kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aurelianusmuren

Aurelianusmuren kallas den mur som uppfördes runt Rom av kejsar Aurelianus på 270-talet e.Kr.

Aurelianusmuren är Roms största byggnadsverk och finns fortfarande kvar. Ursprungligen inneslöt den hela Marsfältet, Pincio och en större del av Esquilinen, områden söder om Caelius och Aventinen samt Trastevere på andra sidan Tibern.

Stadsportar i Aurelianusmuren
 Porta Flaminia senare Porta del Popolo — här börjar Via Flaminia
 Porta Pinciana
 Porta Salaria — här börjar Via Salaria
 Porta Nomentana — här börjar gamla Via Nomentana
 Porta Pia — här börjar nya Via Nomentana
 Porta Praetoriana — ingången till Castra Praetoria
 Porta Tiburtina — här börjar Via Tiburtina antica
 Porta Maggiore — här började Via Prenestina och Via Labicana. Vid denna port står Eurysaces gravmonument.
 Porta San Giovanni — i närheten av San Giovanni in Laterano
 Porta Asinaria — här börjar gamla Via Asinaria och Via Appia Nuova 
 Porta Metronia
 Porta Latina — här börjar Via Latina
 Porta San Sebastiano — här börjar Via Appia Antica  
 Porta Ardeatina
 Porta San Paolo — här börjar Via Ostiense. Cestiuspyramiden ligger i närheten och porten leder till San Paolo fuori le Mura.

Portar i Trastevere
 Porta Portuensis — här började Via Portuense
 Porta Aurelia Pancraziana
 Porta Septimiana 
 Porta Aurelia

Källor

Externa länkar

Stadsmurar i Italien
Antonio Tempesta

Antonio Tempesta, född 1555 i Florens, död 5 augusti 1630 i Rom, var en italiensk konstnär och gravör. Han var elev till Jan van der Straet. Tempesta publicerade år 1593 en graverad vy över Rom, Urbis Romae Prospectus.

Verk (urval)
 Altaruppsaten (assistans) – Cappella Paolina, Santa Maria Maggiore
 I Trionfi – Casino dell'Aurora
 Scener ur den helige Laurentius liv – Cappella di Sant'Antonio / Cappella Bacelli, San Giovanni dei Fiorentini
 Barnamorden i Betlehem – Santo Stefano Rotondo
 De heliga Primus och Felicianus martyrium – Santo Stefano Rotondo
 De heliga Primus och Felicianus begravning – Santo Stefano Rotondo

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Personer från Florens
Italienska konstnärer
Italienska gravörer
Italienska kartografer
Födda 1555
Avlidna 1630
Män
Charnos

Charnos är ett brittiskt underklädesföretag, som i huvudsak tillverkar och saluför damstrumpor och behåar. Företagets flaggskepp är behån Charnos Bioform - "for the ultimate support".

Externa länkar
Webbplats

Damunderklädesföretag
Brittiska företag
Aspeboda församling

Aspeboda församling är en församling i Falu pastorat i Falu-Nedansiljans kontrakt i Västerås stift. Församlingen ligger i Falu kommun i Dalarnas län.

Administrativ historik 
Församlingen bildades som kapellförsamling 1640 genom en utbrytning ur Kopparbergs församling där Aspeboda utgjort ett kapellag från 1604 då det överfördes som kapellag från Stora Tuna församling, där det utgjort ett kapellag från medeltiden. Församlingen utbröts till annexförsamling enligt beslut den 10 december 1746.

Pastorat
1640 till 1655: Kapellförsamling i pastoratet Stora Kopparberg och Aspeboda församling.
1655 till 10 december 1746: Kapellförsamling i pastoratet Falu Kristine församling, Stora Kopparberg och Aspeboda församling.
10 december 1746 till 1882: Annexförsamling i pastoratet Torsång och Aspeboda.
1882 (beslut 18 november 1870) till 1962: Eget pastorat.
1962 till 1977: Annexförsamling i pastoratet Falu Kristine, Stora Kopparberg och Aspeboda.
1977 till 2007: Annexförsamling i pastoratet Stora Kopparberg och Aspeboda.
Från 2007: Församlingen ingår i Falu pastorat.

Kyrkor 
 Aspeboda kyrka

Se även 
 Aspeboda
 Aspeboda socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Västerås stift
Indelningar i Falu kommun
Läderbagge

Läderbaggen (Osmoderma eremita) är en art i skalbaggsfamiljen bladhorningar och är en av de större insektsarterna i Sverige. Den ska inte förväxlas med jordlöparen som tidigare hade samma namn (se grävlöpare).

Kännetecken
Den är brunsvart och 24 till 32 mm lång.

Utbredning
Arten förekommer sällsynt i stora delar i Europa. I Sverige har arten hittats på 270 lokaler upp till Västmanland.

Levnadssätt
Arten lever uteslutande i ihåliga träd, framför allt ek, bok, alm, ask och lind. I håligheterna lever larven i 3–4 år. Den färdiga skalbaggen har en relativt kort levnadstid; den finns bara någon månad i slutet av sommaren. Även skalbaggen lever framför allt inne i trädet, men kan ibland ses krypa på trädstammar eller flyga.

Status
Läderbaggen räknas i Sverige som missgynnad och är fridlyst. De flesta lokalerna som läderbaggen förekommer på är små och isolerade, och där löper läderbaggen stor risk att försvinna. Även från större lokaler kan läderbaggen på längre sikt försvinna på grund av igenväxning av ekhagar, nedhuggning av träd som är eller skulle kunna bli lämpliga för arten eller svag föryngring av ekar.
Läderbaggen ingår i EU:s projekt Natura 2000 och är Östergötlands landskapsinsekt.

Referenser

Externa länkar 

 Artfaktablad
 Mer om läderbaggen i Europa

Landskapsinsekter
Bladhorningar
Insekter i palearktiska regionen
Paycheck (film)

Paycheck är en amerikansk-kanadensisk sci-fi-action från 2003 i regi av John Woo med Ben Affleck i huvudrollen som Michael Jennings. Filmen är baserad på novellen Paycheck av Philip K. Dick och hade Sverigepremiär den 27 februari 2004.

Handling
Michael Jennings är en begåvad ingenjör som anlitas för topphemliga projekt. Efter varje utfört uppdrag raderas hans minne så att han inte ska kunna avslöja viktig information. Han får ett uppdrag av en gammal vän, men efter uppdraget upptäcker han att han bytt betalningen mot ett kuvert med småsaker, bland annat cigaretter och en bussbiljett. FBI försöker arrestera Jennings men han flyr med hjälp av föremålen i kuvertet. Efterhand kommer Jennings på att han arbetat med en maskin som kan förutse framtiden. Han upptäcker också att han, under sitt uppdrag, sett att maskinen kommer att orsaka en katastrof för mänskligheten. Han återvänder till företaget där han arbetat för att förstöra maskinen.

Rollista
Ben Affleck - Michael Jennings
Aaron Eckhart - James Rethrick
Uma Thurman - Dr. Rachel Porter
Paul Giamatti - Shorty
Colm Feore - John Wolfe
Joe Morton - Agent Dodge
Michael C. Hall - Agent Klein
Christopher Kennedy - Stevens
Peter Friedman - Attorney General Brown
Kathryn Morris - Rita Dunne
Fulvio Cecere - Agent Fuman
John Cassini - Agent Mitchell

Externa länkar
 
 
 

Filmer 2003
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Kanadensiska science fiction-filmer
Kanadensiska actionfilmer
Seattle på film
2003 på film
2004 på film
2007 på film
Filmer i regi av John Woo
Engelskspråkiga filmer
Philip K. Dick-filmatiseringar
Filmer från Dreamworks
Filmer från Paramount Pictures
Nationalstadspark

Nationalstadspark är ett begrepp i Sverige och Finland som avser ett skyddat område i urban miljö, som (i Sverige) är ett riksintresse som har stor betydelse för det nationella kulturarvet, för en tätorts eller tätortsregions ekologi och för människors rekreation.

Kungliga nationalstadsparken i Stockholms kommun, Solna kommun och Lidingö kommun blev världens första nationalstadspark då den beslutades om 1994 och inrättades år 1995. 

Finlands första grundades i Tavastehus år 2001 och följande år fattades beslut om ytterligare två nationalstadsparker: i Heinola och Björneborg. 2008 inrättades en nationalstadspark i Hangö, 2010 i Borgå, 2013 i Åbo, 2014 i Kotka, 2015 i Forssa, 2017 i Kuopio och 2020 i Karleby.

Lagstiftning

Sverige
Den svenska Miljöbalkens 4 kap. 7 § stadgar att:

Inom en nationalstadspark får ny bebyggelse och nya anläggningar komma till stånd och andra åtgärder vidtas endast om det kan ske utan intrång i parklandskap eller naturmiljö och utan att det historiska landskapets natur- och kulturvärden i övrigt skadas.

Finland 
Bestämmelserna i finsk lagstiftning återfinns i nionde kapitlet av Markanvändnings- och bygglagen (5.2.1999/132). Den finskspråkiga termen är kansallinen kaupunkipuisto. Lagens 68 § 1 mom. lyder:

För att bevara och vårda kultur- eller naturlandskapets skönhet eller historiska särdrag inom ett område som hör till den urbana miljön eller därtill anslutna värden i stadsbilden, sociala värden, rekreationsvärden eller andra särskilda värden kan en nationalstadspark inrättas.

Se även 
Nationalpark
Riksintresse

Externa länkar 
 "Lagen om nationalstadsparken"
 Finska markanvändnings- och bygglagen 5.2.1999/132

Källor

Tryckta källor
Schantz, P. 2006. The Formation of National Urban Parks: a Nordic Contribution to Sustainable Development? In: The European City and Green Space; London, Stockholm, Helsinki and S:t Petersburg, 1850-2000 (Ed. Peter Clark), Historical Urban Studies Series (Eds. Jean-Luc Pinol & Richard Rodger), Ashgate Publishing Limited, Aldershot, pp. 159-174.
Holm, L & Schantz, P. (red.) 2002. Nationalstadsparken – ett experiment i hållbar utveckling. Studier av värdefrågor, lagtillämpning och utvecklingslinjer. Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (FORMAS, Stockholm.
Schantz, P. 2017. Den vidare nationalstadsparken. Ett friluftslandskap för framtiden. I: Parkstaden. Stockholms landskap och stadens rum. Samfundet S:t Eriks årsbok 2017, (red. Ann Pålsson). Stockholm: Historiska Media, s. 56-67.

Nationalparker
Naturskydd i Finland
Naturskydd i Sverige
Barnatro (sång)

Barnatro eller "Har du kvar din barnatro" är en svensk andlig sång, skriven under 1920-talet av musikern Ejnar Westling (1896–1961).

Ejnar Westling var medlem i Frälsningsarméns musikkår i Ljusdal 1909, där han redan som 14-åring skrev sin första kända komposition O själ, du som vandrar din väg framåt.

Han kom bort från den kristna miljön efter skolgång och militärtjänst. Av en tillfällighet gick han in i en av Frälsningsarméns lokaler i Stockholm, där en kvinnlig frälsningsofficer just sjöng sången "O själ...", den sång han själv skrivit som 14-åring. Han stod som förstenad och hörde sången sjungas färdigt, varefter han rusade därifrån. Dagen efter sökte han upp officeren och överräckte sången "Barnatro", som han skrivit under natten, varefter han lämnade henne.

1934 sålde han sången till en förläggare för 50 kronor under pseudonymen Gunnar Dahl. Anna-Lisa Öst tog upp Barnatro på sin repertoar 1936. I september samma år spelade Öst, Walfred Andersen (violin), Willard Ringstrand (piano) in den på Sonoras religiösa underetikett Sonata, och gavs ut som Sonata 62. Inspelningen blev en oerhörd försäljningsframgång och hade vid tidpunkten för Sonoras avveckling 1958 sålt i mer än 85000 exemplar. 1954 gjorde Lapp-Lisa med dottern Siv och en strängtrio en nyinspelning för märket Cupol, som gavs ut som Cupol 4862.

Trots att sången är så allmänt känd finns den bara med i få svenska psalmböcker, nämligen den laestadianska Sions Sånger 1951, Sions Sånger 1981 och Frälsningsarméns "Sångboken 1998".

Utöver Lapp-Lisas framföranden har sången också givits ut på skivan Tjyvballader och barnatro med Jailbird Singers.

Den svenska hårdrocksgruppen Black Ingvars spelade in "Barnatro" på sitt album "Heaven Metal" (Independent Records POOLCD016) från 1999.

Refrängen är välkänd:
Barnatro, barnatro,
till himmelen du är en gyllne bro.
Barnatro, barnatro,
till himmelen du är en gyllne bro.

Publicerad i
Nr 4 i Barnatro och Pärleport
Nr 60 i  Sions Sånger 1951
Nr 269 i Sions Sånger 1981 under rubriken "Barn".
Nr 41 i Sångboken 1998.

Källor

Externa länkar
För allmän information om Lapp-Lisas liv se  Lapp-Lisas museums hemsida
Här finns sångtexten till Barnatro.

Svenska psalmer
Svenska sånger
Bladhorningar

Bladhorningar (Scarabaeidae) är en familj av skalbaggar. 

Bladhorningar återfinns över hela världen och det finns omkring 30 000 arter. I Sverige återfinns 87 arter. 

Familjen uppvisar stor variation i levnadssätt och utseende. Gemensamt är att arterna är bra på att gräva och har korta och kraftiga ben, ofta försedda med taggar. Ett utmärkande drag för familjen är att de yttersta segmenten på antennerna är bladformiga. Larven lever ofta under jord i rötter och en del arter kan göra skada på växter i trädgårdar. Andra platser som larven återfinns på är i ihåliga träd, i komposthögar och i spillning. 

Många välkända skalbaggsarter ingår i familjen, som exempelvis den sydamerikanska herkulesbaggen (16 centimeter lång), den afrikanska goliatbaggen som kan väga 100 gram, och den för forntida egyptier heliga skarabén som är en pillerbagge (Scarabaeus sacer), samt ollonborre.

Bladhorningar delas in i många underfamiljer, och det har länge pågått diskussion kring taxonomin. En del auktorer anser att en eller flera av underfamiljerna utgör egna familjer.

Släkten inom familjen 
Kladogram enligt Catalogue of Life

Källor

Externa länkar 

Bladhorningar
José Eduardo dos Santos

José Eduardo dos Santos, född 28 augusti 1942 i Luanda, död 8 juli 2022 i Barcelona, var en angolansk politiker. Han var Angolas president 1979–2017 och gjorde sig känd för att försöka stoppa det angolanska inbördeskriget på ett fredligt sätt samt för sina goda relationer med Kuba och Sovjetunionen under Kalla kriget.

Dos Santos var en militant nationalist från unga år, gick 1961 med i Folkrörelsen för Angolas befrielse (MPLA) och grundade dess ungdomsorganisation. Under en period var han en aktiv gerillakrigare inom MPLA:s andra militärfront i Kabinda, som är den provins i Angola där det finns oljefyndigheter. Han representerade ofta MPLA i olika internationella forum och valdes 1974 in i exekutivkommittén inom MPLA:s politbyrå.

När Angola blev självständigt 1975, blev dos Santos utrikesminister, vilket han var till 1976. 1978 blev han planeringsminister. Efter att president Agostinho Neto avled blev dos Santos Angolas president 10 september 1979 (tillförordnad president till 21 september 1979) och stannade på posten till 26 september 2017.

Dos Santos förblev marxist under sin tid som minister och president, men visade sig vara pragmatiker i lösandet av de problem som Angola konfronterades med efter sin självständighet. Han stödde president Netos linje att skapa nära ekonomiska band till västländer utan att överge Angolas starka band till Sovjetunionen och Kuba. Neto hade före sin död också gett dos Santos en position som visade att han var Netos tilltänkte efterträdare. Som president förde han en politik både nationellt och internationellt för att åstadkomma fred i Angola. Hans politik ledde till ett fredligt återdragande av de sydafrikanska styrkorna från Angola, att de kubanska styrkorna återvände hem och att Namibia uppnådde självständighet. dos Santos skrev 1991 under Bicesseavtalet som möjliggjorde Angolas första fria val 1992. Han och hans parti vann valet, vilket bekräftades av FN-representanter och internationella observatörer. UNITA-rebellerna accepterade dock inte resultatet vilket innebar att inbördeskriget i Angola fortsatte i ytterligare ett årtionde.

Dos Santos avgick som president 2017, då han ersattes av João Lourenço, och som ledare för MPLA 2018.

I september 2021 återvände José Eduardo dos Santos till Angola efter två frånvaro i landet. 

Han bodde i Spanien sedan han avgått och avled på sjukhus i Barcelona efter en lång tids sjukdom.

Källor 

Angolas presidenter
Angolas utrikesministrar
Angolanska politiker under 1900-talet
Angolanska politiker under 2000-talet
Personer från Luanda
Födda 1942
Avlidna 2022
Män
Guldgrävarsången

Guldgrävarsången var ett av de stora numren i Lapp-Lisas repertoar. Melodin är med största säkerhet en gammal amerikansk folkvisa, som Fredrik Arvid Bloom skrev texten till. Bloom gav sig ut från Sverige som sjöman i slutet av 1800-talet och "försvann". Han förklarades obefintlig 1902 i Sverige, men just då studerade han vid ett prästseminarium i Chicago sedan han gått in i Frälsningsarmén. Bloom kom tillbaka till Sverige och arbetade som frikyrkopastor i Svenska Missionsförbundet och Svenska Baptistsamfundet de sista åren av sitt liv innan han dog 1927. Man vet inte om han själv i början av sin amerikatid såg guldgrävarlivet på nära håll och om han berättar om egna upplevelser i sin text.

Sången publicerades första gången i Amerika 1902 i svensk-amerikanska Stridsropet. Den kom till Sverige och gavs ut 1909 i Lewi Pethrus Segersånger. Sången finns inte publicerad i någon av samfunden i Sverige antagen psalmbok men har på senare år givits ut på skiva av bland andra Ulf Christiansson (skivalbumet Svenska folkets psalmer från 1999).

Övrigt
Det svenska dansbandet Sven-Ingvars använde melodin till Guldgrävarsången då de sjöng Thore Skogmans text Min gitarr. Även Göingeflickorna använde melodin till sången Vår lyckodröm som de sjöng in och gav ut på skiva i september 1962.

Källor

Fotnoter

Folkvisor
Amerikanska psalmer
Herkulesbaggar

Herkulesbaggar (Dynastes) är ett släkte skalbaggar i Syd- och Nordamerika.

I släktet ingår bland annat världens största skalbagge; Herkulesbagge (Dynastes hercules).

Bladhorningar
Neris

Neris, som flyter genom Vitryssland och Litauen, är en högerbiflod till Njemen (). Neris är det litauiska namnet, medan floden på polska heter Wilia och på vitryska Vilija. Floden flyter förbi Litauens huvudstad Vilnius och det är möjligt för mindre båtar att ta sig härifrån ut i Östersjön. I Kaunas flyter floden ihop med och blir en del av Njemen. Floden är 510 kilometer lång.

Neris har varit en viktig transportled i Litauen; den sammanknyter till exempel Vilnius med den äldre huvudstaden Kernavė, belägen cirka 35 kilometer nedströms från Vilnius. Längs stränderna finns många hedniska begravningsplatser, borgar och andra historiska fynd. Ett fornlämningsområde nära Kernavė blev 2004 upptaget på Unescos världsarvslista.

Vattendrag i Belarus
Vattendrag i Litauen
Njemens avrinningsområde
Noshornsbaggar

Noshornsbaggar, Dynastinae, är en underfamilj till skalbaggsfamiljen bladhorningar, Scarabaeidae. Skalbaggar från familjen återfinns i hela världen, men mest i amerikanska tropiska områden. Familjen omfattar mer än 1000 arter, varav en finns i Sverige, noshornsbagge. Arterna är relativt stora och ofta brunglänsande eller svartglänsande. Världens största skalbagge herkulesbagge ingår i familjen. Hanarna har hos flertalet arter hornlika utskott på huvudet. Arternas larver lever bland annat i gamla träd och i multnande växtmaterial.

Skalbaggar
Bladhorningar
Fredrik Arvid Bloom

Fredrik Arvid Bloom, född 21 maj 1867 i Breds församling i närheten av Enköping, död 14 maj 1927 i Uddevalla, var sjöman, diktare, frikyrkopastor och psalmförfattare. 

Fredrik Bloom studerade vid högre allmänna läroverket i Enköping. Familjen flyttade år 1883 till Stockholm, där han tog sin navigationsexamen och blev sjöman. Han gifte sig med frälsningsofficeren Lotten Emilia Anderson i Chicago år 1898, hon avled dock redan den 19 mars 1900. Bloom förklarades år 1902 som obefintlig i Sverige, men just då (1901–1904) studerade han vid North Parks pastorsseminarium i Chicago, efter att tidigare ha varit officer i Frälsningsarmén. Han arbetade därefter som pastor inom Covenant Church, men lämnade tjänsten och försörjde sig istället som försäljare. Han gifte sig igen 1908, denna gång med Hanna Maria Lindström. Detta äktenskap upplöstes i mars 1919. År 1916 blev han åter frälst och vid ett besök i början på 1917 hos Blomberg skrev han texten till Pärleporten.

I Omaha gav han ut diktsamlingen Vågskvalp 1898. År 1916 kom Blandade dikter ut i San Diego. I den sistnämnda boken talas om hustrun och barnen Viola, Wendel och Ruth. Bloom återfinns som pastor i Titusville år 1918 men kom tillbaka till Sverige 1921. År 1923 flyttade han från Gustaf Vasa församling i Stockholm till Säter, där han blev pastor i Svenska missionsförbundet. Under tiden i Säter gifte han sig för tredje gången, nu med Berta Andersson, född 1894 i Glava, Värmland. De fick en son år 1924. År 1925 flyttade han till Rättvik och bodde ett år i Vikarbyn. Från 1926 till sin död i blindtarmsinflammation år 1927 bodde han i Uddevalla och reste som pastor i Svenska Baptistsamfundet. Han är begravd på Ramneröds kyrkogård.

I Hemlandsklockan, utgiven 1907 i Minneapolis, finns han representerad med sju sånger. Melodi till "Guldgrävarsången" användes i filmen Två trappor över gården 1950.

Psalmer 
 Som en härlig gudomskälla, nr 423 i Segertoner 1930. Allmänt kallad "Pärleporten". Diktad 1917.
 Underbara Gudakärlek, nr 253 i Solskenssånger 
 Guldgrävarsången som var ett av de stora numren i Lapp-Lisas repertoar.
 Håll gyllne porten på glänt, nr 38 i sångsamlingen Barnatro och pärleport.
 Uti anden jag skådar i fjärran ett kors, nr 264 i Solskenssånger.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska psalmförfattare
Personer inom Frälsningsarmén i Sverige
Personer från Breds socken
Födda 1867
Avlidna 1927
Män
Noshornsbagge

Noshornsbagge, Oryctes nasicornis är en skalbaggsart som först beskrevs av Carl von Linné 1758. Noshornsbagge ingår i släktet Oryctes, familjen bladhorningar, Scarabaeidae, och underfamiljen noshornsbaggar.

Utseende 
De är brunglänsade och ca 25-43 mm långa. Därmed är den en av Sveriges allra största skalbaggar, betydligt större än ollonborren. Hanen har ett hornliknande utskott på huvudet och honan har en knöl. Larven kan bli upp till 10 cm lång.

Utbredning och ekologi 
Arten är reproducerande i Sverige, och ganska vanlig i södra och mellersta Sverige. Larven lever i sågspånshögar, komposter och drivbänkar eller i kodynga. Noshornsbaggen är i sitt larvstadium i 3-5 år innan den utvecklas till imago skalbagge. När den har blivit en bagge lever den som längst i 10 månader. I Sverige sker svärmningen under veckorna runt midsommar, och hanarna dör efter parningen, honorna efter att ha lagt de c:a 40 äggen.

Underarter 
Sexton underarter finns listade i Catalogue of Life: 

 Oryctes nasicornis afganistanicus Endrödi, 1938
 Oryctes nasicornis birmanicus Dechambre, 1980 
 Oryctes nasicornis chersonensis Minck, 1915
 Oryctes nasicornis corniculatus Villa, 1833
 Oryctes nasicornis edithae Endrödi, 1938 
 Oryctes nasicornis grypus (Illiger, 1803)
 Oryctes nasicornis hindenburgi Minck, 1915
 Oryctes nasicornis holdhausi Minck, 1914
 Oryctes nasicornis illigeri Minck, 1915
 Oryctes nasicornis kuntzeni Minck, 1914
 Oryctes nasicornis latipennis Motschulsky, 1845
 Oryctes nasicornis mariei Bourgin, 1949
 Oryctes nasicornis ondrejanus Minck, 1916
 Oryctes nasicornis polonicus Minck, 1916
 Oryctes nasicornis przevalskii Semenow & Medvedev, 1932 
 Oryctes nasicornis punctipennis Motschulsky, 1860.

Bildgalleri

Externa länkar

Skalbaggar
Bladhorningar
Oryctes
Insekter i palearktiska regionen