kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johnny

Johnny är huvudsakligen ett mansnamn, som även kan stavas Jonny. Johnny är en smekform av John, vilket i sin tur är en kortform av Johannes, och betyder Gud har varit nådig.

Det finns 10940 människor i Sverige som stavar sitt namn Jonny, varav 72 är kvinnor. Av männen har 6508 namnet Jonny som tilltalsnamn/förstanamn och 33 av kvinnorna. Något fler, 11791 män, stavar namnet Johnny, varav 7048 bär namnet som tilltalsnamn. Med denna stavning finns 48 kvinnor som bär namnet.

Kända personer med namnet Johnny/Jonny 
 Johnny Bode, svensk artist
 Johnny Ekström, svensk fotbollsspelare
 Johnny Hutch, musiker
 Johnny Höglin, skridskoåkare, OS-guld 1968
 Johnny Kroon, svensk friidrottare
 Jonny Nilsson, skridskoåkare, bragdmedaljör
 Johnny Olsson, svensk musiker
 Jonny Rödlund, svensk fotbollsspelare
 Johnny Stenberg, norsk politiker

Kända personer med Johnny/Jonny som smeknamn/artistnamn 
 Jonny, spansk fotbollsspelare
 Johnny Adams, musiker
 Johnny Benson, NASCAR-förare
 Johnny Cash, musiker
 Johnny Depp, skådespelare
 Jonny Greenwood, musiker
 Johnny Hallyday, fransk skådespelare och sångare
 Johnny Hayes, amerikansk friidrottare
 Johnny Knoxville, stuntman i programmet Jackass
 Johnny Logan, irländsk sångare
 Johnny Marr, musiker
 Jonny Lee Miller, skådespelare
 Johnny Ramone, musiker
 Johnny Rebel, musiker
 Johnny Rivers, musiker
 Johnny Rotten, musiker
 Johnny Weissmuller, simmare och skådespelare ("Tarzan")

Fiktiva personer med namnet Johnny 
 Johnny "good boy" Taylor, fiktiv person från filmen Kampen om Jorden
 Johnny, Protagonisten i filmen The Room
 Johnny Gat, fiktiv gangster från TV-spels serien Saints Row
 Johnny Blaze, Marvel karaktären Ghost Riders alter ego
 Johnny Cage, Fiktiv slagskämpe från TV-spels serien Mortal Kombat

Mansnamn
Comosjön

Comosjön ( eller Lario) är en stor sjö i Lombardiet i norra Italien. Sjön har en yta på 146 km², vilket gör den till Italiens tredje största efter Gardasjön och Maggioresjön. Med ett djup på 410 meter är den även en av Europas djupaste insjöar. Sjön är ett populärt turistmål i Italien.

Sjön är 50 kilometer lång och dess form liknar ett "Y". Vid den norra änden ligger staden Colico, medan städerna Como och Lecco ligger vid de sydvästra respektive sydöstra delarna. Floden Adda rinner genom Comosjön och har sitt inflöde vid Colico och utflöde vid Lecco. Den fortsätter sedan vidare och mynnar ut i Pofloden. Benito Mussolini tillfångatogs vid Comosjön den 27 april 1945.

Området vid Lierna är en historisk plats vid sjön med en vit strand och ett känt slott.

Fastighetsmarknad 
Fastighetsvärdet på Comosjön varierar från 5 000 till 7 000 euro per kvadratmeter och når 25 000 euro per kvadratmeter för villor med sjöutsikt. Inslaget av utsikten över sjön är det som ger verkligt värde till fastigheterna på sjön. Vissa villor överstiga 100 miljoner euro på grund av deras särdrag och läge.

Referenser

Externa länkar 

Insjöar i Italien
Pos avrinningsområde
Cyclops

Cyclops är en superhjälte och en av originalmedlemmarna, ofta ledaren, i superhjältegruppen X-Men, skapad av företaget Marvel. Hans riktiga namn är Scott Summers, han är helbror till Alexander Summers (Havok) och son till Corsair från StarJammers som endast dykt upp då och då i den svenska utgivningen av Marvels serier. Han blev intresserad av Jean Grey, en annan av gruppens medlemmar första gången han mötte henne och de gifte sig, efter många förveckligar, med varandra. Efter Jeans död blev Scott istället ihop med Emma Frost.

Cyclops skjuter från ögonen rubinröda strålar som han inte kan kontrollera utan sitt specialbyggda visir.

Filmografi 
 X-Men (2000), spelad av James Marsden
 X2: X-Men United (2003), spelad av James Marsden
 X-Men: The Last Stand (2006), spelad av James Marsden
 X-Men Origins: Wolverine (2009) spelad av Tim Pocock
 X-Men: Days of Future Past (2014), spelad av James Marsden
 X-Men: Apocalypse (2016), spelad av Tye Sheridan
 Deadpool 2 (2018), spelad av Tye Sheridan (cameo)
 X-Men: Dark Phoenix (2019), spelad av Tye Sheridan

Superhjältar i X-Men
Fiktiva rektorer
Fiktiva figurer från Nebraska
Seriefigurer introducerade 1963
Fiktiva föräldralösa barn
Beast

Hank "Beast" McCoy är en superhjälte som förekommer i serietidningar som utges av Marvel Comics. Han är en av medlemmarna i superhjältegruppen X-men. Beasts 

kännetecken i de tidiga serierna var hans stora fötter och händer, men med tiden började han illustreras med blå päls och ett utseende som var en blandning av en katt och en gorillas. Ännu senare "degenererade" han tillbaka till ett än mer kattlikt utseende och påminner mest om ett blått människolejon.

Rollfiguren figurerar ej i filmerna X-Men och X-Men 2 då specialeffekterna inte kunde lösas till regissörens belåtenhet. Han medverkar däremot i X-Men: The Last Stand (2006) och spelas där av Kelsey Grammer. I filmerna X-Men: First Class (2011), X-Men: Days of Future Past (2014), X-Men: Apocalypse (2016), Deadpool 2 (2018) och X-Men: Dark Phoenix (2019) spelas han av Nicholas Hoult.

Fiktiv biografi

Beasts övermänskliga förmågor är främst atletiska men han är även en framstående vetenskapsman. Innan hans krafter manifesterade sig spelade han amerikansk fotboll. Han är antagen till Professor X skola för begåvade ungdomar och arbetar idag som lärare där när han inte är ute och räddar världen.

Externa länkar
 Stars & Garters fansite
 Marvel Comics Database: Beast
 Uncanny-Men.net Spotlight On Beast

Superhjältar
X-Men
Seriefigurer i Marvels universum
Superhjältar i X-Men
Fiktiva figurer från Illinois
Seriefigurer introducerade 1963
Fiktiva mutanter
Jubilee (seriefigur)

Jubilee, ursprungligen en mall-rat vid namn Jubilation Lee som följde efter kvinnorna i X-men genom en portal när dessa bodde i Australiens öken. Blev senare vän med Wolverine och en medlem i X-men. Hon är en tonårig superhjältinna med kraften att avfyra plasmastötar med händerna, samt kontrollera dessa.

Superhjältar i X-Men
Fiktiva föräldralösa barn
Kista Science Tower

Kista Science Tower (engelska för Kista vetenskapstorn) är en skyskrapa, belägen i stadsdelen Kista i nordvästra Stockholm. Byggnaden har en höjd av 123,9 meter (eller 156 meter med antennen inräknad) och är Sveriges och även Nordens näst högsta kontorsfastighet efter Citygate, samt Sveriges fjärde högsta skyskrapa (efter det blivande Karlatornet i Göteborg passerat i höjdmeter, Turning Torso samt Citygate). Skyskrapan är en del av ett komplex som består av sex byggnader med olika höjd och fasadbeklädnad. Förutom en kontorsyta på cirka 39 000 m², rymmer komplexet bland annat restauranger, garage, fitnesscenter och affärslokaler. Utmärkande för alla byggnaderna är dess triangulära form och dubbelglasade, genomskinliga fasad. Den grå kuben på byggnadens topp är en fortsättning på hisschaktet, då tornet ursprungligen var tänkt att ha ytterligare några våningar, men det avbröts på grund av finanskrisen i början av 2000-talet. Det redan byggda hisschaktet förkortades inte och det distinkta betongblocket längst upp finns kvar.

Kista Science Tower är ritat av White arkitekter som vann en tävling om att få rita byggnaden 1998. Bygget påbörjades sommaren 2000 och stod klar i slutet av 2002. Bakom uppförandet stod NCC. Sedan augusti 2004 är fastighetsbolaget Vasakronan hel ägare.

Kista Science Tower har även Sveriges snabbaste hissar med en hastighet av 5-6 m/s.

Se även
 Lista över Stockholms högsta byggnader

Referenser

Externa länkar 

Skyskrapor i Stockholm
Kista
Byggnader uppförda av NCC
Byggnader och anläggningar i Västerort
The Majestic

The Majestic är en amerikansk film från 2001 i regi av Frank Darabont.

Handling
Peter vaknar en dag upp i staden Lawson med minnesförlust efter en bilolycka. Han misstas för en annan - stadens länge förlorade son, en riktig krigshjälte. Peter börjar tro vad alla andra i staden tror och börjar sakta men säkert bygga upp sitt liv igen. Det är ett perfekt liv, och kanske en perfekt lögn. Men sanningen brukar alltid komma i kapp.

Rollista (urval)
Jim Carrey - Peter Appleton
Laurie Holden - Adele Stanton
Martin Landau - Harry Trimble
Brent Briscoe - Cecil Coleman, sheriff
Ron Rifkin - Kevin Bannerman
Cliff Curtis - Prince Khalid

Externa länkar

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska romantikfilmer
Filmer 2001
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Frank Darabont
Lokala regler

Lokala regler är regler för en golfbana som bestäms av tävlingsledning eller golfklubbens regelkommitté. Reglerna bestäms utifrån onormala förhållanden på banan där de generella golfreglerna anses svåra att tillämpa.

Svenska Golfförbundet, SGF, har utfärdat generella lokala regler för stenar i bunker och markeringar på banan. De generella lokala reglerna gäller automatiskt på alla golfbanor i Sverige.

Golfklubben kan utfärda lokala regler som är specifika för banan. Det kan gälla till exempel elledningar som går över ett hål, myrstackar och mark under arbete (MUA) som pågår på banan.

Lokala regler ska vara stabila och inte ändras ofta. Om något händer på banan eller vädret är extremt dåligt kan man utfärda tillfälliga lokala regler som kompletterar de ordinarie lokala reglerna.

En lokal regel får inte bryta mot de ordinarie golfreglerna. I Appendix I i regelboken finns formuleringar som ska användas.

Exempel på lokala regler
Myrstackar betraktas som MUA. Lättnad enligt regel 25:1b.
Skador i bunker orsakade av kraftigt regn eller bevattningsanläggning betraktas som MUA. Lättnad enligt regel 25:1b.
Om ett nyplanterat träd, markerat med stödpinne, inverkar på spelarens stans eller området för dennes tänkta sving, skall bollen lyftas utan plikt och droppas i enlighet med regel 24:2.b (oflyttbara hindrande föremål). Bollen får rengöras när den lyfts enligt denna regel.
Jordfasta stenar på fairway betraktas som MUA. Lättnad enligt regel 25:1.

Kuriosa
Under andra världskriget 1939-1945 drabbades många golfbanor av fientligt anfall och St. Mellons Golf&Country Club utfärdade dessa lokala regler för deras golfbana.

Spelare uppmanas att samla ihop och ta bort bomb- och granatsplitter från fairways så att inte klippmaskinerna skadas.
Utan plikt för avbrutet spel får spelare taga skydd under pågående bombfällning och artillerield.
Plats för fälld bomb med fördröjd utlösning är markerad med rödvita flaggor på tämligen säkert men icke garanterat riskfritt avstånd från bomben.
Granat- och bombsplitter på green får avlägsnas utan plikt. På fairways och i bunkrar får splitter flyttas utan plikt om det befinner sig inom en klubblängd från bollen. Om bollen därvid rubbas ådöms inget pliktslag.
Boll som rubbas ur sitt läge på grund av fientlig aktion får läggas tillbaka utan plikt och om bollen förlorats eller förstörts får en ny boll droppas utan plikt men givetvis ej närmare hålet.
Om bollen spelats ner i en bombkrater får den utan plikt droppas på en linje rakt bakåt från hål.
Spelare som då han slår sitt slag blir störd av häftigt insättande bomb- och granatexplosioner får med ett slags plikt spela en ny boll från samma plats.

Referenser

Litteratur
Golflexikon, Bokförlaget Bra Böcker AB, Höganäs, 1995

Golf
Ardy Strüwer

Ardy Strüwer, egentligen Eduard Arnaud Strüwer, född 11 maj 1939 i Batavia (sedan 1949 Jakarta), Java, Nederländska Indien (sedan 1945 Indonesien), död 6 juni 2023, var en indonesisk-nederländsk-svensk målare, tecknare, grafiker, komiker och manusförfattare.

Biografi
Strüwer växte upp i Nederländska Indien/Indonesien och Holland och utbildade sig vid Kungliga Konsthögskolan i Haag och som gästelev vid Kungliga Konstakademiens grafiska avdelning i Stockholm. Han har bland annat arbetat och bott i Paris och i New York sedan 1980-talet.

Konst
Strüwers konst, såväl måleri som litografi, kännetecknas av en färgstark expressivitet, inte sällan i surrealistisk stil, med kvinnan – som han ser som livets ursprung – och kvinnokroppen som återkommande motivbild; Strüwer har använt ord som "sensuell surrealism" och "postmodern flower power" vid beskrivningen av den. Hans konst finns representerad i flera privata samlingar och offentliga museer, som Peter Stuyvesant Collection, Moderna museet i Stockholm och Gemeente museum i Haag. Under början av 2000-talet vann Strüwer även popularitet som glaskonstnär.

TV
Under 1960- och 1970-talen blev Strüwer ett känt namn i svensk television, bland annat tillsammans med Lasse Åberg; de två gjorde 1975 humorprogrammet "Lösnäsan". Strüwer och Åberg var påtänkta för huvudrollerna i Fem myror är fler än fyra elefanter men ersattes av Magnus Härenstam och Brasse Brännström.

Fotboll
Strüwer spelade i ungdomen fotboll på elitnivå i holländska FC Den Haag.

Familj
Han var 1960–1966 gift med premiärdansösen Astrid Strüwer. Åren 1967–2007 var han gift med Gunnela (född Sterner, 1941), med vilken han fick dottern Ardina (född 1966) och två söner.

Filmografi

Diskografi
 1968 - ARDY, the painter of love - PREGNANT RAINBOWS FOR COLOURBLIND DREAMERS
 1973 - Ardy&Lasses Öronpaj
 2004 - Jazz Chez Ardy

Referenser

Externa länkar
Kort dokumentär från 2009 om Ardy Strüwer.

Födda 1939
Sommarvärdar 1981
Svenska komiker
Svenska målare under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Svenska manusförfattare
Män
Avlidna 2023
Nederländska konstnärer
Indonesiska konstnärer
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska illustratörer
Personer från Jakarta
Astrid Strüwer

Astrid Strüwer, egentligen Astrid Josephine Maria Rellos, född 3 december 1942 i Haag, Nederländerna, är en svensk dansare och balettpedagog. 

Hon är dotter till arkitekten Henri Diji och Maggy Elisabeth, ogift van der Burch, och fick sin utbildning för Sonia Gaskell vid Holländska nationalbaletten 1955–1962. Hon var engagerad vid Cullbergbaletten från 1967 och Kungliga teatern från 1971. År 1976 blev hon premiärdansös och år 1985 blev hon balettpedagog vid Svenska balettelevskolan.
 
Astrid Strüwer har bland annat varit gift med konstnären och artisten Ardy Strüwer. Hon var från 1976 gift med den svenske solistdansören Tino Rellos (1951–2023), lärare i styrketräning vid Kungliga Svenska Balettskolan samt son till direktören Malte Rellos och artisten Margita, ogift Jacobsen.

Filmografi 

 (kortfilm)

Referenser

Externa länkar
Astrid Strüwer på Svensk Filmdatabas.

Svenska balettdansare under 1900-talet
Svenska danspedagoger
Personer från Haag
Födda 1942
Levande personer
Kvinnor
Horyu-ji

Hōryū-ji (法隆寺, "Den blomstrande lagens tempel") är ett buddhisttempel från Asuka-perioden i Ikaruga i prefekturen Nara. Templet anses ha några av de äldsta träbyggnaderna i världen.

Templet grundades år 607 efter prins Shotokus instruktioner och kallades en tid "Ikaruga-dera" (斑鳩寺). År 670 brann templet ner, men blev gradvis återuppbyggt fram till början av 700-talet. Senare blev det ett viktigt religiöst center för Hossōriktningen, från vilken det dock skilde sig 1950. Idag är Hōryū-ji huvudtempel för en egen buddhistisk skola.

1993 sattes Hōryū-ji upp på Unescos världsarvslista. Japans regering har även listat Hōryū-ji som en del av Japans nationalskatt.

Se även
Masaoka Shiki, skaparen av haiku

Externa länkar
  Hōryū-ji - Wikivoyage 
 Hōryū-ji

Buddhistiska monument i Horyu-ji-området
Tempel i Japan
WP:Projekt Japan
Natalja Makarova

Natalja Makarova (ryska: Наталья Романовна Макарова), född 21 november 1940 i dåvarande Leningrad, är en rysk ballerina och koreograf.

Makarova var anställd vid Kirovbaletten i Leningrad från 1956 till 1970, då hon under en turné hoppade av till väst. Hon dansade i bland annat USA och England; hennes paradnummer var Svansjön och Giselle. Hon tilldelades en Tony Award 1983 för bästa huvudroll i musikalen On Your Toes.

1989 bestämde sig Makarova för att återvända till Ryssland och Kirovbaletten.

Filmografi  
1994 - Dansaren 
1964 - Spjascaja krasavica

Födda 1940
Ryska ballerinor
Ryska koreografer
Brittiska ballerinor
Personer från Sankt Petersburg
Kvinnor
Levande personer
Ryska balettdansare under 2000-talet
Ryska balettdansare under 1900-talet
Szekszárd

Szekszárd ( , tyska: Sechshard, kroatiska: Seksar) är en stad i provinsen Tolna i södra Ungern. Staden är huvudort i provinsen Tolna. Szekszárd har 30 963 invånare (2021), på en yta av 96,28 km². Den ligger cirka 63 kilometer nordost om staden Pécs.

Referenser

Externa länkar  

Orter i Tolna (provins)
Sonic

Sonic kan syfta på:

 Sonic Team – ett japanskt spelutvecklingsföretag grundat 1990
 Sonic Magazine – en svensk musiktidning
 Sonic hedgehog – ett protein som finns hos däggdjur och har viktiga funktioner för organutvecklingen 
 The Sonics – en amerikansk rockgrupp
Per Arthur Segerström

Per Arthur Segerström, född 12 augusti 1952 i Stockholm, är en svensk balettdansör, regissör och teaterchef, hovdansare sedan 1990.

Segerström studerade vid Kungliga Balettskolan 1960–70 och var från 1970 fast anställd vid Kungliga Baletten, solist sedan 1973 och premiärdansör sedan 1975. Han har under sin karriär dansat alla de klassiska huvudrollerna, ofta i par tillsammans med Anneli Alhanko, och de var 1990 de första som fick titeln hovdansare och sågs även på det första svenska frimärket med balettmotiv 1975 med en scen ur Romeo och Julia. Han har även gästdansat på ett flertal scener internationellt, som Norge, Finland, USA, Israel samt i Kirovbaletten i Leningrad.

Efter pensioneringen från Kungliga Baletten 1994 har han varit verksam som regissör och koreograf till opera och teater, såsom Glucks Orfeus och Eurydike (2009, Mozarts Trollflöjten (2011) och Mozarts Figaros bröllop (2013) på Ulriksdals slottsteater (Confidencen), till vars verksamhetsledning han också är knuten som verkställande direktör. Tilldelades Teaterförbundets guldmedalj för "utomordentlig konstnärlig gärning" 2014.

Framträdande huvudroller i urval
Svansjön
Nötknäpparen 
Romeo och Julia 
Törnrosa 
Giselle (1975) 
Birgit Cullbergs Fröken Julie (1977)
John Crankos Så tuktas en argbigga (1978)
Kenneth MacMillans Manon (1980)
Gaieté parasienne
Napoli
At Midnight (1973)

Filmografi  
1994 - Dansaren
1984 - Abbalett (TV)

Referenser
Skandinavisk balett, av Margareta Sjögren, Bonniers 1988

Noter

Externa länkar
Svensk Filmdatabas om Per Arthur Segerström
Confidencens webbplats (med styrelse)

Svenska dansare under 1900-talet
Hovdansare
Svenska operaregissörer
Svenska teaterchefer
Män
Födda 1952
Levande personer
Dansare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Svenska dansare under 2000-talet
Lördagssällskapet

Lördagssällskapet var ett sällskap som grundades av elever och unga lärare vid Helsingfors universitet på våren 1830 och som sammanstrålade varje lördagskväll för diskussion hos någon av medlemmarna. Till en början berörde diskussionerna litterära ämnen men senare började de beröra skapandet av nationen Finland. 

Lördagssällskapets betydelse för de finskspråkigas bildning och kulturella utveckling var betydande. Under dess inflytande  bildades det finska litteratursällskapet och den första moderna privatskolan Helsingfors Lyceum år 1831.

I början fungerade Johan Jakob Nervander som ledarfigur, senare Johan Ludvig Runeberg. Efter Runebergs flytt till Borgå år 1837 upphörde sällskapets regelbundna funktion.

Sällskapets organ var Helsingfors Morgonblad.

Lördagssällskapets medlemmar 
 Matthias Alexander Castrén 
 Fredrik Cygnaeus
 Axel Adolf Laurell
 G. F. Laurell
 Bengt Olof Lille
 Mårten Johan Lindfors
 Augusta Lundahl
 Johan Jakob Nervander
 Johan Jakob Nordström
 Gabriel Rein
 Johan Ludvig Runeberg
 Johan Vilhelm Snellman
 Zacharias Topelius
Elias Lönnrot

Kulturinrättningar i Finland
Akademier och lärda samfund i Finland
Organisationer bildade 1830
Åbo under 1800-talet
Jesper Taube (operasångare)

Jesper Taube, född 25 januari 1972, är en svensk operasångare (tenor).

Biografi
Taube är utbildad vid Operahögskolan i Stockholm och sedan 2001 fast anställd vid Kungliga Operan i Stockholm. Han debuterade på Kungliga Operan 1999 som Morales i Carmen vilket följdes av roller som Figaro i Barberaren i Sevilla, Rodrigo i Don Carlos, Greve Almaviva i Figaros bröllop, Escamillo i Carmen, Marcello i La Bohème, Belcore i Kärleksdrycken, titelrollen i Eugen Onegin, Medoro i Orlando, Bobinet i Pariserliv, Guglielmo i Così fan tutte, Ford i Falstaff, Dandini i Askungen och på senare år Jeletskij i Spader dam, Gabriel von Eisenstein i Läderlappen, titelrollen i Rigoletto och Doktor Malatesta i Don Pasquale. Hösten 2012 gjorde han tenorrollen som förste väktare i en nyproduktion av Trollflöjten. 

Bland andra engagemang kan nämnas Silvio i Pajazzo på Malmö Opera, Guglielmo i Così fan tutte på Värmlandsoperan, Valentin i Faust på L’Opéra de Massy i Paris och Claudio i Hector Berlioz Béatrice et Bénédict i Baden-Baden och Paris. USA-debuten ägde rum 2002 som Valentin i Faust på Florida Grand Opera i Miami där han året efter sjöng Greve Almaviva i Figaros bröllop. Han har även gästat Chicago Opera Theatre som Don Alvaro i Resan till Reims och Aeneas/Don Diego i Dido & Aeneas och Dibdins The Padlock samt gjort titelrollen i Erkki-Sven Tüürs opera Wallenberg vid Estniska Nationaloperan i Tallinn. Jesper Taube framträder ofta i kyrko- och konsertsammanhang och har gjort flera skivinspelningar.

År 2011 bytte Taube röstfack från baryton till tenor.

Evert Taube var Jesper Taubes farfars farbror.

Priser och utmärkelser
Taube har tilldelats ett flertal stipendier, bl.a.
2009 – Jussi Björlingstipendiet

Filmografi
2001 – Pariserliv (TV)

Diskografi
1996 – Den heliga natten av Hilding Rosenberg (Naxos)
1997 - Blenda av Per August Ölander (Sterling)
1999 – Scener ur Tirfing av Wilhelm Stenhammar (Sterling)
2001 – Requiem per un uomo innocente av Gabriella Gullin (Nosag)

Referenser

Noter

Externa länkar
Kungliga Operan

Svenska operasångare under 2000-talet
Män
Födda 1972
Levande personer
Jesper