kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Syren

För namnet Syrén, se Syrén.
För färgen syren, se violett.

Syren eller bondsyren (Syringa vulgaris) art i familjen syrenväxter. Den är ursprunglig i sydöstra och östra Europa, men numera planterad och förvildad på många håll.

Syren är en lövfällande buske som blir relativt stor. Barken är skrovlig och gråaktig, som äldre flagnande. Bladen är motsatta, skaftade, spetsigt äggrunda, enkla och helbräddade, med hjärtlik bas. Blomställningarna sitter ofta parvis i spetsen på kvistarna. De bildar stora och äggrunda klasar. Fodret har fyra korta flikar. Kronan är vit eller mörklila, eller någon mellanform alltifrån blekt blå till svagt rödlila, den är cylinderformad med utbredd fyrflikig bräm, blompipen är lång, flikarna är korta. Ståndarna är endast två. Stiftet är ensamt. Frukten är en elliptisk, brun kapsel som öppnas i två delar. Fröna är tillplattade och vingade.
Syrenen blommar i slutet av våren med en behaglig söt doft.

Användning
Syren är en populär trädgårdsväxt som är härdig i stora delar av landet.
Veden är hård och står emot nötning bra, och syrenpinnar har använts i krattor. Klasar av blommorna kan också användas för att göra saft. Syrenens doft är en av få blomdofter som inte kan framställas artificiellt.

Folktro
Inom folktron förknippas syrenen med vidskepelser. En vanlig föreställning var att personer som är födda mellan 23 och midnatt kunde se spöken i blommande syrenbuskar under samma tid på söndagar.

Stavning
Ordet brukade skrivas med accent (syrén) mellan 1754 och 1892 enligt SAOB, men sedan 1969 bör syren stavas utan accent enligt SAOL. Många stavar dock än idag med accent.

Mellan hägg och syren
Uttrycket "mellan hägg och syren" förknippas ofta med en särskilt njutbar del av försommaren, perioden mellan blomningstiden för hägg respektive syren. Uttrycket kan ha sitt ursprung i den årliga period då skomakargesäller enligt skråbestämmelser skulle friställas för att ge sig ut på vandring. Vissa skomakerier stängde då under gesällens frånvaro och uttrycket förstås av utomstående som att skomakaren stängt för att njuta av den bästa tiden på året. Den ofta citerade historien om skomakaren som satte upp en skylt med texten "stängt mellan hägg och syren" är relativt sentida, inte belagd förrän på 1880-talet, och även andra yrken förekommer i liknande berättelser. Inte heller platsen för företeelsen är säker. Historien kan vara en vandringssägen i sin helhet..

Synonymer

Lilac vulgaris Lam.     
Syringa cordifolia Stokes
Syringa latifolia Salisb. 
Syringa officinalis Thomps.

Galleri

Noter

Webbkällor
Den virtuella floran - Syren

Syrenväxter
Sy Växtindex

hi:नीलक
Svante

Svante är ett mansnamn som kommer av det slaviska (vendiska) namnet Svantopolk med betydelsen 'heligt folk'. Namnet Svante kom in i Sverige genom stormannen Svantepolk Knutsson

Sedan 1960-talet blev namnet allt ovanligare fram till mitten av 1990-talet när trenden åter började peka uppåt. Den 31 december 2019 fanns det totalt 8 164 personer i Sverige med namnet Svante, varav 4 877 med det som tilltalsnamn. År 2014 fick 142 pojkar namnet som tilltalsnamn.

Namnsdag: 10 juni, (1993–2000 5 december)

Personer vid namn Svante
 Svante Arrhenius, fysiker, kemist och Nobelpristagare 1903
 Svante Svantesson Banér, landshövding i Uppsala län
 Svante Bergh, flera personer
 Svante Båth, travtränare
 Svante Carlsson, professor i datalogi
 Svante Elfgren, medlem i rockbandet The Shanes 
 Svante Grundberg, skådespelare, författare, regissör och ståuppkomiker
 Carl Svante Hallbeck, illustratör som använde signaturen Svante
 Svante Henryson, tonsättare och musiker
 Svante O. Johansson, f.d. professor, justitieråd
 Svante Karlsson, rocksångare, musiker och producent
 Svante Lindqvist, flera personer
 Svante Lundkvist, politiker (S), f.d. statsråd
 Svante Martin, finlandssvensk skådespelare
 Svante Pettersson, banktjänsteman, spelman, kompositör
 Svante Pääbo, genetiker, Nobelpristagare 2022
 Svante Rasmuson, modern femkampare, OS-silver 1984
 Svante Rinaldo, friidrottare
 Svante Larsson Sparre, friherre
 Svante Stockselius, journalist och TV-man
 Svante Sture d.y., riksmarsk
 Svante Nilsson (Sture), riksföreståndare och riksråd
 Svante Svärdsén, f.d. hjärnkirurg
 Svante Säwén, politisk skribent och Opinionsbildare
 Svante Thuresson, jazzsångare
 Svante Weyler, journalist, författare, förläggare

Noter 

Förnamn
Mansnamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Artur Schnabel

Artur Schnabel, född 17 april 1882 i Bielitz, Österrike-Ungern, död 15 augusti 1951 i Axenstein, Schweiz, var en österrikisk-amerikansk pianist, pedagog och tonsättare.

Biografi
Schnabel var ett musikaliskt underbarn som vid åtta års ålder gav konserter i sin födelsestad. Han studerade 1894-1897 i Wien för bland andra Leschetizky. Han bosatte sig 1900  i Berlin och åren 1925-1930 ledde Schnabel mästarklassen i piano vid musikhögskolan. Eftersom han var av judisk härkomst emigrerade han 1933 till England och vid andra världskrigets utbrott bosatte han sig i Förenta staterna. Där var han 1940-1944 professor vid universitetet i Michigan. År 1950 återvände Schnabel till Europa och han avled 1951 i Schweiz.

Hans specialitet var att tolka wienklassikerna han företog världsvida turnéer med egna pianoaftnar, som orkestersolist och som kammarmusiker.

Schnabels tolkningar av Beethovens pianosonater blev epokgörande. Som tonsättare skrev han i en Schönberginfluerad atonal stil.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
http://schnabelmusicfoundation.com/artists/artur-schnabel/

Österrikiska pianister
Klassiska pianister
Födda 1882
Avlidna 1951
Män
Kastanj

Kastanj kan syfta på:

 Kastanjesläktet (Castanea) – släkte träd i familjen bokväxter.
 Äkta kastanj (Castanea sativa) – art i kastanjesläktet. Nötterna är ätliga. Förekommer i sydligaste Sverige.
 Hästkastanjesläktet (Aesculus) – släkte i familjen kinesträdsväxter.
 Hästkastanj (Aesculus hippocastanum) – art i hästkastanjesläktet. Nötterna är giftiga. Förekommer i Sverige upp till och med Gästrikland.
 Strandkastanjesläktet (Pachira) – släkte i familjen malvaväxter från tropiska Amerika.
 Blomsterkastanjesläktet (Xanthoceras) – släkte i familjen kinesträdsväxter.
 Jordkastanjesläktet (Bunium) – släkte i familjen flockblommiga växter.
 Kastanj (färg) – rödbruna färger.
Idala, Lunds kommun

Idala är en tidigare tätort i Lunds kommun i Skåne län, belägen direkt söder om Veberöd nära Romeleåsen. Vid 2015 års tätortsavgränsning hade bebyggelsen vuxit samman med Veberöds tätort.

Öster om orten flyter Skogsmöllebäcken. Idala ligger nära gränsen till Sjöbo kommun. På andra sidan kommungränsen ligger några likartade områden, men med starkare inslag av fritidshusbebyggelse som Hemmestorps fure.

Befolkningsutveckling

Samhället
Idala är främst en bostadsort med prägel av (f.d.) fritidshusområde. Gatorna i Idala har fått namn efter träd och växter.

Se även
Veberöds socken

Noter 

Orter i Lunds kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Elektrosvag växelverkan

Elektrosvag växelverkan är en fysikalisk teori som förenar elektromagnetismen med den svaga kärnkraften i en beskrivning. Fastän dessa två krafter förefaller mycket olika vid de låga energier som råder i det vardagliga livet, så modellerar teorin dem som två olika aspekter av samma kraft. Ovanför den förenande energin runt 100 GeV går de ihop till en enda elektrosvag kraft. I en tillräckligt het omgivning (omkring 1015 K), så förenas de båda krafterna till en kombinerad elektrosvag kraft.

Den elektrosvaga växelverkan beskrevs matematiskt för första gången av Sheldon Glashow, Steven Weinberg och Abdus Salam under 1960-talet, en insats för vilken de förärades 1979 års Nobelpris i fysik. Det förekommer också att teorin för elektrosvag växelverkan benämns GWS-teorin efter dessa tre fysiker. I dag är den elektrosvaga växelverkan en viktig del av partikelfysikens standardmodell.

Konstruktion 
Teorin för elektrosvag växelverkan är en så kallad gaugeteori av typ SU(2) × U(1) som innehåller fyra stycken kraftförmedlande bosoner (B0, W0, W+ och W-). Utan växelverkningar med Higgsfältet skulle dessa fyra bosoner vara masslösa. Tack vare Higgsfältet innehåller dock teorin ett spontant symmetribrott från SU(2) × U(1)Y till U(1)em, vilket resulterar i att W+ och W- samt en linjärkombination av B0 och W0, kallad Z0, blir massiva. De olika kopiorna av U(1) har försetts med index Y och em. Generatorn för U(1)em ges av Q = Y/2 + I3, där Y är generatorn för U(1)Y (kallad för svag hyperladdning), och I3 är en av SU(2) generatorerna (en komponent av svagt isospin). Distinktionen mellan elektromagnetismen och den svaga kraften uppkommer för att det finns en icke trivial linjärkombination av Y och I3 som faller bort för Higgsbosonen (den är ett egentillstånd för såväl Y som I3, så koefficienterna kan tas som −I3 och Y):  U(1)em definieras att vara den gruppalstrade av denna linjärkombination och är obruten, eftersom den inte växelverkar med Higgs.

Den linjärkombination av partiklarna B0 och W0 som är ortogonal mot Z0 är inget annat än fotonen som är masslös och förmedlar den elektromagnetiska växelverkan.

Teoretisk beskrivning i Lagrangeformalism

Innan den elektrosvaga symmetrin bryts 
Lagrangefunktionen för den elektrosvaga växelverkan består, före det elektrosvaga symmetribrottet, av fyra delar

Termen g beskriver växelverkan mellan de tre W partiklarna och B partikeln.

Termen f ger den kinetiska termen för standardmodellens fermioner.  Växelverkan mellan gaugebosonerna och fermionerna sker genom den kovarianta derivatan.   

Termen h beskriver Higgsfältet F. 

Termen y ger den Yukawa-växelverkan som alstrar fermionmassorna efter att Higgs antar ett vakuum-förväntansvärde.

Noter

Referenslitteratur 
 David Griffiths; "Introduction to Elementary Particles", Wiley-VCH, Weinheim, 2:a uppl. (2008). 
 B.R. Martin, G. Shaw; "Particle physics", John Wiley & Sons, Chichester (England) 2:a uppl. (1997). 

Partikelfysik
Kvantfysik
Georg Rheticus

Georg Joachim Rheticus, österrikisk matematiker och astronom, (1514-1576), den förste som spred information om Copernicus' heliocentriska teori (d.v.s. teorin att Jorden går runt solen). Detta skedde genom skriften Narratio prima ("Första rapporten"), som utgavs 1540, tre år innan Copernicus själv publicerade ett verk om teorin.

Rheticus besökte Copernicus 1539-1541 i Frauenberg (nuvarande Frombork) i Polen och kan ha övertalat den åldrade mästaren att utge sin De revolutionibus orbium coelestium ("Om himlakropparnas kretslopp"). Enligt legenden skall Copernicus ha fått det första tryckta exemplaret på sin dödsbädd i maj 1543. Rheticus har fått månkratern Rhaeticus uppkallad efter sig. Den namngavs 1935 av International Astronomical Union.

Referenser

Noter 

Österrikiska matematiker
Österrikiska astronomer
Födda 1514
Avlidna 1576
Män
Herisau

Herisau är en stad och kommun i kantonen Appenzell Ausserrhoden i Schweiz. Kommunen har  invånare (). Herisau är huvudort i kantonen Appenzell Ausserrhoden. Sätet för de rättsliga organen är dock i Trogen.

I kommunen finns förutom staden Herisau även orten Schachen bei Herisau.

Geografi 
Herisau är beläget längs med floden Glatt, på en höjd av 771 meter över havet. Staden ligger cirka 8,5 kilometer sydväst om Sankt Gallen och cirka 56 kilometer öster om Zürich.

Kommunen Herisau har en yta om 25,20 km². Av denna areal används 13,58 km² (53,9 %) för jordbruksändamål och 6,88 km² (27,3 %) utgörs av skogsmark. Av resten utgörs 4,53 km² (18,0 %) av bostäder och infrastruktur, medan 0,22 km² (0,9 %) är impediment.

Demografi 
Kommunen Herisau har  invånare (). En majoritet (88,8 %) av invånarna är tyskspråkiga (2014). 32,3 % är katoliker, 36,3 % är reformert kristna och 31,5 % tillhör en annan trosinriktning eller saknar en religiös tillhörighet (2014).

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Kommuner i Appenzell Ausserrhoden
Orter i Appenzell Ausserrhoden
Schweiz kantonshuvudstäder
Appenzell (stad)

Appenzell är en ort i kantonen Appenzell Innerrhoden i Schweiz. Orten ligger cirka 780 meter över havet och är kantonens huvudort.

Orten Appenzell delas mellan distrikten (motsvarande kommuner) Appenzell och Schwende-Rüte. Den ligger vid floden Sitter. Appenzell omnämndes år 1071 som Abbacella.

Se även 
 Appenzellerbroderi

Referenser

Externa länkar 

Orter i Appenzell Innerrhoden
Schweiz kantonshuvudstäder
Eeva-Liisa Manner

Eeva-Liisa Manner, född 5 december 1921 i Helsingfors, död 7 juli 1995 i Tammerfors, var en finsk författare och centralgestalt inom 1950-talets finska modernism.

Manner gav ut romaner och skådespel, men utmärkte sig särskilt som en förnyare av det lyriska språket och den lyriska formen i Finland. Hon arbetade i försäkringsbranschen och på förlag, och debuterade 1944. Bland hennes viktigaste verk märks Tämä matka ("Denna resa", 1956) och Kuolleet vedet ("Döda vatten", 1977). Hon var också en flitig översättare från tyska, svenska och engelska (William Shakespeare, Georg Büchner, Tomas Tranströmer mm.).

På svenska finns dikturvalen Lekar för enslingar och Befria din kärlek ur leran samt romanen Mainakes hundar, som skildrar politisk brutalitet i ett sydamerikanskt land.


Bibliografi (på svenska)
 [Dikter]. I antologin Ny finsk lyrik (FIB:s lyrikklubb, 1960)
 Lekar för enslingar: dikter och etyder i urval (översättning Bertel Kihlman, FIB:s lyrikklubb, 1963)
 Mainakes hundar: Gränslägen eller sextio aspekter på en mestizfamiljs tragedi (Varokaa, voittajat). Översättning Thomas Warburton. Wahlström & Widstrand, 1974.
 Bränd orange: Skådespel (otryckt översättning av Karin Mandelstam för Rundradion 1982)
 Rådjuret: Hörspel (otryckt översättning av Karin Mandelstam för Rundradion 1982)
 Sonat för preparerat piano: En miniatyrpjäs (otryckt översättning av Thomas Warburton för Rundradion 1984)
 Kaspar, ett nattens barn eller Kaspar Hausers historia: Hörspel (Yön Kaspar eli Kaspar Hauserin tarina) (otryckt översättning av Birgitta Parland för Rundradion 1987)

Priser 
Aleksis Kivipriset 1961
Mikael Agricola-priset 1964
Pro Finlandia-medaljen 1967
Tack för boken-medaljen 1973
Väinö Linna-priset 1977

Källor

Externa länkar
 

Födda 1921
Avlidna 1995
Finskspråkiga författare
Finskspråkiga poeter
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska författare under 1900-talet
Kvinnor
Författare från Helsingfors
Liestal

Liestal är en stad och kommun i distriktet Liestal i kantonen Basel-Landschaft, Schweiz. Den är sedan 1833 huvudort i kantonen Basel-Landschaft samt i distriktet Liestal.

Geografi 
Floden Ergolz flyter från syd till nord genom kommunen. Kommunens yta utgörs av 10,8 hektar skog samt 7,4 hektar bebyggelse. Den högsta punkten ligger 614 meter över havet och den lägsta punkten ligger 287 meter över havet.

Liestals grannkommuner är (börjar i nord och sedan medurs): Füllinsdorf, Arisdorf, Hersberg, Lausen, Bubendorf, Seltisberg, Nuglar-Sankt Pantaleon och Frenkendorf.

Kommunikationer 
Liestal ligger vid järnvägslinjen Köln – Basel – Chiasso – Milano. Ytterligare snabbtåg sammanlänkar staden med andra städer i Schweiz. Även Basels pendeltåg stannar här. Sedan 1880 startar smalspårjärnvägen Waldenburgerbahn i Liestal.

Det regionala bussbolaget Autobus AG Liestal (AAGL) trafikerar regionen.

Demografi 
Kommunen Liestal har  invånare ().

Uppgifterna från 2000 är baserade på en folkräkning.Uppgifterna från 2014 är baserade på fem på varandra följande årliga strukturundersökningar. Resultaten extrapoleras. De bör tolkas med försiktighet i kommuner med mindre än 3 000 invånare.

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Basel-Landschaft
Orter i Basel-Landschaft
Schweiz kantonshuvudstäder
Araslövs församling

Araslövs församling är en församling som utgör ett eget pastorat i Villands och Gärds kontrakt i Lunds stift i Svenska kyrkan. Församlingen ligger i Kristianstads kommun i Skåne län.

Administrativ historik 
Församlingen har haft medeltida ursprung i en tidigare existens och var då till en tidpunkt före 1707 annexförsamling i pastoratet Färlöv, (Norra) Strö och Araslöv, innan den införlivades i Färlövs församling.

2003 bildades församlingen åter genom sammanslagning av Färlövs församling, Norra Strö församling och Önnestads församling.

Kyrkor

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Kristianstads kommun
Degeberga församling

Degeberga församling var en församling i Villands och Gärds kontrakt i Lunds stift. Församlingen låg i Kristianstads kommun i Skåne län och utgjorde ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Degeberga-Everöds församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen utgjorde tidigt ett eget pastorat för att från omkring 1500 till 1952 vara annexförsamling i pastoratet Vittskövle och Degeberga. Från 1952 till 2010 var den moderförsamling i pastoratet Degeberga och Vittskövle som från 1962 även omfattade församlingarna Maglehem, Hörröd och Huaröd. Församlingen införlivade 2010 Huaröds, Hörröds, Maglehems och Vittskövle församlingar och utgjorde därefter till 2014 ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Degeberga-Everöds församling.

Kyrkor 
 Degeberga kyrka
 Huaröds kyrka
 Hörröds kyrka
 Maglehems kyrka
 Vittskövle kyrka

Se även 
 Degeberga socken

Källor 

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Kristianstads kommun
Fjälkestads församling

Fjälkestads församling var en församling i Lunds stift och i Kristianstads kommun. Församlingen uppgick 2006 i Nosaby församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. Namnet var tidigt Filkestad församling och mellan 1836 och 1883 Fjelkestad med Råbelövs församling. Församlingen införlivade 1836 Råbelövs församling.

Församlingen var till 1836 moderförsamling i pastoratet Fjälkestad och Råbelöv för att därefter till 1962 utgöra ett eget pastorat. Från 1962 till 1985 annexförsamling i pastoratet Österslöv och Fjälkestad. Från 1985 till 2006 annexförsamling i pastoratet Nosaby, Österslöv och Fjälkestad. Församlingen uppgick 2006 i Nosaby församling.

Kyrkoherdar

Klockare

Kyrkor 

 Fjälkestads kyrka
 Råbelövs kyrka

Se även 
 Fjälkestads socken

Källor 

Indelningar i Kristianstads kommun
Historiska församlingar i Lunds stift
Nosaby församling

Nosaby församling är en församling i Villands och Gärds kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Kristianstads kommun i Skåne län och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 1614 utbröts en del av församlingen till den då bildade Kristianstads församling. Församlingen införlivade omkring 1675 Åraslövs församling.

Församlingen utgjorde till 1985 ett eget pastorat avbrutet under perioderna 1614 till 1618 och 1625 till 1643 då församlingen var moderförsamling i pastoratet Nosaby och Åraslöv. Från 1985 till 2006 moderförsamling i pastoratet Nosaby, Österslöv och Fjälkestad. 2006 införlivades Fjälkestads församling och Österslövs församling och församlingen utgör sedan dess ett eget pastorat.

Kyrkoherdar

Kyrkor 
 Fjälkestads kyrka
 Nosaby kyrka
 Råbelövs kyrka
 Österslövs kyrka

Se även 
 Nosaby socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Kristianstads kommun
Österslövs församling

Österslövs församling var en församling i Lunds stift och i Kristianstads kommun. Församlingen uppgick 2006 i Nosaby församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen utgjorde till 1962 ett eget pastorat. Från 1962 till 1985 moderförsamling i pastoratet Österslöv och Fjälkestad. Från 1985 till 2006 annexförsamling i pastoratet Nosaby, Österslöv och Fjälkestad. Församlingen uppgick 2006 i Nosaby församling.

Kyrkoherdar

Kyrkor 

 Österslövs kyrka

Se även 
 Österslövs socken

Källor 

Indelningar i Kristianstads kommun
Historiska församlingar i Lunds stift
Vi lovar dig, o store Gud

Vi lovar dig, o store Gud är en psalm om kyrkan av Johan Olof Wallin från 1811. Det är en av Wallins tidigare psalmer. Till en början användes psalmen på Helga Lekamens dag i samband med nattvardsfirandet. I Herren Lever 1977 rekommenderas psalmen att sjungas på första söndagen efter Trettondag jul. Psalmen är skriven som en lovpsalm, till samma versmått och melodi som den äldre lovpsalmen Dig vare lov och pris, o Krist. Även avslutningen påminner om denna, med sitt trefaldiga ”helig”.

Texten bygger på Jesaja 6:2-3 och vers 3 på Filipperbrevet 2:9-11.

Melodin (C-dur, 4/4 alt. 2/2) är från en sanctus-trop på 1300-talet, bearbetad 1529 vid publiceringen i den danska Rostockerhandboken och används även till psalmen Vi tro på Gud, som himmel, jord (1937 nr 27).

Publicerad i
1819 års psalmbok som nummer 139 med titelraden Vi lofwe dig, o store Gud, under rubriken ”Nådens medel: Ordet”.
Sionstoner 1889 som nummer 477 under rubriken "Lagen och evangelium".
Sionstoner 1935 som nummer 54 under rubriken ”Guds lov”
1937 års psalmbok som nummer 162 under rubriken ”Kyrkan”
Sionstoner 1972 som nummer 5.
Herren Lever 1977 som nummer 809 under rubriken "Lovsånger".
ekumeniska delen av den svenska psalmboken (dvs psalm 1-325 i Den svenska psalmboken 1986, Cecilia 1986, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990)  som nummer 55 under rubriken ”Kyrkan”.

 Externa länkar 
Hos Sibelius-Akademin återfinns noterna enligt 1695 års melodi till Tigh ware lof och prijs O Christ där det framgår att förebilden är: Sanctus–trooppi 1300-l: Tibi laus, salus sit Christi, Böömissä 1512''.

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Åhus församling

Åhus församling är en församling i Villands och Gärds kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Kristianstads kommun i Skåne län och utgör ett eget pastorat.

Församlingen omfattar tätorten Åhus och en kuststräcka söder om orten.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. Dåvarande socknen bildades 4 januari 1618 i samband med att stadsrättigheterna för Åhus drogs in. I samband därmed sammanslogs socknen med Älleköpinge socken.

Församlingen var till 1618 moderförsamling i pastoratet Åhus och Älleköpinge för att därefter till 1681 utgöra ett eget pastorat. Från 1681 till 1856 var församlingen moderförsamling i pastoratet Åhus, Gustav Adolv och Rinkaby. Från 1856 utgör församlingen ett eget pastorat.

Kyrkoherdar

Organister och klockare

Kyrkor 
 Sankta Maria kyrka
 Yngsjö kapell

Se även 
 Åhus socken
 Åhus köping

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Kristianstads kommun
Näsums församling

Näsums församling är en församling i Villands och Gärds kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Bromölla kommun i Skåne län och ingår i Bromölla pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen var till 1864 i pastorat med Jämshögs församling, tidigt som moderförsamling, därefter som annexförsamling. Församlingen utgjorde sedan från 1864 till 2014 ett eget pastorat.  Från 2014 ingår församlingen i Bromölla pastorat.

Befolkningsutveckling

Kyrkor 
 Näsums kyrka

Se även 
 Näsums socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Bromölla kommun
Gualövs församling

Gualövs församling var en församling i Lunds stift och i Bromölla kommun. Församlingen uppgick 2010 i Ivetofta-Gualövs församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen var till 1962 annexförsamling i pastoratet Trolle-Ljungby och Gualöv. Från 1962 till 2010 annexförsamling i pastoratet Ivetofta och Gualöv. Församlingen uppgick 2010 i Ivetofta-Gualövs församling.

Kyrkor
Gualövs kyrka

Se även
Gualövs socken

Källor 

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Bromölla kommun
Ivetofta församling

Ivetofta församling var en församling i Lunds stift och i Bromölla kommun. Församlingen uppgick 2010 i Ivetofta-Gualövs församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen utgjorde till 1962 ett eget pastorat, dock under tiden mellan 1682 och 1693 i Trolle-Ljungby pastorat. Från 1962 till 2010 moderförsamling i pastoratet Ivetofta och Gualöv. Församlingen uppgick 2010 i Ivetofta-Gualövs församling.

Före 1967 var församlingen delad av kommungräns och därför hade den två församlingskoder, 111701 för delen i Ivetofta landskommun och 116200 för delen i Bromölla köping.

Kyrkoherdar

Organister

Kyrkor
Ivetofta kyrka

Se även
Ivetofta socken
Bromölla köping

Källor 

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Bromölla kommun