kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kärntorn

Kärntorn är ett centralt försvars- och bostadstorn i en medeltida borg.

Ursprunget till den medeltida borgens kärntorn var ett kraftigt försvarstorn, en så kallad kastal, utan någon omkringbyggd borg. Den fransk-normandiska urtypen kallas donjon, den engelska ibland med ett mer sentida uttryck för keep.

En välbevarad donjon är den i Houdan, några mil väster om Paris, som stod färdig 1137. Det bäst kända exemplet på en keep är Towern i London.

I Sverige har ofta barfred och franska begreppet beffroi (engelska belfry, tyska belfried, bergfried) använts.  På tyska kan det användas dels om ett centralt försvarstorn men även om rörligt belägringstorn och härstammar möjligen via medellågtyskans berchvrede genom omtolkning från grekiskans pyrgos phoretos (torn som kan bäras). I Sverige användes begreppet  dels om bostadsdelen av befästningen, dels om ett porttorn, där bostadsdelen ofta var inrymd.. Orden beffroi och barfred har troligen helt olika ursprung.

Exempel på kärntorn är Kärnan i Helsingborg som i princip fick sitt nuvarande utseende omkring 1320, Slottet Tre Kronor och Kalmar slott.

I delar av västra Sverige och Norge kan en barfred eller barfrö syfta på en överbyggnad över förstukvisten på en så kallad barfröstuga.

Se även
Postej
Donjon

Noter 

Torn
Befästningskonst
Handelsplats

Handelsplats är en plats där man kan handla varor av olika slag inom ett begränsat område. Ordet är i svenska språket i ofta förknippat med historiska handelsplatser.

Historiskt uppkom handelsplatser som knutpunkter för marin transport, alltså förbundna genom skeppsfart. Handelsplatser utvecklades omkring Östersjön troligen redan under nordisk bronsålder 1700–500 f.Kr. Handeln utvecklades sedan under vendeltiden och multietniska mötesplatser som Truso, Grobin och Helgö uppstod. Längs floderna i nuvarande Ryssland, i Polen och Baltikum samt på Brittiska öarna uppstod sedermera betydande centra för handel under vikingatiden. En viktig drivkraft i Östersjöns fall är tillgången till bärnsten. Den direkta efterföljaren till vikingatidens handelsmän blev Hansan med viktiga säten i Lübeck, Riga och Gdansk.

Vikingatida handelsplatser

Birka (Björkö, Uppland, nuvarande Sverige)
Daugmale (nära Riga, nuvarande Lettland)
Dorestad (vid Rhen, nuvarande Nederländerna)
Dublin (Irlands huvudstad)
Elleköpinge (vid Helge å, östra Skåne, nuvarande Sverige)

Gnezdovo (nära Smolensk, nuvarande Ryssland)
Grobin (vid Liepaja, nuvarande Lettland)
Gärds Köpinge (vid Vramsån, östra Skåne, nuvarande Sverige)
Hedeby (Schleswig, nuvarande Tyskland)
Helgö (Uppland, nuvarande Sverige)
Kaupang (Oslofjorden, nuvarande Norge)
Köpingsvik (Öland, nuvarande Sverige)
Limerick (vid Shannon, västra Irland)
Löddeköpinge (vid Lödde å, västra Skåne, nuvarande Sverige)
Paviken (Gotland, nuvarande Sverige)
Ribe (Jylland, nuvarande Danmark)
Reric (vid Gross Strömkendorf, Wismarbukten, Nordöstra Tyskland)
Sarskoje (vid Sara, nära Rostov, nuvarande Ryssland)
Staraja Ladoga (nuvarande Ryssland)
Timerjovo (i Volgas vattensystem, 35km öster om Vladimir, nuvarande Ryssland)
Truso (nuvarande Polen)
Wiskiauten (Kaliningrad, nuvarande Ryssland)
Wolin (vid Oders mynning, nuvarande Polen)

Se även
 Vikingatida städer i Norden.
 Basar
 Galleria
 Köpcentrum
 Loppmarknad
 Marknadsplats
 Saluhall
 Webbplats

Referenser

Ekonomisk historia
Handel
Boskap

Kräk omdirigerar hit. För kräks, se kräkning.

Boskap, boskapsdjur eller kreatur är benämningar på vissa husdjur, främst nötboskap. Även hästar, får, getter och grisar, samt förr även höns, kan emellanåt räknas in.

Kritter är ursprungligen samma ord som kreatur. Ordet kräk har i äldre svenska också använts för boskap eller kreatur. Husdjur i betydelsen tamdjur kan också kallas fä.

Kreatur (från latin creatura, skapelse, verbalsubstantiv till creare, att skapa) har använts om skapade ting eller varelser, om djur i allmänhet och större husdjur, boskapsdjur, särskilt nötkreatur. Förr har det även använts om tama fjäderfän, och har också en användning som nedsättande om en människa.

Fä, liksom boskap, har enligt SAOB från 1926 främst kommit att användas om nötboskap, och kan också användas om djur i allmänhet. Speciellt används uttrycket "fjäderfä" om tamfåglar. Fä som i "fäbod". Fä användes också som skällsord.

Se även
 Kreatursdrift

Referenser

 
Skällsord
Oxdjur

Oxdjur (Bovinae) är en underfamilj i ordningen partåiga hovdjur.

Oxdjur är jämförelsevis stora djur, de största arterna når en vikt upp till 1000 kg. Hannar har nästan raka horn och är tydligt större än honorna. Hos några arter i släktgruppen Bovini och i släktet Taurotragus har även honor horn, men de är mindre än hanarnas horn. Oxdjur har inte som många andra slidhornsdjur körtlar under ögonen. Istället finns doftkörtlar vid afterklöven av de bakre extremiteterna.

Arternas ursprungliga levnadsområde fanns i Eurasien, Afrika och Nordamerika. Några arter blev domesticerade och spridd över hela världen. Å andra sidan är flera vilda arter hotade i beståndet. IUCN listar 3 arter som akut hotade (critically endangered), 6 arter som starkt hotade ("endangered"), 4 arter som sårbara ("vulnerable"), 3 arter som nära hotade ("near threatened") och alla andra som livskraftiga ("least concern").

Släkten och arter 
I underfamiljen skiljs mellan 24 arter fördelade på 9 släkten:

 Släkte: Bison
 Bisonoxe B.bison
 Visent B.bonasus
 Släkte: Bos
 Nötboskap Bos taurus
sebu (B. t. indicus) och stamformen uroxe
 Jak B.mutus
 Banteng B.javanicus
 Kouprey B.sauveli
 Gaur B.gaurus
 Släkte: Boselaphus
 Nilgau B.tragocamelus
 Släkte: Bubalus
 Vattenbuffel B.arnee
 Låglandsanoa B.depressicornis
 Dvärganoa B.quarlesi
 Tamarau B.mindorensis
 Släkte: Syncerus
 Afrikansk buffel
 Släkte: Taurotragus
Jätteeland T.derbianus
Elandantilop T.oryx
 Släkte: Tetracerus
Fyrhornsantilop T. quadricornis
 Släkte: Tragelaphus
Sitatunga T. spekii
Nyala T. angasii
Buskbock T.scriptus
Mindre kudu T. imberbis
Större kudu T. stepsiceros
Bergsnyala T.buxtoni
Bongo T. eurycerus
 Släkte: Pseudoryx
Vietnamantilop P.nghetinhensis

Referenser 

 

ca:Bovini
ru:Быки
LD50

{{DISPLAYTITLE:LD50}}
LD50 är ett mått som används inom medicinsk vetenskap för att ungefärligen ange hur giftig en substans är. LD50 är en förkortning av engelska lethal dose 50%, alltså "letal dos 50%". Värdet på LD50 för en specifik substans erhålls genom att i djurförsök utsätta olika grupper av försöksdjur för varierande doser av substansen, varpå en del av försöksdjuren dör. Ur sambandet mellan dos och dödlighet i förhållande till de enskilda försöksdjurens massa går det sedan att med hjälp av statistisk analys beräkna vilken dos som dödar 50% av försöksdjuren.

Vanligtvis fastställer man LD50 på råttor eller möss. Det är i allmänhet inte möjligt att utifrån dessa värden dra några helt korrekta slutsatser kring hur giftig en viss substans är för människan, men ju mer lik människan som arten av försöksdjur är – främst avseende på kroppsvikt och nära genetisk släktskap, som exempelvis primater – desto mer exakt blir värdet.

För gifter som förekommer i lösning använder man ibland måttet LC50, som står för lethal concentration 50%.

LD50 av några olika ämnen
 Etanol: 7,06 g/kg (råtta)

 Nikotin: 50 mg/kg (råtta), 3 mg/kg (mus) och uppskattningsvis 0,5–1,0 mg/kg (människa)
 Koffein: 192 mg/kg (råtta)
 Botulinumtoxin: uppskattningsvis 1 ng/kg (människa)

Samtliga värden gäller då ämnena intagits oralt.

Giftskalan 
Den dödliga dosen LD50 skiljer sig åt efter många storleksordningar. Indikationen för den negativa dekadiska logaritmen hos LD50 i kg per kg förenklar därför jämförelsen av de dödliga doserna.

Botulinumtoxin är en av de giftigaste kända substanserna med ett LD50 på 1 ng / kg (magnitud 12), medan den minst giftiga substansen vatten har ett LD50 på över 90 g / kg (magnitud 1). Det är en skillnad på 1 till 100 miljarder, eller 11 steg i magnitud.

Se även
 Letal dos
 Toxikologi
 Toxicitet

Källor

Toxikologi
Gift
Djurförsök
Julnattsmässa

"Midnattsmässa" omdirigerar hit. Det kan även syfta på en mässa som firas på påsknatten.

En julnattsmässa eller midnattsmässa, är en mässa (d. v. s. Gudstjänst med Nattvard) som firas på julnatten (natten mellan julafton och juldagen). Denna typ av gudstjänst är vanlig i Romersk-katolska kyrkan, men har även blivit allt populärare i bland annat Svenska kyrkan.  Denna mässa markerar övergången från advent till jul. Liknande tjänster firas även i andra kyrkor.

Midnattsmässan i Peterskyrkan i Rom, som leds av påven, direktsänds traditionellt i TV i flera länder, däribland på SVT för Sverige.

Se även
 Julbön
 Julotta
 Julafton
 Juldagen

Källor

Mässa
Natt
Domstolsverket

Domstolsverket är en svensk statlig förvaltningsmyndighet, som sorterar under Justitiedepartementet och har till uppgift att ge administrativt stöd och service åt de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna, hyres- och arrendenämnderna, Rättshjälpsmyndigheten och Rättshjälpsnämnden. 
Inom verksamhetsområdet ska Domstolsverket i administrativt hänseende leda och samordna verksamheten för att skapa förutsättningar för en rättssäker verksamhet och se till att den bedrivs effektivt. I detta arbete ska verket iaktta domstolarnas självständighet enligt regeringsformen.

Från 2009 ansvarar Domstolsverket även för det svenska rättsinformationssystemet och webbplatsen lagrummet.se.

Myndigheten är från 1 oktober 2022 beredskapsmyndighet och ingår i beredskapssektorn ordning och säkerhet.

Organisation 

Domstolsverket inrättades år 1975 och har huvudsaklig placering i Jönköping. Det finns mindre lokalkontor i Stockholm (på Torsgatan), Göteborg och Malmö.

Domstolsverkets författningssamling 
Domstolsverkets författningssamling består av föreskrifter och allmänna råd som verket givit ut.

Generaldirektörer
1975–1986: Mats Börjesson
1986–1993: Lars Åhlén
1994–1998: Bertil Hübinette
1998–2004: Stefan Strömberg
2005: Mats Malmsjö (tillförordnad)
2005–2007: Thomas Rolén
2008–2014: Barbro Thorblad
2014–2020: Martin Holmgren
2020–:  Thomas Rolén

Se även 
Sveriges Domstolar
Sveriges domstolsväsen
Lagrummet.se

Källor

Externa länkar 
Domstolsverket
Lagrummet.se

Myndigheter under svenska Justitiedepartementet
Svenska rättsliga myndigheter
Myndigheter i Jönköping
Juldagen

Juldagen är en av de stora högtidsdagarna inom kristenheten. Firningsämnet är Jesu födelse. 

Juldagen infaller den 25 december. 

Juldagen innefattar kyrkligt sett även julafton (kvällen den 24 december) och julnatten (natten mellan 24 och 25 december). Enligt kyrklig tideräkning börjar söndagen på lördagskvällen då kyrkan firar helgsmål. På samma sätt är det med helgdagarna. Detta synsätt har kyrkan ärvt från den judiska kalendern, där lördagens sabbat också börjar på fredagkvällen. Denna tideräkning baseras på Bibelns skapelseberättelse: "Och det blev afton och det blev morgon, den första dagen." (1 Mos 1:5). Den kyrkliga indelningen är i Sverige idag inte särskilt känd, varför benämningen "julafton" kommit att uppfattas beteckna hela det sekulära dygnet, och julaftonen och juldagen därmed kommit att uppfattas som två olika dagar. Därav har även uppfattningen uppkommit att man i en del länder firar jul på julafton, i andra länder på juldagen. Kyrkligt sett är det dock samma dag och samma fest.

Kyrkan firar en viktig mässa som samlar mycket folk på julnatten (natten mellan 24 och 25 december) - julnattsmässan. I Sverige har den populäraste julgudstjänsten under 1900-talet varit julottan, en nattvardslös gudstjänst på juldagens morgon, egentligen ett laudes.

De flesta länder håller sig när det gäller sekulär tideräkning till den gregorianska kalendern. Även de flesta kyrkor följer den. Vissa ortodoxa kyrkor följer istället den julianska kalendern och deras 25 december infaller då samtidigt som den gregorianska kalenderns 7 januari. Man kan då få intrycket att de firar jul den 7 januari, men de firar alltså också den 25 december, men deras 25 december infaller den 7 januari enligt den gregorianska kalendern. I Sverige, fram till åtminstone 1200-talet, betraktades juldagen som den första dagen på det nya året.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Jesu födelse. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är: 

Den mest välkända texten är julevangeliet.

Se även 
 Jul
 Kyrkoår

Källor

Externa länkar
 Om juldagarna på nordiskamuseet.se

Kyrkoåret
Dagen
Allmänna helgdagar i Sverige
Förpliktade helgdagar
Jordbruksverket

Jordbruksverket, formellt Statens jordbruksverk, är en svensk förvaltningsmyndighet inom jordbruksområdet och därtill knuten landsbygdsutveckling med uppgift att arbeta för en hållbar utveckling, ett gott djurskydd, ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv i hela landet och en livsmedelsproduktion till nytta för konsumenterna. Myndigheten sorterar sedan 1 januari 2023 under Landsbygds- och infrastrukturdepartementet.

Jordbruksverket inrättades 1991, och finns i Jönköping. Bland arbetsuppgifterna finns administration av EU:s landsbygdsprogram (där jordbrukarstöd ingår) och marknadsstöd, övergripande ansvar för distriktsveterinärerna, utveckling av jordbruksfrågor inom djurskydd, smittskydd och växtsortsskydd, certifiering av utsäde och kontroll av odlare och importörer för bekämpningsmedel. Jordbruksverket har också ansvar för vissa frågor om fiske och vattenbruk.

Myndigheten är från 1 oktober 2022 beredskapsmyndighet och ingår i beredskapssektorn livsmedelsförsörjning och dricksvatten som leds av Livsmedelsverket.

Statens jordbruksverks författningssamling 
Statens jordbruksverks författningssamling (SJVFS) innehåller
 föreskrifter som är bindande och allmänna råd som är vägledande,
 föreskrifter och allmänna råd från Djurskyddsmyndigheten som lades ner 30 juni 2007 (DFS).

Generaldirektörer och chefer 
 Svante Englund 1991–1998
 Ingbritt Irhammar 1998–2001
 Mats Persson 2001–2012 (tillförordnad 2001 – 2003)
 Leif Denneberg 2012–2018
 Christina Nordin 2018-ff

Verksamheter
I fem centraler i Sverige finns växtskydds­centraler, där växtskyddsrådgivare och eko-rådgivare ger råd om hållbar användning av växtskyddsmedel, ogräs och skadegörare i lantbruksgrödor, frilandsodlingar, frukt, bär och växthus.

Källor

Tryckta källor 
 Sveriges Statskalender för åren 1994, 1998, 2002, 2006 och 2009

Jordbrukspolitik
Myndigheter under Landsbygds- och infrastrukturdepartementet
Myndigheter i Jönköping
Julnatten

Julnatten är natten mellan den 24 och den 25 december, och tillhör kyrkligt sett Juldagen med dess tema Jesu födelse. 

Julnatten sedan 2003 års evangeliebok införd i evangelieboken, och firas med julnattsmässa. Rubriken är Den heliga natten, och den mest välkända texten är julevangeliet.

I svensk folktro var julnatten de dödas natt. Det hände därför att man lät en del av julmaten stå kvar på bordet efter att solen gått ned, så att döda släktingar kunde ta för sig av den.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Den heliga natten. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Se även
Julafton
Julnattsmässa

Referenser

Kyrkoåret
Natt
Natt
Julbön

En julbön är en gudstjänst på julaftons eftermiddag. Julbönens utformning kan variera men huvuddelen brukar bestå av sång, läsning av julevangeliet och predikan, dessutom förekommer på många håll även julspel. Tillsammans med julnattsmässan har julbönen popularitet ökat i Svenska kyrkan.

Se även
 Jul
 Julotta

Källor

Fotnoter

Bön
Elmia

Elmia AB är ett kommunalt bolag, som arrangerar mässor i fastigheter belägna på Rosenlundsfältet, intill Vätterns strand, i Jönköping. Fastigheterna ägs direkt av kommunen och utgörs av 78 000 kvm varav 35 000 är mässhall. En utbyggnad med 10 000 kvm är planerad till 2021.

Historik

1958 ordnades Europeiska Lantbruksmässan Axvalla (ELMA) i Axvall i Västergötland. Året därpå arrangerade Hushållningssällskapet Rikslantbruksmötet (RILA) vid Rosenlund i Jönköping. Organisationschef för RILA var Eric Hållander, som haft samma funktion i ELMA.

Från 1961 har jord- och skogsbruksmässan i Jönköping hetat ELMIA, där I stod för "Industri". Numera är förkortningen en akronym. Med tiden har verksamheten vuxit, och Elmia AB arrangerar numera 40-50 olika  mässor och event årligen, inom olika affärsområden. Elmia är Nordens största mässarrangör till ytan med ett utomhusområde som spänner över hela 300 000 kvm. Därtill kommer 5 hallar om 45 000 kvm samt konsert och kongresshus som kan ta emot 2000 gäster i olika stora lokaler, för konferenser, kongresser och konserter.

Mässor i egen regi

Elmia Automation
Elmia Polymer
Elmia Svets och Fogningsteknik
Elmia Lastbil
Elmia Game Fair
Elmia Garden
Elmia Husvagn Husbil
Elmia Lantbruk 
Elmia Nordic Rail
Elmia Nordic Transport Infrastructure
Elmia Nordic Future Transport Summit
Elmia Park  
Elmia Subcontractor (underleverantörer inom verkstadsindustrin)
Elmia Wood
Elmia Avfall & Återvinning
Elmia 3D
Elmia Produktionsmässor
Elmia Icelandic Power Show
Elmia Plåt
Elmia Norddrill
Elmia Polymer
Elmia Scandinavian Horse Show
Elmia Verktygsmaskiner
VA-mässan

Elmia Husvagn Husbil, Elmia Lastbil och Elmia Lantbruk är bland de som tar upp det mesta av ytan.

Andra arrangemang
Utöver egna mässor och event där namnet ELMIA förekommer, arrangeras event såsom Dreamhack (världens största LAN, varje sommar och vinter), Sportfiskemässan, Nordic Profile, Bilsport Performance & Custom Motor Show (även kallad Påskmässan, med ca 90 000 besökare), Jönköping Horse Show etc.

Källor

Externa länkar 

Elmias webbplats

Företag i Jönköping
Mässor i Sverige
Sparren

Sparren är en sjö knappt 4 km nordnordost om Kårsta i Norrtälje kommun och Vallentuna kommun i Uppland som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet.

Huvuddelen av sjön ligger i Norrtälje kommun och en mindre del i Vallentuna kommun. Vid sjöns sydände, inne i Kårstaviken, finns en badplats. Vid sjön ligger även Näs Herrgård.

Sparrens utlopp mynnar ut åt söder i Lillån och sjön ingår därmed i Åkersströms avrinningsområde.

Sparrens hållplats
En längre del av Roslagsbanans nedlagda bansträckning mellan Kårsta och Rö följer Sparrens östra strand.  Någon km efter det banan lämnade Sparrens strand (åt Röhållet) låg Sparrens hållplats, rakt söder om godset Näs herrgård. Sparrens hållplats öppnades kort efter det att Stockholm-Rimbo järnväg öppnades år 1885. Sparrens hållplats blev tidigt nedlagd, redan år 1922.

Delavrinningsområde 

Sparren ingår i delavrinningsområde (662058-164087) som SMHI kallar för Utloppet av Sparren. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Lillån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (66 procent) och jordbruk (18 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Norrtälje kommun
 Lista över insjöar i Vallentuna kommun

Källor

Externa länkar 

 
 
 

Insjöar i Åkerströms avrinningsområde
Insjöar i Uppland
Insjöar i Norrtälje kommun
Insjöar i Vallentuna kommun
Badplatser i Sverige
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Schleswig (stad)

Schleswig (danska: Slesvig) är en stad i förbundslandet Schleswig-Holstein i norra Tyskland. Folkmängden uppgår till .

Namn 
Stadens föregångare var handelsplatsen Hedeby vid fjorden Schlei (danska: Sli(en)). År 804 förekommer namnet Sliesthorp i saxiska källor, i senare medeltida danska och tyska källor Sliaswich, som ursprungligen kan ha varit det frisiska namnet för staden. På den lokala danska dialekten fram till 1800-talet var namnet Sljasvig med betoning på andra stavelsen.

Historia 

På 700/800-talet fanns i närheten en av Nordens viktigaste handelsplatser, Hedeby. Området var i huvudsak danskt. På 900-talet valdes en ny handelsplats i närheten med bättre hamn, som blev Schleswig. Redan 948 blev staden danskt biskopssäte. Man byggde snart en enklare domkyrka. År 1134 lades grunden till en stor domkyrka, Schleswigs domkyrka. Under landskapet Schleswigs tid som hertigdöme hade hertigarna säte på Gottorp slott i Schleswig tills den danske kungen blev hertig från år 1700.

Under Schleswig-Holsteins tid som preussisk provins 1867–1945 var Schleswig säte för administrationen. År 1946 blev Kiel huvudstad i det nya förbundslandet, men Schleswig-Holsteins överlandsrätt finns kvar i Schleswig.

Museer 
 Slottet Gottorp
 Gottorps jordglob
 Hedebys vikingamuseum

Se även 
 Schleswig (landskap)

Referenser

Externa länkar 

Kommuner och städer i Kreis Schleswig-Flensburg
Västra Harg

Västra Harg är en småort i Västra Hargs socken i Mjölby kommun i Östergötlands län.

Västra Hargs kyrka ligger nordväst om orten vid sjön Hargsjön.

Svaneholms borgruin är belägen på en udde i Kilarpesjön. 

Naturreservatet Västra Hargs lövskogar ligger väster, nordväst och söder om bebyggelsen.

Noter

Orter i Mjölby kommun
Småorter i Sverige
Henrik I av Sachsen

Henrik I av Sachsen (Henrik I Fågelfängaren), född 876, död 2 juli 936, var kung av Tyskland 919–936. Henrik Fågelfängaren var Sachsens förste kung av den Ottonska dynastin. 

Han var son till hertig Otto I av Sachsen och Hedvig av Babenberg.

Henrik var gift med Sankta Matilda av Ringelheim, även kallad Matilda av Sachsen, dotter till greve Dietrich av Westfalen och hans hustru Reinhild av Friesland.

Henrik invaderade nordiska områden, där danskarna hade besegrat friserna, och Widukind av Corvey skriver i sin Rex gestae Saxonicae att den danske kungen var vasall under Henrik, som också införlivade områden som tillhört venderna, som tillsammans med danskarna attackerat Tyskland.

Han erövrade också hertigdömet Bayern och kungadömet Lothringen. Dessa ärvdes av hans söner.

Barn 
 Kejsar Otto I, född 912, död 973
 Gerberga av Sachsen 913, död efter 984
 Henrik I av Bayern, född 919, död 955
 Hedvig av Sachsen, född 922, gift med Hugo den vite, hertig av Franken.
 Bruno, ärkebiskop av Köln, ärkebiskop

Referenser

Födda 876
Avlidna 936
Tysklands kungligheter
Män
Walhalla
Personer i Tyskland under 900-talet
Hugo den vite

Hugo den vite eller Hugo den store, född omkring 895, död 16 juni 956, son till kung Robert I av Frankrike, var en frankisk hertig. Han var greve av Paris 923-956 och "Frankernas hertig" från 936.

Han var son till kung Robert I av Frankrike och genom sitt äktenskap med Hedvig av Sachsen lyckades han bli besläktad med såväl det engelska kungahuset som med de tyska kejsarna. Sedan han av Rudolf av Burgund erhållit Main och en del av Picardie i förläning, behärskade Hugo större delen av landet mellan Seine och Loire. Hugo grundlade den capetingiska familjens maktställning.

Genom att befrämja Ludvig IV:s och Lothars tronbestigningar vann han fördelar, och i striden med Ludvig visade han sig som dennes överman. Under sitt sista levnadsår kom Hugo även i besittning av hertigdömet Burgund.

Hugo blev far till sonen Hugo Capet, som var kung av Frankrike 987–996 och dottern Emma (född 943, död 968), som var gift med hertig Rikard I av Normandie.

Noter 

Franska grevar
Födda okänt år
Avlidna 956
Män
Personer i Frankrike under 900-talet