kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
In the Mood for Love

In the Mood for Love (kinesisk originaltitel: 花樣年華, pinyin: Huāyàng niánhuá), är en kinesisk, Hongkongproducerad, romantisk dramafilm från 2000, skriven, regisserad och producerad av Wong Kar-wai.

Handling 
Filmen är en stämningsfull skildring av två grannars förbjudna möten. Med hjälp av foto och ljussättning, får man som betraktare känslan av att man följer detta drama i smyg.

Medverkande

Externa länkar 

 

Filmer 2000
Kinesiska dramafilmer
Filmer från Hongkong
Singapore på film
Filmer i regi av Wong Kar-wai
Kantonesiskspråkiga filmer
WP:Projekt Kina
Flottarkärlek

"Flottarkärlek" var den låt, skriven av Hugo Lindh, som Gösta "Snoddas" Nordgren lördagen den 26 januari 1952 sjöng i radioprogrammet Karusellen och som blev en landsplåga i Sverige. Den kallas även "Haderian hadera" eftersom dessa ord finns med i refrängen, men då Nordgren sjöng i direktsändning den 26 januari 1952 fanns refrängen inte med. Den kom till efteråt då sången sjöngs in på grammofonskiva; kanske en idé av Torsten Adenby, Nordgrens manager.

Melodin sjöngs först in på skiva 1948 av Harry Brandelius, Sölve Strand och Valle Söderlund men blev då ingen succé.

Den finska musikkomedifilmen On lautalla pienoinen kahvila som hade premiär 30 maj 1952 fick den svenska titeln Flottarkärlek. Den svenska filmen Flottare med färg, där Nordgren medverkade, hade premiär 26 december 1952.

Povel Ramel gjorde en parodi på denna sång, "Snodderian, snoddera", där Nordgren (enligt Ramel själv) "Haderiade och Hadiröjde i var och var annan buske". Denna spelades in på 78-varvare, men den lät lite väl elak tyckte Ramel själv, och lät köpa hela upplagan själv.

Monotones orkester från Eskilstuna under ledning av Åke Lindmark spelade in "Flottarkärlek" 1975 på sin LP, Sköna Låtar.

Roffe Wikström har även gjort en senare cover på "Flottarkärlek" på cd:n Allting förändras från 2001.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Sånger 1948
Musiksinglar 1952
Sommarsånger
Svenska sånger
Fröderyd

Fröderyd är en kyrkby i Fröderyds socken i Vetlanda kommun.

I kyrkans närhet låg Fröderyd skola, en av socknens tre fasta skolor. Skolan lades ner 1986 och såldes några år efter avvecklingen till privatpersoner.

I Fröderyds prästgård föddes år 1832 författarinnan Lina Sandell. Vid Lina Sandellgården i Fröderyd finns idag ett litet museum . I trädgården, under den 300-åriga ask där hon satt när hon skrev sina alster, finns Axel Wallenbergs staty av henne.
Orter i Vetlanda kommun
Lina Sandell (olika betydelser)

Lina Sandell kan syfta på bland andra:

* Lina Sandell (1832–1903), svensk psalmförfattare
 Lina Sandell (1863–1938), svensk skådespelerska
Gre-No-Li

Gre-No-Li var en trio i det italienska fotbollslaget AC Milan bestående av de svenska fotbollsspelarna Gunnar Gren, Gunnar Nordahl och Nils Liedholm. De spelade som innertrio tillsammans 1949–1953. Sedan lämnade Gren klubben för ett annat italienskt lag – ACF Fiorentina. Gunnar Nordahl blev kvar till 1956, medan Nils Liedholm kom att spela för AC Milan under resten av sin aktiva spelarkarriär.

Benämningen myntades av en italiensk sportjournalist efter svenskarnas första match tillsammans i Milan (11 september 1949).

De tre forwardsspelarna ledde Sveriges herrlandslag i fotboll till OS-guld 1948 i London. Kort därefter blev Nordahl professionell spelare i Milan. Till säsongen därpå, 1949/1950, anslöt Gren och Liedholm till klubben och Milan lyckades då göra 118 mål på 38 matcher. Gre-No-Li:s största prestation på klubbnivå följde säsongen därpå när Milan vann scudetton, det italienska mästerskapet i fotboll. Liedholm och Nordahl vann åter titeln 1955, och Liedholm vann titeln för Milan 1957 och 1959. Gunnar Nordahls karriär i Italien var lyckosam genom att han vann skytteligan i fem av sex Serie A-säsonger, under perioden 1949 till 1955. Han är alltjämt (maj 2017) den tredje bästa målskytten genom alla tider i ligan efter Silvio Piola och Francesco Totti.

Målstatistik
Källa: 

1 = Hur många procent av Milans totala ligamål som Gre-No-Li gjorde för respektive säsong.

Referenser

Vidare läsning
 Grenoli – ett fotbollsäventyr, Eva af Geijerstam, Albert Bonniers Förlag, 1998, 

Fotbollspersonligheter
Grumlan

Grumlan är en sjö i Vetlanda kommun i Småland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Grumlan ligger i  Natura 2000-område. Sjön avvattnas av vattendraget Emån. Vid provfiske har en stor mängd fiskarter fångats, bland annat abborre, björkna, braxen och gädda.

Vid sjön finns med badplatsen Östanå. Här finns också en campingplats.

Delavrinningsområde 
Grumlan ingår i delavrinningsområde (636252-145272) som SMHI kallar för Utloppet av Grumlan. Delavrinningsområdets medelhöjd är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 42 delavrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Emån som avvattnar delavrinningsområdets har biflödesordning 2, vilket innebär vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Delavrinningsområdet består mestadels av skog (56 procent) och jordbruk (19 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 3 procent av avrinningsområdet.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Björkna
 Braxen
 Gädda
 Gös
 Mört
 Sarv
 Sik
 Siklöja
 Sutare

Se även 
 Lista över insjöar i Vetlanda kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Insjöar i Emåns avrinningsområde
Insjöar i Småland
Insjöar i Vetlanda kommun
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Magno

Magno är en spansk brandy från bodegan Osborne. Magno lanserades 1955. Magno ligger på en något högre prisnivå än Osbornes brandy Veterano.

Källor 

Brandy
Kultur i Spanien
Veterano

Veterano är en spansk brandy, från bodegan Osborne. Veterano lagras i fat av amerikansk ek i ett solera-system.

Se även
Magno

Källor

Brandy
Metropolitan area network

Metropolitan area network förkortat MAN är inom datorkommunikationen en beteckning på nätverk som är så stora att det inte kan byggas som ett LAN utan att fysiska problem uppstår, men som inte är så stora att länkar över stora avstånd behövs, så som i ett WAN. Typiska MAN är stadsnät och campusnät.

Se även 
 Datornätverk
 IrDA
 PAN
 LAN
 WAN
 Trådlöst LAN
 Wi-Fi

Nätverksklasser
Wide area network

Ett wide area network förkortat WAN är inom datorkommunikationen ett datornätverk som är så stort att det omfattar ett större område exempelvis en region, ett land eller flera länder. Detta skiljer ett WAN från ett nätverk med mer begränsad omfattning, såsom local area network (LAN). Även Internet kan betraktas som ett WAN, med det svenska universitetsdatanätet Sunet som ett annat WAN-exempel.

För WAN används ofta TDM-baserade (tidsmultiplexade) höghastighetslänkar av typen Asynchronous Transfer Mode (ATM).

WAN används för att koppla ihop flera LAN och andra olika typer av nätverk, så att användare och datorer på en plats kan kommunicera med andra användare och datorer på andra platser. Många WAN är byggda för en speciell organisation och är privata. Andra WAN som är byggda av internetleverantörer, ger uppkoppling från en organisations LAN till Internet. WAN kan vara byggda av hyrda förbindelser, en punkt till punkt-förbindelse mellan två LAN. Vid varje ände av en sådan förbindelse använder man en router för att koppla respektive LAN till en router i andra änden. Hyrda förbindelser som enbart används för en dataförbindelse kan vara väldigt dyra och därmed inte kostnadseffektiva. Som ett billigare alternativ kan kretskopplade nätverk eller paketförmedlande nätverk utnyttjas. Nätverksprotokoll inklusive TCP/IP delar ut transport och adressfunktion i sådana nätverk. Protokoll inklusive Packet over SONET/SDH, MPLS, ATM och Frame Relay används ofta av serviceleverantörer för att förmedla de länkar som används för ett WAN. X.25 var tidigare ett betydelsefullt WAN-protokoll, och betraktas som ursprunget till Frame Relay, med följden att flera underliggande protokoll och funktioner från X.25 fortfarande används i uppgraderad form av Frame Relay.

Akademisk forskning om WAN kan delas in i tre områden: matematiska modeller, nätverksemulering och nätverkssimulering.

Prestandaförbättringar för WAN kan uppnås med Wide Area File Services (WAFS) eller WAN-optimering.

Se även 
 IrDA
 Personal Area Network (PAN)
 Local Area Network (LAN)
 Metropolitan Area Network (MAN)
 Wireless Local Area Network (WLAN)
 WIFI

Referenser

Externa länkar 

Nätverksklasser
Högadals IS

Högadals IS, bildad 21 mars 1921, även kallad HIS, är en fotbollsklubb från Karlshamn i Sverige. De kom under sitt hundraårsjubileum säsongen 2021 att spela i Division 5 Blekinge.

Högadal blev den första klubben från Blekinge att spela i fotbollsallsvenskan då de deltog säsongen 1962. De åkte ur efter att ha slutat sist med nio insamlade poäng och har sedan dess inte gjort fler allsvenska säsonger. De är tillsammans med Mjällby de enda blekingska lag som spelat i herrarnas högstadivision.

Klubben har även utövat bandy.

Kända spelare 
Erton Fejzullahu
Andreas Blomqvist

Källor

Fotnoter

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1921
Sport i Karlshamn
Upplösta bandyklubbar i Sverige
Ingemar Unge

Sture Ingemar Unge, född 10 april 1944 i Stockholm, är en svensk författare, kåsör och journalist. 

Efter studentexamen 1964, studerade Unge vid Stockholms universitet 1967–1970. Han var reporter och kåsör på Dagens Nyheter från 1972, redaktör för Namn o nytt 1977–1982 och söndagsredaktör 1982–1984.  Ingemar Unge är sedan 1991 reporter på tidningen Vi, och medarbetar även i andra tidningar. Han har gett ut ett antal böcker, exempelvis Grisen och tuppen, Lådbanken och Att trilla av pinn och vara ur led.

Han var gift med journalisten Cecilia Hagen 1976–1989, och är far till komikern Jonatan Unge.

Utmärkelser
Stora Journalistpriset 1992
Guldpennan 1996
Jolopriset 2011

Källor

Ingemar Unge på Norstedts förlag

Noter

Externa länkar
Ingemar Unges blogg
 

Svenska journalister under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Sommarvärdar 1977
Sommarvärdar 1979
Sommarvärdar 1983
Sommarvärdar 1984
Män
Födda 1944
Levande personer
Vinnare av Stora journalistpriset
Svenska kåsörer
Gifta med ättlingar till Gerhard Bonnier
Författare från Stockholm
Journalister från Stockholm
Isbladskärret

Isbladskärret är ett litet fågelrikt våtmarksområde som ligger på Södra Djurgården söder om Djurgårdsbrunnskanalen i Stockholm. 

Från början var detta en del av den närliggande havsviken Isbladsviken. 

Namnet har inget med is att göra utan lär ha kommit från ett jägarboställe som låg här och som hette "Isbla". Det var när Djurgårdsförvaltningen slutade länspumpa träskmarken på 1980-talet som Isbladskärret blev en förnämlig fågelsjö med bland annat knölsvan, gräsand, vigg, gäss och häger.

Isbladskärret är en del av Nationalstadsparken. Sedan år 2010 leder Kronprinsessan Victorias och Prins Daniels kärleksstig längs Isbladskärrets västra sida. Stigen anlades år 2010 av Djurgårdsförvaltningen och var en gåva av Världsnaturfonden till brudparet kronprinsessan Victoria och Prins Daniel.

Ett femtontal Highland cattle betar i Isbladskärret och röjer så att växtligheten hålls undan för fåglarna och att förutsättningar för en fin fågelsjö skapas.

Isbladskärret på sommaren och vintern

Externa länkar 

 Miljötillstånd och åtgärdsarbete för Isbladskärret – Stockholms Miljöbarometer

Litteratur 
Ekoparken-kunglig mark, Lennart Utgren och Tommy Hammarström, Gullers Förlag, 2004

Referenser 

Djurgården
Före detta vikar i Sverige
Våtmarker i Sverige
Blå porten

Blå porten, Djurgårdsporten eller Lusthusporten, är idag den enda bevarade portalkonstruktionen till Djurgården i Stockholm. Blå porten ligger vid Djurgårdsvägen, strax söder om Djurgårdsbron. Portalen är utförd i gjutjärn med Oscar I:s krönta namnchiffer flankerat av två kronhjortar. Den ritades av arkitekten Johan Adolf Hawerman och uppsattes 1849. År 1965 blev den ett statligt byggnadsminne.

Historik

Blå porten låg ursprungligen knappt 300 meter söder om nuvarande plats. Porten var en trägrind som stängde "Wägen till Stora Slätten" (dagens Djurgårdsvägen) och en av entréerna i stängslet som sedan 1600-talets slut omgav Djurgårdsgärdet med de kungliga jaktmarker. Intill porten låg även en grindstuga.

Grinden kallades till en början Lusthusporten efter ett av Drottning Kristinas intilliggande lusthus varifrån man på 1600-talet kunde skåda arrangerade djurhetsningar mellan lejon och oxar. Träporten blev med tiden hård sliten och ersattes därför på kung Oscar I:s bekostnad av en ny, mera beständig port i gjutjärn.

Gjutjärnsgrinden göts på Brevens Bruk och uppsattes på Djurgården den 23 november 1848. Grinden kom under sjuttio år att göra två utflykter. År 1882 flyttades den rakt över Djurgårdsbrunnsviken till nuvarande Nobelparken där den namngav två villor; Villa Stora Blå porten och Villa Lilla Blå Porten, den senare kallas idag Törnerska villan och är belägen strax öster om Berwaldhallen.

År 1916 flyttades gjutjärnsporten vidare till Frescati och entrén till Experimentalfältet. Återflyttningen till nuvarande och nära ursprunglig plats skedde 1967–1968 efter initiativ av kung Gustaf VI Adolf. Då renoverades den och målades i mörkblå kulör med förgyllda skulpturer. Numera är Blå porten målad i klarblå kulör med förgyllda detaljer och renoverades senast år 2009.

Historiska bilder

Värdshus och restaurang
Blå porten var även namnet på Värdshuset Blå porten som låg strax nordväst om grinden Blå porten. 1889 brann hela anläggningen ner och på platsen uppfördes sedan Villa Lusthusporten även känt som Wicanderska villan.

År 1916 återupptogs det gamla värdshusnamnet då nyuppförda Liljevalchs konsthall på Djurgårdsvägen inrättade en del av byggnaden som Restaurangen Blå porten, vilken ännu är i drift.

Källor

Noter

Externa länkar 

Djurgården
Byggnadsminnen i Stockholms kommun
Berwaldhallen

Berwaldhallen är ett konserthus vid Dag Hammarskjölds väg 3 på Östermalm i Stockholm. Byggnaden inhyser Sveriges Radios konserthus och är hem för Sveriges Radios symfoniorkester och Radiokören. Konserterna i Berwaldhallen sänds i Sveriges Radio. Konserthuschef är Staffan Becker.

Historik
1966 uppvaktade Sveriges Radio dåvarande kommunikationsminister Olof Palme med önskemål om en egen konsertsal och repetitionslokaler för Sveriges Radios symfoniorkester. Efter ett antal uppvaktningar av flera ministrar fick till slut Byggnadsstyrelsen i uppdrag att genomföra projektet Stora Musikstudion i december 1971. Under förarbetena diskuterades det om studion också borde byggas för att kunna brukas som TV-studio, något som till slut inte blev av. 

Byggnaden uppfördes 1976–1979 av byggföretaget Reinhold Fastighets- och Byggnadsab (publ) för Sveriges Radio som hemvist för Sveriges Radios symfoniorkester. Huset ritades av arkitekterna Erik Ahnborg och Sune Lindström vid Vattenbyggnadsbyrån i Stockholm och kostade 58 miljoner kronor att bygga, vilket finansierades med licensmedel. Vid invigningskonserten den 30 november 1979 framfördes Franz Berwalds Sinfonie singulière, Sven-Erik Bäcks beställningsverk Vid havets yttersta gräns och Hector Berlioz Symphonie fantastique. Dirigent var Herbert Blomstedt, som också dirigerade på jubileumskonserten 30 år senare.

Berwaldhallen har flera gånger varit scen för utdelningen av Polarpriset.

Ursprungligen fanns det två namnförslag för hallen. Det andra förslaget var Jenny Lind-hallen.

Byggnaden
Byggnadens interiör med foajé och trappor ger intressanta effekter, med obehandlat urberg som kontrasterar mot glasade trappräcken, runda pelare och blå heltäckningsmattor. Utvändigt präglas den synliga arkitekturen av stora glasade ytor och stående betongelement. Bland konstnärlig utsmyckning kan nämnas Carl Eldhs porträttskulptur av Franz Berwald i foajén vid entrén.

Cirka två tredjedelar av byggnaden är nedsprängd i berget, vilket gör att byggnaden framträder på ett diskret sätt i intilliggande parklandskap. Platsen för hallen valdes delvis för att hallen inte skulle se så stor ut, och för att via en tunnel kunna anslutas till Radiohuset. 
– Sen vann vi ju en del i uppvärmning genom att huset ligger huvudsakligen under jord. Det är rätt så svalt på sommaren och man håller värmen vintertid, berättade arkitekten Erik Ahnborg.

Konsertsalen har plats för 1 300 åhörare, och scenen har plats för 100 musiker. Konsertsalen är sexkantig.– Akustiken i Berwaldhallen är bra, men inte idealisk. Den är för hård i mitt tycke, men man hör bra och orkestermedlemmarna hör varandra bra. Det är en avslöjande akustik vilket präglar orkestern till yttersta precision, sade Herbert Blomstedt i samband med hallens 30-årsjubileum 2009.

Bilder

Källor

Externa länkar 

Berwaldhallens webbplats
Berwaldhallen på Sveriges Radio

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Konserthus i Sverige
Konsertscener i Stockholm
Arkitekturåret 1979
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Junibacken

Junibacken är ett upplevelsehus med fokus på barnlitteratur, på Djurgården i Stockholm, invigt den 8 juni 1996. Området har fått sitt namn efter den fiktiva gård där Astrid Lindgrens barnboksfigur Madicken bodde.

Fasta inslag

Sagotorget
På Sagotorget, före påstigningen till Sagotåget, finns hus och miljöer från sagor skrivna av olika barnboksförfattare, till exempel Mumintrollen, Mulle Meck och Alfons Åberg. Uppdraget att gestalta Sagotorget gick till konstnären Tor Svae, som även skapade merparten av Junibackens temautställningar.

Sagotåget
Sagotåget består av vagnar där besökarna kan åka genom tredimensionellt uppbyggda miljöer av Astrid Lindgrens sagor, från Madicken till Emil i Lönneberga till Ronja rövardotter. Miljöerna är uppbyggda efter illustrationer av Marit Törnqvist och allt är handgjort. Passagerarna vägleds genom sagorna till ett ljudspår som finns på 12 olika språk. I den svenskspråkiga versionen hörs Astrid Lindgrens röst.

Villa Villekulla och teater
I Villa Villekulla-rummet, som ligger vid sagotågets ändstation, finns Pippis hus. Det spelas också teater här, av Junibackens teaterensemble. Varje år spelas cirka 1 600 föreställningar.

Historia

Bakgrund
Initiativtagaren till Junibacken var Staffan Götestam som alltid tyckte att museer var tråkiga när han var liten. Han hade en vision om att bygga något annat än ett vanligt barnmuseum, något lekfullt och interaktivt. Som barn älskade han teater, så målet var att kombinera teaterns idé med ett kulturhus för barn. Götestam presenterade sitt förslag för Astrid Lindgren; på det stadiet var det enbart hennes verk han ville presentera. ”När jag frågade Astrid om hon ville låna ut sin sagovärld svarade hon: Ja ... men på ett villkor. Jag vill att andra författare och kreatörer ska vara med också. Jag vill inte ha något Astrid Lindgrenmuseum!” Så föddes idén om ett barnkulturhus med tredimensionellt uppbyggda sagomiljöer.

Tillfälliga utställningar

Senare förändringar 
Under 2006 hade scenen med Katla i Sagotåget modifierats för att bli mindre läskig. Ursprungligen när åskådarna passerade "karmafallet" var Katla för nära dem. Draken ändrades eftersom den skrämde många små barn som åkte Sagotåget. Den gick sönder samma år som den ändrades. I nya scenen med Katla såg åskådarna Katla på avstånd, från Skorpans och Jonatans synvinkel. En annan skillnad är att den gamla draken rörde sig lite och vrålade samtidigt som åskådarna såg henne. Den var gjord av latex. Den nya draken rör sig inte alls och är gjord av metall.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Astrid Lindgren
Kultur i Stockholm
Djurgården
Institutioner för barnkultur
Scenkonst för barn och unga
OSI-modellen

OSI-modellen, även känd under sitt standardnummer ISO/IEC 7498, är en konceptuell modell för datorkommunikation i 7 lager.

Modellen är det mest kända resultatet av projektet Open Systems Interconnection (OSI), som togs fram på initiativ av internationella teleunionen ITU och Internationella StandardiseringsOrganisationen (ISO). Tanken är att varje lager tillhandahåller en specifik tjänst som är oberoende av de tekniker som används i lagret ovanför eller nedanför. Modellen publicerades 1984, och reviderades 1994.

Tidigare tekniker som X.25, DECnet och Arpanet studerades och en tanke var att OSI-modellen skulle ersätta alla dessa. Somliga tidigare tekniker, såsom DECnet, modifierades för att passa OSI-modellen, men genom Internets popularitet, så har TCP/IP modellen kommit att bli de facto standard för datorkommunikation idag.

OSI-modellen är dock att anse som mycket väletablerat inom datavetenskapen och utbildning i datorkommunikation. CCNA-materialet är ett bland många exempel på ett material strukturerat utifrån OSI-modellen.

OSI-modellens skikt 

Här är OSI-modellens lager och motsvarande ISO- och ITU-standarder. 

 Applikationsskiktet - ISO 8649, ISO 8650, ISO 9545
 Presentationsskiktet - ISO 8822, X.216
 Sessionsskiktet - ISO 8326, X.215
 Transportskiktet - ISO 8072, X.214
 Nätverksskiktet - ISO 8348, X.213
 Datalänkskiktet - ISO 8886, X.212 
 Det fysiska skiktet - ISO 10022, X.211

Man bör lägga märke till att normalt används OSI-modellen främst för att beskriva och kategorisera nätverksprotokoll och tekniker, oavsett om dessa avsetts att infogas i modellen eller vad de har för ursprung. Man kan exempelvis säga att TCP och UDP är två protokoll på OSI-modellens transportskikt, trots att protokollen är äldre än OSI-modellen och formellt inte hör till den. Detta beror på att modellens främsta användningsområde är just undervisning och datavetenskap. Fler exempel på hur tekniker kan kategoriseras med OSI-modellen finns längre ner i denna artikel.

OSI-modellen i förhållande till protokollstacken för Internet 

Internets uppbyggnad med rötter i Arpanet och med TCP/IP som grund låter sig ogärna analyseras med hjälp av OSI-modellen. En ungefärlig klassificering av olika Internetstandarder från IETF och W3C kan se ut såhär:

 Applikation: FTP, Telnet, SMTP, HTTP
 Presentation: SSL, MIME
 Session: RIP, SAP, VPN
 Transport: TCP, UDP
 Nätverk: IP
 Länk: Ethernet
 Fysiskt media: Exempelvis manchesterkodning på elektrisk ledare

I IETF-standarderna finns inga vattentäta skott mellan nivåerna och inga krav på de tre översta nivåerna, vilket gör att man brukar baka ihop dessa tre och kalla dem "applikation" då modellen används i Internetsammanhang.

Exempel

Referenser

Noter

Webbkällor 
 ISO:s webbsida för att köpa den officiella dokumentationen
 ZIP-fil med standarden, kräver att man godkänner deras licens.
 Samma information som hos ISO, här som gratis PDF-fil
 Internetworking Basics (Cisco Documentation)

Nätverksprotokoll