kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hesekiel

Hesekiel (hebreiska יחזקאל emellanåt Hezekiel eller Ezekiel) är en av de tre stora profeterna i judendomens Neviim ("profeterna") och kristendomens Gamla Testamente, omvittnad i Hesekiels bok. Han tillhörde de israeliter, som år 597 f.Kr. deporterades till Babylonien i Den babyloniska fångenskapen, och under tiden i fångenskap blev Hesekiel en ansedd profet bland de sina.

Han anses vara författare till Hesekiels bok, som inleds med en beskrivning av profetens kallelse. Hesekiel var präst och hans språk var utpräglat prästerligt. Hans tidigaste förkunnelse gällde främst förhållandet i hemlandet; avgudadyrkan skall bestraffas med att Herrens härlighet lämnar templet. Med detta avsågs templets förstörelse år 587 f.Kr., vilket också ger eko i hans förkunnelse. Han talar om dom och frälsning och betonar den enskildes moraliska och religiösa ansvar.

Han såg som sin uppgift att varna sitt folk. Omvändelse är inte förgäves; man behöver inte lida för fädernas synder, utan var och en har sitt eget ansvar. En rad utsagor gäller främmande folk, främst från Egypten, där Juda rike förgäves sökte hjälp mot babylonierna. Under senare delen av sin verksamhet förkunnar Hesekiel det skingrade Israels återsamling till sitt land. Till sist skall Gog från Magog göra ett angrepp mot Israel och bli i grunden slagen. De sista kapitlen skisserar hur ett nytt tempel skall byggas och riket organiseras på nytt. Hesekiels kallelsevision har spelat en viktig roll i den judiska mystiken. Dunkla framtidsutsagor har på kristet håll lagts till grund för apokalyptiska spekulationer.

I almanackor fram till år 1901 var 10 april tillägnad Hesekiel.

Tryckta källor 
 , Band 8, s. 43.

Vidare läsning

Externa länkar 

Gamla testamentet
Profeter i Gamla Testamentet
Nevi'im
Haing S. Ngor

Haing Somnang Ngor, född 22 mars 1940 i Samrong Young i provinsen Takeo, Kambodja, död 25 februari 1996 (mördad) i Los Angeles, Kalifornien, var en kambodjansk-amerikansk skådespelare, författare och läkare.

Ngor växte upp i Kambodjas huvudstad Phnom Penh och utbildade sig till läkare. Efter fyra år under de röda khmerernas terrorvälde på 1970-talet lyckades han fly till USA. Ngor medverkade i Roland Joffés film Dödens fält och vann en Oscar för rollen som Dith Pran.

Ngor skrev sedan en bok om sina fasansfulla upplevelser i Kambodja, A Cambodian Odyssey (medförfattare: Roger Warner). Boken finns på svenska med titeln Liv på dödens fält: ett levnadsöde i Cambodja (1989).

Efter att på ett mirakulöst sätt ha överlevt terrorn i Kambodja sköts han till döds av ett gäng ligister på uppfarten utanför sitt hus i Los Angeles.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar 

Amerikanska författare under 1900-talet
Kambodjanska författare
Amerikanska läkare under 1900-talet
Kambodjanska läkare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kambodjanska skådespelare
Personer som blivit mördade i USA
Födda 1940
Avlidna 1996
Män
Oscar för bästa manliga biroll
Personer i Kambodja under 1900-talet
Wilhelm Tell

Wilhelm Tell är en legendarisk schweizisk nationalhjälte, sannolikt uppdiktad.

Berättelsen
Enligt sägnen levde Wilhelm Tell i Bürglen under tidigt 1300-tal, under Albrekt I:s regeringstid, och var känd för sin förmåga att hantera armborstet. Schweiz var på den tiden styrt av habsburgarna. Tell vägrade buga för den nye habsburgske fogden Hermann Gesslers hatt, som hängts upp på en påle. Bugningen skulle vara en symbol för att schweizarna underkastade sig honom. 

Gessler tänkte ut ett hemskt straff. Eftersom Tell nu skulle vara så skicklig med sitt vapen skulle han få bevisa det genom att träffa ett äpple, som placerades på huvudet på hans son. Om skytten misslyckades skulle båda dö.

Wilhelm tog då upp två pilar och sköt sedan mot sin son. Han lyckades förstås. När Gessler frågade varför Tell hade två pilar, svarade han att den andre var för fogden om den första dödat sonen. Gessler slängde Tell i fängelse, men han lyckades fly - och kunde senare döda fogden med den andra pilen. Tells uppror påstås ha skapat det uppror som slutligen ledde till bildandet av Gamla schweiziska edsförbundet, föregångaren till dagens statsbildning.

Bakgrund
Wilhelm Tell är en viktig symbol för schweizarna, men berättelsen är sannolikt fiktiv. Berättelsens proveniens går tillbaka till 1470-talet i Weisses Buch von Sarnen (men då utan namnet som däremot förekommer i den samtida balladen Tellenlied, men det var ett århundrade senare som skriftställaren Aegidius Tschudi nedtecknade eller hittade på många av de utstakande detaljerna i berättelsen.

I konst och litteratur
På historien om Wilhelm Tell byggde Friedrich von Schiller ett av sina främsta skådespel och Gioacchino Rossini sin sista opera, Guillaume Tell. Tell har också varit motiv för surrealisten Salvador Dalí, i den berömda målningen Wilhelm Tells gåta (1933). En radikal och provokativ omtolkning av Tell-myten gjorde den schweiziske författaren Max Frisch i Wilhelm Tell für die Schule (1971, sv. Wilhelm Tell för skolan).

Se även
 Arnold von Winkelried (annan schweizisk nationalhjälte)
 Palnatoke
 Robin Hood

Referenser

Externa länkar 

 Tell-Museum i Bürglen

Personer i Schweiz historia
Rollfigurer i Wilhelm Tell
Ken Kesey

Kenneth Elton "Ken" Kesey (), född 17 september 1935 i La Junta, Colorado, död 10 november 2001 i Eugene, Oregon, var en amerikansk författare.

Biografi 
Ken Kesey studerade vid University of Oregons journalistskola och tog examan i språk- och kommunikationsvetenskap 1957. Efter en tids vistelse i Los Angeles blev han 1958 tilldelad ett stipendium Woodrow Wilson-stiftelsen; men då han saknade förutsättningar för att ta en masterexamen i engelska anmälde han sig till en ej-betygsgrundande kurs i kreativt skrivande.

1961 arbetade han på ett sjukhus för psykiskt sjuka där han i egenskap av vårdare, deltog i flera experiment med hallucinogena droger tillsammans med patienterna. Upplevelsen fick honom att undra om patienterna verkligen var psykiskt sjuka eller om samhället stött ut och "sjukdomsförklarat" dem på grund av deras avvikande beteende. Detta använde han i romanen One Flew Over the Cuckoo's Nest, 1962, (Gökboet, 1973) som Milos Forman filmatiserade som Gökboet, 1975.

Kesey experimenterade redan i slutet av 1950-talet med psykedeliska droger som LSD och psilocybin. Bland annat i det hemliga, CIA-finansierade projektet MKUltra.Tillsammans med sitt kompisgäng, The Merry Pranksters, åkte han 1964 runt i landet i en målad, gammal skolbuss  och ställde till upptåg, en resa som beskrivs i Tom Wolfes bok Trippen (Electric Kool-Aid Acid Test, 1968) och i Keseys egen The Further Inquiry. Till Pranksters kom Neal Cassady att höra. Han var den ”Dean Moriarty” som Jack Kerouac  skildrade i romanen På drift (On the Road).

1997 började hälsoproblem försvaga Kesey, och började med en stroke samma år. Den 25 oktober 2001 opererade Kesey sin lever på Sacred Heart Medical Center för att avlägsna en tumör, men han återhämtade sig inte. Ken Kesey och dog av komplikationer den 10 november 2001 vid 66 års ålder.

Bibliografi utgivet på svenska 
 (Gökboet, översättning Ingvar Skogsberg, Geber, 1973)
 (Stundtals en sådan lust, översättning Jimmy Hofsö, Interculture, 1988)
 (Demonlådan, översättning Boo Cassel, AWE/Geber, 1988)

Referenser

Externa länkar 

 

Engelskspråkiga författare
Amerikanska romanförfattare
Beatförfattare
Författare från Colorado
Personer från Otero County, Colorado
Födda 1935
Avlidna 2001
Män
Alumner från University of Oregon
Österrike-Ungerns flagga

Österrike-Ungerns flagga, Österrike-Ungern hade ingen officiell statsflagga. Många olika flaggor användes beroende på situationen.

Se även
Ungerns flagga
Österrikes flagga

Historiska flaggor
Flagga
Pieter Isaacsz

Pieter Isaacsz, född 1569 i Helsingör, död där eller i Amsterdam 14 september 1625, nederländsk konstnär, från 1607 verksam huvudsakligen i Danmark. Far till Isaac Isaacsz.

Pieter Isaacsz var främst känd som porträttmålare, och fick bland annat beställningar av Danmarks kung Kristian IV. Han har blivit ihågkommen som en av de första konstnärer som placerade modellen fritt i ett landskap.

Utöver måleriet var Pieter Isaacsz även politiskt verksam, som dubbelagent för både Nederländerna och Danmark, och så småningom även för Sverige.

Målningar
Hertug Frederik (1615)

Externa länkar 

Nederländska konstnärer under 1600-talet
Födda 1569
Avlidna 1625
Män
Personer från Helsingör
Isaac Isaacsz

Isaac Isaacsz, född 1599, död ca 1649, var en nederländsk konstnär. Han var son till Pieter Isaacsz.

Målningar
Harald Klaks besök hos kejsar Ludvig (1640)
Öresund (1622)

Födda 1599
Avlidna 1649
Nederländska konstnärer under 1600-talet
Män
Kirsten Munk

Kirsten Munk, Kirstine Munk, född 6 juli 1598, död 19 april 1658, var en dansk adelsdam som 1615 ingick ett morganatiskt äktenskap med Kristian IV av Danmark.

Biografi
Kirsten Munk var dotter till Ellen Marsvin och mor till bland andra Leonora Christina.

Hon fick med kungen sammanlagt tolv barn. 1627 fick hon titeln grevinna av Schleswig och Holstein. Trots att hon var gift med kungen blev hon aldrig drottning, eftersom äktenskapet var morganatiskt.

År 1628 skedde en brytning mellan Kirsten Munk och Kristian IV, då hon blev förälskad i en jämnårig rhengreve och kavalleriöverste, Otto Ludwig von Salms. Kirsten Munk visade helt öppet och ogenerat sin kärlek till honom. Kungen anklagade henne för otrohet och "kärlekslöshet gentemot barnen och honom". Hon anklagades även för svartkonst och samröre med en trollkarl i Hamburg.

År 1630 förvisades Kirsten Munk till Jylland på grund av otrohet i äktenskapet.

Barn 
Anne Kathrine (1618–1633; 1627 trolovad med Frands Rantzau, som var ståthållare i Köpenhamn och även rikshovmästare. Han omkom 1632 efter en fest vid Rosenborgs slott i Köpenhamn; han föll i vallgraven och drunknade.).
Sofie Elisabeth (1619–1657; gift med den tyske politikern Christian von Pentz)
Leonora Christina, född 1621; gift 1636 med Corfitz Ulfeldt.
Valdemar Christian (1622–1656)
Elisabet Augusta (1623–1677; gift med Hans Lindenov)
Fredrik Kristian (1625–1627)
Christiane Sehested, född 1626; gift 1642 med Hannibal Sehested, tvilling till
Hedevig (1626–1678; gift med Ebbe Ulfeldt; hon kallade honom 'det forbandede kreatur' men följde honom likväl i landsflykt till drottning Kristinas hov i Stockholm)
Marie Kathrine (född och död 1628)
Dorotea Elisabet (1629–1687; kung Kristian IV kallade henne "den kasserade jungfrun", eftersom han var säker på att han inte var hennes far; hon skickades till ett kloster i Tyskland)
ytterligare två barn, som var dödfödda

Se även
Kirsten Munks hus

Referenser 

 http://www.kvinfo.dk/side/597/bio/1163/origin/170/

Morganatiska gemåler
Personer i Danmark under 1600-talet
Födda 1598
Avlidna 1658
Kvinnor
Danska grevinnor
Jacob van Doordt

Jacob van Doordt, död troligen 1629 i Stockholm, var en nederländsk porträttmålare och vaxpousserare som kom till Sverige vid Hamburg och Danmark.

Doordt var troligen son till kopparstickaren Peter van der Doordt i Hamburg och bror till vaxpousserarna Abreham och Isak van der Doordt. Han dog före 1629 i Stockholm där hans änka Margareta omnämns i en skrift från 1634.

Doordt tillhörde tidens omkringresande konterfejare. I Doordts fall var hans klientel det högsta sociala skiktet och man kan beteckna honom som en nordisk furstemålare. Inget är känt om hans tid i Hamburg men troligen utförde han en del porträttbeställningar där och han använde staden som hemort och reste därifrån till de olika uppdrag han kallades till. Han är rikligt representerad i Danmark. Kristian IV anlitade honom 1610–1612 och 1623–1624, han var anlitad av änkedrottning Sofie i Nyköbing 1616 och 1626 det finns bevarade porträtt av kungafamiljens medlemmar i stora och små oljemålningar, miniatyrer och medaljer som han utförde vid det danska hovet. På rekommendation av Kristian IV anlitade Karl I i England honom för att utföra en del porträtt av medlemmar i det engelska hovet.

Vid det Schleswig-Holsteinska hovet i Gottorp målade han 1621 en bevarad helfigursbild av Fredrik III, och han anlitades återigen 1627 och 1628 att utföra ytterligare målningar för det Schleswig-Holsteinska hovet. 1620 var han anlitad i Braunschweig där han målade en helfigur av Fredrik Ulrik. Han besökte troligen Berlin 1619 och utförde där ett porträtt av den blivande svenska drottningen Maria Eleonora av Brandenburg, som senare kom att tillhöra det forna Schlossmuseum i Berlin. 

Till Sverige kom han sommaren 1629 där han troligen avled i pesten på hösten samma år. Enligt en räkning daterad 9 juni 1629 inlämnad till kungliga räntekammaren med Maria Eleonoras attest, utförde han porträtt i vax (troligen för medaljmodeller) och porträtt i olja samt några miniatyrer. Denna räkning kompletterades senare av änkan Margareta med en fordran för tre porträtt av Gustav II Adolf varav det ena var ett helfigursporträtt till ett pris av 100 riksdaler och de två andra tillsammans betingade ett pris på 80 riksdaler. 

Doordt framträder med den kontinentala porträttstil som under 1500-talet utformades vid furstehoven. Hans närmaste överensstämmelser finner man i de engelska porträtten före van Dyck. Hans spröda linjebetonade formgivning utgår från renässanskonstens stil som i hans senare arbeten förenas med barocka drag. Porträtten av den danska änkedrottning och Gustav Adolf från 1626 och 1629 visar mer ett inflytande från den nederländska konstens tyngd och bredd. I svensk konst kan hans inflytande märkas hos Cornelius Arendtz som kopierat hans Gustav Adolfs porträtt.

Källor

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 60-61, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska konstnärer under 1600-talet
Tyska konstnärer under 1600-talet
Tyska porträttmålare
Personer från Hamburg
Män
Födda 1500-talet
Avlidna 1629
1478

1478 (MCDLXXVIII) var ett normalår som började en torsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Juli 
7 juli – Milanos ockupation av Genua upphör.

September 
 6 september – Kung Hans gifter sig med Kristina av Sachsen.

Okänt datum 
 Svenskarna skickar en ny krigsexpedition till Livland, för att skydda biskop Sylvester i Riga mot Tyska orden. Svenskarna tvingas dock kapitulera till Tyska orden i Livland under vintern.
 Novgorod får detta år slutgiltigt uppge sin självständighet till det växande Ryssland.
 En första utgåva med 23 sånger av Luigi Pulcis renässansepos om jätten Morgante utkommer i Florens.
 Spanska inkvisitionen bildas.

Födda 
 7 februari – Thomas More, engelsk politiker och författare.
 26 maj – Clemens VII, född Giulio di Giuliano de' Medici, påve 1523–1534.
 22 juli – Filip I, Filip den sköne, kung av Kastilien.
 6 december – Baldassare Castiglione, italiensk diplomat och författare.
 Giovanna av Amalfi, italiensk hertiginna och regent.
 Madeleine Lartessuti, fransk bankir och redare.
 Katharina von Zimmern, schweizisk furste-abbedissa och reformator.

Avlidna 
Fredrik II av Braunschweig-Lüneburg, hertig av Braunschweig-Lüneburg.
Yolande av Frankrike, hertiginna och regent av Savojen.
 Aliodea Morosini, dogaressa av Venedig.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Engelsk

Engelsk kan syfta på:

 England – Storbritanniens folkrikaste riksdel, något som tillhör eller kommer därifrån
 Kungariket England – en stat till nordväst om Kontinentaleuropa 927–1707
 Kungariket Storbritannien – en suverän stat i nordvästra Europa 1707–1800
 Förenade kungariket Storbritannien och Irland – det formella namnet på Storbritannien 1801–1922
 Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland – det formella namnet på Storbritannien 1922–
 Engelska – ett västgermanskt språk
 Engelsmän – en germansk etnisk folkgrupp som har engelska som modersmål, och som härstammar från England

Se även
 Storbritannien
Brittisk
Hans Holbein den yngre

Hans Holbein den yngre, född cirka 1497 i Augsburg, Bayern, Tyskland, död 29 november 1543 i London, England, var en framstående tysk och schweiziska målare. Han var son till Hans Holbein den äldre och bror till Ambrosius Holbein.

Holbeins far hade en stor målarverkstad i Augsburg, där han erhöll utbildning. Mycket tidigt tog hand dock intryck av Hans Burgkmair, och influerades genom denne starkt av italiensk renässanskonst. Under en resa till Norditalien 1518-19 fick han ytterligare tillfälle att studera renässansmåleriet.

År 1519 blev Hans Holbein och brodern Ambrosius lärjungar hos en målare i Basel. Holbein blev snart berömd för det arbete han utförde för boktryckarna i Basel. Han kom här att knyta förbindelser inte bara med stadens boktryckare utan även med humanister som Bonifacius Amerbach och Erasmus av Rotterdam. Förutom att han formgav block till träsnitt målade han redan porträtt, beställningar till kyrkor, gjorde väggmålningar med historiska motiv, tecknade utkast till samtidens populära fasadutsmyckningar i al fresco och tecknade dessutom vapenbilder och andra förlagor till glasmålningar. 1522 illustrerade han Lutherbibeln, och hans berömmelse spreds över hela Europa.

Trots sina framgångar drevs Holbein på grund av tvivel på sin ekonomiska framtid under den oordning som rådde under reformationen att söka arbete i England. Under sin första vistelse där 1526-28 gynnades han av kretsen kring Sir Thomas More, vars stöd han vunnit genom ett rekommendationsbrev från Erasmus av Rotterdam. Under denna tid sysslade han främst med porträttmåleri.

Vid sin återkomst till Basel fann han förhållandena mycket osäkra på grund av bildstormarnas verksamhet. Efter fyra år, under vilken tid han främst sysslade med porträtt- och fasadmålning samt företog en resa till Milano återvände Holbein till England 1532, där han sedan kom att verka under återstoden av sitt liv, med undantag för kortare resor till kontinenten.

Då Holbein återvände till England hade de som gynnat honom antingen dött eller råkat i onåd. Han målade till att börja porträtt av tyska handelsmän och presenterades sedan för kung Henrik VIII. Fram till sin död förblev Holbein i den engelske monarkens tjänst.

Holbein tilldelades en rad uppgifter, från att formge hovets dräkter, silver- och juvelsmycken och triumfbågar till att avporträttera kungens aktuella och blivande gemåler. Holbein utförde många teckningar inför sina porträtt, och de som han gjorde av hovdamerna hör till porträttkonstens mästerverk.

Asteroiden 8122 Holbein är uppkallad efter honom.

Verk (i urval) 
 Den döde Kristus i graven (1521)
 Erasmus av Rotterdam (1523)
 Venus och Amor (1524)
 Borgmästare Meyers madonna (1526)
 Porträtt av Sir Thomas More (1527)
 Allegori över de Gamla och Nya Testamentena (1530)
 Köpmannen George Gisze (1532)
 Ambassadörerna (1533)
 Henrik VIII (1540)

Galleri

Noter 

Schweiziska målare
Tyska målare
Walhalla
Födda 1497
Avlidna 1543
Män
Miniatyrmålare
Hans Holbein den äldre

Hans Holbein d.ä., född cirka 1465 i Augsburg, död 1524 i Issenheim i Alsace, var en tysk målare och tecknare. Han var far till Hans Holbein den yngre och Ambrosius Holbein.

Holben var huvudsakligen verksam i Augsburg. Hans tidigaste arbeten visar en nederländskt och elsassikt påverkad gotisk stil, men hans framställningssätt blir alltmera måleriskt och rumsligt fördjupat. Omkring 1515 sker ett genombrott, då Hans Holbein övergår från gotiken till renässansen, och där inte bara det medeltida rosverket byts ut mot renässansarkader, utan där figurerna under italiensk inflytande tecknas med fri och behagfull hållning och målas med skickligt framhävande av gestalternas rundning. Under hela sin utveckling behåller han en anmärkningsvärd djup och rik färgskala.

Bland hans huvudarbeten märks Weingärtneraltarets flyglar (domen i Augsburg, 1463), Paulusbasilikan (museet i Augsburg, 1508), Sebastianaltaret (Gamla pinakoteket i München, 1516) och Livsbrunnen (museet i Lissabon, 1519).

Asteroiden 8122 Holbein är uppkallad efter honom.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 189-90.

Noter

Externa länkar 

Tyska målare
Renässansmålare
Födda 1400-talet
Avlidna 1524
Män
Gerard van Honthorst

Gerard van Honthorst, ibland Gerrit van Honthorst, även känd under namnet Gherardo delle Notti, född 4 november 1592 i Utrecht, död där 27 april 1656, var en nederländsk konstnär i Utrechtskolan. Han var bror till Willem van Honthorst.

Biografi
Honthorst var elev till Abraham Bloemaert och vistades ett tiotal år i Italien till 1621, där han påverkades av Caravaggios naturalism och intresse för överraskande belysningsproblem. I Italien fick han tillnamnet Gherardo delle Notti. Sina största framgångar fick han med sina ljusdunkelmålningar, genrestycken samt historiska och religiösa bilder. Bland dessa märks Födelsen i Florens. I Rom målade Honthorst flera altartavlor. Som förmedlare av Caravaggios konst kom Honthorst att utöva ett betydelsefullt inflytande på holländskt måleri. I porträttmåleriet var han mycket anlitad av furstehusen såväl i Holland som i England och Brandenburg. För Kristian IV var Honthorst även verksam, varom flera bilder på Frederiksborgs och Kronborgs slott vittnar, en del med ämnen ur Danmarks historia. Flera bortfördes av svenskarna 1659 och finns nu på flera svenska slott, bland annat Drottningholms slott.

Verk i Rom (urval)
 Kristi begabbelse – Santa Maria della Concezione
 Den helige Johannes Döparens halshuggning – Santa Maria della Scala
 Den helige Paulus hänryckning – Santa Maria della Vittoria

Referenser

Noter

Tryckta källor

 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 286.

Externa länkar 

 
 

Personer från Utrecht
Nederländska historiemålare
Nederländska genremålare
Nederländska målare under 1600-talet
Födda 1592
Avlidna 1656
Män
Svensk uppslagsbok
Robert B. Laughlin

Robert B. Laughlin. Född i Visalia, Kalifornien 1 november 1950. Amerikansk nobelpristagare i fysik år 1998. Han tilldelades priset för sin "upptäckt av en ny form av kvantvätska med fraktionellt laddade exitationer". Han delade priset med tysken Horst L. Störmer och amerikanen Daniel C. Tsui.

Laughlin fick doktorsgrad i fysik 1979 vid Massachusetts Institute of Technology, Cambridge, USA. Han är professor i fysik vid Stanford University sedan 1989. 

Han belönades med Nobelpriset för upptäckten att elektroner i samverkan i starka magnetfält bildar en ny form av "partiklar" med laddningar som är bråkdelar av elektronens laddning. Störmer och Tsui gjorde upptäckten 1982 i ett experiment, där de utnyttjade extremt starka magnetfält och låga temperaturer. Inom ett år efter upptäckten lyckades Laughlin förklara deras resultat. Genom teoretisk analys visade han att elektronerna i ett starkt magnetfält kan kondensera och bilda en sorts kvantvätska, besläktad med de kvantvätskor som uppträder vid supraledning och i flytande helium.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1998
 Nobelprize.org, Robert Laughlin – självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Män
Födda 1950
Levande personer
Personer verksamma vid Stanford University
Personer från Visalia
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
Alumner från University of California, Berkeley
Amerikanska nobelpristagare
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Amerikanska fysiker under 2000-talet
Forskare från Kalifornien