kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Zaitsevs regel

Zaitsevs regel är inom organisk kemi en regel som säger att de alkener som bildas vid eliminationsreaktioner kommer huvudprodukten att bli den alken med den mest substituerade, dvs den mest stabila, dubbelbindningen.

Vid eliminationsreaktioner bildas, då det är möjligt, alltid flera isomera produkter. Exempelvis kommer vid elimination av 2-butanol två produkter, 1-buten och 2-buten att bildas. Enligt Zaitsevs regel kommer 2-buten blir huvudprodukt eftersom dess dubbelbindning är mest substituerad.

Regeln är uppkallad efter den ryska kemisten Aleksandr Michajlovitj Zajtsev (1841–1910).

Se även
Markovnikovs regel
..säger att vid polär addition till en dubbelbindning kommer protonen att gå till den kolatom som har flest väteatomer bundna till sig. Det bildas en karbokatjon, som blir stabilare ju fler alkylgrupper den binder sig till. Detta på grund av att det runt denna kolatom finns flest vätejoner som drar till sig protonen och bidrar till lokalt största negativa laddning.

Organisk kemi
Endeavour (rymdfärja)

Endeavour (OV-105) är den femte och den senaste av Nasa:s rymdfärjor. Endeavour beställdes 1987 som ersättning för Challenger, som exploderat under en uppskjutning året före.

Då Challenger havererat valde NASA mellan två alternativ; antingen skulle man bygga om testfärjan Enterprise till en fullt fungerande rymdfärja, eller så skulle man bygga en ny färja till stor del bestående av delar som redan producerats för att vara reservdelar för redan existerande rymdfärjor. Valet föll på det senare alternativet på grund av att det blev billigare. 1992 lyfte Endeavour för första gången.

Endeavour är namngiven efter James Cooks skepp .

Endeavours sista uppdrag blev STS-134 som var planerat att lyfta den 29 april 2011. Rymdresan blev emellertid uppskjuten. Först kom ett nytt planerat datum den 10 maj,, men starten skedde inte förrän den 16 maj 2011. Den 1 juni 2011 landade Endeavour för sista gången och därmed gick hon i pension efter 19 år i tjänst. Hon gjorde under dessa år 25 st flygningar och tillbringade 299 dagar i rymden.

Rymdfärdsuppdragen

Referenser

Externa länkar 
 NASA - Endeavour (OV-105)

Rymdfarkoster
Rymdfärjor
Rymdfärjeprogrammet
Tales of Symphonia

Tales of Symphonia är ett japanskt rollspel som ursprungligen släpptes till Gamecube och senare i en något uppdaterad version till Playstation 2 (men endast i Japan). Spelet utvecklades av Namco. Det är en del av Tales-serien och kan ses som en prequel till Tales of Phantasia och dess uppföljare. En uppföljare, Tales of Symphonia: Dawn of the New World, har släppts till Wii.

Handling
Dvärgen Dirks adoptivson Lloyd Irving och hans vän Genis Sage blir, efter att deras fridfulla hemby blivit nedbränd, tvungna att följa med den utvalda Colette på en resa med syfte att återställa världen till dess forna glans. Snart upptäcker de att deras uppgift går ut på så mycket mer, och att man inte kan lita på någon, inte ens sitt förflutna.

Externa länkar
Spelet
Officiell Tales of Symphonia webbplats 
Officiell PS2 Tales of Symphonia webbplats 
Officiell Engelsk Tales of Symphonia webbplats (arkiverad)

Anime
Officiell Tales of Symphonia The Animation webbplats

Recensioner
Tales of Symphonica på Metacritic

Datorspel 2003
Nintendo Gamecube-spel
Playstation 2-spel
Playstation 3-spel
Windows-spel
Datorrollspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Ufotable
Whinmoor

Whinmoor är en stadsdel i östra Leeds, England, Storbritannien med omkring 19 000 invånare, i huvudsak vit arbetarklass.

Historia 
I november 655 utkämpades slaget vid Winwaed i området och Oswiu av Bernicias armé besegrade kung  Penda av Mercias armé. Under det första engelska inbördeskriget utkämpades slaget vid Seacroft Moor den 20 mars 1643 i närheten, man vet dock inte exakt var det var.

Stadsdelar i Leeds
John Wigforss

John Adolf Wigforss, född den 4 oktober 1872 i Karlshamn, död den 7 september 1909 i Karlstad, var en svensk författare, journalist och tidningsman.

Biografi
Föräldrar var järnhandlaren Johan August Wigforss och Anna Sofia Pålsson. Han var kusin till Ernst Wigforss.

Wigforss tog studenten redan som 16-åring och studerade därefter vid Lunds universitet. Han var under studieåren en radikal och bohem, och hörde till det så kallade Tuakotteriet där han bland annat blev god vän med Axel Wallengren ("Falstaff, fakir"). Wallengren och Wigforss var också tillsammans aktiva i Lundakarnevalen där de bland annat tillsammans med Carl J. Kullenbergh författade spexet Guvernörens staty (1892). Wigforss är också medförfattare till delar av Wallengrens första "fakiriska" humorbok En hvar sin egen professor (1894). Han deltog även som bidragsgivare i studentkalendern Från Lundagård och Helgonabacken. Sina minnen från denna tid har Wigforss skildrat i boken Då vi lågo i Uppsala och Lund (1906).

Wigforss tvangs avbryta sina studier efter att hans fader gått bort och inledde i stället en bana som journalist. Han verkade inledningsvis bland annat i Folkets Tidning i Lund men lämnade sedan denna stad och var senare bland annat som redaktör på Varbergsposten, Nya Dagligt Allehanda och Nya Wermlands-Tidningen. Vid den sistnämnda var han vid sin död. Under hans journalistiska bana förändrades Wigforss politiska åskådning kraftigt, och kom att, som det uttrycktes i en dödsruna, ge uttryck för "en eruptiv konservatism".

Vid sidan av journalistiken fortsatte Wigforss även sitt humoristiska författarskap. Mest känt av hans alster i denna genre är pjäsen Sten Stensson Stéen från Eslöf (1902), vilken uruppfördes av Wigforss gamle studentkamrat Carl Deurell 1903 och senare gjordes riksbekant både på scen och film genom först Elis Ellis och senare Nils Poppe. Wigforss skrev senare två pjäser till om Sten Stensson Stéen.

Andra verk av Wigforss är novellsamlingen Tattare - några historier från Halland (1899) och dikt- och dramasamlingen Antika nätter (1907).

Bibliografi

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.

 - Dramatik.

Källor
 Sven Bjerstedt: "John Wigforss - man med många huvuden" i Fakirenstudier XXII (Lund 2008)
 Dödsruna i Folkets Tidning den 9 september 1909.

Svenska journalister under 1800-talet
Svenskspråkiga författare
Födda 1872
Avlidna 1909
Män
Alumner från Lunds universitet
Personer från Karlshamn
Norrby IF

Norrby IF (NIF), bildad 27 april 1927, är en svensk fotbollsklubb från stadsdelen Norrby i Borås, vilken också haft sektioner för ishockey (idag Borås Hockey) och bordtennis.

Historia
Norrby IF grundades under namnet Kronängskamraterna men bytte namn till Norrby IF efter något år. I samband med begäran om inträde i Riksidrottsförbundet 1934 tvingades föreningen att byta namn till Norrbygärde IF eftersom det redan fanns en förening registrerad under namnet Norrby IF. År 1948 hemställde föreningen om att få återta namnet Norrby IF, vilket Riksidrottsförbundet beviljade.

Fotboll

1940 spelade Norrby för första gången i division III. Föreningen nådde division II första gången 1950. 

Norrby kvalificerade sig som seriesegrare i Götaland till den allsvenska säsongen 1955/56. I den sista matchen mötte Norrby Västerås SK på Ryavallen. En seger hade gett nytt kontrakt, och Norrby tog också ledningen genom Conny Andréasson. Men ett hattrick av Jan Åhlin räddade Västerås kvar i allsvenskan och skickade Norrby tillbaka till division II. Reino Börjesson spelade för Norrby IF under 1950-talets storhetstid. Han spelade 10 A-landskamper för Sverige och deltog i VM i fotboll 1958.

De kommande åren tillhörde Norrby IF de bättre lagen i division II men lyckades inte gå upp i allsvenskan. 1964 degraderades Norrby till division III. Bland lagets stjärnor i slutet på 1960-talet märks Conny Aldorsson, senare i Gais.

Norrby har spelat 25 säsonger i näst högsta divisionen och ligger på 29:e plats i den maratontabellen. (Källa: SFS) Säsongen 2017 spelar Norrby i superettan, detta efter en kvalseger mot Assyriska FF i november 2016. 

Publikrekordet på 17 391 personer är från derbyt mot IF Elfsborg hösten 1957.

Spelare

Spelartrupp

Utlånade spelare

Ishockey
Norrby IF har även haft en ishockeysektion som från säsongen 1961/62 spelade i näst högsta divisionen, division 2, men som 1969 bröt sig ur som Borås HC.

Bordtennis
Trenne SM-guld i bordtennis kan klubben också ståta med. Hans Alsér började sin framgångsrika idrottskarriär med att bli svensk singelmästare för Norrby IF 1960. Året därpå fyllde Tony Larsson på med två stycken, ett i singel och ett i dubbel (tillsammans med Björne Mellström, Djurgården IF).

Källor

Noter 

Norrby IF
Cornelis Vreeswijk-stipendiet

Cornelis Vreeswijk-stipendiet är ett stipendium som sedan 1988 årligen delas ut av Stiftelsen Cornelis Vreeswijks minne till Cornelis Vreeswijks minne. Pristagaren ska vara minst 35 år och skriva, sjunga eller framträda på svenska. Pristagaren får inte tidigare ha erhållit ett statligt/kommunalt/fackligt stipendium. Stipendiets storlek är beroende av det innestående kapitalet. Första året priset delades ut var prissumman på 15 000 kronor och har sedan mestadels ökat. 2017 delades 750 000 kronor ut, och 2020 500 000 kronor.

Pristagaren utses av en jury bestående av en representant för vardera Aftonbladet och Expressen samt en advokat. Cornelis Vreeswijks producent Silas Bäckström är utsedd till suppleant.

Stipendiater

1988 – Tommy Johnson
1989 – Sven Zetterberg
1990 – Monica Zetterlund
1991 – Tore Berger
1992 – Claes Janson
1993 – Björn J:son Lindh
1994 – Olle Adolphson
1995 – Evabritt Strandberg
1996 – Lasse Tennander
1997 – Lars Forssell
1998 – Stefan Sundström
1999 – Ola Magnell
2000 – Jack Vreeswijk
2001 – Louise Hoffsten
2002 – Sven-Bertil Taube
2003 – Mikael Wiehe
2004 – Owe Thörnqvist
2005 – Freddie Wadling
2006 – Ewert Ljusberg
2007 – Peps Persson
2008 – Rikard Wolff
2009 – Lena Nyman
2010 – Jojje Wadenius
2011 – Olle Ljungström
2012 – Tommy Körberg
2013 – Peter Carlsson
2014 – Marie Bergman
2015 – Rolf Wikström
2016 – Thorsten Flinck
2017 – Svante Thuresson
2018 – Lill Lindfors
2019 – Pugh Rogefeldt
2020 – Kjell Höglund
2021 – Lasse Berghagen
2022 – Dogge Doggelito
2023 – Ulf Dageby

Referenser

Externa länkar
Info på Cornelis Vreeswijks officiella webbplats

Cornelis Vreeswijk
Svenska musikpriser
Stipendier
Headrow

Headrow är en huvudgata i Leeds, West Yorkshire, England. Den går i öst-västlig riktning genom centrala delen av staden, alldeles norr om shoppingkvarteren. Gatan är en av Leeds äldre gator. På 1920-talet rustas den upp.

Externa länkar 

Gator i Leeds
Vincent Harris

Vincent Harris, född 26 juni 1876 i Devonport i Devon, död 1 augusti 1971 i Bath, var en brittisk arkitekt. 

Vincent Harris studerade vid Kingsbridge Grammar School. Han arbetade för arkitekten James Harvey i Plymouth från 1897 och senare för E. Keynes Purchase, Leonard Stokes och William Emerson i London. Mellan 1901 och 1907 arbetade han på London County Council, och upprättae därefter en egen arkitekturbyrå.

Byggnader i urval
Huvudbiblioteket i Manchester, 1930–34
Manchesters stadshus
Sheffield City Hall, 1920–34
Leeds Civic Hall, 1931–33
Nottinghams kommunhus
Glamorgans kommunhus

Bildgalleri

Brittiska arkitekter
Män
Födda 1876
Avlidna 1971
Trumresa

Trumresa är en metod inom schamanism för att uppnå ett annat sinnestillstånd (se trans) med hjälp av trummans rytm. På en trumresa förväntas man ofta träffa djur, varav ett eller flera kan vara ens eget/egna kraftdjur (eller maktdjur).

Schamanism
Leeds Castle

Leeds Castle är ett slott drygt sex kilometer väster om Maidstone, Kent i England. Det uppfördes 1119. Leeds Castle ligger något öster om byn Leeds (inte att förväxla med staden Leeds), och har fått sitt namn efter den.

Externa länkar

Officiell webbplats

Byggnader och anläggningar i Kent
Slott i England
Maidstone
M62

M62 är en motorväg i Storbritannien som går mellan Liverpool i väster och Kingston upon Hull i öster. Den är norra Englands mest betydande motorväg i öst-västlig riktning och passerar bland annat städerna Manchester, Bradford, Leeds och Wakefield. De sista två milen till Hull är fyrfältsvägen A63. Väster om M62:s östra ändpunkt går A63 gemensamt med M62 till Leeds. Vägen är en delsträcka i Europaväg 20 och delar viss sträckning med E22, men ingen skyltning om detta förekommer längs vägen. Den är också Storbritanniens högst belägna motorväg (372 meter över havet) där den korsar bergskedjan Penninerna.

Trafikplatser 

|}

Se även 
 Motorväg
 Lista över motorvägar i Storbritannien

Externa länkar

Motorvägar i Storbritannien
Listor över avfartsnummer
Vision

Vision är bland annat något man vill uppnå. En vision uttrycks oftast som ett framtida tillstånd som man vill uppnå, och behöver inte uppfylla formella krav på realism, tidsbundenhet eller mätbarhet (se organisatoriska mål för förklaring av dessa krav).

Ordet är populärt inom politiken, till exempel den så kallade nollvisionen som handlar om att man önskar uppnå att ingen dör i trafiken. 

En vision är även ett varsel en slags varning eller ledtråd. Förklaringsvis är det en mental bild som dyker upp och som ämnar ge dig ett budskap.
Projektledning
Organisation
Earlernas revolt

Earlernas revolt 1075 var ett uppror från tre earler gentemot Vilhelm Erövraren. Detta var det sista allvarliga motståndet mot honom under den normandiska erövringen.

Referenser

England under 1000-talet
Uppror i England
1075
Open University

Open University är ett brittiskt universitet grundat 1969 som baserar sin verksamhet på distansutbildning. Det har (2003) över 200 000 studerande och har sedan det startade haft över 3 000 000 studenter. Dess administrativa centrum ligger i Walton Hall, Milton Keynes.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Universitet och högskolor i Storbritannien
Utbildningsinstitutioner bildade 1969
Joe Jackson

Joseph Jefferson "Shoeless Joe" Jackson, född den 16 juli 1889 i Pickens County i South Carolina, död den 5 december 1951 i Greenville i South Carolina, var en amerikansk professionell basebollspelare. Jackson var en av de åtta spelare som avstängdes på livstid efter Black Sox-skandalen. I World Series 1919 ska några spelare i Chicago White Sox ha fått pengar för att se till att laget förlorade mot Cincinnati Reds.

Jackson fick sitt smeknamn för att han vid ett tillfälle som ung spelat i strumplästen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Shoeless Joe Jackson Baseball Museum and Library

Amerikanska basebollspelare
Idrottare från South Carolina
Personer från Pickens County, South Carolina
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Spelare i Philadelphia Athletics
Spelare i Cleveland Naps
Spelare i Cleveland Indians
Spelare i Chicago White Sox
Födda 1889
Avlidna 1951
Män
Cy Young

Denton True "Cy" Young, född den 29 mars 1867 i Gilmore i Ohio, död den 4 november 1955 i Newcomerstown i Ohio, var en amerikansk professionell basebollspelare som spelade 22 säsonger i Major League Baseball (MLB) 1890–1911. Young var högerhänt pitcher.

Youngs första MLB-klubb var Cleveland Spiders i National League, där han spelade nio säsonger 1890–1898. Därefter spelade han för St. Louis Cardinals i två säsonger 1899–1900 (klubbens smeknamn var Perfectos 1899) innan han flyttade över till uppstickarligan American League och Boston Americans, där han spelade åtta säsonger 1901–1908 (klubben bytte smeknamn till Red Sox 1908). Han vann historiens första World Series med Americans 1903. Efter 1908 års säsong byttes han bort till Cleveland Naps, där han spelade knappt tre säsonger 1909–1911. Han avslutade karriären med ett par månaders spel för Boston Rustlers i slutet av 1911 års säsong.

Young är den pitcher som vunnit flest matcher i MLB:s historia, 511 stycken (nästan 100 fler än tvåan Walter Johnson). Han vann minst 20 matcher under en säsong vid 15 olika tillfällen, och vid fem tillfällen vann han minst 30 matcher under en säsong. Young innehar även alla tiders MLB-rekord i kategorierna innings pitched (7 356), starter (815), complete games (749) och, mindre smickrande, förluster (316). Med sina 76 shutouts ligger han på fjärde plats genom tiderna.

Young har gett namn åt Cy Young Award, som är den utmärkelse som årligen utdelas till den bästa pitchern i American League respektive National League. Young blev invald i Hall of Fame 1937.

Young lyckades under sin karriär att kasta tre no-hitters, inklusive den moderna basebollerans (från och med 1900) första perfect game.

1999, 88 år efter hans sista match i MLB och 44 år efter hans död, rankades Young av sporttidskriften The Sporting News som nummer 14 på listan över de 100 främsta basebollspelarna genom tiderna. Samma år valdes han in i "århundradets lag" som en av de bästa spelarna under 1900-talet.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Amerikanska basebollspelare
Idrottare från Ohio
Personer från Tuscarawas County
Amerikanska idrottare under 1800-talet
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Spelare i Cleveland Spiders
Spelare i St. Louis Perfectos
Spelare i St. Louis Cardinals
Spelare i Boston Americans
Spelare i Boston Red Sox
Spelare i Cleveland Naps
Spelare i Boston Rustlers
Medlemmar i National Baseball Hall of Fame
Födda 1867
Avlidna 1955
Män
Ryder Cup

Ryder Cup är en lagtävling i golf (matchspel) som spelas vartannat år mellan USA och ett ihopplockat lag med spelare från de europeiska länderna. Ryder Cup är den mest prestigeladdade tävlingen utanför herrarnas majors och handlar om vilken av de två världsdelarna som har de bästa golfspelarna. 

Den första tävlingen spelades 1927 och var mellan Storbritannien och USA. USA dominerade stort och 1973 kom Storbritannien att kompletteras med Republiken Irland och från 1979 kom hela Europa att ingå. Tävlingen spelas vartannat år och arrangeras varannan gång av USA och Europa.

Historia
Tävlingen grundades av engelsmannen Samuel Ryder (1858-1936). Ryder arbetade på sin fars plantskola då han startade landets första postorderföretag inom home-gardening, trädgårdsskötsel. Affärsidén blev en succé och Ryder blev mycket förmögen men trappade under medelåldern ner på affärerna. Han började att spela golf 50 år gammal och gick snabbt ner till hcp 6. Han träffade Abe Mitchell och anställde honom som sin personlige tränare för 500 pund om året plus 250 pund i omkostnader. Mitchell deltog i Ryder Cup 1929, 1931 och 1933.

Med sin förmögenhet blev Samuel Ryder sponsor för olika golftävlingar och 1926 arrangerade han en inofficiell tävling mellan USA och Storbritannien. Den brittiske kaptenen, George Duncan, föreslog att tävlingen skulle bli en tradition. Samuel Ryder beställde en pokal från en guldsmedsfirma och locket på pokalen fick en ingraverad golfspelare föreställande Abe Mitchell. Pokalen fick namnet Ryder Cup och den första officiella matchen spelades året därpå i Worcester, Massachusetts. 

Under andra världskriget hölls inga tävlingar mellan 1939 och 1945. På grund av 11 september-attackerna år 2001 flyttades Ryder Cup till 2002, och spelas därefter jämna år, efter att tidigare ha spelats udda år. Samtidigt flyttades damernas Solheim Cup från jämna till ojämna år, vilket började med att 2004 års tävling flyttades tillbaka till 2003.

Uttagningar
Lagen består av 12 spelare vardera. Uttagningsprinciperna till lagen är något olika. USA-laget består av de sex bästa spelarna enligt ett poängsystem som bygger på de senaste två årens tävlingar där majors värderas högst. Utöver dessa väljer kaptenen själv ytterligare sex spelare till laget.

Europalaget består av de fem bästa européerna på världsrankingen plus de fyra spelare som toppar europatourens poängliga (utöver eventuella spelare som redan är kvalificerade via världsrankingen) mellan september föregående år och september under tävlingsåret. Kaptenen väljer själv tre spelare utöver dessa nio.

Spelformer och poäng
Ryder Cup spelas under tre dagar, fredag till söndag. Under var och en av de två första dagarna spelas fyra foursome-matcher och fyra bästboll-matcher. I varje match ingår två spelare ur varje lag. Den sista dagen spelas 12 singelmatcher med en spelare från respektive lag i varje boll.

Poängfördelning per match
Seger = 1 poäng
Delad = ½ poäng
Förlust = 0 poäng

Resultat

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 Ryder Cup officiell webbplats
 PGA.com
 Svenska inofficiella Ryder Cup
Super League

Super League är en proffsliga för rugby league. Serien omfattar tolv lag, av dess är (2022) tio från Storbritannien och två från Frankrike. 
 

Rugbytävlingar
Anthony Eden

Robert Anthony Eden, 1:e earl av Avon, född 12 juni 1897 nära Bishop Auckland i County Durham, död 14 januari 1977 i Alvediston i Wiltshire, var en brittisk konservativ politiker, som var utrikesminister 1935–1938, 1940–1945 och 1951–1955, samt premiärminister 1955–1957.

Edens familj tillhörde en synnerligen konservativ jordägarsläkt med fina anor. Han hade en äldre och en yngre bror;  den yngre dödades då slagkryssaren HMS Indefatigable sjönk under slaget vid Jylland 1916. Eden studerade vid Eton och Christ Church i Oxford, där han tog examen i språk – han talade flytande franska, tyska och persiska samt hade goda kunskaper i ryska och arabiska.

Upprörd på grund av sin premiärminister Neville Chamberlains avvisande till den fredsplan som i hemlighet lagts fram av Franklin D. Roosevelt i januari 1938, avgick Eden som utrikesminister i februari 1938. Detta var en protest mot Chamberlains beslut att starta förhandlingar med Italiens fascistiske ledare Benito Mussolini. 

Eden var utrikesminister igen under andra världskriget och var med i de brittiska delegationer som under Winston Churchill deltog i de allierades toppmöten. 

Som utrikesminister igen från 1951 förhandlade han tillsammans med Sovjetunionen fram en interimsfred i Vietnam 1954.

1953 föreslog han Dag Hammarskjöld som ny generalsekreterare för FN.

Den 7 april 1955 efterträdde han Winston Churchill som Storbritanniens premiärminister.

Vid Suezkrisen 1956 skickade han brittiska trupper i förväg före den israeliska invasionen. Detta ledde till en bitter internationell kontrovers. Under den perioden, och till följd av ett långvarigt bruk av medicinen Benzedrine (amfetamin), försämrades Edens hälsa och han drabbades av återkommande feberattacker. Han lämnade in sin avskedsansökan den 9 januari 1957. Han fortsatte dock att vidhålla att hans handlingar var berättigade. Eden lämnade underhuset 1957 och adlades 1961 som viscount Eden och earl av Avon.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Storbritanniens premiärministrar
Storbritanniens utrikesministrar
Partiledare för Konservativa partiet (Storbritannien)
Brittiska parlamentsledamöter
Personer i Storbritannien under andra världskriget
Lords Privy Seal
Personer från Durham (grevskap)
Födda 1897
Avlidna 1977
Män
Alumner från Christ Church, Oxford
The Art of Drowning

The Art of Drowning är ett album från punkbandet AFI. Släpptes 26 september, 2000 av Nitro records.

Låtar på albumet
 Initiation
 The Lost Souls
 The Nephilim
 Ever and a Day
 Sacrifice Theory
 Of Greetings and Goodbyes
 Smile
 A Story at Three
 The Days of the Phoenix
 Dream Of Waking (finns enbart på vinylutgåvan)
 Catch a Hot One
 Wester
 6 to 8
 The Despair Factor
 Morningstar
 Battled (gömd låt)

Musikalbum 2000
Album av AFI
Thåström på röda sten

Thåström på Röda sten är en liveskiva med Joakim Thåström. Låtarna är ett urval från hela hans svenskspråkiga karriär, från Ebba Grön och framåt. Konserten var Kalasturnéns stopp på Röda sten och spelades in i sin helhet av SVT (12 låtar).

Låtlista

Medverkande
Joakim Thåström – sång, gitarr
Chips Kiesbye - Gitarr
Heikki Kiviaho - Bas
Jörgen Wall - Trummor
Per Hägglund - Keyboards

Livealbum 2003
Album av Joakim Thåström
Svenska livealbum
Svenskspråkiga livealbum
Album utgivna på MNW
Sverige i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000

Sveriges fotbollslandslag i EM 2000

Här följer den svenska truppen till EM i fotboll 2000.

Spelare

Externa länkar
Svenska Fotbollförbundet

Fotboll i Sverige 2000
Europamästerskapet 2000
Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000