kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Château Frontenac

Château Frontenac är ett historiskt hotell i staden Québec i den kanadensiska provinsen Québec.

Historik
Château Frontenac ritades av arkitekten Bruce Price som det första i en rad storstilade hotell i palatsliknande stil, som han utförde för Canadian Pacific Railway kring sekelskiftet 1900. Hotellet öppnade 1893 och järnvägsbolaget hoppades genom projektet att attrahera penningstinna turister till sina järnvägsförbindelser.

Château Frontenac fick sitt namn efter Louis Buade, greve av Frontenac som var guvernör i den franska kolonin Nya Frankrike 1672-1682 och 1689-1689. Hotellet uppfördes i närheten av det historiska Citadellet.

1943 hölls ett möte mellan Winston Churchill och Franklin D. Roosevelt på citadellet där strategin i kriget diskuterades. Deras respektive staber residerade samtidigt vid Frontenac.

Ägande
Idag utgör slottet ett av Québecs främsta landmärken. Hotellet drivs av Fairmont Hotels and Resorts i Toronto. I oktober 2000 sålde företaget hotellet till Legacy Hotels REIT för 185 miljoner kanadensiska dollar, men fortsätter att bedriva verksamheten och äger idag 11,14 % av REIT.

Läge
Med sitt läge på en höjd överblickar slottet Saint Lawrencefloden och ett landskap som sträcker sig flera mil bort mot horisonten. Slottet ligger på Abrahams slätter där det blodiga slaget om staden Québec under sjuårskriget stod 1759 och som slutade med att engelsmännen intog staden.

Externa länkar 
 Château Frontenac - officiell webbplats

Byggnader och anläggningar i Québec
Hotell i Kanada
Mary Ure

Eileen Mary Ure, född 18 februari 1933 i Glasgow, Skottland, död 3 april 1975 i London, var en brittisk skådespelare.

Biografi
Mary Ure inledde sin teaterutbildning hos Central School of Speech Training and Dramatic Art i London. Efter vidare utbildning, både privat och på skolor samt med roller i teaterpjäser, erhöll hon Sibyl Thorndike-priset för lysande framsteg. Hon gjorde filmdebut 1955 i Storm over the Nile/De fyra fjädrarna 1955. Hon var redan då en känd skådespelare på brittisk scen och fick en huvudroll i London-uppsättningen av dramatikern John Osbornes pjäs Se dig om i vrede - en framgång hon upprepade i filmversionen.

Ure nominerades till en Golden Globe 1960 för sin roll som Clara Dawes i filmen Söner och älskare 1960.Hon nominerades även för en Oscar 1961 för samma film. Hon vann dock inte priset.

För svensk publik är hon kanske mest känd som den brittiska agenten Mary Elison i filmen Örnnästet (1969), där spelade mot Clint Eastwood och Richard Burton.

Efter en misslyckad teaterpremiär i London 1975 fann man henne död på grund av en överdos av alkohol och tabletter.

Hon var från 1957 gift med John Osborne; redan året därpå separerade de. Efter skilsmässa var hon från 1963 gift med Robert Shaw.

Filmografi

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Personer från Glasgow
Kvinnor
Födda 1933
Avlidna 1975
Lamia (mytologi)

Lamia var ett monster i den grekiska mytologin.

Lamia, dotter till Libya och Belus, var en vacker ung kvinna som var Zeus älskarinna, och som han ofta besökte. Det finns två versioner om vad som hände sedan, men båda två har samma sorgliga slut.

Enligt den ena historien blev Hera svartsjuk varje gång Lamia födde ett barn, så Hera dödade barnen. Till slut blev Lamia alldeles utom sig av sorg, och korsade vansinnets gräns. Hon blev svartsjuk på alla mödrar runt omkring, och det drev henne till att stjäla barnen i skydd av mörkret för att sedan äta dem. På grund av dessa vedervärdiga handlingar förvandlades Lamia till ett fult monster, med förmågan att ta ut sina ögon ur deras hålor när hon ville sova.

Den andra versionen berättar istället att Hera tvingade Lamia att äta sina egna barn så fort hon fött dem. Lamia förlorade förståndet, men det slutar inte där. Hon hade då utvecklat en smak för barn, och stal andras barn om natten för att äta dem. Lamia var någon som alla mödrar skrämde sina barn med. Ifall de inte uppförde sig skulle den barnätande Lamia komma och ta dem.

Se även 
 Lilith
 117 Lomia

Referenser

Varelser i grekisk mytologi
Patrick Wymark

Patrick Wymark, född som Patrick Carl Cheeseman den 11 juli 1926 i Cleethorpes i Lincolnshire, död 20 oktober 1970 i Melbourne i Australien, var en brittisk skådespelare.

För svensk TV-publik blev han mest känd som den makthungrige chefen John Wilder, mannen som alla älskade att hata, i den brittiska TV-serien Maktspelet (The Power Game) åren 1965–1969.

Bland de filmer han medverkat i kan nämnas Repulsion från 1965 och Örnnästet från 1969.

Han fick fyra barn, och hans dotter Jane Wymark är också en känd skådespelare.

Filmografi i urval

Externa länkar
 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Födda 1926
Avlidna 1970
Män
Lamia (stad)

Lamia (gr. Λαμία) är huvudstad i den grekiska prefekturen Fthiotis i regionen Grekiska fastlandet. År 1991 hade staden 55 445 invånare. Lamia ligger vid södra foten av berget Othrys, 8 kilometer från Lamiaviken (Maliska viken), och är mest bekant genom det efter staden uppkallade lamiska kriget. Den viktiga motorvägen på E75 går förbi Lamia. Under osmanskt välde och även senare kallades staden Zituni eller Isdin, men har nu återfått sitt gamla namn. Med sitt högt belägna citadell behärskar Lamia Furkapasset och därmed vägen till Thessalien.

Kända personer 

Niki Bakoyianni (1968-) höjdhoppare
Athanasios Diakos (1788–1821) grekisk militär som dog i Lamia
Thanos Leivaditis (1934–2005) skådespelare
Ilias Tsirimokos (1907–1968) före detta premiärminister i Grekland
Aris Velouchiotis (1905–1945) ledare inom motståndsrörelsen under Andra världskriget

Orter i Grekiska fastlandet
Greklands kommuner
Ingrid Pitt

Ingrid Pitt, möjligen född som Ingoushka Petrov den 21 november 1937 i Warszawa, död 23 november 2010 i London, var en polskfödd brittisk skådespelare. Hon verkade som skådespelare 1964–2008 och är främst hågkommen för sina roller i vampyrfilmer från tidigt 1970-tal.

Biografi

Bakgrund
Ingrid Pitt föddes i Polen med en tysk far och polsk mor av judisk börd. Hon tillbringade tre år (1942–45) i koncentrationslägret Stutthof, efter att ha skilts från sin far. På 1950-talet beslöt hon sig för att bli skådespelerska och anslöt sig till Berliner Ensemble, ledd av Bertolt Brechts andra hustru Helene Weigel.

Hon var som ung politiskt aktiv och kritiskt inställd till den östtyska regeringen. Hennes debutföreställning, i Mor Courage och hennes barn, sägs ha slutat med att hon hoppade över gränsfloden Spree iklädd sina scenkläder och fiskats upp av den amerikanska gränsvakten Laud Roland Pitt Jr. De två gifte sig senare, ett äktenskap som slutade i skilsmässa. Även Ingrid Pitts andra äktenskap, det med den brittiske filmbolagsmannen George Pinches, ändade i skilsmässa. Senare var hon gift med tävlingsföraren Tony Rudlin.

Filmer och skrivande
Pitts filmkarriär inleddes 1964 med ett antal mindre spanska produktioner, även om hon inte kunde språket. Hon fick sitt genombrott 1969 som den hemliga agenten Heidi i Örnnästet.

Hon kom sedan att medverka i en rad vampyrfilmer, främst producerade av Hammer Film Productions, såsom The Vampire Lovers (1970) och The House that Dripped Blood (1971). Bland övriga filmer kan nämnas Jag – ett monster (1971), i vilken hon spelar en rollfigur inspirerad av Elisabet Báthory, Dödlig skörd (1973) och Hanna's War (1988).

Pitts internationella kultstatus kom främst från det fåtal vampyrfilmer hon deltog i, inte minst The Vampire Lovers och Jag – ett monster (engelska: Countess Dracula). Här syntes hon som en yppig och lättklädd vampyrgestalt samt med centraleuropeisk engelsk accent, parad med en intensiv scennärvaro.

Ingrid Pitt skrev även ett antal böcker, både romaner och fackböcker. 1999 utgav hon en självbiografi, Life's a scream. Hon skrev även regelbundet på sin webbplats, "Pitt of Horror", om sina åsikter i olika aktuella politiska frågor. Privat var hon mindre intresserad av skräck och såg sällan sina egna filmer. 2006 berättade hon för The New Zealand Herald:

Sista år och familj
Ingrid Pitt avled 2010, 73 år gammal. Hon efterlämnade en dotter, skådespelerskan och grafisk formgivaren Steffanie Pitt-Blake. Ingrid Pitts äldre syster Brigitte avled tidigare samma år.

Filmografi (i urval)
1969 – Örnnästet
1970 – The Vampire Lovers
1971 – The House that Dripped Blood
1971 – Jag – ett monster
1973 – Dödlig skörd
1988 – Hanna's War

Bibliografi (i urval)
1998 – The Ingrid Pitt Bedside Companion for Vampire Lovers, Batsford. 
1999 – Life's a Scream, Heinemann (memoarer).

Kommentarer

Källhänvisningar

Externa länkar
 
 Pitt of Horror officiell webbplats

Brittiska skådespelare
Kvinnor
Födda 1937
Avlidna 2010
Clam Antivirus

Clam AntiVirus är ett fritt antivirusprogram baserat på öppen källkod och licensierat enligt GPL-2.0-only. Programmet är skrivet för icke interaktiv användning, dvs att ligga och scanna mail på en mailserver eller motsvarande men är inte begränsat av det.

Se även
ClamWin

Externa länkar
 Sourceforge
 ClamAV
 ClamAV Online

Antivirusprogram
Fri programvara och öppen källkod
Sourceforge-projekt
Fotboll vid olympiska sommarspelen 2000

Fotboll vid olympiska sommarspelen 2000 var den 20:e olympiska fotbollsturneringen och andra gången som damernas turnering genomfördes. Fotbollen var den enda sport som inte enbart avgjordes i Sydney, även arenor i Canberra, Melbourne, Brisbane och Adelaide användes.

De vinnande spelartrupperna

Herrar 

Herrarnas turnering vanns av Kamerun som därmed tog sin första olympiska medalj i fotboll. I finalen slog de Spanien efter straffar. Bronset tog Chile efter seger över USA i bronsmatchen.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Slutspel

Damer 

Damernas turnering vanns av Norge som därmed tog sin första olympiska guldmedalj i fotboll. I finalen slog de USA efter förlängning. Bronset tog Tyskland efter seger över Brasilien i bronsmatchen.

Gruppspel

Grupp E

Grupp F

Slutspel

Källor
Officiell olympisk rapport

Externa länkar
Legostadgan

Legostadgan (även kallad Tjänstehjonsstadgan eller Legohjonsstadgan) var en lag i Sverige som reglerade förhållandet mellan husbonde och tjänstehjon (anställda).

Historia
Den första allmänna legostadgan kom år 1664, och ersattes med nya stadgor flera gånger. Stadgan från 1664 delade in allmogen på landet i husbönder och tjänstetagande och stadgade att de förra skulle erbjuda de senare laga försvar, dvs årstjänst. Vid denna tid hade pigor och drängar inte låg social status, tjänsten betraktades som ett sätt för unga människor att träffa partners att gifta sig med medan de lärde sig de sysslor de skulle behöva kunna till att sätta upp ett eget hushåll. Genom taxesystemet 1723, där pigor och drängar förbjöds att ta emot eller begära högre än ett visst belopp som lön, sjönk statusen och snart var det endast de som var ekonomiskt tvungna som tog tjänst som piga eller dräng.

Den senaste stadgan år 1833 var med revideringar officiellt gällande lag ända till den 24 oktober 1926, då den avskaffades efter att sedan länge ha spelat ut sin roll. 1944 fick lagen en modern efterträdare i form av Hembiträdeslagen, som i sin tur 1971 följdes av lagen om husligt arbete.

Legostadgan reglerade även tjänstetvånget fram till 1885. Det innebar att varje arbetsför person var skyldig att arbeta för sin försörjning om han inte kunde försörja sig på annat sätt. Fram till 1919 kunde även polishämtning ske om den anställde lämnat sin arbetsgivare innan kontraktsåret var över.

Rätten att aga den anställde inskränktes med 1833 års legostadga till att omfatta pojkar under 18 och flickor under 16, vilka kunde agas fram till 1920.

Exempel ur legostadgan

Några exempel från legostadgan, ur Sveriges rikes lag, tryckt år 1877:

Ur kungl. maj:ts förnyade nådiga legostadga för husbönder och tjänstehjon; Given Stockholms slott den 23 november 1833.10 § Tjenstehjon skall i sitt förhållande vara gudfruktigt, troget, flitigt, lydigt, nyktert och sedligt samt icke undandraga sig det arbete och de sysslor, husbonde skäligen föresätter. Är tjenstehjon försumligt, gensträfvigt eller oordentligt och låter det sig ej rättas, eller visar det sig otroget, okunnigt eller eljest odugligt, i tjensten, må det derifrån skiljas, efter ty i 5 § sägs, med förlust af hela lönen, samt erhålle sådant betyg det förtjenar; ersätte ock husbondens skada, der han talan derom vid domstol utförer. [...]52 § Afviker tjenstehjon ut tjenst förr, än tjenstid ute är, eller det redo för sig gjort, hafve husbonde våld att hemta det åter, som i 45 § sägs; och blifve tjenstehjon i tjensten till flyttningsdag samt miste halfva lönen och gälde skadan.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
Legostadgan, artikel av Hallands genealogiska förening.

Arbetsrätt
Bildanden 1664
Svenska historiska lagtexter
Sveriges agrarhistoria
Sveriges socialhistoria
Hushållsarbetare
Upplösningar 1926
1664 i Sverige
Juridikåret 1664
Ugglan
Corry Brokken

Cornelia Maria "Corry" Brokken, född 3 december 1932 i Breda, död 2 juni 2016 i Laren, var en nederländsk sångerska.

Brokken vann Eurovision Song Contest 1957 då hon representerade hemlandet Nederländerna med låten Net als toen (Som det brukade vara). Musiken skrevs  av Guus Jansen och texten skrevs av Willy van Hemert.

Hon deltog även i Eurovision Song Contest 1956 med låten Voorgoed voorbij (Över för gott), med musik och text av Jelle de Vries. Hon deltog för tredje året i rad 1958 med låten Heel de wereld (Hela världen) med text och musik av Benny Vreden; hon kom då på delad sista plats. Hon medverkade därefter inte i tävlingen mer som artist, men var programledare för Eurovision Song Contest 1976 i Haag.

År 1976 avslutade hon sin sångkarriär och började studera juridik. År 1988 blev hon utbildad advokat.

Brokken avled den 2 juni 2016, 83 år gammal.

Filmografi 
 Jenny

Diskografi 
 Die Ronnex Records Aufnahmen
 Milord
 La Mamma

Källor

Externa länkar 
 
 

Nederländska sångare under 1900-talet
Nederländska skådespelare under 1900-talet
Artister som vunnit i Eurovision Song Contest
Artister som representerat Nederländerna i Eurovision Song Contest
Födda 1932
Kvinnor
Avlidna 2016
Deltagare i Eurovision Song Contest 1956
Deltagare i Eurovision Song Contest 1957
Deltagare i Eurovision Song Contest 1958
Personer från Breda
Abdul Hamid

Abdul Hamid eller Abd ül-Hamid kan syfta på:

 Abd ül-Hamid I, osmansk sultan 1774-1789.
 Abd ül-Hamid II, osmansk sultan 1876-1909.
 Abdul Hamid (politiker), president i Bangladesh sedan 22 april 2013.

it:'Abd al-Hamid#Persone
André Claveau

André Claveau, född 17 december 1911 i Paris, död 14 juli 2003 i Brassac, var en fransk sångare främst verksam under 1940-1960-talen. Han var även skådespelare.

Han vann tredje upplagan av Eurovision Song Contest 1958 med låten Dors mon amour (sv: Sov, min älskling) med musik av Pierre Delanoë och text av Hubert Giraud.

Filmografi
 Le Destin s'amuse
 Les Vagabonds du rêve
 Coeur-sur-Mer
 Pas de vacances pour Monsieur le Maire
 Les Surprises d'une nuit de noces
 Un jour avec vous
 Rires de Paris
 Saluti e baci
 French Cancan
 Prisonniers de la brousse

Externa länkar

 

 
Franska sångare under 1900-talet
Sångare inom populärmusik
Franska skådespelare under 1900-talet
Artister som vunnit i Eurovision Song Contest
Artister som representerat Frankrike i Eurovision Song Contest
Män
Födda 1911
Avlidna 2003
Deltagare i Eurovision Song Contest 1958
Skådespelare från Paris
Musiker från Paris
Abdul Aziz

Abdul Aziz, ledare för den radikala muslimska församlingen i Röda moskén i Pakistans huvudstad Islamabad.

Utifrån moskén har Aziz under våren 2007 framfört krav om att införa sharialagar och genomfört flera, moraliskt färgade politiska aktioner som väckt stor uppmärksamhet. Unga män och kvinnor har angripit musik- och dvd-butiker, rövat bort kvinnor som anklagats för prostitution, och till och med kidnappat poliser.

Den 3 juli utbröt eldstrid mellan Aziz anhängare och pakistanska säkerhetsstyrkor, sedan ett antal studenter försökt ockupera en intilliggande regeringsbyggnad. 

Den 4 juli införde myndigheterna utegångsförbud kring moskén. Abdul Aziz försökte fly utklädd i burkha, men greps. Ett tusental studenter gav upp och greps.

Abdul Aziz uppmanade även i en tv-intervju sina anhängare att ge upp. I den udda intervjun bar han fortfarande den heltäckande kvinnoklädsel han försökt fly i. 

En radikal kärna av islamister vägrade dock lyda sin ledares ord. En av dessa är Aziz bror, Abdul Rashid Ghazi, som istället dödades när pakistanska styrkor stormade moskén den 10 juli 2007.

Noter 

Pakistanier
Teddy Scholten

Dorothea Margaretha ”Teddy” Scholten-van Zwieteren, född 11 maj 1926 i Rijswijk, Zuid-Holland, död 8 april 2010, var en nederländsk sångerska.

Teddy vann år 1959 Eurovision Song Contest med låten Een beetje (svenska litet grand) med musik komponerad av Dick Schallies och text av Willy van Hemert. Scholten avled 2010 efter en tids sjukdom.

Källor
Zangeres Teddy Scholten overleden nos.nl Dödsruna (nederländska)

Noter

Nederländska sångare under 1900-talet
Artister som vunnit i Eurovision Song Contest
Artister som representerat Nederländerna i Eurovision Song Contest
Kvinnor
Födda 1926
Avlidna 2010
Deltagare i Eurovision Song Contest 1959
Bristol Beaufighter

Bristol Beaufighter (av japanerna kallad "den viskande döden") var ett av brittiska flygvapnets nattjaktflygplan (Mk I - VI) från andra världskriget, som i en förbättrad version kom att fungera väl vid operationer mot fartyg. Planet var försett med en AI Mk VIII radaranläggning (AI = Airborne Interception) monterad i en ”burk” i planets nos och var britternas främsta vapen mot fartyg och ubåtar i ytläge.

Nattjaktversionen saknade den rörliga bakåtriktade kulsprutan och hade i stället förutom kanonerna, som var monterade längst fram i undre delen av flygplanets kropp, 6 st fasta framåtriktade 7,7 mm kulsprutor i vingarna. Dessa var fördelade med två kulsprutor i den vänstra vingen och fyra i den högra. Planet användes av brittiska flygvapnet, USA:s flygvapen och Australiens flygvapen.

Externa länkar 

 Färgning Bristol Beaufighter

Brittiska stridsflygplan under andra världskriget
Brittiska jaktflygplan
Flygplan tillverkade av Bristol
Birthe Wilke

Birthe Wilke, född 19 mars 1936 i Köpenhamn, är en dansk sångerska.

Wilke växte upp i en mycket musikalintresserad familj huvudstaden Köpenhamns Vesterbroområde. Redan som tonåring vann hon en tävling i Köpenhamns Nationalteater, sjöng solo med Bruno Henriksens orkester på Tivoli och spelade in sin första skiva. Hon kallades Danmarks Doris Day och spelade in Que Sera Sera 1956.

Efter att ha kvalificerat sig till Dansk Melodi Grand Prix, vann tävlingen och fick äran att tävla för Danmark i Eurovision Song Contest 1957 med låten Skibet skal sejle i nat (sv: Skeppet seglar iväg i natt) med Gustav Winckler. Låten slutade på tredje plats och framträdandet har gått till historien då det slutade med ett 32 sekunder långt kyssande. Paret väntade helt enkelt på studiomannens klartecken att avsluta framträdandet, men det kom aldrig, så de fortsatte att kyssas. Vid Eurovision Song Contests 50-årsgala i Köpenhamn 2005 var Wilke med på scenen och kysste programledarna Katrina Leskanich och Renārs Kaupers.

Hon deltog även i Eurovision Song Contest 1959 med låten Uh, jeg ville ønske jeg var dig (sv: Åh, jag önskar jag vore du). Låten slutade på femte plats.

Under det sena 1950-talet turnerade hon i USA, Tyskland och Polen.

Källor

Födda 1936
Danska sångare
Sångare inom populärmusik
Artister som representerat Danmark i Eurovision Song Contest
Kvinnor
Levande personer
Deltagare i Eurovision Song Contest 1957
Deltagare i Eurovision Song Contest 1959
Sångare från Köpenhamn
Kolsva församling

Kolsva församling var en församling i Västerås stift och i Köpings kommun i Västmanlands län. Församlingen uppgick 2010 i Malma församling.

Administrativ historik 
Kolsva församling bildades 1943 genom sammanslagning av Malma församling och Bro församling under namnet Bro-Malma församling som namnändrades till detta den 20 oktober 1950.

Den 1 januari 1995 överfördes ett område med 241 personer från Kolsva församling till Himmeta församling, som då bytte namn till Himmeta-Bro församling.

Församlingen utgjorde till 1971 ett eget pastorat för att därefter till 2010 vara moderförsamling i pastoratet Kolsva, Himmeta (från 1995 Himmeta-Bro) och Västra Skedvi. Församlingen uppgick 2010 i en återbildad Malma församling.

Kyrkobokföringsdistrikt
Kolsva församling var mellan 1943 och 1962 uppdelad i två kyrkobokföringsdistrikt: Bro-Malma/Kolsva norra kbfd (190302) och Bro-Malma/Kolsva södra kbfd (190301).

Organister
Lista över organister i Kolsva församling.

Kyrkor 
Malma kyrka
Kolsva brukskyrka
Bro kyrka (före 1995)

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Köpings kommun
Domenico Modugno

Domenico Modugno, född 9 januari 1928 i Polignano a Mare i Apulien, död 6 augusti 1994 på Lampedusa söder om Sicilien, var en italiensk sångare och skådespelare.

Asteroiden 6598 Modugno är uppkallad efter honom. 

Redan från mycket tidig ålder ville Modugno bli skådespelare. Efter avslutad militärtjänst började han på en skådespelarskola och fick sedan ett fåtal roller i olika filmer. Han fick en flygande start på sin sångarkarriär när han 1955 medverkande i filmen Il Mantello Rosso.

San Remo och Eurovision 
Modugno vann San Remo-festivalen 1958, 1959, 1962 och 1966, vilket är rekord. Han representerade Italien i Eurovision Song Contest 1958, 1959 och 1966 med segrarmelodierna från San Remo.

Segermelodin i San Remo 1958, Nel blu dipinto di blu (ungefärlig översättning: I det blå, målad i blått), mer känd som Volare, kom trea i Eurovision Song Contest 1958 men blev en världshit. Bland annat blev den etta på Billboardlistan i USA, den hittills enda skiva med sång helt på italienska som lyckats med det. Även Piove, mer känd som Ciao, ciao bambina, som kom sexa i Eurovision Song Contest 1959, blev mycket populär världen över. I Sverige gjorde Lars Lönndahl de bäst säljande versionerna av Nel blu dipinto di blu och Piove.
   
Volare blev mycket populär i USA. Den fick en Grammy som 1959 års bästa populärmelodi. Sången handlar om frihet, som symboliseras av en man målad i blått som flyger i skyn. Temat var mycket passande för tiden, eftersom Italiens ekonomi pekade uppåt. 

1960 blev han anklagad för att ha plagierat en operakompositörs sång, men han förklarades oskyldig.

Referenser

Externa länkar

Italienska sångare under 1900-talet
Italienska skådespelare under 1900-talet
Sångare inom populärmusik
Artister som representerat Italien i Eurovision Song Contest
Födda 1928
Avlidna 1994
Män
Deltagare i Eurovision Song Contest 1958
Deltagare i Eurovision Song Contest 1959
Deltagare i Eurovision Song Contest 1966
Personer från provinsen Bari
Enguri

Enguri (georgiska: ენგური, Enguri) är en 213 kilometer lång flod i västra Georgien. Floden utgör gränsen mellan den separatistiska republiken Abchazien i väst och provinsen Megrelien-Övre Svanetien i öst.

Den rinner upp högt i Stora Kaukasus, nära Sjchara, det högsta berget i Georgien, och flyter genom dalgångarna mot nordväst innan den vänder sydvästerut och mynnar i Svarta havet nära Zugdidi.

Floden är uppdämd och dess vattenkraftverk producerar en betydande del av Georgiens elektricitet. Enguridammen, som byggdes 1988, har en höjd på 240 meter och är därmed den största byggnaden i Kaukasus. Reservoaren, Dzjvarireservoaren, har en kapacitet på 1,1 miljoner kubikmeter vatten, och vattenkraftverket producerar 4,5 miljoner kilowatt per år, vilket motsvarar ungefär 40 procent av landets energiproduktion. Kapaciteten är 1 300 megawatt per timme.

Efter den abchazisk-georgiska konflikten 1992-1993 finns georgiska respektive abchaziska trupper posterade på vardera stranden. Den enda lagliga överfarten är den 870 meter långa Inguribron, som byggdes av tyska krigsfångar från 1944 till 1948. Det finns emellertid flera olagliga övergångar över floden.

Externa länkar 
 Inguribron, kontrollstationen mellan Georgien och Abchazien
 Inguridammen: statistik och bilder

Vattendrag i Abchazien
Vattendrag i Megrelien-Övre Svanetien
Vattendrag i Georgien
Svarta havets avrinningsområde