kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Strå Kalkbruk

AB Strå Kalkbruk, Stockholm, var en svensk tidigare tillverkare av kalk-, och murbruksprodukter. Företaget bildades 1906 i Sala där också det första kalkbruket låg. Verksamheten kom sedermera att utökas för att omfatta även omfatta kalkbruk i bland annat Hedemora, Dyltabruk (Örebro län), Åsestugan (Jämtlands län), Borghamn, Lenbergsvik (båda i Östergötlands län), Högdalsås och Innansjön (Västernorrlands län respektive Västerbottens län). På Gotland vid Fårösund hade man även ett stort kalkbrott. 

År 1915 förvärvades företaget av Johnson-koncernen som 1965 lät slå samman verksamheten med Nya Murbruksfabrikens i Stockholm AB för att bilda Stråbruken AB. Strå Kalkbruk tillverkade bränd kalk för både industri-, byggnads och jordbruksändamål. För stålindustrin tillverkades även bränd dolomit. Antalet anställda inom företaget uppgick till omkring 600 i början av 1950-talet.

Transporter

Bruket i Strå hade en egen lastplats, Kalkbacken, vid Sala-Gysinge-Gävle Järnväg. Lastplatsen var belägen ca 1,7 km från Sala. Bruket var förbundet med lastplatsen med ett industrispår med 600 mm spårvidd.

Se även
Axberg, om Strå Kalkbruk vid Dylta bruk.

Källor

Externa länkar
Jimmy´s bilder från Strå kalkbruk
Björn Sahlbergs bilder från Strå kalkbruk i Sala
Sandra Lylykorpis bilder från Strå kalkbruk i Sala

Företag bildade 1906
Företag upplösta 1965
Stra Kalkbruk
Stra Kalkbruk
Stra Kalkbruk
Puerto Maldonado

Puerto Maldonado är huvudort i regionen Madre de Dios i Peru, och en kommersiell knutpunkt i Amazonas. Folkmängden uppgick till 74 494 invånare 2015. Staden grundades av Carlos Leon-Velarde Valcarcel och är belägen vid den plats där floderna Tambopata och Madre de Dios flyter samman. Viktiga näringar i staden är utvinning och produktion av trä, guld, kautschuk och petroleum. Under de senaste åren har den ekologiska turismen och marknadsföringen av Nationalparken Manu och nationalreservatet Tambopata förvandlat staden till genomfartsort för besökare till dessa platser.

Källor

Externa länkar

Orter i Peru
Hallamölla

Hallamölla är Skånes längsta vattenfall med en fallhöjd på 23 meter. 

Fallet är en del av Verkaån, vars lopp är skyddat som naturreservat. Namnet kommer från den kvarn ( mölla enl. danskt/skånskt uttryck) som funnits på platsen sen 1400-talet. Längs ån fanns förr även ett antal små industrianläggningar, såsom vadmalsstamp, färgeri och några mjölkvarnar. Numera återstår endast en kvarn med stort kvarnhjul, kvarnhus och drängkammare.

Sevärdheter i Skåne
Vattendrag i Skåne
Hallamölla
Vattendrag i Tomelilla kommun
Forsakar

Forsakar [uttalas "forsa-kar"] är en ravin i Linderödsåsens östra sluttning vid Degeberga i Kristianstads kommun, där Forsakarsbäcken bildar Skånes två högsta vattenfall. Det övre fallet har en fallhöjd på 7,4 meter och det nedre, som är delat av en avsats, har en fallhöjd på 10,6 meter. Avsatsen, "karet", har gett upphov till namnet Forsakar. (Verkeån faller hela 23 meter vid Hallamölla, men inget av dess fem fall överstiger 8 meter.)

Ett friluftsbad finns i närheten av ravinen. I närheten ligger också ravinen Trollelier med Degeberga hembygdspark.

Forsakar med Lillaforsskogen 
Forsakar med Lillaforsskogen är ett naturreservat och natura 2000-område. Naturen får i huvudsak utvecklas fritt, därför avverkas nästan inga träd. De flesta träd som blåst omkull får ligga kvar för att gynna den biologiska mångfalden. Det gör att de fyra hackspettsarterna gröngöling, spillkråka, större hackspett och mindre hackspett trivs i reservatet.

Den rödvita markerade stigen följer ravinkanten. Stigen passerar på södra sidan av ravinen en utsiktsplattform där man kan se det nedre fallet ovanifrån.

Referenser
 Länsstyrelsen i Skåne

Vattenfall i Sverige
Naturreservat i Kristianstads kommun
Sevärdheter i Skåne
Naturskyddsområden bildade 2006
Hammamet

Hammamet (arabiska: الحمامات, el-Ḥammāmāt) är en stad i guvernementet Nabeul i nordöstra Tunisien, vid medelhavskusten, cirka 60 km sydost om huvudstaden Tunis. Folkmängden uppgick till 73 236 invånare vid folkräkningen 2014.

Hammamet är främst känt som badort dit såväl utländska som inhemska turister reser. Staden präglas därför av många hotell, restauranger och badstränder. Men tack vare tidigare föreskrifter om att byggnader inte fick vara högre än träd har staden kvar sin småstadskaraktär. Stadskärnan är pittoresk, med många butiker och restauranger, och har en  välbevarad medina från 1400-talet. 12 km söder om centrum ligger det nybyggda turistområdet Hammamet Yasmine, med marina och höga lyxhotell. 

Staden är en av de rikaste orterna i Tunisien. Detta märks inte minst inne i staden och dess omgivningar. Den östra kusten är den mest välmående delen av Tunisien och orterna där har en levnadsstandard som ligger långt över normal tunisisk levnadsstandard. Ändå är levnadsförhållandena mycket olika för Hammamets invånare. Trots att en del har god ekonomi finns ändå en omfattande fattigdom, och kontrasterna mellan fattiga och rika kan vara mycket stora.

Administrativ indelning
Kommunen är indelad i tre arrondissement:
Baraket Es-Sahel
Bir Bou Regba
Hammamet

Kultur

Hammamet har under lång tid lockat till sig europeisk kulturelit. Bland andra har August Macke, Gustave Flaubert, Guy de Maupassant, André Gide, Oscar Wilde, Jean Cocteau, Paul Klee och Sophia Loren bott här i kortare eller längre perioder. Sedan 1964 anordnas varje år i juli-augusti Hammamet International Festival för musik och konst.

Kommunikationer 
Hammamet har förhållandevis goda kommunikationer. Järnvägen genom Hammamet går till Sousse och Tunis. Förbi Hammamet går också motorvägen från Tunis till Monastir.

Personer som associeras med staden
Bettino Craxi, italiensk politiker som dog i Hammamet år 2000. 
Georges Sebastian, rumänsk miljonär som lät bygga International Culture Centre
Erwin Rommel, tysk general som hade sitt högkvarter i International Culture Centre
Winston Churchill, som efter kriget skrev sina memoarer i  International Culture Centre
Anthony Eden
Paul McCartney 
Paul Klee, konstnär

Källor 

Orter i Tunisien
Kap Bon
Paul Bern

Paul Bern, eg. Paul Levy, född 3 december 1889 i Hamburg, Tyskland, död 5 september 1932 i Los Angeles, Kalifornien, USA, var en tysk-amerikansk filmregissör och manusförfattare.

Bern var gift med skådespelerskan Jean Harlow i ett par månader innan sin död (förmodat självmord).

Externa länkar 

Amerikanska filmregissörer
Tyska filmregissörer
Födda 1889
Avlidna 1932
Män
Rachel Seiffert

Rachel Seiffert, född 1971 i Oxford, är en tvåspråkig engelsk författare av tysk-australisk härkomst. Hennes debutbok The Darkroom, som består av tre berättelser om vanliga tyskar under andra världskriget, uppmärksammades internationellt, med nomineringen till kortlistan för Booker-priset, och belönades med Betty Trask Award och med ett Internationellt PEN-pris.

Novellsamling Field Study (2004).

Bibliografi utgivet på svenska 
 Mörkrum 2002

Priser och utmärkelser 
 Betty Trask Award 2002 för The Darkroom

Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1971
Kvinnor
Levande personer
Hal Roach

Harold Eugene (Hal) Roach, Sr., född 14 januari 1892 i Elmira, New York, död 2 november 1992 i Bel Air, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk film- och TV-producent.

Hal Roach inledde sin filmkarriär redan 1912 som statist, men den stora vändpunkten inträffade när han 1915 startade filmbolaget Hal Roach Studio, som mer eller mindre uteslutet producerade komedier. Många av den tidiga filmhistoriens populäraste komiker arbetade hos Roach, bland andra Harold Lloyd (1915–1923), Charley Chase (1920–1936) och Helan och Halvan (1926–1940).

Roach producerade både korta och längre filmer. 1955 tog hans son Hal Roach, Jr. över studion. Den lades slutligen ner 1961. Den äldre Roach fortsatte dock att vara sporadiskt aktiv inom filmmediet fram till sina sista år.

I filmen Helan & Halvan från 2018 spelas Roach av Danny Huston.

Referenser

Externa länkar 

 

Amerikanska filmproducenter
Amerikanska TV-producenter
Personer från Chemung County
Hundraåringar
Födda 1892
Avlidna 1992
Män
Metropolis (fiktiv ort)

Metropolis är en fiktiv storstad i DC Comics universum. Ortens namn användes första gången i Action Comics #16 1939. Metropolis är den stad dit Stålmannen flyttar för att arbeta som reporter efter sin uppväxt i Smallville.

Inom DC Universe, beskrivs Metropolis som en av Jordens största och rikaste städer. Metropolis har inspirerats av städer som New York, Chicago, Detroit, Toronto, Vancouver och Los Angeles. Många platser har inspirerats av verklighetens New York.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 DC Comics Database om Metropolis.
 Wikiartikel om Metropolis på Comicvine.com.

Fiktiva orter i USA
Fiktiva platser i serier
Stålmannen
Harold Rosson

Harold Rosson, född 6 april 1895, död 6 september 1988, var en amerikansk filmfotograf. Han var gift med skådespelerskan Jean Harlow 1933-1935.

Referenser 

Amerikanska filmfotografer
Gravsatta på Hollywood Forever Cemetery
Födda 1895
Avlidna 1988
Män
Clayfighter

Clayfighter är ett humoristiskt inspirerat beat 'em up-spel i Street Fighter II-stil. Spelet lanserades av Interplay till Super Nintendo 1993 och till Sega Mega Drive 1994 och har även återsläppts senare till Nintendos Virtual Console. Spelet har fått ett par uppföljare till Nintendo 64.

Karaktärer
"Bad Mr. Frosty" - En snögubbe.
"Blob" - en lerfigur.
"Blue Suede Goo" - En Elvis Presley-kopia.
"Bonker" - En clown.
"Helga" - En operasångerska.
"Ickybod Clay" - Ett spöke med pumphuvud.
"Taffy" - En godisfigur.
"Tiny" - En muskelkille.
"N. Boss" - Slutbossen. Namnet N. Boss är en parodi på slutbossen M. Bison i spelet Street Fighter II och termen "end boss" (engelska för slutboss).

Uppföljare
Spelets första uppföljare var en turneringsversion med bland annat fler spellägen och om gjorda banor. Sedan kom två uppföljare Clayfighter 2: Judgment Clay och Clayfighter 63 1/3 till Nintendo 64, vilket följdes av en specialversion som bara fanns att hyra hos Blockbusters videobutiker i USA och som innehöll bonusfigurer som inte tog med i originalsläppet av 1/3. Bland dessa nya fanns Lady Liberty, High Five, Lockjaw Pooch, och Zappa Yow Yow Boyz. Flera specialattacker som figurerna hade togs bort och kombosystemet ändrades också.

Mottagande
ClayFighter blev utnämnt till bästa Street Fighter-liknande spelet 1993 av Electronic Gaming Monthly. De tilldelade även spelet bästa ljudeffekter, och för att ha haft bäst reklam.

Spelet har 75% i betyg på Gamerankings, sammanställt från 2 recensioner.

Referenser i annan media
I datorspelet Shannara från 1995, ett spel baserat på Terry Brooks bokserie Shannara, får man upp meddelandet "...this isn't Clay Fighter!" om man väljer att attackera lera på marken.

Källor

Referenser

Externa länkar

Datorspel 1993
Super NES-spel
Sega Mega Drive-spel
Virtual Console-spel
Carlos Drummond de Andrade

Carlos Drummond de Andrade, född 31 oktober 1902, död 17 augusti 1987, var en av Brasiliens stora moderna poeter.

Biografi
Carlos Drummond de Andrade föddes i Itabira. Fadern var godsägare och modern av skotskt ursprung. Drummond blev från 1920-talet en av förgrundsgestalterna inom den modernistiska litterära strömningen i Brasilien. 

Drummond publicerade 19 diktsamlingar under perioden 1930-1985. Hans lågstämda diktning genomgick flera faser: den socialt engagerade, individualistiska och inåtvända, ljusare period med återblickar till barndomen och slutligen en mörkare period med insikten om miljöproblemen, massmorden på Amazonas indianer, skövlingen av naturtillgångarna och den moderna teknikens hot mot människan.

1993 förärades hans dikt Papel en plats som väggdikt på Middelstegracht 87 i den nederländska staden Leiden.

Bibliografi 

På svenska finns urval av dikter i översättning av Arne Lundgren:
Natten och Rosen (1966)
En ros åt folket (1980)
Från oxens tid (1984)
Ljuset spränger natten (1990)

Dessutom finns följande prosaberättelser, också i översättning av Arne Lundgren:
Vilsna varelser: historietter och krönikor, 1987

Bilder

Källor 
Carlos Drummond de Andrade Världslitteratur.se

Externa länkar 
 Böcker av Carlos Drummond de Andrade på svenska bibliotek. Libris.

Portugisiskspråkiga författare
Brasilianska författare
Födda 1902
Avlidna 1987
Män
Andrade

Andrade är ett portugisiskt och spanskt (latinamerikanskt) efternamn.

Personer med efternamnet Andrade

Alfabetiskt sorterade
 Andrade (fribrottare) (född 1989), mexikansk fribrottare, artistnamn för Manuel Alfonso Andrade Oropeza

 Andréia Rosa de Andrade (född 1984), brasiliansk fotbollsspelare
 António de Andrade (1580–1634), portugisisk jesuitmunk och upptäcktsresande

 Billy Andrade (född 1964), amerikansk golfspelare

 Carlos Drummond de Andrade (1902–1987), brasiliansk poet

 Danilo Gabriel de Andrade (född 1979), brasiliansk fotbollsspelare med artistnamnet Danilo
 Diego de Souza Andrade (född 1985), brasiliansk fotbollsspelare

 Eduardo Gonçalves de Andrade (född 1947), brasiansk fotbollsspelare, känd som Tostão
 Edward Andrade (1887–1971), brittisk fysiker

 Fernão Pires de Andrade (död 1523), portugisisk upptäcktsresande
 Francisco d'Andrade (1859–1921), portugisisk operasångare

 Jéssica Andrade (född 1991), brasiliansk MMA-utövare
 Joaquim Pedro de Andrade (1932–1988), brasiliansk filmregissör
 Jorge Andrade (född 1978), portugisisk fotbollsspelare
 Jorge Andrade (dramatiker) (1922–1984) från Brasilien
 Jorge Carrera Andrade (1903–1978), brasiliansk poet
 Jorge Luís Andrade da Silva (född 1957), brasiliansk fotbollsspelare
 José Leandro Andrade (1901–1957), uruguayansk fotbollsspelare

 Leonor Andrade (född 1994), portugisisk sångerska
 Lu Andrade (född 1978), brasiliansk sångerska, artistnamn för  Luciana Andrade

 Mário de Andrade (1893–1945), brasiliansk författare
 Maxwell Cabelino Andrade (född 1981), brasiliansk fotbollsspelare

 Oswald de Andrade (1890–1954), brasiliansk författare

 Richarlison de Andrade (född 1997), brasiliansk fotbollsspelare, känd som Richarlison

 Tchinda Andrade (född 1979), kapverdisk skådespelare och transperson

Kronologiskt sorterade, inte komplett
 Fernão Pires de Andrade (död 1523) portugisisk upptäcktsresande
 António de Andrade (1580–1634) portugisisk jesuitmunk och upptäcktsresande
 Francisco d'Andrade (1859–1921) portugisisk operasångare
 Edward Andrade (1887–1971) brittisk fysiker
 Oswald de Andrade (1890–1954) brasiliansk författare
 Mário de Andrade (1893–1945) brasiliansk författare
 José Leandro Andrade (1901–1957) uruguansk fotbollsspelare
 Carlos Drummond de Andrade (1902–1987) brasiliansk poet
 Jorge Carrera Andrade (1903–1978) brasiliansk poet
 Jorge Andrade (dramatiker) (1922–1984) från Brasilien
 Eduardo Gonçalves de Andrade, känd som Tostão (född 1947) brasiliansk fotbollsspelare
 Jorge Luís Andrade da Silva (född 1957) brasiliansk fotbollsspelare
 Billy Andrade (född 1964) amerikansk golfspelare
 Jorge Andrade (född 1978) portugisisk fotbollsspelare
 Maxwell Cabelino Andrade (född 1981) brasiliansk fotbollsspelare
 Andréia Rosa de Andrade (född 1984) brasiliansk fotbollsspelare
 Diego de Souza Andrade (född 1985) brasiliansk fotbollsspelare

Portugisiska efternamn
Spanska efternamn
Hästkarl

Hästkarl, wrangler, person som tar hand om hästar.
Förr i tiden när hästen användes inte bara i strid, utan i arbete, så fanns det män som hade speciellt stora kunskaper om hästar. Det ansågs inte som en kvinnosyssla att hantera hästar. Vanligtvis var dessa hästkarlar uppväxta med hästar omkring sig och kunskapen om hästars psyke gick i arv från generation till generation. I en by, där många bönder använde hästar i jordbruket, var det inte alls säkert att varje bonde visste särskilt mycket om sitt djur. Men det fanns ofta en och annan "hästkarl" att tillgå som kunde korrigera hästen.
Än idag refererar man till hästkarl, när en man är uttalat duktig på att hantera häst. Jämför från hingstkarl, män som var speciellt duktiga på att hantera hingstar, för en okunnig en ganska farlig sysselsättning.

Källor
Britt Liljewall, Janken Myrdal; Arbetshästen under 200 år; 1997; Skrifter om skogs- och lantbrukshistoria. Utgiven av Nordiska museet;

Se även
  Stallknekt

Hästhållning
Resan till Amerika – Fievel i vilda västern

Resan till Amerika – Fievel i vilda västern () är en amerikansk animerad film som hade biopremiär i USA den 22 november 1991. Den är regisserad av Phil Nibbelink och Simon Wells.

Handling
Den immigrerade musfamiljen Muskewitz har slagit sig ner i Amerika. När deras problem med diverse katter till slut blir för stort bestämmer de sig för att resa västerut. Men på tågresan blir familjens son, Fievel Muskewitz, separerad från resten av familjen – igen.

Om filmen
Uppföljare till Resan till Amerika av Don Bluth.
James Stewarts sista roll.

Rollista (i urval)

Engelska röster
Phillip Glasser - Fievel Muskewitz 
Cathy Cavadini - Tanya Muskewitz
Erica Yohn - Mamma Muskewitz
Nehemiah Persoff - Pappa Muskewitz
Dom DeLuise - Tiger
Amy Irving - Miss Kitty
James Stewart - Wille Slurp 
John Cleese - Katt A. Strof
Jon Lovitz - Chula

Svenska röster
Samuel Elers-Svensson - Fievel Muskewitz
Emilie Kempe - Tanya Muskewitz
Lena-Pia Bernhardsson - Mamma Muskewitz
Jan Nygren - Pappa Muskewitz
Allan Svensson - Tiger
Eva Bysing - Miss Kitty
Thomas Hellberg - Wille Slurp
Johan Ulveson - Katt A. Strof
Andreas Nilsson - Chula
Jan Sjödin - Kattbov 1
Stephan Karlsén - Kattbov 2

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Amerikanska filmer 1991
Amerikanska animerade filmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska westernfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Filmer producerade av Steven Spielberg
1890-talet på film
Filmmusik av James Horner
Filmer från Amblin Entertainment
Regidebutfilmer
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1991
Järnväg på film
Saratoga (film)

Saratoga är en amerikansk långfilm från 1937 med Jean Harlow och Clark Gable i huvudrollerna. Filmen regisserades av Jack Conway. Saratoga var Jean Harlows sista film. Hon dog strax innan filmen var färdiginspelad och de sista scenerna fick filmas med hjälp av en stand-in.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska filmer 1937
Amerikanska dramafilmer
Engelskspråkiga filmer
Hästsport på film
Filmer i regi av Jack Conway
Njarðvík

Njarðvík är en isländsk småstad med ungefär 4 400 invånare. Den ligger väst om halvön Reykjanes. Det är en lugn hamnstad vars huvudnäring är fiske. Njarðvík är i praktiken sammanbyggt med Keflavík, och båda orterna tillhör sedan 1994 kommunen Reykjanesbær.

Den mest kända byggnaden i Njarðvík är betongkyrkan Ytri-Njarðvíkurkirkja som byggdes 1979 av Ormar Þór Guðmundsson och Örnólfur Hall. I stadens äldre del finns även en stenkyrka vid namn Innri-Njarðvíkurkirkja; den byggdes 1886.

Staden hyser även ett vandrarhem.

Orter i Suðurnes
The Big Sleep

The Big Sleep är en brittisk thrillerfilm från 1978 i regi av Michael Winner, som även skrev filmens manus, efter romanen Den stora sömnen från 1939 av Raymond Chandler. Det är den andra filmatiseringen av Chandlers roman, här med handlingen förlagd till England och ett manus som mer troget följer romanen. Den första inspelningen var Utpressning från 1946.

Handling 
General Sternwood (James Stewart) ber privatdetektiven Philip Marlowe (Robert Mitchum) att undersöka ett utpressningsförsök mot en av hans döttrar. Marlowe upptäcker snart att försöket inte verkar vara väldigt allvarligt och verkar snarare ha att göra med försvinnandet av den andra dotterns man, Rusty Reagan.

Rollista i urval

Externa länkar

Filmer 1978
Brittiska thrillerfilmer
Brittiska filmer baserade på romaner
Filmer från United Artists
Reykjanesbær

Reykjanesbær är en kommun på halvön Reykjanes på sydvästra Island, i regionen Suðurnes. Den uppstod 1994 genom sammanslagningen av städerna Keflavík (Keflavíkurbær) och Njarðvík (Njarðvíkurbær) med kommunen Hafnir (Hafnahreppur). Kommunen har 19 676 invånare (2021) och en yta på 145 kvadratkilometer.

Huvudsakliga orter 
Kommunens huvudsakliga orter är Keflavik, Njarðvík och Hafnir. Av dessa tre är Keflavík den största, medan Hafnir är den minsta och ligger 10 kilometer bort. Keflavík och Njarðvík var ursprungligen två skilda orter, men under den andra delen av 1900-talet växte de ihop och till slut var det bara en gata som skilde dem åt. Den norra sidan av gatan hör till Keflavík och den södra hör till Njarðvík. 
Sedan maj 2009 har Njarðvík fått ett museum: Viking World museum (Víkingaheimar).

Referenser 

Islands kommuner
Indelningar i Suðurland
Induktionshäll

Induktionshäll är en teknik som används i modernare spisar för matlagning. Tekniken går ut på att varierande magnetfält från hällen inducerar strömmar i använd kastrull eller stekpanna för att på så vis skapa värme.

Hur den fungerar
En spole (som ses i bilden till höger) alstrar ett med hög frekvens (några tiotals kHz) varierande magnetiskt fält som genom Faradays induktionslag skapar en inducerad spänning i kastrullens botten. Eftersom kastrullen leder ström, driver denna spänning en så kallad virvelström. När en spänning krävs för att driva en ström utvecklas samtidigt värme (detta implicerar att en kraft behövs för att upprätthålla en rörelse, dvs arbete utvecklas). En förenklad bild är att elektronerna dunsar in i atomer när de börjar röra sig runt i kastrullen, vilket får atomerna att vibrera, vilket vi makroskopiskt sett uppfattar som värme.  

Värmeutvecklingen sker inte bara genom inducerade strömmar, utan även på grund av magnetisk hysteres (det finns även andra empiriskt uppmätta förlustmekanismer som brukar klumpas ihop som "övriga förluster"). Vid höga frekvenser dominerar dock virvelströmsförluster, då dessa växer kvadratiskt med frekvensen. 

Till skillnad från kastrullen värms dock inte spolen upp i samma utsträckning, då de virvelströmmar som dominerar i den tjocka kastrullbotten inte har plats att röra sig (runt i små virvlar) i de tunna trådarna inuti spolen. Litztråd, dvs koppartråd med många små från varandra isolerade kopparkardeler kan användas för att minska de frekvensberoende förlusterna ytterligare. Spolen värms fortfarande upp av dess kopparns resistans, men tack vare den höga arbetsfrekvensen kan man hålla strömamplituden (och därmed de resistiva förlusterna) relativt låg, och därigenom göra induktionshällen kompakt och utan särskilt stora kylflänsar.  

En induktionshäll blir alltså inte varm i sig, utan det är endast kastrull/stekpanna som värms upp. Efter en längre stunds matlagning värms dock plattan upp genom vanlig värmekonduktion från kastrullen.

Användning
Eftersom värmen alstras närmre maten ökar verkningsgraden jämfört med en äldre spishäll då mindre värme "missar" målet. Att koka upp vatten går ungefär lika fort som i en vattenkokare.  Responstiden när man ändrar reglagen är också snabbare. 

För att fungera måste kokkärlen vara ferromagnetiska till exempel gjorda av järn. Även vissa typer av rostfritt stål fungerar (icke austenitiska). Däremot kan man inte använda sådana av glas eller aluminium. Ett enkelt sätt att testa om ett kokkärl fungerar är att se om en magnet fäster på det.

Debatten om risker 
Spisar med induktionshäll alstrar starkare magnetfält än andra spisar.

Fältstyrkan på 10 cm avstånd från apparaten: Induktionsspis 1,2 µT. Elspis 0,8 µT.

Det finns dock inga fastställda hälsorisker med de alstrade magnetfältens styrka.

Se även 
 Keramikhäll
 Teppanyakihäll

Källor 

Vitvaror