kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nässjö gamla kyrka

Nässjö gamla kyrka är en kyrkobyggnad i Nässjö församling i Växjö stift. Den ligger 5 kilometer nordväst om Nässjö i Småland.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan uppfördes i sten 1791 med torn i väster och ett smalare kor i öster. Stilen är nyklassicistisk med ett ljust och rymligt predikorum, tunnvälvt i trä. Här finns skulpturer och konst från medeltid och renässans samt en skadad romansk dopfunt härstammande från den föregående medeltida kyrkan.

Historik 
På samma plats låg tidigare en romansk stenkyrka från 1100-talet. 

Arkitekt Olof Samuel Tempelman upprättade 1777 ett förslag till ny kyrka med långhus i fem fönsteraxlar, sadeltak, altarpredikstol, torn med låg huv och öppen lanternin, krönt av liten obelisk. Kyrkan uppfördes efter ritningen 1789-1791, dock med sakristian flyttad och obelisken ersatt av en glob med kors. 

Åren 1908-1909 byggdes en ny kyrka i tegel inne i Nässjö, benämnd Nässjö stadskyrka.

Inventarier 
Altarskåp - Mariaskåp huvudsakligen av ek från mitten av 1200-talet, moderniserat under 1400-talet, [ (bilder)].
Träskulptur - diakon huvudsakligen av ek, 1200-tal(?), [ (bild)].
Epitafium, Queckfeldts

Orgel 
1795: En enmanualig orgel byggdes av orgelbyggare Pehr Schiörlin, Linköping. Pehr Schiörlins fasadritning från 1794 bearbetades av arkitekten Olof Samuel Tempelman. Fasaden ljudande med Principal 4’ i sidofälten och turellerna. I mittfältet finns stumma pipor och i manualklaviaturen svarta undertangenter.
1885: Orgelbyggare August Svensson, Krakebo, Barkeryd, reparerade orgeln och bytte ut Qvintadena 8’ mot Fleut amabile 8' samt satte in Borduna 16' B (C-H) som självständig pedalstämma.
1963: Nils Hammarberg, Göteborg rekonstruerade verket och återställde den ursprungliga dispositionen. Härvid ersattes Fleut amabile 8' med en ny Qvintadena 8', i vilken ingår sex baspipor som bevarats från den ursprungliga Qvintadenan. Tersmixturen kompletterades med nytt kvintkor. Pedalens Borduna 16' avlägsnades och en ny bihängd pedalklaviatur sattes in. Utökning av pedalomfånget till C–d¹. Samtidigt förnyades större delen av mekaniken och manualklaviaturen försågs med ny beläggning. Orgeln stämd i korton.
2008: Orgeln renoverades med stöd av ett kyrkoantikvariskt bidrag på 850 000 kronor.

Ursprunglig och nuvarande disposition

Övriga byggnader 
Bredvid kyrkan ligger Klockargården som inrymmer ett skolmuseum.

Externa länkar och källor
Nässjö kommun: Nässjö gamla kyrka.

Litteratur och källor

Eva Sandgren: Den medeltida madonnan i Nässjö gamla kyrka ur "Då och nu i nässjöbygden 1992".
Eksjö-nässjöbygdens orgeldagar 2001

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Nässjö kommun
Orgeldispositioner
Kyrkobyggnader invigda 1791
1791 i Sverige
Venedikt Jerofejev

Venedikt Jerofejev (Венедикт Ерофеев), född 24 oktober 1938 i Tjupa, död 11 maj 1990 i Moskva, var en rysk författare.

Hans mest kända verk är boken På lyran eller den sällsamma resan Moskva-Petusjki ("Москва-Петушки" på ryska) där han blandar humor, alkohol och litterärt djup. Boken skrevs 1970 men publicerades först 1973 i Israel.

Biografi
Jerofejev föddes i nordvästra Ryssland i Murmansk oblast. Hans far satt i fångläger 1939-1955. I tre år vistades han på barnhem. Under 1950-1960 studerade Jerofejev filologi vid Moskvauniversitetet och därefter vid tre andra: Orehovo-Zuevouniversitetet, Kolomnauniversitetet och Vladimiruniversitetet. På varje universitetet studerade han bara ett till två år varefter han avpolletterades. Under 1956-1958 skrev Jerofejev en autobiografisk berättelse, Psikopats anteckningar, som publicerades först efter Jerofejevs död.

Under 1960-1970 bytte Jerofejev arbete några gånger - från lastare till montör och bibliotekarie. Jerofejev blev känd strax efter att han skrivit Moskva-Petusjki, 1969. Med hjälp av samizdat (underjordisk litteraturspridning) nådde romanen viss popularitet i Ryssland. Under 1970 översattes romanen till ett antal europeiska språk, bl.a. svenska.

Under 1980 publicerade Jerofejev utomlands dramat Valborgsnatt och Min lilla Leniniana - ett urval av Lenincitat som visar Lenin i ett annat ljus än vad som var vanligt i Sovjetunionen. 

Moskva-Petusjki publicerades först i Sovjetunionen 1988-1989 under Perestrojka-tiden. Jerofejev avled 1990 i strupcancer.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 På lyran eller Den sällsamma resan Moskva- Petusjki (Moskva-Petuški) (översättning Greta Hjelm-Milczyn, Prisma, 1977)
 Min lilla Leniniana (Moja malenʹkaja leniniana) (översättning Maxim Grigoriev, Ersatz, 2008)

Ryska författare
Ryskspråkiga författare
Födda 1938
Avlidna 1990
Män
Personer från Murmansk oblast
Till strid för Gud vi glatt framtågar

Till strid för Gud vi glatt framtågar är en sång med text från 1893 av August Storm som sjungs till en melodi av Fredrik August Reissiger.

Publicerad i
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1907 som nr 392.
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 435 under rubriken "Strid och verksamhet - Under striden".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 499 under rubriken "Kamp och seger".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 651 under rubriken "Strid och kallelse till tjänst".

Svenska psalmer
Stige högt mot himlen

Stige högt mot himlen är en sång med text av August Storm som sjungs till en melodi komponerad före 1883 av Fredrik August Reissiger.

Publicerad i 
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 348 under rubriken "Jubel, erfarenhet och vittnesbörd".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 348
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 344 under rubriken "Det Kristna Livet - Jubel och tacksägelse".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 519 under rubriken "Lovsång, tillbedjan och tacksägelse".

Svenska psalmer
Friedrich August Reissiger

Friedrich August Reissiger, född 26 juli 1809, död 2 mars 1883, var en tyskfödd norsk tonsättare, organist och militär musikdirektör. Han är representerad med två verk i Frälsningsarméns sångbok 1990. Han var bror till Carl Gottlieb Reissiger.

Verk
Requiem i Anledning af Kung Karl Johans död 1844
Olav Tryggvason (1864), text: Bjørnstjerne Bjørnson, för manskör a cappella
Stige högt mot himlen
Till strid för Gud vi glatt framtågar

Externa länkar 
 

Norska klassiska kompositörer
Norska koralkompositörer
Norska musiker under 1800-talet
Födda 1809
Avlidna 1883
Män
Vocal trance

Vocal trance är en subgenre till trance som särskiljer sig från vanlig trance genom att innehålla sång, ofta av en kvinnlig sångare. Låtarna är även av mer melodisk karaktär än typisk trance. Generellt innebär det att låten börjar som en typisk trancelåt i ett intro som omfattar ca 20% av den totala speltiden (normalt är en låt >5min), därefter följer inledande sång. Någon gång efter mitten av låten brukar omgivande instrument tystas ner för att fokus skall ligga på sångrefrängen. Det är inte helt ovanligt att populära trancelåtar finns både i en vanlig version samt i en vocal-version, dessutom förekommer i princip alltid tiotals eller fler olika mixar och remixar för populära låtar. Detta är dock inget exklusivt för just denna genren men en och samma originallåt kan låta väldigt olika beroende på vilken specifik remix man lyssnar på. I praktiken finns det ingen artist eller grupp som endast gör vocal trance, utan merparten av all vocal trance görs styckvis av DJ:ar och grupper som skapar annan trance-musik. 

En vocal trance-låt behöver inte vara exklusivt skriven utan i många fall är det snarare en efterkonstruktion till en befintlig låt. I vissa fall görs även vocal trance-låtar på redan befintliga sånger som inte ens har någon anknytning till trance genren. Viktigt att poängtera är dock att en trance-låt som innehåller enstaka ord eller mycket korta upprepande meningar generellt inte bör betraktas som en vocal-trance låt.

På senare år (efter 2004) har det även vuxit fram en undergenre till vocal trance som man brukar kalla för trancepop. Detta har vuxit fram mycket som en del av försöket till kommersialisering av trance, där större DJ:ar har en strävan att nå en ännu större publik.

Exempel

Låtar 
Typisk vocal trance:
 Dash Berlin - Never Cry Again (Jorn van Deynhoven Remix) 
 Filo & Peri Feat Audrey Gallagher - This Night (original mix)
 Armin van Buuren feat. Winter Kills - Take A Moment
 Bobina feat Betsie Larkin - You belong to me

Vocal trance skapad med icke trancebaserad originallåt:
 Laura Jansen - Use Somebody (Armin van Buuren remix)

Trancepop:
 Armin van Bureen - This Light between us (Ft. Christian Burns) 
 Above & Beyond feat. Richard Bedford "Sun & Moon"

Artister 
4 Strings
 Oceanlab
 Armin van Buuren
 DJ Tiesto
 Dash Berlin
 Above and Beyond
 ATB
 Chicane
 Aly & Fila

Elektronisk musik
Toshikazu Ichimura

Toshikazu Ichimura, född 12 december 1941, är en aikidoinstruktör som var riksinstruktör för svensk aikido mellan 1966 och 1986 och haft stor betydelse för svensk aikidos utveckling. Ichimura har graden sjätte dan i aikido, en grad han fick 1977, samt sjätte dan renshi i iaido sedan 1965.

Biografi
Ichimura började träna aikido 1957 för Shoji Nishio på Aikikai Hombu dojo i Tokyo. 1961 började han på Toyouniversitetet, där han startade en universitetsklubb som han själv instruerade i. År 1966 kom han till Sverige, sedan bland andra Jan Beime i Stockholm skickat en förfrågan till hombu dojo, den stora aikidoorganisationen Aikikais centrum i Japan, om att få en japansk aikidoinstruktör till Sverige. I Stockholm var Ichimura först baserad i Beimes klubb Stockholm Aikikai, och sedan han övergivit den klubben efter en konflikt på den småningom nedlagda klubben Minnano. 1968 flyttade Ichimura till Uppsala och startade där en aikidoklubb i samarbete med KFUM, KFUK-KFUM Uppsala Aikidoklubb. Under tiden i Sverige instruerade Ichimura flitigt såväl i Uppsala som i Stockholm och på andra ställen i Sverige, och reste för att undervisa i Finland, Danmark och Polen. 

Alltsedan Ichimuras tid har Nishios typ av aikido haft ett starkt fäste i Sverige. Att en stor del av den äldre svenska aikidogenerationen även tränat iaido beror också på Ichimura. Det stora årliga sommarlägret i Uppsala härstammar från Ichimuras tid, ända sedan 1970. Förutom aikido och iaido lärde Ichimura ut makrobiotik och den japanska ljudmystiken kotodama. Han skrev också de två av de första böckerna om aikido på svenska, varav den första, Aikido, kom ut på ett vanligt förlag och är en instruktionsbok med både bilder på tekniker och beskrivningar av aikidons och budons principiella sammanhang. Den andra, Aikido och fred, är till stor del baserad på en artikelserie som Ichimura skrev i den nu nedlagda tidningen Budosport.

Ichimura återvände till Japan 1986. Han har en shiatsupraktik i Kobe, och tränar inte längre aikido. I samband med 50-årsjubileet år 2011 för aikidon i Sverige gjorde dock Ichimura en tillfällig comeback. På jubileumslägret i Eriksdalshallen i Stockholm 9–11 september instruerade han på ett pass och avslutade den till lägret hörande uppvisningen.

Källor 
 Aikido - den fredliga kampkonsten av Stefan Stenudd, andra utökade upplagan
 Encyclopedia of Aikido av Stanley Pranin
 Om Ichimuras aikidoböcker

Externa länkar 
 Aikidon i Sverige - fyra decennier (pdf) Kapitlet om svensk aikidos historia ur boken Aikido - den fredliga kampkonsten av Stefan Stenudd

Japanska aikidoutövare
Svenska aikidoutövare
Födda 1941
Män
Levande personer
WP:Projekt Japan
Margaret Sullavan

Margaret Brooke Sullavan, född 16 maj 1909 i Norfolk i Virginia, död 1 januari 1960 i  New Haven i Connecticut, var en amerikansk skådespelare.

Biografi 
Margaret Sullavan växte upp i en förmögen familj, hennes far var en känd börsmäklare. Hon studerade dans och drama redan från barndomen och gjorde professionell scendebut som sjuttonåring.

Margaret Sullavan gjorde sin debut på Broadway 1931. Samma år gifte hon sig med skådespelaren Henry Fonda, och trots att äktenskapet slutade i skilsmässa redan 1933 fortsatte deras vänskap livet ut. Hon var sedan gift ytterligare tre gånger; med regissören William Wyler 1934–1936, med producenten Leland Hayward 1937–1947 och med Kenneth Wagg 1950–1960. Äktenskapet med Leland Hayward resulterade i tre barn.

Margaret Sullavan gjorde sin filmdebut 1933 i En enda natt och hon blev Oscarsnominerad för sin roll i Kamrater (1938). Tillsammans med James Stewart deltog hon i en mängd minnesvärda filmer såsom En fallen ängel (1938), Den lilla butiken (1940) och Flykt undan våldet (1940).

Margaret Sullavan led av depression och hörselproblem som blev värre allt eftersom åren gick. Hon hittades medvetslös i ett hotellrum i New Haven, Connecticut, av en barbiturat-överdos på nyårsdagen 1960. Hennes död, vid 50 års ålder, skrevs in som en olycka, men många tror att det rörde sig om självmord. Hon tilldelades kort därefter en postum stjärna för film på Hollywood Walk of Fame vid adressen 1751 Vine Street.

Eftermäle 
Hennes dotter i äktenskapet med Leland Hayward, Brooke Hayward (född 1937), skrev 1977 boken Haywire som blev en bästsäljare. I boken beskriver hon sin hemska barndom, hur hennes bror blev mentalt sjuk och andra händelser som så småningom ledde fram till hennes mors sammanbrott och självmord. Brooke Hayward var 1961–1969 gift med skådespelaren Dennis Hopper.

Filmografi i urval

Teater

Roller

Källor

Externa länkar 

 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1909
Avlidna 1960
Personer från Norfolk, Virginia
Kvinnor
Filolaos

Filolaos var en grekisk filosof och astronom från Kroton som verkade under 400-talet f.Kr. Han hörde till pythagoréernas krets och författade en skrift ”Om naturen”, som definierade skolans idéer och gjorde dessa kända. Filolaos jord var ett klot och låg inte i världsalltets centrum. I mitten fanns i stället centralelden, gudinnan Hestias eld. Filolaos betraktade hetta som den ledande livsprincipen och placeringen av denna eld i centrum var hans idé.

Han hittade även på en motjord bortom elden, som fick en egen sfär, den innersta, för att pytagoréernas heliga tal tio skulle uppnås. Utanför ligger jordens sfär och de övriga kropparna i ordningen månen, Merkurius, Venus, solen, Mars, Jupiter, Saturnus och den yttersta tionde sfären för fixstjärnorna. Jorden går ett varv per dygn och vänder alltid samma sida, den obebodda, mot centralelden viken liksom den ständigt diametralt belägna motjorden, aldrig kan ses.

Himlens dagliga rörelse fick sin förklaring och antalet synliga kroppar var det rätta, men när grekerna inte heller på långväga resor märkte ens ett återsken av centralelden, fann den så småningom en ny plats i jordens inre. Motjorden omtolkades till månen. Men tanken på en centraleld var väckt och nästa steg mot Aristarchos' hypotes gick via Herakleides' grepp att låta Merkurius och Venus kretsa kring solen.

Externa länkar
Burch, George Bosworth. The Counter-Earth. Osirus, vol. 11. Saint Catherines Press, 1954. p. 267-294

Försokratiska filosofer
Antikens astronomer
Födda 480 f.Kr.
Avlidna 385 f.Kr.
Män
BUFF Filmfestival

BUFF Filmfestival är en sedan 1984 årligen återkommande barn- och ungdomsfilmfestival i Malmö. Ambitionen är att erbjuda ett stort, varierat program av internationella filmer som ger barn- och ungdomspubliken en breddad bild av film, såväl till form som innehåll. De visade filmerna ska berättas ur barns eller ungdomars perspektiv.

BUFF grundades av en arbetsgrupp bestående av bland andra Renata Åhlander, C-J Charpentier och Pelle Svensson.

BUFF visar cirka 100 filmer (långa, korta, dokumentärer och animationer) på flera biografer i Malmö. Man satsar även på att arrangera seminarier och har blivit en internationell mötesplats för människor som på olika vis arbetar med barn- och ungdomsfilm.

Sedan 1995 har BUFF varit svensk officiell filmfestival i samarbete med Svenska Filminstitutet. Festivalen är medlem i European Children's Film Association (ECFA).

Vid Guldbaggegalan 1993 tilldelades BUFF Guldbaggen i kategorin Kreativa insatser för "för entusiastiskt arbete med att sprida bra film till barn och ungdom." 

Vid Guldbaggegalan 2018 tilldelades BUFF Gullspiran. Motiveringen löd "Hederspriset Gullspira går till en organisation som år efter år har arbetat för att stärka unga människors identitet med hjälp av filmen. Genom filmvisningar och seminarium har de synliggjort vikten av kvalitetsfilm och tydligt visat vilken betydelse filmens kraft kan ha för barn och ungdomar."

2021 hölls festivalen för första gången digitalt. 

2023 tilldelades BUFF Malmö stads kulturpris.

Utvidgning av festivalen 2015
I samband med BUFF 2015 utvidgades festivalen med en ny egen festival för den yngsta publiken, i åldern 2–9 år, kallad BUFFY.

Det genomfördes även en filmfestivalsturné, BUFF i hela Sverige, i samarbete med andra aktörer på ett antal orter runt om i landet.

Priser

Ett antal priser delas ut vid festivalen. År 2015 var dessa:
Malmö stads barnfilmspris
Svenska kyrkans ungdomsfilmspris
Unga filmjuryns pris för bästa film
European Children’s Film Associations pris (för bästa europeiska barn- och ungdomsfilm)
Region Skånes kortfilmspris
SVT:s pitch-pris
Årets Barnbio
Sydsvenskans och BUFF:s pris
SF Bios barnfilmsstipendium

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
BUFFs prisutdelning 2018. Skånska Dagbladet, läst 25 mars 2018.

Filmfestivaler i Sverige
Kultur i Malmö
Europeisk film
Barnkultur
Ungdomskultur
Guldbaggen för kreativa insatser
Mottagare av Gullspiran
Aikido (olika betydelser)

Aikido kan syfta på:

 Aikido – japanska budoarten
 Aikido (bok, Ichimura) – en bok av Toshikazu Ichimura
 Aikido - den fredliga kampkonsten – en bok av Stefan Stenudd
Ove Joensen

Ove Joensen mer känd som Ro-Ove, född 3 december 1948 i Tórshavn, död 26 november 1987 i havet vid Skálafjørður, var en färöisk sjöfarare och äventyrare.

Joensen levde sitt liv på ön Nólsoy där han byggde sin färöbåt Diana Victoria och rodde de 900 nautiska milen från Färöarna till Köpenhamn i Danmark. Efter ett antal misslyckade försök, lyckades han nå sin slutdestination den 11 augusti efter totalt 41 dagar på havet. När han anlände till Köpenhamn fanns flera tusen personer som hyllade honom. Danskarna kallar honom för Ro-Ove.

År 1987 drunknade han i Skálafjørður när han seglade i sin båt och ramlade över kanten. I Nólsoy hålls en årlig festival kallad Ovastevna (Oveträffen) i augusti månad för att hylla Ove. Hans båt kan även beskådas i Nólsoy.

Commons 

Färöiska äventyrare
Födda 1948
Avlidna 1987
Män
Personer från Torshamn
Hans Kungl. Höghet shinglar

Hans Kungl. Höghet shinglar är en svensk-tysk film från 1928 i regi av Ragnar Hyltén-Cavallius.

Om filmen
Filmen premiärvisades 10 februari 1928 på biograf Röda Kvarn i Stockholm. Filmen spelades in vid Jofa-Ateliers i Berlin och Filmstaden Råsunda med exteriörer från Grips slott, Sandhamn, Södergarn, Djurgården och ombord på fullriggaren Abraham Rydberg av Axel Lindblom och Gustav A. Gustafson.

Roller i urval
Hans Junkermann - André Gregory, barberare 
Enrique Rivero - Nickolo, hans "sonson" 
Karin Swanström - änkefru Sophie Svensson, ägare till Saltö slott 
Brita Appelgren - Astrid Svensson, hennes dotter 
Maria Paudler - Karin, Astrids väninna 
Julius Falkenstein - greve Claës-Adam Edelstjerna 
Georg Blomstedt - von Alyhr, före detta kammarherre 
Fritz Alberti - generallöjtnant Kirwan, före detta finansminister 
Friedrich Felix - tiggaren 
Albert Steinrück - rakkund 
Curt Bois - en av de unga männen som tror sig vara kronprins Nickolo 
Ernst Verebes - en av de unga männen som tror sig vara kronprins Nickolo 
Sigurd Lohde - en av de unga männen som tror sig vara kronprins Nickolo 
Olav Riégo - mannen i telefon
Weyler Hildebrand - en besättningsman på fartyget

Svenska filmer 1928
Svenska dramafilmer
Svenska stumfilmer
Svartvita filmer
Filmer i regi av Ragnar Hyltén-Cavallius
Min man har en väninna

Min man har en väninna (originaltitel: No Time for Comedy) är en amerikansk drama-komedi från 1940 med James Stewart och Rosalind Russell i huvudrollerna. Filmen regisserades av William Keighley.

Handling 
Gaylord Esterbrook (James Stewart) når stora framgångar med sin första pjäs, en komedi, och gifter sig med huvudrollsinnehaverskan, Linda Paige (Rosalind Russell). Men när någon säger att Gaylord borde försöka sig på att skriva en tragedi så går snart saker snett...

Rollista (i urval) 
James Stewart
Rosalind Russell
Charles Ruggles
Genevieve Tobin
Louise Beavers
Allyn Joslyn

Externa länkar

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer 1940
Unära talsystemet

Det unära talsystemet är det enklaste talsystemet som kan representera de naturliga talen. Systemet använder bara en symbol. För att representera ett tal N upprepas symbolen N gånger.

Bildgalleri

Externa länkar 
 

Talbaser
1 (tal)
VästeråsIrsta HF

VästeråsIrsta HF, VIHF, är en svensk handbollsförening från Västerås i Västmanlands län. Föreningen bildades i maj 2011 genom en sammanslagning av de anrika Västeråsklubbarna IVH Västerås (tidigare Västerås HF, bildad 1934) och Irsta HF (bildad 1965). Föreningen är Västmanlands största inom handboll och är framgångsrik på både dam- och herrsidan på elitnivå.

VästeråsIrsta HF arrangerar ungdomsturneringen Irstablixten, Sveriges näst största handbollsturnering inomhus efter Lundaspelen.

Bakgrund 
Inför säsongen 1998/1999 genomfördes en sammanslagning av Irsta HF (bildad 1965) och Västerås HF (bildad 1934). Sammanslagningen kallades till en början Irsta Västerås Sealions, men ändrades efter en säsong till Irsta Västerås Handboll. Irsta HF och Västerås HF utgjorde ungdomsverksamheten medan Irsta Västerås Handboll endast hade seniorlagen.

Säsongen 2006/2007 drog sig Irsta HF ur samarbetet. Västerås HF, som stod ensam kvar, bytte då namn till IVH Västerås HK.

Historia 
Inför säsongen 2011/2012 slogs IVH Västerås HK och Irsta HF ihop igen och bildade VästeråsIrsta HF.

Spelare i urval

Damlaget 
 Eva Agarsson (Olsson) (Irsta HF/Irsta Västerås Handboll: 1991–2001?)
 Alexandra Bjärrenholt (2011–2016)
 Hanna Daglund (–2013)
 Jessica Enström (Irsta HF: 1993–1997, Irsta Västerås Handboll/IVH Västerås: 2001–2009)
 Camilla Eriksson (Irsta Västerås Handboll: ?–2002)
 Hannah Flodman (–2017)
 Martina Thörn (–2015)

Herrlaget 
 Andreas Bamberg (–2006, 2011–2016)
 Martin Boquist (2010–2013)
 Johan Brännberg (2013–2015)
 Andreas Flodman (2012–2014)
 Alexander Stenbäcken (2014–2017)

Anmärkningar

Referenser 
 "Pressmeddelande från Irsta HF och IVH Västerås". 12 maj 2011. Läst 10 februari 2021.

Noter

Externa länkar 
 

Handbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Västerås
Sportklubbar bildade 2011
Ptolemaios X

Ptolemaios X Ptolemaios Alexander var kung i ptolemeiska riket från 110 till 109 f.Kr. och 107 till 88 f.Kr.. Han var son till Ptolemaios VIII Euergetes och Kleopatra III.

Referenser 

Ptolemaier
Män
Födda 100-talet f.Kr.
Avlidna 000-talet f.Kr.
Personer i Egypten under 100-talet f.Kr.
Personer i Egypten under 000-talet f.Kr.
Ptolemaios XI

Ptolemaios XI Alexander II, död 80 f.Kr., var kung av det ptolemeiska riket i några dagar under år 80 f.Kr..

Ptolemaios XI var son till Ptolemaios X och Kleopatra Selene I eller Berenike III. Han gifte sig med Berenike III och mördade henne, varefter han själv mördades.

Referenser

Ptolemaier
Män
Födda 100-talet f.Kr.
Avlidna 80 f.Kr.
Kungligheter som blivit mördade
Granita

Granité eller granita är ursprungligen en italiensk isglass eller i det närmaste smaksatt is. Ofta mixar man bär eller frukt, vätska och en smaksättare som man sedan fryser in i små portioner. Man kan också frysa in en större portion som man sedan skedar upp. Man kan experimentera friskt men till exempel kan man använda Champagne, vitt vin, fruktsoda eller grappa som vätska. Som smaksättare kan man exempelvis använda alla upptänkliga örter, chili eller citron.

Se även 
Sorbet
Gelato

Referenser 

Italienska desserter