kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Metis (mytologi)

Metis var i den grekisk mytologin en titan, Okeanos och Tethys dotter och Zeus första hustru. Metis var den visaste av alla levande varelser. Hon förutspådde att hon först skulle föda en dotter som var lika stark och mäktig som sin far och sedan en son som var ännu mäktigare. När hon blev havande, slukade Zeus henne så att Athena istället föddes beväpnad direkt ur Zeus huvud. Eftersom Zeus åt upp Metis finns hon alltid hos honom.

Släktskap

Se även
 Hesiodos: Theogoni

Referenser 

Gudinnor i grekisk mytologi
Mher

Mher eller Meherr var i armenisk mytologi motsvarigheten till den iranske guden Mithra.

Mher sägs ha vördats i Armenien in i modern tid.

Källor
 

Gudar i armenisk mytologi
Solgudar
Mictlantecuhtli

Mictlantecuhtli var hos toltekerna i Mexiko underjordens härskare. 

Det var Mictlantecuhtli som försåg Quetzalcoatl med de benknotor med vilka människan skapades.

Se även 
 Mytologi: Döden

Referenser

Gudar i aztekisk mytologi
Dödsgudar
Midas

Midas var i grekisk mytologi kung i Frygien. Det är även namnet på en historisk kung som härskade över Frygien under 700-talet f.Kr.

Midas i mytologin

Midas blev av vinguden Dionysos (i en annan version Silenus) erbjuden att få en fri önskan uppfylld efter att ha hjälpt honom. Midas önskade sig då att allt han vidrörde skulle förvandlas till guld. När även hans föda förvandlades till guld blev han tvungen att be guden att ta tillbaka sin gåva. Önskan som blivit till en förbannelse tvättade Midas av sig i floden Pactolus, vilken därefter förde med sig guldsand till staden Sardis.

Midas fällde också en förhastad dom i ett tvistemål mellan gudarna Pan och Apollon. De var oense om vem som spelade vackrast musik. Kungen valde Pan och Apollon gav honom då åsneöron. Han dolde dem under sin huva så mycket han kunde men var tvungen att visa dem för sin frisör. Frisören kunde inte hålla hemligheten, så han viskade den i ett hål i marken han sedan grävde igen. Men vass växte upp ur det igengrävda hålet. Och när vinden blåste genom vassen viskade den:
"Kung Midas har åsneöron! Kung Midas har åsneöron!".

Den historiska Midas
En historisk kung Midas av Frygien stod i förbindelse med Assyrien under 700-talet f.Kr. I assyriska texter kallas han för Mita och var allierad med kung Sargon II av Assyrien. 

Midas rike överfölls slutligen av kimmererna och för att undkomma fångenskap valde Midas enligt legenden att dricka tjurblod och därmed begå självmord.

I Frygiens forna huvudstad Gordion finns en stor gravhög som populärt kallas "Midas hög". Arkeologiska undersökningar av högen visade att en frygisk kung faktiskt låg begravd inuti högen. Däremot kan det inte ha varit kung Midas själv, eftersom dateringen av graven inte stämmer överens med tiden för Midas död utan är något äldre. Det var istället kung Gordion, Midas far som döptes efter staden Gordion.

Se även 
 Ovidius: Metamorfoser
 1981 Midas

Externa länkar 
 

Antikens regenter
Personer i grekisk mytologi
Mimer

Mimer är en jätte i nordisk mytologi som bevakar Mimers brunn, vilken är vishetens källa belägen vid världsträdet Yggdrasils (ibland kallat just "Mimers träd") fot. Trädet har tre rötter och Mimers brunn ligger under den rot som leder till Jotunheim — frostjättarnas värld. Den som drack ur Mimers brunn kunde se och höra allt som hade hänt och allt som skulle ske. Mimer, som drack varje dag, var därför mycket kunnig i vad som hände i världen. Oden offrade sitt ena, långtseende öga för att få del av Mimers visdom. 

Enligt vissa källor var det dock genom munnen på den halshuggne jätten som Oden fick sin kunskap.

Mimer och hans syster Beisla härstammar direkt ifrån jätten Ymer. Mimer fick sju söner.

Efter kriget mellan gudasläktena vanerna och asarna bytte de vise män med varandra. Vanerna skickade Njord och Frej som gisslan medan asarna å sin sida skickade Mimer. Efter ett tag började vanerna misstänka att asarna hade svikit dem vid bytet av männen. Vanerna halshögg då Mimer och sände huvudet till asarna. Oden tog huvudet och smorde det med örter som hindrade det från att ruttna, kvad trollsånger över det och ställde genom sina hemliga konster så till, att det talade med honom och uppenbarade för honom många fördolda ting och gav råd då han behövde. Om detta har det berättats i Ynglingasagan. 

Mimer kallas också Hoddmimer (skatt).

Se även 
 Mytologi: Jättar och jättedödare

Referenser

Noter 

Jättar i nordisk mytologi
Min (egyptisk mytologi)

Min var i egyptisk mytologi främst en himmelsgud men hade också en funktion som fruktbarhetsgud. 

Min associerades med åskviggen och man höll en årlig och lössläppt skördefest till hans ära. Som många andra egyptiska gudar har hans gestalt smälts samman med andra gudars, varför han förknippas med till exempel Ra, Amon-Ra och Horus. Eftersom han allmänt förknippades med livet och sexuell energi förbands han med Nilens östra sida där solen stiger upp och symboliserades av en tjur. Ibland omnämns Min också som resandets och jägarnas gud. Han fick sitt namn, Amon min, när männen en gång skulle ut i krig. Pojken som då fick ansvaret att skydda byn hette Min. När männen sedan kom tillbaka fann de att alla kvinnorna var gravida, och den enda som kunde ha gjort det var Min. Som straff skar man av hans lemmar och kön och kastade ut dem i öknen som mat till kobrorna. När de sedan förstod att han inte kunnat vara säker på att de kom tillbaka, och i så fall hade gjort en stor tjänst för byns fortlevnad prisade folket honom som en gud. Därför fick fruksamhetsguden namnet Min. Och därför avbildas nu Min med bara en arm och ett ben men med ett synnerligen uppsvält könsorgan.

Se även 
 minut
 Mytologi: Himlen
 Mytologi: Fruktbarhet

Referenser

Externa länkar 

Gudar i egyptisk mytologi
Fruktbarhetsgudar
Minotauros

Minotauros (grekiska: Μινώταυρος; latin: Minotaurus; 'Minos tjur') var ett monster i grekisk mytologi, till hälften människa, till hälften tjur. Minotauros höll till på Kreta i en labyrint ritad av uppfinnaren Daidalos på uppdrag av kung Minos. Till sist kom hjälten Theseus att döda Minotauros.

På Kreta var tjuren även känd som Asterion, efter Minos fosterfars namn.

Bakgrund
Poseidon sände en tjur till Kreta för att offras av kungen Minos, men han behöll den istället. Detta förargade Poseidon och som straff lät han förtrolla Minos hustru Pasifaë så att hon blev förälskad i tjuren. För att tillfredsställa sina udda lustar gick hon till Daidalos för att få hjälp. Han byggde då en ihålig träko som Pasifaë kunde krypa in i för att förverkliga sin kärlek. På så sätt kunde tjuren betäcka henne och Minotauros blev frukten av detta.

Minotauros och Theseus
Efter att Kreta gått vinnande ur ett krig med Aten blev atenarna tvingade att betala tribut till Kreta. Tributen bestod i sju jungfrur och sju unga män som skulle skickas till Kreta vart nionde år (enligt vissa källor varje år), för att offras till Minotauros. När Theseus, som var kung Aigeus av Atens son, fick höra talas om detta anmälde han sig frivilligt till nästkommande resa. Väl där fick han hjälp av kung Minos dotter Ariadne som gav honom ett garnnystan som hjälpte honom att hitta ut ur den vidsträckta labyrinten. Theseus vann striden med Minotauros och återvände till Aten.

Efterspel 
Före avresan mot Kreta hade Theseus lovat sin far att han skulle hissa vita segel, istället för de vanliga svarta, på hemresan om det hade gått bra. Detta glömde Theseus och kungen blev så utom sig av sorg när han såg de svarta seglen att han begick självmord genom att kasta sig i havet. Detta har gett namn till det Egeiska havet.

Referenser

Noter

Övriga källor
Claes Lindskog (1994) Grekiska myter och sagor Stockholm: Natur & Kultur
Alf Henrikson (2000) Antikens Historier Stockholm: Bonnier

Externa länkar
Explore Crete:The Labyrinth of Crete: The Myth of Minotaur, hämtad 30 oktober 2012
Theoi Greek Mythology: The Minotauros Källtexter, konst, mm. Hämtad 30 oktober 2012

Varelser i grekisk mytologi
Övernaturliga väsen
Matt Groening

Matthew Abram "Matt" Groening , född 15 februari 1954 i Portland i Oregon, är en amerikansk animatör och manusförfattare med bakgrund från Norge och Tyskland, mest känd som skapare av de tecknade tv-serierna The Simpsons och Futurama. Groenings far arbetade med att producera filmer, ofta med surftema. Matt Groening studerade filosofi på ett "hippie-college" och flyttade senare till Los Angeles där han försörjde sig genom olika deprimerande arbeten samtidigt som han författade och ritade serier, t.ex. dagspresserien Life in Hell som först publicerades 1978.

Groening ser sig själv som agnostiker och liberal och har varit med i kampanjer för de amerikanska demokraterna.

Karriär 
Genombrottet kom med den tecknade satirserien The Simpsons 1989. Tack vare en bild som producenten James L. Brooks såg, fick Groening möjlighet att visa korta delar av Simpsons i serien the Tracy Ullman Show. I Simpsons, som utspelar sig i den fiktiva staden Springfield, har karaktärer och platser fått namn från omgivningarna i Groenings hemstad Portland och Groenings eget liv. Som exempel heter Matt Groenings far Homer och Matts ena syster Lisa, vilket också är namn på några av huvudkaraktärerna i The Simpsons. Detta resulterar i att Bart i serien är Matt själv. Den tecknade serien Futurama startade 1999. Den utspelar sig 1 000 år in i framtiden. Futurama skiljer sig från den familjebaserade serien Simpsons, och utspelar sig ofta inom arbetsrelationer. Humorn är ofta lika i de båda serierna, med de tragikomiska karaktärer och situationer som ofta relaterar till vår nutid.

Groening är också med i rockgruppen The Rock Bottom Remainders där de övriga medlemmarna är bland andra författaren Stephen King och humoristen Dave Barry. Groening har sagt att han har en idé om att ta död på rockmyten genom en kommande serie. I Groenings ungdom var Frank Zappa en av hans favoriter inom musiken.

Groening har utvecklat en ny serie för Netflix betitlad Disenchantment, som hade premiär 2018.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1954
Amerikanska animatörer
Amerikanska serieskapare
Norskamerikaner
Män
Levande personer
Personer från Portland, Oregon
Viktor Lutze

Viktor Lutze, född 28 december 1890 i Bevergern, död 2 maj 1943 i närheten av Potsdam, var en tysk militär. Han var polischef i Hannover 1933 och chef för Sturmabteilung (SA) från 1934 till sin död.

Biografi 
Lutze gick med i den tyska armén år 1912 och deltog i första världskriget, där han förlorade vänster öga. Efter kriget gick Lutze med i Deutschvölkischer Schutz- und Trutzbund. Han var medlem av Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) och statsrådet i Preussen. Han utnämndes till polischef i Hannover år 1933. 

Hans deltagande i de långa knivarnas natt år 1934 var mycket viktigt, eftersom han var den som informerade Adolf Hitler om Ernst Röhms aktiviteter mot regimen. Efter utrensningen utsågs han till Ernst Röhms efterträdare som chef för SA. Lutze genomgick utbildning vid "Reichführerschule" (Riksledarskapsskolan)  och bar därefter Tyr-tecknet som symbol till sin uniform. Han omkom i en bilolycka på en tysk motorväg. Lutzes statsbegravning hölls i Rikskansliet den 7 maj med Adolf Hitler närvarande.

Lutze belönades postumt av Adolf Hitler med Tyska orden.

Referenser

Tryckta källor

Fotnoter

Externa länkar 

Födda 1890
Avlidna 1943
Ledare av SA
Personer som omkommit i trafikolyckor
Män
Mottagare av Tyska orden
Affärsman

Affärsman (om man) eller affärskvinna (om kvinna) är en person som sköter om kontakter och affärsuppgörelser på ett företag. Personen innehar ofta en högre post och gör affärer med andra företag.

Termerna affärsman/affärskvinna syftar på en person som, i regel yrkesmässigt och regelbundet, gör stora eller många affärer. En förutsättning för att kallas affärsman är att verksamhetens mål är lönsamhet, vilket sammanfaller med begreppet affärsmässighet och målet med företagande som sådant.

Etymologi 
Ordet affärsman är belagt i svensk text sedan 1822. Ordet är en sammansättning av affär och man, där det förstnämnda finns i svensk text sedan 1776. Det är taget från franskans affaire och ursprungligen à faire, 'att göra'. Betydelseutvecklingen motsvarar tyskans Geschäft ('affärer', ursprungligen 'det man sysslar med') och engelskans business ('affärer', ursprungligen 'upptagenhet').

Referenser

Yrken
Jekaterinburg

Jekaterinburg () är en stad i Sverdlovsk oblast vid Uralbergen, grundad 18 november 1723 av tsar Peter I av Ryssland och uppkallad efter hans maka, den blivande Katarina I. I Jekaterinburg avrättades Rysslands siste tsar Nikolaj II och hela hans familj den 17 juli 1918.

Mellan 1924 och 1990 hette staden Sverdlovsk (Свердло́вск), efter bolsjevik-ledaren Jakov Sverdlov, men återfick sitt gamla namn efter Sovjetunionens fall. Jekaterinburg har omkring 1,4 miljoner invånare vilket gör staden till Rysslands fjärde största.

Administrativt område

Stadsdistrikt 
Jekaterinburg är indelat i sju stadsdistrikt.

Invånarantalet för 2010 och 2015 inkluderar områden som inte ingick år 2002. Se tabellen nedan.

Stadens administrativa område 
Jekaterinburg administrerar även områden utanför själva centralorten. 

Koltsovo och Sjirokaja Petjka är numera sammanslagna med centrala Jekaterinburg.

Klimat

Kända personer från staden 
Detta är en lista på några av de mest kända personerna från Jekaterinburg/Sverdlovsk:
Irina Antonenko, Miss Ryssland 2010
Pavel Bazjov, barnboksförfattare
Nikolaj Chabibulin, ishockeymålvakt
Pavel Datsiuk, ishockeyspelare 
Boris Jeltsin, rysk president
Nikolaj Karpol, volleybollcoach
Ilja Kormiltsev, poet
Vladislav Krapivin, barnboksförfattare
Nikolaj Krasovskij, matematiker  
Jevgenij Michajlovitj Malachin, poet m.m.
Gennadij Mesiats, fysiker
Eduard Rossel, före detta guvernör i Sverdlovsk Oblast
Sergej Tjepikov, skidskytt 
Arkadij Tjernetskij, borgmästare 
Vladimir Tretiakov, matematiker
Sergej Vonsovskij, fysiker

Se även
TV-tornet i Jekaterinburg

Källor

Vidare läsning 
Om Jekaterinburg i The Moscow Times 1 juni 2018

Externa länkar 

 
Städer i Ryssland
Onkel

Onkel kan syfta på:

 Onkel (släkt) – både för farbror eller morbror. På norska används vanligtvis inte "farbror" och "morbror" utan endast onkel.

Personer 
 Onkel, kodnamn för spionen Erika Schwarze
 Onkel Adam, pseudonym för författaren Carl Anton Wetterbergh
 Onkel Joe, se Josef Stalin

I kulturen 
 Min onkel, fransk komedifilm från 1958 av Jacques Tati
 Onkel Bill, karaktär i Doktor Snuggles
 Onkel Joakims hemmelighed, dansk familjefilm från 1967 av Carl Ottosen
 Onkel Fisch, tysk komikerduo
 Onkel Kanin, karaktär i Greta Gris
 Onkel Kånkel, kortnamn för svenskt könsrockband
 Onkel Kånkels gyllene tider, studioalbum från 1983 av Onkel Kånkel
 Onkel Kånkels underbara värld, studioalbum från 1993 av Onkel Kånkel
 Onkel Kånkels fantastiska äfventyr, studioalbum från 1999 av Onkel Kånkel
 Onkel Sam, symbol för USA:s federala statsmakt
 Onkel Thores stuga, Tv-program med Thore Skogman och gästartister som sändes 1967 på SVT
 Onkel Tom, titelfiguren i Harriet Beecher Stowes roman Onkel Toms stuga
 Onkel Tom Angelripper, tyskt heavy metalband verksamt på 1990-talet, med bland andra gitarristen Axel Rudi Pell 
 Onkel Vanja, rysk pjäs från 1897 av Anton Tjechov
 Onkel Varg, smeknamn för den fiktiva personen Belgarath Besvärjaren, skapad av författaren David Edding

Geografi 
 Onkel Adamsgården, stadsgård i centrala Linköping
 Onkel Toms Hütte, område i Berlin
 Onkel Toms Hütte, tunnelbanestation i Onkel Toms Hütte

Se även 
 Uncle
Stefan I av Ungern

Stefan I den helige (ungerska István), född cirka 975 i Esztergom, död 15 augusti 1038 i Székesfehérvár, var furste av Ungern från 997 och kung av Ungern 1000-1038. Han var son till furst Géza och gift med Gisela av Bayern, syster till kejsar Henrik II.

Redan hans far Géza införde kristendomen i landet. Géza inbjöd även italienare, tjecker och tyskar till landet, vilka senare utgjorde grunden för den kungliga makten.

Biografi

Kampen om makten 
När Géza dött var många län i Ungern i händerna på äldre, hedniska hövdingar. Stefan tvangs kämpa för sin makt över hela landet. Dessa hövdingar såg nämligen sina marker som sina egna och agerade i enlighet med det, det vill säga de förde krig, underlät att betala skatt och så vidare. Om inte Stefan hade vunnit så skulle Ungern förmodligen gå samma öde till mötes som det land ungrarna erövrat från hedningarna drygt hundra år tidigare.

År 998 vann Stefan över sin äldre brorson, Koppány, som var härskare över området Somogy och Zala (i södra Ungern). År 1003 vann Stefan Transsylvanien från Gyula, och mellan 1008 och 1028 ledde kungen ett krig mot Ajtony som var en härskare i östra Ungern.

År 1001 skickade påven Silvester II en krona till Stefan. Denna var tecknet på att den katolska kyrkan accepterade Ungern som en europeisk stat. Stefan etablerade den katolska kyrkoorganisationen i landet och införde så kallade biskopsstolar. Han etablerade även två av dem; en av dessa var belägen i Esztergom, där den fortfarande ligger. (Den andra var i Kalocsa.)

Inrikespolitik 
Stefan etablerade länssystemet, som användes under hela medeltiden. Länen i Ungern på denna tid kallades för "ispánság", vilka leddes av en så kallad ispán. Ungerska runor användes på ungerskt område innan Stefan beordrade att alla förkristna skrifter, med de ungerska runorna, skulle förstöras eftersom de ansågs hedniska.

Stefan ville stärka kyrkans makt genom en order om att bygga en kyrka i var tionde by.

Efter år 1000 och på 1030-talet utgav Stefan sina två lagböcker, med vilka han bland annat ville stärka den kungliga makten och säkra tronföljden.

Utrikespolitik 
År 1018 slöt Stefan fred med Polen.

Kungen bjöd in två folkgrupper, székelyerna och ryssarna, att bosätta sig längs landets östra gränser. Deras uppgift var att skydda Ungern från de förväntade hedniska invasionerna.

Efter Konrad II:s av Österrike död invaderade Stefan den västra delen av det Tysk-romerska Riket.

Tronföljd 
Stefan ville att hans son prins Imre skulle efterträda honom på tronen och skrev därför i "Libellus de institutione morum", att han betraktade den karolingiska förebilden som den rätta vägen att gå beträffande successionsordningen. Imre dog dock i en jaktolycka och Stefan efterträddes sedermera av Peter Orseolo år 1038.

År 1083 helgonförklarades Stefan av påven Gregorius VII.

Referenser 

 Europeiska regenter - Maecenas, 1999 -

Externa länkar 

Huset Árpád
Ungerns regenter
Ungerska helgon
Födda 975
Avlidna 1038
Män
Personer i Ungern under 1000-talet
Stefan II av Ungern

Stefan II (på ungerska István II), född 1101 död 1131, var kung av Ungern 1116-1131. Han var son till Koloman av Ungern. Han efterträddes av sin brorson, Bela II av Ungern.

Referenser 

Ungerns regenter
Huset Árpád
Män
Avlidna 1131
Födda 1101
Personer i Ungern under 1100-talet
Stefan III av Ungern

Stefan III, född 1147, död 1173, kung av Ungern 1163-1173, son till Gèza II av Ungern.

Referenser 

Födda 1147
Avlidna 1173
Ungerns regenter
Huset Árpád
Män
Personer i Ungern under 1100-talet
Andreas II av Ungern

Andreas II av Ungern (; ; ; ), född omkring 1177, död 21 september 1235, var en ungersk och kroatisk kung från 1205 till 1235. Han var regerade även furstendömet Halytj från 1188 till 1189/1190 och igen som dess kung mellan 1208/1209 och 1210. Som son till Béla III, anförtrodde Béla honom administrationen av det nyerövrade furstendömet. Hans styre var inte populär och bojarna förvisade honom.

Regering 

Efter Béla III:s död blev det en kamp mellan den gamle kungens söner, Imre och Andreas. Tillfället utnyttjades av högadeln för att lägga under sig mer land, varigenom de kungliga landområden minskade. Först när Andreas son Béla IV blev kung började land att återvinnas till kronan.

Andreas blev kung år 1205. Under en kort tid var han också furste av Galizien. Han var den förste ungerske kung som avkrävdes en konungaed när han kröntes. Han förde därefter en så generös förläningspolitik mot högadeln, att denna växte sig så stark att hans efterträdare Bela IV inte kunde styra landet som han ville. Bela kunde återvinna makten från högadeln först efter att han år 1241 slagit tillbaka en tatarisk invasion.

I början av Andreas regeringstid stod det klart, att det kungliga länssystemet inte längre fungerade bra och att reformer behövdes. Länssystemet upplöstes och därmed förlorade kungen sin länsmilitär. För att ersätta trupperna, måste han be om högadelns hjälp, särskilt därför att Andreas deltog i ett korståg och ledde många krig mot Galizien. Dessa fälttåg var misslyckade och åstadkom endast att landets pengar och makt förslösades.

Under hans regering blev högadeln större och starkare. Detta ledde till att Andreas måste ge ut Gyllene bullan år 1222 i Fehérvár, där kungen måste garantera adelns rättigheter och privilegier. Huvudsakligen syftade denna till att skydda lågadeln och kyrkan, men eftersom den kungliga makten var svag, kunde den inte helt genomföras.

Han inbjöd tyska och italienska invandrare till Ungern. Dessa etablerade sig i Transsylvanien.

Andreas kallades också riddarkung, därför att han ledde många krig.

Ekonomi 

Eftersom landets pengar försvann till följd av Andreas många krig, måste kungen ersätta inkomsterna på något sätt. Hans ekonomi baserades på de så kallade regalerna, som var inkomster från de kungliga rättigheterna, det vill säga monopol (salt, tullar, m.m.). Han tog också upp nya skatter, som arvodet för myntningen.

Familj 

Hans gemål Gertrud blev mördad 1213, när Andreas ledde ett krig mot Galizien. Denna händelse utgjorde grund till József Katonas Bánk Bán, som är ett populärt ungerskt kungadrama.

Barn 

Han fick sju barn med tre fruar. Med Gertrud fick han:

 Maria
 Béla IV
 Elisabet
 Koloman
 Andreas

och med Jolanda fick han:

 Violanta

och med Beatrice fick han:

 Stefan

Anfäder

Referenser 

 Európa uralkodói [Europeiska regenter] (1999). Maecenas. 
 Walter Mária: Történelem középiskolásoknak [Historia för gymnasietstudenter]. Nemzeti Tankönyv. 

Födda 1175
Avlidna 1235
Ungerns regenter
Huset Árpád
Män
Personer i Ungern under 1200-talet
Béla III av Ungern

Bela III, född 1148 i Esztergom, död 23 april 1196 och begravd i Székesfehérvár, var kung av Ungern (1170-1196) och Kroatien (1172-1196). Han var son till Géza II.

Béla uppfostrades vid det bysantinska hovet i Konstantinopel, och blev 1177 krönt till kung av Ungern, efter att ha besegrat prins Geza. Béla III gjorde mycket för att förbättra landet, omorganiserade kansliväsendet, främjade jordbruket och grundade skolor. Högskolan i Werzprim anförtroddes åt cistercienserorden och organiserades efter Parisuniversitetets mönster.

Béla III återförendade Sirmien och Dalmatien med Ungern.
 
Gift med Agnes av Antiochia 1170 och fick ett barn, Andreas II av Ungern (1176)

Referenser 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Födda 1148
Avlidna 1196
Ungerns regenter
Huset Árpád
Män
Personer i Ungern under 1100-talet