kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johannes Linnankoski

Johannes Linnankoski egentligen Juhani Vihtori Peltonen, född 20 oktober 1869 i Askola, Nyland, Finland, död  10 augusti 1913 i Helsingfors, Finland var en finsk författare, som skrev såväl prosa som dramatik. Han skildrade främst finskt allmogeliv. Den välkända Sången om den eldröda blomman är en mycket romantisk berättelse om en timmerflottares kärleksliv. 

Asteroiden 7416 Linnankoski är uppkallad efter honom.

Biografi
År 1895 startade Linnankoski den första finskspråkiga tidningen på den nyländska landsbygden, Uusimaa (det finska namnet på Nyland), i Borgå. Han var dess chefredaktör fram till 1899. Han skrev ett stort antal politiska och sociala inlägg. Han var också aktiv i Östra Nylands kultur- och föreningsliv och var med om att grunda banken i Borgå, den finskspråkiga skolan och jordbrukssällskap. Han var också en av grundarna av Finnbys folkskola.

1938 uppfördes ett museum för att hedra Linnankoskis författarskap, invid en bastubyggnad där Linnankoski enligt sägnen ska ha fötts.

Bibliografi (svenska översättningar)   
 Ikuinen taistelu (1903)
 Den eviga striden: skådespel (översättning Holger Nohrström, 1904)
 Pakolaiset (1908)
 Flyktingarna: en bonderoman (översättning Holger Nohrström, Bonnier, 1913)
 Flyktingarna: bonderoman (översättning Johan Jakob Huldén, LT, 1955)
 Laulu tulipunaisesta kukasta (1905)
 Sången om den eldröda blomman (översättning Bertel Gripenberg, 1906)
 Sången om den elröda blomman (översättning Erik Björkbro, Union, 1928)
 Taistelu Heikkilän talosta(1907)
 Kampen om Heikkilä gård och andra noveller (översättning Holger Nohrström, 1916)
 Simson ja Delila (pjäs, 1911)
 Simson och Delila (översättning Hagar Olsson, Bonnier, 1919)
 Jeftan tytär (1911)
 Jeftas dotter: poem i en akt (översättning Hagar Olsson, Bonnier, 1919)

Källor

Externa länkar 

 Verk av Linnankoski i fulltext hos Projekt Gutenberg (finska och engelsk översättning)
 

Finskspråkiga författare
Finländska romanförfattare
Födda 1869
Avlidna 1913
Män
Finländska dramatiker
Personer från Nyland
Ghica

Ghica är en adlig familj som ursprungligen kom från Kiupru i Albanien och spelade en avgörande roll för utvecklingen i landet Rumänien. Släkten inkom till Iași på 1600-talet med köpmannen Gheorge Ghica, som blev hospodar i Moldavien och Valakiet 1659-60.  Flera familjemedlemmar nådde rikets högsta poster i moldavisk och rumänsk monarki.

Kända medlemmar av ätten 
 Grigore IV Ghica, (död 1844), hospodar i Valakiet 1822-28
 Mihai Ghica
 Alexandru Ghica (1795-1862)
 Grigore Alexandru Ghica (1807-1857)
 Dimitrie Ghica (1816-1897), rumänsk ministerpresendent
 Ion Ghica (1817-1897)
 Helena Koltsova-Masalskaja (1828-1888)
 Dimitrie Ion Ghica

Källor 
 Svensk uppslagsbok Malmö, 1932.

Rumäniens samhälle
Adliga släkter
Axel Frische

Axel Frische, född 15 mars 1877, död 2 februari 1956, var en dansk teaterledare, dramatiker och författare.

Frische har satt sina spår i svensk film, bland annat har hans Den ny Husassistent filmats tre gånger i Sverige, Ebberød Bank tre gånger, Den mandlige Husassistent två gånger samt 65, 66 og Mig en gång. Han var direktör för Folketeatret 1924-1926 tillsammans med Viggo Friderichsen.

Filmmanus i urval

Källor 

Danska teaterchefer
Danska dramatiker
Danskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1900-talet
Danska författare under 1900-talet
Födda 1877
Avlidna 1956
Män
Himlaspelet

Himlaspelet är en svensk dramafilm från 1942. Förlaga är Rune Lindströms bygdespel Himlaspelet - Ett spel om en väg som till Himla bär, som hade premiär i Leksand 1941.

Handling
Mats Ersson skall gifta sig med sin älskade Marit till våren. Men pesten kommer till trakten och Marit döms till döden, anklagad för häxeri. Mats förstår inte hur Gud kunde låta det hända och bestämmer sig för att vandra upp till himmelen för att fråga Gud själv.

Om filmen
Filmen premiärvisades i Fagersta (Rune Lindströms hemort) och Malmö 21 december 1942, men en inofficiell urpremiär skedde vid en välgörenhetsföreställning till förmån för bland annat Kronprinsessans gåvokommitté lördagen den 19 december 1942 på Röda Kvarn i Stockholm. Filmen har visats i ett stort antal länder, bland annat Schweiz, USA, Frankrike, England och Portugal. Som förlaga har man Rune Lindströms pjäs Himlaspelet - Ett spel om en väg som till Himla bär från 1941. I filmen dubbar Wiktor Andersson Holger Löwenadlers sång.

Rollista i urval

Rune Lindström - Mats Ersson 
Eivor Landström - Marit Knutsdotter 
Anders Henrikson - Vår Herre 
Holger Löwenadler - kung Salomo 
Gudrun Brost - Salomos frilla 
Emil Fjellström - Gammel-Jerk, skomakare (egentligen djävulen i förkädnad)
Arnold Sjöstrand - Juvas Anders, kurbitsmålare 
Nils Gustafsson - den blinde vid vägen 
Hugo Björne - profeten Elias 
Torsten Winge - profeten Jonas 
Erik Hell - Jon Persson 
Åke Claesson - profeten Jeremias 
Björn Berglund - Josef, snickare 
Lisskulla Jobs - bondkvinnan 
Anita Björk - Anna, Garp Jespers dotter
 Ingalilly Forsström - jungfru Maria

Musik i filmen
I himmelen, i himmelen, text Laurentius Laurinus
Orgelpreludium, Instrumental.
Gånglåt från Mockfjärd, Instrumental. 
När juldagsmorgon glimmar, tysk text Abel Burckhardt, instrumental. 
Nu är det jul igen, instrumental. 
Stille Nacht, heilige Nacht! (Stilla natt, heliga natt!), kompositör Franz Gruber, tysk text Joseph Mohr, svensk text Oscar Mannström, instrumental. 
Hosianna, Davids son, kompositör Abbé Vogler  
Marias vaggvisa, kompositör Lille Bror Söderlundh, text Rune Lindström, sång Inga-Lilly Forsström 
Kung Salomos visa, kompositör Lille Bror Söderlundh, text Rune Lindström, sång Wiktor "Kulörten" Andersson

Externa länkar

Himlaspelet

Svenska filmer 1942
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Alf Sjöberg
Svenska filmer baserade på pjäser
Filmmanus av Rune Lindström
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Zeigarnikeffekt

Zeigarnikeffekt kallas det psykologiska fenomen som innebär att man har lättare att minnas oavslutade uppgifter än avslutade. Fenomenet är uppkallat efter upptäckaren Bluma Zeigarnik (1901-1988), som beskrev fenomenet 1927.

Källor

Psykologi
Gurkväxter

Gurkväxter (Cucurbitaceae) är en familj bland trikolpaterna med över 800 arter i omkring 120 släkten. Till gurkväxterna hör bland annat gurka, melon och pumpa. 

Gurkväxterna kommer ursprungligen framför allt från världens tropiska områden, speciellt i Afrika och Asien. Vissa arter kan odlas på friland i tempererat klimat, men de blir inte naturaliserade där.

De flesta gurkväxtarterna är ettåriga, örtartade klängväxter, med ganska stora blommor. Blomfärgen är oftast gul. Frukten är i allmänhet ett bär som kan ha ett hårt skal. Några få arter har en kapsel istället för ett bär.

Ibland delas gurkväxtfamiljen upp i två underfamiljer, Cucurbitoideae och Zanioideae.

Referenser

Externa länkar

Den virtuella floran - Gurkväxter

Trikolpater
Mehmet Ali Talat

Mehmet Ali Talat, född 6 juli 1952 i Kyrenia, är en turkcypriotisk politiker, ledare för Cumhuriyetçi Türk Partisi (Republikanska turkiska partiet) sedan 1996 och var Nordcyperns president mellan 25 april 2005 och 23 april 2010. Innan dess var han Nordcyperns premiärminister.

Källor

Födda 1952
Cypriotiska politiker under 1900-talet
Män
Levande personer
Cypriotiska politiker under 2000-talet
Vägen till El Dorado

Vägen till Eldorado (The Road to El Dorado) är en amerikansk animerad film från 2000 av DreamWorks SKG.

Filmens sånger komponerades av Elton John ("Someday Out of the Blue" tillsammans med Patrick Leonard), till texter av Tim Rice. Hans Zimmer och John Powell stod för komponerandet av instrumentalmusiken. Elton John, Tim Rice och Hans Zimmer hade tidigare gjort musiken och sångerna i Disneyfilmen Lejonkungen, för vilken de alla tre vann Oscar (Bästa sång till John och Rice för "Can You Feel the Love Tonight" och Bästa filmmusik till Zimmer).

Handling
Året är 1519 i Spanien. Filmen handlar om de två skojarna Tulio och Miguel som kommer över en karta över vägen till El Dorado, den mytomspunna staden som sägs vara gjord av guld. För två skojare som Tulio och Miguel, som ligger på lite fel sida om lagen, låter det mycket intressant. Men resan blir både tuff och svår, och när de kommer fram blir det inte riktigt som de har tänkt sig. Befolkningen tror att de är gudar, speciellt översteprästen Tzekel-Kan och hövding Tannabok, och de visar vägen upp till sitt tempel. En flicka vid namn Chel får reda på att de inte är gudar, men hon vill vara med på deras bluff för att få komma ifrån El Dorado.

Miguel och Tulio blir bjudna på fest och morgonen därefter ska Tzekel-Kan offra till gudarna eftersom det är början av Jaguarens tidsålder. Ingen av de två vill att någon ska offras så de stoppar ritualen, vilket gör Tzekel-Khan misstänksam. Lite senare börjar Chel att hångla med Tulio medan Miguel utforskar staden. Men alla är borta eftersom staden renas inför Jaguarens tidsålder. Senare blir Tulio och Miguel utmanade på en bollmatch och de vinner med en bälta. När Tzekel-Kan säger att motståndarna ska offra till deras ära säger Miguel emot honom. Han blöder från pannan och översteprästen inser att de inte är gudar för gudar blöder inte. Han väcker en enorm jaguarstaty till liv för att jaga dem ur staden. Tulio och Miguel lyckas överlista Jaguaren men den följer efter dem till det stora virvelhålet och jaguaren och översteprästen faller genom virveln och möter Cortes som tänker visa dem vägen till staden.

Röster

Originalröster (engelska)
Tulio - Kevin Kline
Miguel - Kenneth Branagh
Chel - Rosie Perez
Tzekel-Kan - Armand Assante
Hövding Tannabok - Edward James Olmos
Cortes - Jim Cummings
Berättande sångröst - Elton John
Zaragoza - Tobin Bell
Medhjälpare - Duncan Marjoribanks

Svenska röster
Tulio - Fredde Granberg 
Miguel - Peter Settman	
Chel - Alexandra Rapaport 	
Tzekel-Kan - Rikard Wolff
Hövding Tannabok - Peter Andersson
Cortes - Torsten Wahlund
Berättande sångröst - Magnus Carlsson
Zaragoza - Johan Hedenberg 	
Medhjälpare - Gunnar Uddén

Externa länkar

Amerikanska filmer 2000
Amerikanska animerade filmer
Engelskspråkiga filmer
Filmmusik av Hans Zimmer
Regidebutfilmer
Animerade filmer 2000
Animerade musikalfilmer
Långfilmer från DreamWorks Animation
Salmeterol

Salmeterol, en vanligt förekommande aktiv substans i inhalationspulver mot astma, exempelvis Seretide.

Molekylformel: C12H37NO4.C11H8O3 
Molmassa: 603,8

Antiastmatika
Ishockey vid olympiska vinterspelen 1984

Ishockey vid olympiska vinterspelen 1984 spelades i Sarajevo i det dåvarande Jugoslavien. Sovjetunionen vann guld före Tjeckoslovakien och Sverige.

Medaljfördelning

Kval till OS 
Kvalificerade för OS-kval var fjärde lag från B-VM 1983 och vinnarna från C-VM 1983.

Därmed kvalificerade sig Norge till OS 1984.

Gruppspel

Grupp A 
De två bästa lagen (grönfärgade) gick vidare till slutspelet.

Grupp B 
De två bästa lagen (grönfärgade) gick vidare till slutspelet.

Slutspelsomgång

Gruppspel
De två topplagen i vardera gruppen möttes en gång. Poäng, som tagits i matcher i gruppspelet, medfördes med undantag av poäng mot lag som ej kvalificerat sig.

Resultat överförda från gruppspelet är markerat med en grå bakgrundsfärg.

Match om 5:e plats

Match om 7:e plats

Poängligan

Slutställning

Referenser

Noter

Externa länkar
Irrbloss

Irrbloss eller ignis fatuus är små mystiska ljus på hedar, myrar och i kärr.

Förr trodde man att de var själar av människor som utfört lika mycket ont som gott i livet och därför varken kommit till himlen eller helvetet. En annan uppfattning var att de skulle vara personer som lurats att gå ned sig i myrar och sedan efter sin död stigit upp som ett irrbloss, för evigt dansande runt platsen där de dött, ledande andra vilsna människor antingen till säkerhet eller till deras död.

Vetenskapligt förklaras irrbloss som bubblor av sumpgas som självantänder och brinner med en kall låga.

Se även 
 Lyktgubbe

Källor 

Optiska fenomen
Övernaturliga väsen
George Blake

George Blake, född Georg Behar den 11 november 1922 i Rotterdam, Nederländerna, död den 26 december 2020 i Moskva, var en brittisk spion som även var dubbelagent åt Sovjetunionen.

George Behar föddes i Rotterdam av en nederländsk mor och en judisk far. Fadern var ursprungligen medborgare i Osmanska riket, men blev under första världskriget landsförrädare och arbetade för britterna och fransmännen. Fadern dog då Behar var 14 år gammal och han skickades då till en brittisk skola i Kairo då detta var faderns vilja. Under tiden i Egypten bodde han hos judiska släktingar, mestadels hos sin farbroder Henri Curiel, en hög medlem i kommunistiska partiet i Egypten. Farbrodern var även KGB-agent. Då Behar återvände till Holland var han en övertygad kommunist.

Under andra världskriget var Blake aktiv inom holländska kommunistiska motståndsrörelsen. Han blev tillfångatagen av tyskarna men frisläppt eftersom han var minderårig. I samband med att han skulle fylla 18 år och bli myndig flydde han till London, förklädd till munk. I England bytte han namn till Blake och började så småningom arbeta för SOE. Efter en tid förälskade han sig i en sekreterare vid MI6. Hennes namn var Iris Peake. Blake och Peake planerade att gifta sig, men hennes fina familj gick inte med på att hon skulle gifta sig med en jude. Istället tog förhållandet slut. Blake blev förkrossad och beslutade sig för att hämnas på det snobbiga England, vilket han klandrade för detta misslyckande. Han vände sig till farbrodern Henri Curiel, som rekryterade honom till KGB. Blake påstod senare att han inte tyckte att han förrådde engelsmännen eftersom han aldrig känt sig engelsk.

1959 avslöjades även Blake, av den polske avhopparen Michael Goleniewski och han dömdes till 42 års fängelse. Domen motsvarade, enligt vissa tidningar, ett år per agent han fick avrättad. Detta är dock sannolikt inte ett korrekt påstående. Det var hur som helst det dittills längsta straffet som någonsin utdömts av en brittisk domstol. 

Efter fem år rymde Blake ur fängelset. Han flydde till Sovjetunionen och skilde sig från sin hustru, med vilken han hade tre barn. I Sovjet startade han ett nytt liv, och 1990 kom hans biografi Inget annat val ut ().

Blake levde till sin död i december 2020 i Moskva på pension av KGB.

Källor

Noter 

Brittiska spioner
Sovjetiska spioner
Spioner under 1900-talet
Födda 1922
Avlidna 2020
Män
Nienna

Nienna kan avse:

Nienna (djur) – ett släkte av urinsekter
Nienna (Valier) – en Valier i J.R.R. Tolkiens fiktiva värld
Accuphase

Accuphase är en japansk stereotillverkare som sedan många år tillbaka tillverkar highend-förstärkare. Deras utseende har ungefär sett likadant ut sedan starten. Företagets produkter är moduluppbyggda, vilket betyder att man kan uppgradera dem med olika kort för D/A-omvandling och RIAA-steg.

Externa länkar 
 Accuphases webbplats

Hemelektronik
Japanska företag
WP:Projekt Japan
Eoliska öarna

Eoliska öarna (italienska: Isole Eolie), eller Lipariska öarna, är en vulkanisk ögrupp i Tyrrenska havet, norr om Sicilien. Ögruppen har en yta på 117 km², en befolkning på 13 700 invånare (2010)  och består av 7 större öar, där öarna Stromboli och Vulcano har aktiva vulkaner. 2000 upptogs ögruppen på Unescos världsarvslista.

Historia
Aiolia var enligt den antika mytologin vindguden Aiolos hemvist. Därav namnet på ögruppen. Vergilius identifierade ön Lipari med mytens Aiolia.

På grund av den rikliga mängden obsidian blomstade handeln på öarna redan 5000 – 3000 f. Kr. På ön Lipari finns rester av obsidianhanteringen.

Under bronsåldern blev ögruppen en handelsstation för mykenska sjöfarare. Greker från Knidos och Rhodos grundade bosättningen Lipara på Lipari omkring 575 f. Kr. Den rika staden intogs 304 f. Kr. av Agathokles och under det första puniska kriget utgjorde staden en flottbas för Karthago, varefter den tillföll Rom 251 f. Kr.

Under tidig medeltid erövrades öarna av araber, och under 1000-talet erövrades öarna av normanderna. De Eoliska öarna bytte ofta överhöghet fram till 1400-talet då Ferdinand II förenade dem med Sicilien.

Geografi

Geologi 
De Eoliska öarna är ett enastående exempel på vulkaniska aktivitet med nybildning och förstörelse av öar. Öarna ha studerats sedan 1700-talet och lämnat spår i vulkanologin där två av ögruppens öar fått ge namn till två typer av vulkanutbrott, strombolitypen respektive vulkanotypen. Öarnas vukaniska aktivitet är skälet till världsarvslistningen.

Öar 
De sju största och bebodda öarna är:
 Lipari är den både till befolkning och ytan största ön.
 Salina är den näst största ön i gruppen (27 km²) och den högsta av dem (962 m ö.h.). Ön består av sex utdöda vulkaner. Befolkningen är den näst största inom ögruppen.
 Vulcano  är den sydligaste av de Lipariska öarna (21 km²). Ön har en aktiv vulkan, som hade sitt senaste större utbrott 1888–1890.
 Stromboli är den nordligaste ön i ögruppen (13 km²). Ön har en aktiv vulkan (926 m ö.h.) med ständig aktivitet i form av regelbundna explosiva men småskaliga utbrott, med ett sken som syns långt nattetid.
 Filicudi 
 Alicudi 
 Panarea

Ekonomi 
Särskilt ön Stromboli med den ständigt aktiva vulkanen lockar turister till ögruppen. Pimpsten bryts och exporteras från öarna och på Stromboli finns det alungruvor. Den viktigaste jordbruksprodukten är vin - Malvasia delle Lipari. Dessutom odlas oliver och frukt.

Källor

Externa länkar
Information om de Lipariska öarna på engelska och italienska

 
Världsarv i Italien
Italiens ögrupper
Världsarv inskrivna 2000
Gunnar Larsson (längdskidåkare född 1944)

Gunnar "Hulån" Larsson, född 1 juli 1944, är en svensk före detta längdåkare från Hulån, Dala-Järna, Vansbro kommun, vars största meriter är att han vann en bronsmedalj på 15 kilometer längdåkning och ett silver i stafetten vid OS 1968 i Grenoble. Han är far till skidåkaren Mats Larsson.

Larssons moderklubb var Hulåns IF. Hans första större framgång var när han  vann 10 kilometer för yngre juniorer vid junior-SM. Samma år kom han att börja tävla med landslaget.  vann han nordamerikanska mästerskapen.

Förutom silvret och bronset vid OS 1968 blev han åtta på 30 kilometer och sexa på 50 kilometer. Vid OS 1972 i Sapporo  blev han fyra på 30 kilometer, åtta på 15 kilometer, tjugonde på 50 kilometer samt deltog i stafettlaget som blev fyra.

Han blev svensk mästare på 30 kilometer 1969 och på 15 kilometer 1971.

Källor
Hulåns IF
Dalademokraten: Kommunens skidåkare utropstecken vid OS

Fotnoter

Externa länkar 
 

Födda 1944
Levande personer
Män
Olympiska bronsmedaljörer 1968
Olympiska silvermedaljörer 1968
Personer från Järna socken
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska längdåkare
Svenska mästare i längdskidåkning
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Svenska olympiska silvermedaljörer
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1968
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1972
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Sverige
Springfield, Massachusetts

Springfield är en stad i Hampden County i delstaten Massachusetts i USA. Springfield är administrativ huvudort (county seat) i Hampden County.

Staden grundades år 1636 av engelsmannen William Pynchon och uppkallades efter hans hemstad Springfield, Essex.

Motorcykelmärket Indian tillverkades här. Basketbollspelet uppfanns även här av James Naismith.
Här föddes den svenske dirigenten Herbert Blomstedt.

Referenser

Externa länkar 

 
Orter i Massachusetts
Max Heindel

Max Heindel, född Carl Louis von Grasshoff 23 juli 1865 i Århus, Danmark, död 6 januari 1919 i Oceanside, Kalifornien, var en kristen ockultist, astrolog och mystiker.

Källor

Mystiker inom kristendomen
Män
Födda 1865
Avlidna 1919
Aldabra

Aldabra är en atoll i Indiska Oceanen som tillhör Seychellerna. Atollen har i det närmaste förblivit orörd av människan. Den har en mycket särpräglad natur, bland annat har korallön en egen art av jättesköldpaddan. Aldabra har en av världens största populationer av denna reptil, totalt omkring 152 000 individer. 

Aldabra blev 1982 uppsatt på Unescos världsarvslista.

Geografi 
Atollen är världens näst största (den största är Kiritimati). Den är 34 km lång och 14,5 km bred, ligger som högst  och har en total landareal på 155,4 km². Lagunen mäter ett område på 223 km². Under lågvatten är lagunen uttorkad och är bara en tredjedel så stor.

Atollen består av en ring av fyra större korallöar (motsols):
 Grand Terre (södra ön) - 116,1 km²
 Malabar (mellersta ön) - 26,8 km²
 Polymnie - 4,75 km²
 Picard (västra ön) - 9,4 km²

Därtill finns det omkring 40 mindre öar och klippor, i huvudsak inne i lagunen: Ile aux Cendres, Ile Michel, Ile Esprit, Ile Moustiques, Ilot Parc, Ilot Emile, Ilot Yangue, Ilot Dubois, Ilot Magnan, Ile Lanier, Champignon des Os, Euphrate, Grand Mentor, Grand Ilot, Gros Ilot Gionnet, Gros Ilot Sésame, Heron Rock, Hide Island, Ile aux Aigrettes, Ile aux Cèdres, Iles Chalands, Il Fangame, Ile Héron, Ile Michel, Ile Suacco, Ile Sylvestre, Ile Verte, Ilot Déder, Ilot du Sud, Ilot du Milieu, Ilot du Nord, Ilot Macoa, Ilot Marquoix, Ilots Niçois, Ilot Salade, Middle Row Island, Nobby Rock, North Row Island, Petit Mentor, Petit Mentor Endans, Petits Ilots, Pink Rock, Table Ronde.

Den övergivna bosättningen på sydvästra spetsen av ön Picard är idag hem för atollens föreståndare och övrig personal. Det finns ingen annan permanent befolkning på Aldabra.

Aldabragruppen 
Den större Aldabragruppen består av:
 Aldabra (atollen)
 Assumption (ö)
 Cosmoledo (atoll)
 Astove (ö)
Aldabragruppens totala landyta är 175,91 km².

Externa länkar 
 UNESCO World Heritage Centre - Aldabra Atoll
 UNEP World Conservation Monitoring Centre - Aldabra Atoll

Världsarv i Seychellerna
Seychellernas öar
Världsarv inskrivna 1982
Enharmonik

Om två toner har samma tonhöjd men noteras på olika sätt, så kallar man tonerna enharmoniska – till exempel tonerna ess och diss. För att beteckna enharmonik i skrift kan man använda nedanstående skrivsätt:

Det ovanstående utläses: ciss är enharmoniskt lika med dess. Exempelvis behöver tonerna giss och ass inte ha samma tonhöjd vid oliksvävande temperatur. Även tonarter, intervall och ackord kan vara enharmoniska.

Se även
Liksvävande temperatur
Temperering

Toner, stämning och intonation
Kauket

Kauket, Keket eller Kuket, var en urgudinna i egyptiska mytologi, som tillsammans med sin make Kuk ingick i den Hermopolitanska ogdoaden som dyrkades i Hermopolis tillsammans med sex andra gudar: Nun, Huh, Amun, Naunet, Hauket och Amaunet. 

Kauket representerade tillsammans med sin make det ursprungliga kaoset som universum skapades ur. De hjälpte också till att skapa ljuset.

Se även 
 Lista över mytologiska gestalter

Referenser 

Gudinnor i egyptisk mytologi
en:Kauket
Quad Electroacoustics

Quad Electroacoustics är en brittisk tillverkare av hifiutrustning. Företaget grundade 1936 av Peter Walker, som i många år också stod för Quads konstruktioner. Från början hette företaget The Acoustical Mfg Co. Ltd och tillverkade enbart förstärkare för biografer och hemmabruk, därav namnet QUAD, en akronym för Quality Unit Amplifier Domestic. Bland Quads milstolpar kan nämnas den första kommersiella elektrostatiska högtalaren, lanserad 1957 och använd som monitorhögtalare hos Sveriges Radio under många år, och såväl rör- som transistorförstärkare av hög kvalitet. Produkterna anses tilltala den välbeställde musikälskaren.

Företaget tillverkar och säljer fortfarande hifi, efter att varit igenom ett flertal uppköp.

Externa länkar 
 www.quad-hifi.co.uk 

Hemelektronik
Kuk (mytologi)

Kuk (även stavat som Kek och Keku) är förgudning av den uråldriga uppfattningen om mörker i egyptisk mytologi.  I Ogdoad-kosmogonin innebar hans namn mörkret. Som begrepp har Kuk setts som androgyn. Hans kvinnliga form är känd som Kauket (även stavat som Keket), vilket helt enkelt är femininformen av ordet Kuk. 

Liksom alla fyra dualistiska begrepp i Ogdoad var Kuks manliga form avbildad som en groda eller som en grodhövdad man, och den kvinnliga formen som en orm eller en ormhövdad kvinna. Som en symbol för mörker företrädde Kuk också dunkel och det okända, och därmed kaos.

Dessutom betraktades Kuk som det som inträffade före ljuset, följaktligen känd som Ljusbringaren.

Se även 
 Erebos i den grekiska mytologin

Referenser 

 

Gudar i egyptisk mytologi
Skapargudar
ca:Llista de personatges de la mitologia egípcia#K