kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pontus Gustafsson

Pontus Karl Fredrik Gustafsson, född 15 augusti 1955 i Oscars församling i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Biografi
Gustafsson började skådespela vid Medborgarteaterns barnteater och fick via sin kamrat Mikael Rundquist barnroller på Dramaten i slutet av 1960-talet. 1966 var han (okrediterad) med i Dramatens uppsättning av Herr Puntila och hans dräng Matti. Mer "officiell debut" på samma scen skedde 1967 i Lars Forssells Sock! Bang! Svisch! Smack! Vroom! och han gjorde ytterligare barnroller där fram till 1969. Vid samma tid filmdebuterade han som skeppsgossen Kalle i en film efter Elsa Beskow, Farbror Blås nya båt 1968.

Han blev även engagerad för filmdubbning och kom bland annat att ge röst åt Mowgli i Disneyfilmen Djungelboken. Vid 14 års ålder engagerades han av Helsingborgs stadsteater där han fick sin första stora scenroll. Han avbröt sina gymnasiestudier för att ta ett sabbatsår och arbetade i diverse yrken innan han, som han säger, "mest på skoj" sökte till Scenskolan i Stockholm, där han kom in 1974 vid 18 års ålder. Efter examen 1977 blev han engagerad vid Dramaten där han verkat med undantag för några perioder där han bland annat varit tjänstledig för att spela privatteater. Det var också för en roll i en sådan privatteaterfars, Trassel, som han tilldelades Svenska Dagbladets Poppepris 1993 med motiveringen: för sin subtila komik och halsbrytande akrobatik, ett clowneri i det lilla formatet parat med stor humor i Poppes anda.

I regel har hans rollkaraktärer varit av det mer ungdomligt, oskuldsfulla slaget som fallet var med hans huvudroll som ung biografmusiker i tv-serien Paganini från Saltängen 1987 eller som departementsrådet i thrillerserien Läckan 1974, trots att han där spelade en äldre karaktär i likhet med hans roll som medelålders journalist med mammaproblem i den omdebatterade situationskomedin Glöm inte mamma! 1998. Han har dock emellanåt spelat mer neurotiska karaktärer på ett utmärkt sätt, bl.a. ynglingen i P.O. Enquists I lodjurets timme som även gjorts som tv-version 1989 eller narkoman i tv-serien Goltuppen 1991.

2001 efterträdde han Jörgen Lantz som programledare för Björnes magasin.

2013 tilldelades Gustafsson Dramatens O'Neill-stipendium.

Utmärkelser  
 1993 Guldmasken (Trassel på Maximteatern)
 1993 Svenska Dagbladets Poppepris
 2013 O'Neill-stipendiet (Dramaten)
 2014 Medaljen Litteris et Artibus

Filmografi (i urval) 

 (svensk röst till Mowgli)

 

 
 

 

 (svensk röst till Babe)

 

 (svensk röst till Blom)

 (svensk röst till Blom)
 (svensk röst till Nasse)
 (svensk röst till Nasse)

 (svensk röst till Nasse)
 (svensk röst till Lufsen)

 (svensk röst till Vincent)
 (svensk röst till VD)
 (svensk röst till J.P. Spamley)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Externa länkar
 
 

Födda 1955
Svenska skådespelare
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Mottagare av Litteris et Artibus
Guldmasken för bästa manliga biroll
Nils Hallberg

Nils Bertil Hallberg, tidigare Johansson, född 18 september 1921 i Klara församling i Stockholm, död 8 oktober 2010 i Sankt Matteus församling i Stockholm, var en svensk skådespelare. Han var en av Sveriges flitigaste filmaktörer med 105 roller på vita duken.

Biografi 
Hallberg växte upp på Södermalm. Han upptäcktes som 13-åring av regissören Sigurd Wallén när denne letade efter ungdomar till filmen Anderssonskans Kalle 1934. Samtidigt började han även uppträda på scen hos Ragnar Klange på Folkets Hus. Senare tog han privatlektioner för Gabriel Alw. 1938 spelade han ett busfrö i Två år i varje klass och gjorde samma roll i uppföljaren Sigge Nilsson och jag.

Efter karriären som barnskådespelare fastnade Hallberg i ett fack som filmbov. Han fick spela mördare, tjuvar och diverse skurkar i en lång rad filmer. Först på 1950-talet lyckades han bryta mönstret när han i fem filmer spelade den komiskt taffliga deckarassistenten Freddy i Arne Mattssons Hillman-deckare. I övrigt var han mest förekommande i komiska sammanhang bland annat som 87:an i två filmer om 91:an Karlsson 1955 och 1957. Mycket beröm fick han av filmkritikerna för sitt porträtt av den desillusionerade Harry i Janne Halldoffs Firmafesten 1972. Hans sista roll på film var i Det sista äventyret 1974.

På teaterscenen medverkade han bland annat i några av Kar de Mummas revyer. Han var med i musikalen Irma la Douce på Scalateatern 1959 och Tolv edsvurna män på Intiman 1960. På 1980-talet reste han med ett eget turnésällskap och spelade komedier som Vågar vi älska och Fy skäms, George.

Familj 
Nils Hallberg var 1959–1976 gift med Monica Norell (född 1936) med vilken han fick sönerna Mikael (född 1961) och Mattias Hallberg (född 1965). Han var från 1989 gift med skådespelaren Marie-Louise Werklund (född 1944) med vilken han fick sonen Messiah Hallberg (född 1984).

Hallberg är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi 

1947 – Folket i Simlångsdalen
1947 – Krigsmans erinran
1947 – Dynamit
1947 – Två kvinnor

1957 – Mästerdetektiven Blomkvist lever farligt

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Roller

Referenser

Externa länkar 
 
 
 Artikel i Expressen https://web.archive.org/web/20101016212442/http://www.expressen.se/noje/film/1.2173379/nils-hallberg-har-avlidit

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska barnskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1921
Avlidna 2010
Män
Gustaf Hammarsten

Carl Gustaf Hammarsten, född 2 september 1967 i Stockholm,  är en svensk skådespelare.

Biografi 
Efter att ha funderat på en karriär inom reklambranschen bestämde han sig istället för att satsa på skådespeleri och utbildade sig vid Calle Flygare Teaterskola. Därefter studerade han vid Teaterhögskolan i Stockholm och tog examen 1995.  Han filmdebuterade i en liten roll i Ingmar Bergmans och Bille Augusts stora SVT-serie, Den goda viljan (1991) och tilldelades 2004 Toriono Cinema delle donne festivalpris för bästa skådespelare för sin medverkan i Tillfällig fru sökes. 2009 fick han internationell uppmärksamhet för sin medverkan i Hollywoodfilmen Brüno, som den främsta birollen, assistenten Lutz. Han var även med i M. Night Shyamalans film Old från 2021. Vintern 2011 gjorde han huvudrollen i julkalendern i Sveriges Television, Tjuvarnas jul.

Första stora scenrollen var som Nick Carter i Jan Sandströms och Lars Sjöbergs opera Bombi Bitt och Nick Carter (1994, SVT-version 1995) på Norrlandsoperan och han har också spelat på bland annat Folkteatern i Gävleborg, Göteborgs stadsteater, Teater Galeasen, Orionteatern och Stockholms stadsteater.

2011 var han värd för Sommar i P1 och samma höst med i SVT:s Sommarpratarna, där han pratade om sin barndoms stora blyghetsproblem. I december samma år var han huvudperson i SVT:s Dom kallar oss skådisar.

Sedan 1998 lever Hammarsten tillsammans med skådespelaren Jessica Liedberg. Tillsammans har de tre barn.

Filmografi (i urval)

Film 

2005 – Wallander – Steget efter

 (röst som Charles Darwin)
 (röst som författaren Yann Martel)

 (röst som Pappa Åberg)

TV-produktioner 

 (Julkalendern i Sveriges television)

Teater

Roller (ej komplett)

Ljudboksuppläsningar (i urval) 
 2012 - De korrupta av Robert Kviby

Referenser 
Qvist, P.O. Gustaf Hammarsten, Svensk Filmdatabas.

Noter

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 2000-talet
Födda 1967
Män
Levande personer
Sommarvärdar 2011
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm
Deltagare i Let's Dance
Skådespelare från Stockholm
Kinetik

Kinetik eller kinetisk kan syfta på:

 Dynamik (mekanik) – partiklars och kroppars rörelse under påverkan av krafter
 Kinetisk energi – det mekaniska arbete som krävs för att reducera en mängd materias hastighet till noll
 Kinetik (kemi) – hur snabbt kemiska reaktioner och andra kemiska processer sker och på vilket sätt processerna sker
 Farmakokinetik – läran om läkemedels omsättning i kroppen

Se även
 Kinematik – beskrivningen av läge som funktion av tid
My Holmsten

My Ann Kristina Holmsten, född 11 maj 1957 i Stockholm, är en svensk dansare och skådespelare. Hon är dotter till skådespelarna Karl-Arne Holmsten och Inga Gill.

Biografi
Hon har varit engagerad vid Malmö stadsteater och Riksteatern. På Intiman spelade hon den kvinnliga huvudrollen i Me and My Girl 1988 och på Stora Teatern i Stockholm spelade hon i revyn Flott och lagom 1991. Adde Malmberg engagerade henne till sina sommarrevyer på Gislövs stjärna i Skåne. Hon har medverkat i flera uppsättningar på Dramaten, bland annat Människor i solen 1997, Kranes konditori 1999 och Lisalouise 2002. Hon har även deltagit i radioprogrammet På minuten och medverkat i TV-program som Gäster med gester, Detta har hänt, Så ska det låta och På spåret. Hon var med som gäst i programmet På Spåret - Oldsbergs favoriter.

Filmografi

 (röst)
 (röst)
 (röst)
 (röst)

 (övriga röster)

Teater

Roller (ej komplett)

Teateråret 2017/2018 Dorathy i Trollkaren från OZ på Östgötateatern i samarbete med ung scen/öst.

Referenser

Externa länkar
  

Födda 1957
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska dansare under 1900-talet
Södermalmsprofiler
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Dansare från Stockholm
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska dansare under 2000-talet
Patiala

Patiala är en stad i sydöstra delen av den indiska delstaten Punjab. Den är administrativ huvudort för ett distrikt med samma namn och hade 406 192 invånare vid folkräkningen 2011, med förorter 446 246 invånare. Staden ligger 45 km från Chandigarh och citrka 250 kilometer från Delhi.

Förr fanns här ett sikhiskt furstendöme som ingick i det forntida riket Malwa.

Staden Patiala fick med Mohindra College regionens första högskola med examinationsrätt 1870. I staden och dess närhet finns flera gamla befästningar, bland annat Qila Mubarak. Ett palats, Moti Bagh Palace, uppfördes under mitten av 1800-talet av Patialas maharadja.

Källor

Se även
Furstendömet Patiala

Orter i Punjab, Indien
Birgitta Ander (född 1940)

Birgitta Ander, ursprungligen Andersson, född 1940 i Herrljunga, är en svensk skådespelare och fotomodell.

Filmografi (komplett)
1955 – Stampen - dansande på Tivoli
1956 – På heder och skoj - kontorsflicka på fabriken Stella
1956 – Sista natten - Gun
1958 – Kostervalsen - Chris
1959 – Får jag låna din fru? - kontorist
1959 – Åsa-Nisse jubilerar - tandsköterska
1960 – Kärlekens decimaler - kassörska

Källor

Fotnoter 

Svenska fotomodeller
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Herrljunga socken
Födda 1940
Levande personer
Kvinnor
Agrafa

Agrafa (grek. "oskrivna utsagor"), kallas de yttranden som traditionellt tillskrivits Jesus , men som inte finns med i de fyra kanoniska evangelierna.  Sådana utsagor finns hos flera apostoliska fäder och kyrkofäder. 
Begreppet kan även innefatta Jesusord som saknas i evangelierna men som omnämns eller citeras i någon av Nya testamentets andra böcker.

Papyrusfynd från senare tid har även visat sig innehålla samlingar av dylika "Herrens ord". Ofta utgör de paralleller till eller utvidgningar av från evangelierna kända Jesusord. Endast ett fåtal kunde dock vara äkta.

Se även 
Apokryferna
Jesusord

Referenser

Noter

Webbkällor

Kristen litteratur
Bibeln
Folke Mellvig

Karl Folke Sigvard Mellvig, född 23 maj 1913 i  Malmö Sankt Pauli församling, Malmö, död 4 september 1994 i Österhaninge församling, Stockholms län
, var en svensk författare och manusförfattare.

Verksamhet
Efter studentexamen i Stockholm 1932 var han anställd på TT 1932–1936.

Utöver en lång rad kriminalromaner skrev han även Industrikung och idealist: boken om R.F. Berg: till hundraårsminnet av hans födelse den 31 maj 1846 (1945), en biografi över industrimannen Rudolf Fredrik Berg. 

Mellvig låg bakom privatdetektivparet John och Kajsa Hillman, som förekommer i många av hans kriminalromaner, pjäser och filmmanuskript.

Han var yngre bror till skådespelaren Börje Mellvig.

Filmmanus

Bibliografi i urval 

Romaner:
 Pengar är ganska mycket: kärleksroman, 1941
Genom spärren, 1942
 Falska spår, 1942
Gäst i byn, 1948
 Uppdrag för Hillman, 1951
 Stjärnfall, 1952
 Döden spelar upp, 1953
 Ett, tu, tre, 1953
 Sent besök hos Hillman, 1953
 Guldlock och björnarna, 1954 (senare även utgiven under namnet Natten går tunga fjät)
 Att skugga en man, 1955
 Dags för död, 1955
 Mord på halsen, 1955
 Hillman och kavaljeren, 1956
 De tre ingenjörerna, 1956
 Mord igen, kapten Hillman!, 1957
 Farligt för familjen, 1958
 Damen i svart, 1959
 Mannekäng i rött, 1959
 Sist till kvarn, 1959
 Ryttare i blått, 1960
 Brott i paradiset, 1961
 Lyckta dörrar, 1961
 Vita frun, 1962
 Den gula bilen, 1963
 13, 1966
 Briljantarmbandet, 1967
 Kullamannen, 1968 
 Dödens mannekänger, 1968
 Målarn och de tre andra: en ungdomsthriller från Gotland, 1969
 Gengångaren, 1972

Pjäser:
Matt med dam. I: Svenska radiopjäser, 1953
Grönt för mord, radiopjäs, 1957

Priser och utmärkelser 
1958 – Sherlock-priset för Farligt för familjen

Referenser

Källor 
Mellvig C Folke S i Vem är vem?, sid 562, 1964
Mellvig C Folke S i Vem är det, sid 762, 1993

Noter

Externa länkar 

Folke Mellvig hos tomelius.se

Svenska författare under 1900-talet
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska kriminalförfattare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Författare från Malmö
Födda 1913
Avlidna 1994
Män
Världsmästerskapet i ishockey för damer

Världsmästerskapet i ishockey för damer () är en internationell ishockeytävling för damlandslag anordnad av det internationella ishockeyförbundet sedan 1990. Turneringen började att spelas årligen i mars–april 1997, utom de år olympiska vinterspel spelades, före 2014 då världsmästerskap i lägre divisioner än toppdivisioner spelades under olympiska vinterspelsår. Turneringen för toppdivisionen spelades dock inte 2003, då SARS-utbrottet satte stopp för det, och 2020, då covid-19-pandemin satte stopp. VM 2021, som planerades spelas i april, flyttades fram till slutet av augusti, och fr.o.m. 2022 spelas VM (för toppdivisionen) i slutet av augusti och även under kalenderår olympiska vinterspel spelas.

VM har t.o.m. 2021 spelats 20 gånger och vunnits endast av Kanada och USA, som också är de enda två landslagen som vunnit medalj i samtliga VM. Finland, som nådde semifinal i samtliga VM före 2022 (då Finland slogs av Tjeckien i kvartsfinalen), är det europeiska landslag som nått flest semifinaler och dessutom det hittills enda landslaget som slagit ett nordamerikanskt landslag i en semifinal (som gjordes i hemma-VM 2019 där Finland vann mot Kanada; 13 år tidigare slogs USA av Sverige efter straffslag i den olympiska semifinalen i Turin).

Turneringar

Medaljligan

Se även 
 U18-Världsmästerskapet i ishockey för damer
 Juniorvärldsmästerskapet i ishockey
 World Cup i ishockey

Källor

Externa länkar 
 
 
 

 

de:Eishockey-Weltmeisterschaft#A-WM der Frauen
Volga–Donkanalen

Volga–Donkanalen är en rysk kanal som sammanbinder floden Volga från Krasnoarmejsk med floden Don vid Kalatj. 

År 1697 anlitade Peter den store en engelsk ingenjör till att bygga en kanal mellan Volga och Don. Projektet genomfördes aldrig och 1887 presenterades planerna för den nuvarande kanalen. 
Kanalbygget startades före andra världskriget men låg nere under den tyska offensiven. Kanalen byggdes till största delen av fångar från olika gulag- och arbetsläger. Under 1952 arbetade mer än 100 000 fångar vid kanalbygget. Den drygt 100 kilometer långa kanalen med 13 slussar invigdes den 27 juli 1952.

Den kan transportera fartyg med en dräktighet på upp till  ton som lyfts 88 meter upp från Volga, med hjälp av 9 slussar, till en reservoar och därefter 44 meter ned till Don via ytterligare två reservoarer och 4 slussar. Det vanligaste godset är timmer mot väst och kol mot öst. Under Krimkrisen förflyttades flera ryska örlogsfartyg från Kaspiska havet till Azovska sjön genom kanalen.

Kanalen försörjs med vatten från 
Don som pumpas via tre pumpstationer med tillhörande reservoarer till kanalens högsta punkt, 44 meter över Don. Förutom sin roll för sjöfarten har kanalen även en viktig roll som bevattningssystem för jordbruket i regionen.

En ny 700 kilometer lång kanal, den så kallade Eurasiakanalen, genom norra Kaukasus har projekterats. Den skall förbättra förbindelsen mellan de två innanhaven och har fått stöd av bland andra Kazakstan och Kina.

Galleri

Källor

Externa länkar

Kanaler i Ryssland
Ulricha Johnson

Ulricha Johnson, född 7 augusti 1970, är en svensk skådespelare och sångare. Hon är även verksam som översättare från engelska av främst musikal- och sångtexter.

Filmografi

1997 – Glappet

2000 – Moa & Malte
2000 – Det grovmaskiga nätet
2001 – Beck – Hämndens pris
 Angela
2003 – Skeppsholmen Therese Atterhall
2003 – Tur & retur
2005 – 27 sekundmeter snö

2007 – Bror & syster (TV-serie)

Teater

Roller (ej komplett)

My Fair Lady
Miss Saigon

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats
 

Födda 1970
Svenska skådespelare
Svenska musikalartister
Svenska översättare
Kvinnor
Levande personer
Översättare från engelska
Svenskspråkiga översättare
Skådespelare från Sundsvall
Ragnar Arvedson

Ragnar Arved Arvedson, född 4 december 1895 i S:t Lars församling i Linköping,  död 2 oktober 1973 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk regissör, manusförfattare, filmproducent och skådespelare.

Biografi 
Arvedson studerade först vid en målarskola och ett handelsinstitut innan han sökte sig till teatern. Han studerade vid Dramatens elevskola 1914–1917. Därefter engagerades han vid olika teatrar i Stockholm, Göteborg och Helsingborg. Han filmdebuterade som skådespelare 1920 i Rune Carlstens Bomben.  Han medverkade sedan i ett 50-tal filmer som skådespelare. År 1935 regidebuterade han med Kanske en gentleman; dessutom skrev han ett 20-tal filmmanus. 

Arvedson är begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Filmografi (i urval)

Filmroller

TV 
1961 – Mr Ernest
1961 – Vildanden
1962 – Dödens arlekin
1963 – Societetshuset
1963 – Gertrud
1963 – Ett drömspel
1964 – Markisinnan
1970 – Röda rummet

Regi 

1935 – Kanske en gentleman

1936 – Spöket på Bragehus 
1936 – Stackars miljonärer 
1937 – Lyckliga Vestköping 
1937 – En sjöman går iland
1938 – Kustens glada kavaljerer 
1938 – Herr Husassistenten 
1939 – Spöke till salu 
1940 – Gentleman att hyra 

1941 – Så tuktas en äkta man
1941 – Ung dam med tur 
1942 – En sjöman i frack
1943 – I dag gifter sig min man 
1943 – Herre med portfölj 
1947 – Supé för två 
1947 – Maj på Malö 
1949 – Jungfrun på Jungfrusund

Manus 

1936 – Spöket på Bragehus 
1936 – Stackars miljonärer 
1937 – Lyckliga Vestköping 
1938 – En sjöman går iland
1938 – Kustens glada kavaljerer 
1938 – Herr Husassistenten 
1940 – Gentleman att hyra 
1942 – Mot nytt liv 
1942 – En sjöman i frack
1943 – Herre med portfölj 
1945 – Flickorna i Småland 
1946 – Försök inte med mej 
1946 – Brita i grosshandlarhuset 
1946 – Saltstänk och krutgubbar 

1947 – Maj på Malö 
1949 – Jungfrun på Jungfrusund 
1952 – När syrenerna blomma 
1955 – Ute blåser sommarvind 
1955 – Flicka i kasern

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Scenografi

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
 

 

Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska regissörer under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1895
Avlidna 1973
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Skådespelare från Linköping
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska filmregissörer
Svenska teaterregissörer
Moskvakanalen

Moskvakanalen är en rysk kanal som binder samman floden Volga vid Dubna i norr med Moskvafloden vid Moskva i söder. Kanalen är 128 km lång, har en höjdskillnad på 38 m och har åtta slussar. Den byggdes 1932-1937 för att säkra vattenförsörjningen till Moskva, förse staden med elektricitet från vattenkraftverk samt för att utgöra en transportled. 

Arbetskraften utgjordes främst av straffångar från fånglägret Dmitlag som inrättades vid staden Dmitrov mittemellan Dubna och Moskva. Vid bygget dog mer än 22 000 människor av umbäranden vid bygget, cirka tio procent av arbetsstyrkan.

Se även 
Volga–Östersjökanalen
Volga–Donkanalen
Vitahavskanalen

Källor 

Kanaler i Ryssland
Hammershus

Hammershus är en väl befäst borg, som Lunds ärkebiskopar under medeltiden innehade på Bornholm. Borgen låg på öns nordvästra udde, nära Hammeren. 

Borgen uppfördes under 1100-talet. Under stridigheterna mellan ärkebiskoparna och kungarna intogs Hammershus flera gånger av de senare, till exempel 1259, 1265, 1319 och 1325. År 1521 innehades den av Kristian II som höll biskop Jens Andersen Beldenak från Fyn fången där. Samma år blev fästningen intagen av lübeckarna som besatte den till 1575.

1645 intogs Hammershus av en svensk militärstyrka under Carl Gustaf Wrangel  och i freden i Roskilde 1658 tillföll Bornholm Sverige. En svensk styrka under ledning av guvernören Johan Printzensköld stationerades i Hammershus. Men när öns invånare under ledning av Jens Pedersen Kofoed gjorde uppror och dödade guvernören tvingades den svenska styrkan ge sig av. 1660–1661 hölls Corfitz Ulfeldt och hans hustru Leonora Christina fängslade på Hammershus, vilket också senare användes som statsfängelse.

Omkring 1750 började borgen rivas  och nu återstår endast ruiner. De kulturskyddades år 1822.

Referenser

Externa länkar 

Bornholm
Borg- och slottsruiner i Danmark
Ulfeldt

Ulfeldt Ulfeld, Ulffeldt, är en dansk uradlig ätt, även tidigare kallad Strange, som omtalas redan i slutet av 1300-talet och som på 1500-talet började kalla sig Ulfeldt efter släktvapnet. Några medlemmar upphöjdes i tysk riksgrevlig rang. Ätten utslocknade 1769. 

Vapen: En röd heraldisk vargörn (halv ulv, halv örn) på silverfält

Ätten var representerad med flera danska riksråd under 1400-talet och 1500-talet, när ätten tillhörde de mest inflytelserika i Danmark.

Strange, nämnd i ett gåvobrev 1186
Peder Strangesson, dansk riddare,  gift med Esbern Snares dotter Ingeborg
Helena Pedersdotter Strange, har påståtts ha varit gift med Knut Långe, denna uppgift anses osannolik. Knuts son Holmgers vapentäcke visar på att hans mor skall ha tillhört Bjälboätten.

Knud Ebbesen Ulfeldt till Svenstrup, gift med Anne Eriksdotter Hardenberg
Jakob Ulfeldt (1535-1593), danskt riksråd
Mogens Ulfeldt (1569-1616) riksamiral
Jakob Ulfeldt, danskt riksråd och rikskansler
Corfitz Ulfeldt (1606-1664), rikshovmästare. Gift med kung Kristian IV av Danmarks dotter Leonora Christina. 
Kristian Ulfeldt, kavaljer hos drottning Kristina i Rom, katolsk kanik, död 1688.
Anna Katrina, gift med en belgisk adelsman Castella
Leonora Sofia, blev 1676 gift med skånske adelsmannen Lave Beck och blev stammoder för ätten Beck-Friis. 
Leo Ulfeldt, deltog i österrikiske kejsarens krig mot osmanska riket, och 1704 i försvaret av Barcelona och dog 1716 i Wien som fältmarskalk
Anton Corfiz Ulfeldt (1699–1769) til Goltzsch og Jendkau, riksgreve, österrikisk storkansler och utrikesminister 1742–53, överhovmästare 1753.
Christoffer Ulfeldt till Svenstrup
Ebbe Ulfeldt  till Ovesholm, länsherre och ämbetsman, gift med kung Kristian IV av Danmarks dotter Hedevig Ulfeldt.
Knud Ulfeldt,  dansk ämbetsman.

Källor 

Danska adelsätter
Jakob Ulfeldt (riksråd)

Jakob Ulfeldt, född 1535, död 8 oktober 1593, utnämndes till danskt riksråd 1565. 

Jakob Ulfeldt ingick 1578 i en diplomatisk beskickning till Ryssland, men bröt mot sin instruktion, då han till följd av tsar Ivan IV:s hotelser slöt fred på femton år, i stället för en ständig fred. Han förlorade då sin plats i riksrådet. Hans Moskovitiske sendelse trycktes i utlandet på latin 1608 och 1627.

Av Ulfeldts söner blev Mogens Ulfeldt (1569-1616) riksamiral 1610 och Jakob Ulfeldt (1567-1630) riksråd 1607 och rikskansler 1609. Hans sonson Corfitz Ulfeldt gifte sig med den danska kungadottern Leonora Christina.

I sin ungdom vistades Jakob Ulfeldt tolv år utomlands, bland annat i Konstantinopel, Palestina och Egypten. Han skrev senare ett litet Compendium historiæ regum Daniæ 1333–1559.

Källor

Dansk adel
Danska riksråd under 1500-talet
Personer i Danmark under 1500-talet
Födda 1535
Avlidna 1593
Män
Ugglan