kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rexam

Rexam, fram till 1997 Bowater plc, var ett multinationellt Londonbaserat företag som huvudsakligen tillverkade dryckesburkar i aluminium. Rexam hade också en världsomfattande tillverkning av plastförpackningar av olika slag. Rexam köptes 2016 av amerikanska Ball Corporation.

Rexams tidigare tillverkning av glasförpackningar såldes 2007 till Ardagh Glass.

Sverige
Rexams verksamhet i Sverige härrörde från företagets köp av den svenska förpackningskoncernen PLM AB 1999.

Lidköping
Rexam Plastic Containers Lidköping AB är en av Lidköpings större industrier. Tillverkning och lager ligger dels på Skogvaktarevägen 2 i Lidköping (fabriken ägs numera av Promens), och dels på Plastgatan 3 i Tofta Industriområde. Tillverkningen etablerades i Lidköping i början av 1960-talet av PLM AB. Tidigt på 1970-talet, när fabriken expanderade, berördes den av en av de första miljörelaterade demonstrationerna.

Rexam Plastic Containers AB är tillverkare av plast-detaljer såsom engångsmuggar, gafflar och knivar och tallrikar av plast.

Fosiefabriken
Fabriken i Fosie i Malmö öppnades 1981 och ersatte då en äldre PLM-fabrik i Malmö. Den är nu en av de största burkfabrikerna i Europa. Fosiefabriken har en produktionskapacitet på ungefär 2,2 miljarder burkar per år. Fosiefabriken har fyra burklinjer och producerar dygnet runt under nästan alla årets dagar. På en dag kan fabriken producera upp till 8,5 miljoner burkar. Dessa levereras huvudsakligen till bryggerier och läskedryckstillverkare i Skandinavien och i de baltiska länderna. På Fosiefabriken tillverkas även embossade burkar, det vill säga dryckesburkar där ytan har dekorativa upphöjningar.

Verkställande direktörer
1996–2004: Rolf Börjesson
2004: Stefan Angwald
2004–2007: Lars Emilson
2007–2009: Leslie Van de Walle
2010–: Graham Chipchase

Källor

Noter

Externa länkar
Rexams svenska webbplats

Brittiska företag
Företag bildade 1923
Fosie
Företag i Lidköping
Falco (musiker)

Falco, egentligen Johann Hans Hölzel, född 19 februari 1957 i Wien, död 6 februari 1998 mellan Villa Montellano och Puerto Plata, Dominikanska republiken, var en österrikisk musiker, låtskrivare och sångare.

Falco föddes i Wien och är i Sverige kanske mest känd för sin låt "Rock Me Amadeus" (skriven av Falco ihop med bröderna Bolland), från 1985. Andra kända sånger är "Der Kommissar" och "Jeanny". 1998 avled han i Dominikanska republiken efter en trafikolycka. Han ligger begravd på Zentralfriedhof (Gruppe 40) i Wien.

Falco räknas som en av de största representanterna för Neue Deutsche Welle.

Referenser

Externa länkar 

 Falcos webbplats
 https://web.archive.org/web/20060715225954/http://www.outofthedark.net.ms/
 Falco läser dikten Hör Du Süβe av Gerhard Rühm.

Födda 1957
Österrikiska låtskrivare
Österrikiska pop- och rocksångare
Personer som omkommit i trafikolyckor
Österrikiska pianister
Österrikiska basister
Avlidna 1998
Män
Musiker från Wien
Mononymt kända personer
Pseudonymer
Albanian Airlines

Albanian Airlines var ett albanskt privatägt flygbolag beläget i Tirana, Albanien. Företaget bedrivev regelbunden internationell flygplanstrafik. Huvudsakliga basen var Tiranas internationella flygplats Moder Teresa.

Första tiden bestod flygplansflottan av ett ryskt Iljusjin Il-18 passagerarflygplan. Första året bolaget opererade befordrades ca 36 000 passagerare en siffra som växte till 120 000 passagerare. För att klara denna ökning utökades flygplansflottan med ytterligare två flygplan. År 2000 levererades en British Aerospace BAe 146-200.

Flottan
Albanian Airlines flotta såg ut så här i april 2010

Referenser 

Flygbolag bildade 1991
Ej längre existerande albanska flygbolag
Flygbolag upplösta 2011
Aeroflot

Aeroflot - Russian Airlines (ry. Аэрофлот – Российские международные авиалинии) är ett ryskt flygbolag, som fram till 1992 räknades som världens största. Bolaget är majoritetsägt av ryska staten.

Historia 
Aeroflot grundades 9 februari 1923 under namnet Dobrolet. Efter ryska inbördeskriget startade Aeroflot passagerarflygningar och transportflygningar med modifierade stridsflygplan. Ett år före det officiella bildandet öppnades i samarbete med det tyska flygbolaget Deruluft 1 maj 1922 flyglinjen Moskva - Königsberg, vilken senare förlängdes till Berlin. Aeroflot var ett av de första flygbolag som använde jetflyg för passagerarflygningar. Redan 1956 användes Tupolev Tu-104 både på inrikeslinjerna och internationella flygningar. I samband med problemen för De Havilland DH 106 Comet var man tillsammans med CSA, som också flög Tupolev, ensam om att erbjuda jetflyg för reguljära passagerare.

Efter Sovjetunionens kollaps 1991 delades bolaget upp på de gamla sovjetrepublikerna och organiserades i över etthundra olika flygbolag. I juni 1991 bildades en samarbetsorganisation under namnet "Aeroflot - Soviet Airlines Commercial Production Alliance" som börsintroducerades under namnet "Aeroflot - Russian International Airlines" 28 juli 1992. Historiskt är Aeroflot det flygbolag som med marginal har haft flest olyckor Efter 1995 har dock Aeroflot inte haft fler olyckor än västerländska flygbolag av jämförbar storlek.

Sovjetunionens kollaps innebar att den ryska flygindustrin tappade marknadsandelar och Aeroflot sökte sig ut på den västerländska marknaden efter nya flygplan. Först hyrdes Airbus A310-300, och 1994 köptes Boeing 767-300ER. 1994 levererades den tredje generationens Iljusjin Il-96-300 med förbättrad avionik för att användas på de längre internationella flyglinjerna. För att öka fraktkapaciteten hyrdes 1995 en McDonnell Douglas DC-10-30 F på långtidskontrakt. 

24 maj 2004 skrevs ett avtal mellan Aeroflot och SkyTeam om ett samarbete som inleddes 2005, och 2006 blev Aeroflot aktiv medlem världens näst största allians SkyTeam.

År 2020 hade Aeroflot 126 destinationer till 56 olika länder i sitt reguljära linjenät. Totalt sysselsätts över 15 000 personer inom organisationen.

Tidigare flygplansmodeller 
 Airbus A310
 Antonov An-2
 Antonov An-10
 Antonov An-24
 Boeing 777
 Iljusjin Il-62
Iljusjin Il-86
 Tupolev Tu-104
 Tupolev Tu-114
 Tupolev Tu-124
 Tupolev Tu-134
 Tupolev Tu-144
 Tupolev Tu-154

Flotta 

I september 2017 bestod Aeroflots flotta av:

Referenser 

Flygbolag bildade 1923
Ryska flygbolag
Ryska företag med statligt ägande
Företag i Moskva
Företag listade på Moskvabörsen
Maria Mandl

Maria Mandl, emellanåt felaktigt stavat Mandel, född 10 januari 1912 i Münzkirchen, Oberösterreich, Österrike-Ungern, död 24 januari 1948 i Kraków, Polen, var en österrikisk SS-Lagerführerin i Auschwitz-Birkenau 1942–1944.

Biografi 
I maj 1939 påbörjade Mandl sin tjänstgöring i koncentrationslägret Ravensbrück. Efter att i juni 1942 ha befordrats till SS-Oberaufseherin förflyttades hon inom kort till Auschwitz-Birkenau, där hon utsågs till SS-Lagerführerin under kommendanten Rudolf Höss. Dagligen lät hon piska och avrätta interner. Man beräknar att hon sände cirka 500 000 människor till gaskamrarna.

I andra världskrigets slutskede flydde Mandl till Österrike, men kunde i augusti 1945 gripas av allierade soldater som så småningom utlämnade henne till Polen. I november 1947 ställdes hon inför rätta vid Auschwitzrättegången och dömdes påföljande månad till döden genom hängning. Hon avrättades den 24 januari 1948.

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar 
 Biografi från Jewish Virtual Library

Kvinnor
Födda 1912
Avlidna 1948
Personer från Oberösterreich
Personal i Auschwitz
Personal i Ravensbrück
Personer i Nazityskland som blivit avrättade för brott mot mänskligheten
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer som blivit avrättade av Polen
Diagnostik

Diagnostik kan syfta på:

Medicinsk diagnostik – en bedömning av en patients hälsotillstånd och en identifiering av eventuella sjukdomar eller tillstånd
Teknisk diagnostik –  från givna insignaler, utlästa givarvärden och en modell av hur systemet uppför sig i dess olika tillstånd bestämma i vilket av tillstånden ett system befinner sig

Se även
 Prov (diagnostiskt test) – ett generellt namn för examination och diagnostiska prov
 Diagnostiskt prov – ett prov som syftar till att utvärdera elevers eller studenters kunskaper i ett ämne
Medicinsk undersökning – de processer i sjukvård som ingår i medicinsk diagnostik
 Diagnos
Två skall man vara

Två ska man vara (originaltitel: It Takes Two), amerikansk film från 1995 i och regi av Andy Tennant. Manuset är av Deborah Dean Davis, baserat på boken Dubbel-Lotta av Erich Kästner.

Handling 

Amanda (Mary Kate Olsen) är en föräldralös, tuff och glad tjej som tas om hand av en socialarbetare, Diane (Kirstie Alley). På ett sommarläger träffar Amanda, Alyssa (Ashley Olsen), dottern till lägrets förmögne bidragsgivare. Det otroliga är att de två tjejerna ser exakt likadana ut! De blir genast bästa vänner, trots sina vitt skilda bakgrunder. Som ett litet experiment byter de platser och kommer på att Alyssas pappa och Amandas fostermamma borde lära känna varandra bättre...

Rollista 
Alyssa Callaway - Ashley Olsen 
Amanda Lemmon - Mary-Kate Olsen
Diane Barrows - Kirstie Alley
Roger Callaway - Steve Guttenberg
Vincenzo - Philip Bosco

Externa länkar 
 

Filmer 1995
Amerikanska komedifilmer
Filmer om föräldralösa
Speedster

Speedster kan syfta på

  Speedster – en variant av Porsche 356 
 Opel Speedster – en lätt sportbil från Opel
BT (svenskt företag)

BT är ett svenskt företag som tillverkar truckar. De har sitt huvudkontor i Mjölby, Östergötland. Idag är det ett storföretag med cirka 9 000 anställda globalt och tillverkning i Sverige och Italien.

Historia
BT går tillbaka till företaget Byggnadsekonomi som grundades av HSB. HSB:s chef Sven Wallander skickade Ivan Lundqvist till USA. Lundqvist skulle studera och köpa in byggmaterial men såg hur gaffeltruckarna användes och revolutionerade transportarbetet. Lundqvist kom hem med en agentur för gaffeltruckar. HSB:s Byggnadsekonomi blev nu istället Bygg- och Transportekonomi, förkortat BT. Lundqvist var chef från starten 1946 och fram till 1980. Kooperativa förbundet blev ägare sedan HSB valt att lämna verksamheten. 

1948 lanserades den första palltrucken. De första åren var BT i Ulvsunda i Bromma i västra Stockholm. 1952 flyttade bolaget till Mjölby. Sedan 1967 befinner sig fabriken på Lundby industriområde. Idag har BT tillverkning av truckar i Mjölby och Bologna.

Företaget utvecklade tillsammans med SJ och Gyllsjö Träindustri den s.k. europapallen som presenterades 1949. Den är idag standard för transporter inom EU och övriga världen.

BT köptes av Toyota 2000 och är en del av Toyota Material Handling Group (TMHG), som är världens största tillverkare av materialhanteringsutrustning. TMHG är i sin tur en del av Toyota Industries Corporation, TICO. De varumärken som ingår i Toyota-koncernen är förutom BT: Cesab, Toyota och Raymond.

Största konkurrenter är de två tyska tillverkarna Jungheinrich och Linde.

Referenser

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20120220180321/http://www.toyota-forklifts.se/Sv/Pages/default.aspx

Svenska trucktillverkare
Företag bildade 1946
Företag i Mjölby kommun
Kooperativa Förbundet
Volvo B30

Volvo B30, är en rak, 6-cylindrig stötstångsmotor med 3 liters cylindervolym, tillverkad av Volvo mellan 1968 och 1975. Motorn är i princip en B20 med två extra cylindrar. Cylindermåtten (borrning 88,9 mm och slaglängd 80 mm) är desamma och motorerna har många gemensamma delar. Motorn monterades i Volvo 164 och i terrängbil 11, 13 och 20 (då med endast 117 hästkrafter men högre vridmoment). Den fanns med såväl förgasare som bränsleinsprutning.

Varianter 
B30A - Förgasarmotor med dubbla Zenith Stromberg-förgasare, 130 hk (DIN)
B30E - Elektronisk bränsleinsprutning, D-Jetronic från Bosch, (1971–74) 160 hk (DIN)
B30F - Elektronisk bränsleinsprutning, D-Jetronic från Bosch, (1972–75) framtagen för lågoktanig, blyfri bensin och med katalytisk avgasrening för i första hand den amerikanska marknaden. 125-160 hk (SAE)

B30
Raka 6-cylindriga motorer
Finby

Finby kan syfta på:

 Finby, Salo – en tidigare kommun i landskapet Egentliga Finland i Västra Finlands län i Finland
 Finby, Karis – en by i Karis stad
 Finby, Ekenäs – en by i Tenala i Ekenäs stad
 Finby, Pargas – en stadsdel i Pargas stad
 Finby, Nagu – en by i Nagu kommun
 Finby, Sund – en by i Sunds kommun
 Finby, Närpes stad – en stadsdel i Närpes stad
 Finby, Tusby – en by i Tusby kommun
 Finby, Pikis – en by i Pikis kommun
 Finby, S:t Karins – en stadsdel i S:t Karins stad
 Finby, Norrmark – en by i Norrmark kommun

Se även
 Finnby – flera
Finby, Salo

Finby (finska: Särkisalo) var en kommun i landskapet Egentliga Finland i Västra Finlands län i Finland. Finby har cirka 740 bofasta invånare och en yta på 82,85 km². Kommunen har även många sommargäster i torp och stugor.

Kommunen grundades 1868 och hör sedan 2000 till Salo ekonomiska region.

Finby var en tvåspråkig kommun med finska som majoritetsspråk och svenska (cirka 10%) som minoritetsspråk. Kommunen fattade den 11 juni 2007 ett beslut om sammangående med Salo. Den 1 januari 2009 skedde kommunsammanslagningen med Finby kommun och Salo stad.

Här finns också öarna Finbylandet (fi. Isoluoto), Utö (fi. Ulkoluoto), Niksor (fi. Niksaari) och Pettu, udden Vårdkasudden samt fjärden Ekholmsfjärden (fi. Eekholmanselkä). Bromarvsfjärden och sundet Skataströmmen skiljer Finby från Bromarv i Ekenäs. Träsköfjärden skiljer Finby från Kimitoön. Inom Finby finns en gammal fiskarby som är omvandlad till kommersiell stugby, ”Armonlaakson lomailukeskus”.

Byar 
I Finby finns byarna Aisböle, Bastböle, Domarby (fi. Taamarla), Falkberg (fi. Falkki), Förby Finnarv (fi. Finnari), Gråböle (fi. Kraila), Heikberg, Hästö, Kolsjö (fi. Kaukasalo), Murom (fi. Muuri), Norrby, Pettu, Smedsby, Stensnäs (fi. Kiviniemi), Söderby, Tessvär och Verkstrand (fi. Verkkoranta).

Politik

Mandatfördelning i Finby kommun, valen 1976–2004

Källor

Noter

Externa länkar
  Finby kommuns webbplats
 

 
Skärgårdshavet
Johan Moraeus

Johan Hansson Moraeus, född 19 mars 1672 i Falu Kristine församling, död 29 november 1742 i Stora Kopparbergs församling, var en svensk bergsläkare och Carl von Linnés svärfar.

Biografi
Han var son till kronobefallningsmannen Hans Johan Moraeus (död 1677) och Barbro Svedberg, dotter till bergsman Daniel Isaksson och Anna Persdotter Bullernaesia och syster till Jesper Svedberg. 

Moraeus var från 1708 bergsläkare vid Falu gruva och invaldes 1739 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien, som han samma år lät grunda med sin kollega och svärson Carl Linnaeus. Den 24 februari 1715 gifte han sig med Elisabet Hansdotter (1691–1769), dotter till bergsrådmannen Hans Israelsson (1656–1732) och Sara Danielsdotter (1667–1741). De fick tillsammans sju barn varav det äldsta Sara Elisabeth Moraea gifte sig 1738 med Carl Linnaeus som 1757 adlades till Carl von Linné.

Johan Hansson Moraeus är farfars farfars farfars far till musikerna Kalle, Olle och Per-Erik Moraeus.

Referenser

Noter

Källor

 Classon, Roland, Sara Lisa von Linné och hennes liv

Svenska läkare under 1700-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1672
Avlidna 1742
Män
Personer från Falun
Stil

Stil kan syfta på:

 Stil (arkitektur) – en viss uppsättning faktorer och formella egenskaper hos byggnader
 Stil (facklitteratur) – krav på enkelhet och förståelighet i texten
 Stil (förening) – en svensk ideell organisation för personlig assistans, bildad 1984
 Stil (radioprogram) – ett radioprogram om mode och kulturhistoria i Sveriges Radio P1
 Klädstil – något som är förenligt med tidens rytm och smak
 Konststil – en stil inom konsten
 Musikstil – musikaliska former, stilar och genrer
 Litterär stil – en stil inom skönlitteraturen
 Stilart – inom litteraturvetenskap, samband mellan språk och ämnesinnehåll
 Stilsort – en uppsättning bokstäver, siffror och tecken med ett karakteristiskt och genomgående utseende 
 Språk och stil – en svensk språktidskrift

Se även
 Stilistik – ett forskningsområde som har sitt ursprung i retorikens elocutio (stilforskning)
 Stiliserad – en konstnärlig bearbetning där det typiska framhävs
Norrköpings Hedvigs församling

Norrköpings Hedvigs församling var en församling i Linköpings stift inom Svenska kyrkan i Norrköpings kommun. Församlingen uppgick 1 januari 2010 i Norrköpings S:t Olofs församling.

Församlingen omfattade nordvästra Norrköping och Lindö.

Inom församlingen fanns 2006 13 268 invånare.

Administrativ historik
Församlingen bildades som en icke-territoriell församling genom utbrytning 15 november 1613 ur Sankt Olofs församling med namnet Tyska församlingen. Från kyrkans invigning 1 november 1673 började benämningen Hedvigs församling även användas, som sedan 18 februari 1864 blev det officiella namnet. Nuvarande namn antogs 1 maj 1885. Församlingen blev territoriell genom uppdelning av Sankt Olofs församling 1885.

Församlingen kom att till 2010 utgöra ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2010 i Norrköpings S:t Olofs församling.  

Församlingskod var 058102.

Kyrkor
Hedvigs kyrka
Lindö kapell

Kyrkoherdar
Från 12 juni 1776 hade församlingen både en tysk och svensk kyrkoherde.

Tyska kyrkoherdar
Tjänsten som tysk kyrkoherde drogs in 1808.

Tyska kompastorer
Den tyska kompastortjänsten indrogs 1764.

Lärare
Lärare vid Tyska skolan i Norrköping. När församlingen bildades, grundades också en tysk skola.

Svenska kyrkoherdar
1775 beslutades att det även skulle finnas en svensk kyrkoherde i församlingen.

Komministrar
Komministertjänsten inrättades 1 november 1874.

Organister

Se även
Norrköpings stad

Källor 

Indelningar i Norrköpings kommun
Historiska församlingar i Linköpings stift
Galleria Borghese

Galleria Borghese är ett konstmuseum beläget i Villa Borghese i Rom, Italien. Det är släkten Borgheses konstsamling.

Galleria Borghese hyser en ansenlig samling med verk av bland andra Leonardo da Vinci, Rafael, Tizian, Caravaggio, Bernini och Rubens.

De främsta verken

Giovanni Lorenzo Bernini
Amaltea
Aeneas, Anchises och Ascanius
Pluto och Proserpina
David
Apollo och Daphne
Byst av Scipione Borghese
Sanningen
Byst av Paulus V

Caravaggio
 Fanciullo con canestro di frutta (1593–1594)
 Bacchino malato (1593–1594)
 Narciso (1599)
 Judit och Holofernes (1599)
 Madonna dei Palafrenieri (1605–1606)
 David med Goliats huvud (1605–1606)
 Sankt Hieronymus (1605–1606)

Leonardo da Vinci
 Leda (1515–1520)

Rafael
 Porträtt av dam med enhörning (1506)
 Korsnedtagningen (1507)

Peter Paul Rubens
 Korsnedtagningen (1601)
 Susanna i badet (1607)

Tizian
 Den himmelska och den jordiska kärleken (1513)

Externa länkar

 Galleria Borghese

Konstmuseer och konsthallar i Rom
Fridhemsplan (tunnelbanestation)

Fridhemsplan är en station inom Stockholms tunnelbana vid Fridhemsplan i stadsdelen Kungsholmen i Stockholms innerstad. En av biljetthallarna ligger i stadsdelen Stadshagen.

Den består av två sammanbyggda stationsdelar, en för gröna linjen och en för blå linjen. En spårförbindelse finns mellan banorna. Denna består av endast ett spår och används för vagntransporter.
Den blå linjen går till Hjulsta, Akalla och Kungsträdgården medan den gröna linjen går från Hässelby strand till Farsta strand, Skarpnäck och Hagsätra.

Stationen för T-bana 1 (gröna linjen)
Denna del ligger i berget under kvarteren Väktaren och Arbetaren ungefär från Drottningholmsvägen/Fridhemsgatan till S:t Eriksgatan/Fleminggatan och togs i bruk den 26 oktober 1952 när tunnelbanan Hötorget–Vällingby invigdes. Plattformen ligger cirka 18 meter under marken och 1,3 m ö.h. Stationsdelen ligger mellan stationerna Thorildsplan och S:t Eriksplan. Avståndet till station Slussen är 4,9 kilometer. Arkitekt var Gunnar Lené.

Stationen för T-bana 3 (blå linjen)
Denna del ligger i berget under kvarteren Knoppen och Herden ungefär från Fridhemsgatan/S:t Göransgatan till Mariebergsgatan nära Fleminggatan och togs i bruk den 31 augusti 1975, när blå linjen invigdes. Plattformen ligger cirka 28–31 meter under marken mellan stationerna Rådhuset och Stadshagen. Avståndet från blå linjens ändstation Kungsträdgården i Stockholm är 2,1 kilometer.

Plattformen för bana 3 är den 6:e djupast belägna på hela tunnelbanenätet (tillsammans med Sundbybergs centrum), belägen 11,5 meter under havet.

Biljetthallar
En biljetthall är belägen vid Fridhemsplan med entréer från Drottningholmsvägen 28 och Fridhemsgatan 20. Hallen ligger i gatuplan med rulltrapps- och hissförbindelser till såväl grön som blå linje. 

En biljetthall är belägen i korsningen Fleminggatan/S:t Eriksgatan. Den ligger under gatuplanet och nås från nedgångar i alla gathörn samt från Västermalmsgallerian. Hiss- och rulltrappsförbindelser till plattformarna.

En mindre biljetthall är belägen nära S:t Görans kyrka. Den ligger under gatuplan med entré från Mariebergsgatan. Förbindelse primärt med blå linjens plattform.

En gångförbindelse finns mellan grön och blå linje.

Konstnärlig utsmyckning
Flera konstnärer har bidragit till stationens konst.

Ingegerd Möller, med flera föremål med strandanknytning, bland annat en blekingeeka, fyra glasmontrar med strandfynd från Hamburgön i Bohuslän, i mittvalvet en träfågel med 3 meters vingbredd. 
På torget under Fleminggatan/S:t Eriksgatan finns en skulptur föreställande Carl von Linné och en keramikvägg (25×2,5 meter) av Dimas Macedo, gåva från Metropolitano de Lisboa i Portugal.

Galleri

Externa länkar

Foton från Fridhemsplans tunnelbanestation

Referenser

Stockholms tunnelbanestationer
Byggnader och anläggningar på Kungsholmen
Järnvägsstationer invigda 1952
1952 i Sverige
Grunau Baby

Grunau Baby var det vanligaste segelflygplanet i Sverige i slutet av 1940-talet.

Historik
Efter grundutbildning på ett glidflygplan flyttades utbildningen över till ett segelflygplan. Grunau Baby ansågs vara ett lämpligt första segelflygplan både i flygklubbar och i Flygvapnet. 

Flygplanet konstruerades i början av 1930-talet av Edmund Schneider i Grunau i Tyskland (i dag Jesow i Polen). 

Prototypen flög första gången 1931 och modifierades ett flertal gånger innan den populäraste varianten IIb introducerades. Flygplanet licenstillverkades i ett 30-tal länder i över 6 000 exemplar. 

Flygplanet är ett högvingat monoplan byggt i dukklätt trä samt försett med dykbromsar. Flygplanet var ursprungligen öppet men många flygplan modifierades med huv för att öka bekvämligheten. Bästa glidtal är 1:17 vilket innebär att flygplanet förflyttar sig 17 meter framåt på en meters höjdförlust. 
[
Flygplanet är robust och relativt lättfluget, trots att det är ett övningsflygplan slogs flera svenska rekord i distans och höjd med typen. Karl-Erik Övgård höll sig i luften 15 timmar 25 minuter 1943. Över 100 flygplan licenstillverkades i Sverige av AB Flygplan i Norrköping. 

De flesta flygplanen fördelades med hjälp av statligt ekonomiskt stöd till de 30 största flygklubbarna medan 30 av flygplanen levererades till Flygvapnet där de fick benämningen Se 102.

Användning i Sverige 
 Se 102 var beteckningen på segelflygplanet, och användes på som utbildningsflygplan i Flygvapnet under åren 1942-1961. Flygplanet användes som första segelflygplan efter grundutbildningen på glidflygplanet G 101. 

Flygplanet konstruerades på 1930-talet av Edmund Schneider. 30 stycken Grunau Baby IIb licenstillverkades för Flygvapnet av AB Flygplan i Norrköping.

Det första flygplanet levererades i mars 1942 till F 5 Ljungbyhed och den sista levererades i oktober 1942 till F 16 Uppsala. Flygplanen fördelades jämnt mellan samtliga flottiljer även om F 15 Söderhamn och F 18 Tullinge fick vänta några år och överta flygplan från andra flottiljer.  

Vid F 20 Uppsala förekom ingen egen segelflygverksamhet utan intresserade hänvisades till F 16. Ett flygplan tillverkades i Flygvapnets egen regi vid F5 som blev flygfärdigt sommaren 1942. När flygplanen mönstrades ut i mitten på 1950-talet såldes flygplanen till KSAK som fördelade dem bland flygkubbarna. Det sista flygplanet avfördes 1961 från F 5 Ljungbyhed.

Flygvapnet deltog 1943 med elva lag vid segelflygtävlingar på Ålleberg. Lagsegrare blev F 5 med Bengt Olow och Bengt Bergman, individuellt segrade Bengt Olow, en bedrift han upprepade i tävlingarna året efter.

Externa länkar 

Segelflygplan
Schneider Flugzeugbau