kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sant'Ignazio

Sant'Ignazio, egentligen Sant'Ignazio di Loyola a Campo Marzio, är en barockkyrka i Rom, belägen strax öster om Pantheon. Det är Jesuitordens andra kyrka i Rom, efter moderkyrkan Il Gesù.

Beskrivning
Sant'Ignazio, som påbörjades 1626, är helgad åt det spanska helgonet Ignatius av Loyola. Il Gesù har fått tjäna som förebild både vad gäller fasadens utformning och grundplanens design. Bygget av kyrkans kupol hindrades av dominikanerna, vars stora konvent låg granne med jesuitkollegiet; de menade att kupolen skulle skugga deras bibliotek. Istället gavs jesuitbrodern Andrea Pozzo i uppdrag att måla en skenkupol, som fullbordades 1685. 

Pozzo utförde även den magnifika fresken i långhusets tunnvalv (1685-1694). Enligt Pozzos egen förklaring tar freskprogrammet sin utgångspunkt i Kristi ord: ”Jag har kommit för att tända en eld på jorden” (Lukasevangeliet 12:49). Från Kristusgestalten utgår en stråle av eld, som träffar den svartklädde Ignatius och reflekteras vidare till hans lärjungar och efterföljare, vilka sprider tron till världens fyra hörn. Fresken är en quadratura i full skala med skenarkitektur och illusionistiskt måleri. Det finns en specifik punkt i långhuset från vilken betraktaren kan uppleva illusionen fullt. Betraktar man fresken från andra håll bryts illusionen i varierande grad. Detsamma gäller för skenkupolen. 

Interiören hyser den franske skulptören Pierre Legros den yngres mästerverk – Den helige Aloysius Gonzagas gravmonument.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Churches of Rome Wiki

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Pigna)
Jesuitorden
Rione Pigna
Verk av Carlo Maderno
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1650
Titelkyrkor i Rom
Kyrkobyggnader med verk av Pierre Legros den yngre
Gitagovinda

Gitagovinda (Gita Govinda, "den besjungna Govinda", "Govinda i sång", "sången om Govinda"), diktverk skaldat av Jayadeva, som levde på 1100-talet vid kung Laksmanasenas hov i Indien.

Diktverket består av monologer och dialoger mellan Govinda (Krishna), Radha och Radhas väninna. Krishna är huvudpersonen, vars upptåg och kärleksförlustelser med Radha och hennes följe av herdinnor skildras på ett högst sinnligt och vällustigt till glödande religiös extas gränsande sätt.

Ämnet för denna dikt är av religiöst ursprung, så tillvida som det är en episod ur den ursprunglige stamguden, sedermera med Vishnu sammanställde guden Krishnas liv, som utgör innehållet. Framställning ur Krishnas liv har sedan långt tillbaka liggande tider utgjort föremål för de religiösa, av sång och upptåg åtföljda processioner, yatras, som ännu, i synnerhet i Bengalen, uppförs till Krishnas ära. Dessa mera folkliga sånger har lagts till grund för en efter alla konstpoesins regler utförd lyrisk-dramatisk framställning i Gitagovinda. I Indien har man uppfattat dikten allegoriskt, så att den avser att vara ett uttryck för den hängivenhetens extas (bhakti), varmed Krishnasektens medlemmar omfattar sin personlige gud (Govinda-Krishna). Författaren själv ger stöd för en sådan tolkning.

Väninnan berättar för Radha, hur Krishna går upp i dans och vällustig lek med herdinneskaran, varpå Radha under klagan ber väninnan föra Krishna tillbaka. Då klagar denne över, att Radha gått från honom i vredesmod. Då skildrar väninnan för Krishna Radhas längtan och för henne hans bedrövelse samt ber henne återvända till honom. Då Radha av sorg och kärlekslängtan är för medtagen för att kunna gå, utbreder sig väninnan för Krishna om Radhas tillstånd; men då Krishna ändå dröjer, brister Radha ut i klagan över, att hon skulle blivit förrådd av väninnan.

Då nu denna kommer tillbaka, utan att medföra Krishna, tror Radha, att han är fängslad av en annan kvinna, brister ut i klagan och förhärligande av den kvinnas lycka, som får erfara Krishnas omfamning. Då nu Radha vid Krishnas slutliga ankomst utbryter i förebråelser, förmanas hon av väninnan att uppge sin vrede. Slutligen vänder Krishna på aftonen tillbaka, betygar Radha sin kärlek och går in i sin hydda. På en väninnas uppfordran följer Radha honom, och deras återförening skildras i de mest glödande färger.

Källor

Indiens språk och litteratur
Anna Massey

Anna Massey, född 11 augusti 1937 i Thakeham, West Sussex, död 3 juli 2011 i London, var en brittisk skådespelare. Hon var dotter till skådespelaren Raymond Massey och syster till skådespelaren Daniel Massey.

Biografi 
Massey gjorde teaterdebut 1955 i The Reluctant Debutante och blev nominerad för en Tony.

Hon filmdebuterade 1958. Hennes mest minnesvärda roller är som ett våldtäkts- och mordoffer i Alfred Hitchcocks Frenzy (1972) och som den ensamma kvinna, som flyr en misslyckad kärleksaffär i TV-filmen Hotel du Lac (1986).

Åren 1958-1962 var Anna Massey gift med skådespelaren Jeremy Brett.

Massey erhöll orden CBE - Commander of the Order of the British Empire 2005.

Anna Massey avled i cancer den 3 juli 2011.

Filmografi i urval 

Peeping Tom – en smygtittare (1960)
Bunny Lake är försvunnen (1965)
Kärlekens hus (1969)
Frenzy (1972)
Ett dockhem (1973)
The Corn is Green (1978; TV-film)
The Mayor of Casterbridge (1978; TV-serie)
The Cherry Orchard (1981)
Mansfield Park (1983) 
Sakharov (1984: TV-film)
Anna Karenina (1985)
Hotel du Lac (1986; TV-film)
A Tale of Two Cities (1989; TV-film)
Chopin, mon amour (1991)
Driftwood (1997)
Room to Rent (2000)
An Angel for May (2002)
Kommissarie Lewis (2007)

Externa länkar 
 

 

Brittiska skådespelare
Födda 1937
Avlidna 2011
Kvinnor
Billy Casper

Billy Casper, född 24 juni 1931 i San Diego, Kalifornien, död 7 februari 2015 i Springville, Utah, var en amerikansk golfspelare som var en av de mest framträdande spelarna på PGA-touren från mitten av 1950-talet fram till mitten av 1970-talet.

I Caspers framgångsrika karriär finns bland annat
3 majorsegrar
51 PGA-segrar med vilka han i februari 2005 är den sjätte mest framgångsrika spelaren på PGA-touren.
Vinnare av penningligan 1966 och 1968.

Casper var medlem i USA:s lag i Ryder Cup 1961, 1963, 1965, 1967, 1969, 1971, 1973 och 1975 och han var icke spelande kapten 1979. 1978 valdes han in i World Golf Hall of Fame.

Mellan 1982 och 1989 vann han åtta gånger på Senior PGA Tour (numera Champions Tour), inklusive en senior major i 1983 års U.S. Senior Open.

Meriter

Majorsegrar 
1959 US Open
1966 US Open
1970 The Masters Tournament

Segrar på PGA-touren 
1956  Labatt Open  
1957  Phoenix Open Invitational,  Kentucky Derby Open Invitational  
1958  Bing Crosby National Pro-Am Golf Championship,  Greater New Orleans Open Invitational,  Buick Open Invitational  
1959  Portland Centennial Open Invitational,  Lafayette Open Invitational,  Mobile Sertoma Open Invitational  
1960  Portland Open Invitational,  Hesperia Open Invitational,  Orange County Open Invitational  
1961  Portland Open Invitational 
1962  Doral CC Open Invitational,  Greater Greensboro Open,  500 Festival Open Invitation,  Bakersfield Open Invitational  
1963  Bing Crosby National Pro-Am,  Insurance City Open Invitational  
1964  Doral Open Invitational,  Colonial National Invitation,  Greater Seattle Open Invitational,  Almaden Open Invitational
1965  Bob Hope Desert Classic,  Western Open,  Insurance City Open Invitational,  Sahara Invitational  
1966  San Diego Open Invitational, Western Open,  500 Festival Open Invitation  
1967  Canadian Open,  Carling World Open  
1968  Los Angeles Open,  Greater Greensboro Open,  Colonial National Invitation,  500 Festival Open Invitation,  Greater Hartford Open Invitational,  Lucky International Open  
1969  Bob Hope Desert Classic,  Western Open,  Alcan Open  
1970  Los Angeles Open,  IVB-Philadelphia Golf Classic,  Avco Classic  
1971  Kaiser International Open Invitational  
1973  Western Open,  Sammy Davis Jr.-Greater Hartford Open  
1975  First NBC New Orleans Open

Segrar på Champions Tour 
1982  The Shootout at Jeremy Ranch,  Merrill Lynch/Golf Digest Pro-Am  
1983  U.S. Senior Open  
1984  SENIOR PGA TOUR Roundup  
1987  Del E. Webb Arizona Classic,  Greater Grand Rapids Open
1988  Vantage At The Dominion,  Mazda SENIOR TOURNAMENT PLAYERS Championship  
1989  Transamerica Senior Golf Championship

Senior majors visas i fet stil.

Övriga segrar 
1974 Lancome Trophy

Källor

Externa länkar 

Profil på PGA Tour

Amerikanska golfspelare
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från San Diego
Födda 1931
Avlidna 2015
Män
Idrottare i Notre Dame Fighting Irish
Alumner från University of Notre Dame
Blodsbröder

Blodsbröder (Blood Brothers) är en musikal med musik, libretto och sångtexter av Willy Russell.

Historia 
Musikalen hade urpremiär i Liverpool 1983. Den har spelats med stor framgång runtom i världen, förutom på Phoenix Theatre i London, bland annat i USA på Broadway, i Japan, Irland, i Sverige på Stadsteatern i Göteborg och i Finland på Tampereen Työväen Teatteri. 

Succén beror enligt kritiker och åskådare på att pjäsen berättar om vanliga människors liv, men på ett mycket gripande, medryckande och överraskande sätt.

I Sverige har musikalen spelats i bl.a. Göteborg och Malmö. Under hösten 2012 spelades Blodsbröder på Teater Storan i Falkenberg.
I mars 2013 hade musikalen premiär på Teater Västernorrland och i april 2013 hade den premiär på Lisebergsteatern i Göteborg. 

20 september 2013 hade Blodsbröder premiär på Stockholms stadsteater i regi av Alexander Öberg och med Jennifer Brown i rollen som mrs Johnstone. Albin Flinkas och Anton Lundqvist gjorde rollerna som tvillingarna.

Handling 
Blodsbröder handlar om enäggstvillingarna Mickey och Eddie som skiljs åt efter födseln. Deras mamma, mrs. Johnstone, har redan många barn och har inte råd att försörja båda två utan ger bort Eddie till den förmögna Mrs. Lyons hos vilken hon arbetar som städerska. De svär vid bibeln att aldrig berätta och för sina andra barn säger Mrs. Johnstone att Eddie dött vid födseln och kommit till himlen.

När de är sju år träffas Mickey och Eddie av en slump och blir bästa vänner. De upptäcker att de fyller år på samma dag och bestämmer sig för att bli blodsbröder. De växer upp och klasskillnaderna gör sig mer och mer synliga mellan dem. Eddie röner stora framgångar vid universitetet och Mickey hamnar i fängelse. Bröderna är helt olika men fortfarande tvillingbröder utan att veta om det.

Referenser 
 

1983 i Storbritannien
Musikåret 1983
Teateråret 1983
Brittiska musikaler
Religionspsykologi

Inom religionspsykologin undersöks människans behov av en tro på en högre makt, religioners ritualer och deras syften. Vetenskapen undersöker även mystiken i religionen – hur vissa människor tycks kunna falla i trans. Religionspsykologin kan sammanfattas som en fråga om vad religionen gör för människan, och varför. Begreppet lanserades av E.D. Starbuck i boken The Psychology of Religion 1899, men ämnet etablerades efter att William James givit ut sin Varieties of Religious Experiences 1902. Forskning inom området hade dock förekommit tidigare bland teologer. Den amerikanske neurologen Andrew B. Newberg kallar delar av sin forskning ”neuroteologi”, eftersom den är inriktad på fysiologiska effekter mer än mentala eller andliga upplevelser.

Litteratur
 Kurt Bergling, "Religionspsykologi" i Theologicum i Lund. Undervisning och forskning i tusen år. Red. av Birger Olsson, Göran Bexell och Göran Gustafsson. Arcus, Lund 2001, s. 101–105.
Öja kyrka

Öja kyrka kan syfta på bland annat: 

Öja kyrka, Gotland
Öja kyrka, Skåne
Öja kyrka, Småland
Öja kyrka, Södermanland
Säkerhetssprängämne

Säkerhetssprängämne är ett lågbrisant sprängämne som inte kan brisera "av sig självt" vid normal eller till och med i vissa fall hårdhänt behandling. För att initiera ett lågbrisant sprängämne används i lättare fall en tändpatron, även kallad tändhatt, som kan aktiveras med en eldslåga, eller en knallhatt som aktiveras med ett slag.

Vid sprängämnen, som är "mycket säkra" räcker inte en normal tändpatron för initiering, utan där använder man starkare medel, en detonator, som i sig är en minisprängladdning, som i sin tur kan initieras av svagare tändmedel.

Sprängämnen
Ljusdals församling

Ljusdals församling var en församling i Uppsala stift och i Ljusdals kommun i Gävleborgs län. Församlingen uppgick 2002 i Ljusdal-Ramsjö församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Den utgjorde på 1300-talet ett eget pastorat för att därefter till 1562 vara moderförsamling i pastoratet Ljusdal, Ytterhogdal och Färila. Från 1 mars 1562 till 1609 moderförsamling i pastoratet Ljusdal och Förila, för att från 1609 till 1852 utgöra ett eget pastorat. 10 februari 1852 utbröts Ramsjö församling och församlingen var därefter till 1861 moderförsamling i pastoratet Ljusdal och Ramsjö. Från 1861 till 1974 utgjorde församlingen ett eget pastorat för att från 1974 till 2002 åter vara moderförsamling i pastoratet Ljusdal och Ramsjö. Församlingen uppgick 2002 i Ljusdal-Ramsjö församling.

Före 1963 var församlingen delad av kommungräns och därför hade den två församlingskoder, 212500 för delen i Ljusdals landskommun och 216100 för delen i Ljusdals köping.

Organister

Kyrkor 
Ljusdals kyrka

Se även
Ljusdals socken

Källor

Historiska församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Ljusdals kommun
Lovsjungen Herrens nåd och makt

Lovsjungen Herrens nåd och makt är en julpsalm av Johan Olof Wallin från 1819.

Melodin är enligt 1939 års koralbok nedtecknad är 1525 och Wallin diktade psalmtexten till en känd melodi.

Publicerad som
Nr 57 i 1819 års psalmbok under rubriken "Jesu kärleksfulla uppenbarelse i mänskligheten: Jesu födelse (julpsalmer)".
Nr 57 i 1937 års psalmbok under rubriken "Jul".

Julpsalmer
Verk av Johan Olof Wallin
Svenska psalmer
Svenska julsånger
Hal Clement

Harry Clement Stubbs, känd under författarnamnet Hal Clement, född 30 maj 1922 i Somerville i Massachusetts, död 29 oktober 2003, var en amerikansk science fiction-författare.

Han hade examina i astronomi och kemi och är mest känd som författare av så kallad hård science fiction. Hans mest kända bok, Mission of Gravity, handlar om ett undsättningsuppdrag på en stor planet. Under namnet George Richard har han målat astronomiskt inspirerade målningar.

Under andra världskriget arbetade han som pilot inom det amerikanska flygvapnet.

Bibliografi

Romaner
Needle ()
Iceworld ()
Mission of Gravity ()
The Ranger Boys in Space ()
Cycle of fire ()
Close to Creitical (()
Star Light ()
Ocean on Top ()
Through the Eye of a Needle ()
The Nitrogen Fix ()
Still River ()
Isacc's Universe: Fossil ()

Novellsamlingar
Natives of Space ()
Small Changes ()
The Best of Hal Clement ()
Intuit ()

Källor
Clute, John (red), Science Fiction - The Illustrated Encyclopedia, 1995, London, Dorling Kindersley Limited

Noter

Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga författare
Amerikanska flygare
Alumner från Boston University
Alumner från Harvard University
Personer från Somerville, Massachusetts
Födda 1922
Avlidna 2003
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s arméflygvapen
Hederstitel

En hederstitel eller honorärtitel kan tilldelas någon som under lång tid utfört något för samhället särskilt värdefullt, utan att formellt uppfylla allt det som egentligen krävs för titeln. Att befordras genom en hederstitel för inte med sig ekonomiska förmåner. En honorärtitel kan ses som en immateriell medalj.

Akademiska titlar
Ett exempel är att den som länge med erkänd kvalitet verkat inom den akademiska världen, kan tilläggas titeln med professors namn, heder och värdighet, vilket i äldre handlingar ofta förkortas n h o v. Ett annat exempel är utnämning av en hedersdoktor, utan att den belönade för den skull har åstadkommit någon doktorsavhandling. Detta kallas doctor honoris causa (dr h c). I den akademiska världen finns detaljerade föreskrifter om hur nominering, val och utnämning av hedersdoktorer ska ske.

Emeritus är en pensionerad professors hederstitel och även professor emeritus.

Förvaltningstitlar
Vissa högre tjänstemän inom utrikesförvaltning och regering benämnes excellens till följd av sin befattning. Inom vissa samhällen har det förekommit att statschefen utsett en gunstling till hedersexcellens utan att det var kombinerat med motsvarande befattning. Detta gjordes till exempel i tsartidens Ryssland. Om man så vill kan man se detta som ett steg mot adelskap.

I Sverige kunde man från 1773–1867 få titeln En af rikets herrar som var en hederstitel som gav innehavaren samma rang som ett riksråd samt rätt att tituleras Excellens.

Rådstitlarna stadfästes av Finlands president efter ansökan, och det är ofta större företag som ansöker för att hedra någon betrodd verkställande direktör.

Om någon med titeln excellens eller bergsråd faktiskt har den befattning som titeln antyder kan man i skrift påpeka det med ”Verklige Excellensen N.N.” eller ”Verklige Bergsrådet N.N.” På så vis ökar substansen bakom titeln.

Hovtitlar
Kungliga eller furstliga personer kan ge hederspositioner vid sina hov. Exempel på titlar som den svenske monarken delar ut är: 
Hovsångare, hovtrumpetare, hovdansare och hovkapellmästare (till artister)
Hovkamrerare, hovintendent, hovsekreterare och hovmarskalk (till anställda vid Kungliga Hovstaterna)
Hovpredikant (till präster)
Hovfotograf (till fotografer)
Hovleverantör (till näringsidkare)

Se även
 À la suite
 Heder
 Sinekur
 Stadshederstitlar i Nazityskland

Referenser

Noter

Titlar
Ugglan
Gläd dig, du helga kristenhet

Gläd dig, du helga kristenhet är en ursprungligen latinsk julpsalm, Gaude Visceribus som enligt Högmarck (1736) översattes till svenska av Laurentius Petri Nericius. En senare version av Samuel Johan Hedborn från 1813, bearbetad av Johan Olof Wallin 1816 och publicerades i 1819 års psalmbok. I en konkordanstabell för 1819 års psalmer anges att det är samma psalm.

Titelraden ("Gläd tigh tu helga Christenhet") (nr 124) är densamma i 1695 års psalmbok, men innehållet skiljer sig så att det mer är inspirationskällan som omtolkats (en bibeltext?) eller en ny översättning av samma latinska text. 

Dess melodi används inte av någon annan psalm enligt 1697 års koralbok.
Melodin till den nya/andra versionen är enligt 1939 års koralbok skapad i samband med utgivningen av koralboken av okänd upphovsman, vilket innebär att den då fick en helt annan melodi. I 1964 års koralbokstillägg tillskrivs Henry Weman melodin som en komposition från 1938, därtill samma melodi som b-melodin till Verka, tills natten kommer.

Text

Publicerad i 
Swenske Songer eller wisor 1536 med titeln Gläd tich tu helga Christenheet under rubriken "Gaude visceribus".
Een liten Songbook under rubriken "De beata virgine". 
1572 års psalmbok med titeln GLädh tigh tu helga Christenheet under rubriken "Gaude visceribus".
1695 års psalmbok som nr 124 med samma titelrad men annat innehåll, under rubriken "Jule-högtids Psalmer - Om Christi Födelse".
1819 års psalmbok som nr 59 under rubriken "Jesu kärleksfulla uppenbarelse i mänskligheten: Jesu födelse (julpsalmer)".
Tempeltoner som nr 63 (vers 5 och 6) med titelraden Beseglat är de trognas hopp
1937 års psalmbok som nr 59 under rubriken "Jul".

Källor

Externa länkar 
Hos Projekt Runeberg finns texten ur Swenske Songer eller wisor 1536

Latinskspråkiga psalmer
Julpsalmer
Stall av återvändande blad

Stall av återvändande blad är en term inom helikopterflygning, där stall står för förlust av lyftkraft, och återvändande blad syftar på det av helikopterns rotorblad - propellerblad - som är på väg mot flygriktningen.. Eftersom autogiron också använder rotorer för sin lyftkraft kan de också drabbas av fenomenet.

På en helikopter vars rotor sett från ovan snurrar moturs kommer rotorbladen att färdas framåt på höger sida av helikoptern och bakåt på den vänstra. När helikoptern flyger framåt får blad som är på väg framåt en högre hastighet gentemot den omgivande luften än blad som är på väg bakåt, eftersom även fartvinden spelar in. Inne vid rotorns nav kan då hastigheten gentemot luften hos det blad som är på väg bakåt, bli negativ. Därför har de flesta helikoptrar ingen vingprofil på bladen på det första stycket från navet.

Vid höga hastigheter riskerar det bakåtgående bladet att stalla helt, varvid helikoptern skulle tippa omkull. Helikopterns altitud spelar även in eftersom rotorbladens anfallsvinkel då är högre. De flesta hellikoptertillverkarna publicerar därför diagram som visar högsta tillåtna hastighet vid given höjd.

Stall av återvändande blad korrigeras genom att först sänka stigspaken för att minska rotorbladens anfallsvinkel, därefter kan helikopterns hastighet minskas med hjälp av helikopterns styrspak.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Flygteknik
Storm (film)

Storm är en svensk film från 2005 i regi av Björn Stein och Måns Mårlind.

Handling 
Storm handlar om DD (Eric Ericson), en självsäker man i trettioårsåldern som klarar sig utmärkt själv. Men plötsligt dyker en kvinna, Lova (Eva Röse), upp i hans liv. Hon är jagad av onda män som vill henne illa.

DD får en ask av Lova som han blir tillsagd att skydda, men hennes förföljare ger sig inte i första taget i jakten på asken. Mot sin vilja dras DD in i en mardrömslik kamp mellan gott och ont.

Om filmen 
Filmen hade svensk premiär den 20 januari 2006, men premiärvisades redan under Stockholms filmfestival den 18 november 2005, där den vann publikpriset.

Den spelades in hösten 2004 i Stockholm, Trollhättan och Vänersborg. Karl Johan Fröjd svarade för specialeffekterna.

Filmen vann en Guldbagge 2006 för bästa foto, Linus Sandgren, FSF och publikens pris under Stockholms filmfestival 2005.

Trivia 
Storm är den första svenska filmen som använder ljudeffekten Wilhelmskriket.

En annan klassisk filmreferens är användningen av numret 1138 som från och med George Lucas film THX 1138 har figurerat i diverse filmer och TV-serier, bl.a. Star Wars.

DVD:n släpptes 16 augusti 2006 i Sverige.

Rollista 
 Eric Ericson – Donny "DD" Davidsson
 Eva Röse – Lova
 Jonas Karlsson – Man i kostym
 Lina Englund – Medhjälpare
 Peter Engman – Taxi-chaufför
 Karl Norrhäll – Jeppon
 Jacqueline Ramel – Malin
 Matias Padin Varela – Knugen
 Joel Kinnaman – Bartender
 Per Ragnar – Vakthavande
 Sasha Becker – Helena
 Adam Lundgren – DD som tonåring
 Oscar Åkermo – DD som barn
 Christian Rinmad – Ronny (som Christian Hollbrink)
 Niclas Larsson – Ronny som barn
 Victor Ström – Mormon
 Sofia Hvittfeldt – Katta
 Jim Ramel Kjellgren – Spelare (som Jim J:son Kjellgren)
 Mikael Fredriksson – Mobbare
 Marcus Gummesson – Mobbare
 Henrik Hofling – Mobbare
 Christoffer von Reis – Bög #1
 Robert Jitzmark – Bög #2
 Jens Ekbom – Älskande man
 Ann-Sofie Lundin – Älskande kvinna
 Freddi Lindkvist – Polis
 Jesper Malmberg – Polis
 Niklas Persson – Polis
 Katarina Sandström – Sig själv / Nyhetsankare (okrediterad)
 Katia Winter – Ung kvinna i bar (okrediterad)

Övriga 
 Jörgen Berthage – Goon
 Martin Blad – Goon
 Carl-Johan Kihlbom – Goon
 Andreas Ljung – Goon
 Anders Simonsson – Goon
 Victor Smedinge – Goon
 Magnus Stenius – Goon
 Olle Toftenow – Goon
 Johannes Wikström – Goon
 Mikael Brolin – Goon
 Janne Lindqvist – Goon (okrediterad)

Externa länkar 

Filmer 2005
Svenska actionfilmer
Svenska thrillerfilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer från Film i Väst
Filmer från Sveriges Television
Filmer i regi av Björn Stein
Filmer i regi av Måns Mårlind
Guldbaggenominerade
Filmer vars fotograf belönades med Guldbaggen för bästa foto
Markresonans

Markresonans är en form av självsvängning som kan drabba vissa rotorsystem som kan orsaka problem främst för helikoptrar. Stela eller halvstela rotorblad är i regel inte känslig för markresonans. Ett helt ledat rotorblad kan vara mycket känslig. Detta beror på att bladen kan pendla framåt och bakåt i rotationsplanet. Denna förmåga gör att rotorn balanserar sig själv i luften och ger en behaglig flygning. Problem kan dock uppstå på marken. Ifall rotorbladen hamnar i en pendling på marken så kommer rotordiskens tyngdpunkt inte att ligga exakt över rotormasten. Helikoptern kommer då i gungning och detta kan leda till att helikoptern välter. 
Lösningen kan vara att göra ett snabbt gaspådrag eller att öka lyftkraften. Alla blad kommer då att gå mot sitt bakre stopp och rotordisken blir därmed åter i balans.
Vissa helikoptrar har system med dämpare på landställen för att motverka detta fenomen.

Flygteknik