kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Siemensstadt

Siemensstadt är en stadsdel i västra Berlin. Stadsdelen utvecklades från slutet av 1800-talet och under 1900-talets första decennium till centrum för elektroindustrijätten Siemens. Från 1890 och 20 år framåt exploderade befolkningssiffrorna då Siemens växte ut över stora områden.

Siemens stad 

Siemens fanns tidigare i Charlottenburg men när företaget växte ut till en världskoncern krävdes större fabriksområden och valet föll på att flytta västerut till obebyggda områden väster om Berlin, först 1920 blev detta en del av Stor-Berlin. Siemens byggde stora industribyggnader men även bostadsområden för arbetarna. Pendeltågsbanan som drog ut till Siemensstadt från Jungfernheide hette Siemensbahn och finns kvar men har inte varit i trafik sedan 1980. Siemens-familjen har gett namn till bland annat skolor i området och företaget grundade idrottsföreningar. 

Runt om i stadsdelen Siemensstadt finns förutom olika Siemens-verksamheter en rad andra byggnader, statyer och gatunamn (bl.a. Halskesteig, Wernerwerkdamm, Straße am Schaltwerk) som påminner om stadsdelens starka anknytning till Siemens. Elektroindustrins betydelse för stadsdelen återfinns i gatunamn som Wattstraße, Voltastrasse och Ohmstrasse.

Från Siemensstadt kommer fotbollslaget SC Siemensstadt.

Arkitektur i Siemensstadt 

Arkitekt för många av Siemens byggnader var Hans Hertlein som under 1920- och 1930-talen bland annat skapade Wernerwerk.  Herltein kom som ansvarig arkitekt vid Siemens under flera decennier ha ett stort inflytande på stadsdelen. Hertlein skapade bland annat bostadsområdena Siemens-Siedlung am Rohrdamm och Siedlung Heimat (1929–1930). Hertlein gjorde även Siedlung Rohrdamm-West (1953–1955).

I Siemensstadt återfinns flera bostadsområden skapade under funktionalismen. Under mellankrigstiden skapades områden med funkishus ritade av bland andra Hans Scharoun i Siemensstadt. I projektet Wohngroßsiedlung Siemensstadt deltog ledande arkitekter som Walter Gropius, Otto Bartning, Hugo Häring, Fred Forbat och Paul Rudolf Henning. Området kallas ofta Ringsiedlung efter Der Ring och byggdes 1929-1931, största delen tillhör Charlottenburg)

Litteratur
Die Siemensstadt - Geschichte und Architektur eines Industriestandortes, Wolfgang Ribbe och Wolfgang Schäche, Berlin, 1985
Delius F.C., Unsere Siemens-Welt – Eine Festschrift zum 125jährigen Bestehen des Hauses Siemens, Berlin, 1972

Se även 
Siemensbahn
Grosssiedlung Siemensstadt

Externa länkar
Siemensstadt

Siemens
Zuse KG

Zuse KG är en före detta tysk datortillverkare.

Zuse KG tillverkade sammanlagt 251 datorer fram till 1967, då företaget köptes av Siemens AG. Dess grundare och ägare var datorpionjären Konrad Zuse.

Externa länkar

Ej längre existerande tyska företag
Siemens
Tyska datorföretag
Tyska IT-företag
Företag bildade 1941
Företag upplösta 1967
Börringe station

Ej att förväxla med det gamla Börringe.

Börringe station är en småort i Börringe socken i Svedala kommun, Skåne län.

Historia
Börringe station etablerades 1874 vid den då nytillkomna Malmö-Ystads järnväg (MYJ). Den hamnade ett par kilometer från Börringe kyrkby. År 1884 tillkom även Börringe-Anderslövs järnväg (BAJ), vilken 1887 blev Börringe-Östratorps järnväg (BÖJ). BÖJ förstatligades 1941 och persontrafiken upphörde 1957, godstrafiken 1959.

Orten är känd för sitt tegelbruk som anlades 1884 och var i drift till 1964. Det röda Börringeteglet var omtalat för sin höga kvalitet tack vare de finkorniga platåleror som användes vid framställningen. På 1890-talet var det ett av de största i Skandinavien med en omfattande export.

Börringe station var från 1971 till sin död konstnären Bertil Herlow Svenssons bostad och ateljé.

I det tågstrategiska underlag som sammanställdes av Region Skåne år 2017 ansågs det kunna finnas behov för en ny järnvägsstation i Börringe, men att det behövde utredas vidare. Börringe i sig ansågs för litet för att motivera en ny station, men ligger vid den del av Ystadbanan som ligger närmast Malmö Airport. En matarbuss hade i så fall kunnat gå mellan Börringe station och Malmö Airport, ett alternativ som aktualiserats sedan planerna på en järnvägsanslutning direkt till flygplatsen ("Sturupspendeln") givits upp 2015.

Noter

Externa länkar
Bild på Börringe station 1978.

Orter i Svedala kommun
Småorter i Sverige
Hyltarp

Hyltarp är en småort i Svedala socken i Svedala kommun, Skåne län.

Noter

Orter i Svedala kommun
Småorter i Sverige
Krågeholm

Krågeholm är en bebyggelse i Svedala socken i  Svedala kommun, Skåne län. Området avgränsades före 2015 till en småort för att därefter räknas som en del av tätorten Svedala.

Noter

Orter i Svedala kommun
Tidigare småorter i Sverige
Nötesjö

Nötesjö är en småort i Börringe socken i Svedala kommun, Skåne län. Den är uppkallad efter den intilliggande Nötesjön.

Noter

Orter i Svedala kommun
Småorter i Sverige
Skabersjöby

Skabersjöby är kyrkbyn i Skabersjö socken och en småort i Svedala kommun.

Skabersjöby ligger norr om E65, medan Skabersjö slott ligger söder om motorvägen. På en höjd mellan byn och motorvägen ligger Skabersjö mölla, en gammal väderkvarn. 

Skabersjö kyrka ligger i byn, liksom den byggnadsminnesförklarade Skabersjöskolan, numera friskola.

Noter

Orter i Svedala kommun
Småorter i Sverige
Västra Kärrstorp

Västra Kärrstorp är en småort i Svedala kommun och kyrkby i Västra Kärrstorps socken i Skåne.

Här ligger Västra Kärrstorps kyrka.

Noter

Externa länkar 
 Bertil Lundahls målningar av Västra Kärrstorp

Orter i Svedala kommun
Småorter i Sverige
Almby

Almby är en stadsdel i sydöstra Örebro. Orten gränsar till Sörby, universitetsområdet, Ormesta och Tybble.

Historik
Almby var och är kyrkby i Almby socken och ingick efter kommunreformen 1862 i Almby landskommun, där Almby municipalsamhälle inrättades 29 oktober 1926. Orten inkorporerades 1943 i Örebro stad 1943 då municipalsamhället upplöstes Bebyggelsen tillkom till stora delar på 1920- och 1930-talen. Örebro pappersbruk, senare Örebro kartongbruk, grundat 1901 och nedlagt 2010, torde ha bidragit till samhällets snabba tillväxt, men det fanns ett flertal andra industrier. Bland dessa kan nämnas Svenska skoindustri AB, AB Skofabriken Iris, AB Almby-sko, Örebro motorfabrik, AB Nordiska stansknivfabriken och AB Almby snickerifabrik. Dessutom låg Örebro läns slakteriförenings anläggning vid Ormesta. Almby räknades år 1950 som ett "betydande industrisamhälle" .

Dagens Almby
Almby domineras av villor och mindre flerfamiljshus. Almby kyrka ligger österut i samhället. Det finns en staty av racerföraren Ronnie Peterson, vid Almbyplan. Hans grav finns att beskåda på Almby kyrkogård. Där vilar även skalden Levi Rickson, även känd som Jeremias i Tröstlösa.

Örebro universitet är beläget i Almby, och på senare år har studentbostäder byggts i området. Ett nytt bostadsområde har även byggts österut, nära Ormesta.

Företag och verksamheter i Almby
Almby smedja, med anor från 1700-talet , revs 2016. 
Örebro kartongbruk grundat 1901, men som ska läggas ned 2010
Örebro universitet

Se även
Almby socken
Almby kyrka

Referenser

Stadsdelar i Örebro
Hokitika

Hokitika är en stad på den nyzeeländska Sydöns västkust, mellan städerna Greyhound och Harihari. Staden var en gång en av de största i landet med anledning av att man hittat guld i området, men hade endast cirka 3 000 invånare år 2006. Hokitika var under storhetstiden huvudstad i den kortlivade provinsen Westland Province fast nu är den dock huvudstad i Westland District.

Externa länkar

Orter i Nya Zeeland
Sydön
Wilhelm Andreas Wexels

Wilhelm Andreas Wexels, född 29 mars 1797, död 14 maj 1866, präst vid Vor Frelsers Kirke i Kristiania (Oslo), som ägnade sig mycket åt att översätta svenska psalmer till norska, icke desto mindre finns han omvänt representerad i Den svenska psalmboken 1986 med originaltexten till en psalm (nr 320). Han är också representerad i den danska Psalmebog for Kirke og Hjem.

Psalmer
Nya psalmer 1921
672 O tänk, när en gång samlad står
667 Tänk, när en gång det töcken har försvunnit. Skriven 1845. 

Den svenska psalmboken 1937
594 Tänk, när en gång det töcken har försvunnit  

Den svenska psalmboken 1986
320 Tänk, när en gång det töcken har försvunnit

Psalmer på danska
Ak Gud, fra Himlen se herned (Bearbetning 1840 av tidigare översatt psalmtext av Martin Luther)
Befal du dine veje (Bearbetning 1840 av tidigare översatt psalmtext av Paul Gerhardt)
Dig, store Gud, ske ære (Bearbetning 1840 av tidigare översatt psalmtext)
Hvert et lys i livets nat (1840)
Hvor der er tro på Gud (1840)
Jesus, livets rige kilde (Bearbetning 1849 av tidigare översatt psalmtext av Johann Rist)
Lov og pris og evig ære (Bearbetning 1844 av Johan Nordahl Bruns psalm)
Nu blomstertiden kommer (Bearbetning 1840 av tidigare översatt psalmtext av Israel Kolmodin)
Nu skrider dagen under (Bearbetning 1840 av tidigare översatt psalmtext)
Når syn og hørelse forgår (Bearbetning 1840 av tidigare översatt psalmtext av Paul Eber)
Stat op, min sjæl, i morgengry (1858)
Så vide om land, som sol monne gå (1847)
Tænk, når engang den tåge er forsvunden (1841)

Externa länkar
På Den Danske Salmebog Online finns en biografi över Wexels.

Norska psalmförfattare
Norska präster under 1800-talet
Födda 1797
Avlidna 1866
Män
Greymouth

Greymouth (maori: Māwhera) är huvudorten i regionen West Coast på Sydön i Nya Zeeland. Den är belägen på Sydöns nordvästkust vid Grey Rivers mynning. Staden hade 7 965 invånare enligt folkräkningen 2018.

Historia 
En maoribosättning var sedan länge etablerad vid Māwhera pā på Māwheranuiflodens södra strand när de första européerna, upptäcktsresandena Thomas Brunner och Charles Heaphy, besökte platsen 1846. Brunner reste två år senare upp längs floden och döpte om den efter guvernören George Grey.

James Mackay förhandlade med lokala maorihövdingar om att köpa West Coast-regionen för regeringens räkning, avtalet undertecknades vid Māwhera pā den 21 maj 1860. Regionen såldes för £300, men Kāi Tahu behöll cirka 4000 hektar i stammens ägo, inklusive området som nu är affärsdistriktet i centrala Greymouth. Gränsen mellan provinserna Nelson och Canterbury drogs längs Grey River/Māwheranui. Greymouth etablerades 1863 som en depå för provinsialregeringen och efter att guld hittats i den närbelägna Taramakaudalen 1864 växte staden fram. Bosättningen kallades ursprungligen Crescent City och sedan Blaketown, den döptes om till Greytown och slutligen Greymouth efter floden.

Efter att guldrushen lagt sig blev kol- och timmerindustrierna de största i staden under 1880-talet och dominerade den lokala ekonomin fram till 1960-talet då brädgårdarna och kolgruvorna började läggas ned. Nedgången i ekonomin har i viss grad motverkats av tillväxten inom turist- och jordbrukssektorn.

Befolkningsutveckling

Källor 

Orter i Nya Zeeland
Sydön
Westport, Nya Zeeland

Westport är en stad på Sydön i Nya Zeeland några mil norr om Greymouth. Staden hade år 2006 cirka 3 900 invånare.

Externa länkar
Officiell webbplats

Orter i Nya Zeeland
Sydön
Nelson, Nya Zeeland

Nelson är en stad på norra änden av Sydön i Nya Zeeland. Det anses vara en av de bästa platserna i landet när det gäller klimat. Staden har i genomsnitt mer än 2 400 soltimmar per år. Administrativt utgör staden både ett distrikt och en region. Det tätbebyggda området har cirka 45 000 invånare och hela distriktet cirka 58 000. Nya Zeelands geografiska mittpunkt ligger inom Nelsons gränser. Nelson är sydöns tredje största stad efter Dunedin och Christchurch. Nelson och Blenheim är sydöns nordstäder. Nelson är Nya Zeelands sjunde största stad. Nelson ligger vid Tasman Bay och har därför en av Nya Zeelands finaste hamnar.

Nelson fick sitt namn efter Horatio Nelson, viceamiralen och segraren av slaget vid Trafalgar.

Externa länkar 

Officiell webbplats

Orter i Nya Zeeland  
Sydön
Brändöfjärden

Brändöfjärden är en grund havsvik som ligger i Lule skärgård. Fjärden är mestadels bara ett par meter djup med några få undantag. Man kan med båt med ett djupgående på cirka 120 cm ta sig ut i ytterskärgården genom norra eller södra Strapösundet.

I Brändöfjärden häckar många fågelarter som härstammar österifrån och sådana som trivs i fjärden på grund av dess speciella karaktär. Bland dem märks Gråhakedopping och Dvärgmås som i Sverige är tämligen ovanliga.

I fjärden finns Anita eller Anita Ekberg, eller Bodkunostenarna, som är ett synligt grund.

Referenser 

Luleå kommuns geografi
Vinterviken (olika betydelser)

Vinterviken kan syfta på

 Vinterviken – en vik av Östra Mälaren
 Vinterviken (roman) – en ungdomsbok av Mats Wahl, utgiven 1993
 Vinterviken (film, 1996) – en svensk romantisk dramafilm från 1996
 Vinterviken (film, 2021) – en svensk romantisk dramafilm från 2021

Se även
Winterviken – Alfred Nobels gamla fabrik vid Vinterviken, se Alfred Nobels fabrik
Simma i Vinterviken, en sång av Jan Hammarlund på albumet Röda linjen
Martin Nilsson (politiker)

Martin Nilsson, född 1969, är en svensk politiker (socialdemokrat). Han var ordinarie riksdagsledamot för Jönköpings läns valkrets 1992–2006 (även ersättare under några dagar 1991 och en period i början av 1992).

Mellan 2007 och 2011 var Nilsson 2:e vice ordförande i kommunstyrelsen, tillika oppositionsråd, i Tyresö kommun. Sedan 2011 är Nilsson kanslichef för Socialdemokraterna i Stockholms stadshus. Nilsson har också varit ordförande för Socialdemokraterna i Jönköpings län 2001–2005.

På gymnasiet gick Nilsson samhällsvetenskaplig linje och därefter läste han vid Linköpings och Stockholms universitet. Han inriktade sig på statsvetenskap, nationalekonomi, juridik och statistik.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Födda 1969
Levande personer
Män
Tysklands Grand Prix 1990

Tysklands Grand Prix 1990 var det nionde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1990.

Resultat
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 9 
 Alessandro Nannini, Benetton-Ford, 6 
 Gerhard Berger, McLaren-Honda, 4 
 Alain Prost, Ferrari, 3 
 Riccardo Patrese, Williams-Renault, 2 
 Thierry Boutsen, Williams-Renault, 1 
 Ivan Capelli, Leyton House-Judd
 Derek Warwick, Lotus-Lamborghini 
 Alex Caffi, Arrows-Ford
 Nicola Larini, Ligier-Ford
 Jean Alesi, Tyrrell-Ford (varv 40, transmission)

Förare som bröt loppet 
 JJ Lehto, Onyx (Monteverdi-Ford) (varv 39, för få varv)
 Éric Bernard, Larrousse (Lola-Lamborghini) (35, bränslepump)
 Aguri Suzuki, Larrousse (Lola-Lamborghini) (33, koppling)
 Satoru Nakajima, Tyrrell-Ford (24, motor)
 Nelson Piquet, Benetton-Ford (23, motor)
 Pierluigi Martini, Minardi-Ford (20, motor)
 Gregor Foitek, Onyx (Monteverdi-Ford) (19, snurrade av)
 Nigel Mansell, Ferrari (15, trasig vinge) 
 Mauricio Gugelmin, Leyton House-Judd (12, motor)
 David Brabham, Brabham-Judd (12, motor)
 Michele Alboreto, Arrows-Ford (10, motor)
 Martin Donnelly, Lotus-Lamborghini (1, koppling)
 Stefano Modena, Brabham-Judd (0, koppling)
 Emanuele Pirro, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ford) (0, kollision)

Förare som diskvalificerades 
 Philippe Alliot, Ligier-Ford (0)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Olivier Grouillard, Osella-Ford
 Paolo Barilla, Minardi-Ford
 Yannick Dalmas, AGS-Ford
 Andrea de Cesaris, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ford)

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Gabriele Tarquini, AGS-Ford
 Roberto Moreno, EuroBrun-Judd
 Bertrand Gachot, Coloni-Ford
 Claudio Langes, EuroBrun-Judd
 Bruno Giacomelli, Life

Noteringar 
 Biltillverkaren Monteverdi gjorde F1-debut.
 Thierry Boutsens första och enda snabbaste varv.

VM-ställning
 

 

1990 i Västtyskland
Tysklands Grand Prix
This Little Light of Mine

This Little Light of Mine, , är en amerikansk gospelsång som skrevs av Harry Dixon Loes under 1920-talet. Texten anspelar på Jesu liknelse om ljuset som inte bör sättas under skäppan, utan hållas fram så att det får lysa klart (Matteus 5:14-15, Markus 4:21-25, Lukas 8:16-18 och Lukas 11:33-36).

Sången ses ofta som en så kallad negro spiritual, vilket inte verkar stämma. 

Med hjälp av Zilphia Horton och Fannie Lou Hamer blev den en symbolisk sång för medborgarrättsrörelsen i USA under 1950- och 60-talen. Sången har också använts av moderna demokratirörelser, bland annat i protester mot Donald Trump och under motdemonstrationerna vid Unite the Right Rally i Charlottesville 2017.

Med åren har den också blivit en populär barnsång, inspelad av bland annat Raffi under 1980-talet.

Svensk text
Texten på svenska, Det lilla ljus, skrevs av Pelle Karlsson och har spelats in av bland andra honom själv på albumet Han är min sång och min glädje 1973  och av Carola Häggkvist på livealbumet Live i Rättviks kyrka 1987. 

Eftersom man på norra halvklotet, bland annat i Norden, starkt förknippar ljus med advent och jul, har sången ibland använts som advents- och julsång i Sverige. Till exempel spelade Charlotte Höglund in sången på sitt julalbum Mina gladaste julsånger 1974.

Publicerad i
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 157 under rubriken "Alla vi på jorden".

Källor

Fotnoter

Amerikanska sånger
Gospelsånger
1920-talets sånger
Barnvisor
Alejandro Jodorowsky

Alejandro Jodorowski, född 17 februari 1929 i Iquique, är en chilensk filmregissör, skådespelare, författare och serieskapare.

Han är tätt förknippad med det franska serieförlaget Les Humanoïdes Associés och har skrivit ett antal serier ihop med Jean "Mœbius" Giraud och Zoran Janjetov.

Filmografi 

 (La montaña sagrada)

 (Heligt blod)

Serier i urval 
 Alef-Thau
 Bouncer
 Inkalen
 Metabaronerna

Externa länkar 

 Officiell webbplats (på spanska)
 
 

Franska serieskapare
Franska filmregissörer
Födda 1929
Män
Levande personer
Personer från Iquique
Basilius Förtsch

Basilius Förtsch född på 1500-talet i Rosla Thüringen död 1619 i Orlamünde, var en tysk författare, evangelisk-luthersk pastor och psalmdiktare.

Han finns bland annat representerad i Den svenska psalmboken 1986 med originaltexterna till två verk (nr 42, 240 och därmed även i 644 (finsk) version).

Bibliografi 
 En andeligh watukälla, 1641. Tyskt original Geistliche Wasserquelle, andaktsbok, 1609. Nyutgåvor i Leipzig 1615 och i Nürnberg 1769. 
 Fürstlicher Personen Symbola
 Heut triumphiret Gottes Sohn
 Ich weiß (mir) ein Blümlein
 O Christe Morgensterne
 En ny fuldstendigere Huuss oc KirckeBog, med Bönne oc Psalme-bog till danska av Hans Thomesen 1674.

Psalmer 
 Jag vet ett blomster skönt och fint (1695 nr 227). Översättning av "Ich weiss ein Blümlein hübsch" till svenska av Haquinus Magni Ausius 1641
 O Gud rik av barmhärtighet (1695 nr 197). Översättning av O Gott reich von Barmherzigkeit till svenska av Haquinus Magni Ausius 1641 och senare förbättrad av Jesper Swedberg genom att den sista versen också översattes och lades till i 1695 års psalmbok.
 Se, Jesus är ett tröstrikt namn (1986 nr 42) skriven 1609. Översatt till svenska av Haquinus Magni Ausius 1641 och bearbetades av Jakob Boëthius till 1695 års psalmbok
 Uti din nåd, o Fader blid (1986 nr 240) skriven 1609. Översatt till svenska av Haquinus Magni Ausius 1641 och bearbetades av Jesper Swedberg till 1695 års psalmbok
Haltuusi, rakas Isäni (1986 nr 644)

Tyskspråkiga författare
Tyska psalmförfattare
Födda 1500-talet
Avlidna 1619
Män
Arthur Högstedt

Karl Arthur Högstedt, född 29 augusti 1877 i Böda på Öland, död 20 april 1942 i Stockholm, var en svensk kompositör, sångtextförfattare och tecknare.

Bakgrund
Arthur Högstedt var son till skomakaren Carl Edward Högstedt och hans hustru Augusta Sofia. Han var litografelev 1897 men redan i konfirmationsåldern brukade han på Gustav Adolfs torg i Stockholm där han försökte sälja egna reproduktioner av den tidens stora mästare.

Karriär - och påstådd sinnessjukdom
Högstedt medverkade kring sekelskiftet 1900 med teckningar i tidskrifterna Brand, Strix, Karbasen och Söndags-Nisse. Han slog igenom som tecknare med den prisbelönta teckningserien Vad skulle ni göra om ni blev millionär?. Arthur är även en av karaktärerna i Fogelströms ”Barn av sin stad”, där hans kamratskap med Henning och Lottens son Olof skildras. Han påstås ha drabbats av en sinnessjukdom 1904 som avbröt hans konstnärskap, och tillbringade många år av sitt liv under mentalvården.

Det hävdas även att han blev medlem i den ökända Norra klubben, där man gjorde upp planer på revolution, bombtillverkning samt talade vitt och brett om småmord.

Eftermäle
Arthur Högstedt är i dag förmodligen mest känd för att ha skrivit text och musik till Kväsarvalsen och Kungsholmsligans paradmarsch. Han var representerad vid Konstakademiens stora handteckningsutställning 1937. I boken Alla våra skämttecknare (1976) beskrivs hans skämtteckningar som "en intensiv komisk teckningskonst, som har drag både av O.A. och de stora sinnessjuka målarna."

Referenser

Noter

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 228, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 231, 
Johan Melbi, En kvanting träder i salen in - en bok om Arthur Högstedt, Tragus Förlag 2022.

Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska sångtextförfattare
Svenska serieskapare
Födda 1877
Avlidna 1942
Män
Svenska tecknare under 1900-talet
Erik August Skogsbergh

Erik August Skogsbergh, född 30 juni 1850 vid Älgå socken, död 31 oktober 1939 i Minneapolis i USA, var en svensk-amerikansk väckelsepredikant och sångtextförfattare. Han finns representerad i Frälsningsarméns sångbok 1990 (FA). Han gav under en tid ut tidningen Minneapolis Veckoblad.

Erik August Skogsbergh var son till bruksarbetaren, senare fabrikören Per Skogsbergh. Han genomgick folkskola, fick därefter privatundervisning av kyrkoherden i Älgå socken och gick därefter några år i Arvika elementarläroverk. Från fjorton till arton års ålder var han kontorist och handelsresande för sin fars spikfabrik i Skyberg, Älgå socken. 1869 upplevde han en religiös kris och vistades en termin vid missionsskolan i Kristinehamn. Efter en tid som predikant undervisades han 1872–1873 vid Ahlsborgs missionsskola nära Vetlanda. Som djup beundrare av P.P. Waldenström började han nu sin egentliga predikoverksamhet. 1874–1876 var han predikant i Jönköpings missionsförening och företog under dessa år resor i olika delar av Småland och Västergötland. Hans ovanliga talarförmåga samlade stora åhörarskaror och han gav upphov till flera väckelser. 1876 kallades han till predikant hos svenska missionsvännernas norra missionsförsamling i Chicago och var verksam där till 1884. Även där visade sig hans stora inflytande över åhörarna, församlingen växte och 1877 blev han församlingsföreståndare i Tabernakelförsamlingen i södra Chicago. Han försökte även ena de olika riktningarna inom missionsrörelsen, Ansgarsynoden och Evangelical Lutheran Mission Synod. Tillsammans med Andrew L. Skoog utgav han 1881 sångsamlingen Evangelii basun (del 1). 1884 flyttade han till Minneapolis, där han samma år grundade en skola, som till att börja med var både elementar- och handelsskola. Den övertogs 1891 av Missionsvännerna och Skogsbergh var till 1894 tillsammans med David Nyvall dess föreståndare. Han grundade även tidningar som Svenska Härolden (1884). En ny kyrka, Tabernaklet, uppfördes på hans initiativ 1888, och han medverkade till byggandet av ett svenskt sjukhus i Minneapolis. 1891 grundade Skogsbergh en mission bland indianerna i Mille Lacs County. Han krafter svek honom dock, och i början av 1900-talet förlorade han greppet om församlingen. 1908 kallades han till föreståndare för svenska missionsförsamlingen i Seattle, där han lät uppföra en ny kyrka. Han avgick 1913. Under ett tiotal år var han sedan verksam som fri evangelist och företog vidsträckta predikoresor i USA. Skogsbergh utgav 1925 Minnen och upplevelser under min mer än femtioåriga predikoverksamhet.

Sånger/Psalmer
Blodet, blodet, Jesu dyra blod (FA nr 776) text och musik 1882 
Kom igen, kom igen

Källor

Noter 

Svenska psalmförfattare
Svenska sångtextförfattare
Amerikanska sångtextförfattare
Svenskamerikaner
Personer från Älgå socken
Födda 1850
Avlidna 1939
Män
Amerikanska koralkompositörer
Svenska koralkompositörer