kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Osem

Osem (hebreiska אסם) är Israels ledande livsmedelskedja. Osem tillverkar framförallt kakor, frukostflingor och chips. Osem grundades 1942 i Israel av Ivgen Propper, Dr. Franz Klein, Yaakov Lorsh, Azriel Wihl, Shimshon Wilmersdorf, Moshe Katzman och Eliyahu Harpak, under mottot "Sju är bättre än en". 

Inledningsvis tillverkade Osem spaghetti, nudlar och makaroner. Numera tillverkar företaget även kakor, bakelser i dagligvaruhandel, chips, ostbågar, dagsfärskt bröd och andra veteprodukter. Osems varor produceras över hela världen och säljs bland annat i Sverige i utvalda butiker.

Sedan 1995 samarbetar Osem med Nestlé och har med anledning av samarbetet grundat en fabrik samt ett forskningscenter i staden Sderot.

Källor

Externa länkar
Osem
Nestlé

Livsmedelsföretag
Israeliska företag
Företag bildade 1942
Loulou Portefaix

Louise Berthe Amelie Portefaix-Hertzell, känd som Loulou Portefaix, ogift Portefaix, född 11 februari 1935 i Stockholm, död där 24 december 2008, var en svensk balettdansös.

Loulou Portefaix var engagerad vid Kungliga Baletten där hon hade många ballerinaroller, exempelvis i Balanchines Symfoni i C och Mary Skeapings uppsättning av Svansjön. I Birgit Åkessons moderna baletter hade hon också roller och hon alternerade med Mariane Orlando som Isagel i en uppsättning av Karl-Birger Blomdahls Aniara. På grund av en fotskada avbröt hon danskarriären i mitten av 1960-talet. På Dansportalen.se beskriver Anders Jörlén att hon hade en reslig hållning, scenauktoritet och säregen skönhet.

Hon var dotter till skådespelaren och köpmannen Jules Gaston Portefaix och Helga, ogift Wahlgren. Åren 1954–1959 var hon gift med perukmakaren Lars Berg (1928–2012) och 1960–1991 var hon gift med arkitekt Tage Hertzell (född 1928). Hon är begravd i Portefaix familjegrav på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Filmografi (urval)
 1952 – Eldfågeln
 1953 – Resan till dej
 1960 – Aniara

Referenser

Externa länkar

Födda 1935
Avlidna 2008
Kvinnor
Svenska ballerinor
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Dansare från Stockholm
Vad ljus över griften

Vad ljus över griften är en påskpsalm av Frans Michael Franzén från 1812. Det är en av de mest sjungna psalmerna, även om hela psalmen sjungs mer sällan. Psalmen sjungs vanligen under påskdagens mässa och då ofta vid klädandet av det sedan långfredagen nakna altaret.

För 1986 års psalmbok gjorde Karl-Gustaf Hildebrand 1981 en lätt bearbetning av psalmen.

Melodin (D-dur, 2/2) är dansk, känd från cirka 1528, men anges i 1939 års koralbok härstamma från 1569 och i Koralbok för Nya psalmer, 1921 anges att psalmen Framfaren är natten har samma melodi. Melodin har även framförts i tretakt.

Publicerad i
1819 års psalmbok som nr 102 under rubriken "Jesu kärleksfulla uppenbarelse i mänskligheten: Jesu uppståndelse (påskpsalmer)".
Sionstoner 1889 som nr 461.
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 143 under rubriken "Jesu uppståndelse".
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 530 under rubriken "Högtider och särskilda tillfällen - Påsk".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 530.
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 69 under rubriken "Påsksånger".
Sionstoner 1935 som nr 208 under rubriken "Passionstiden".
1937 års psalmbok som nr 102 under rubriken "Påsk".
Psalmer för bruk vid krigsmakten 1961 som nr 102 verserna 1 och 4.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 629 under rubriken "Högtider - Påsk".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 146 under rubriken "Påsk".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr 98 under rubriken "Påsk".
Lova Herren 1988 som nr 183 under rubriken "Påsk".
 Segertoner 1960 utg. Lewi Pethrus som nr 164 under rubriken "Psalmer".

Externa länkar
Hos Svenska Akademien återfinns psalmtexten från 1819 i "Den gamla psalmboken" i PDF

Påskpsalmer
Verk av Frans Michael Franzén
Finländska psalmer
Tony Hillerman

Anthony Grove "Tony" Hillerman, född 27 maj 1925 i Sacred Heart i Oklahoma, död 26 oktober 2008 i Albuquerque i New Mexico, var en amerikansk författare.

Hillerman skrev bland annat en serie kriminalromaner som utspelar sig i det stora Navajoindianreservatet i sydvästra USA. Med sina 64000 km2 är reservatet större än länder som Danmark eller Nederländerna och har en egen kultur och ett eget språk. 

Böckerna är av pusseldeckartyp med två polismän som hjältar: navajoindianerna Joe Leaphorn och Jim Chee. Hillerman utmärkte sig med en detaljerad beskrivning av indianernas kultur i ett samtida USA.

Hillerman skrev även andra böcker, som till exempel den politiska thrillern Flugan på väggen (1971).

Bibliografi (i urval)
Välsignelsens väg (1970; The Blessing Way) 
Flugan på väggen (1971; Fly on the Wall) 
Dans med de döda (1973; Dance Hall Of The Dead) 
Kvinnan som lyssnade (1978; Listening Woman)
 (1980; People of Darkness)
Mörka vinden (1982; The Dark Wind') 
 (1984; The Ghostway)Odjuret (1986; Skinwalkers)Tidstjuven (1988; A Thief Of Time) Talande guden (1989; Talking God)Coyote väntar (1990; Coyote Waits)Presidentens stav 1993 (Sacred clowns)På fall (1996; The Fallen Man)
 (1998; The First Eagle)Jaga grävling (1999; Hunting Badger)Natten sång (2002; The Wailing Wind)
 (2003; The Sinister Pig)Skelettmannen (2004; Skeleton Man)
 (2006; The Shape Shifter'')

Priser och utmärkelser 
 Grand Master-diplom 1993

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Dödsnotis ABC News

Födda 1925
Avlidna 2008
Engelskspråkiga författare
Amerikanska kriminalförfattare
Män
Svend Kornbeck

Svend Kornbeck, född 3 juli 1869, död 30 oktober 1933, var en dansk skådespelare. Han var gift med skådespelaren Ellen Kornbeck.

Filmografi (urval)

Externa länkar

Danska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1869
Avlidna 1933
Jan de Meyere

Jan de Meyere (egentligen Johannes (Jan) Cornelis Jacob de Meijere), född den 4 september 1879 i Ysselmonde i Nederländerna, död den 23 januari 1950 i Stockholm, var en nederländsk-svensk fotograf, målare, skulptör och skådespelare.

Biografi
Han var son till doktorn Jan Dirk de Meyere och Cornelia Jacoba Kaleshoek och, i sitt tredje äktenskap, gift med Ruth Olsson samt far till Monica de Meyere och Vilmund de Meyere. Efter studentexamen läste de Meyere medicin, men lämnade detta snart för konst och fotografi. Han öppnade en fotoateljé i Amsterdam. Med tiden utvecklade de Meyere en egen stil i sina bilder och den så kallade ”high-key tekniken” blev hans signum, det vill säga att fotografierna domineras av ljusa toner (högdagrar) och innehåller nästan inga skuggor.

Jan de Meyere passerade Stockholm på en resa till Ryssland och blev kvar. På Kungsgatan 33 nära Kungstornen etablerade en ateljé 1925 och snart blev hans artistiska porträtt populära och uppmärksammade. Jan de Meyere förde ofta diskussioner om mål och vägar inom fotografin, och genom utställningsverksamhet jorden runt representerade han svensk fotografi. Vid sidan av sitt arbete som fotograf var han verksam som landskapsmålare och skulptör. Meyere är representerad med teckningar och fotografier vid Moderna museet

Han är begravd på Tomtberga kyrkogård i Huddinge kommun.

Fotografier (urval)

Filmografi (urval)

Referenser
Om Jan de Meyere på Stockholmskällan
 En vandring på Huddinge och Tomtberga kyrkogårdar. Huddinge 2009
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 120, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Noter

Externa länkar

Fotografier av de Meyere på Stockholmskällan (närmare 700 st)
Johannes (Jan) Cornelis Jacob de Meijere Länk till sida om släkten de Meijere på Nederländska Wiki

Svenska målare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska fotografer under 1900-talet
Stockholmare
Födda 1879
Avlidna 1950
Män
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Kristus lever – underbara ord

Kristus lever – underbara ord är en påskpsalm av Selma Sundelius-Lagerström från 1884. Varje strof slutar som psalmen börjar: "Kristus lever". Psalmen blev något bearbetad för 1986 års psalmbok; bland annat ströks den sista mer väckelsebetonade strofen.

Melodin (4/4, D-dur) är komponerad av Lowell Mason 1839.

Publicerad i
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 nr 146 under rubriken "Jesu uppståndelse".
Sionstoner 1935 som nr 221 under "Passionstiden"
Den svenska psalmboken 1986 som nr 152 under rubriken "Påsk".
Sionsharpan 1993 som nr 53 under rubriken "Påsk"
Lova Herren 1988 som nr 197 under rubriken "Påsk".

Svenska psalmer
Orkanen Mitch

Orkanen Mitch var en tropisk cyklon som drabbade västra Karibien och Centralamerika i slutet av oktober och början av november 1998. Mitch var säsongens 13:e namngivna cyklon och blev den fjärde kraftigaste tropiska cyklonen som dittills registrerats i Atlanten och Karibiska havet, även en av de allra dödligaste och troligen mest destruktiva orkan som någonsin drabbat västra halvklotet. 

Den monstercyklon som skulle bli Mitch bildades som tropiskt lågtryck 22 oktober i västra delen av Karibiska havet. Lågtrycket intensifierades snabbt och nådde orkanstyrka 24 oktober. Två dagar senare hade Mitch nått kategori fem på den femgradiga Saffir–Simpsons orkanskala med medelvind över 250 km/h. Sin maximala styrka nådde Mitch samma kväll och följande dag; lufttrycket var 905 millibar och medelvinden 80 m/s (288 km/h), vindbyarna beräknades till uppemot 95 m/s (340 km/h).
 
Mitch rörde sig långsamt men hade nedgraderats till en kategori 2 orkan (medelvind omkring 45 m/s) när ögat nådde Honduras kust kvällen 29 oktober. Systemet rörde sig sedan mycket sakta över Centralamerika och vindarna mattades snabbt till stormstyrka och lite senare tropiskt lågtyck. Likväl fortsatte Mitch att producera kolossala regnmängder i den bergiga regionen, minst 1000 mm på många ställen under fyra dygns oavbrutna skyfall (enligt vissa beräkningar ända upp till 1900 mm i bergsområdena). Tusentals människor dränktes i vattenmassorna och skreden, och 5 november nådde resterna av Mitch Floridas västkust som en tropisk storm och krävde ytterligare två dödsfall.

Den officiella dödssiffran efter Mitch härjningar blev nästan 10 000 men många tusen saknades långt efteråt. Den totala dödssiffran kan vara så hög som 20 000 vilket, och i så fall gör Mitch till den dödligaste orkanen på över 200 år på västra halvklotet. Den materiella förödelsen var enorm i framförallt Honduras och norra Nicaragua men även i Guatemala och El Salvador. Cirka 3 miljoner människor drabbades mycket hårt med förstörda hem, förlorat arbete, förstörda skördar med mera.

Fotnoter

Mitch
1998 i Nordamerika
Naturkatastrofer 1998
Meteorologiåret 1998
Naturkatastrofer i Centralamerika
Lord Guildford Dudley

Lord Guildford Dudley, född omkring 1535, död 12 februari 1554 i London, var en engelsk adelsman, gift med niodagarsdrottningen Jane Grey. 

Han var son till John Dudley, 1:e hertig av Northumberland och Jane Dudley.

Jane Grey och Lord Guildford Dudley avrättades för högförräderi.

Anfäder

Källor

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Födda 1535
Avlidna 1554
Män
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Personer under Tudoreran
Personer som blivit avrättade av England under 1500-talet
Gravsatta i St Peter ad Vincula
Prinsgemåler
Till härlighetens land igen

Till härlighetens land igen är en himmelsfärdspsalm av Johan Olof Wallin 1816. Den präglas av hinsideslängtan och främlingskapskänsla ("långt från mitt hem jag vandrar här") och av vilja att vara trogen i den jordiska kallelsen ("jag här vill akta på mitt kall").

Melodin (C-dur, 4/4, 3/2) är komponerad av Bartholomäus Gesius 1605 och Johann Hermann Schein 1628.

Publicerad som
Nr 113 i 1819 års psalmbok under rubriken "Jesu kärleksfulla uppenbarelse i mänskligheten: Jesu himmelsfärd".
Nr 467 i Sionstoner 1889
Nr 164 i Metodistkyrkans psalmbok 1896 de fem första verserna under rubriken "Kristi uppståndelse och himmelsfärd".
Nr 57 i Svensk söndagsskolsångbok 1908 under rubriken "Kristi himmelsfärd".
Nr 152 i Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 under rubriken "Guds uppenbarelse i Jesus Kristus. - Jesu himmelsfärd."
Nr 75 i Svensk söndagsskolsångbok 1929 under rubriken "Kristi himmelsfärd".
Nr 531 i Frälsningsarméns sångbok 1929 under rubriken "Högtider och särskilda tillfällen - Himmelsfärden".
Nr 531 i Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930
Nr 93 i Segertoner 1930
Nr 225 i Sionstoner 1935 under rubriken "Kristi himmelsfärdsdag".
Nr 125 i 1937 års psalmbok under rubriken "Kristi Himmelsfärds dag".
Nr 93 i Segertoner 1960.
Nr 630 i Frälsningsarméns sångbok 1968 under rubriken "Högtider - Kristi himmelsfärd".
Nr 159 i Den svenska psalmboken 1986, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 under rubriken "Kristi himmelsfärds dag".
Nr 105 i Finlandssvenska psalmboken 1986 under rubriken "Kristi himmelsfärds dag".
Nr 201 i Lova Herren 1988 under rubriken "Kristi himmelsfärds dag".

Externa länkar
Hos Svenska Akademien återfinns psalmtexten från 1819 i "Den gamla psalmboken" i PDF

Svenska psalmer
Himmelsfärdspsalmer
Nu är en dag framliden

Nu är en dag framliden är en aftonpsalm av okänd svensk författare från 1682, möjligen diktad tidigare av Samuel Columbus, som dog 1679. Enligt 1819 års psalmbok bearbetades texten av Jesper Svedberg 1694. Ytterligare bearbetning har genomförts för Den svenska psalmboken 1986. Psalmen består av en enda strof, en bön riktad till "Jesus Krist".

Melodin (F-moll, 2/2) är från Lyon 1557 och troligen nedtecknad i Erfurt först 1572 enligt 1986 års psalmbok. Enligt 1697 års koralbok användes samma melodi som till nummer 283, "Från Gudh wil jagh eij skiljas", vilken senare omarbetades helt till en ny version med titelraden Från Gud vill jag ej vika (1695 nr 283) och användes till flera andra psalmer: Din godhet rätt att lova (1695 nr 135), Gudz godhet skole wij prisa (1695 nr 138), Vad gott kan jag dock göra (1695 nr 261), Vad sörjer du så svåra (1695 nr 267) och Jagh kommer för tigh, Herre (1695 nr 320).

Publicerad som
Nr 369 i 1695 års psalmbok under rubriken "AftonPsalmer".
Nr 439 i 1819 års psalmbok under rubriken "Med avseende på särskilda personer, tider och omständigheter: Morgon och afton: Aftonpsalmer".
Nr 679 i Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 under rubriken "Morgon och afton"
Nr 731 i Sionstoner 1935 under rubriken "Morgon och afton".
Nr 439 i 1937 års psalmbok under rubriken "Afton".
Nr 439 i Psalmer för bruk vid krigsmakten 1961 vers 1.
Nr 187 i Den svenska psalmboken 1986, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 under rubriken "Kväll".
Nr 775 i Lova Herren 1988 under rubriken "Afton".
Nr 66 i Luthersk psalmbok
Nr 519 i  Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland (1986) under rubriken "Morgon och afton"

Svenska psalmer
Aftonpsalmer
Hugo Rönnblad

Hugo Vilhelm Rönnblad, född 8 december 1863 i Klara församling i Stockholm, död 6 december 1925 i Kungsholms församling i Stockholm, var en svensk skådespelare, opera- och operettsångare (baryton) och teaterdirektör.

Biografi
Rönnblad var son till sjökaptenen Abraham Vilhelm Rönnblad. Han började i kören Nya teatern i Stockholm samtidigt som han studerade sång för Wilhelm Lundvik och dramatisk framställningskonst för Henrik Christiernsson.

Han debuterade 1884 vid Mauritz Ludvig Fröbergs operettsällskap på Kejserliga teatern i Helsingfors som Simon Rymanovics i Tiggerstudenten. Han var anställd vid detta sällskap 1884–1888 och vid Stora teatern i Göteborg 1888–1890. Under denna år fick han pröva sig i större opera- och operettpartier som Mossul i Kung för en dag, Lothario i Mignon, Montedafiore i Frihetsbröderna, Benozzo i Gasparone och Ferdinand VI i Hälften var. Han anställdes vid Vasateatern 1891, där han uppträdde bland annat som Montedafiore i Frihetsbröderna och Axel von Rambow i Fritz Reuters Livet på landet. Han uppträdde 1892–1901 med framgång vid olika lyriska och dramatiska scener, bland annat återvände han till Göteborg där han spelade i Albert Ranfts lyriska och dramatiska ensembler.

Han bildade eget sällskap, Hugo Rönnblads sällskap 1901, med vilket han under närmare 20 år reste runt i Sverige, uteslutande med dramatik på repertoaren. Under den tiden blev han mycket populär på grund av sitt program och sin samspelta och jämna ensemble. Teatern drevs tillsammans med hustrun fram till hennes död.  Bland hans roller under den tiden märktes sådana som Kung Volmer i Holger Drachmanns Gurre, Blenkarn i Henry Arthur Jones Tatlows hemlighet och Guldstad i Henrik Ibsens Kärlekens komedi. Under sina senare år ägnade han sig även åt filmen, där en av hans främsta roller var Beerencreutz i Gösta Berlings saga.

Under karriären utförde han cirka 60 större barytonpartier i operetter och operor. Totalt gjorde Rönnblad omkring 500 talroller. 

Han var från 1891 gift med skådespelaren Ingeborg Hansson och efter hennes död gift med Augusta Brewitz från 1916. Rönnblad är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (urval)

Regi

Vidare läsning

Externa länkar

Källor 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska teaterchefer
Svenska operasångare under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Sångare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1863
Avlidna 1925
Män
Svenska operasångare under 1900-talet
Lilly Jacobsson

Lilly Viktoria Matilda Jacobsson, född 8 juni 1893 i Göteborg, död 11 november 1979 i Odense, Danmark, var en svensk skådespelare.

Jacobsson debuterade 1911 i Eric Malmbergs Opiumhålan.

Filmografi

Teaterroller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar

Lilly Jacobsson Biography and Filmography in KinoTV.Info

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Kvinnor
Födda 1893
Avlidna 1979
Skådespelare från Göteborg
Låt mig börja med dig

Låt mig börja med dig är en nyårspsalm av Lina Sandell från 1875. Melodin, som är i F-dur i 4/4, är komponerad av Theodor Söderberg 1884.

Varje strof börjar: "Låt mig börja med dig". Den sista strofen fortsätter: "men dock ännu en bön: Låt mig sluta min vandring med dig".

Publicerad i
Svensk söndagsskolsångbok 1908 nr 279 under rubriken "Årstiderna".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 nr 703 under rubriken "Årsskifte".
Frälsningsarméns sångbok 1929 nr 504 under rubriken "Årsskifte". Även med i Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 med samma nummer
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 269 under rubriken "Naturen och årstiderna"
Sions Sånger 1951 nr 124
Frälsningsarméns sångbok 1968 nr 641 under rubriken "Årsskifte".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 196 under rubriken "Årsskifte".
Lova Herren 1988 som nr 130 under rubriken "Nyår".
Sions Sånger 1981 nr 147 under rubriken "Kristlig vandel".

Externa länkar
Hos Projekt Runeberg finns noterna.

Nyårspsalmer
Svenska psalmer
Nakhi

Nakhi  är ett av de 56 minoritetsfolk som officiellt erkänns i Kina. De flesta talar nakhi.

Nakhi-folkets schamaner använde sig traditionellt av ett eget bildskriftspråk dongba. Trots att det är ett relativt enkelt skriftspråk finns det idag inte många nakhi som kan skriva med det.

De flesta nakhi bor i Yunnan-provinsen i sydvästra Kina. Det finns ungefär 260 000 nakhi och centrum för nakhi-kulturen är staden Lijiang som står med på Unescos världskulturarvslista. Det sägs att nakhi härstammar ifrån tibetanska nomader.

Källor 
 Xiaolin Guo, Review of Chinese Research on the Yongning "Naxi" Matriliny, Stockholm Journal of East Asian Studies, no. 2 (1990), sid. 77-90

Minoritetsfolk i Kina
WP:Projekt Kina
Åttonde söndagen efter trefaldighet

Åttonde söndagen efter trefaldighet är en av söndagarna i "kyrkans vardagstid".

Den infaller 16 veckor efter påskdagen. Den liturgiska färgen är grön.

Temat för dagens bibeltexter enligt evangelieboken är Andlig klarsyn:, och en välkänd text är den där Johannes berättar hur vi ska skilja mellan andar:
Så kan ni se vilken ande som är Guds:
varje ande som erkänner att Jesus Kristus har kommit i mänsklig gestalt är från Gud, men den ande som förnekar Jesus är inte från Gud. Det är Antikrists ande, som ni har hört skall komma och som redan nu är i världen.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Andlig klarsyn. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Se även 
Kyrkoåret

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Bibeln på nätet

Kyrkoåret
Söndag
Nionde söndagen efter trefaldighet

Nionde söndagen efter trefaldighet är en av söndagarna i "kyrkans vardagstid".

Den infaller 17 veckor efter påskdagen. Den liturgiska färgen är grön.

Temat för dagens bibeltexter enligt evangelieboken är Goda förvaltare:, och en välkänd text är den ur Lukasevangeliet där Jesus påpekar att ingen kan tjäna två herrar:
Ni kan inte tjäna både Gud och Mammon.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Goda förvaltare. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Se även 
Kyrkoåret

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Bibeln på nätet

Kyrkoåret
Söndag
Michael Clarke

Michael Clarke, född Michael James Dick 3 juni 1944 i Spokane, Washington, död 19 december 1993 i Treasure Island, Florida, var en amerikansk trummis.

Clarke började sin karriär som trummis i The Byrds. Trots att han var officiell medlem, spelade han inte alltid på gruppens skivor, han skrev inte heller mycket material till gruppen. Clarke fortsatte sin musikaliska bana i grupperna The Flying Burrito Brothers och Firefall. Han dog 1993 till följd av skador på levern uppkomna efter en lång tids alkoholmissbruk.

Diskografi (urval)
Album med The Byrds
 Mr. Tambourine Man (1965)
 Turn! Turn! Turn! (1965)
 Fifth Dimension (1966)
 Younger Than Yesterday (1967)
 The Notorious Byrd Brothers (1968)

Album med Gene Clark & the Gosdin Brothers
 Gene Clark with the Gosdin Brothers (1967)

Album med Dillard & Clark
 The Fantastic Expedition of Dillard & Clark (1968)
 Through the Morning, Through the Night (1969)

Album med The Flying Burrito Brothers
 Burrito Deluxe (1970)
 The Flying Burrito Bros (1971)
 Last of the Red Hot Burritos (1972)

Album med Firefall
 Firefall (1976)
 Luna Sea (1977)
 Elan (1978)
 Undertow (1980)

Externa länkar

Michael Clarke på allmusic.com

Födda 1944
Avlidna 1993
Amerikanska trummisar
Män
Tionde söndagen efter trefaldighet

Tionde söndagen efter trefaldighet är en av söndagarna i "kyrkans vardagstid".

Den infaller 18 veckor efter påskdagen.
Den liturgiska färgen är grön.

Temat för dagens bibeltexter enligt evangelieboken är sedan 2003 Nådens gåvor, och en välkänd text är hämtad ur Första Korintierbrevets tolfte kapitel och handlar om nådegåvorna.

Den ursprungliga evangelietexten denna dag var Luk 19:41-47, om hur Jesus gråter över Jerusalem, vilket gav dagen temat "Förspillda tillfällen". Den har i snart tvåhundra år firats speciellt i Hälleberga i Småland med anledning av en händelse i väckelsepredikanten Peter Lorenz Sellergrens liv. I Tyskland har evangeliet föranlett benämningen "Israelsonntag", vilket ger dagen en annan inriktning.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Nådens gåvor. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Se även 
Kyrkoåret

Externa länkar
Bibeln på nätet

Källor 

Kyrkoåret
Söndag
Likspänning

Likspänning kallas en spänning som inte ändrar riktning (motsatsen är växelspänning). Om likspänning ansätts över en krets med ändlig resistans börjar kretsen genomflytas av likström. Batterier ger likspänning. De har då bestämda plus- och minuspoler. Likspänning brukar även kallas för en spänning som inte varierar.

Elektricitet
Elfte söndagen efter trefaldighet

Elfte söndagen efter trefaldighet är en av söndagarna i "kyrkans vardagstid".

Den infaller 19 veckor efter påskdagen. Den liturgiska färgen är grön.

Temat för dagens bibeltexter enligt evangelieboken är Tro och liv:, och en välkänd text är från Romarbrevet där Paulus ger uttryck för en allmängiltig självinsikt:
Det goda som jag vill, det gör jag inte, men det onda som jag inte vill, det gör jag.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Tro och liv. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Se även 
Kyrkoåret

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
Bibeln på nätet

Kyrkoåret
Söndag