kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rusiner

Rusiner (även rutener, ruser, routener, ruthener, rusnaker) (tyska: Ruthenen, lat. Rutheni, Ruteni) är ett ord som härleds ur ordroten Rus, och är en etnonym som betecknar kärnbefolkningen i Rutenien och är ett samlingsbegrepp för ukrainare och belarusier.

Etnonym och identitet 
Som etnonym påträffas ordet rusin (rhos) i en frankisk krönika från år 839 Namnet användes om människor med anknytning till Rutenien; ordet förekommer därefter i en mängd källor, däribland i Kievfursten Olegs avtal med grekerna i Bysans år 911 (nämns 7 gånger), Igors avtal från 945 (nämns 6 gånger), i staden Smolensks avtal med tyskarna, och används senare som etnonym i Galizien-Volynien-furstendömet, Storfurstendömet Litauen och som en samlande beteckning på ukrainarna och belarusierna i de polska texterna mellan 1200- och 1900-talet, en benämning båda dessa folken betecknar sig med.

Under medeltiden, och då särskilt under 1500- och 1600-talen, användes termen rusinskij i centrala Ukraina beträffande språket, religionen samt som en etnonym för att beteckna nationaliteten hos folket som bodde i dessa områden. I Galizien och Bukovina överlevde detta namn till början av 1950-talet, och i Transkarpatien används det ännu idag. Uppskattningsvis finns det idag omkring 1,2 miljoner rusiner.

En liten parentes i sammanhanget är att områdena som de polsk-ryska krigen 1648–1654 och 1654–1667 hade berört kallades för Lillrutenien och befolkningen i dessa för rutener. Beteckningen "Ukraina" användes av den polska sidan, och då endast i territoriellt syfte för att beskriva vojvodskapen i de östra delarna av landet. Polackerna själva kallade "ukrainarna" för rusiner (polska: "rusini", ett ord med rötter i 900-talets Rutenien), som avsåg "folk från Rus" och Kievrus, vilket många dokument från den tiden visar. Folken i Ukraina och Belarus använde samma namn om sig själva.. I svenska skrifter benämns rusiner ibland felaktigt "ryssar".

Källor

Vidare läsning

Östslaver
Onsjö

Onsjö är en stadsdel i Vänersborg, belägen söder om Karls grav, i närheten av stadens föregångare Brätte i Naglums socken.

Onsjö är en relativt ung stadsdel som växte snabbt under 1980-talet. Vänersborgs kommun köpte området 1974, som fram till dess ingått i Onsjö fideikommiss. Den siste fideikommissarien, friherre Eric Haij (1906–1973) hade avlidit året dessförinnan. Onsjö säteri hade då varit i släkten Haijs ägo sedan 1770, och fideikommiss sedan 1786. Vollrat Vilhelm Haij uppförde huvudbyggnaden vid Onsjö säteri 1773–74 och den totalförstördes i en brand 1982. De kvarvarande byggnaderna från fideikommisset används idag av Onsjö Golfklubb.

Under senare halvan av 2000-talets första årtionde började man åter bygga nya bostäder i området.

På Onsjö finns Onsjöskolan för elever till och med sjätte årskursen samt sedan 1990 delar av Birger Sjöberggymnasiet. Där ligger sedan 1988 
Onsjökyrkan, en samarbetskyrka mellan Svenska kyrkan och Evangeliska fosterlandsstiftelsen. Vid Onsjö ligger också golfbanan i Vänersborg, Onsjö golfbana.

Galleri

Se även
Vassända-Naglums socken

Källor

Externa länkar 

 

Stadsdelar i Vänersborg
Avvecklade fideikommiss i Sverige
Herrgårdar i Västergötland
Rutener

Rutener, ruten, rutensk, eller ruthener kan syfta på:

 Rutener – en alternativ benämning på folkslaget rusiner
 Rutener – en historisk benämning på olika östslaviska folk, se ukrainare och belarusier

Se även
 Rutenien
 Rutenska (olika betydelser)
Förmögenhetsskatt

Förmögenhetsskatt är en löpande beskattning av förmögenhet, baserad på förmögenhetens storlek oberoende av dess avkastning. 

I december 2020 hade 7 länder förmögenhetsskatt – Argentina, Belgien, Italien, Nederländerna, Norge, Schweiz och Spanien. Förmögenhetsskatten avskaffades i Danmark 1997, Finland år 2005 och i Sverige år 2007.

Historik 
Förmögenhetsskattens rötter går tillbaka till antikens Grekland. En så kallad "eisphorá" var en fast avgift som vid behov togs ut på mycket rika atenier – vanligtvis i tider av krig.

Skatt baserad på ägd mark och/eller fastighet, som kan ses som en typ av förmögenhetsskatt, har existerat som en av de vanligaste typerna av skatt i äldre tid och i de flesta länder. I slutet av 1800-talet utvecklades nya former av skatter, och successivt har denna skatt ersatts av inkomstskatt, kapitalvinstskatt och fastighetsskatt bland de direkta skatterna. I många länder skapades i början av 1900-talet även en mer direkt förmögenhetsskatt. I Sverige infördes till exempel 1910 regeln att 1/60 av förmögenheten skulle läggas till inkomsten vid inkomstbeskattningen.

Debatt 
Förmögenhetsskatt har motiverats med fördelningspolitiska argument, främst av socialistiska och socialdemokratiska debattörer och nationalekonomer.

Kritiker av skatten, som oftast hittas bland högerorienterade debattörer, har argumenterat att skatten är kontraproduktiv, då den leder till minskad uppbyggnad av kapital tillgängligt för sådana investeringar som ger välstånd i samhället. Skatten har också kritiserats för att vara svår att implementera och för att det är lätt för förmögna människor att undvika skatten genom att flytta utomlands.

Den franske ekonomen Thomas Piketty argumenterar i sin bok Kapitalet i tjugoförsta århundradet att kapitalistiska samhällen alltid leder till en ojämn fördelning av välstånd, vilket han menar orsakar social och ekonomisk instabilitet. Piketty föreslår ett globalt system med progressiva förmögenhetsskatter för att minska ekonomisk ojämlikhet och bryta den nuvarande trenden mot att allt färre äger en allt större andel av alla tillgångar.

Enligt en OECD-studie från 2018 är det "svårt att bestämt hävda att förmögenhetsskatter skulle ha negativa effekter på entreprenörskap. Omfattningen av effekterna av förmögenhetsskatter på entreprenörskap är också oklart."

Professor Åsa Hansson kunde i en vetenskaplig studie publicerad 2010 påvisa att förmögenhetsskatter var negativa för ekonomisk tillväxt.

Se även 
Fastighetsskatt
Fördelningspolitik
Förmögenhetsskatt i Sverige

Källor

Externa länkar

Skatter
Historiska svenska skatter
Badhuset (film, 1999)

Badhuset, kinesisk film från 1999.

Handling
En affärsman åker hem till Peking eftersom han tror fadern har dött, men upptäcker att fadern arbetar i familjens badhus. Han upptäcker också att faderns hälsa försämras och måste bestämma sig för vad han ska göra.

Om filmen
Visades första gången på Toronto International Film Festival den 14 september 1999, svensk premiär den 6 april 2001.

I Sverige är filmen tillåten från 7 år.

Rollista
Wu Jiang 
Quanxin Pu 
He Zeng 
Xu Zhu

Utmärkelser
Filmen har fått 9 priser på 7 olika filmfestivaler.

Externa länkar

Filmer 1999
Kinesiska dramafilmer
Kinesiska komedifilmer
Mandarinspråkiga filmer
WP:Projekt Kina
Stötstångsmotor

Stötstångsmotor är en fyrtaktsmotor med toppventiler, där ventilerna lyfts med hjälp av stötstänger. Kamaxeln är placerad nere vid vevaxeln och drivs i allmänhet via ett kugghjul, benämnt kamaxeldrev. Varje nock på kamaxeln påverkar en stötstång. Stången går upp till ventilerna och höjer ena änden av en vipparm som i sin tur öppnar och stänger insugs- och avgasventilen. Ventilerna förs tillbaka med ventilfjädrar. Insugs- och avgasventilen har alltså var sin kam på kamaxeln och var sin stötstång.

Kamaxeln ligger inuti motorblocket vilket gör att motorn kan vara lägre än motorer med överliggande kamaxel som har kamaxeln placerad i toppen, över cylindrarna. I en stötstångsmotor slipper man de mer komplexa konstruktionerna med kamrem eller kamkedja. Istället drivs kamaxeln med kugghjul som sällan behöver service eller utbyte. V-motorer och boxermotorer kan använda samma kamaxel för båda cylinderraderna med denna konstruktion, vilket också minskar antalet delar.  

Nackdelen med en stötstångsmotor är att den inte kan arbeta vid lika höga varvtal som en motor med överliggande kamaxel, eftersom stötstängerna har stor massa som måste fås att röra sig fram och tillbaka (se tröghet). Vid ett tillräckligt högt varvtal kommer mekanismen inte längre att fungera på grund av stora tröghetskrafter. 

Motorteknik
Afro

Ett afro är en sorts hårfrisyr. Afrons största kännetecken är dess stora volym. Formen kan vara mycket varierande, och exempelvis kan den se ut som en boll eller en fyrkant. 

Vem som helst kan inte ha ett afro. De flesta med frisyren har självkrulligt hår, vilket ger dem en viss fördel. Ibland kan håret vara svårt att kamma ut, men till dessa afron finns speciella "afrokammar" som underlättar utkammandet.

Frisyrer
Edgar Wallace

Richard Horatio Edgar Wallace, född 1 april 1875 i Greenwich i London, död 10 februari 1932 i Beverly Hills i Kalifornien, var en brittisk författare av kriminalromaner.

Han hade diversejobb och tjänstgjorde en tid i Sydafrika. Han kom att skriva 175 detektivromaner och 15 skådespel, som till exempel Hämnaren från Dartmoor, Mysteriet Milton och U-båtsjägaren.

Strax innan han avled var han medhjälplig till manuskriptet för filmen King Kong (1933). Dessutom har många av hans kriminalromaner filmatiserats.

Referenser

Externa länkar 

 
 
 
 
 Edgar Wallace - Bibliografi på Fantasticfiction.co.uk

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Brittiska kriminalförfattare
Födda 1875
Avlidna 1932
Män
Personer från Greenwich
Karusellen (sång)

Karusellen, även känd som antingen Jungfru skär eller Jungfru skön, är en sång på svenska som ofta används som sånglek vid dans kring både julgran och midsommarstång. Texten kretsar kring en karusell. Den nedtecknades vid slöjdseminariet i Nääs runt år 1900. Sånglekar från Nääs av Otto Hellgren och Rurik Holm utkom 1905 och 1915, och denna finns med i andra delen. Karusellen var bland annat signaturmelodi till programmet Karusellen i Sveriges Radio i början av 1950-talet. I texten finns det en hänvisning till den då kända pjäsen Andersson, Pettersson och Lundström, som hade premiär 1865.

Publikation
Julens önskesångbok, 1997, under rubriken "Tjugondag Knut dansar julen ut", angiven som "Svensk folkvisa"
Barnens svenska sångbok, 1999, under rubriken "Sång med lek och dans".

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

Danslekar
Svenskspråkiga sånger
Vi äro musikanter

Vi äro musikanter är en sång som ofta används vid dans kring julgran och midsommarstång. En tidig uppteckning av sången finns i Folklekar från Västergötland (1908–1934), utgiven av Sven Lampa. Det är en så kallad härmningssång, där man kan utföra rörelser till, i detta fall genom att ställa sig i den position som används då de i texten omnämnda musikinstrumenten nämns.

Text

Publikation
Julens önskesångbok, 1997, under rubriken "Tjugondag Knut dansar julen ut", angiven som "Folklek"
Barnens svenska sångbok, 1999, under rubriken "Sång med lek och dans".

Inspelningar

En tidig inspelning gjordes med Gösta Jonsson, Britt Berg och Robert Brian Aldéns gammelfarfar Evert Brian Aldén då den ingick i ett julpotpurri som spelades in i Berlin i september 1933, och gavs ut på skiva senare samma år.

Referenser

Noter

Referenser

Svenska julsånger
Danslekar
Max Schreck

Maximilian "Max" Schreck, född 6 september 1879 i Berlin, död 20 februari 1936 i München, var en tysk skådespelare. Han är främst känd för sin roll som Greve Orlok i stumfilmen Nosferatu, eine Symphonie des Grauens från 1922, som blev den allra första vampyrfilmen i långfilmsformat.

Biografi 
Max Schreck fick sin skådespelarträning vid Berlins stadsteater och arbetade vid Münchner Kammerspiele i München 1919-1922. Han filmdebuterade i Der Richter von Zalamea (1920). Efter Nosferatu (1922) medverkade han bland annat i Die Straße (1923) innan han åter arbetade med Nosferatu-regissören F.W. Murnau i Storhertigens finanser (1924). Han fortsatte att arbeta i både film och teater fram till sin död 1936.

Max Schreck var gift med skådespelerskan Fanny Normann. Han var farbror till skådespelerskan Gisela Uhlen.

Eftermäle 
Max Schreck gestaltas av den amerikanske skådespelaren Willem Dafoe i skräckfilmen Shadow of the Vampire (2000), vilken löst handlar om inspelningen av Nosferatu. I den filmen framställs det som att Schreck verkligen var en vampyr.

Max Schreck är även namnet på Christopher Walkens karaktär i filmen Batman - Återkomsten (1992). Karaktären är dock inte baserad på den verkliga personen.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 

 

Födda 1879
Avlidna 1936
Tyska skådespelare under 1900-talet
Män
Skådespelare från Berlin
Emmaljunga Barnvagnsfabrik AB

Emmaljunga Barnvagnsfabrik AB är ett svenskt företag från Emmaljunga.

Bolaget etablerades i Emmaljunga år 1925 och är sedan dess är en mycket stor tillverkare av barnvagnar. 

Den är idag den äldsta kvarvarande barnvagnsfabriken i norra Europa. Företaget grundades av Henry Leopold Persson och drivs fortfarande som ett familjeföretag.

Historia 
Barnvagnstillverkaren Emmaljunga är ett familjeföretag i tredje generationen. Henry L. Persson som lät tillverka den första barnvagnen i sin hemby 1925 byggde upp ett företag runt produkten. Till en början skedde tillverkningen under enkla förhållanden. Utförandet inspirerades av tyska barnvagnar. Under krigsåren i början av 1940-talet var materialvalen beroende av tillgång på råvara och många delar tillverkades i trä. Under 1950-talet blev kromade metalldelar viktiga komponenter och tillverkningen ställdes om, inte minst beroende på att marknaden och efterfrågan ändrades när importen av konkurrerande produkter ökade.

Källor

Externa länkar
 Emmaljunga Barnvagnsfabrik AB - Officiell webbplats
 Emmaljunga Barnvagnsfabrik AB - Officiell Instagram
Svenska tillverkare av nyttoföremål
Företag bildade 1925
Tip Tap Rap

Tip Tap Rap är en svensk julsång i rapstil från 1987. Den har bland annat sjungits av musikgruppenThe Jacko Family . Sångtexten innehåller inslag från flera olika julsånger.

Referenser

Svenska julsånger
Sånger 1987
Glen

Glen (sydsamiska: Klïere el. Glijre) är ett sameviste i Ovikens distrikt (Ovikens socken) i Bergs kommun som ligger i Arådalen i Oviksfjällen, Jämtland.

Glen fick bilväg 1961 och den byggdes av Gunnar Sjöstedts mannar och invigdes slutligen av dåvarande landshövdingen Tottie. I dag består vistet av 3 familjer. Invid Glen finns en renskiljningssplats (slaktplats).

Glen ligger inom Tåssåsens samebys område.

Se även
 Oviksfjällen

Litteratur om Glen
 Johansson, Lajla; Doft av näver och ene - samlade dikter (om Glen och området däromkring), Gaaltije, Östersund, 
 Larsson, Anders, Lars-Göran och Jöns. Börtnan - fiskebyn i fäbodriket (om Glen, Börtnan och området däromkting), Jengel Förlag, Östersund 2019,

Källor

Noter

Orter i Bergs kommun
Samevisten
Sydsamer
Down in Albion

Down in Albion är debutalbumet från det brittiska indierockbandet Babyshambles. Det släpptes 14 november 2005 på Rough Trade Records, dock hade det funnits ute illegalt på Internet sedan 19 oktober samma år. Albumet gick direkt in på tionde plats på den brittiska albumlistan 20 november.

Albumet är producerat av Mick Jones, känd från The Clash, som även producerade The Libertines båda album. Det innehåller en version av bandets andra singel "Killamangiro", liksom den reggaeinfluerade låten "Pentonville". Användandet av sången "Albion" är kontroversiellt bland en del av Babyshambles fans, eftersom den härstammar från Pete Dohertys tid i The Libertines. Down in Albion var från början tänkt att vara ett konceptalbum där sagan om skönheten och odjuret skulle återberättas.

Låtlista
"La Belle et la Bête" - 5:05
"Fuck Forever" - 4:37
"A'Rebours" - 3:23
"The 32nd of December" - 3:09
"Pipedown" - 2:36
"Sticks and Stones" - 4:52
"Killamangiro" - 3:13
"8 Dead Boys" - 4:16
"In Love With a Feeling" - 2:52
"Pentonville" - 3:50
"What Katy Did Next" - 3:08
"Albion" - 5:25
"Back From the Dead" - 2:52
"Loyalty Song" - 3:33
"Up the Morning" - 5:43
"Merry Go Round" - 5:22

Externa länkar
 Babyshambles - Officiell webbplats

Musikalbum 2005
Album av Babyshambles
Philipp Spitta (teolog)

Karl Johann Philipp Spitta, född 1 augusti 1801 i Hannover, död 28 september 1859 i Burgdorf i Hannover,  var en tysk poet och psalmförfattare. Han var protestantisk präst och superintendent i Burgdorf.

Utbildning och arbete
Han började efter en kort vistelse på gymnasium istället som urmakarlärling. Men 1821-1824 återupptog han studierna i teologi vid universitetet i Göttingen. En av hans vänner var Heinrich Heine, som han bildade ett poetiskt sällskap ihop med. Efter avlagd grundexamen erhäll han en tjänst som guvernant i närheten av Lüneburg. 

Från 1828 fick han alltfler arbetsmöjligheter genom att tjänstgöra som hjälppredikant Sudwalde, på vilket följde tjänst som organist och garnisonspräst i Hameln. Han var också sekreterare i en kristen förening i norra Tyskland [Christlicher Verein im nördlichen Deutschland). 

Sex år senare fllyttade han till Peine och tillträdde tjänsten som superintendent där, men motsvarande position erhöll han 1847 i Wittingen och antog denna. År 1855 utnämndes han till hedersdoktor vid teologiska fakulteten i Göttingen, som ett erkännande av hans insatser som präst och teolog.

År 1859 blev han utnämnd till superintendent stiftet Burgdorf, men avled där kort efter att han tillträtt denna tjänst. Två av hans söner med Johanna Maria Hotzen följde i faderns fotspår och har skapat sig egna namn inom samma område: Friedrich Spitta var en betydelsefull teolog och Philipp Spitta blev en betydelsefull vetenskapsman inom musikvetenskap.

Psalmförfattare
Bei Dir, Jesu, will ich bleiben (EG 406)
Bleibt bei dem, der euretwillen
Du heil'ger Geist, bereite
Ein lieblich Los ist uns gefallen
Es kennt der Herr die Seinen
Freuet euch der schönen Erde (1827, EG 510)
Geist des Glaubens, Geist der Stärke (1833, EG 137)
Gottes Stadt steht fest gegründet
Herzenkündiger
Ich steh in meines Herren Hand (1833, EG 374)
O du, den meine Seele liebt
O Jesu, meine Sonne
O komm, du Geist der Wahrheit
O selig Haus
O Vaterhand, die mich so treu geführet
O, wie freun wir uns der Stunde
Wie wird uns sein
Wo ist ein Vater, Gott, wie Du
Wort des Lebens, laut're Quelle

O Jesu, meine Sonne översattes 1859 till engelska, O blessed Sun, whose splendor, av Richard Massie. Samma år översatte Massie också I know no life divided, o Lord of life, from thee. Bägge översättningarna är publicerade i The Church Hymn book 1872 (nr. 786 och 787).

I svenska psalmböcker återfinns
Herrens stad har fasta grunder (1937 nr 244), skriven 1843. (Gottes Stadt steht fest gegründet)
Jag och mitt hus för dig, o Gud (1937 nr 481), skriven 1833

Litteratur
Psalter und Harfe. Eine Sammlung christlicher Lieder zur häuslichen Erbauung, 1833; und 1843. 
Biblische Andachten, anonym utgåva av Christlichen Verein im nördlichen Deutschland, Halle 1836 und II. Bd. Halle 1839;

Källor

Externa länkar

Tyska protestantiska präster
Tyska författare
Tyska psalmförfattare
Födda 1801
Avlidna 1859
Män
Hedersdoktorer vid Göttingens universitet
Personer från Hannover
Alumner från Göttingens universitet
Tyska präster under 1800-talet
The Christmas Song

The Christmas Song, vanligen kallad "Chestnuts roasting on an open fire" eller "Merry Christmas to you" är en amerikansk julsång skriven 1944 av sångaren Mel Tormé och Robert "Bob" Wells. Enligt Tormé själv tillkom sången under en stekhet sommar, i ett försök att "svalka sig genom att tänka svala tankar". Enligt BMI är det en av världens mest framförda.

Om sången

Tormé har sagt "jag såg ett skrivblock på hans piano med fyra textrader, skrivna med blyerts. De började 'Chestnuts roasting... Jack Frost nipping... Yuletide carols... Folks dressed up like Eskimos.' Bob (Wells) höll inte på med en sångtext. Han tänkte att om han kunde förskjunka i vintertankar så kunde han svalna av. Fyrtio minuter senare var sången skriven. Jag skrev musiken och något av texten. 

Nat King Cole spelade in sången med sin trio tidigt 1946. På Coles begäran, och mot skivbolagets önskan, gjordes en nyinspelning samma år med tillägg av en liten stråksektion. Den senare versionen blev en enorm framgång både på pop- och R&B-listorna. Cole spelade in sången igen 1953 med samma arrangemang men med full orkester, dirigerad av Nelson Riddle, och än en gång 1961, i en stereoinspelning med orkester under ledning av Ralph Carmichael. Denna senare inspelning är den som har kommit att betraktas som den ultimata, och röner fortfarande stora mängder radiospelning i jultider. Coles originalinspelning från 1946 valdes in i The Grammy Hall of Fame 1974. Mel Tormé gjorde egna inspelningar av sången 1954 samt återigen 1965 och 1992.

Lotta Engberg tolkade 2009 låten på julalbumet Jul hos mig.

Publikation
Julens önskesångbok, 1997, under rubriken "Nyare julsånger"

Referenser 

Amerikanska julsånger
Sånger 1944
Engelskspråkiga sånger
Rock in Opposition

Rock in Opposition (RIO) var en rörelse bestående av ett antal "progressiva" rockgrupper i slutet av 1970-talet som ansåg sig vara i opposition mot musikindustrin som inte erkände deras musik. Initiativtagare till rörelsen var den brittiska gruppen Henry Cow som i mars 1978 inbjöd fyra europeiska grupper till London för att framträda på en festival med namnet "Rock in Opposition". De grupper som framträdde vid festivalen var:

Henry Cow (England)
Stormy Six (Italien)
Samla Mammas Manna (Sverige)
Univers Zéro (Belgien)
Etron Fou Leloublan (Frankrike)

Efter festivalen blev RIO en formaliserad organisation som syftade till att företräda och främja sina medlemmar. Tre ytterligare grupper anslöt sig också: Art Bears, Art Zoyd och Aksak Maboul, och fler festivaler hölls senare i Frankrike, Italien och Sverige.

RIO som rörelse varade inte länge. RIO var inte företrädare för en viss musikstil, men begreppet har senare använts för att klassificera de band som ingick i eller utvecklades från rörelsen.

Progressiv rock
Dimo Wache

Dimo Wache, född 1 november 1973, är en tysk före detta fotbollsmålvakt. Han spelade under 15 år i Mainz 05 mellan 1995 och 2010.

Källor 

Födda 1973
Män
Tyska fotbollsspelare
Spelare i Borussia Mönchengladbach
Spelare i 1. FSV Mainz 05
Levande personer
Blue Christmas

Blue Christmas är en julsång, skriven 1948 av Bill Hayes och Jay Johnson. Den spelades först in av Doye O'Dell 1948,

Elvis Presley gjorde 1957 en välkänd inspelning av sången. Även Shanes spelade 1993 in sången.

Källor

Fotnoter

Amerikanska julsånger
Sånger framförda av Elvis Presley
Engelskspråkiga sånger
Sånger 1948
Singlar utgivna på RCA Victor
Michael Thurk

Michael ’Micha’ Thurk, född 28 maj 1976 i Frankfurt am Main, är en tysk fotbollsspelare (forward) som spelar i FC Heidenheim. Thurk inledde sin professionella spelarkarriär 1995 i SpVgg. Oberrad och har sedan dess även spelat för SV Jügesheim, 1. FSV Mainz 05, FC Energie Cottbus, Eintracht Frankfurt och FC Augsburg.

Källor

Tyska fotbollsspelare
Män
Födda 1976
Levande personer
Spelare i 1. FSV Mainz 05
Spelare i FC Energie Cottbus
Spelare i Eintracht Frankfurt
Spelare i FC Augsburg
Neubrandenburg

Neubrandenburg är en stad i den tyska delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Sedan 4 september 2011 är staden huvudort i distriktet Mecklenburgische Seenplatte.

Staden grundades 1248 och är känd för sin välbevarade medeltida ringmur som står kvar trots att staden skadades svårt under andra världskriget.

Geografi
Neubrandenburg ligger vid Tollensesjöns norra strand. Väster om staden flyter ån Tollense, som kommer från sjön.

Historia

Befolkningsutveckling
 Befolkningsutveckling  i Neubrandenburg

Källa:,
,,

Vänorter
Neubrandenburg har följande vänorter:

  Collegno i Italien (sedan 1965)
  Villejuif i Frankrike (sedan 1966)
  Nevers i Frankrike (sedan 1973)
  Koszalin i Polen (sedan 1974)
  Petrozavodsk i Ryssland (sedan 1983)
  Flensburg i Tyskland (sedan 1987)
  Gladsaxe kommun i Danmark (sedan 1990)
  Nasaret i Israel (sedan 1998)
  Yangzhou i Kina (sedan 1999)

Galleri

Referenser 

 
Kommuner och städer i Landkreis Mecklenburgische Seenplatte