kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1987 (musikalbum)

Whitesnake 1987, rockbandet Whitesnakes album är det som sålde överlägset bäst av gruppens album, det var till och med det rockalbum som sålde bäst det året. Skivan har sålt mer än 8 miljoner exemplar enbart i USA.

I det här albumet består Whitesnake av David Coverdale (sång) John Sykes (gitarr och sång) Neil Murray (bas) och Aynsley Dunbar (Trummor). Skivan börjar med låten "Still Of The Night", en av de fyra låtar som även släpptes som singlar. David Coverdale själv säger att han har avslutat varje konsert med efter att han skrev denna häftiga rocklåt. Den andra låten är balladen Is This Love, som från början var tänkt att det skulle bli en Tina Turner-låt men när David Coverdale och John Sykes skrev den tyckte de att den blev för personlig för att ge bort. De sista singlarna från albumet var "Give me all your love" och "Here I Go Again 87" som kom att bli oerhört populär och nådde #1 i USA. Det här är en uppgraderad version av låten med samma namn från albumet "Saints & Sinners". Låten räknas som en av de bästa som kom ut 1987. David Coverdale beskriver den som den perfekta Whitesnake-låten. Låten börjar lugnt och efter ett tag så exploderar gitarrerna.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av David Coverdale och John Sykes, om inget annat anges.

 "Still Of The Night"
 "Bad Boys"
 "Give Me All Your Love"
 "Looking For Love"
 "Crying In The Rain" (Coverdale)
 "Is This Love"
 "Straight For The Heart"
 "Don't Turn Away"
 "Children Of The Night"
 "Here I Go Again 87" (Coverdale, Bernie Marsden)
 "You're Gonna Break My Heart Again"

Bandmedverkande 

 David Coverdale - sång 
 John Sykes - gitarr och körsång
 Neil Murray - basgitarr
 Aynsley Dunbar - trummor, slagverk

Andra medverkande 

 Don Airey - keyboards 
 Bill Cuomo - keyboards 
 Adrian Vandenberg - gitarrsolo (Here I Go Again)
 Dann Huff - gitarr (Here I Go Again)
 Denny Carmassi - trummor (Here I Go Again)
 Vivian Campbell - gitarrsolo (Give Me All Your Love)

Album av Whitesnake
Musikalbum 1987
Svit (musik)

En svit, även danssvit eller orkestersvit (exempelvis hos Bach partita och i Frankrike ordre), är ett musikverk som består av flera mindre delar, satser, efter varandra. En svit är oftast skriven för en mindre ensemble eller för soloinstrument, ofta klaver, men det finns även nutida vokala körsviter. Ordet kommer från franskans suite, "följd", som i sin tur kommer från latinets séquor, "följa".

Typiskt för en svit är att alla satser går i samma tonart, eventuellt med utvikningar till parallelltonarten eller varianten - g-moll om den huvudsakliga tonarten är G-dur, och tvärtom). Svitens satser hade ursprungligen tydlig karaktär av olika dansrytmer, men avlägsnade sig med tiden en smula från sitt dansanta ursprung fast många av satserna fortfarande bar namn efter olika danser.

Sviter i form av en följd av danser finns från 1500-talets senare del. Under barocken utkristalliserade sig fyra satser såsom de centrala i sviten: allemande, courante, sarabande och gigue. Dessa obligatoriska satser blandas ofta upp med andra danser såsom menuett, gavott och passepied. Sviten blev en populär form för kompositioner både för små ensembler och soloinstrument såsom luta och cembalo, och ansågs folklig och lättillgänglig jämfört med den mera svårtillgängliga kontrapunktiska kompositionsformer. Bland kompositörer som ägnat sig åt denna typ av dansbaserade sviter finns Johann Hermann Schein, Johann Jacob Froberger, Bach och Couperin. 

Under 1600-talets slut utvecklades en typ av orkestersvit med scenisk anknytning, som förutom danser också innehöll preludium och melodier från operans och balettens värld. Under 1700-talet skapades många rena orkestersviter utan anknytning till scenkonst. Hit hör Händels Water Music från 1717 och Johan Helmich Romans Drottningholmsmusik från 1744. Under 1800-talet uppkom sviter som var sammanställda av musik från baletter, operor eller skådespel, som användes för att popularisera scenverket. Denna form av svit har varit vanliga även under 1900-talet. Georges Bizets L'Arlésienne-svit från 1872, Tjajkovskijs Nötknäpparsvit från 1892 och Edvard Griegs Peer Gynt-sviter tillhör denna typ av svit.

Källor 
 Svit i Stora Focus, Esselte Focus (1989)
 Svit i Nationalencyklopedin, nätupplagan
 

Musikverk
Michael Spindler

Michael H. Spindler, född 22 december 1942 i Berlin i Tyskland, död 2017, var en i USA verkande affärsman och civilingenjör, utbildad inom elektroteknik. 

Efter att först ha arbetat på oljebolaget Schlumberger Ltd. och Siemens AG ledde han under 1970-talets första åtta år den europeiska marknadsavdelningen på DEC, och innehade därefter i två års tid samma position på Intel. År 1980 anställdes Spindler av Apple Computer där han verkade som chef för marknadsföringen.

I juni 1993 ersatte han John Sculley som verkställande direktör för Apple. Under sin tid hos Apple var Spindler bland annat ansvarig för lanseringen av hårdvaruplattformarna PowerPC och Apple Newton, samt operativsystemet "Copland" som senare till stora delar kom att utgöra grunden för Mac OS 8. Det var också Spindler som initierade möjligheten för andra företag att producera egna, Macintosh-kompatibla datorer. Genom ett officiellt licensprogram kunde andra datortillverkare än Apple ta fram egna datormodeller, som levererades med Mac OS 7. Till de företag som kom att sälja sådana så kallade "Mac-kloner" hör bland andra DayStar Digital, Motorola, Power Computing Corporation, Radius, Tatung Company och UMAX Technologies.

Michael Spindler ersattes som VD av Gil Amelio 2 februari 1996. Licensprogrammet för Mac-kloner upphörde slutgiltigt 1998, året efter Steve Jobs återinträde som VD.

Källor 

Amerikanska IT-entreprenörer
Personer med anknytning till Apple
Män
Födda 1942
Avlidna 2017
Personer från Berlin
Gavott

Gavott, (fr. gavotte) är en graciös fransk dans, ursprungligen en branle-liknande folkdans från Gap i Dauphiné som så småningom förvandlades till salongsdans. Den beskrivs som salongsdans första gången 1588. Gavotten var populär på 1600- och 1700-talen då den också framfördes på operan och i baletter. Den fick sin slutliga form vid Ludvig XVI:s hov under slutet av 1700-talet, där den introducerades av Gaétan Vestris och delvis undanträngde menuetten som modedans. Gavott går i 2/2- eller 2/4-takt.

Källor

Renässansdanser
Gil Amelio

Gilbert "Gil" Amelio, född 1 mars 1943 i New York, var verkställande direktör (VD) för företaget National Semiconductor mellan 1991 och 1996, därefter VD för företaget Apple Computer mellan 1996 och 1997. Gil Amelio efterträddes av Steve Jobs.

Referenser

Födda 1943
Amerikanska IT-entreprenörer
Personer med anknytning till Apple
Män
Levande personer
Func

Func är ett amerikanskt företag grundat 1999 i Kalifornien som är internationellt kända för sina musmattor samt för att ha varit först ut på marknaden med kringutrustning designad av och för gamers. När deras första produkt lanserades, den ikoniska musmattan Func Surface 10302, tog Func spelvärlden med storm; recensionshemsidor så som IGN och MaximumCPU hyllade mattan för sin unika design och lovande kvalité.

Tidigt 2013 släppte Func en ny produkt, datormusen MS-3, som likt Funcs föregående produkter blivit väl omhändertagen av kritiker. Med en upplösning upp till 5670 DPI och en bilduppdatering av 12,000 har Func skapat en unik datormus i en allt växande industri.

Externa länkar 

Amerikanska företag
Företag bildade 1999
Comte de Lautréamont

Comte de Lautréamont, pseudonym för Isidore Lucien Ducasse, född 4 april 1846 i Montevideo, död 24 november 1870 i Paris, var en fransk poet.

Liv 
Isidore Ducasse växte upp i Uruguays huvudstad där hans far tjänstgjorde på det franska konsulatet. 13 år gammal skickades den unge mannen till Frankrike. 1867 slog han sig ner i Paris. I juli 1870 bröt det tysk-franska kriget ut, vilket övergick i en flera månader lång tysk belägring av Paris med svåra umbäranden för den inneslutna befolkningen som följd. I slutet av november påträffades Lautréamont död i sin lägenhet. Dödsorsaken är okänd.

Verksamhet 
Som poet var greve Lautréamont närmast okänd för sin samtid och praktiskt taget anonym vid sin död. För eftervärlden har han däremot blivit en viktig litterär länk mellan 1800-talets franska romantik och det efterföljande seklets modernism.
Med Les Chants de Maldoror (1869), en samling med sex långa vindlande prosadikter, och Poésies I och II (1870) fortsatte han en poetisk revolt som hade inletts av Charles Baudelaire, och gick ett steg vidare och förebådade den poetiska modernismen. "Baudelaire är solen, Mallarmé är månen och Rimbaud ett regn av stjärnfall. Omkring dem en rad meteorer, först och främst Lautréamont..." skriver den danske kritikern Poul Borum i sitt standardverk om poetisk modernism på 1960-talet. Maldorors sånger blev tidigt en betydelsefull länk bakåt för flera franska surrealister. André Breton omnämner Lautréamont på mer än ett ställe i sina verk och valde ut partier ur Maldorors sånger för sin antologi om svart humor, Anthologie de l'humour noir (1940). Maldorors sånger är ett säreget mästerverk där det morbida och sublima samsas. Satsen om "det oförmodade mötet mellan ett paraply och en symaskin på ett operationsbord" kommer härifrån. I mycket är Lautréamont fortfarande en myt, som trotsat alla definitiva uttolkningar.

Verk på svenska 
 Maldorors sånger (översatt av Hans Levander, illustrerad av Salvador Dali, FIB:s lyrikklubb, 1968) 
 Maldorors sånger (översatt av Carl-Henning Wijkmark, illustrerad av Ragnar von Holten, Cavefors, 1972)
 Maldoror: samlade verk (översatt av Elias Wraak, Alastor Press, 2001; omarbetad och utökad utgåva 2008)

Referenser

Externa länkar 

 Böcker av och om Isidore Ducasse, greve Lautréamont på svenska bibliotek. libris.kb.se

Födda 1846
Avlidna 1870
Personer från Montevideo 
Franska författare
Franskspråkiga författare
Män
Författarpseudonymer
Franska författare under 1800-talet
Kom till Casino

Kom till Casino är en svensk film från 1975 i regi av Gösta Bernhard och Mille Schmidt

Om filmen
Filmen premiärvisades 20 januari 1975 på biograferna Norden i Jokkmokk och Royal i Umeå. Den spelades under en föreställning på Intima Teatern i Stockholm av Rune Ericson och John Olsson. För koreografin svarade Norma Ahlqvist och John Ivar Deckner och musikarrangemangen Jan Boquist.

Roller 
Anna Sundqvist - revyartister
Siv Ericks - revyartister
Gösta Bernhard - revyartister
Carl-Gustaf Lindstedt - revyartister
Gus Dahlström - revyartister
Gunnar "Knas" Lindkvist - revyartister
Gösta Krantz - revyartister
Norma Ahlqvist - dansare
Annelie Alexandersson - dansare
Susie Sulocki - dansare
Bibi Carlo - dansare
Eva Jansson - dansare
Reimers Ekberg - dansare
Madelen Johansson - dansare

Musik i filmen
Kom till Casino, kompositör Jack Ronalds, text Stig Bergendorff och Gösta Bernhard  
Good Old, Bad Old Days (Primadonnorna), kompositör och text Leslie Bricusse och Anthony Newley, svensk text Stig Bergendorff och Gösta Bernhard 
Open the Door, Richard! (Kom å lås opp, Rickard!), kompositör Jack McVea och Dan Howell engelsk text Dusty Fletcher och John J. Mason svensk text Gösta Rybrant 
Henne vi glömmer, kompositör Stig Bergendorff, text Stig Bergendorff och Gösta Bernhard  
Sodom och Gomorra, kompositör Jan Boquist 
Sommarpolska, kompositör Nils Björklund svensk text 1943 Brodde Nistinger, ny text 1973 Stig Bergendorff och Gösta Bernhard  
Säkkijärven polkka (Säkkijärven polka), finsk text 1953 Reino Helismaa finsk text 1967 Pertti Reponen svensk text 1958 Harry Erneclou svensk text 1963 Sören Andersson  
Heut' Nacht hab' ich geträumt von dir (I natt jag drömde blott om dig), kompositör Emmerich Kálmán, tysk text Alfred Grünwald och Julius Brammer svensk text Björn "Nalle" Halldén och S.S. Wilson  
Mon oncle (Min onkel), kompositör Franck Barcellini 
Man vill så väl, kompositör Stig Bergendorff, text Stig Bergendorff och Gösta Bernhard  
If You Knew Susie Like I Know Susie, kompositör Joseph Meyer, text Joseph Meyer och B.G. DeSylva 
Le Rififi (Rififi-Blues), kompositör Philippe Gérard, text Jacques Larue
Flickan i borgen, kompositör Stig Bergendorff, text Stig Bergendorff och Gösta Bernhard  
Mellan vänner, kompositör Amdi Riis, svensk text Stig Bergendorff och Gösta Bernhard  
For You Alone (För dig allen/Tag denna ros från varm och solig Söder), kompositör Henry E. Geehl, engelsk text 1909 P.J. O'Reilly svensk text 1912 Ernst Wallmark 
Munkvisan (Då tar vi tagelskjortan på), kompositör och text Gösta Bernhard / Stig Bergendorff 
Talk to Him (Tala me'n), kompositör Jerry Bock och George David Weiss, engelsk text George David Weiss och Larry Holofcener svensk text Stig Bergendorff och Gösta Bernhard  
Tea for Two, kompositör Vincent Youmans, text Irving Caesar 
Blommornas vals (Val's tsvetov'), kompositör Pjotr Tjajkovskij

Källor

Svenska filmer 1975
Svenska komedifilmer
Filmer i regi av Gösta Bernhard
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Mille Schmidt
Newton (PDA)

Apple Newton eller bara Newton är en handdator tillverkad av företaget Apple Computer (idag Apple Inc.). Enheten innehåller en ARM RISC-processor och kan tolka handskrift, dessvärre lämnade funktionen mycket att önska.  Enheten tillverkades mellan 1993 och 1998, varefter all utveckling och tillverkning är nerlagd.  Enheten har inspirerat andra tillverkare till liknande lösningar till exempel Palm.

Versioner i tidsordning 
Original Newton MessagePad (1993)
Sharp ExpertPad PI-7000 (1993)
Apple MessagePad 100 (1994)
Apple MessagePad 110 (1994)
Sharp ExpertPad PI-7100 (1994)
Apple MessagePad 120 (1994)
Digital Ocean Tarpon (1995)
Motorola Marco (1995)
Harris SuperTech 2000 (1995)
Digital Ocean Seahorse (1996)
Apple MessagePad 130 (1996)
Apple eMate 300 (1997)
Apple MessagePad 2000 (1997)
Apple MessagePad 2100 (1997)

Se även
 eMate 300
 Blackberry
 Ipad
 Palm
 Qtek

Apple-hårdvara
Handdatorer
Denizli (provins)

Denizli är en provins i västra Turkiet, och har 907 325 invånare (2007) på en yta av 11 805 km2. Det gör en befolkningsdensitet av 76,86 invånare per km2. Den administrativa huvudorten är staden Denizli.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i nitton distrikt.

Distrikten är uppkallade efter sina administrativa huvudorter.

Källor
Miskolcs operafestival

Miskolcs operafestival eller Internationella operafestivalen i Miskolc (ungerska: Miskolci Nemzetközi Operafesztivál) är en kulturell händelse som inträffar varje sommar i staden Miskolc, huvudstaden i provinsen Borsod-Abaúj-Zemplén i Ungern. Festivalen erbjuder ett urval av operaframträdanden med kända personer från hela världen.

Festivalen kallas även Bartók + ... Operafestivalen eftersom festivalen varje år fokuserar att jobba med två kompositörer, en av dem är alltid Béla Bartók. År 2005 gjordes ett undantag och istället blev det Gioacchino Rossini, Vincenzo Bellini och Gaetano Donizetti och deras musik skulle hedras.

Ursprungsidén till festivalen kommer ifrån Péter Müller Sziámi, Miskolcs nationalteaters direktör. Första året för festivalen var år 2001.

Under de dagar festivalen håller igång hjälper företaget MVK Rt. till med transporten och stannar spårvagnar utanför teatern - där spårvagnar annars inte brukar stanna. Det är även gratis att åka med spårvagnarna den dagen ifall man har giltig biljett till föreställningen. Spårvagnen som körs är en nostalgivagn som inte används någon annan gång under året.

Namnen på festivalen
 Bartók + Verdi 2001
 Bartók + Puccini 2002
 Bartók + Mozart 2003
 Bartók + Tjajkovskij 2004
 Bartók + Bel canto 2005
 Bartók + Verismo 2006

Externa länkar
 Festivalens webbplats

Miskolc
Operafestivaler i Ungern
Metoklopramid

Metoklopramid är en dopamin (D2)-receptorblockerare som vid högre doser har ytterligare antiemetisk (motverkar illamående och kräkningar) effekt (via 5-HT3 receptor antagonism) och verkar motilitetsfrämjande i mag-tarmkanalen. Det säljs under namnet Primperan.

Kemiskt namn: 4-Amino-N-(2-dietylaminoetyl)-5-kloro-2-metoxibensamid

Referenser 
 FASS

Antiemetika
Bensamider
Fenoletrar
Klororganiska föreningar
DKV

DKV kan avse: 

 DKV – en organisation i Danmark, se Danske Kvindeforeningers Valgretsforbund 
 DKV Zrt. – ett kollektivtrafikföretag i staden Debrecen, Ungern, se Kollektivtrafiken i Debrecen
  DKV Joventut  – en basketklubb i Spanien
 DKV - en studentförening vid  Chalmers Tekniska Högskola

Se även 
 DKW – en tysk bil- och motorcykeltillverkare 1916-1966.
Petter Davidson

Bengt Anders Petter Davidson, född 7 december 1943 i Stockholm, är en svensk fotograf och regissör.

Filmfoto i urval

Regi

Fotografer från Stockholm
Män
Levande personer
Födda 1943
Clawfinger

Clawfinger är ett svensk-norskt rap metal-band, med influenser från industrimetal, bildat sommaren 1989. Bandet fick sitt genombrott med anti-rasistiska låten "Nigger" från skivan Deaf Dumb Blind 1993. 2013 lade de ner verksamheten.  
De har 2014–2016 gjort enstaka spelningar. 2017 startade de upp bandet igen och släppte en ny singel, "Save Our Souls". 2019 kom singeln "Tear You Down". 

År 1993 kompade de Just D på EP:n Klåfinger.

Medlemmar

Senaste medlemmar 
 Zak Tell – sång (1989–2013, 2017– )
 Jocke Skog – keyboard, sång (1989–2013, 2017– )
 Bård Torstensen – kompgitarr (1989–2013, 2017– ), sologitarr (2003–2013, 2017– )
 André Skaug – basgitarr (1992–2013, 2017– )
 Micke Dahlén – trummor (2008–2013, 2017– )

Tidigare medlemmar 
 Erlend Ottem – sologitarr (1989–2003)
 Morten Skaug – trummor (1992–1994)
 Ottar Vigerstøl – trummor (1994–1997)
 Henka Johansson – trummor (1997–2008)

Diskografi

Studioalbum 
 Deaf Dumb Blind (1993)
 Use Your Brain (1995)
 Clawfinger (1997)
 A Whole Lot of Nothing (2001)
 Zeros & Heroes (2003)
 Hate Yourself with Style (2005)
 Life Will Kill You (2007)

Singlar 
 "Nigger" (1993)
 "The Truth" (1993)
 "Rosegrove" (1993)
 "Warfair" (1994)
 "Pin Me Down" (1995)
 "Tomorrow" (1995)
 "Do What I Say" (1995)
 "Biggest & the Best" (1997)
 "Two Sides" (1998)
 "Don't Wake Me Up" (1998)
 "Out to Get Me" (2001)
 "Nothing Going On" (2001)
 "Recipe for Hate" (2003)
 "Bitch" (2003)
 "Dirty Lies" (2005)
 "Without a Case" (2006)
 "The Price We Pay" (2007)
 "Little Baby" (2007)
 "Save Our Souls" (2017)
 "Tear You Down" (2019)

Samlingsalbum 
 The Biggest and the Best of Clawfinger (2001)

Annat 
 Klåfinger (1992) (EP: Just D och Klåfinger (Clawfinger))

Referenser

Externa länkar 

 
 

Norska metalgrupper
Svenska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1989
Musikgrupper upplösta 2013
Jag var en manlig krigsbrud

Jag var en manlig krigsbrud (originaltitel: I Was a Male War Bride) är en amerikansk komedi, med starka screwball-inslag, från 1949 i regi av Howard Hawks. Huvudrollerna spelas av Cary Grant och Ann Sheridan.

Handling 
Den franske officeren Henri Rochard (Cary Grant) förälskar sig i den amerikanska löjtnanten Catherine Gates (Ann Sheridan). Tillsammans vill de åka till USA enligt de regler som ställts upp av armén för kvinnorna de amerikanska soldaterna gift sig med, under deras tid i Europa under andra världskriget. Men dessa regler har inga som helst öppningar för män som vill åka med tillbaka - vilket tvingar in paret i mycket konstiga situationer.

Medverkande (i urval) 
 Cary Grant - Capt. Henri Rochard
 Ann Sheridan - Lt. Catherine Gates
 Marion Marshall - Lt. Kitty Lawrence
 Randy Stuart - Lt. Eloise Billings (Mae)
 William Neff - Capt. Jack Rumsey
 Eugene Gericke - Tony Jowitt
 Ruben Wendorf - Innkeeper's Assistant
 Lester Sharpe - Walter
 John Whitney - Trumble

Citat 
Soldier: You're not Mrs. Rochard!
Capt. Henri Rochard: I'm *Mr.* Rochard.
Soldier: Well, it's your *wife* who must report here for transportation to Bremerhaven.
Capt. Henri Rochard: According to the War Department, I *am* my wife.
Soldier: You can't be your wife!
Capt. Henri Rochard: If the American army says I can be my wife, who am I to dispute them?

Externa länkar 
 

Filmer 1949
Amerikanska romantiska komedifilmer
Filmer i regi av Howard Hawks
Engelskspråkiga filmer
Crossdressing på film
Palm (PDA)

Palm är en handdator liknande Newton. Den tillverkades ursprungligen av företaget Palm, Inc., som då var ett dotterbolag till US Robotics och senare köptes upp av Hewlett Packard. De första modellerna presenterades i mars 1996 under namnet Pilot. På grund av risken för namnförväxling och en stämningsansökan från penntillverkaren Pilot Corporation kom modeller släppta från och med mars 1997 att istället kallas PalmPilot.

Tidiga modeller byggde kring en Motorola DragonBall-processor men har med tiden bytts ut mot en ARM-processor av RISC-typ.

Källor

Handdatorer
Torsfjärden

Torsfjärden (äldre: Thorsfjerden) är en by i Ströms socken i Strömsunds kommun i Jämtlands län vid sjön Torsfjärden (som ingår i Svaningssjön) i Ströms Vattudal, med vy mot Munsfjället, vid länsväg 342 mellan Strömsund och Gäddede. 

I Torsfjärden bor idag främst fritidsboende.

Historia 
År 1818 ansökte Hallsten Äng och Martis Anders Andersson om tillstånd att få anlägga nybygge vid Bergsjön. Landshövding von Törne biföll ansökan och förordnade Lapplänsman Höglund att med biträde av två nämndemän förrätta syn å nybyggestrakten. Byn kallas i äldre handlingar Bergsjön.

Hallsten Äng hade före synen påbörjat husbygget på en plats på norra sidan av Bergsjön, medan Martis Anders Andersson hade påbörjat sitt nybygge söder om sjön. Synemännen fann jorden mycket stenbunden och svårbearbetad och trakten var omgiven av myrar som skulle göra den frostlänt, varför säden troligen ej skulle mogna. Synemännen avrådde sökanden att anlägga nybygget vid Bergsjön, varefter dessa begärde att få flytta ned till Vattudalen och Torsfjärden, som låg ungefär en kvarts mil från Bergsjön. Synemännen ansåg denna trakt lämpligare för anläggande av nybygge då den troligen var mindre utsatt för frost och marken dessutom var mera lättarbetad. Totalt synades 26 slåtterlägenheter, vilka beräknades skulle ge 434 lass foder.

Källor
 Lennart Trangius: Strömsboken, del III:1, häfte 25, 1968, utgiven av Ströms Hembygdsförening

Externa länkar
 Bilder från Torsfjärden i Jämtlands läns museums bildarkiv

Orter i Strömsunds kommun
Processförutsättningar

Processförutsättningar, jur. 

Benämningen antyder, att fråga är om förutsättningar för ett processuellt förfarande överhuvud, men detta är inte fallet; benämningen är missvisande. Begreppet har en trängre innebörd. Man förstår nämligen - och om denna begreppsbestämning torde inom den svenska processteorin råda enighet - med processförutsättningar förutsättningar för ett giltigt förfarande (inklusive dom) rörande huvudsaken, d. v. s. det materiella rättsförhållande, som utgör processföremål. Redan den undersökning och prövning, som avser att utröna en processförutsättnings förefintlighet, utgör process, och giltigheten av detta förfarande är naturligtvis inte beroende av det resultat, vartill domstolen kommer. Men däremot kan ett giltigt förfarande rörande huvudsaken inte äga rum, därest en processförutsättning saknas. 

Som exempel på processförutsättningar må nämnas, att domstolen är kompetent, att det omprocessade rättsförhållandets subjekt äger processa som part angående detsamma, att saken inte redan är avdömd (res judicata), att saken blivit vederbörligen instämd. 

Processförutsättningarna i civilprocessen indelas i absoluta och dispositiva. I straffprocessen är alla processförutsättningar absoluta. De absoluta är sådana omständigheter, som ovillkorligen, oberoende av vad part i sådant avseende yrkar, måste vara uppfyllda. Domstolen prövar ex officio (på tjänstens vägnar) att de absoluta förutsättningarna är uppfyllda. De dispositiva förutsättningarna ankommer det på part att göra gällande. Om en processförutsättning saknas, avvisas huvudsaken utan prövning. Skulle det, oaktat bristen, komma till dom, är denna ogiltig. Den ogiltighet, varom det här är fråga, är dock icke en ogiltighet ipso jure; ogiltigheten måste göras gällande genom domens överklagande i högre rätt, och om domen vinner laga kraft, har den samma verkan, som om något fel aldrig hade förekommit. En invändning, varigenom part gör anmärkning om bristen på en processförutsättning, kallas processinvändning. Om denna terminologi är dock ej alla svenska processualister ense.

Källor

Processrätt
Ipso jure

Ipso jure, latin för "genom själva lagen", med rätta, i och för sig.

Se även 
Ipso facto
De jure

Källor 

Latinska uttryck inom juridiken
Lagtolkning