kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maliriket

Maliriket var ett historiskt handelsimperium i Västafrika  från 1200- till 1500-talet. Riket grundades av mandetalande folk omkring 1200 som nådde sin höjdpunkt under 1300-talet och nådde då från Atlantkusten till Timbuktu i öster. Grundvalen för riket byggde på karavanhandeln som förde bland annat guld och slavar från Maliriket i utbyte mot salt. Timbuktu utvecklades till ett stort religiöst och kulturellt centrum.

Historia 
Maliriket  utvecklades från Kangabariket nära gränsen mellan nuvarande Mali och Guinea vid övre Nigerfloden. Malinke-folket i Kangaba var mellanhänder i det historiska Ghanarikets guldhandel. Omkring 1235 fick Sundiata Kieta, Malirikets grundare, kontrollen över Kangaba och 1240 erövrade han Kumbi, det forna Ghanarikets huvudstad. Sundiate Kieta gjorde Niani till rikets huvudstad och Niani blev snart ett kommersiellt centrum. Maliriket tog över efter Ghanariket som det ledande västafrikanska riket, baserat på förbättrat jordbruk och kontroll över handel med guld och andra varor genom ett omfattande handelsnätverk över Sahara.

Under Mansa Musas regering som tog sin början 1307 steg Mali till höjden för sin makt. Riket absorberade bland annat handelsstäderna Timbuktu och Gao. Mansa Musa sände ambassadörer till Marocko och Egypten, och efter sin magnifika pilgrimsfärd till Mecka 1324 etablerade hand egyptiska vetenskapsmän i Timbuktu och Gao. Han sände ambassadörer til Marocko, Egypten och till andra håll och när han återvände från en pilgrimsfärd till Mecka (1324) förde han egyptiska forskare till både Timbuktu och Gao.

Under 1300-talet var Malirikets handelsmän aktiva i hela västra Afrika, det var ett av världens största länder och var känd för sin rikedom, fredliga förhållanden samt hög utbildningsnivå både i den arabiska världen och i Europa, bland annat genom via Ibn Khaldun och Ibn Battuta.  Med tiden avtog rikets kontroll. Gao gjorde uppror runt 1400 och Tuaregerna Timbuktu 1431. Omkring 1550 hade Mali förlorat sin betydelse.

Religion 
Under Malis storhetstid blev islam den dominerande religionen i statsförvaltningen. Malis kungar samt köpmännen var muslimer, medan huvuddelen av befolkningen behöll sin traditionella religion.

Ekonomi och handel 
Mali hade ett välutvecklat jordbruk. Dessutom hade Mali kontrollen över en omfattande karavanhandel där bland annat guld och slavar sändes norrut och främst salt togs emot.

Källor 

Historiska länder och riken i Afrika
Malis historia
Wikipedia:Basartiklar
IC

IC kan vara

 IC – ett begrepp för ett större antal tåglinjer, se Intercity
 IC – en elektronisk krets där komponenterna tillverkas tillsammans, se Integrerad krets
 IC – en bensinstationskedja, införlivat i Oljekonsumenternas förbund 1963, se Bilägarnas Inköpscentral 
 IC  – två kataloger över astronomiska objekt vilka fungerar som tilläggskataloger till New General Catalogue, se Index Catalogue
 IC – Inflatable Curtain, en säkerhetsanordning som sitter ovanför sidofönstren på en bil
 IC – ett kroniskt smärtsyndrom i trakten vid urinblåsan, se Interstitiell cystit
Stig Sjödinpriset

Stig Sjödinpriset är ett svenskt litteraturpris som uppmärksammar arbetarlitteratur och utdelas årligen sedan 1997. Priset, som är på 40 000 svenska kronor, instiftades av Stig Sjödin-sällskapet, Runö folkhögskola samt fackförbunden Kommunal, Metall, Skogs- och Träfacken.

Pristagare

1997 – Göran Greider
1998 – Sara Lidman
1999 – Fredrik Ekelund
2000 – Tony Samuelsson
2001 – Gösta Friberg
2002 – Claes Andersson
2003 – Bernt-Olov Andersson
2004 – Aino Trosell
2005 – Mikael Wiehe
2006 – Kjell Eriksson
2007 – Emil Jensen
2008 – Ove Allansson
2009 – Malin Klingzell-Brulin
2010 – Jenny Wrangborg
2011 – Johannes Anyuru
2012 – Eija Hetekivi Olsson
2013 – Anna Jörgensdotter, Helene Rådberg, Carolina Thorell
2014 – Jason Diakité ("Timbuktu")
2015 – Lena Kallenberg
2016 – Mattias Alkberg
2017 – Sara Beischer
2018 – Vibeke Olsson
2019 – Bob Hansson
2020 – Karin Smirnoff
2021 – Rasmus Landström
2022 – Susanna Alakoski

Källor

Fotnoter 

Svenska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1997
Skiffle

Skiffle var en populär musikstil under främst 1950-talet. 

Namnet kommer av engelskans slang "skiffle": brådska, slagsmål, tumult. Det var även namnet på en dansfest bland afroamerikaner där de deltagande lämnade bidrag till värdfolkets lägenhetshyra. 

Stilen, som var en sorts lättare folkmusik, blandade jazz, blues och country. Skiffleorkestrarna bestod av kontrabas, gitarrer, banjo och tvättbräda, där spelaren hade båda händernas fingertoppar försedda med fingerborgar.

En framstående skifflemusiker var Lonnie Donegan som bland annat hade hitsen Have A Drink On Me/Seven Daffodils och Does Your Chewing Gum Lose Its Flavor (On The Bedpost Over Night). 

The Quarrymen, som senare skulle byta namn till The Beatles, bildades som skifflegrupp 1956.

I Sverige var skiffle särskilt populärt omkring åren 1956–1958, och kända svenska skifflegrupper var Chilos och Robbans från Stockholm.

Källor

Skiffle på Musiksök.se

Externa länkar
 Skiffle i Svensk mediedatabas
 Bo Gårdstad: Skiffleband i Malmö

Musikgenrer
Peter Du Rietz

Peter Du Rietz , född 1971 i Bromma, Stockholms län, är en svensk museiman och författare.

Du Rietz utkom 2001 med boken Isolde av Singapore på Sjöhistoriska museet efter att ha gjort en tre månader lång världsomsegling ombord på ett utflaggat RO-RO-fartyg. Han är sedan 2001 verksam som intendent på Tekniska museet i Stockholm. Där har han som redaktör och författare utkommit med böckerna  Dammsugare - städning och Electrolux (2002) och 35 mer eller mindre märkliga föremål i Tekniska museets samlingar (2005).

Svenskt museifolk
Brommabor
Män
Födda 1971
Levande personer
Författare från Stockholm
Anställda vid Tekniska museet
Svenska författare under 2000-talet
Per Dahlberg

Per Anders Gustav Dahlberg, född 1962 på Hammarön i Värmland, är en svensk TV-producent och programledare i radio och TV. Han var sångare i bandet Hollywood Indians i början av 1980-talet och var sedan medlem i rockbandet The Ellen Jamesians i mitten av 1990-talet.

Han debuterade som programledare i TV-programmet PM i SVT 1992. Han var under de följande åren programledare för flera andra program, bland andra Nöjesrevyn, Hurra! och Sverigetoppen. 1998 återkom han till SVT med programmet Booster. I början av 2000-talet var han reporter i Mediemagasinet. 
Per Dahlberg var därefter programledare i dokumentärserien Svenska slag och var berättarröst i flera barnprogram. Han var därefter inslagsproducent på Kunskapskanalen och i Koloniområdet Iris och Carin 21:30 innan han 2008 började på Bingolotto, där han gjorde återkommande reportage, framför allt under Lotta Engbergs programledarskap. Sedan hösten 2011 är han verksam som TV-producent för bland annat Eldsjälsgalan och Lotta på Liseberg. Våren 2014 var han inslagsproducent i programmet Jills veranda.

När Per Dahlberg inte arbetat med TV har han varit programledare på Sveriges Radio.

Dokumentärfilmer
 "R.E.M Special" (1994) 
 "Mitt liv som Uggla" (Med Magnus Uggla, 1998), 
 "Gammalsvenskby i Ukraina" (1999), 
 "Stefan Sundström 2000" (2000), 
 "En svensk trollkarl i Berlin" (Med Carl-Einar Häckner, 2001).
 "Svenska slag" (2007)

Rockvideor med bland andra Stefan Sundström, Hederos & Hellberg, Pelle Ossler.

Externa länkar 
 Per Dahlbergs blogg

Födda 1962
Svenska radioprogramledare
Män
Levande personer
Svenska TV-programledare
Personer från Hammarö socken
Kungliga Djurgården

Kungliga Djurgården är en del av den Kungliga nationalstadsparken, och är en äldre beteckning på det område som innefattar Norra och Södra Djurgården i nuvarande Stockholm och som innefattas av den kungliga dispositionsrätten. Området har ägts eller disponerats av monarken sedan Karl Knutsson (Bonde) på 1400-talet.

Ståthållarämbetet förvaltar området via Kungliga Djurgårdens Förvaltning.

Avgränsning

Kungliga Djurgården är en del av Nationalstadsparken och brukar delas upp i två större områden som inte är strikt definierade:

Södra Djurgården som består av ön och stadsdelen Djurgården, grönområdena i stadsdelen Ladugårdsgärdet samt ögruppen Fjäderholmarna.
Norra Djurgården som omfattar parkdelarna i området mellan Brunnsviken, Ålkistan, Lilla Värtan och Lidingövägen, det vill säga ungefär det som ingår i stadsdelen Norra Djurgården.

Enligt Stockholms registerkarta från 1983 utgiven av stadsmätningsavdelningen vid Stockholms stadsbyggnadskontor går gränsen mellan Södra och Norra Djurgården mitt i Djurgårdsbrunnsviken respektive Djurgårdsbrunnskanalen. Ladugårdsgärdet har exempelvis den officiella fasighetsbeteckningen Norra Djurgården 1:1,7. Kungliga Djurgårdens Förvaltning har en annan definition: Enligt deras kartor och skyltar inkluderar Södra Djurgården även Ladugårdsgärdet ända upp till Lindarängsvägen.

Historik 

Under Karl XI:s (1655–1697) tid uppfördes med början år 1680 den så kallade Djurgårdsgärdesgården, ett staket, mer än 2 mil långt som gick runt hela den Kungl. Djurgården för att hålla vilt som hjortar och rådjur inom hägn och varg, björn och tjuvskyttar utanför. Hägnet användes av Kungahuset för att få god tillgång på vilt till köket och lättare kunna ordna lyckade jakter för inbjudna jaktsällskap. Inhägnaden var mer än väl tilltagen för att djuren skulle kunna leva och fortplanta sig på ett naturligt sätt i området. En stor stab av uppsyningsmän, grindvaktare och jägmästare tillsattes för att hålla jaktområdet och stängslet i skick. In på 1700-talet då Karl XI inte längre levde, minskade jaktintresset hos de kungliga.

Efter 1829 slutade man att underhålla stängslet och kvarvarande hjortar, som var det huvudsakliga bytet, flyttades till ett mindre hägn till det område som namngett nuvarande Hjorthagen i området på berget ovanför Ropstensområdet. 1890 flyttades hjortarna till Gripsholm. En av de många grindarna eller portarna in i hägnet var placerad vid Ropsten, där öppningen kallades Ropeport. Huvudvägen från Ropsten in till Stockholm gick utefter stängslet inom hägnet. En annan grind eller port fanns väster om Björnnäset i nuvarande området Fiskartorpet ett stycke från Brunnsviken som man förmodar ligger bakom namnet Grindstängarvägen i Fiskartorpet.

Mellan 1766 och 1862 fick besökare erlägga en avgift för att komma in på området; fordon fick betala avgift fram till 1 oktober 1877. Området inkorporerades med Stockholm 1 januari 1868.

Referenser

Hovets webbsida om Kungliga Djurgården

 
Norra Djurgården
Prins Ulrik

Ulrik, född 22 juli 1684, död 29 maj 1685, var en svensk prins. Han var fjärde barn och tredje son till kung Karl XI och drottning Ulrika Eleonora. Liksom samtliga sina bröder, med undantag för den blivande Karl XII, avled han i späd ålder.

Prins Ulrik fick sitt i svenska kungliga sammanhang ovanliga namn efter sin mors halvbror, ståthållaren i Norge Ulrik Frederik Gyldenløve. Även om dennes systerson dog ung, lever namnet via prinsen kvar i Ulriksdals slott. Detta slott, på vilket prinsen var född, erhöll han i dopgåva av sin farmor, änkedrottning Hedvig Eleonora, varvid det fick sitt nuvarande namn efter honom. Tidigare hade slottet hetat Jakobsdal efter sin byggherre Jakob De la Gardie.

Prins Ulrik begravdes jämte sin samma år avlidne bror Gustav i Riddarholmskyrkan. Ämbetsmannen och skalden Erik Lindschöld författade en gravskrift över prinsen, kallad "Änglasyn och samtal". Prinsen finns också skildrad på en målning av Anna Maria Ehrenstrahl.

Källor 
 Åke Ohlmarks: Alla Sveriges prinsar (Stockholm 1980)
 Ulf Sundberg: Kungliga släktband (Lund 2004)

Noter 

Svenska prinsar
Huset Wittelsbach
Avlidna i barndomen
Personer under stormaktstiden
Gravsatta i Riddarholmskyrkan
Födda 1684
Avlidna 1685
Män
Sköns församling

Sköns församling är en församling i Medelpads kontrakt i Härnösands stift. Församlingen utgör ett eget pastorat och ligger i Sundsvalls kommun i Västernorrlands län, Medelpad.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Under medeltiden utbröts Timrå församling.

Församlingen var från 1300-talet till 1 maj 1892 moderförsamling i pastoratet Skön och Alnö som från senare under medeltiden också omfattade Timrå församling. 22 juni 1883 utbröts Skönsmons församling som återgick 1892 och under denna tid ingick i pastoratet. 1 maj 1892 lämnade Alnö församling pastoratet och 1 juni samma år Timrå församling. Sköns församling utgjorde därefter till 26 april 1905 ett eget pastorat. Detta datum utbröts åter Skönsmons församling och Sköns församling var därefter till 1948 moderförsamling i pastoratet Skön och Skönsmon. Från 1948 är den åter ett eget pastorat.

Befolkningsutveckling

Kyrkor 
 Sköns kyrka
 Birgittakyrkan
 Bosvedjans kyrka

Se även 
 Sköns socken
 Sköns köping

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Härnösands stift

Församlingar i Sundsvalls kommun
Nasrin Pakkho

Nasrin Pakkho, född 15 januari 1954,  är en dokumentärfilmare, producent och skådespelare bosatt utanför Göteborg. Hon uppträder både film och teater. Teater förstlingen "Kungarnas gård" var en hiphop musikal och Nasrin skrivit manuset och regisserat den. Som skådespelare medverkar hon med "Kalla det vad fan du vill". Nasrin Pakkho har gjort över 85 dokumentär och drama dokumentär filmer. Några av hennes film är: ”Teatersällskap”  - Info/drama  som producerades av Diskrimineringsombudsmannen. ”Väskan” en Info - drama om äldre och trygghet. Filmen ”Väskan”  heders numrerad pris från Bryssel och finns på 12 olika språk. ”Regnbågens sång” - dokumentär. ”En dold del av svenska historia” Så beskriver regissören Nasrin Pakkho om ”Regnbågens sång” där HBTQ seniorer från olika delar av Sverige Berättar om sina liv och upplevelser.

”Betong är inte betong”  - dokumentär om Bergsjöns nu tidens historia. Nasrin Pakkho arbetar som videolärare på Kulturskolan i Östa Göteborg och även på Kvinnofolkhögskolan.

Produktioner hon medverkat i
2000 - Före stormen (långfilm)
2001 - Den lejde mördaren (Den serbiske danser) (tv-drama)
Familjen (tv-serie)
Kungamordet (tv-serie)
2013 - Hotell (långfilm)
2014 - Regnbågens sång

Källor

Externa länkar
Malmö stadsteaters ensemblebeskrivning
IMDb

Svenska dokumentärfilmare
Kvinnor
Födda 1954
Levande personer
Spinal Tap (film)

Spinal Tap (originaltitel: This Is Spinal Tap eller This Is Spın̈al Tap) är en amerikansk satirisk film och mockumentär, från 1984 i regi av Rob Reiner.

Handling 
Det avdankade brittiska rockbandet Spinal Tap börjar någon gång på 1980-talet att inse att deras glansdagar sedan länge är passerade ett före detta fan dokumenterar deras comeback-turné tvärs över USA.

Dock kommer allt som kan gå fel att gå fel då det visar sig att både bandet och världen runt omkring dem förändrats sedan sist. Munsår, dåliga recensioner, bråk, svartsjuka, krånglande utrustning, missförstånd, svikande fans, en Yoko Ono-liknande flickvän och en synnerligen svårhittad sceningång är några av de missöden som drabbar bandmedlemmarna under deras resa.

Om filmen 
Spinal Tap är ett fiktivt band som skapades av bland andra Rob Reiner, Christopher Guest och Harry Shearer för att åskådliggöra hur larviga, diviga och självcentrerade många av nöjesvärldens personligheter kan vara. En känd scen är när Nigel Tufnel visar upp sina gitarrer och en förstärkare vars volymkontroll är graderad till 11.

Konceptet mockumentär var vid tiden som filmen kom ut för många obekant och att allt var på låtsas gick många förbi. Spinal Tap tog då steget ut från filmen och blev ett riktigt turnerande band som släppte ett antal skivor. Filmen är mycket uppskattad i musikerkretsar och många rockmusiker har sagt att filmen ligger skrämmande nära deras egna upplevelser. The Edge har sagt att han grät när han såg filmen för att den låg för nära verkligheten.

Rollista i urval 

 Michael McKean - David St. Hubbins
 Christopher Guest - Nigel Tufnel
 Harry Shearer - Derek Smalls
 Bruno Kirby - Tommy Pischedda
 Rob Reiner - Marty Dibergi
 R.J. Parnell - Mick Shrimpton
 Billy Crystal - Mimare 1
 Dana Carvey - Mimare 2
 Ed Begley Jr. - John Pepys
 Paul Shaffer - Artie Fufkin, Polymer Records
 Fran Drescher - Bobbi Flekman
 Tony Hendra - Ian Faith
 June Chadwick - Jeanine Pettibone St. Hubbins

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1984
Amerikanska fiktiva dokumentärfilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska musikfilmer
Amerikanska satiriska filmer
Filmer i regi av Rob Reiner
Engelskspråkiga filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Talmud

Talmud (, studium, lära) är judarnas stora efterbibliska skriftsamlingar. Storleken varierar med olika utgåvor, men en fritt tillgänglig engelsk översättning från 1918 omfattar 3 225 sidor. Här finns bland annat de skriftlärdas stadgar, lagdiskussioner och skriftutläggningar. Samtliga auktoriteter som åberopas i Talmud levde före år 500 e.Kr.

Talmuds omfång är stort och tar upp flera frågor som kan dyka upp i människors liv: förhållandet till Gud och förhållandet mellan människor. Talmud är näst efter Tanach (den hebreiska bibeln) judendomens viktigaste skrift. Skriften består av Mishna samt kommentaren till denna, Gemara. Det är den viktigaste källan till judisk lag och etik.

Talmud finns i två versioner: dels den jerusalemska Talmud (Jerushalmi), dels den babyloniska Talmud (Bavli) som är mer än tre gånger så omfattande och har kommit att dominera judendomens tradition. De två versionerna utarbetades i Babylon respektive Israel. Oftast räknar man med att den första stora samlingen, den israeliska Talmud, blev färdig under 400-talet e.Kr.

Babyloniska Talmud 
Den babyloniska Talmud sammanställdes under en period fram till slutet av 500-talet. Den babyloniska versionen är stor och innehåller omkring två miljoner ord. När verket var färdigt dröjde det inte länge innan man betraktade den babyloniska Talmud som mest auktoritativ ifall de båda utgåvorna drog olika slutsatser i juridiska frågor. Mer än hälften av den babyloniska Talmud består av berättelser, etiska betraktelser och olika allegorier. Versionen är skriven på rabbinsk hebreiska och på arameiska.
           
När man inom judendomen talar om att studera Toran, är det för det mesta Talmud man åsyftar men Toran ingår i Tanakh. Tora är alltså inte en del av Talmud. De lärda har ofta varit oeniga om kvinnors möjlighet att alls studera Toran och det är först på senare tid flickor har fått tillträde till Talmudstudier, även om vissa inriktningar inom judendomen tillåter detta. 
      
Materialet i den babyloniska Talmud handlar om förhållningssätt och bildar därför grunden för en unik referensram gentemot vardag och omvärld. Studiet av den babyloniska Talmud är själva förutsättningen för bevarandet av det säregna andliga och intellektuella liv, som är själva livsluften och förutsättningen för traditionell judendom.

Se även 
 Mishna
 Moseböckerna
 Torah
 Bibeln
 Judiska kalendern
 Anno Mundi
 Anno Graecorum

Referenser

Noter

Källor
 Adania, Bertil: Rum i Talmud, Norma Bokförlag, 2002

Judendom
Dokument
Lagtolkning
Skamstraff

Skamstraff är ett övergripande begrepp på förr tillämpade bestraffningsformer som innebar offentlig förnedring av en brottsling. I skamstraffet ingick oftast någon form av schavottering. Tanken var att man skulle skämmas men att man, efter att straffet hade verkställts, skulle välkomnas tillbaka till samhället.

En synlig tatuering eller brännmärkning, som markerar att någon tidigare begått ett brott, kan också uppfattas som en form av skamstraff.

Skamstraffet avskaffades i Sverige 1864.

Exempel på skamstraff
Kyrkoplikt
Prygel
Skampåle
Skampall
Skamvrå
Straffstock

Andra skamstraff var att bära den Spanska fiolen, bära järnkrona (42 kilo av bojor och fotkedjor av järn), samt att rida trähästen.

Referenser

Bestraffningsformer
Svensk rättshistoria
Landsförvisning

Landsförvisning, ostracism, innebär tvång mot en medborgare att för viss tid eller för all framtid vistas utanför sitt hemland. Det var förr ett vanligt straff, särskilt för politiska och religiösa brott. Landsförvisning som straff avskaffades i Sverige 1864. Svenska medborgare är genom grundlagen (2 kap. 7 § regeringsformen) skyddade mot att bli landsförvisade från Sverige och får enligt samma lagrum inte heller hindras att resa in i riket.

Se även
Avvisning
Utvisning
Utlämning

Bestraffningsformer
Migration
Meta-

Meta- är ett prefix som kommer från grekiskan, med betydelsen mellan, efter eller bakom.

En metadiskussion är en diskussion om en diskussion, eller om formerna för den. Jämför ordningsfråga.

I datasammanhang betyder meta "en underliggande definition eller beskrivning". Således är metadata en definition eller beskrivning av data – data om data.

En metatext skrivs ofta efter att något man skapat, exempelvis en novell, behandlats och i denna text beskrivs utvecklingen, såväl novellens som ens egen.

Se även 

 Metadata
 Metafysik
 Metahumor
 Metakommunikation
 Metakunskap
 Metamatematik
 Metamerism
 Metamorfos
 Meta-organisation 
 Metaprodukt
 Metaserie
 Metaspråk
 Metastudie
 Metatabell
 Metalog

Referenser 

Prefix
Plan (geometri)

Inom matematiken är ett plan en flat, tvådimensionell yta med oändlig utsträckning. Plan kan förekomma som underrum till rum av godtyckliga dimensioner eller kan ha en oberoende existens som i fallet euklidisk geometri. Plangeometri är läran om geometriska figurer i planet.

Plan i R3

Om (x0, y0, z0) är en ortsvektor till en punkt i planet och (A, B, C) är en normalvektor till planet, kan planets ekvation skrivas som skalärprodukten av en normalvektor och vektorn (x - x0, y - y0, z - z0):

vilket ger den allmänna formen av planets ekvation som

där D är

En ekvation av första graden representerar alltid ett plan. För planets normal är riktningscosinerna (cosinus för de vinklar som normalvektorn bildar med koordinataxlarna)

Tecknet framför roten väljs så att
 alltid är positiv. Därigenom är normalen riktad mot planets "positiva" sida.

Normalform
Genom division med

erhålls planets ekvation på normalform

där  är de vinklar som planets normal bildar med koordinataxlarna och p är längden av normalen från origo till planet.

Vektorform

Ekvationen för ett plan med normalvektorn n, en given punkt r0 och med r som ortsvektor för en godtycklig punkt (x, y, z) i planet är

Se även 
 Geometri
Geometri
Matematisk terminologi
Ytor
Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund

Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund (KHVSL), är en akademi vid Lunds universitet. Den instiftades i samband med universitetets 250-årsjubileum år 1918. Initiativet till instiftandet togs av professorn i estetik Ewert Wrangel. 

Samfundets syfte är att främja humanistisk vetenskap och att utgöra en medelpunkt för humanistisk forskning i södra Sverige. I samfundet ingår avdelningar för religionsvetenskap, rätts- och samhällsvetenskaper, filosofisk-historiska vetenskaper, språkvetenskaper samt för övriga vetenskaper och för framstående förtjänst om humanistisk vetenskaplig forskning. Ledamotskap förkortas LLHS.

Se även
Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala

Referenser

Externa länkar
Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund (officiell webbplats)

Kungl. Maj:ts stadgar (1921:475) för kungl. humanistiska vetenskapssamfundet i Lund

Lunds universitet

Svenska kungliga akademier
Organisationer bildade 1918
Organisationer i Lund
Karolinerna

Karolinerna kan avse:

Karolinerna (ögrupp) – en ögrupp i Stilla havet
Karolinerna (bok) – en bok i två delar av Verner von Heidenstam
Karolinerna (musikgrupp) – ett enmansgrupp med musikern Bruno Hansen

Se även
 Karoliner – soldaterna inom Sveriges armé under kungarna Karl XI och Karl XII
 Karolinska
Karolinerna (bok)

Karolinerna är en bok av Verner von Heidenstam, utgiven i två delar 1897–1898. Det är en novellsamling som utspelar sig innan och under Stora nordiska kriget. Första novellen heter Gröna gången som skildrar när Slottet Tre Kronor brinner 1697. De sista novellerna utspelar sig efter kriget.

Externa länkar 

Skönlitteratur 1897
Skönlitteratur 1898
Stora nordiska kriget i skönlitteratur
Karl XII i skönlitteratur
Svenska romaner
Historiska romaner
1700-talet i skönlitteratur
Svenska novellsamlingar
1600-talet i skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Verk av Verner von Heidenstam