kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Konservering

Konservering är behandling och förberedande av livsmedel eller andra produkter eller föremål för att förlänga hållbarheten. För detta ändamål kan man använda olika typer av konserveringsmedel. 

Efter skörd av vegetabilier och slakt av kött och fisk, påbörjas en nedbrytningsprocess med målet att återinföra produkten i kretsloppet. Konservering av livsmedel används för att förlänga produktens hållbarhet, genom att göra så att förstörelseprocesserna går långsammare och därmed behålla livsmedlets kvalitet.

Konservering av livsmedel 
Åtminstone sedan 12 000 år f.Kr. har människan försökt förlänga hållbarheten på mat. Man spred ut säd i solen och gned in köttet med salt. Långt senare uppfanns konservburken, som minskade svälten bland soldater.

Några konserveringsmetoder är:
 Burkkonservering
 Djupfrysning
 Fermentering
 Frystorkning
 Gravning
 Hermetisering
 Inläggning - inlagd sill
 Konserveringsmedel
 Rimning 
 Rökning
 Saltning
 Sylta
 Syrning
 Torkning
 Vattenglaskonservering

Konservering av människo- och djurkroppar 
Människo- och djurkroppar kan konserveras i flera olika syften - religiöst, dekorativt eller vetenskapligt. Konsten att konservera och stoppa upp djurhudar kallas också taxidermi.

En torr konserverad kropp kallas mumie.

Referenser
Bo Frid

Bo Frid, född 1940, är en svensk teolog och klassisk filolog.

Frid. som är docent i grekiska, var lektor vid Teologiska fakulteten, Lunds universitet 1974–2006. Han är även präst i Svenska kyrkan.

Publikationer
 Thomasevangeliet: med Jesusorden från Oxyrhynchus tillsammans med Jesper Svartvik. Arcus 2002, 
 "Structure and argumentation in 1 Cor 12", ingår i Svensk exegetisk årsbok, Uppsala exegetiska sällskap, , 1995, sid. 95–113.
 Ten Uppsala papyri, Habelt 1981 
 De resurrectione: Epistula ad Rheginum, Symbolae biblicae Upsalienses 1967, 
 Filippusevangeliet, Symbolae biblicae Upsalienses 1966,

Externa länkar
Hemsida vid Lunds Universitet

Svenska bibelforskare
Svenska klassiska filologer
Svenska docenter
Svenska universitetslektorer
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska präster under 1900-talet
Personer i Svenska kyrkan
Födda 1940
Levande personer
Män
Gulfkrigssyndromet

Gulfkrigssyndromet avser en mängd olika fysiska och psykiska symptom som många veteraner från gulfkriget (1990–1991) lider av. Symptomen är mycket varierande från person till person, och det är inte klarlagt helt och hållet vad syndromet beror på. Amerikanska veteraner från kriget som lider av symptom har rätt till fria hälsoundersökningar och ersättning vid handikapp från staten.

Bland de teorier som förts fram kan nämnas följande:
 Förgiftning av utarmat uran från ammunition.
 Biverkningar från motgift mot nervgas.
 Metanolförgiftning från läskedrycker sötade med aspartam, som utsatts för hög värme i ökensolen.
 Vaccin mot mjältbrandsbakterien bacillus anthracis.

Referenser 

Nervsjukdomar
Karesuando

Karesuando (finska: Kaaresuvanto eller Karesuvanto, nordsamiska: Gárasavvon eller Gáresavvon) är en tätort i Kiruna kommun och kyrkby i Karesuando socken.

Karesuando ligger vid Muonioälven som sedan 1809 utgör gräns mellan Sverige och Finland. På den finländska sidan ligger systersamhället Karesuvanto. Bron över älven öppnades år 1980. Karesuando är Sveriges nordligaste tätort och ligger cirka 180 kilometers färdväg nordost om Kiruna. Väg E45 passerar Karesuando och Riksväg 99 slutar här. Sveriges nordligaste skola finns i Karesuando.

Historia 
Byn fick sin första fasta bebyggelse 1670, då Måns Mårtensson Karesuando, i Keksis kväde kallad ”Hyvä Maunu Martinpoika”, köpte samen Henrik Nilsson Nikkas skatteland, fiskevatten, ängar och betesmarker. År 1816 byggdes den första kyrkan, detta efter att den nya riksgränsen gjorde att den gamla kyrkan i regionen, i Enontekis, kom att befinna sig utomlands.

Kyrkoherden, väckelsepredikanten och botanikern Lars Levi Læstadius verkade i Karesuando från 1826 till 1846 där han startade den väckelse som kallas læstadianismen efter honom. Från 1828 var hans bostad det så kallade Læstadiuspörtet i Karesuando.

Befolkningsutveckling 

Vid folkräkningen år 1890 var 91 personer skrivna i Karesuando.

Samhället 
Här finns F–9-grundskola, daghem, livsmedelsbutiker, kyrka, bensinstationer, diverse affärer, bibliotek, gym, badhus, hotell, vandrarhem, folktandvård, läkarmottagning, äldreboende, grill, kiosk och post.

Klimat

Kända personer från Karesuando 
 Max Andersson
 Kenneth Cosimo Henriksson

Noter

Externa länkar 

Karesuando.se

Orter i Kiruna kommun
Gränsorter i Europa
Tätorter i Sverige
Alterälven

Alterälven är en skogsälv i södra Norrbotten, Piteå och Älvsbyns kommuner. 

Vattendraget, som fått sitt namn från det fornnordiska namnet för svan, alpt, är cirka 60 km långt, och rinner upp i området mellan Älvsbyn och Boden, i sjön Lule-Altervattnet cirka 2 mil nordost om Älvsbyn. Efter ungefär en halvmil går ån genom Pite-Altervattnet och efter ytterligare en halvmil genom Pålsträsket, där den också förenas med största biflödet Gäddträskälven. Alterälven mynnar i Håkansöfjärden i Bottenviken. Avrinningsområdet är 459 km². Medelvattenföringen är cirka 8 m³/s sett på årsbasis, och maximalt 95 m³/s vid Altersbruk. 

I Nybyn är det nedlagda bruket Altersbruk beläget. I dagsläget finns endast kvarndammen och den gamla kvarnen kvar, men tidigare fanns en damm för drift av järnbrukets stångjärnshammare (nedlagt 1890) och sågverket (nedbrunnet 1964). Kvarndammen nyttjas i dag för ett litet vattenkraftverk.   

Alterälven bjuder under maj månad på ett av Sveriges bästa idfisken, särskilt där E4 går över älven.

Referenser

 
Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Piteå kommun
Vattendrag i Älvsbyns kommun
Alterälvens avrinningsområde
Åbyälven

Åbyälven, samiska Uhtsa Gyöhkahe, är en skogsälv i svenska Lappland, Norrbotten och Västerbotten. Längd inklusive källflöden är cirka  Avrinningsområdet är cirka 1 300 km².

Åbyälven börjar sitt lopp inom Arvidsjaurs kommun, enligt hembygdsundervisningen i Östra Kikkejaure, medan parallellvattendraget Byskeälven sägs komma från Västra Kikkejaure. Älven benämns dock enligt Lantmäteriet Åbyälven ända från Auktsjaursjön 3 mil nordväst om Östra Kikkejaure. Källflödet väster om Auktsjaursjön kallas på svenska Granträskån efter källsjön Granträsket. Åbyälven mynnar i Åbyfjärden strax öster om Åbyn, cirka 15 km norr om Byske (45 km norr om Skellefteå).  

Åbyälven är precis som Byskeälven en skogsälv vilket innebär att den har hela sitt nederbördsområde i skogslandet och därmed inte berörs av snösmältningen i fjällkedjan. Dessutom är älven i sitt nedre lopp ovanligt brant och sjöfattig. Motsatsen gäller för de övre loppet som är en uppskattad kanotled.

Vattenföringen karaktäriseras av en enda hög flödestopp, normalt i maj månad, som sedan sjunker undan till en låg sommarvattenföring. Medelvattenföringen är cirka 15 m³/s vilket gör den ungefär en tredjedel så stor som Byskeälven. Men vid högvattenföring kan volymer uppåt 100 m³/s uppnås. 

Inte för inte kallades även denna älv tidigare, på 1300-talet, för en Byske-älv: "Litsle Byskio", ungefär "den lilla svällande", medan Byskeälven kallades "Bredha Byskio", "den breda svällande". En mer ursprunglig benämning på denna älv skulle alltså vara "Lillbyskeälven" (jämför grannen Lillpiteälven). Det finns också vid Åbyälven en, numera öde, by som heter Byske (det så kallade Pite-Byske). Jämför det samiska namnet på älven "Uhtsa Gyöhkahe". ("Uhtsa" betyder "Lilla" - och "Gyöhkahe" är samernas namn på Byskeälven).

I likhet med Byskeälven har Åbyälven en tidigt stigande laxstam. Den huvudsakliga uppvandringen sker under senare delen av juni månad för att avta under juli. I Hednäs cirka 30 km från mynningen finns en kraftstation som tidigare utgjorde ett definitivt vandringshinder för fisk. Sedan 1996 finns dock en fiskväg. Enligt "Teknisk beskrivning Fiskvandringsåtgärder vid Hednäs krv", daterad 2018-04-27 framgår dock att fiskvägen idag bedöms "ha en låg passageeffektivitet och innebär att anläggningen utgör ett partiellt vandringshinder för vandrande fisk. Utöver detta händer det att fisk lockas upp i spillfåran under perioder när det spills vilket resulterar i att fisk fastnar nedströms dammen."

Fiskvandringsstatistik från Skellefteå krafts hemsida visar att antalet laxar som vandrat förbi Hednäs kraftstation har minskat de senaste åren. År 2020 gick det upp 55 laxar förbi Hednäs kraftstation vilket är det lägsta antalet sedan 2011.

Se även 
Klubbälven 
Tvärån (Skellefteå kommun)

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Piteå kommun
Vattendrag i Skellefteå kommun
Vattendrag i Arvidsjaurs kommun
Sangis älv

Sangis älv (Sangisälven) är en mindre skogsälv i Norrbotten, som går strax väster om språkgränsen för det område där meänkieli traditionellt talats och talas. Älven rinner upp öster om Överkalix i Överkalix kommun, och är 109 kilometer lång inklusive källflöden. Avrinningsområdet är 1230 km². Största sjön är Miekojärvi. Älven rinner bland annat förbi byarna Kukasjärvi, Lappträsk och Sangis, där den också mynnar i Bottenviken. Norr om Lappträsk kallas älven Kukasjoki, och norr om Miekojärvi Raitajoki. Största biflödet är Korpikån, som ansluter sig från höger vid Björkfors.

Många fiskarter finns i älven, liksom kräftor. Utter är även vanligt förekommande, medan bäver främst förekommer i det största biflödet Korpikån. Sangis älv har en del forsar men större delen av loppet är lugnt strömmande, vilket gör älven mycket lämplig för kanotfärder. Älven rinner genom ett mycket naturskönt område där man ofta får se älg och ibland även björn längs stränderna.

Våren 2012 svämmade älven över alla sina bräddar i ett flöde som i genomsnitt uppträder endast vart 50:e år, och SMHI utfärdade en klass 3-varning (fara för allmänheten).

Referenser 

Vattendrag i Övertorneå kommun
Vattendrag i Norrbotten
Kalixälven

Kalixälven eller Kalix älv (meänkieli: Kainhuunväylä; Nordsamiska: Gáláseatnu) är en älv i Norrbottens län i Sverige. Kalix älv är en av de fyra stora outbyggda nationalälvarna i Sverige, vilket innebär att den saknar vattenkraftverk. Den är 430 km lång och rinner upp i Kebnekajsemassivet, Kiruna kommun, och flyter åt sydost genom Lappland, åt söder genom Norrbotten (älven ligger i sin helhet i Norrbottens län) och mynnar i Bottniska viken  vid tätorten Kalix. Den rinner genom kommunerna Kalix, Pajala, Överkalix, Gällivare och Kiruna. Avrinningsområdet är 18 130 km². Älvens största vattenfall är Jockfall. 

Namnet är en försvenskning av det nordsamiska namnet Gáláseatnu som bildats av gállit = "vada" eller gálus = "sval", och eatnu = "(stor) älv". Älvens övre lopp heter Kaalasväylä på tornedalsfinska och det nedre loppets tornedalsfinska namn är Kaihnuunväylä. Den svenska formen Kalix kommer troligen av en finsk böjningsstam Kalikse-. 

Älven var tilltänkt riksgräns vid fredsförhandlingarna efter finska kriget 1808–1809, men i stället drogs gränsen längre österut, vid Torne älv.

Ur utbyggnadssynpunkt saknar älven gynnsamma förhållanden. Älven är sjöfattig, och fallhöjden är ganska jämn med många små forsar och fall, jämfört med Lule älv som på de två milen mellan Porjus och Messaure faller 207 m. Vattenföringen är bara lite drygt hälften så hög som sin stora grannälv i väster. Därför var Kalixälven aldrig attraktiv som vattenkraftsälv. Dock utreddes två av de största forsarna, Jockfall och Mestoslinkka, för utbyggnad, men utbyggnaden stoppades på 1970-talet av älvräddare i Norrbotten (Norrbottens län), främst i Tornedalen.

Älven hänger genom den unika bifurkationen Tärendö älv ihop med Torneälvens vattensystem. Stora bifurkationer är relativt ovanliga men finns bland annat i Tärendö-Torne-Kalix älvar och i Amazonfloden-Orinoco (Casiquiare).

Islossning 
Evenemanget Älven går brukar hållas i Kalix varje vår sedan 1956 av den lokala Lions klubben. Det går ut på att man köper en lott och gissar på när man tror att islossningen ska ske i Kalixälven. Mätningen av detta sker genom att en träflotte brukar placeras en bit nedanför Kalixbron på isen. När isen väl släpper och flotten flyter med och har passerat de norra brostöden så har isen gått och den som har gissat närmast den tiden vinner. Ungefär 4000-5000 personer brukar delta i att gissa när älven går.

Viktigaste biflöden 
 Kaitumälven
 Tärendö älv
 Ängesån

Referenser 

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Kiruna kommun
Vattendrag i Gällivare kommun
Vattendrag i Kalix kommun
Vattendrag i Pajala kommun
Vattendrag i Överkalix kommun
Tärendö älv

Tärendö älv eller Tärendöälven (meänkieli Täränönväylä, )) är ett 52 kilometer långt vattendrag i Norrbotten i Sverige. Den är en av få bifurkationer i Sverige.  Älven för vid Junosuando över cirka hälften av Torneälvens vatten till Kalixälven i vilken den mynnar vid Tärendö.

Bifurkationer av denna typ, som ligger långt från mynningen, och ansluter till en helt annan flod, finns få av i hela världen. Tärendöälven räknas som världens näst största bifurkation, efter Casiquiarefloden i Venezuela.

Källor

Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Pajala kommun
Bifurkationer
Tornedalen
Kalixälvens avrinningsområde
Bureälven

Bureälven eller Bure älv är en skogsälv i Västerbotten, söder om Skellefteå. Längd 115 km, flodområde 1046 km². Den rinner upp i trakten av Bastuträsk (Norsjö kommun) och kallas först Långvattsån och sedan Buran. Närmare Burträsket vid tätorten Burträsk vidgas ådalen och den ännu ganska lilla ån börjar kallas älv, men först nedanför Burträsket får denna benämning något fog för sig.

Älven är cirka 80 kilometer lång (115 km inkl källflöden), varav cirka hälften nedströms Burträsket. Avrinningsområdet är 1 046 kvadratkilometer stort, och har ovanligt hög andel insjöar. De brantaste forsarna finns nära utloppet i Bottenviken vid Bureå, och är outbyggda, medan minikraftverk finns i en del andra forsar. Den lilla skogsälven löper alltså inte helt fritt, men är å andra sidan inte torrlagd några längre sträckor heller.

Källflöde
 Långvattsån

Biflöden räknat medströms
 Bjurbäcken
 Tvärån
 Lillån

Insjöar räknat medströms
 Burträsket
 Mjövattsträsket
 Falmarksträsket
 Bodaträsket

Referenser 

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Skellefteå kommun
 
Bottniska viken
Rickleån

Rickleån är en skogsälv i mellersta Västerbotten, Robertsfors kommun. Älven är omkring 50 kilometer lång räknat från Bygdeträsket och omkring 110 kilometer lång inklusive källflöden. Den mynnar i Bottenviken, mellan Rickleå och Bygdeå. Avrinningsområdet täcker en yta på 1648,9 km². Rickleån var förutsättningen för anläggandet av Robertsfors bruk.

Tidigare har Rickleån troligen hetat Bygda, vilket betyder "den som böjer". Älven anses ha bra fritidsfiske. Känd för sitt bestånd av havsöring och även för sitt stora laxbestånd före 1970-talet.

Rickleåns källflöden är Risån, Sikån och Tallån, medan dess enda större biflöde nedom Bygdeträsket utgörs av Tvärån.

År 1337 testamenterade Gudlav Bilder sitt laxfiske i Norbygdho, troligen Rickleån, till Uppsala domkyrka. År 1555 uppbar kronan avradspengar av fisket i Rickleån, som då sades vara givet till Sankt Erik.

Referenser

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Robertsfors kommun
Råneälven

Råneälven (lulesamiska Rávnaädno, nordsamiska Radnejokk eller Rávnaädno, på finska Rånejoki, Raunajoki,) kommer från Råneträsket (Radnejaure) söder om Dundret i Gällivare kommun, och är landets största kustmynnande skogsälv med avseende på avrinningsområdet. Längd cirka 210 km, avrinningsområde 4 207 km².

Till största delen (ca 150 km) flyter Råneälven genom obebodda skogs- och myrmarker, men från och med Valvträsket (första sjön nedströms Råneträsket) och Degerselet (den största sjön i flodområdet) är inslaget av jordbruksmark stort. Således är de 5 sista milen av riktig älvdalskaraktär, och älven flyter här också lugnare med många sel. Älven blir här en utmärkt kanotled, med undantag för Lassbyforsen, Långforsen och Niemiforsen i Niemisel och själva Rånforsen inne i Råneå samhälle. Älven har liksom många andra vattendrag använts som flottningsled, vilket också ledde till att man försökte leda och avgränsa älvens vatten så att flottningen underlättades. Spår av detta ses bland annat längs forsarna i Niemisel. Flottningen upphörde under 50-talet. Trävaruhus under andra halvan av 1800-talet berörde givetvis även skogarna längs Råneälven, varför ett antal sågverk som nyttjade forsarnas vattenkraft för sin drift anlades. Idag finns knappt några lämningar av sågarna kvar, åtminstone inte några lätt identifierbara för den obevandrade iakttagaren.  Älven mynnar i Rånefjärden i norra Bottenviken. Älven är ett av Sveriges absolut bästa kräftfiskevatten (flodkräfta). 

I slutet av 1980-talet gick debatten hög kring eventuell älvutbyggnad. Den beräknade medelvatteneffekten är 97 MW (megawatt). Men från och med 1990 är Råneälven fredad i lag från vattenkraftsintressena.

Biflöden
Venetjoki (Båtbäcken)
Aimojåkk (Sör-Lillån)
Norr-Lillån
Livasälven (Rörån)
Abramsån
Kvarnån
Bjurån

Platser vid Råne älv 
 Nattavaara, Gällivare kommun
 Koskivaara, Gällivare kommun
 Mårdsel, Gällivare kommun
 Valvträsk, Bodens kommun
 Överstbyn, Bodens kommun
 Gunnarsbyn, Bodens kommun
 Lassbyn, Bodens kommun
 Niemisel, Luleå kommun
 Melderstein, Luleå kommun
 Norra Prästholm, Luleå kommun
 Södra Prästholm, Luleå kommun
 Böle, Luleå kommun
 Råneå, Luleå kommun

Referenser

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Gällivare kommun
Kågeälven

Kågeälven rinner genom Kågedalen som är en bred älvdal i Skellefteå kommun.

Älven har under detta namn en längd av cirka 70 km räknat från Stavaträsket (95 km totalt inkl källflöden), varav drygt hälften nedströms Storkågeträsket. Den har ett avrinningsområde på 909 km², vilket gör den till en av Västerbottens minsta skogsälvar. Efter Storkågeträsket kastar sig älven utför två markerade trösklar: Storfallet resp. Slybergsforsen, men flyter sedan i sakta mak ner mot havet, och mynnar ut vid Kåge. 

Numera är älven laxförande, efter en period av stark förorening från omgivande jordbruk. Orsaken till att laxen uteblev var ett kraftverk i Kåge som stängde av vandringsmöjligheterna för laxen.

Källflöden (ovanför Stavaträsket): 
Klintån
Kusån
Kamsån

Biflöde:
Hebbersbäcken

Vattendrag i Västerbotten
 
Kågedalens geografi
Vattendrag i Skellefteå kommun
Tåmeälven

Tåmeälven är ett vattendrag i Västerbottens kustland. Tåmeälven är ett av de minsta svenska vattendrag som kallas älvar. Den är omkring 10 km lång (30 km inkl. Finnträskån med källflöden) och har ett flodområde på ca 120 km².  

Älven rinner upp i Tåmeträsket (55 m ö.h.) 1 mil nordväst om Byske i Skellefte kommun. Källflöde är Finnträskån från Finnträsket. 

Tåmeälven rinner förbi byarna Tåmeträsk, Vitsjön vid sjön Vitsjön och Tåme, där den mynnar i Tåmefjärden.

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Skellefteå kommun
Klubbälven

Klubbälven, högerbiflöde till Åbyälven och totalt ca 20 km lång, är i sin början det minsta vattendrag i Sverige som i offentliga kartverk kallats ”älv”. Redan vid utloppet från Klubbträsket i Piteå kommun i Norrbotten, några kilometer SO om Långträsk, med (så långt) ett avrinningsområde på endast cirka 4 km², har vattendraget enligt topografiska kartan kallats för Klubbälven. Och ännu vid mynningen i Åbyälven vid byn Klubbfors är vattendraget en ganska litet som älv betraktat, särskilt för att vara i Norra Sverige, om än vid det laget med ett avrinningsområde på omkring 100 km² (en kvadratmil). 

Dalgången är i alla fall mot slutet bitvis ganska ståtlig, med en meandrande älv mellan rätt höga sluttningar, som kanske i äldre tider har omslutit ett långt större vattendrag (jämför t ex Ljungan).

Vattendrag i Piteå kommun
Vattendrag i Norrbotten
Åbyälvens avrinningsområde
Åhedån

Åhedån är en liten skogså i södra Västerbotten och Umeå kommun. Den är cirka 20 km lång, med ett avrinningsområde om cirka 60 km². Den uppstår där Västerbäcken och Österbäcken rinner samman vid Bäcknäset på Kasamarksslätten, cirka 2 mil väster om Umeå, mitt inne i byn Kasamark. Den rinner därpå förbi byarna Bösta, Högskuru, Stugunäs och Åheden, innan den faller ut i Bottenviken i Mjölefjärden.

Ån dikades ut i Kasamark på 1950-talet, och då förstördes det dittills goda fisket. Det finns planer att restaurera ån så att fiske och flöde blir som tidigare.

När rastplatsen och bron vid E4:an byggdes om nära millennieskiftet, fick rastplatsen namn efter ån.  

Dess källflöden är Västerbäcken och Österbäcken och dess biflöde är Slössbäcken.  

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Umeå kommun
Norrmjöleån

Norrmjöleån är ett cirka 20 km långt kustmynnande vattendrag i södra Västerbotten, Umeå kommun. Ån rinner upp i Bjännsjön, avvattnar jordbruksområdena vid Djäkneböle, där det största biflödet Fällbäcken ansluter sig från vänster, och löper vidare genom ängar och myrar förbi E4:an fram till byn Norrmjöle, där den forsar mot sin mynning i Mjölefjärden i Bottenviken. Den övre delen av Norrmjöleån kallas även för Djäknebölsbäcken eller Djäknebölsån.
 
I anslutning till ån finns en sumpskog med äldre barrblandskog. Ett flertal fritidshus kantar ån och vattenuttag är vanligt förekommande.

Ån har i Umeå kommuns naturinventering fått naturvärdesklass 3 – högt naturvärde.

Källor
Nanverkets Plan- och miljökonsekvensbeskrivning av botniabanan, etapp Sörmjöle-Stöcke 
Biotopvårdsplan 2004 Norrmjöleån, Länsstyrelsen i Västerbotten 

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Umeå kommun
Tavelån

Tavelån är en kustå i södra Västerbotten, Umeå kommun. Ån är omkring 50 kilometer lång och har ett flodområde på omkring 370 km². Ån rinner upp i Tavelsjön och mynnar i naturreservatet Tavlefjärden, norr om Holmsund. Den passerar på sin väg mot havet byarna Kvarnfors, där vattnet passerar genom ett mindre kraftverk, Hissjö, Håkmark, Ersmark, Anumark och Innertavle.

Tavelån är ett naturligt surt vattendrag, men bedömdes under 1980- och 1990-talet även som försurat. År 1993 inleddes kalkning av Fällforsån, vilket bidragit till en halvering av försurningseffekten.

Fiskbestånd
Tavelåns fiskbestånd har påverkats av ett flertal utsättningar, av bland annat gös, öring, röding och sik – av vilka endast siken etablerat reproducerande bestånd. Dessutom finns abborre, gädda, mört, lake, id, elritsa, stensimpa, bäcknejonöga och harr. Möjligen finns också ett svagt bestånd av havsvandrande öring. I övre delen av Tavelån samt i Österån – ett av Fällforsåns källflöden – finns flodpärlmussla.

Växtlighet
I Tavelån finns ishavsrelikterna vitmärla och taggmärla samt massförekomst av den för norra Norrland ovanliga makrofyten (vattenväxten) strandpryl.

Namnformer
Tavelån kallas ibland för "Tavleån". Möjligen kan ån ha haft ett tidigare namn "Tavla", baserat på det urnordiska verbet "tavla" som beskriver just en slingrande eller meandrande å. Då ån är just påtagligt slingrande är det möjligt eller till och med sannolikt att det ursprungligare namnet är Tavleån, som med tiden fått en annan form, jfr former som "äpplemos" resp "äppelmos", "svart tavla" resp "tavelsudd".

Biflöden
Fällforsån
Survalsbäcken
Degerdalsbäcken
Hissjöbäcken
Holmbäcken

Källor

Noter 

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Umeå kommun
Fällforsån

Fällforsån är det största biflödet till Tavelån, och rentav något större än den senare vid sammanflödet i Ersmark i Umeå kommun. Ca 30 km lång, flodområde ca 170 km². 

Fällforsån bildas där Västerån från Skärträsket och Österån från Mickelträsket flyter samman norr om byn Ådala. Omkring 16 km senare passeras byn Fällforsån, tidigare även kallad Fällforså by . Namnet Fällforsån har troligen sitt ursprung ur benämningen ”fälla”, alltså ett hygge eller fällda träd för svedjebruk. Strax norr om byn finns såväl naturnamnet Svidjan som Svidjeforsen.

Sedan Tavelån under 1980- och 1990-talen bedömts som försurad inleddes år 1993  kalkning av Fällforsån, vilket bidragit till en halvering av försurningseffekten.

Källor

Noter 

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Umeå kommun
Tavelåns avrinningsområde
Sörmjöleån

Sörmjöleån är en liten kustå i södra Västerbotten, Umeå kommun. Den är cirka 20 km lång och rinner upp vid gården Rödtjärn och en myr vid namn Rödtjärnen () norr om Hössjö. Ån passerar förutom Hössjö även byarna Nyland och Sörmjöle, där den efter några fall rinner ut i Mjölefjärden. Ån kallas i sitt övre lopp även för Nylandsbäcken.

Biflöden
 Hömyrbäcken

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Umeå kommun