kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Micheline Calmy-Rey

Micheline Anne Marie Calmy-Rey,, tidigare Rey; född 8 juli 1945 i Sion (Valais), är en  schweizisk politiker (socialdemokrat). Hon är gift med André Calmy och har två barn.

Calmy-Rey var ledamot i kantonsrådet i Genève 1981–1997 och ordförande för socialdemokraterna i kantonen Genève 1986–1990, 1993–1997. Från 1998 till 2002 var hon finansminister i kantonen Genève och 2001–2002 kantonens regeringschef.

Hon valdes av förbundsförsamlingen till ledamot i förbundsrådet (Schweiz federala regering) den 4 december 2002 och kom 2003 så att bekläda ämbetet som ”föreståndare för det federala departementet för utrikes ärenden” (det vill säga Schweiz utrikesminister); i den egenskapen har Calmy-Rey förordat att landet skall bli medlem i Europeiska unionen.

Hon var vicepresident i förbundsrådet 2006, och fick 2010 ta över uppdraget från Moritz Leuenberger som avgick 31 oktober. År 2007 var det hennes tur att vara Schweiz förbundspresident, likaså 2011. I förbundsförsamlingens omröstning i december 2010 valdes hon till uppdraget med det minsta stödet någonsin.

Den 7 september 2011 kungjorde Calmy-Rey att hon inte ställer upp för omval i 2011 års förbundsrådsval och kommer att avgå vid utgången av 2011. Alain Berset blev socialdemokraternas nya förbundsråd efter Calmy-Rey.

Referenser

Externa länkar
 Presentation på utrikesdepartementets webbplats

Födda 1945
Kvinnor
Schweiziska socialdemokrater
Schweiz förbundspresidenter
Schweiz utrikesministrar
Schweiziska förbundsrådsledamöter
Levande personer
Personer från Sion
Pascal Couchepin

Pascal Roger Couchepin, född 5 april 1942 i Martigny i kantonen Valais, är en schweizisk politiker. Han var ledamot i Schweiz förbundsråd 1998–2009 vars ordförande – och därmed landets förbundspresident – han var åren 2003 och 2008. Han är medlem i partiet FDP – Liberalerna.

Politisk karriär
 Ledamot i kommunfullmäktige i Martigny 1968–?
 Viceborgmästare i Martigny 1976–1983
 Borgmästare i Martigny 1984–1998
 Ledamot i Nationalrådet 1979–1998
 Ledamot i Förbundsrådet 1998–2009

Federala ministerposter
Näringsminister 1998–2002
Inrikesminister 2003–2009

Schweiz president och vicepresident
Förbundspresident 2003 och 2008
Vicepresident 2002 och 2007

Referenser

Noter

Externa länkar

Biografiska data på schweiziska förbundsförsamlingens webbplats

Schweiz förbundspresidenter
Schweiz inrikesministrar
Schweiz näringsministrar
Schweiziska förbundsrådsledamöter
Borgmästare i Schweiz
Liberaler
Levande personer
Födda 1942
Män
Personer från Martigny
Knäbäck

Knäbäck var ett fiskeläge i Ravlunda socken i Simrishamns kommun, på heden Haväng, strax söder om det lilla vattendraget Knäbäcken. Byn var belägen på det som idag är Ravlunda skjutfält.
Kvar finns idag endast en del av bygatan. Bevarat åt eftervärlden finns också en hel del litteratur och artiklar, kartor, fotografier, målningar, avritningar, filmer samt byn Knäbäckshusen vid Rörumsstrand, där de flesta husen återuppbyggdes längs en liknande bygata mot Hanöbukten.

Till Knäbäck sökte sig i slutet av 1800-talet och under 1900-talet många konstnärer för att söka sina motiv. De som sökte sig dit var bland andra Axel Nilsson, Nils-Göran Brunner och Edvard Andersson.

Den 1 oktober 1956 upphörde Knäbäck att existera, då fiskeläget revs för att lämna plats åt utbyggnaden av Ravlunda skjutfält. Skjutfältet hade sedan slutet av 1940-talet stått till försvarsmaktens förfogande och man använde området som skjut- och övningsfält för stridsvagnar, främst från P2. Fiskeläget låg precis utanför skjutfältet. I samband med inköp av nya stridsvagnar i början av 1950-talet behövdes större skjutområde och 1956 utökades skjutfältet med området norr om Knäbäcken upp till Julebodaån.  

Beslutet om rivningen av byn medförde en del protester, främst från boende och konstnärer som hade Knäbäck som en inspirationskälla. Men domen var fälld och byggmästare Liljedahl från Sankt Olof åtog sig uppdraget att riva Knäbäck. Han och andra intressenter tog vara på det bästa byggnadsmaterialet, köpte mark vid Rörum strand och uppförde Knäbäckshusen.

Externa länkar 
 Om Knäbäck

Ej längre existerande orter i Simrishamns kommun

Österlen
Hans-Rudolf Merz

Hans-Rudolf Merz, född 10 november 1942 i Beinwil am See (Aargau), är en liberal schweizisk politiker. Från 2003 till 2010 var han Schweiz finansminister.

2009 utsågs Merz till förbundspresident. I denna egenskap åkte han i augusti till Tripoli i Libyen för att be Muammar al-Gaddafi om ursäkt för att hans son Hannibal häktades ett par dagar, under ett besök i Schweiz 2008. Detta resulterade i omfattande inhemsk kritik mot Merz, med krav på hans avgång.

Politisk karriär 
Invald i förbundsrådet (Schweiz federala regering) 10 december 2003.

Federala ministerposter 
Finansminister 2003–2010

Förbundspresident och vicepresident 
President i förbundsrådet (förbundspresident) 2009
Vicepresident i förbundsrådet 2008

Källor

Födda 1942
Män
Schweiz förbundspresidenter
Schweiziska förbundsrådsledamöter
Schweiz finansministrar
Alumner från Sankt Gallens universitet
Liberaler
Levande personer
Marmaduke Tunstall

Marmaduke Tunstall, född 1743 och död den 11 oktober 1790, var en brittisk ornitolog och samlare. År 1771 publicerade Tunstall boken Ornithologica Britannica, troligen det första brittiska arbetet som använde sig av Linnés binärnomenklatur. Samma år blev han medlem av Royal Society.

Thomas Pennant använde Tunstalls kuriosakabinett för att illustrera sina arbeten. Tunstalls samlingar är idag praktiskt taget helt försvunna.

Källor

Födda 1743
Avlidna 1790
Män
Brittiska biologer
Brittiska ornitologer
Ledamöter av Royal Society
Drive-through

Denna artikel handlar om restaurangtermen. Se även racingtermen drive-through-straff.
Drive-through (genomkörning på svenska) innebär att en restaurang eller annan inrättning har en lucka där bilen körs fram, där varor kan beställas utan att bilen lämnas. Drive-through kallas på McDonald's för McDrive. Något svenskt namn på detta finns däremot inte.

Drive-through är inte detsamma som drive-in, även om begreppen ibland sammanblandas på svenska. Vid drive-in kör man in sin bil och sitter kvar i den medan varan eller tjänsten avnjuts, medan man vid drive-through kör in, beställer och erhåller en vara och sedan kör därifrån för att tillägna sig det köpta någon annanstans.

Se även
Drive-in-restaurang

Externa länkar

Restauranger
Katinka Faragó

Katinka Faragó, eg. Katherina Faragó, född 16 december 1936 i Wien, Österrike, är en svensk scripta och filmproducent.

Biografi
Katinka Faragó, som är av judisk börd, kom till Sverige 1940 efter att familjen flytt från Ungern och därefter från Österrike. Hennes far, författaren Alexander Faragó, som skrev filmmanus till ett antal svenska filmer, tog ibland med henne på filminspelningar. Det ledde till att hon redan vid 17 års ålder blev scripta vid filmatiseringen av Harry Martinsons Vägen till Klockrike (1953).  Ett par år senare började hon arbeta med Ingmar Bergman. Det samarbetet kom att vara i 30 år; Faragó arbetade med Bergman på 19 filmproduktioner.

Faragó var anställd som scripta på Svensk Filmindustri 1955–1965. Hon var sedan frilansande scripta under ett decennium innan hon började arbeta som produktionsledare. Under sju år var hon produktionsledare vid Bergmans filmbolag Cinematograph och blev därefter utsedd till produktionschef och producent vid Svenska Filminstitutet 1985–1990). Åren 1990 till 2002 var hon producent vid Sandrews.

Faragó gifte sig 1963 med Raymond Lundberg och 1984 gifte hon om sig med TV-producenten Måns Reuterswärd. Hon har två döttrar i första giftet.

Priser och utmärkelser
1991 – Guldbagge för "Bästa film" (God afton, Herr Wallenberg)
2009 – Litteris et Artibus
2017  – Hedersguldbaggen

Filmografi (urval)

Producent
, regi Stig Björkman
, regi Kjell Grede 
, regi Carl-Gustaf Nykvist
, regi Carl-Gustaf Nykvist
, regi Agneta Fagerström-Olsson
, regi Kjell Grede
, regi Lars Johansson
, regi Hans Åke Gabrielsson
, regi Colin Nutley
, regi Vilgot Sjöman
, regi Kjell-Åke Andersson   
, regi Daniel Alfredson
, regi  Kjell Grede
, regi Reza Bagher

Produktionsledare 
1976  - En dåres försvarstal (TV-serie), regi Kjell Grede
1978 - Höstsonaten, regi Ingmar Bergman
1981 - Sally och friheten, regi Gunnel Lindblom
1982 - Fanny och Alexander, regi Ingmar Bergman
1986 - Offret, regi Andrej Tarkovskij

Scripta 
1954 - Gud Fader och tattaren, regi Hampe Faustman
1957 - Det sjunde inseglet, regi Ingmar Bergman
1958 - Jazzgossen, regi Hasse Ekman
1964 - Älskande par, regi Mai Zetterling
1964 - 491, regi Vilgot Sjöman
1971 - Utvandrarna, regi Jan Troell
1975 - Trollflöjten, regi Ingmar Bergman

Referenser
Katinka Faragó i Vem är hon 1988  
Intervju med Katinka Faragó i Sydsvenskan 10 maj 2008 
Katinka Faragó på Bergman.se  
Sommar i P1 med Katinka Faragó (2018)

Noter

Vidare läsning 
Katinka och regissörerna: 125 filmer och 55 år bakom kameran, Birgitta Kristoffersson & Katinka Faragó, Malmö: Arena, 2008. 

Svenska filmproducenter
Personer från Wien
Födda 1936
Kvinnor
Levande personer
Mottagare av Hedersguldbaggen
Mottagare av Litteris et Artibus
Sommarvärdar 2018
Dödssynd

Dödssynd är ett kristen föreställning om synder som är så allvarliga att de leder till andens död eller till att personen inte får evigt liv, ofta liktydigt med att personen efter döden kommer att hamna i helvetet om ingen omvändelse sker. 

Ordet finns i 5 kap, Första Johannesbrevet: 

Om någon ser sin broder begå en synd som inte är en dödssynd skall han be, och han skall ge liv åt honom, åt dem som inte begår någon dödssynd. Det finns synd som leder till döden. Det är inte sådan synd jag menar när jag säger att man skall be. Varje orätt är en synd, men det finns synd som inte är dödssynd.

Enligt kristen uppfattning innebär all synd en förolämpning mot, och förnekelse av, Gud. Till skillnad från mindre allvarlig synd, bryter dödssynderna banden till Gud (jämför bannlysning). För att en synd ska definieras som en dödssynd krävs ofta att
Synden har en hög grad av allvar
Den som begick synden var fullt medveten om vad den gjorde
Synden begicks frivilligt eller i samtycke 
Paulus räknar upp flera dödssynder i Nya Testamentet, exempelvis: otrohet, lönskaläge, förförelse, orenhet, vrede, heresi, och mord.

Den katolska kyrkan räknar vissa bestämda synder såsom dödssynder – de så kallade sju dödssynderna.

Referenser

Kristen synd
Caroline Graham

Caroline Graham, född 17 juli 1931 i Nuneaton, Warwickshire, är en brittisk författare. Hon har bland annat skrivit sju deckare om den fiktive kriminalkommissarie Barnaby, vilka legat till grund för den populära tv-serien Morden i Midsomer, där de fem första avsnitten bygger på fem av böckerna i serien. Två av böckerna om kommissarie Barnaby har inte filmats.

Hennes första bok om kommissarie Barnaby, Morden i Badger's Drift, utsågs av Crime Writers' Association till en av de hundra bästa deckarromanerna någonsin.

Förutom böckerna om kommissarie Barnaby har hon skrivit flera pjäser för radio och teater samt två barnböcker. Caroline Graham bor i Suffolk, England.

De tre första böckerna om kommissarie Barnaby gavs ut av Ekholm & Tegebjer förlag på svenska under 2008: Morden i Badgers Drift, En tragisk mans död och Döden i förklädnad.  2009 kom den fjärde boken Skrivet i blod.

Externa länkar 
British Councils presentation av Caroline Graham

Brittiska kriminalförfattare
Engelskspråkiga kriminalförfattare
Brittiska författare under 1900-talet
Personer från Nuneaton
Födda 1931
Levande personer
Kvinnor
Birger Malmsten

Albert Birger Malmsten, född 23 december 1920 i Gräsö församling, Uppsala län, död 15 februari 1991 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Som ung flyttade han från födelseorten Gräsö utanför Öregrund till Stockholm och började på allvar ägna sig åt teater mot slutet av 1930-talet. Långfilmsdebuten skedde 1940 i en statistroll som hotellanställd i Snurriga familjen. Efter att han 1943 kommit i kontakt med Ingmar Bergman kom denne att ge honom flera film- och teaterroller. Malmsten hade flera stora roller i Bergmans tidiga filmproduktion i titlar som Det regnar på vår kärlek (1946), Musik i mörker (1948) och Fängelse (1949).

Malmsten började 1962 att arbeta i Dramatiska teaterns ensemble. Åren 1960–1963 uppträdde han också i TV-teatern. Filmrollerna blev med åren ett stort antal. Mot slutet av sitt liv medverkade Birger Malmsten dock nästan uteslutande i TV-produktioner. Han hade en större roll som hyresvärd i serien Goda grannar 1987, och sin allra sista roll hade han i den politiska serien Kopplingen 1991.

Malmsten var från 1951 gift med skådespelaren Haide Göransson.

Filmografi i urval

Teater

Roller

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 Birger Malmsten på Stiftelsen Ingmar Bergmans hemsida

Födda 1920
Avlidna 1991
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Män
Christer Nylander

Lars Christer Stefan Nylander, född 3 oktober 1968 i Norra Åsums församling i Kristianstad, är en svensk politiker (liberal). Han var ordinarie riksdagsledamot 2002–2022, invald för Skåne läns norra och östra valkrets. Han var Liberalernas gruppledare från 2016 till 2019. Nylander kom in i riksdagen första gången som ersättare 2000. Han var ordförande i kulturutskottet 2018–2022, och var även vice ordförande där 2009–2013. Nylander var 2007–2009 ledamot och 2014–2018 vice ordförande i utbildningsutskottet, och 2002–2007 ledamot av finansutskottet.

Nylander var ordförande i den kommitté som tog fram Folkpartiets partiprogram Frihet i globaliseringens tid. Programmet antogs på landsmötet 2013, då Nylander också valdes in i partistyrelsen. 2017–2021 var han partiets andre vice ordförande.

Bibliografi

Referenser 

Christer Nylander – Liberalerna

Noter

Externa länkar 

Christer Nylanders blogg

Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Kristianstad
Födda 1968
Levande personer
Män
Rolf Skoglund

Rolf Fredrik Skoglund, född 11 augusti 1940 i Oscars församling i Stockholm, död 28 juni 2022 i Oscars distrikt i Stockholm, var en svensk skådespelare. Bland den breda publiken var Skoglund mest känd för sin roll som den stressade pappan Gösta i Kjell Sundvalls film Vi hade i alla fall tur med vädret.

Biografi
Skoglund var son till filmcensorn Erik Skoglund samt brorson till regissören Gunnar Skoglund. Han läste inledningsvis filosofi och juridik vid Stockholms universitet. Han började sedan sin skådespelarutbildning vid Axel Witzanskys teaterskola i Stockholm och fortsatte sina studier vid Dramatens elevskola år 1964–1967; han var därefter mer eller mindre permanent engagerad vid Dramaten. År 2003 engagerades han vid Stockholms stadsteater. Skoglund var även anlitad för att ge röster åt flera figurer i tecknad film och inläsning av ljudböcker.

Skoglund avled 81 år gammal i juni 2022 efter en tids cancersjukdom och är gravsatt i minneslunden på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Filmografi (urval)

 
 
1977 – Den allvarsamma leken
 
 
 
 
 
 
 
 

 (röst som Carface)
 (röst)

 
 
 
 

 
 
2000 –  Hundhotellet  (röst)

 
 - Expedit i zooaffär 

 (röst)

TV-produktioner

1974 –  Skuggan av en hjälte

1977 –  Möss och människor
1977 –  Men så en dag om morgonen

1989 –  Ture Sventon, privatdetektiv
1991 –  Sista vinden från Kap Horn

1991 –  V som i viking

1996 –  Cluedo - en mordgåta
1997 –  Bondånger
1997 –  Persons parfymeri
1997 –  Snoken
1999 –  De tre vännerna och Jerry (röst)
1999 –  S:t Mikael
2000 –  Brottsvåg
2002 –  Stackars Tom
2003 –  Chess
2003 –  Hem till Midgård (Gammelman)
2004 –  Lille Ho och loppan Fli (röst)
2006 –  Mäklarna
2010 –  Fångarna på fortet (Bebé Fouras)
 (Dr Frankenstein)

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller (ej komplett)

Priser och utmärkelser
1993 – Carl Åkermarks stipendium av Svenska Akademien
2007 – O'Neill-stipendiet

Referenser

Externa länkar

 
 Rolf Skoglund, Dramaten

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1940
Avlidna 2022
Män
Ivan Renliden

Ivan Sune Reinhold Renliden, född  27 september 1936 i Mönsterås, är en  svensk kompositör och pianist. 

Ivan Renliden blev känd för bredare grupper genom sin medverkan i bland annat Hylands hörna, I kväll och Sveriges Magasin samt radions Klapp och Klang. Renliden har bland annat samarbetat med Svend Asmussen och Putte Wickman som ackompanjatör och med improvisation. Han hade egen orkester vid inspelning av ett flertal grammofonskivor för större skivbolag. Renliden och hans orkester kompade Robert Broberg på albumet/tv-showen Tjejjer. Han gifte sig 1956 med Sonja, född Karlsson, och fick två barn, Ingela (1957) och Mikael (1960), samt är yngre bror till Weine Renliden.

Filmmusik

Källor

Födda 1936
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Män
Levande personer
Personer från Mönsterås
Svenska klassiska pianister
Läkevänderot

Läkevänderot eller vänderot (Valeriana officinalis) är en växt i familjen vänderotsväxter.

Beskrivning 
Den förekommer mest i strandsnår och på skuggrika ängar, men också längre upp på torrare, öppnare ängsmark och växlar då från en meters höjd till en halv meter och från mörkgrön bladfärg till ljusgrön. Bladen sitter motsatta och är parbladigt sammansatta. Bladparens antal är mycket växlande. Exemplaret på bilden är av den typ som förekommer på torra och öppna ståndorter. 

Blommorna är små men samlade i stor mängd i en effektfull blomställning. Genom upprepade förgreningar är detta knippe mycket sammansatt.

Särskilt på torra platser doftar de mer eller mindre starkt. Denna doft kommer sig från valeriansyran i blombladen och räknas till de s k paraffinoida dofterna. 
Valeriana-blomman har 5-talig krona men bara 3 ståndare. Denna bristande överensstämmelse har samband med kronans olikbladiga utveckling. Dels är de 5 flikarna olika stora, dels har kronröret en liten utbuktning på framsidan. (Denna avsöndrar och förvarar den för insekterna bestämda nektarn.) Eftersom dessutom pistillen är 3-talig, och eftersom endast ett av dess tre rum utbildar ett (enda) frö, blir blommans grundplan (det s k "diagrammet") osymmetriskt (höger och vänsterhalvorna är inte lika). Blomfodret är endast en liten kant överst på fruktämnet. Men vid fruktmognaden växer en krans av fjäderlika strålar ut därifrån, och frukten blir alltså en sväv- eller flygfrukt.

Medicinsk användning
Valeriana-arterna är sedan gammalt kända som medicinalväxter.  I en svensk flora från början av 1800-talet angavs till och med Apteks-Valerian (sic) som växtens svenska huvudnamn. Jordstammen samlades med rötterna antingen tidigt på våren eller på senhösten och torkades snabbt i skugga, sedan den rengjorts utan att fuktas. Bästa drogen fick man från torr växtlokal. Som pulver, tinktur eller extrakt var den ett milt verksamt medel att stärka nervsystemet vid nervösa och hysteriska åkommor. Extrakt från Valeriana sp. används fortfarande, till exempel i naturläkemedlet Valerina, mot insomningssvårigheter.

Bygdemål

Källor

Externa länkar
Den Virtuella Floran

Linné on-line – Läkevänderot

Vänderotsväxter
Lä Växtindex
Fuji International Speedway

Fuji International Speedway är en racerbana vid Fuji i Shizuoka i Japan.

Japans Grand Prix kördes här de två första säsongerna. Sedan 2000 äger Toyota anläggningen och har satsat över 168 miljoner dollar på banan. 

Japans Grand Prix återvände till Fuji International Speeedway säsongen . 
Tävlingen kördes även säsongen  och därefter skulle loppet omväxlande köras på Fujibanan och Suzuka Circuit varannan säsong. Den 29 maj 2009 meddelade dock ägaren Toyota, som är på väg att avveckla sin F1-verksamhet, att Japans Grand Prix inte återkommer till Fujibanan.

F1-vinnare

Noter

Externa länkar 
 

Racerbanor i Japan
Formel 1-banor
WP:Projekt Japan
Byggnader och anläggningar i Shizuoka prefektur
Dekadenter

Dekadenter (fr. décadents, av décadence: dekadens, förfall) syftar på ett antal konstnärer, poeter och andra författare under det sena 1800-talet, i brytningen mellan romantiken och modernismen. 

Till dekadenterna räknas de franska symbolisterna och deras samtida i England, den estetiska rörelsens senare generation. Båda grupperna ville befria konsten och litteraturen från det materialistiska industrisamhällets intressen. Dekadenterna odlade ett jagfokus för att tränga ned i det undermedvetna själslivets djup, de sökte fenomenens mystik, livets nattsida. Termen har utvidgats till att nästan vara synonym med fin de siècle.

I Frankrike var det Paul Verlaine som först började kalla sig dekadent; ett uttryck som använts i en samling parodier av Gabriel Vicaire och Henri Beauclair. Från 1886 till 1889 utgavs tidningen Le Décadent, grundad av Anatole Baju, med Verlaine som en av skribenterna. Dekadenterna såg Charles Baudelaire som sin inspirationskälla.

Till dekadenterna räknas inom litteraturen Stéphane Mallarmé, Paul Verlaine, Arthur Rimbaud, J.-K. Huysmans, Paul Adam, Anatole Baju, Maurice Bouchor, René Ghil, Maurice Maeterlinck, Stuart Merrill, Jean Moréas, Francis Poictevin med flera. Thomas de Quincey, Oscar Wilde, Arthur Symons, Ernest Dowson, Eric Stenbock, Lionel Johnson och illustratören Aubrey Beardsley räknas till dekadenterna i England. I Österrike och Tyskland kan Arthur Schnitzler, Rainer Maria Rilke och bröderna Thomas och Heinrich Mann nämnas. Den belgiske konstnären Félicien Rops' erotiska konst kom också i fokus, och Rops illustrerade bland annat Baudelaires mest berömda diktsamling. I skandinavisk litteratur är namn som Herman Bang, Ola Hansson och  Emil Kléen representerade. En senare, något epigonartad, linje i början av 1900-talet kan spåras i Sigurd Agrells och Sven Lidmans poesi.

Se även
 Fin de siècle
 Symbolism

Referenser

Noter

Författare efter genre
Konstens historia
Constantine (film)

Constantine är en amerikansk actionfilm från 2005.

Handling 
John Constantine (Keanu Reeves) är en exorcist med begåvningen att se det andra inte ser och som jobbar med att driva ut demoner ur människor. Han vet att det helvete han sänder dem tillbaka till även enligt principen om dödssynd väntar honom inom en snar framtid. Genom en ung kvinnas självmord kommer Constantine och kvinnans syster, polisen Angela Dodson (Rachel Weisz), en del bekymmersamma händelser på spåren som tar åskådaren med ner i helvetet.

Om filmen 
Constantine är regisserad av Francis Lawrence som är mest känd för sina musikvideor med bland andra Will Smith, Britney Spears och Aerosmith. Filmen är baserad på den tecknade serien Hellblazer. Filmen visades först i Hongkong 8 februari 2005 och i USA 18 februari. I Finland hade den premiär 21 februari och i Sverige 4 mars 2005.

Rollista (i urval) 
 Keanu Reeves - John Constantine
 Rachel Weisz - Angela Dodson/Isabel Dodson
 Shia LaBeouf - Chas Kramer
 Djimon Hounsou - Midnite
 Max Baker - Beeman
 Pruitt Taylor Vince - fader Hennessy
 Gavin Rossdale - Balthazar
 Tilda Swinton - Gabriel
 Peter Stormare - Satan
 Jesse Ramirez - Scavenger
 José Zúñiga - detektiv Weiss
 Francis Guinan - fader Garret
 Larry Cedar - skadedjursutrotare
 April Grace - doktor Leslie Archer
 Suzanne Whang - modern

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 
 

Amerikanska filmer 2005
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska actionfilmer
Tyska dramafilmer
Tyska skräckfilmer
Tyska thrillerfilmer
Tyska fantasyfilmer
Tyska actionfilmer
Filmer baserade på tecknade serier
Engelskspråkiga filmer
Filmer baserade på DC Comics
Demoner på film
Änglar på film
Filmer i regi av Francis Lawrence
Djävulen på film
Bornholmsgattet

Bornholmsgattet är ett havssund mellan Bornholm och Skånes kust. Det är ett av världens mest trafikerade sund. Den sydgående trafiken går på den svenska sidan och den nordgående på den danska sidan av gattet. Omkring  yrkesfartyg passerar sundet varje år.

Gattet är känt för att ha krabb och kraftig sjö vid hårt väder. Det kinesiska bulkfartyget Fu Shan Hai sjönk i Bornholmsgattet den 31 maj 2003.

Den danska lastpråmen Karin Høj, kapsejsade den 13 dec 2021 Kl 03.30, efter att ha blivit rammat av det engelska lastfartyget Scot Carrier i gattet.

På sin smalaste plats är gattet 19,2 nautiska mil (35,6 km) brett, och på sin djupaste punkt cirka 60 meter djupt.

Källor

Sund i Sverige
Sund i Danmark