kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svensk Magisk Cirkel

Svensk Magisk Cirkel, SMC, är Sveriges riksorganisation för trolleri, med säte i Stockholm. Organisationen har cirka 350 medlemmar i landet, samt några i utlandet. Den skapades 1946 av den tidens mest berömda illusionister.

SMC arrangerar varje år det svenska mästerskapet i trolleri. SMC ger även ut tidningen Trollkarlen.

Externa länkar
Svensk Magisk Cirkel

 
Magi
Organisationer i Sverige
Organisationer bildade 1946
Daniela

Kvinnonamnet Daniela eller Daniella är feminin form av det hebreiska namnet Daniel, som betyder Gud är min domare. Daniela har förekommit som dopnamn i Sverige sedan 1800-talet. 

Namnet var populärt i början på 1990-talet. 

Den 31 december 2014 fanns det totalt 5 879 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Daniela eller Daniella, varav 3 975 bar det som tilltalsnamn.

En annan variant av namnet är Danielle. Den 31 december 2014 fanns det totalt 7481 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Danielle, varav 427 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 11 december (sedan 1986)

Personer med namnet Daniela eller Daniella
Daniella Alonso, amerikansk skådespelare
Daniela Alves Lima, brasiliansk fotbollsspelare
Daniela Ceccarelli, italiensk alpin skidåkare
Daniela Costian, rumänsk-australisk friidrottare
Daniela Di Luca, brasiliansk fotbollsspelare
 Daniela Gustin, svensk handbollsspelare
Daniela Hantuchová, slovakisk tennisspelare
Daniela Hodrová, tjeckisk författare
Daniela Iraschko-Stolz, österrikisk backhoppare
Daniela Jordanova, bulgarisk friidrottare
Daniella Josberg, svensk författare och programledare, (dödades i samband med Stureplansmorden 1994)
Daniela Kullman, svensk dramatiker
Daniela Lincoln Saavedra, svensk friidrottare
Danijela Martinović, kroatisk sångerska
Daniela Merighetti, italiensk alpin skidåkare
Daniella Monet, amerikansk skådespelare
Daniela Ruah, portugisisk-amerikansk skådespelare
Danijela Rundqvist, svensk ishockeyspelare
Daniella Sarahyba, brasiliansk fotomodell
Daniela Silivaș, rumänsk gymnast
Daniela Svensson, svensk skådespelare

Personer med namnet Danielle
Danielle Carruthers, amerikansk friidrottare
Danielle Darrieux, fransk skådespelare
Danielle Dax, brittisk musiker
Danielle Slaton, amerikansk fotbollsspelare
Danielle Steel, amerikansk författare

Källor

Kvinnonamn
Fakir

Fakir (arabiska: فقیر 'fattig') är en islamisk mystiker/asketiker som avgivit löfte om fattigdom för att hänge sig åt gudsdyrkan och avstå från alla relationer och ägodelar. Fakirer förekommer i Mellanöstern och Sydasien och ordet härleds ur arabiska faqr (فقر , "fattigdom") och är både språkligt och innehållsmässigt synonymt med den persiska benämningen dervisch.

Ordet kan också referera till undergörare; sufiska och hinduistiska asketer, eller i överförd bemärkelse cirkusartister, som plågar sig själva. En stereotyp bild av fakiren är en halvnaken man som utan ansträngning går på glödande kol, sitter eller sover på en spikmatta, genomborrar sin kropp eller svävar fritt i luften och dylikt.

Se även
Dervisch
Sadhu

Asketer
Robert Liewendahl

Robert Liewendahl född 1950  i Mariehamn på Åland, är en åländsk författare och teaterpersonlighet.

Robert Liewendahl utbildade sig på handelsinstitut för att sedan arbeta med datorer och programmering. Han insåg att han ville arbeta med människor och sadlade om, han studerade svenska, franska och historia vid Stockholms universitet, film, drama och regi vid DI och arbetar nu som lärare. Liewendahl var tidigt aktiv som skådespelare i Teaterföreningen i Mariehamn och var 1993-2006 dess ordförande. Liewendahl har stått som författare och regissör till en mängd pjäser. Den första uppfördes 1983. Debutromanen Den tredje frestelsen kom 1993 och handlar om en fransk yngling som reser till Åland 1903 med sin farmor för att se farfaderns grav. De hamnar i badhusepokens Mariehamn och i Bomarsund där farfadern var med i kriget mot ryssarna, och dras ofrivilligt in i tidens politiska händelser. Liewendahl har också skrivit lyrik som publicerats i den åländska kulturtidskriften ''PQR.

Referenser

Externa länkar
Mariehamnsteatern

Åländska teaterregissörer
Åländska skådespelare
Författare från Mariehamn
Födda 1950
Män
Levande personer
Tor Mann

Tor Gustaf Teodor Mann, född 25 februari 1894 i Stockholm, död 29 mars 1974 i Stockholm, var en svensk dirigent.

Biografi
Tor Mann började som cellist men övergick senare till dirigentyrket. Han var chefsdirigent för Göteborgs Symfoniker med 1925–39, därefter chefsdirigent för Radiosymfonikerna till 1959. Han var lärare vid nuvarande Kungliga Musikhögskolan 1939–1961 och blev professor 1945. Han kom att särskilt intressera sig för musik av Jean Sibelius, Gösta Nystroem, Ture Rangström, Wilhelm Stenhammar och Carl Nielsen, men även den unge Allan Pettersson. En annan tonsättare som han ägnade stor plats i sin repertoar var Franz Berwald. Han anordnade Nordiska Musikdagar i Göteborg 1937–39 samt i Stockholm 1941–42. Efter pensioneringen i Stockholm tjänstgjorde Tor Mann under flera år vid Folkliga musikskolan i Arvika som dirigent och lärare i dirigering. Han företog också resor som dirigent i samtliga Nordens huvudstäder samt runt om i Europa.

Han var från 1950 gift med Ortrud Mann.

Litteratur 

Svenska dirigenter
Professorer vid svenska musikhögskolor
Svenska innehavare av professors namn
Mottagare av Litteris et Artibus
Födda 1894
Avlidna 1974
Män
Personer från Stockholm
Måttband

Måttband definieras som ett "böjbart längdmått för uppmätning av sträckor" i NE.

I hushållet förekommer de kortare måttbanden. Vanligast är måttband på 2 meters längder, men det finns upp till 5 meter där millimeterangivelse finns med. 

Därtill finns långa måttband på upp till 200 meters längder för byggindustri, lantmäteri med mera. Dessa är normalt i stål och är kalibrerade för en särskild temperatur (20°) och spännkraft (normalt 50 N) vid användning.

Även veterinärer har speciella måttband, så kallade viktband, för att omvandla omkretsen över buken på ett större djur för att beräkna dess vikt. Denna funktion används bland annat för att beräkna medicineringsdoser. 

Det vardagliga måttbandets historia är höljt i dunkel, men det rullbara i plast eller fibertyg dominerar idag, vid sidan av de metallband som förvaras i askar med automatisk återspolning. Detta åstadkommes med en inbyggd klockfjäder. De senare utförs ofta med ett kupat band, vilket gör att man kan dra ut en viss längd, utan att det viker sig. Ju större kupning, desto större utdragslängd. En knapp för att frigöra eller låsa bandet brukar finnas.

Utdragbara stålmåttband ska inte förväxlas med talmeter, som har inbyggda rist-eggar. Man drar ut bandet till önskad längd och kan sedan avsätta detta mått på sitt ämne med ritsspetsen, medan man med måttbandet normalt först gör en avläsning.
Bägge varianterna har ofta en liten mättunga på baksidan som kan fällas ut för att underlätta invändig mätning, från vars ände man sedan mäter. Denna förlänger hållaren till 10 cm, som sedan läggs till mätvärdet. Somliga tillverkare anger invändiga mått med rödmarkerade siffror på bandet för att slippa räkna med detta hela tiden.

Mäthaken som sitter i änden av bandet är på vissa måttband rörligt infäst. Detta är för att kompensera för hakens egen tjocklek, för att öka precisionen när man växlar mellan in- och utvändig mätning.

Sedan en tid tillbaka (2008) finns det elektriska måttband i handeln. Här kan man skjuta bandet ut och in med hjälp av en knapp.

Vävning
I samband med vävning är det vanligt att man tar tygtrasor som måttband, med decimeterangivelser påritade manuellt, för att hålla reda på uppnådd vävlängd. Dessa band anbringas med fördel i tyget med en nål och kan förflyttas successivt eller får följa med väven ner på tygbommen. Dock är mätmetodens resultat något osäkert, eftersom alla vävar drar ihop sig vid nertagningen då varpens spänning släpps. Dessutom räcker det inte med att mäta med sikte på den färdiga längden utan att ta hänsyn till fållar, fransar och i synnerhet om det handlar om att beakta krympmåner.

Se även
Talmeter
Tumstock

Mätinstrument
Textilredskap
Vävredskap
Snickarverktyg
Plockväv

Plockväv är samlingsnamnet för de vävtekniker där mönsterinslagen plockas in i skälet, möjligen med viss assistans av trampning, men där trampningen inte ger det fullständiga skäl som mönstret fordrar, eller att mönstret bara skall omfatta ett särskilt parti i skälet.

Begreppet används därtill dialektalt som beskrivning av till exempel krabbasnår eller slarvtjäll.

Vävsätt
Slarvtjäll

Slarvtjäll är en vävteknik i tuskaftsbindning där tygtrasor (så kallade slarvor) skyttlas in och mönster skapas, genom att man i väven plockar in tygtrasor vars ändar får ligga lösa ovanpå och utanför varpen.

Användning 
Tekniken har framför allt använts till täcken och sommartäcken. Täcken i slarvtjäll är typiska för Hälsingland, men återfinns också i Gästrikland och Ångermanland. Exempelvis mattor och kuddar kan också ha mönster i slarvtjäll.

Referenser

Noter

Vävsätt
Mythos

Mythos kan avse:

 Mythos Brewery – namnet på ett grekiskt ölbryggeri
 Mythos (F3000-stall) – ett F3000-stall
 Mythos (samlarkortspel) – ett samlarkortspel utgivet av Chaosium Inc.
Sinusvåg

En sinusvåg är den naturliga svängningsrörelsen för ett fritt svängande system. Den är till exempel den minsta beståndsdelen av en ton. En sinuston är en jämn ljudvåg med konstant frekvens och amplitud, utan övertoner. Kan ritas upp med hjälp av den matematiska funktionen sinus. Varje annan kontinuerlig stationär vågrörelse som kan finnas hos ett fritt svängande system kan byggas upp genom att kombinera ett stort (ibland oändligt) antal sinusvågor. Alternativt kan varje annan kontinuerlig stationär vågform brytas ned till sen summa av ett antal sinusfunktioner, vilka har samma frekvens som den lägsta i svängningen ingående frekvensen (grundtonen) samt heltalsmultipler av denna (övertonerna). Se Fourierserie.

Se även 
 Våg (fysik)

Fourieranalys
Signalbehandling
Naturvetenskapliga Föreningen, Gävle

Naturvetenskapliga föreningen (NF) är en elevförening vid Vasaskolan i Gävle. NF grundades 1906, och har en del berömda hedersledamöter, däribland Albert Einstein och Konrad Lorenz.

Julbock 
Föreningen har som tradition att varje år bygga en julbock på Vasaskolans gård, vilken sedan bärs av föreningens medlemmar från skolgården till Slottstorget, där den placeras nedanför den stora halmbocken som Söders Köpmän låter bygga.

Bockens konstruktion är aldrig densamma som den året före då föreningens laboratorieföreståndare alltid gör en ny ritning på bocken och därefter leder hela bygget. Det finns dock en mall samt en primär ritning som laboratorieföreståndaren måste följa.

1971 var det första året NF byggde en bock eftersom köpmännen tröttnade på att den stora bocken brändes. Tolv år senare hamnade  NF:s bock på 12,5 meter i Guinness Rekordbok, och året efter byggdes det två bockar, en av NF och en av köpmännen.

År 1992 hamnade NF:s bock för andra gången i Guinness Rekordbok när bocken nådde 16 meter, sedan dess har bocken blivit mindre och storleken har därför blivit ett av dess karaktärsdrag. År 2006 gjorde NF även en liten bock som de ställde upp i en rondell. Detta blev den första rondellbocken.

Se även
GGF Verdandi
KGF Runa

Externa länkar
Naturvetenskapliga Föreningens webbplats

 
Föreningar vid svenska gymnasieskolor
Utbildning i Gävle
Organisationer i Gävle
Organisationer bildade 1906
Induktion (filosofi)

Induktion är inom vetenskapsteori en slutledningmetod som härleder generella slutsatser utifrån ett antal enskilda fall. Utifrån empiriska erfarenheter inducerar man en sannolik slutsats.

Inom naturvetenskap används metoden i kombination med deduktion och falsifikation.

Exempel på induktiva resonemang 
 "Solen har gått upp varje morgon hittills, alltså kommer den att gå upp nästa morgon också."
 "Den här tärningen har hittills endast visat sexor, alltså kommer nästa kast att resultera i en sexa."

Historik 
Den skotske filosofen David Hume kritiserade och förkastade induktionen som en pålitlig kunskapskälla, trots att han medgav nödvändigheten av att använda oss av den i vardagslivet. Han visade bland annat att de argument som kunde presenteras för den induktiva logikens giltighet tycktes förutsätta den, och att de därför var cirkulära. Projektet övergavs således fram till 1900-talets början då de logiska positivisterna genom sannolikhetslära försökte rättfärdiga den. Detta synsätt kritiserade sedan vetenskapsfilosofen Karl Popper i sin bok Logik der Forschung från 1934.

Se även 
 Induktion (matematik)
 Deduktion
 Hypotetisk-deduktiv metod
 Kausalitet
 Cygne noir

Källor 

Termer inom kunskapsteori
Elektromagnetisk induktion

Induktion innebär att en elektrisk ström alstras (induceras) i en elektrisk ledare, om denna rör sig genom ett magnetfält eller om ett omgivande magnetfält ändras. Spänning uppstår då och elektronerna i ledaren rättar sig efter det nya magnetfältet. Detta fenomen nyttjas i exempelvis, mikrofoner och i elektriska generatorer. En vanlig konstruktion av en generator är en spole som roterar i ett magnetfält. Spänningen som skapas, blir starkare om magneterna har starkare magnetfält, om spolen har fler varv eller om spolen roterar snabbare.

Historik
Induktionseffekten upptäcktes av britten Michael Faraday under 1830-talet, och beskrevs matematiskt i Maxwells elektromagnetiska ekvationer. Den började användas industriellt vid 1800-talets slut.

Enligt sägnen skall en politiker ha frågat Faraday till vilken nytta effekten var, och Faraday ska ha svarat att politikern en dag skulle kunna uppbära skatt på den.

Matematisk beskrivning
Om e är den elektromotoriska spänningen och Φ är det magnetiska flödet så gäller för en transformator att:

  per lindningsvarv.

För en rak ledare med längden  som rör sig i ett magnetfält  med hastigheten :

Riktningen på en eventuell ström ges av Lenz lag vilken innebär att den inducerade strömmen motverkar sin orsak.

Den magnetiska kraften  är lika med den magnetiska flödestätheten  multiplicerad med strömmen  och längden på ledaren :

där den komponent av flödestätheten som är vinkelrät mot strömmen används.

Etymologi 
Ordet induktion kommer från latinets inducere = "att leda in".

Se även
Elektromagnetism
Induktans
Lenz lag
Lorentzkraft – den kraft som uppkommer om ström leds genom en ledare i ett magnetfält, vilket så att säga är "inversen" till elektromagnetisk induktion (och som ju speciellt utnyttjas i elmotorer och högtalare – vilka båda även kan fungera som generatorer respektive mikrofoner, om än inte lika bra som specialbyggda sådana, men den kombinerade startmotorn/generatorn ("dynastarter") i en del äldre bilar, och även i nya hybridbilar är ett exempel på denna dubbelfunktion)
Transformator

Referenser

Externa länkar 

Elektrodynamik
Kartong (olika betydelser)

Kartong kan syfta på:

Kartong (konst) ‒ en förberedande detaljerad teckning eller målning i full skala 
Kartong (papper) ‒ ett kraftigt pappersmaterial som används till emballage och lådor gjorda av materialet
Kartong, Gambia ‒ en ort i Gambia
Familjehemligheter

Familjehemligheter är en svensk dramafilm från 2001, i regi av Kjell-Åke Andersson.

Handling
Hösten 1978. Hos familjen Bendricks är det inte bara fasaden på huset som håller på att rasa, det verkar vara hela tillvaron. Pappa Bosse är den som verkar märka minst av att hans hustru Mona har börjat träffa en gammal flamma och hur de två tonårsbarnen drabbas av tonårsångest.

Om filmen
Familjehemligheter är regisserad av Kjell-Åke Andersson. Göran Hallberg står för fotot.

Musik
Magnum Bonum - "Skateboard"
Ted Gärdestad - "Oh, vilken härlig da'"
Ted Gärdestad - "Satellit"
Tom Robinson Band - "2-4-6-8 Motorway"
Magnus Uggla - "Hallå"
Magnus Uggla - "Raggarna"
Ebba Grön - "Jag hatar söndagar"

Rollista (i urval)
Rolf Lassgård - Bosse Bendricks
Maria Lundqvist - Mona Bendricks
Erik Johansson - Ola Bendricks
Emma Engström - Katta Bendricks
Linus Nord - Morgan Bendricks
Mats Blomgren - Ove
Rebecka Östergren - Biggan
Jennie Harrison - Miriam
Sissela Kyle - Gun
Claes Hartelius - Gösta
David Törnqvist - Anders
Sam Kessel - Kjell
Anna Pettersson - Kjells mor
Magnus Krepper - Kjells far
Cilla Thorell - Morgans lärare
Tobias Aspelin - Olas lärare 
Mathias Henrikson - Börje 
Johan Wahlström - Stig 
Gunilla Paulsen - Siv
Barbro Kollberg - Asta 
Sverrir Gudnason - Bengan
Duncan Green - Rolf
Ulrika Malmgren - Eivor
Jan Åström - Gunnar 
Conny Vakare - Mattias pappa
Ida Adolfsson - Annika
Fredrik Sjögren - Flärpen
David Boati - Affe 
Pierre Vilén - Ronny
Alexander Pettersson - Tommy
Malin Gremer - Marie-Louice
Cornelia Ewaldh Bengans nya tjej
Josef Cahoon Nya pojken
Evelina Franzén - Maria

Externa länkar

Filmer 2001
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Kjell-Åke Andersson
Filmer från Svensk Filmindustri
1978 på film
Filmer från Sveriges Television
1970-talet i svensk film
Svenskspråkiga filmer
Kvissleby

Kvissleby är en tätort i Sundsvalls kommun belägen cirka 15 km söder om centrala Sundsvall. I tätorten ingår förutom orten Kvissleby även Nolby och sedan 2015 även Essvik, Juniskär och Skottsund på Essvikshalvön samt Dingersjö, Njurundabommen och Svartvik.

Historia 

Ortnamnet Kvisslet står för en förgrening av älven Ljungan som under årens lopp grundades upp och blev byn Kvissle, en by som senare fick ge namn åt dagens tätort, Kvissleby.

Tätortens centrala delar revs till stora delar under 1960-talet. Tidigare bestod centrala Kvissleby mest av villor med egna tomter.

Befolkningsutveckling

Samhället
Efter ombyggnationer på 1960-talet består Kvisslebys centrum till största delen av flerfamiljshus i form av både hyres- och bostadsrätter.

I Kvissleby finns högstadieskolan Nivrena och lågstadieskolan Solede skola (Nolby).

I Kvissleby finns också en större sporthall med bad, gym och gymnastikhallar. Denna sporthall byggdes av överskottet som Njurunda kommun hade och ville utnyttja innan den slogs samman med Sundsvalls kommun 1971.

Banken Nordea hade kontor i Kvissleby fram till år 2011 när det lades ner. Samma år avvecklade Swedbank sin kontanthantering. I slutet av augusti 2021 stängde även Handelsbanken, som hade ortens sista bankkontor.

Se även 
Njurunda socken
Elin i Kvissle

Referenser

Externa länkar 
Njurundas webbplats
Kvisslebys hemsida

Orter i Sundsvalls kommun
Tätorter i Sverige
Njurunda tätortsområde
École Centrale Paris

École Centrale Paris (ECP) är en fransk Grande École som utexaminerar generalistingenjörer. Den är belägen i Parisförorten Châtenay-Malabry, intill Parc de Sceaux, (RER-station i Antony). ECP är medlem av Groupe des Écoles centrales.

På de franska ingenjörsskolornas statuslista ligger den på andra plats, efter École Polytechnique och före École des Mines, École Centrale de Lille, École Centrale de Lyon, École Centrale de Marseille, École Centrale de Nantes. Kända Centrale-ingenjörer är Gustave Eiffel, Louis Blériot, Armand Peugeot, Robert Peugeot, Boris Vian, Mehdi Bazargan, Antoine med flera.

Utbyte 
Flera svenska tekniska högskolor har utbyte med École Centrale Paris. Speciellt intressant är kanske nätverket TIME, där École Centrale är spindeln i nätet, som efter ett tvåårigt utbyte ger rätt till en examen också från den utländska högskolan.

Externa länkar 
 Officiell webbplats  

 
Universitet och högskolor i Frankrike
Grandes écoles
Utbildningsinstitutioner bildade 1829
Njurundabommen

Njurundabommen är en tätort i Sundsvalls kommun, sydöstra Medelpad och kyrkbyn i Njurunda socken. Orten ligger vid E4 ca 15 km söder om Sundsvall.

Njurundabommen ligger på en plats där Ljungan smalnar av innan den svänger norrut och rinner ut i Svartviksfjärden. Genom detta läge var orten historiskt en betydande knutpunkt för samfärdseln mellan Hälsingekusten och Sundvallsområdet.

Historia

Etymologi 
Förledet Njurunda kommer av sockennamnet. Detta namn (1344 Nyurundum) kommer troligen från ett fjärdnamn, Niurunder, 'den avsmalnande, hopklämda'.

Efterledet bommen kommer av att det här tidigare fanns en träbro över Ljungan, som Njurundas socken hade tillstånd att ta broavgift vid. För detta ändamål hade det satts upp en bom vid bron som orten som växte upp härvid sedermera fick sitt namn av. Bommen togs bort 1897 i samband med att broavgiften avskaffades. Träbron har sedan dess ersatts med en betongbro som idag används som gång- och cykelbro.

Befolkningsutveckling 
2015 räknade SCB bebyggelsen som en del av tätorten Kvissleby

Idrott 
Njurunda SK bedriver sin verksamhet här.

Den kända boulespelaren och GIF-fantasten Kenneth Marell har tidigare varit bosatt i Njurundabommen.

Njurundabommen i populärkultur 
Lars Berghagen sjunger på LP:n "Jennie Jennie" om Evert Evertsson som kom från Njurundabommen.

Se även 
Njurunda socken

Noter

Externa länkar 
 Njurunda.nu (lokal webbplats)

Orter i Sundsvalls kommun
Tätorter i Sverige
Njurunda tätortsområde
Arilds kapell

Arilds kapell är en kyrkobyggnad i Arild, uppförd på 1300- eller 1400-talet. Det är Skånes enda medeltida fiskelägeskapell. Det tillhör Brunnby församling i Lunds stift och är ett annexkapell till Brunnby kyrka. Kapellet är helgat åt Jungfru Maria och S:t Mikael.

Fiskeläget och kapellet
Arilds kapell omtalas första gången i ett påvligt brev den 8 maj 1475. Enligt detta hade fru Barbara Torkildsdatter Brahe till Bollerup eller hennes släktingar stiftat kapellet. Fru Barbara var gift med den rike Olof Stigsson Krognos som förutom Bollerup även ägde slotten Karsholm och det till Arild närbelägna Krapperup. Påven beviljade avlat till de pilgrimer som besökte detta kapell och andra som fru Barbara uppfört:

Likaledes Helge Arilds kapell nära Krapperup i samma ärkestift på den heliga Jungfrun Marias födelsedag (8 september) och Sankt Mikaels fest (29 september).

Den ursprungliga västra delen, som uppfördes troligen under perioden 1461-75, var närmast kvadratisk. Kapellet tillbyggdes österut senare på 1400-talet, och fick då dagens storlek. 1508 intygade sockenmännen i Bröndby och Jonstorp att ”Hellige Aruitz Leye i Kuldenn” tidigare hade tillhört ärkebiskopen i Lund. Vid mitten av 1500-talet var Arild det största fiskeläget i Brunnby socken. Här fanns då fyrtio familjer att jämföra med det andra fiskeläget, Mölle, som endast hade tio familjer. 1580 berättas att den danska kronan ägde några bodar i ”Helliaritz Leye”. När Carl von Linné besökte platsen 1749 hade namnformen dock ändrats till enbart ”Arillsläge”.

Kapellet genomgick en omfattande restaurering under åren 1737-44. Ytterligare restaureringar har skett efter 1700-talet.

Kapellet omges av en liten kyrkogård där enbart drunknade personer är begravda.

Inventarier 
Enligt en sentida uppgift ska en madonnabild i närbelägna Brunnby kyrka ursprungligen ha stått i Arildkapellets östra murnisch. En uppgift som sedan bevisats vara felaktig. Denna nisch kom att döljas av altartavlan som uppsattes den 28 september 1738. Altartavlan föreställer Jesus på korset och målades av Johan Henrik Scheffel.

1738 skänktes ett kyrkskepp som fortfarande finns kvar i kapellet. Det är av typ Galeas, och skänktes av Corneliuss Eriksson Bohle som var färjeman i Helsingborg.

En snidad medeltida bänk finns kvar i kapellet. I en glasbehållare förvaras några gamla tygstycken som traditionen menar är en rest av Helge Arilds skjorta. 

Kapellets kyrkklocka omgöts 1772 och var en gåva från Christoffer von Kochen och hans hustru Lovisa Amalia enligt en inskription på klockans ena sida.

Orgel
Den nuvarande orgeln byggdes 1967 av Anders Persson Orgelbyggeri, Viken och är en mekanisk orgel.

Katolska kapellet
År 1921 byggdes ett katolskt kapell vid Villa Arildshus i västra Arild. Det är en mindre kopia av Arilds kapell. Det nya Arilds kapell är rikt smyckat med målningar av konstnären Gisela Trapp: Arilds legend samt bilder på många andra helgon och änglar, däribland en bild på den heliga Magnhild av Fulltofta, ett annat skånskt helgon.

Referenser

Svenska kyrkan, Brunnby församling

Noter

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Höganäs kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Byggnader och anläggningar i Arild