Jersey - "Saturday Night"
 Letter Kills - "Radio Up"
 Lola Ray - "Automatic Girl"
 Papa Roach - "Not Listening"
 Sugarcult - "Memory"
 The F-Ups - "Lazy Generation"
 The Network - "Roshambo"
 The Soundtrack of Our Lives - "Karmageddon"

Mottagande 
 IGN: 8,3/10
 Gamespot: 7,9/10
 Game Informer: 8,5/10
 Electronic Gaming Monthly: 6,3/10

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 NHL 2005 på IGN

Datorspel 2004
NHL-serien
Datorspel baserade på Svenska hockeyligan
Deutsche Eishockey Liga i fiktion
FM-ligan i ishockey i fiktion
Xbox-spel
Windows-spel
Nintendo Gamecube-spel
Playstation 2-spel
2004 i fiktion
2005 i fiktion
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel utvecklade av Electronic Arts
Datorspel som utspelar sig under 2000-talet (decennium)
Datorspel utvecklade i Kanada
Federico Barocci

Federico Barocci, född 1535 i Urbino, Italien, död 30 september 1612 i Urbino, var en italiensk målare inom manierismen och barocken. Han var verksam i Urbino och Rom.

Biografi
Barocci slöt sig till Rafael och Correggio, men utbildade i sina altarverk en mjukhet och realism som innebär en övergång mot manierismen. Baroccis mest kända målning är en takfresk i påven Pius IV:s Casino i Vatikanträdgårdarna. Barocci målade i huvudsak religiösa motiv, men även porträtt. Han kom att influera 1700-talets franska målare.

Utöver sina målningar har Barocci även efterlämnat en mängd teckningar och några etsningar. Barocci är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Verk i urval
 Vila under flykten till Egypten (1570)
 Madonna del Popolo (cirka 1577)
 Scener ur Kristi liv – Casino di Pio IV, Vatikanstaten
 Jungfru Marie besök hos Elisabet – Cappella della Visitazione, Santa Maria in Vallicella
 Bebådelsen (1592–1596) – Santa Maria degli Angeli, Assisi
 Kristi födelse (1597)
 Aeneas flykt ur det brinnande Troja (1598)

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Externa länkar

Italienska barockmålare
Personer i Italien under 1500-talet
Personer från Urbino
Födda 1535
Avlidna 1612
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Goliatgroda

Goliatgrodan (Conraua goliath) är världens största grodart. Den tillhör släktet Conraua och familjen Conrauidae.

Utseende 
Grodan blir mellan 17 och 32 cm lång (exklusive benen) och väger från 0,6 till 3,25 kg. Ovansidan är vårtig och grönbrun, medan buksidan är ljusare gulgrön. Kroppen är platt med ett triangelformat huvud med stora ögon, som kan bli över 2 cm i diameter. Bakbenen är långa, och fötterna har kraftig simhud.

Utbredning 
Den förekommer i Ekvatorialguinea och Kamerun.

Vanor 
Grodan lever under 1 000 meters höjd i och nära snabba floder i regnskogar. Den föredrar vattendrag med lätt surt vatten och sandbotten. Goliatgrodan saknar strupsäckar, och det enda parningsläte den kan frambringa är därför ett visslande med öppen mun. Den är nattaktiv och lever på insekter, kräftdjur, mollusker, fisk, smådäggdjur och andra amfibier, som stjärtgroddjur och mindre grodor. Ynglen är vegetarianer och lever endast på en vattenväxt, Dicraea warmingii. De är mycket mindre än den vuxna grodan, inte större än vanliga grodyngel; efter förvandlingen växer de emellertid till den fullbildade grodans storlek. 

Äggläggning och yngelutveckling sker i mindre vattendrag, där honan lägger upptill några hundratal ägg på bottnen, fästade vid vattenväxter. Ynglen förvandlas till fullbildade grodor mellan 85 och 95 dagar.

Status 
Goliatgrodan är klassificerad som starkt hotad ("EN", underklassificering "A2d+3d") av IUCN, framför allt på grund av att den jagas som föda, ofta med storskaliga metoder. Insamling för sällskapsdjurindustrin, avverkning av regnskogar och igenslamning av de vattendrag där den lever utgör också hot mot dess existens.

Källor

Stjärtlösa groddjur
900-talet f.Kr.

Denna artikel handlar om seklet 900-talet f.Kr., åren 999-900 f.Kr. För decenniet 900-talet f.Kr., åren 909-900 f.Kr., se 900-talet f.Kr. (decennium).

Händelser 
 Den indoariska järnåldern inträffar.
 Den grekiska staden Sparta grundas.

Födda 
915 f.Kr. – Achasja, kung av Juda rike.

Avlidna 
996 f.Kr. – Kang av Zhou, kinesisk kung.
983 f.Kr. – Mu av Zhou, kinesisk kung.
977 f.Kr. – Zhao av Zhou, kinesisk kung.
967 f.Kr. – Siamun, farao i Egyptens tjugoförsta dynasti.
900 f.Kr. – Gong av Zhou, kinesisk kung.

Externa länkar
Carl Vilhelm Trenckner

Carl Vilhelm Trenckner, född den 26 februari 1824, död den 9 januari 1891, var en dansk orientalist. 

Trenckner blev student 1841 och ägnade sig åt studiet av klassiska språk; senare sysselsatte han sig med de semitiska och kom däri till stor skicklighet samt övergick slutligen till studiet av indisk filologi, i synnerhet palispråket, och buddhistisk litteratur, där han, i Viggo Fausbölls fotspår, blev en högt ansedd specialist med världsrykte. 

I Danmark verkade han, okänd och ouppmärksammad, som lärare vid "Vajsenhuset" (hemmet för föräldralösa barn) i Köpenhamn. Han gjorde stora samlingar och förarbeten till palispråkets ordbok och grammatik - de kom efter hans död till universitetsbiblioteket -, men fick ej mycket färdigt för utgivning på grund av de stora fordringar han ställde på sig själv och sitt arbete. 

Han utgav Pali miscellany I (1879), avhandlande åtskilliga kritiska och grammatiska frågor, The Milindapanho, being dialogues between king Milinda and the buddhist sage Nagasena (1880) och The Majjhima-Nikaya, I (1888), det vill säga Buddhas dialoger. Fortsättningen (II och III) utgavs efter Trenckners manuskript av J. Chalmers (1896-1902).

Referenser 

Danska indologer
Födda 1824
Avlidna 1891
Män
Klassiska språk

Som klassiska språk räknas vissa enskilda språk som är oftast utdöda som talspråk men under lång tid fortsatte att användas som (speciellt skriftligt) prestigespråk och lingua franca inom en viss kulturkrets, ofta i kraft av att kulturens religiösa skrifter och/eller filosofiska och vetenskapliga verk med halv-religiös auktoritet är avfattade på språket. Ett klassiskt språk ska också ha en självständig litterär historia. De för nutida kulturer viktigaste klassiska språken är klassik tamil (framst i södra Indien och Sri Lanka), sanskrit (hinduiska och buddhistiska världen), klassisk kinesiska (konfucianska världen), grekiska, latin och hebreiska (judisk-kristna världen) samt persiska. 

Klassiska språk kan vara livskraftiga och stabila också i dagens läge: hebreiska gick igenom revitaliseringsprocess och tamil har överlevt som ett talspråk genom seklerna. 

I svensk utbildning syftar begreppet vanligen på latin, klassisk grekiska och ibland även hebreiska. Det vetenskapliga studiet av dessa språk kallas klassisk filologi..

De klassiska språkens prestige har i de flesta kulturer gradvis urholkats i takt med att en större del av befolkningen blivit läskunnig och det därmed skapats efterfrågan på litteratur på de mer lättillgängliga folkspråken. Sedan 1800-talet har deras funktion som diplomati- och vetenskapsspråk i stort sett övertagits av de olika europeiska imperiernas respektive talspråk, som engelska, franska och spanska.

I Indien kan ett språk få status som ett klassiskt språk om det har rik och självständig litteraturhistoria som anses vara en viktig del av talarnas kulturarv. Sedan 2004 har sex språk blivit nominerade som klassiska: tamil, sanskrit, kannada, telugu, malayalam och oriya..

Källor

Se även
 Döda språk
 Liturgiskt språk
 Moderna språk
 Klassisk

Typer av språk
Orientalistik

Orientalistik är en samlande beteckning för studier och forskning avseende Orienten, såväl språk, humaniora som samhällsvetenskap. Orientalistiken har flera underavdelningar, såsom iranistik. Kunskaper inom ämnet förväntas att bli mer och mer eftertraktat på arbetsmarknaden, genom att flera politiska och ekonomiska intressen uppstår i regionen.

Utbildning i Sverige 
 Vid Uppsala universitet erbjuder institutionen för lingvistik och filologi ett Orientalistikprogram, där man studerar kulturer och språk i Mellanöstern och Orienten. Programmet erbjuder fyra olika inriktningar arabiska, persiska, turkiska och hindi. Vid programmet kan man rikta sig in mot statsvetenskap, religion eller filologi.

Se även 
 Orientalister
 Orientalism
 Indologi
 Iranistik
Södermanlands runinskrifter 328

Runinskrift Sö 328  är en runsten som står tillsammans med en bautasten på gården Tynäs mark, öster om Sundby, som är en stadsdel av Strängnäs. De står på en mindre åkerholme helt nära Tynäsvägen i Aspö socken och Åkers härad.

Stenen 
Stenen är 220 cm hög över marken och nästan oskadd. Materialet är gråsten. Den hittades 1913 liggande med runsidan nedåt på den lilla kullen där den nu står och detta anses vara dess ursprungliga plats. De båda stenarna står bland några yngre ekar och andra lövträd på den lundlika kullen i ett öppet odlingslandskap. På vikingatiden då runstenen ristades anlades här över det sankaste stället den broanläggning som står omnämnd i texten.  

Runslingan är en profilerad och rundögd drake med trubbnos, som är fjättrad till sin egen svans med en boja och ornamentiken går i Ringerikestil. Texten börjar vid drakens huvud och löper motsols, så att runornas bas hamnar utåt. Ristaren använder svensk runrad från 1000-talet. Hans disposition är slarvig, många runor står utanför slingan. Han behåller N före T. S-runan förekommer både rätt- och spegelvänt. Han använder U-runan för ljudet o (i Thorulf), vilket är karakteristiskt för äldre ristningar. Stenen är rest av två syskon för att hedra sin fader, även modern Asa står omnämnd. Underlaug är troligen samma kvinna vars namn finns med på stenen Sö 280 vid Strängnäs domkyrka. Den från runor översatta texten lyder enligt inskriften nedan:

Inskriften 

Runsvenska: þurulfR × auk × untrlauh : þau : raistu × stina × þasi auk × bru × kia(r)(þ)(u) -(t) (k)u(þ)ui × faþur : sin buanta × asu ×

Normaliserad: ÞorulfR ok Undrlaug þau ræistu stæina þasi ok bro gærðu [a]t Guðve, faður sinn, boanda Asu

Nusvenska: Thorulf och Underlaug, de reste dessa stenar och gjorde bro efter Gudver sin fader, Asas make.

Bildgalleri

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Södermanlands runinskrifter
Lista över runinskrifter i Strängnäs kommun
Sverige under vikingatiden

Källor 
Samnordisk runtextdatabas: Sö 328
 Runstenar i Södermanland, sid. 93, red. Ingegerd Wachtmeister, Södermanlands museum, 1984,

Fotnoter 
 

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Strängnäs kommun
William Wilson Hunter

Sir William Wilson Hunter, född 15 juli 1840 i Glasgow, död 6 februari 1900 i Oaken Holt vid Oxford, var en brittisk statistiker och det anglo-indiska väldets främste historieskrivare.

Hunter studerade vid universiteten i Glasgow, Paris och Bonn och tjänstgjorde från 1861 i förvaltningen i nedre Bengalen, där han började insamla lokala traditioner, aktstycken och så vidare med tanke på ett kommande historiskt författarskap. Han utgav med stöd härav Annals of Rural Bengal (1868; sjunde upplagan 1897) och kompilerade samma år med hjälp av B.H. Hodgsons omfattande samlingar ett stort, ej helt tillförlitligt dialektlexikon, A Comparative Dictionary of the Non-Aryan Languages of India. På vicekungen lord Mayos uppdrag utarbetade Hunter en plan till en fullständig statistisk undersökning av hela det indiska riket och ställdes 1869 i spetsen för det jättelika företaget. Han företog under de 12 år detta arbete varade en mängd resor till alla delar av Indien och förvärvade sig därunder en intim kännedom om land och folk, som sedermera kom honom väl till pass även som historiker.

De statistiska redogörelserna, "Statistical Survey of India", utgjorde tillsammans 128 volymer; Hunter redigerade själv de delar därav, som rörde Bengalen och Assam (22 band 1875-79) samt en sammanfattning av det stora arbetets resultat, The Imperial Gazetteer of India (nio band 1881; andra upplagan, 14 band 1885-87). Som en historisk inledning till det statistiska verket kan man anse Hunters A Brief History of the Indian Peoples (1880, ofta omtryckt) samt The Indian Empire: Its People, History and Products (1895). Hunter, som även utgav en geografisk beskrivning över Orissa (1872) och Life of the Earl of Mayo (två band 1875; andra upplagan 1876), var 1881-1887 extra ordinarie medlem av vicekungens råd med tillsynsansvar för det indiska skolväsendet. 

Hunter tog 1887 avsked, erhöll samtidigt knightvärdighet och återvände till England för att ägna sin återstående levnad åt utarbetandet av en stort anlagd historia över Brittiska Indien. Av detta arbete, History of British India, hann han dock före sin död endast att utge två band (1899-1900) som går fram till år 1700. Under sina förarbeten började han emellertid utge en populärhistorisk serie biografiska arbeten i indisk historia, "Rulers of India", till vilken han själv bidrog med ett par studier över Dalhousie (1890) och Mayo (1892). Bland Hunters övriga arbeten märks The Old Missionary (1895), Life of Brian H. Hodgson, British Resident of the Court of Nepal (1896), The Thackerays in India (1897) och det postumt utgivna The India of the Queen and Other Essays (1903).

Källor

Tryckta källor

Noter 

Brittiska historiker
Brittiska statistiker
Britter i kolonialtidens Indien
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer från Glasgow
Födda 1840
Avlidna 1900
Män
Ugglan
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Paris universitet
Alumner från University of Glasgow
Arthur Anthony Macdonell

Arthur Anthony Macdonell, född den 11 maj 1854 i Muzaffarpur, Bihar i Indien, död den 28 december 1930, var en brittisk indolog. 

Macdonell idkade universitetsstudier 1875–1884 i Tyskland och verkade sedermera i Oxford, bland annat som lektor i tyska och deputy professor i sanskrit 1888–1899, från 1899 huvudlärare och Boden professor i sanskrit och föreståndare för Indian Institute där. Macdonell utgav och översatte Brhad-devata (2 band i "Harvard sanskrit series", V, VI, 1904).

Bibliografi 
Sarvanukramani till Rigveda (i "Anecdota Oxoniensia", 1886)
Sanskrit grammar (1886)
Sanskrit-english dictionary (1893)
Vedic mythology (1897)
History of sanskrit literature (1900)
A new sanskrit grammar (1901)
Vedic grammar (1910) 
A Vedic Reader for Students (1917)

Källor

Tryckta källor

Noter 

Brittiska indologer
Brittiska professorer
Alumner från Corpus Christi College, Oxford
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Tübingens universitet
Alumner från Leipzigs universitet
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Filologer under 1800-talet
Filologer under 1900-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Brittiska forskare under 1900-talet
Britter i kolonialtidens Indien
Födda 1854
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Stadsmuseet i Skövde

Stadsmuseet i Skövde är ett museum i Skövde som återger stadens historia genom basutställningar om olika epoker i stadens historia. 

Museet skapades 1946 av Skövde hembygds- och fornminnesförening i Gamla Rådhuset vid Hertig Johans torg. Verksamheten övertogs 1952 av Skövde stad och därefter drevs museet i kommunal regi i olika former i Rådhuset fram till 2003. Sedan 2005 är museet inhyst i en tidigare textilfabrik på Norrmalm. Under 2015 packades museet ner inför ombyggnationen inför skapandet av Skövde Kulturfabrik. Under 2016 genomfördes en omfattande ombyggnation och museets yta ökades kraftigt samtidigt som Skövde Musikskola flyttade in i lokalerna.

Till museet hör även Helénsstugan i Helénsparken. Helénsstugan är stadens äldsta bostadshus och en av få byggnader från tiden före stadsbranden 1759.

Se även
 Mölndals stadsmuseum, som också har "öppet magasin".

Källor

Skövde kommun
Stadsmuseer i Sverige
Museer i Västra Götalands län
Byggnader och anläggningar i Skövde
Antony MacDonnell, 1:e baron MacDonnell

Antony Patrick Macdonnell, 1:e baron Macdonnell (av Swinford), född 7 mars 1844, död 9 juni 1925, var en irländsk och anglo-indisk statsman.

MacDonnell blev ämbetsman i Indien, 1889 tillförordnad regeringskommissarie i Burma och 1891 styresman ("chief commissioner") över Centralprovinserna. År 1893 blev Macdonnell tillförordnad viceguvernör över Bengalen, var 1893-1895 medlem av vicekungens råd samt 1895-1901 viceguvernör över Nordvästprovinserna och styresman i Oudh. Macdonnell erhöll 1893 knightvärdighet (sir Antony Macdonnell), blev 1902 medlem av Kronrådet och India Office samt utsågs samma år till understatssekreterare för Irland. 

Som sådan var han öns egentlige styresman under flera år framåt och verkade energiskt for den irländska frågans lösning genom införande av begränsad självstyrelse, delvis efter planer från den indiska administrationen. Dessa planer på så kallad "devolution" kritiserades skarpt i underhuset av ministern för Irland, Wyndham, och föranledde dennes avgång ur Balfours ministär (mars 1905). Macdonnell fortsatte som understatssekreterare vid ministärförändringen i december samma år och avgick först 1908. Då upphöjdes han till peer. Han räknades till överhusets mest ansedda auktoriteter i irländska frågor.

Källor
 

Brittiska politiker
Britter i kolonialtidens Indien
Födda 1844
Avlidna 1925
Män
Ugglan
Hector MacDonald

Sir Hector Archibald MacDonald, även känd som Fighting Mac, född 4 mars 1853 i grevskapet Ross i Skottland, död 25 mars 1903 i Paris, var en brittisk general.

Han var son till ett fattigt torparfolk och först anställd som bodbiträde i Dingwall, tog 1870 värvning vid 92:a höglandsregementet Gordon, tjänade sig upp till sergeant och utmärkte sig genom glänsande tapperhet i Afghanistan 1879, där han vann befordran till officer genom ett djärvt anfall på en skara afghaner, som låg i bakhåll för den brittiske överbefälhavaren, general Roberts. 

Som underlöjtnant stred MacDonald 1881 mot boerna vid Majuba, togs till fånga, men återfick sin värja av general Joubert som tecken till fiendernas beundran för hans tapperhet. MacDonald deltog från 1885 i fälttågen i Egypten och Sudan, anförde en egyptisk brigad i Don-golaexpeditionen 1896 och tillbakaslog som brigadchef i det blodiga slaget vid Omdurman 1898 mahdisternas ursinniga anlopp varigenom han också hämnades Gordons död. Han blev 1899 generalmajor och erhöll ett högt befäl i Indien samt kallades i december samma år till Sydafrika för att överta befälet över den i slaget vid Magersfontein hårt medtagna Höglandsbrigaden. MacDonald anförde den sedan till andra boerkrigets slut, blev svårt sårad vid Paardeberg (februari 1900), men hann likväl deltaga i lord Roberts marsch mot Bloemfontein (mars samma år) och erhöll 1901 knightvärdighet. 1902 blev MacDonald militärbefälhavare på Ceylon. 

Anklagelser för sedlighetsbrott förmådde honom att begå självmord, i Paris 25 mars 1903. Ett monument över MacDonald, i form av ett högt torn, restes i Dingwall 1907.

Källor

Noter

Avlidna 1903
Brittiska generaler
Män
Födda 1850-talet
Ugglan
Gamla kyrkan, Kävlinge

Gamla kyrkan är en kyrkobyggnad belägen i Kävlinge. Kyrkan tillhör Kävlinge församling i Lunds stift och Svenska kyrkan.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är en romansk absidkyrka av sten från 1100-talets senare del. De äldsta delarna är daterade till 1157. Valven slogs troligen på 1300-talet då även vapenhuset i norr uppfördes. Tornet tillkom på 1400-talet. Kyrkan har kalkmålningar från 1300- och 1400-talen.

Kyrkan lämnades att förfalla 1897, då den nya kyrkan, Korsbackakyrkan, uppfördes cirka 250 meter norr om Gamla kyrkan, men den restaurerades successivt för att återinvigas 1957. Efter avkristningen 1897 användes kyrkan tidvis som brandstation och sädesmagasin.

Inventarier
 Altaruppsatsen, som flyttades till en vägg i kyrkans västra del vid restaureringen, tillkom 1598 och predikstolen cirka 1620-30.
 Triumfkrucifixet härrör från cirka 1500. Dopfunten är jämngammal med kyrkans äldsta delar.
 Det finns en klockarebänk från 1500-talet.
 Kyrkans gamla klockor hänger numera i Korsbackakyrkan. Istället finns här en klocka som göts till återinvigningen 1957.

Orgel
Den nuvarande orgeln byggdes 1963 av A. Magnussons Orgelbyggeri AB, Göteborg och är en mekanisk orgel.

I kyrkan finns även en Johannus Rembrandt 3070 digitalorgel.

Galleri

Källor

Vidare läsning

Externa länkar
 Medeltidens bildvärld

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Kävlinge kommun
Kävlinge