kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Yrjö Edelmann

Yrjö Olavi Edelmann, folkbokförd Edelman, född 17 oktober 1941 i Helsingfors i Finland, död 14 mars 2016 i Upplands-Bro kommun, var en svensk konstnär, som är känd för sina fotorealistiska målningar, föreställande paket, servetter och liknande.

Yrjö Edelmann flyttade med sin familj till Sverige 1951 och började efter folkskolan som illustratör på Åhlén & Åkerlunds förlag. I slutet av 1950-talet studerade han frihandsteckning på Konstfack i Stockholm. Efter en studieresa till USA kom han i kontakt med fotorealismen och hade där kontakt med James Rosenquist, som inspirerade Edelmann att gå egna vägar fram till sin högst personliga konst. Han tog till sig detta och 1973 ställde han för första gången ut sina målningar på Galerie Löwenadler i Stockholm.

Edelmanns trompe l'œil-avbildningar av paket och pappersprodukter gjorde honom internationellt uppmärksammad och han ställde ut i bland annat USA och Japan. Edelmann är representerad vid bland annat Kalmar konstmuseum.

Yrjö Edelmann var gift med Aira Edelmann.

Källor
Om Yrjö Edelmann på Helsingborgs stads webbplats

Noter

Födda 1941
Män
Svenska målare under 1900-talet
Avlidna 2016
Konstnärer från Helsingfors
Tomek Tryzna

Tomek Tryzna, född 15 mars 1948 i Ostroszowice, är en  polsk författare. Har skrivit bland annat den självbiografiska romanen "Gå, älska!". Hans första bok på svenska, "Fröken Ingen", utgavs 1999. Båda böckerna är översatta av Lennart Ilke. Tryzna är också filmare och har bl.a. arbetat med manus åt polsk television.

Bibliografi
 Fröken Ingen, 1999 - Panna Nikt, 1988
 Gå, älska!, 2004 - Idź, kochaj, 2003

Källor

Polska författare under 1900-talet
Polska författare under 2000-talet
Polskspråkiga författare
Födda 1948
Levande personer
Män
Sniff

Sniff är en litterär figur i Tove Janssons berättelser om Mumintrollen, introducerad 1945 i boken Småtrollen och den stora översvämningen.

Sniff är Mumintrollets första vän och förekommer i flera av böckerna om Muminfamiljen. Ursprungligen saknade han namn och kallades endast Det lilla djuret innan namnet Sniff började användas i uppföljarboken Kometjakten. Sniff är materialistisk och feg men blir modigare då han får första bästa chans att bli rik och berömd. Han är förtjust i allt som glittrar och samlar därför på sig diverse krimskrams. Han har även förknippats med hundrasen Azawakh på grund av sin bekväma livsstil och sitt hat mot kyla.

Personlighet 
Sniff verkar vara yngre än böckernas huvudfigurer, i synnerhet i de tidigare volymerna. Många av hans negativa egenskaper liknar de hos ett tanklöst barn; han är självisk, snål och snabb med att överlåta allt ansvar till andra personer, men dock inte ondsint. Han har också lätt för att bli rädd och tar sällan risker.

En gestalt för Sniffs raka motsats är frihetsälskaren Snusmumriken, som är lugn och inte bryr sig om materiella saker; deras filosofier går ibland isär, exempelvis i Kometjakten när Sniff samlar på sig ett gäng granater.

Familj och ursprung 
Det framgår inte i Tove Janssons berättelser vad Sniff är för sorts djur (han skulle kunna liknas vid en hybrid mellan en råtta och en känguru, eller också en pungråtta). Innan Sniff adopterades av Muminfamiljen var hans bostad en jordkula. I Muminpappans memoarer framgår det vilka Sniffs föräldrar var; Muminpappans ungdomsvän Rådd-djuret och Sås-djuret. Sniff liknar Rådd-djuret till sin karaktär men inte till utseendet för det har han fått av sin mor.

Medverkan i muminberättelserna 
Sniff medverkar i Småtrollen och den stora översvämningen, Kometjakten, Trollkarlens hatt och Muminpappans memoarer, samt i flera episoder av den tecknade Muminserien, som från början publicerades i London-tidningen The Evening News.

Röster i film och TV 

Figurer i Mumindalen
Fiktiva figurer från Finland
Fiktiva figurer introducerade 1945
Danka Jaworska

Danka Jaworska, född 1951 i Warszawa, är en polsk-svensk konstnär, som varit bosatt i Stockholm sedan 1976.

Född 1951 i Warszawa men sedan 1976 bosatt och verksam i Stockholm. Hon utbildades vid Konstakademien i sin födelsestad samt i Paris.

Konstnärskap 
Hon har haft en rad separatutställningar i Sverige och i övriga Europa. Några i urval:
 Philipine Voglerer Haus, Worpswede
 Galerie Molière, Bryssel
 Galeri G Hase, Warszawa
 Instituto Polacco, Rom
 Stiegenhaus Galerie, Hannover
 Galleri Baccus, Borås
 Galleri Victoria, Halmstad
 Galleri Åklundh, Lund
 Galleri Futura, Stockholm
 Galleri Nord, Örebro
 Galleri Bergman, Göteborg
 Galleri 101, Malmö

På Stockholm Art Fair har hon presenterats av Galleri Baccus och EBT Konstförlag

Danka Jaworska finns representerad i urval:
 Moderna Museet, Lodz
 Nationalmuseum, Poznan
 Nationalmuseum, Krakow
 Moderna Museet, Skopje

Referenser

Polska konstnärer
Kvinnor
Födda 1951
Levande personer
Chollima

Chollima, bokstavligen "tusenmilahästen", är en bevingad häst i östasiatisk mytologi som sades vara för snabb för att kunna ridas av vanliga dödliga.

I Sun Zis klassiska verk Krigskonsten är "tusen kinesiska mil" en metafor lång sträcka som stridshästar kan tvingas tillryggalägga.

Inspirerad av det Stora språnget (1958–1962) i Kina lanserade den nordkoreanske diktatorn Kim Il-sung våren 1958  Chollima som en symbol för en liknande kampanj för att industrialisera landet och kollektivisera genom massmobilisering. För att se till att "Chollimarörelsen" inte skulle framstå som en kopia av kinesiska motpart lät den nordkoreanska propagandan kampanjen börja retroaktivt i december 1956, då Kim presenterade de första femårsplanen på ett möte med centralkommittén i Koreas arbetarparti. Som ett led i propagandakampanjen kungjorde också Kim Il-sung att landets författare skulle producera 552 prosaverk inom ramen för femårsplanen.

Chollima har också fått ge namnet på en av linjerna i Pyongyangs tunnelbana.

Källor

Mytologiska hästar
Koreansk mytologi
Politik i Nordkorea
WP:Projekt Kina
Koreanska ord och uttryck
WP:Projekt Korea
Otto von Heinemann

Friedrich Karl Otto von Heinemann, född 7 mars 1824 i Helmstedt, död 7 juni 1904 i Wolfenbüttel, var en tysk historiker, far till Lothar von Heinemann.

Heinemann blev 1856 lärare vid gymnasiet i Bernburg, 1868 överbibliotekarie i Wolfenbüttel och var även historielärare vid tekniska högskolan i Braunschweig. 

Bland Heinemanns skrifter finns bland annat Geschichte von Braunschweig und Hannover (3 band 1884–1892). Han gav ut Codex diplomatiens Anhaltinus (6 band, 1867–1883) och Die handschriften der herzoglichen bibliothek zu Wolfenbüttel (8 band, 1884–1904).

Källor 

 

Tyska historiker
Födda 1824
Avlidna 1904
Män
Personer från Helmstedt
Tioöringen

Tioöringen var ett mynt som upphörde att vara giltigt betalningsmedel i Sverige vid utgången av september 1992. Tioöringens värde var 10 öre.

Tioöringen i sin moderna form infördes med myntordningen av den 3 februari 1855 i och med att öre återinfördes som undervaluta till riksdalern i stället för den 1776 införda skillingen. Dessförinnan hade tioöringar slagits från 1739 till 1764.

Dimensionerna justerades något 1874 i samband med att kronan ersatte riksdalern som huvudvaluta. Tioöringen blev då något större och tjockare (vikt 1,45 g, diameter 15,0 mm). Dessa mått behölls tills myntet togs ur bruk. Tioöringen innehöll 40 procent silver fram till 1962, vilket år 2017 gav den ett värde runt 2,50 kronor. Därför har de flesta sådana smälts ned och sålts som råvara.

Referenser

Noter

Källförteckning

Externa länkar 
 

Äldre svenska mynt
Bengt Lindström

Bengt Karl Erik Lindström, född 3 september 1925 i Storsjö kapell i Härjedalen, död 29 januari 2008 i Sundsvall, var en svensk målare och grafiker.

Biografi
Bengt Lindström flyttade till Ramsås i Säbrå landskommun 1935. Han tog studentexamen i Härnösand och flyttade 1944 till Stockholm, där han under en kort period studerade vid Konstfack i Stockholm och därefter på Grünewalds målarskola i Stockholm. Han studerade också i Köpenhamn och Chicago. Från 1948 bodde och verkade han i Paris, där han studerade vid André Lhotes och Fernand Légers målarskolor. Somrarna tillbringade han i Sverige, där han hade en ateljé i Essvik utanför Sundsvall där han sedan 2004 var permanent bosatt.

Efter tidiga målningar i kubistisk riktning utvecklade han ett färgsprakande och spontant figurmåleri med anknytning till COBRA-gruppen. Med kraftiga penseldrag i breda stråk målade han groteska gestalter med stark utstrålning. 

År 1954 hade Bengt Lindström sin första separatutställning i Sverige. Det internationella genombrottet kom efter en utställning i Paris 1958.

Bengt Lindström gjorde flera offentliga verk i form av väggmålningar samt utomhusskulpturen vid Sundsvall-Timrå Airport i Timrå kommun i form av ett stort Y. Han använde stora färgsjok i grälla färger, ofta föreställande förvridna ansikten.

Bengt Lindström var gift med Marie-Louise Lindström och hade med henne barnen Alexandre och Mariana. Några år efter hustruns död i mitten av 1990-talet gifte han sig med Michèle Lindström, en gallerist från Paris. 

Lindström är representerad vid bland annat Moderna museet, Nationalmuseum i Stockholm, Norrköpings konstmuseum  och Kalmar konstmuseum.

Bengt Lindström är begravd på Säbrå kyrkogård.

Offentliga verk i urval
 Y:et, skulptur vid Sundsvall-Timrå Airport i Timrå kommun
 Målning på cisternen vid Åbyverket i Örebro
 Målningar på Akkats kraftstation utanför Jokkmokk (tillsammans med Lars Pirak)

Källor
Webbplatsen Svenska konstnärer

Noter

Externa länkar 
 Comité Bengt Lindströms webbplats
 Verk av Bengt Lindström på Krimaro Foundations webbplats
 Officiell äkthetscertifiering och katalogisering av Bengt Lindströms konst

Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Personer från Storsjö socken
Födda 1925
Avlidna 2008
Män
Bilabial approximant

En bilabial approximant är ett konsonant språkljud. Det tecknas i IPA som  (ett beta med tecken för sänkning).

Egenskaper 
Egenskaper hos den bilabiala approximanten:
 Den är pulmonisk-egressiv, vilket betyder att den uttalas genom att lungorna trycker ut luft genom talapparaten.
 Den är tonande, vilket betyder att stämläpparna är spända under uttalet och därmed genererar en ton.
 Den är bilabial, vilket betyder att den uttalas genom att läpparna mer eller mindre stänger luftflödet.
 Den är en approximant, vilket betyder att den uttalas utan någon påtaglig förträngning.

Användning i språk 
Den bilabiala approximanten återfinns i spanskan som uttal av v.

Konsonantljud
Velar lateral approximant

En velar lateral approximant är ett konsonant språkljud. Det tecknas i IPA som  (ett kapitält L).

Egenskaper 
Egenskaper hos den velara laterala approximanten:
 Den är pulmonisk-egressiv, vilket betyder att den uttalas genom att lungorna trycker ut luft genom talapparaten.
 Den är tonande, vilket betyder att stämläpparna är spända under uttalet och därmed genererar en ton.
 Den är velar, vilket betyder att den uttalas genom att tungryggen trycks mot mjuka gommen.
 Den är en lateral approximant, vilket betyder att luftflödet går om sidorna av tungan utan någon påtaglig förträngning.

Fonetik
Konsonantljud
Aicha vorm Wald

är en kommun och ort i Landkreis Passau i Regierungsbezirk Niederbayern i förbundslandet Bayern i Tyskland.  Den har cirka  invånare. I kommunen ligger slottet Aicha vorm Wald.

Vänorter
 Großraming, Österrike, sedan 1979

Källor

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Passau
Ola Billgren

Ola Billgren, född 5 januari 1940 i Köpenhamn, död 4 november 2001 i Malmö S:t Petri församling, var en svensk konstnär.

Han växte upp i sydskånska Löderup och fick sin konstnärliga utbildning i hemmet av föräldrarna Hans Billgren och Grete Billgren som också var konstnärer. Ola Billgren var verksam inom grafik, akvarell, collage, fotografi, film och scenografi men han var mest betydelsefull som målare. Han var även kulturskribent och författare. 

Vid 13 års ålder började han ställa ut akvarell och tuschteckningar lokalt runt Löderup på Österlen, dit familjen hade flyttat 1940. Billgren var bosatt i Lund från 1960 och i Malmö från 1973.

Efter att tidigare ha målat abstrakt, började Billgren tidigt 1963 att arbeta med ett fotorealistiskt bildspråk. Med detta måleri fick han sitt genombrott med en utställning på Galleri Karlsson i Stockholm 1966. Under 1960-talet var Billgren starkt påverkad av nya franska romanen, främst Alain Robbe-Grillet, och nya vågens film, bland andra Michelangelo Antonioni. Motiven var ofta interiörer från moderna lägenheter.

Kring 1970 kom människor att inta en mer central plats i en rad porträtt. Under 1970-talet utvecklades Billgrens måleri mot ett mer måleriskt uttryck.

I början av 1980-talet kom arbetet med collaget att leda arbetet i romantisk riktning, bland annat i litografisviten 19 romantiska landskap.

Under det tidiga 1980-talet arbetade Billgren även med ett abstrakt måleri och under slutet av decenniet med stadslandskap i en impressionistisk stil.

Billgrens måleri från 1990-talet karaktäriseras av en mättad röd färg som strukits ut över det underliggande motivet.

Billgren var en av Sveriges mest uppmärksammade konstnärer och hans verk slog auktionsrekord för levande svenska konstnärer.

En stor retrospektiv utställning visades på Rooseum i Malmö och på Moderna Museet i Stockholm 1991. Ola Billgren finns representerad på ett flertal svenska konstmuseer som Länsmuseet Gävleborg, Göteborgs konstmuseum, Malmö Konstmuseum, Norrköpings konstmuseum och Moderna Museet i Stockholm, Kalmar Konstmuseum samt utländska museer som Louisiana Museum of Modern Art i Danmark och Musée National d'art Moderne Centre Georges Pompidou i Paris.

Billgren skapade kortfilmen  "Avbild" 1963. Han utformade också scenografin för pjäser av Samuel Beckett och Marguerite Duras vid Malmö Stadsteater.

Ola Billgren tilldelades 1980 Ystads kommuns kulturpris. År 1993 mottog han Sveriges Bildkonstnärsfonds Stora stipendium. 

Han avled 2001 efter några månaders sjukdom. Ola Billgren är begravd på Löderups gamla kyrkogård.

Referenser 
 Nationalencyklopedin 

Svenska målare under 1900-talet
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Konstnärer från Malmö
Födda 1940
Avlidna 2001
Män
Jordi Arkö

Jordi Georges Ernest Arkö, född 21 maj 1951 i Stockholm, är en svensk konstnär. 

Jordi Arkö utbildade sig på Stockholms universitet 1971–74 och Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1975–80. 

Han har varit lärare på Kungliga Konsthögskolan 1980-93 och också undervisat på Dublin National College of Art and Design  1990–93. År 2003 var han konstnärlig ledare för Grafikens Hus i Mariefred. Han blev därefter konstkonsultent i Dalarna  och är bosatt utanför Mora.

Han har haft separatutställningar på bland andra  Galerie Doktor Glas, Konstnärshuset och Liljevalchs i Stockholm,  Skissernas museum i Lund, Sigtuna museum, Kunsthallen Nikolaj i Köpenhamn, Raumo i Finland, Centre Culturel Suédois i Paris, Altes Museum i Berlin samt Bryggens Museum i Bergen.

Arkö finns representerad vid Nationalmuseum, Kalmar konstmuseum, Dalarnas museum och Moderna museet i Stockholm

Källor
Jordi Arkö – en bropelare mellan idé och arena, från Mora kommuns webbplats, 18 augusti 2003

Noter

Externa länkar
Leif Mattsson:I grafikens gränsland  på www.omkonst.se september 2002

Alumner från Stockholms universitet
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1951
Män
Levande personer
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska lärare under 1900-talet
Lärare från Stockholm
Peter Freudenthal (konstnär)

Peter Max Freudenthal, född 6 juli 1938 i Norrköping, är en svensk målare och grafiker. 

Freudenthal studerade bland annat konst, konsthistoria, arkeologi och etnografi vid Stockholms universitet. 1962 arbetade han som arkeolog i norra Sudan, där den lokala arkitekturen inspirerade honom till sina första abstrakta målningar.

Freudenthal debuterade i Stockholm 1966 och har ställt ut konst bland annat i USA och på olika ställen i Europa. Han föredrar att kalla sin konststil, som i regel omnämns konstruktivism, geometrisk abstraktion. Vissa av hans motiv har sitt ursprung i den judiska traditionen. Freudenthals verk har ansetts vara "musikaliska". Tillsammans med Einar Höste och Lars Englund ställde han ut på Lunds konsthall 2002. Freudenthal mottog 2012 Östgöta konstförenings stipendium.

Han är son till Heinz Freudenthal och gift med socialantropologen Solveig Freudenthal samt bror till Otto Freudenthal.

Freudenthal är representerad vid bland annat  Museum of Modern Art,  Metropolitan Museum,  i New York, Nationalmuseum, Moderna museet, The Jewish Museum i New York, The Israel Museum i Jerusalem, Norrköpings konstmuseum, Kalmar konstmuseum, Länsmuseet Gävleborg,  Hallands kulturhistoriska museum, Östergötlands museum. och Örebro läns landsting.

Separatutställningar i urval 
 Galerie Aronowitsch  i Stockholm 1968
 Norrköpings museum 1974
 The Jewish Museum, New York 1978
 Galerie Aronowitsch, Stockholm 1979
 Galerie Convergence, Paris 1990
 Konstakademien, Stockholm 1998
 Lunds konsthall 2002
 Galerie von Waldenburg, Berlin 2014

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Metropolitan Museum of Art
Representerade vid Museum of Modern Art
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1938
Män
Levande personer
Konstnärer från Norrköping
Presens particip

Presens particip eller presensparticip är en participalform som förekommer i många indoeuropeiska språk, som svenska, tyska, engelska och franska.

I svenskan fungerar presens particip som oböjliga adjektiv. De uttrycker att huvudordet genomgår verbhandlingen. Dessa particip är alltid aktiva, vilket innebär att verbet i en motsvarande sats som har huvudordets referent som subjekt får aktiv diates: en sjungande man – en man som sjunger. 

De bildas genom att till verbets stam foga -ande (simmande) eller om stammen slutar på lång vokal -ende (gående).

Presens particip kan användas både attributivt och predikativt, i det senare fallet med hjälp av hjälpverb.

Attributivt:
 En dansande flicka kom runt hörnet.
Predikativt:
 Flickan kom dansande runt hörnet.

Till presens particip kan även i vissa fall fogas ett -s, men dessa former tillhör snarare talspråket än skriftspråket. Det är svårt att urskilja någon betydelseskillnad på formerna med och utan detta -s, och de förekommer knappast som attribut. 

 Flickan kom dansandes runt hörnet.

Formen med -s kan anses uttrycka adverbial konjunktionell innebörd.

 Flickan kom runt hörnet, dansandes med sin partner.

Referenser

Particip
Hjälpverb

Hjälpverb är en typ av verb som placeras ihop med en verbfras. Den senare är meningens huvudverb, och tillsammans kan konstruktionen förändra tempus, skapa passiv form eller förändra själva utsagan.

Exempel
Alvin skulle hoppa. I detta fall är ”skulle” hjälpverbet.

Se även
Modalt hjälpverb
Temporalt hjälpverb 
Participbildande hjälpverb

Referenser

Verb
Modalt hjälpverb

Modala hjälpverb är hjälpverb som ändrar huvudverbets innebörd.

Exempel: Meningen Jag äter tillsammans med hjälpverbet kunna omvandlas till Jag kan äta.

I ovanstående exempel är kan ett modalt hjälpverb och äta huvudverb. För att räknas som ett modalt hjälpverb får ordet att ej sättas mellan huvudverbet och det modala hjälpverbet. I meningen Jag hatar att äta är hata således inte ett modalt hjälpverb, eftersom hata kräver ett att före nästa verb.

De modala hjälpverben fyller den funktion som modusböjningen av verb fyller i många språk. Sålunda kan ett modalt hjälpverb motsvara ett modus, till exempel kunna som motsvarar potentialis eller vilja som motsvarar optativ (eller i vissa språk konjunktiv).

De modala hjälpverb där att aldrig används är:

kunna
vilja
få
måsta (måste)
behöva
lyckas
böra, borde
lära (lär), torde, tör
våga, töras
skola (skall), ämna, tänka
tyckas, förefalla, verka, synas
hinna
orka, palla, idas, gitta, mäkta, tya
bruka
förmå
nännas

De modala hjälpverb som förekommer både med och utan att är:
börja
sluta
fortsätta
komma

Externa länkar 
Modala hjälpverb i språkhistorisk belysning. Avhandling från Göteborgs universitet (2014).

Verb
Temporalt hjälpverb

När man talar om kombinationer av verb eller hjälpverb nämns ofta de tre grupperna temporala hjälpverb, passivbildande hjälpverb och modala hjälpverb. Temporala hjälpverb används tillsammans med ett huvudverb för att skapa tempusformer för vilket ett språks verbsystem saknar direkt morfologisk markering.

Svenskan
De temporala hjälpverben kan för svenskans del kort sammanfattas med att man sätter har, hade eller kommer att framför huvudverbet. Som exempel ges: 

Han HAR gjort det. (perfekt)
Hon HADE gjort det. (pluskvamperfekt) 
De KOMMER ATT göra det. (futurum)

Också verbet skola med formerna ska och skulle kan räknas till temporala hjälpverb. Till skillnad från kommer att är dock ska och skulle oftast också modalt laddade. Ibland funktionen nästan uteslutande modal.

Ibland kan två temporala hjälperb kombineras för att generera ytterligare tempusformer, exempelvis futurum exaktum:

Han KOMMER inte ATT HA GJORT det.

Verb
Pocking

är en stad i Landkreis Passau i Regierungsbezirk Niederbayern i förbundslandet Bayern i Tyskland.  Folkmängden uppgår till cirka  invånare.

Källor 

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Passau
Uvular klusil

En uvular klusil är ett konsonant språkljud. Det finns i två varianter:

 Tonlös uvular klusil, IPA-tecken 
 Tonande uvular klusil, IPA-tecken

Se även
 Uvular konsonant
 Klusil

Fonetik
Konsonantljud
Participbildande hjälpverb

Participbildande hjälpverb eller passivbildande hjälpverb är hjälpverb som uttrycker passiv form, till exempel bliva, varda och vara. 
Exempel: Varmkorven blir uppäten (passiv form) av mig.

Se även
Particip

Verb
Dental frikativa

Dental frikativa kan syfta på:

 Tonlös dental frikativa – ett konsonant språkljud IPA-tecken 
 Tonande dental frikativa – ett konsonant språkljud IPA-tecken

Se även
 Dental konsonant
 Frikativa
Postalveolar frikativa

Postalveolar frikativa kan syfta på

 Tonlös postalveolar frikativa – ett konsonant språkljud IPA-tecken 
 Tonande postalveolar frikativa – ett konsonant språkljud IPA-tecken

Se även
 Postalveolar konsonant
 Frikativa

Fonetik
Konsonantljud
Retroflex frikativa

Retroflex frikativa kan syfta på
 Tonlös retroflex frikativa – ett konsonant språkljud 
 Tonande retroflex frikativa – ett konsonant språkljud

Se även
 Retroflex konsonant
 Frikativa
Palatal frikativa

En palatal frikativa är ett konsonant språkljud. Det finns i två varianter:
 Tonlös palatal frikativa, IPA-tecken 
 Tonande palatal frikativa, IPA-tecken

Se även
 Palatal konsonant
 Frikativa

Fonetik
Konsonantljud
Velar frikativa

En velar frikativa är ett konsonant språkljud. Det finns i två varianter:

 Tonlös velar frikativa, IPA-tecken 
 Tonande velar frikativa, IPA-tecken

Se även
Velar konsonant
Frikativa

Fonetik
Konsonantljud
Torvinge industriområde

Torvinge industriområde är ett industriområde i Linköping där många företag har sina lokaler. I Linköpings näringsliv och arbetsmarknad 1994 - 99 anges att 1 200 personer då arbetade i området.

Stadsdelar i Linköping