kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Herut

Herut (חרות), "Frihet" var ett marknadsliberalt och högernationalistiskt parti bildat 1948 av Menachem Begin. Partiet, som hade sina rötter i den sionistiska Revisioniströrelsen från 1925 och i Irgun Zvai Leumi, förespråkade ett Stor-Israel på båda sidor om Jordan.

Vid det första allmänna valet i staten Israel 1949 fick Herut 11,5 % av rösterna och fjorton platser i Knesset.
Partiet betraktades till en början som ett ytterlighetsparti som det inte gick att samarbeta med. David Ben-Gurion deklarerade att han var villig att samregera med alla partier utom Herut och kommunistpartiet Maki.

Efter hand växte Herut, framför allt bland invandrande sefardiska judar, och kom att bli det ledande oppositionspartiet i landet.

1965 gick Herut samman med det liberala partiet och bildade paraplyorganisationen Gahal inom vilken Herut var den dominerande gruppen.

1973 gick Gahal samman med två andra borgerliga partier och bildade storkoalitionen Likud. Herut, under ledning av Menachem Begin och hans efterträdare Yitzhak Shamir, fortsatte som den ledande gruppen inom Likud tills de olika partierna inom valalliansen formellt upplöstes 1988 och Likud blev ett enhetligt parti.

1998 bildade utbrytare ur Likud ett nytt Herutparti, Nationella rörelsen Herut, under ledning av Benny Begin (Menachem Begins son), Michael Kleiner och David Re'em och med politisk uppbackning av den förre Herutledaren och premiärministern Yitzhak Shamir.

Det nya Herut gick inför de allmänna valen 1999 samman med Moledet och Tkuma och bildade valkoalitionen Nationella Unionen med Benny Begin som förstanamn. Eftersom Nationella Unionen bara lyckades erövra fyra platser i Knesset så lämnade Benny Begin politiken strax efter valet.

Michael Kleiner efterträdde Begin som partiledare för Herut, som efter några månader lämnade Nationella Unionen.

2003 ställde Herut, för första gången sedan början av 1960-talet, upp i valet under egen valbeteckning.
Kleiner var förstanamn på listan och Baruch Marzel, f d medlem av det senare förbjudna partiet Kach. 
När Herut inte lyckades vinna något mandat i Knesset så lämnade Marzel Herut för att bilda sitt eget partiet Judiska Nationella Fronten.

Herut gjorde ett nytt försök i parlamentsvalet 2006. Denne gång följdes Kleiner på valsedeln av de politiska veteranerna Eli Joseph och Israel Cohen samt den förra miss Israel Yana Chudriker. 

Valet blev, trots en uppmärksammad valkampanj med islamofobiska inslag, ett rent fiasko för partiet som enbart fick 2387 röster (0,07%). 

Historiska politiska partier i Israel
Politiska partier bildade 1948
Politiska partier upplösta 1965
Israels liberala parti

Israels liberala parti (Miflega Libralit Yisraelit) var ett israeliskt parti, bildat den 25 april 1961 genom samgående mellan Generalsionisterna och Progressiva partiet. 

Partiet gick 1965 samman med Herut och bildade koalitionen Gahal, som i sin tur bildade den bredare koalitionen Likud 1977. Israels liberala parti kvarstod dock som egen juridisk person fram till 1988 när partierna inom Likud gick samman i ett parti.

Referenser

Historiska politiska partier i Israel
Historiska liberala partier
Politiska partier bildade 1961
Politiska partier upplösta 1965
Hålla andan

Hålla andan (originaltitel: Waiting to Exhale) är en amerikansk film från 1995, i regi av Forest Whitaker.

Rollista (urval)
Whitney Houston - Savannah 'Vannah' Jackson
Angela Bassett - Bernadine 'Bernie' Harris
Loretta Devine - Gloria 'Glo' Matthews
Lela Rochon - Robin Stokes
Gregory Hines - Marvin King
Dennis Haysbert - Kenneth Dawkins
Mykelti Williamson - Troy
Michael Beach - John Harris, Sr.
Leon - Russell
Wendell Pierce - Michael Davenport
Donald Faison - Tarik Matthews
Jeffrey D. Sams - Lionel

Musik (urval)
Filmens soundtrack:

 "Let It Flow" av Toni Braxton
 "Sittin' Up in My Room" av Brandy

Referenser 

Filmer 1995
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska romantikfilmer
Filmer i regi av Forest Whitaker
Filmer från Twentieth Century Fox
Generalsionisterna

Generalsionisterna (ציונים כלליים) var en del av den sionistiska rörelsen som drev fram bildandet av staten Israel. 

1922 bildades Generalsionisterna som en mittsökande, partipolitiskt obunden grupp inom den sionistiska rörelsen men kom att småningom förknippas med västerländsk medelklassliberalism.

Mellan 1931 och 1945 var Generalsionisterna splittrade i två grupperingar med olika syn på ekonomiska, socialpolitiska och arbetsmarknadsmässiga frågor.

Generalsionisterna var representerade i Knesset under staten Israels första tretton år som självständig stat och var ett tag landets näst största parti.

1961 gick man samman med ett annat mittenparti och bildade det Liberala partiet.

Historiska politiska partier i Israel
Sionism
Politiska partier bildade 1922
Politiska partier upplösta 1961
Hexotol

Hexotol eller hexolit är ett militärt sprängämne, bestående av hexogen (60 %) och trotyl (40 %) med en liten tillsats av vax. 

Hexotol är en gulbrun massa som kan både gjutas och pressas till önskad form. Det kombinerar lagringsbeständighet, okänslighet för mekaniska stötar och hög detonationshastighet med stort energiinnehåll. Hexotol används främst till pansarbrytande granater, och förekommer dessutom ofta i sprängpatroner och primärladdningar.

Andra begrepp för hexogen-trotyl-blandningar är:
Composition B ("Comp B"), amerikansk term för en blandning av 59,5 % hexogen, 39,5 % trotyl och 1 % vax.
Cyclotol, amerikansk term för blandningar med 60–80 % hexogen och resten trotyl.

Sprängämnen
Jonas Bure

Jonas Bure, född 17 november 1575, död 26 februari 1655, var en svensk ämbetsman och forskare. Han var verksam bland annat som riksarkivarie, diplomat och riksdagsman. Hans forskning omfattade historia, genealogi och juridik.

Biografi 
Bure var son till kyrkoherden Engelbert Laurentii och tillhörde Bureätten på mödernet. Efter studier i Marburg utsågs han till sekreterare i Riksarkivet år 1629, riksdagsman under åren 1625–1629 och 1629–1652, medlem av lagkommissionen under åren 1642–1643, riksantikvarie år 1633. 

Jonas Bure var liksom den äldre brodern Anders Bure verksam vid Kungliga kansliet, där han anställdes år 1612 och år 1624 utsågs till kunglig sekreterare. Samma år adlades bröderna Jonas och Anders, och Jonas Bure upptogs på brodern Olof Bures nummer. Jonas Bure förenade med grundlig lärdom stor diplomatisk skicklighet och användes av Gustav II Adolf i några ministeriella värv. Han var 1625–1629 svensk diplomat i Danmark. Vid sin hemkomst 1629 utnämnd till secretarius i Riksarkivet, erhöll han år 1633 titeln custos archivi (Riksarkivarie) och han verkade som sådan fram till år 1649.

Familj
Han gifte sig 2 januari 1614 i Stockholm med Anna Bagge af Boo, dotter till ståthållaren Jakob Bagge och Elisabet Eriksdotter Soop. De fick tillsammans barnen assessorn Jonas Bure (1615–1686) vid reduktionskollegium, Anna Bure (1620–1694) som var gift med översten Carl Silfversparre, Jakob Bure och Elisabet Bure (1624–1705) som var gift med landshövdingen Johan Graan.

Författarskap och forskning 
År 1618 gav Jonas Bure ut en upplaga av Lands- och Stadslagarna och han gav även ut genealogiska tabeller över de förnämsta ätterna i Sverige. Bure utgav lageditionerna Svea rikes stadslag efter konung Gustaf Adolphs befallning tryckt i Stockholm år 1618 och Sverikes Rikes Landslag år 1621, den senare utgiven år 1608 av Johan Bureus men slutsåld. Han bedrev med forskning i den äldre svenska personalhistorien och hans Svensk ättebok, vilket arbete i handskrift förvaras i riksarkivet, ansågs länge som en källskrift av första ordningen.

Referenser 
 Svenskt biografiskt handlexikon
 Elgenstierna svenska ättartavlor under ätten Bure nr. 126 tabell nr. 13

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska kartografer
Personer under äldre vasatiden
Födda 1575
Avlidna 1655
Män
Bureätten
Svenskt adlade
Svenska ämbetsmän under 1500-talet
Stockbyån

Stockbyån utgör Stockbysjöns utlopp i Kottlasjön på Lidingö. Ån har numera krympt till en så gott som uttorkad bäck.

Vattendrag i Lidingö kommun
Vattendrag i Uppland
Ekholmsnässjön

Ekholmsnässjön är en sjö i kommundelen Ekholmsnäs i Lidingö kommun i Stockholms län som ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet.

Beskrivning

Ekholmsnässjön var ursprungligen en havsvik, uppkallad efter närbelägna Ekholmsnäs gård. Sjön hade två förbindelse med Östersjön via Hustegafjärden. Däremellan ligger den tidigare ön Björkholmen (på äldre kartor även kallad Kaninholmen). Idag finns bara det östra cirka fem meter breda sundet kvar. På Björkholmen finns Villa Björkholmen som uppfördes på 1860-talet och hör till Lidingös äldsta bevarade sommarvillor. 

Under slutet av 1700-talet, när förbindelsen med Hustegafjärden var bredare, kallades sjön för Ekholmsviken. Över sundet ledde landsvägen mellan Hersby gård och Gåshaga gård (dagens Ekholmsnäsvägen). Tidigare fanns här en kort träbro, som i mitten av 1900-talet blivit osäker att passera. Den ersattes av en ny träbro, byggd som övningsobjekt för inneliggande rekrytomgång vid Svea ingenjörkår (Ing 1) men är numera är ersatt med en betongbro. Ekholmsnässjön ingår i Lidingös naturreservat kallat Långängen-Elfviks naturreservat som sträcker sig vidare norrut över Hustegafjärden till Elfvikslandet.

I slutet på 1970-talet utfördes ett omfattande muddringsarbete i sjön för att stoppa igenväxningen. På uppdrag av Lidingö stadsarkitektkontor genomförde landskapsarkitekten Walter Bauer 1981 en detaljerad undersökning av sjön och dess omgivningar.

Lidingös första slalombacke, kallad Killingebacken, var anlagd på Killingebergets norra brant ner mot sjöns södra strand och var en mycket brant teknikbacke avsedd för avancerad utförsåkning. Backen används inte idag och är igenvuxen. Backen ersattes på 1960-talet av Ekholmsnäsbacken. Lidingöloppets terrängbana löper förbi högst upp på Killingeberget. Öster om sjön ligger kommundelen Killinge, ett område med äldre och nyare villor.

Delavrinningsområde 
Ekholmsnässjön ingår i delavrinningsområde (658527-163569) som SMHI kallar för Rinner till Askrikefjärden. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Avrinningsområdets utflöde mynnar i havet, utan att ha någon enskild mynningsplats.

Bilder

Se även 
 Gråviken
 Lista över insjöar i Lidingö kommun

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

 
 
 

Insjöar i Åkerström-Norrströms kustområde
Insjöar i Uppland
Insjöar i Lidingö kommun
Ekholmsnäs
Expansionspaket

Ett expansionspaket eller en expansion är ett tillägg till ett spel eller ett datorspel. Expansionspaketet utökar ett spel man redan har – detta kan innebära nya banor, vapen, figurer, farkoster och byggnader med mera, beroende på vilken typ av spel som utökas. För brädspel och rollspel har expansionspaket marknadsförts åtminstone sedan början av 1970-talet.

Vilka tillägg som ett expansionspaket innehåller beror på vilken genre det gäller. Till skjutspel erbjuder man framförallt nya vapen och motståndare, men även banor och texturer. Innan det blivit vanligt med 3D-grafik brukade man oftast bara lägga till nya vapen i spelarens arsenal, men på senare tid har man även infört andra ändringar, till exempel hur spelaren håller vapnet. Ibland byts de ursprungliga vapnen ut (se till exempel Jedi Knight: Mysteries of the Sith). Fienderna ändras oftast inte, även om det finns exempel även på detta (till exempel "Lost Soul" i Doom 3: Resurrection of Evil). 

I många strategispel finns också nya figurer. Ett typiskt exempel är Starcraft: Brood War, där varje ras får två nya spelbara enheter. Nya byggnader är inte lika vanligt, men även detta kunde man se i Rise of Nations: Thrones and Patriots.

Ibland säljs originalspelet tillsammans med ett eller flera expansionspaket. En sådan utgåva kallas deluxe edition, complete edition eller liknande.

Ett mindre expansionspaket kallas ibland för booster pack eller add-on, och kan ofta köpas endast via nedladdning.

Datorspelstermer
Star Wars: Jedi Knight: Mysteries of the Sith

Jedi Knight: Mysteries of the Sith är ett datorspel och ett expansionspaket till datorspelet Star Wars: Jedi Knight Dark Forces II.

Datorspel 1998
Spel baserade på Star Wars
Expansionspaket
Windows-spel
Förstapersonsskjutare
Datorspel med kvinnliga huvudpersoner
Star Wars: Jedi Knight Dark Forces II

Dark Forces 2: Jedi Knight är ett förstapersonsskjutar-spel till PC från 1997 utvecklat och publicerat av LucasArts. Jedi Knight är en uppföljare till datorspelet Star Wars: Dark Forces.

Jedi Knight Dark Forces 2
Datorspel 1997
Windows-spel
Förstapersonsskjutare
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Star Wars: Dark Forces

Star Wars: Dark Forces är ett datorspel som utspelar sig i Stjärnornas krig-universumet. Det var det första FPS-spelet inom Stjärnornas Krig-spelserien.

Dark Forces har blivit anklagat för att vara en så kallad "Doom-klon", och det sägs att LucasArts bakutvecklade Doom-motorn för att få reda på hur den fungerade. LucasArts döpte sin motor till jedimotorn. Spelet är i sig ett svar till de många Star Wars-moddar som gjordes till Doom, men förutom att den liknar Doom är den något mer avancerad. Till exempel finns det rum ovanpå rum, vilket inte var möjligt i Doom, samt dimma och möjligheten att titta upp och ner.

I Dark Forces tar spelaren rollen som Kyle Katarn. Det första uppdraget man får är att stjäla ritningarna till Dödsstjärnan i en bas, och detta utspelar sig alltså innan episod 4. Längre in i spelet möter spelaren på en av Imperiets många planer, vilket i Dark Forces visar sig vara en ny typ av stormtrooper - darktrooper. Spelaren får ta sig igenom ett flertal platser, däribland på Coruscant, Nar Shaddaa och Arc Hammer - rymdskeppet där darktroopers tillverkas. Bland annat möter spelaren stormtroopers, Gammorean-vakter och även Boba Fett.

Spelet fick ett par uppföljare, och många ser på Dark Forces som en grundsten i dagens Star Wars-spel så som Knights of the Old Republic och Star Wars Online.

PC-versionen av spelet har egenheten att det inte fungerar att installera det på datorer som kom ut efter 1998, det finns dock ett installationsskript som råder bot på detta genom att installera hela spelet från CD:n till hårddisken.

Externa länkar 
 Installationsskript för datorer utkomna efter 1998
XL-Engine - Ny motor som använder originaldata-filerna, och ger moderna funktioner och grafik. (Installationsanvisning)

Dark Forces
Datorspel 1995
MS-DOS-spel
Windows-spel
Macintosh-spel
Playstation-spel
Playstation 3-spel
Playstation Network-spel
Förstapersonsskjutare

de:Star Wars: Jedi Knight
Massmedier i Sverige

Massmedier i Sverige är starka så till vida att svenska folket är bland dem som ägnar mest tid åt mediekonsumtion i världen. Svenska medier regleras av tryckfrihetsförordningen (TF), som i sin första version kom 1766, och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). I korthet garanterar de etableringsfrihet, censurförbud, anonymitets- och meddelarskydd och rätten att ta del av myndigheters handlingar genom offentlighetsprincipen. Rättsfall som rör TF avgörs, till skillnad mot andra rättegångar, av en jury. TF och YGL omfattar alla som har ansökt om så kallat utgivningsbevis, vilket även privatpersoner som exempelvis bloggare kan göra.

Vad gäller samhällets förhållande till medierna har Sverige en ”blandmodell” mellan ren marknadsekonomi och självreglering å ena sidan, och vissa normer och regler om mediers samhällsansvar, genom till exempel sändningstillstånden som styr public servicebolagen, å andra sidan.

Svenska massmedier är koncentrerade till några stora aktörer – framför allt Förvaltningsstiftelsen för SVT, SR och UR, Bonnierkoncernen, Schibsted, Stenbecksfären (Kinnevik), Stampen samt Mittmedia. Andra medieägare är Egmont och LO.

TV 

1923: Skotten John Logie Baird konstruerar ett system som kan överföra bilder. Tekniken blandas med Philo Taylor Farnsworths uppfinningar. Televisionen är uppfunnen.
1956: Regelbundna TV-sändningar börjar i Sverige.
1957: Första satelliten som kan förmedla TV-program (Telstar) skjuts upp.
1962: Första direktsändningen i TV via satellit
1965–67: Kriget i Vietnam kommer genom tv in i vardagsrummen
1967: Färg-TV-sändningar
1969: Apollo 11:s månfärd och de första människorna på månen direktsänds i TV
1987: TV3 (med reklam) sänds via satellit från London till Sverige, Norge och Danmark
1990: TV4 blir den första reklamkanalen som baseras i Sverige
1990: Ett 30-tal kanaler blir tillgängliga via kabel-TV och satelliter
1992: Yttrandefrihetsgrundlagen, ny lag som värnar yttrandefriheten i radio och tv

Radio

Tidningar och tidskrifter

Se även
Internetanvändning i Sverige

Källor 

Media i Sverige
Tommy Olsson

Ej att förväxla med den svenske bildkonstnären Tommy Ohlsson, född 1949, död 2003.
Tommy Olsson, född 1963 i Lindesberg, är en svensk konstnär, konstkurator och konstkritiker, främst verksam i Norge. Han har även varit verksam i Nederländerna.

Olsson studerade på konstlinjen vid Ålsta folkhögskola i Fränsta 1985-1988. Han studerade därefter vid Kunstakademiet i Trondheim 1988-1992 och vid Rijksakademie van Beeldende Kunsten i Amsterdam 1994-1996. Olsson är en internationellt verksam konstnär, och har rönt uppmärksamhet inte minst för sin videokonst och performance, vars expressiva och bitvis provocerande uttryck inspirerats av exempelvis William Burroughs, Kenneth Anger, Pippilotti Rist, Whitehouse och Genesis P-Orridge.

Olsson har från 2000 skrivit konstkritik, och studerade 2006-2008 skapende kuratorpraksis vid Kunsthøgskolen i Bergen. Han har varit verksam i bland annat Kunstkritikk, Morgenbladet och från 2014 Klassekampen. Han har också haft flera uppdrag som kurator. En samlingsutställning av hans videokonst visades under 2005 i Oslo.

Olsson har ibland samarbetat med bland annat Chris Virgin.

Källor 

Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Svenska kuratorer
Födda 1963
Män
Levande personer
Personer från Lindesberg
Militärindustriella komplexet

Militärindustriella komplexet är en term som syftar på gemensamma intressen mellan försvarsindustri, militär, övriga myndigheter och politiskt system. I ett sådant system skyddas staten av militären, militären är beroende av industrin att förse dem med materiel, och vapentillverkarna är beroende av myndigheterna för att kunna bibehålla en stadig inkomstkälla. Det är ett exempel på en "järntriangel".

I USA 
Efter att Dwight D. Eisenhower, i sitt avskedstal som amerikansk president 1961, varnade för det militärindustriella komplexet fick termen bred spridning. Den används i pejorativa sammanhang, där den syftar på det nära samarbetet mellan försvarsindustrin, militären och kongressen – en kartell som av kritiker anses verka mot allmänintresset med ekonomisk vinning som motivation. 

År 1956 hade den amerikanske sociologen C. Wright Mills i en uppmärksammad studie, Makteliten, visat på att en tredelad maktelit bestående av militär, ekonomi och den federala regeringen i stort sett, satt demokratin i obalans.

Utanför USA 

Militärindustriella komplex är inte unikt för USA utan finns eller har funnits i olika varianter i många länder världen över, även om de är mycket mindre omtalade: till exempel det sovjetiska, det kinesiska, det israeliska, det ryska, det indiska, det pakistanska, det franska och det nordkoreanska militärindustriella komplexet.

Se även 
 Fängelseindustriella komplexet
Försvarsindustri
 Järntriangel
 Makteliten
 Stat i staten
 Svensk vapenexport

Militärindustri
 
Politiska begrepp
Dwight D. Eisenhower
Max Fredrikson

Karl Max Fredrikson, född 1968, är en svensk fotograf och skribent. Han har bland annat skildrat livet och religionen i dagens Tibet i fotoboken Bardo Tibet från år 2000, hinduiska ritualer i "Aryan Nations" på Göteborgs internationella konstbiennal 2003 och nya fototekniker i "Eternal Return" 2009. Han utför återkommande konserter, installationer, ritualer och blot på "power places" såsom Uppsala högar, Spahn ranch, Tift gravfält, Benrangelsberget och Maharishi Mahesh Yogi Ashram i Rishikesh. 
Fredriksson arbetar ofta med frågeställningar runt medvetande, synergi och identitet.

Fredriksson är en av ursprungsmedlemmarna i Lumber Island Acid Crew, ett Stockholmsbaserat psykedeliskt konstnärskollektiv som grundades i mitten av 1980-talet och fortfarande är aktivt. Han har varit verksam som skribent och redaktör bland annat i tidningarna Edge, Darling och Vice, fotograferat mode och reportage i Elle, Screw och skivomslag åt Dungen, bob hund med flera.

Den 5 februari 2009 publicerade han manifestet Art is science! Karl Max gör musik under namnet ऊ.

Externa länkar
http://www.fargfabriken.se/index.php?

Svenska fotografer under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska fotografer under 2000-talet
Svenska musiker under 2000-talet
Födda 1968
Män
Levande personer
Journalisten (tidning)

Journalisten, grundad 1904, är Svenska Journalistförbundets tidning som utkommer med 10 nummer per år och delas ut till medlemmar och prenumeranter. 

TS-kontrollerad upplaga är 19 500 exemplar, och den är den största medietidningen i Sverige. Tidningen bevakar fackliga frågor, branschfrågor, etik och debatt inom medierna, men kan också innehålla personporträtt av olika journalister eller medieprofiler.

År 2012 instiftade man priset Årets stilist.

Referenser
Journalisten från Sveriges Tidskrifter

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Svenska fackförbundstidningar
Vagabond (resemagasin)

Vagabond är ett svenskt resemagasin. Första numret av Vagabond kom ut 1987. Vagabond bedriver också förlagsverksamhet och ger ut guideböcker och arrangerar skrivarkurser. 

Vagabond startades av Christian Nyreröd, Frankie Fouganthin och Per J. Andersson. De två förstnämnda jobbade heltid med projektet från uppstartningsskedet 1986. Året därpå tillkom Kerstin Malmström och senare Johan Tell. Till delägare knöts även Maya Heckscher och Alexandra Kindblom. 2005 sålde de tidningen till Egmont Tidskrifter.

Sedan 2011 sitter Vagabond:s redaktion tillsammans med övriga Egmont Publishing-magasin i gemensamma redaktionslokaler i Solna. Egmont driver tidningen vidare i samma anda som före ägarskiftet.

2008 fick Vagabond publishingpriset i kategorin fack/specialtidningar. Juryns motivering: För en lyhörd, trendsättande tidning med tydlig identitet, bra bilder och utmärkta texter med substans.

Chefredaktör och ansvarig utgivare är Fredrik Brändström.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska tidskrifter
Egmont
Tidskrifter startade 1987
Pipilotti Rist

Pipilotti Rist, egentligen Elisabeth Charlotte Rist, född 21 juni 1962, är en schweizisk videokonstnär. Hon arbetar med rörlig bild, ofta i stor skala. Bilder och videor projiceras i tak eller mot möbler i stora installationer. Till hennes mest kända verk hör Sip My Ocean (1996), Ever is Over All (1997), Homo Sapiens Sapiens (2005) och Gravity, Be My Friend (2007).

Se även
Videoinstallationen Open My Glade

Externa länkar
 
 Pipilotti Rists webbplats

Schweiziska konstnärer
Födda 1962
Levande personer
Kvinnor
Genesis P-Orridge

Genesis P-Orridge, född som Neil Andrew Megson den 22 februari 1950 i Manchester, död 14 mars 2020 på Lower East Side på Manhattan i New York, var en brittisk konstnär och musiker. P-Orridge var med och grundade Throbbing Gristle och Psychic TV och är inspirerad av William Burroughs och Timothy Leary. P-Orridge har även samarbetat med svenska White Stains och Cotton Ferox.

Referenser

Externa länkar
Genesis P-Orridge på Discogs
Officiell webbplats

Brittiska konstnärer under 1900-talet
Brittiska musiker under 1900-talet
Pseudonymer
Födda 1950
Brittiska transpersoner
Avlidna 2020
Personer från Manchester