kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slaget vid Laswari

Slaget vid Laswari ägde rum den 1 november 1803 under andra anglo-marathiska kriget i Laswari, en by i Alwar söder om Delhi i norra Indien. 

Slaget stod mellan Ostindiska Kompaniets armé i Indien under general Gerard Lake med 10 000 man å ena sidan, och Scindias marathiska armé med 9 000 man veteraninfanteri och 5 000 man kavalleri å den andra.

General Lake gick till anfall med sitt kavalleri, innan det brittiska infanteriet anlänt till slagplatsen. Maratherna stred mycket tappert, men när 7 000 av deras infanteri fallit på slagfältet lade de ner sina vapen. Britternas förluster beräknas till 800 man. Segern räknas som en av de mest avgörande i den brittiska erövringen av Indien.

Referenser 

Indiska slag
Brittiska slag
Krigsåret 1803
Slag i Indien
Indien under 1800-talet
Scindia

Scindia () är en marathisk fursteätt som härskade som maharajor i det indiska furstendömet Gwalior före Indiens självständighet 1947. Ätten, som härstammar från Satara i dagens Maharashtra, bildades av Ranoji Scindia som var officer i Peshwas arme. Ranoji Scindia deltog i invasionen och erövringen av Malwa 1723. 1731 övertog Ranoji Scindia 35 procent av Malwas tidigare territorium och 1735 etablerades Ujjain som säte för furstendömet. 1810 flyttade Daulat Rao Sindhia sätet till Gwalior. Furstendömet upplöstes till Indien 1947 och den sista maharajan Madhav Rao III Scindia förlorade sin titel som regent 1971.

Scindiamaharajor över Ujjain och Gwalior

Referenser

Noter 

Indiska dynastier
Indien under 1700-talet
Indien under 1800-talet
Lennart Wallén

Lennart Wallén, född 15 oktober 1914, död 25 maj 1967 i Kungsholms församling i Stockholm, var en svensk filmklippare, regiassistent och regissör. 

Han arbetade huvudsakligen som regiassistent och filmklippare i nästan 200 filmer, men var också skådespelare och regissör i några filmer.

Wallén var son till skådespelarna Edit och Sigurd Wallén. De är begravda på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi roller

Regi

Filmmanus

Producent

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska filmklippare
Svenska filmregissörer
Svenska stumfilmsskådespelare
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1914
Avlidna 1967
Män
Hamburgerbar

Hamburgerbar är en enklare form av restaurang som först och främst serverar snabbmat som hamburgare och varmkorv. Dessa ställen finns ofta längs med vägar, och vid större vägar som till exempel motorvägar är dessa vanliga. Detta beror på att det finns en stor kundkrets hos de som gör långa bilfärder. Hamburgerbarer finns också i centrum i orter. I europeiska länder brukar varje tätort ha minst en hamburgerbar oavsett om det är en större eller mindre ort. En del hamburgerbarer bedrivs genom stora multinationella företag och då förekommer ofta s.k. franchising. Andra hamburgerbarer bedrivs helt i privat regi, och i vissa fall är det till och med bara en ägare som dessutom jobbar ensam.

Några kända hamburgerkedjor
Burger King
Max Hamburgerrestauranger AB
McDonald's
Sibylla

Snabbmat
Edith Wallén

{{Infobox Skådespelare
| namn              = Edith Wallén
| bild              = Wallén, Edith (från notomslag).jpg
| bildstorlek       = 
| bildtext          = Edith Wallén på ett foto från omslaget till notutgåvan av Den gula paviljongen.
| födelsenamn       = Edith Katarina Olsson
| födelsedatum      = 21 oktober 1891
| plats             = Stockholm
| dödsdatum         = 
| dödsplats         = Stockholm
| andra namn        = 
| år aktiv          =  
| make              =  Sigurd Wallén
| maka              = 
| partner           = 
| barn              = Lennart Wallén
| hemsida           = 
| noterbara roller  = 
| guldbaggen        = 
| kristallen        = 
| oscars            = 
| emmyawards        = 
| tonyawards        = 
| goldenglobeawards = 
| baftaawards       = 
| imdb              = 0909431
| sfdb              = 57432
| signatur          = 
| signaturstorlek   = 
}}'Edith Katarina Wallén', född Olsson 21 oktober 1891 i Stockholm, död där den 29 juni 1960, var en svensk skådespelare.

Wallén inledde sin scenkarriär hos Carl Deurell och var senare främst verksam vid Folkan och Södra Teatern i Stockholm. I den sistnämnda teaterns nyårsrevy 1923 introducerade hon Emil Norlanders klassiska kuplett Den gula paviljongen''. 

Edith Wallén var gift med skådespelaren Sigurd Wallén och blev mor till Lennart Wallén. De är begravda på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor
 Edith Wallén i Svensk Filmdatabas
 Edith Wallén på 78:or & Film

Externa länkar 

Svenska skådespelare
Svenska sångare
Födda 1891
Avlidna 1960
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Kvinnor
Skådespelare från Stockholm
Svenska stumfilmsskådespelare
Karin Ekelund

Anna Karin Elisabet Ekelund, född 26 maj 1913 i Ystad, död 21 december 1976 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk skådespelare, regissör, producent och sångare.

Biografi 
Karin Ekelund var dotter till lektor Sam Ekelund och Anna Lindström. Ekelund studerade vid Dramatens elevskola 1930–1933, varefter hon spelade både teater och film. Hon var engagerad vid Vasateatern 1934–1936, Oscarsteatern 1938–1939 och Malmö stadsteater från 1944.

Sitt stora filmgenombrott fick hon som komediskådespelare i Hasse Ekmans Med dej i mina armar 1940 och som karaktärsskådespelare i Anders Henriksons Ett brott 1940.

1961 anställdes hon som första kvinnliga producent och regissör vid Radioteatern och förblev där livet ut. 

Hon var gift två gånger, första gången från 1937 med tandläkaren Rudolf Levin och andra gången från 1951 med NK-chefen Ragnar Sachs.

Karin Ekelund är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska teaterregissörer
Svenska sångare under 1900-talet
Personer från Ystad
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1913
Avlidna 1976
Kvinnor
Folke Hamrin

Karl Folke Hamrin, född 8 januari 1912 i Arvika, död 8 september 1982 i Dalsjöfors, var en svensk skådespelare.

Biografi
Hamrin studerade vid Dramatens elevskola 1931–1933. Han gjorde tolv roller på Dramaten mellan 1932 och 1941. Han filmdebuterade 1935 i Per-Axel Branners Ungdom av idag och kom att medverka i knappt tjugo filmproduktioner fram till och med 1959. 1979 medverkade han i Selma Lagerlöf-filmatiseringen Charlotte Löwensköld och 1980 i Sverige åt svenskarna, vilken kom att bli hans sista filmroll. Hamrin är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Externa länkar
 
 Folke Hamrin på Malmö stadsteater

Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1912
Avlidna 1982
Folke
Personer från Arvika
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Amerika (roman)

Amerika eller Den försvunne (originaltitel: Der Verschollene) är en roman av Franz Kafka, utgiven postumt 1927. Kafka själv kallade aldrig romanen för Amerika utan för Der Verschollene (Den försvunne). De svenska utgåvorna från 1998 och 2005 använde Kafkas ursprungliga titel (men de båda utgåvorna 2019 har åter Amerika som titel). Romanen är ofullbordad och det finns motstridiga uppgifter om hur Kafka hade tänkt sig att den skulle sluta.

Kafka själv sade sig skriva Amerika / Den försvunne under inflytande av Charles Dickens romaner. Romanen författades huvudsakligen 1912 och skiljer sig i flera avseenden från Kafkas övriga verk, framför allt de två senare romanerna Processen och Slottet. Jämfört med dessa är Amerika / Den försvunne ljusare och handlingen har inte samma drag av overklighet och drömtillstånd.

Det första kapitlet, Der Heizer (Eldaren) publicerades separat 1913.

Handling 
Unge Karl Rossmann utvisas ur föräldrahemmet i Europa, då han blivit förförd av en äldre kvinna, och skickas i stället iväg till Amerika. Han får inledningsvis bo hos sin morbror i New York. Efter att morbrodern gett honom sparken får Karl, efter en tids luffande, istället jobb som hissoperatör på ett hotell. Karl råkar dock i problem när två bekanta från tiden som luffare dyker upp på hotellet, och han får lämna detta arbete. Han följer med de två luffarna och tillbringar en tid tillsammans med dem som en sorts husslav hos den synnerligen kraftiga operasångerskan Brunelda. Sedan följer den första stora luckan i handlingen. Senare får Karl arbete som kontorist på ett företag, som uppenbarligen är en bordell, dit han även får i uppdrag att föra Brunelda. Sedan följer en andra lucka i handlingen. Karl bestämmer sig för att söka arbete hos den stora "teatern i Oklahama" (Kafka stavar detta namn så) och får också anställning där, som tekniker. Han påbörjar tågresan mot "Oklahama". Sedan slutar romanfragmentet.

Översättningar till svenska
Romanen har översatts till svenska dels av Johannes Edfelt i samarbete med Tage Aurell 1947 (nyutgåvor 1963, 1972, 1980, 1983, 1986, 1990 och 2019) och dels av de likaledes samarbetande Hans Blomqvist och Erik Ågren 1998 (nyutgåvor 2005 och 2019).

Referenser

Externa länkar 
Amerika, faksimil av upplagan från 1927, Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf, Heinrich Heine Universität Düsseldorf 
Amerika, text på zeno.org 
Amerika, text på digibib.org 

Skönlitteratur 1927
Postuma verk
USA i skönlitteratur
Romaner av Franz Kafka
Tyskspråkig skönlitteratur
Tjeckisk skönlitteratur
Kategoriska imperativet

Det kategoriska imperativet formulerades och identifierades av filosofen Immanuel Kant (1724–1804) som moralens högsta princip. I sin grundformulering lyder det "Handla endast efter den maxim genom vilken du tillika kan vilja att den blir en allmän lag". Kant menar dels att detta är en syntetiskt nödvändig sanning, vid betraktande av begreppet "kategoriskt imperativ". Efter avlägsnande av allt empiriskt, eller "materiellt", kvarstår endast lagbundenheten själv. Därav följer det rent formella kravet att anpassa sina handlingar till kravet på lagbundenhet.

Kant formulerade principen i sin Grundläggning av sedernas metafysik från 1785. I samma verk presenterar han ytterligare tre formuleringar av samma princip. Hur man ska tolka detta "samma" är emellertid en tvistefråga inom filosofin alltsedan Kants dagar. En vanlig tolkning är att de är ekvivalenta i den meningen att de ger upphov till samma plikter. De andra formuleringarna lyder i följande ordning:
 Handla som om maximen för din handling genom din vilja skulle kunna bli allmän lag.
 Handla så att du aldrig behandlar mänskligheten i [vare sig] din egen [eller någon annan] person bara som ett medel utan alltid tillika som ett ändamål.
 Handla enligt maximerna tillhörande en allmänt lagstiftande medlem i ett blott möjligt ändamålens rike.

Enligt Kant följer den tredje formuleringen från de två första.

Se även 
 Deontologi
 Den gyllene regeln
 Normativ etik
 Respekt

Etiska teorier
Normativ etik
Filosofiska teorier
Sven Bertil Norberg

Sven Bertil Norberg, född 7 april 1912 i London, England, död 21 augusti 1967 i Storkyrkoförsamlingen i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Norberg tog studenten i Nice, Frankrike, och studerade vidare vid Uppsala universitet, där han blev fil. kand. 1936 och auktoriserad translator 1942. Han kom in på skådespelarbanan och reste med turnerande teatersällskap under några år. Han filmdebuterade 1933 i Per-Axel Branners Ungdom av idag. Åren 1938–1940 var han engagerad vid Helsingborgs stadsteater. Efter att han varit engagerad vid Nya Teatern i Stockholm 1940–1941 anställdes han vid Radiotjänst, i våra dagar Sveriges Radio, som hallåman och producent. År 1955 blev han chef för TV:s hyrfilmsavdelning.

Han var 1942–1951 gift med skådespelaren Marianne Aminoff. Sven Bertil Norberg är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Externa länkar

Referenser

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från London
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1912
Avlidna 1967
Män
Björn Berglund

Björn Nils Johan Gustaf Berglund, född den 16 oktober 1904 i Jörn i Västerbotten, död den 3 augusti 1968 i Örgryte i Göteborg, var en svensk skådespelare och vissångare. Han var son till Nisse Berglund.

Biografi 
Berglund studerade vid Dramatens elevskola 1925–1928. Efter studierna var han engagerad kortare perioder vid olika teatrar. Åren 1946–1951 var han engagerad som revyskådespelare av Karl Gerhard. Han engagerades 1956 vid Göteborgs stadsteater fasta ensemble. 

Han filmdebuterade 1929 i Edvin Adolphsons Säg det i toner, han kom att medverka i drygt 70 filmer och TV-program. 

Under 1930-talet spelade han ofta den unge ordentlige och hederlige ynglingen på film. Detta är särskilt tydligt i filmer som Hans livs match (1932) och Djurgårdsnätter (1933). Men han kunde även spela mer osympatiska roller som till exempel Pelle Karlsson i filmen Familjen Andersson (1937). Senare i karriären gjorde han mer allmänna roller som poliser, läkare och lärare.

Sedan 1931 var han gift med skådespelaren Lisskulla Jobs (1906–1996). De är begravda på Örgryte nya kyrkogård.

Filmografi i urval 

1929 – Säg det i toner
1931 – En natt
1932 – Hans livs match
1932 – Jag gifta mig – aldrig
1932 – Två hjärtan och en skuta
1932 – Söderkåkar
1933 – Djurgårdsnätter
1933 – Fridolf i lejonkulan
1933 – Lördagskvällar
1934 – Anderssonskans Kalle
1934 – Karl Fredrik regerar
1935 – Swedenhielms
1936 – Skeppsbrutne Max
1936 – Johan Ulfstjerna
1937 – Familjen Andersson  
1937 – Konflikt

1939 – Filmen om Emelie Högqvist
1939 – Frun tillhanda
1940 – Blyge Anton

1941 – En kvinna ombord
1942 – Himlaspelet

1942 – Morgondagens melodi
1942 – Sol över Klara
1943 – Aktören
1943 – På liv och död
1944 – Kungajakt
1944 – Mitt folk är icke ditt 
1944 – En dotter född

1945 – Moderskapets kval och lycka
1945 – Tre söner gick till flyget
1946 – Ödemarksprästen
1946 – Kvinnor i väntrum
1947 – Mästerdetektiven Blomkvist
1948 – Var sin väg
1949 – Farlig vår
1949 – Huset nr 17
1949 – Gatan
1949 – Smeder på luffen 
1949 – Hur tokigt som helst
1950 – Regementets ros
1950 – Två trappor över gården
1950 – Flicka och hyacinter
1950 – Kastrullresan
1951 – Guld i gröna skogar

1952 – Trots
1952 – När syrenerna blomma
1953 – Mästerdetektiven och Rasmus
1953 – Kvinnohuset 
1953 – Dumbom

1954 – Karin Månsdotter

1955 – Luffaren och Rasmus 
1955 – Resa i natten
1956 – Rasmus, Pontus och Toker
1956 – Sceningång
1956 – Moln över Hellesta
1956 – Nattbarn
1957 – Prästen i Uddarbo
1957 – Vägen genom Skå
1958 – Ett dockhem
1961 – Pojken i trädet
1962 – Generalskan (TV)

1966 – Blå gatan (TV) 
1966 – Träfracken
 1966 – Ön

1968 – Den gyllene porten

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Radioteater

Roller

Källor

Fotnoter

Källor

Externa länkar
 

Svenska vissångare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Alumner från Dramatens elevskola
Födda 1904
Avlidna 1968
Män
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Personer från Jörns socken
Elektronisk komponent

Elektroniska komponenter används för att bygga upp elektroniska kretsar.
Man skiljer på passiva komponenter och aktiva komponenter.

Externa länkar
Lisskulla Jobs

Lisskulla Karin Jobs Berglund, tidigare Karin Helfrid Berglund, född Jobs 25 juni 1906 i Leksands socken, död 15 augusti 1996 i Västanvik i samma socken, var en svensk skådespelare.

Biografi
Jobs studerade vid Dramatens elevskola 1924–1927 och engagerades därefter vid Dramaten. Hon var sedan engagerad vid olika teatrar för att 1956 engageras vid Göteborgs stadsteaters fasta ensemble. Under Göteborgsåren hade hon 52 roller på stadsteatern. Hon flyttade till Stockholm 1971 och senare till Leksand.

Hon filmdebuterade 1925 i Olof Molanders  Damen med kameliorna och kom att medverka i ett 25-tal filmer.
Från 1931 var hon gift med skådespelaren Björn Berglund (1904–1968). De är begravda på Örgryte nya kyrkogård i Göteborg. Hon var vid sin död folkbokförd som Lisskulla Karin Jobs Berglund men tidigare som Karin Helfrid Berglund. Hon var dotter till Anders Jobs och Elisabet Wisén-Jobs samt syster till Gocken Jobs, Gitt, Peer och Lisbet Jobs, och genom den sistnämnda var hon svägerska till Lille Bror Söderlundh och moster till Michael Söderlundh.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Källor

Fotnoter

Vidare läsning

Externa länkar
 

Födda 1906
Avlidna 1996
Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Personer från Leksands socken
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Triangelolikheten

Triangelolikheten  är en matematisk olikhet enligt vilken längden av en viss sida i en triangel är mindre än(eller lika med) summan av längderna av de övriga sidorna men större än(eller lika med) differensen mellan dessa sidor (brukar kallas den omvända triangelolikheten).

Den är giltig i en stor uppsättning rum, bland annat för de reella talen.

Normerat vektorrum 
I ett normerat vektorrum V kan triangelolikheten skrivas
 
för alla 
 
Likhet gäller om och endast om x och y är parallella.

Reella tallinjen 
Den reella tallinjen är ett normerat vektorrum med absolutbeloppet som norm. Triangelolikheten för de reella talen skrivs därmed som
 
Här gäller likhet om x och y har samma tecken.

Komplexa talplanet 
Inom komplex analys gäller olikheten
 
med likhet om 
.
Dessutom (se följdsatsen nedan) gäller

med likhet om 
.

Metriska rum 
Triangelolikheten ingår som ett av de definierande axiomen för metriken d i ett metriskt rum ℳ.

Den innebär att summan av avståndet mellan två punkter p och q alltid är mindre eller lika med summan av avstånden mellan punkt p och en godtycklig punkt r, samt avståndet från r till q:

där d(p, q) betecknar avståndet mellan p och q. Funktionen d(p, q) : ℳ → ℝ kallas metriken, eller avståndsfunktionen. Notera att det är avståndet mellan två objekt som definierar rummet och inte tvärt om.

Följdsats 
Ur triangelolikheten följer att
 
och 

vilket betyder att normen ||a|| och avståndsmåttet d(a,b) är Lipschitz-kontinuerliga och därmed även kontinuerliga.

Serier och integraler 
Triangelolikheten har ett antal följdsatser. 

Med induktion man kan visa att
 
för xi ∈ ℝ och n ∈ ℕ. 

För absolutkonvergenta serier, det vill säga för

finns en triangelolikhet:
.

För en integral, exempelvis Riemannintegralen, kan man med definitionen av supremum och infimum visa att det finns en triangelolikhet
,

om f(x) är Riemannintegrerbar.

Se även 
 Triangel
 Cauchy–Schwarz olikhet
 Pythagoras sats

Referenser 

Komplex analys
Olikheter
Satser
Global Underwater Explorers

Global Underwater Explorers (GUE) är en dykutbildningsorganisation grundad av Jarrod Jablonski som utbildar dykare inom teknisk dykning och grottdykning.

Dykutbildningsorganisationer
Brommagrenen

Brommagrenen var en planerad stadsmotorväg i 1960 års trafikledssystem samt i 1967 års cityplan för Stockholm. Brommagrenen skulle utgå ifrån Essingeleden vid trafikplats Stora Essingen på Stora Essingen och över Oxhålssundet till Bromma.

Historik
Enligt ett principförslag från 1958 skulle Brommagrenen sträcker sig över Stora Essingens nordöstra hörn. I höjd med Badstrandsvägen planerades en mindre trafikplats i två plan (utformad som en cirkulationsplats) som skulle ansluta både Badstrandsvägen och Essingeringen till Brommagrenen. Därefter skulle grenen gå på en bro över Oxhålssundet till Alvik och där få en trafikplats med anslutning till Alviksvägen. Därefter skulle den föra trafiken i Ulvsundavägens sträckning vidare till Bromma flygplats och sluta vid Enköpingsvägen (E18) i Hjulsta. 

I samband med byggandet av trafikplatsen Stora Essingen gjordes förberedelser i form av på- och avfartsramper för Brommagrenen men dessa kom aldrig till användning. Den på 1960-talet redan färdigställda anslutningsrampen syns idag som en cirka 200 meter lång gräsbevuxen vägstump som går parallellt med Badstrandsvägen på Stora Essingen.

Så sent som år 2000 aktualiserades dock trafikleden igen när Vägverket började studera den som ett alternativ att bygga en förbifart väster om Stockholm inom projektet Nordsydliga förbindelser. På grund av att spårvägen Tvärbanan anlagts i det gamla motorvägsreservatet, modifierades Brommagrenen under projektets gång med en tunnel till Ålsten och benämndes Diagonal Ulvsunda. Detta vägalternativ har dock ersatts av Förbifart Stockholm.

Bilder

Se även
 Diagonal Ulvsunda och Ålstensleden
 Huvudstaleden

Källor
 1967 års cityplan för Stockholm

Externa länkar

Motorvägar i Sverige
Vägtrafik i Stockholm
Nedlagda byggprojekt i Stockholm
Paul Simonon

Paul Gustave Simonon, född 15 december 1955 i Croydon, London, är en brittisk musiker som tidigare var basist och sångare i The Clash. Han är numera konstnär på heltid. 

Simonon växte upp i Brixton och därefter Notting Hill, där han gick i skolor med mestadels svarta ungdomar. Han kom därför att lyssna mycket på reggae och ska. Senare blev han också provocerad över att han inte fick följa med till Jamaica, när Mick Jones och Joe Strummer åkte dit efter förslag av manager Bernie Rodhes. Han var en fotbollshuligan, men också en talangfull målare; han fick ett stipendium att gå i konstskola.

I mitten av 70-talet ville Simonon prova på att syssla med musik. Han provsjöng först för bandet London S.S. Han fick inte rollen som sångare, men blev vän med bandets gitarrist, Mick Jones. Jones lärde därefter Simonon att spela bas (i början markerade Simonon ackord på basens hals, för att veta var han skulle sätta fingrarna). När sedan The Clash hade bildats, var det Simonon som kom på namnet, efter att ha läst ordet i en tidning.

Utseendemässigt påminner Simonon om James Dean, vilket förevigats bland annat genom stilsäkra svartvita foton av Pennie Smith (Playgirl Magazine har en gång röstat fram honom som "the world's hunkiest man"!). Det är Pennie Smith som fotat den klassiska bilden av Simonon när han är på väg att slå sönder sin bas. Bilden utgör omslag till dubbelalbumet London Calling från 1979. På denna platta bidrar Simonon med låtskrivning och sång till "Guns of Brixton". 

Efter Clash dök Simonon först 1988 upp på skivan Down in the Groove av Bob Dylan. Därefter var han med i bandet Havana 3 A.M., som spelade något mer åt roots rock-hållet än Clash. Havana 3 A.M. gav ut en singel, "Reach The Rock", och ett självbetitlat album (1991), innan de lade av. Simonon har därefter ägnat sig åt målning.
Nu spelar han i ett nytt band, The Good, the Bad & the Queen. De släppte sin första skiva 22 januari 2007.

Diskografi 
Studioalbum med The Clash
The Clash (1977)
Give 'Em Enough Rope (1978)
London Calling (1979)
Sandinista! (1980)
Combat Rock (1982)
Cut the Crap (1985)

Studioalbum med Havana 3 am
Havana 3 am (1991)

Studioalbum med The Good, the Bad & the Queen
The Good, the Bad & the Queen (2007)
Merrie Land (2018)

Studioalbum med Gorillaz
Plastic Beach (2010)

Externa länkar 

 The Clash webbplats
 3:AM Magazine - Interview with Paul Simonon
 Paul Simonons galleri på BBC.

Födda 1955
Brittiska punksångare
Brittiska rocksångare
Brittiska konstnärer
Brittiska reggaemusiker
Brittiska gitarrister
Män
Levande personer
Personer från Thornton Heath
American Nitrox Divers International

American Nitrox Divers International (ANDI) är en dykutbildningsorganisation grundad 1988 av Ed Betts och Dick Rutkowski som utbildar fritidsdykare.

Externa länkar
ANDI:s svenska webbplats

Dykutbildningsorganisationer
Agneta Lagerfelt

Gertrud Agneta Lagerfelt (senare Agneta Peters eller Agneta Peters-Lagerfelt), född 18 februari 1919 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 27 januari 2013 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.
 
Lagerfelt antogs till Dramatens elevskola 1940. Hon filmdebuterade i Hasse Ekmans Lågor i dunklet 1942 och kom att medverka i drygt tio filmer. Hon var från 1943 gift med skådespelaren och regissören Willy Peters, som avled 1976.

Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi 

 (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Fotnoter

Källor 
 Dödsannons för Agneta Lagerfelt-Peters - Dagens Nyheter den 8 februari 2013, sid. 41.

Externa länkar 
 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Alumner från Dramatens elevskola
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1919
Avlidna 2013
Kvinnor