kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svenska skolan i Madrid

Svenska skolan i Madrid, Colegio Sueco en Madrid, skola i Madrid i Spanien som var verksam under detta namn mellan 1944 och 1990 då den bytte namn till Skandinaviska skolan i Madrid, Colegio escandinavo en Madrid. Under 1970-talet och 1980-talet var det den största svenska utlandskolan.
Verksamheten startade under rektor Norel i en lägenhet i Madrid och flyttade 1969 till en fastighet i närheter av Avenida America. Vid den tidpunkten fanns det nästan 100 elever i 9 grundskoleårskurser. Nästa flytt skedde 1974 till nya lokaler i La Moraleja. Åke Skeppare blev ny rektor och elevantalet steg till över 200 inkluderande gymnasiestuderande vid Liber Hermods.

Externa länkar
 Skolans webbplats

Byggnader och anläggningar i Madrid
Skolor i Spanien
Svenska utlandsskolor
Utbildningsinstitutioner bildade 1944
Utbildningsinstitutioner upplösta 1990
Relationer mellan Spanien och Sverige
Tom Robbins

Thomas Eugene "Tom" Robbins, född 22 juli 1932 i Blowing Rock i North Carolina, är en amerikansk författare. Har skrivit flera romaner med surrealistiska teman. Hans kultförklarade roman Even Cowgirls get the Blues (1976, svensk titel Cowgirl blues) blev filmatiserad under regi av Gus Van Sant, med bland andra Uma Thurman.

Svenska översättningar
 Cowgirl blues (Even Cowgirls Get the Blues) (översättning Thomas Preis, Norstedt, 1981)
 Stilleben med hackspett (Still Life with Woodpecker) (översättning Per Holmer, Norstedt, 1982)

Källor

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Män
Födda 1932
Levande personer
Cowgirl blues

Cowgirl blues (engelsk originaltitel: Even Cowgirls Get the Blues) är en lätt surrealistisk roman från 1976 av den amerikanske författaren Tom Robbins. Romanen blev filmatiserad 1993 i regi av Gus van Sant.

Handlingen kretsar kring den unga flickan Sissy Hankshaw, som är född med abnormt stora tummar, en avvikelse hon egentligen inte skäms för. Hon utnyttjar sina tummar för att bli en mycket framgångsrik liftare. Under sina resor stöter hon på många originella karaktärer som den lesbiska cowboyen Bonanza Jellybean och en excentrisk f.d. intern i ett amerikanskt koncentrationsläger för japaner, som kallas "the Chink" (egentligen amerikanskt nedsättande term för kines).

Boken tar upp en rad kontroversiella ämnen som homosexualitet, fri kärlek, religion och även samhälleliga normer kring saker som kroppsodörer.

Skönlitteratur 1976
Amerikanska romaner
Engelskspråkig skönlitteratur
Kyuss

Kyuss var ett amerikanskt hårdrockband från Palm Desert, Kalifornien.

Bandet som ursprungligen hette Sons Of Kyuss (namnet kommer från en karaktär i Dungeons & Dragons) bildades 1989 av kompisarna John Garcia (sång) och Josh Homme (gitarr). Chris Cockrell (bas) och Brant Bjork (trummor) utgjorde andra hälften. Under detta namn släppte också bandet sitt alster Sons Of Kyuss. I början av 1990-talet gjorde sig bandet lokalt kända genom att genomföra många spelningar och de jammade ofta i öknen på så kallade "desert parties" eller "generator parties". Strömförsörjningen på dessa spelningar utgjordes av dieselgeneratorer, därav namnet. Under 1990 byttes Chris (Cockrell) ut mot Nick Oliveri och bandet signerades på Dali och släppte sin första skiva, Wretch (1991) som gick nästan obemärkt förbi. Trots detta upptäckte Chris Goss (Masters Of Reality) bandet och bestämde sig för att producera deras nästa verk. Samarbetet resulterade i Blues For The Red Sun (1992) och albumet hyllades snart av kritiker såväl som fans som en verklig milstolpe inom tung rock. Bandet karvade slutligen sin egen nisch och beskrivs ofta som en blandning av Black Sabbath, Hawkwind med inslag av punk, feta riff och med överraskande mjuka melodiösa slingor.

Intresset för bandet ökade och Elektra Records signade dem precis när Dali höll på att försättas i konkurs. Trots att bandet nu förlorade sin basist (Oliveri) som byttes ut mot Scott Reeder (från det legendariska bandet Obsessed) lyckades de behålla sitt momentum och byggde vidare på sina framgångar. Med Welcome To Sky Valley, som släpptes 1994, också det signerat Chris Goss, tog bandet ytterligare ett steg närmare det som kom att bli stonerrock-tronen.

Fler fans hittade Kyuss och bandets kreativitet lovade mycket, men personliga problem hade redan börjat slita isär gruppen. Trummisen Brant Bjork lämnade bandet efter en turné -94 och man ersatte honom med Alfredo Hernandez lagom till deras sista album ... And The Circus Leaves Town. Med detta alster lämnade bandet efter sig klassiker såsom El Rodeo, One Inch Man och Spaceship Landing. Bandet  splittrades strax efter deras Europaturné 1995.

År 2000 släpptes Muchas Gracias: The Best of Kyuss, en samling live-inspelningar uppblandat med svåråtkomligt studiomaterial. 

2010 återförenas bandet för en Europaturné under namnet "Kyuss Lives!". I uppsättningen finns då tre av originalmedlemmarna: Garcia, Bjork och Olivieri medan Homme är ersatt av Bruno Fevery.  

I mars 2012 tvistade bandet mot Homme i rätten vilket ledde till att bandet bytte namn från "Kyuss Lives!" till "Vista Chino".

Diskografi
1990 - Sons of Kyuss
1991 - Wretch
1992 - Blues for the Red Sun
1994 - Welcome to Sky Valley
1995 - ...And the Circus Leaves Town
1997 - Split (tillsammans med Queens of the Stone Age)
2000 - Muchas Gracias: The Best of Kyuss (samlingsalbum)

Externa länkar 

 Kyuss på Allmusic.com

Amerikanska rockgrupper
Stonerrock
Robert Mesterton

Carl Robert Mesterton, född 6 november 1945 i Engelbrekts församling i Stockholm, död 11 oktober 2018 i Falsterbo distrikt i Skåne län, var en svensk företagsledare.  Han var under åren 2001-2005 verkställande direktör för Gröna Lunds tivoli.

Han var brorson till Erik Mesterton och sonsons son till professor Carl Benedict Mesterton. Robert Mesterton är begravd på Djursholms begravningsplats.

Källor

Se även 
Parks & Resorts Scandinavia AB
Mesterton (släkt), släktartikel

Svenska företagsledare
Personer inom Sveriges näringsliv
Näringslivspersoner från Stockholm
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1945
Avlidna 2018
Män
Afrikansk gräsuggla

Afrikansk gräsuggla (Tyto capensis) är en uggla inom familjen tornugglor som lever i södra Afrika.

Utseende
Afrikansk gräsuggla är större än sin släkting tornugglan och ovansidan, som är mörkt brun kontrasterar mer gentemot den vitaktiga undersidan. Ansiktet är också rundare än hos tornugglan.

Utbredning och systematik
Fågeln förekommer i fuktiga gräsmarker i Afrika söder om Sahara. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tyto capensis cameroonensis – högländer i Kamerun
 Tyto capensis capensis – Republiken Kongo och norra Angola österut till södra Uganda och västra Kenya, sedan söderyt från sydöstra Demokratiska Republiken Kongo och västra Tanzania till östra Sydafrika

Levnadssätt 
Arten behöver en viss typ av hög gräsmarksvegetation, som den som finns på platån highveld i Sydafrika, och ofta nära våtmarker. Den häckar och vilar på marken där den bygger gångar och tunnlar i gräset. Den trycker länge om den blir störd och landar ganska snabbt igen i gräset när den väl flyger upp. Den är främst nattaktiv och börjar jaga kort efter skymningen. Den lever främst av gnagare, speciellt råttor inom släktet Otomys, men även fågel, kräldjur, grodor och insekter.

Hot och status
Afrikansk gräsuggla har ett mycket stort utbredningsområde och kategoriseras inte som hotad av IUCN. Dock finns det lokala populationer, exempelvis den sydafrikanska, som kategoriseras som sårbar (VU), där den lokalt är utdöd. Habitatförlust utgör det största hotet mot arten.

Noter

Källor
 Hockey, P.A.R, Dean, W.R.J., Ryan, P.G. (eds). (2005) Roberts birds of southern Africa VII edition. The Trustees of the John Voelcker Bird Book Fund, Cape Town. .

Externa länkar 
www.kenyabirds.org.uk/owl-m.htm (engelska)

 Läten på xeno-canto.org

Tornugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Nigel Dodds

Nigel Alexander Dodds, född 20 augusti 1958 i Londonderry i Nordirland, är en nordirländsk politiker (Democratic Unionist Party). Han har varit ledare för partiet i brittiska underhuset samt är partisekreterare sedan 1993. Dodds var ledamot av underhuset för Belfast North mellan 2001 och 2019.

Han var från maj 2007 till juni 2008 handelsminister i Nordirlands självstyrande regering (Northern Ireland Executive). Han har tidigare varit minister för social utveckling (Minister for Social Development).

Referenser

Externa länkar 

Tidigare brittiska underhusledamöter
Nordirländska politiker
Födda 1958
Män
Levande personer
Personer från Londonderry
Alumner från St. John's College, Cambridge
Alumner från Queen's University Belfast
Kyuss/Queens of the Stone Age

Kyuss/Queens of the Stone Age är en split-EP som gavs ut 9 december 1997. De första tre låtarna framförs av Kyuss och de övriga tre av gitarristen Josh Hommes nästa band Queens of the Stone Age.

Låtlista
 "Into the Void" (Geezer Butler/Tony Iommi/Ozzy Osbourne/Bill Ward) – 8:00  (Black Sabbath-cover)
 "Fatso Forgotso" (Scott Reeder) – 8:33
 "Fatso Forgotso Phase II (Flip the Phase)" (Josh Homme) – 2:17
 "If Only Everything" (Josh Homme) – 3:32 
 "Born To Hula" (Josh Homme) – 5:05
 "Spiders and Vinegaroons" (Josh Homme) – 6:24

Musikalbum 1997
Album av Kyuss
Album av Queens of the Stone Age
Tremolo

Tremolo ("dallring") är inom musiken en mycket snabb anslagsupprepning av en ton, eller i undantagsfall snabba växlingar mellan två toner. Tremolo anges i noter, till skillnad från vibrato och koloratur.

På violin är tremolo ett vanligt spelsätt för att göra tonen känslosam, och hos mandolinen är tremolo det vanligaste spelsättet. Tremolo används även ofta av gitarrister och basister inom Metal-musiken. Spansk klassisk gitarr grundar tekniken som regel på tremolo, vilket märks exempelvis i Recuerdos de la Alhambra.

Fysikaliskt innebär tremolo en amplitudmodulering eller upprepning av en ton, till skillnad från vibrato som innebär frekvensmodulering (tonhöjdsskillnad) av tonen. På många instrument innebär detta att det som bestämmer tonhöjden snabbt och rytmiskt ändrar trycket på strängen. I klassisk gitarr kan tremolo utföras med fingerspel, och utförs då genom att gitarristen växlar mellan två eller tre olika fingrar på samma sträng. På violin används istället stråken.

Se även
 Drill

Stråkarter
Musikaliskt framförande
Italienska ord och uttryck

it:Abbellimento#Tremolo
Effektmål

Effektmål är den effekt som förväntas komma ut ur ett projekt eller arbete. Syftet med effektmålet är att tydliggöra projektets bidrag till verksamhetsnyttan. Effektmål kan syfta på lönsamhet, ökad försäljning eller bättre kvalitet till skillnad från ett projektmål som syftar på hur denna produkt eller service skall tas fram inom projektgruppen. 

Effektmålet hjälper också beställaren/organisationen att bedöma värdet av projekt i relation till de insatta resurserna.

Rätt använt kan effektmålet därtill bli en effektiv komponent för att öka graden av engagemang och delaktighet i projektarbetet.

Referenser 

Projektledning
Sordin

För musikalbumet med John Holm, se Sordin (musikalbum).

En sordin (efter italienska sordino, efter sordo, 'döv', 'dov') är en anordning för att skapa en dämpad klang hos ett musikinstrument. Huruvida man använder den beror på om man vill ha dämpat ljud eller inte – användning är alltså inte självklar. Oftast så används den inte.

 Hos mässinginstrumenten är sordinen en kon av metall, papp eller något annat material - se bleckblåssordin.
 Hos stråkinstrumenten är sordinen ett mindre föremål av trä eller gummi som placeras på stråkinstrumentets stall. Speciella övningssordiner, eller nattsordiner, är av metall, och gjorda för att dämpa ljudet så mycket som möjligt.
 Pianot kan sordineras genom att dess vänstra pedal trycks ned. En del pianon har en tredje pedal mellan de två vanliga. Denna dämpar ljudet mer än den vänstra pedalen, och brukar kallas "nattpedal".
 Slagverk kan sordineras genom att en duk läggs över skinnet.

Referenser 

Musikinstrument
Jan Wirén

Jan Einar August Wirén, född 17 april 1935 i Filipstad, död 18 maj 2022 i Simrishamn, var en svensk läkare, kåsör, tecknare, spexare och amatörskådespelare.

Wirén fick sin medicinska utbildning vid Lunds universitet och var under studietiden bland annat aktiv i medicinarnas Toddyspex där han exempelvis gjorde titelrollen i uruppsättningen av Toddyspexet Al Capone. Han var också ledamot av kommittén för Lundakarnevalen 1962. Även långt efter studietiden har Wirén haft ett fortsatt engagemang i den studentikosa och spexikava världen, bland annat som praeses i Uarda-akademien  och ledamot av Nasala utskottet (avbildad som näsa nr 4) inom Akademiska Föreningen i Lund. Han verkade även som kåsör och skämttecknare (bland annat i Kristianstadsbladet och Österlenmagasinet) samt som bildkonstnär. En del av sina humoristiska texter har han samlat och givit ut i bokform (se bibliografi). Han har också haft småroller i flera av Hans Alfredsons och Tage Danielssons filmer. I Falsk som vatten spelar han till exempel just läkare.

Jan Wirén avled den 18 maj 2022 i Simrishamn.

Han är far till scenografen Rickard Wirén.

Bibliografi
 Dogbladet (Lund 1989)
 Ett hundår med Jannes jycke (Kristianstad 1990)
 Troféer eller älgar uppåt väggarna (Simrishamn 1999)
 Bon jour - nitton terminer och trettiofyra år i vit rock (Simrishamn 2002)
 Pippi på kåserier (2008)
 Wirént ut - för hundra gubbar (2008)

Filmografi
1962 - Men Hur? (karnevalsfilm)
1971 - Äppelkriget
1975 - Ägget är löst! 
1982 - Den enfaldige mördaren
1985 - P & B 
1985 - Falsk som vatten
1986 - På villande hav 
1987 - Jim och piraterna Blom
1988 - Vargens tid
1996 - Älvakungen dyker upp

Fotnoter

Svenska internmedicinare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1935
Avlidna 2022
Svenska tecknare under 1900-talet
Personer från Filipstad
Nami Tamaki

Nami Tamaki (玉置成実 Tamaki Nami), född 1 juni 1988, är en J-Pop-artist som blivit mycket omtyckt av anime-älskare även utanför Japan. Precis som tidigare öppningslåtar i animeserien Gundam SEED blev hennes låt Believe, som var den tredje öppningslåten, en hit. Senare fick hon även göra den fjärde låten till serien, Realize.

I fortsättningsserien Gundam SEED Destiny som började sändas 2004 i Japan så användes Tamaki Namis låt Reason som avslutningslåt. Troligen tar inte Tamakis sångbidrag till anime-världen slut där heller.

Diskografi

Album
Greeting (2004)
Make progress(2005)

Singlar
Believe (2003)
Realize (2003)
Prayer (2003)
Shining Star (2004)
Realize (2004)
Believe (2004)
Heart & Soul (2004)
Reason (2004)
Fortune (2005)
Brightdown (2007)

Japanska popsångare
Kvinnor
Födda 1988
Levande personer
Personer från Wakayama
WP:Projekt Japan
Musikproducent

Musikproducent, skivproducent, är en person som ansvarar för en musikinspelning, dels konstnärligt, det vill säga hur resultatet ska låta, dels rent administrativt. Musikproducenten kan jämföras med filmens regissör. Den exekutiva producenten å andra sidan möjliggör inspelningsprojektet genom entreprenörskap, och en ljudtekniker driver tekniken.

Varierande efter projekt kan producenten också välja alla artister, eller öppet framföra sång med dem. Vissa producenter är sina egna ljudtekniker, som driver tekniken över hela projektet: förproduktion, inspelning och mastering.

En av musikhistoriens mest kända och inflytelserika musikproducenter  är George Martin som producerade The Beatles skivor.  Andra kända musikproducenter är Phil Spector, Brian Eno och Trevor Horn. Även artisten själv kan vara skivproducenten, som Prince och Brian Wilson.

Musikproducenter i Sverige 
Det finns många framgångsrika svenska musikproducenter inom en rad olika genrer, som till exempel Max Martin, Shellback, Denniz Pop, Avicii, RedOne, Peter Tägtgren, Fredrik Nordström, Tomas Skogsberg, Anders Burman, Anders Henriksson, Michael Ilbert, Ronald Bood, och många fler.

Elektronisk musik 
Inom Dance/Electronica/Hardcore techno och vissa andra elektroniska genrer innebär det ofta att musikproducenten även har skrivit låtarna.

Hiphop 

En ovanlig konstellation inom hiphop är en grupp, där producenten är DJ och rappar inte (till exempel A Tribe Called Quest, DJ Timo Diablo och Gang Starr), en grupp där även producenten rappar (till exempel Ultramagnetic MCs och  DJ Timo Diablo) eller solo, som antingen rappar över sina egna beats (till exempel MF Doom och DJ Timo Diablo) eller inte rappar och gör instrumentell hiphop (till exempel DJ Timo Diablo och DJ Shadow).
För mer populära konstellationer, se exempel som Dr. Dre, P. Diddy m.fl.

Se även 

 Elektronisk musik
 Musiker

Referenser

Musikpersonligheter
Yrken inom musikbranschen
Konstnärliga yrken
Musikproducenter
Musikproduktion
Gunilla Olsson

Lisbeth Gunilla Olsson, född 16 december 1947 i Johannebergs församling i Göteborg, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Olsson gick först i Majornas flickskola. Därefter studerade hon vid Skara Skolscen och 1966–1969 vid Scenskolan i Stockholm. Under studietiden blev hon upptäckt av Yngve Gamlin som gav henne huvudrollen i filmen Badarna. Den spelades in sommaren 1967 och fick premiär året därpå. Olsson deltog också i gruppuppsättningen Zigenare på Dramaten 1968. Efter examen 1969 anställdes hon vid Dramaten där hon var verksam fram till 1985. Under 1970- och 1980-talen sågs hon i film- och TV-roller som huvudrollen Klara i Klara Lust (1972), sjuksköterskan Violet i serierna Dubbelstötarna (1980) och Dubbelsvindlarna (1982) och piga i Hur ska det gå för Pettersson? (1984). Från 1985 var hon verksam vid olika teatrar i Göteborg.

Under 1990- och 2000-talen har hon setts i biroller i bland annat Hem till byn.

Filmografi

 (till och med 2006)

Teater

Roller (ej komplett)

Priser och utmärkelser 
 1969 – Teaterförbundets Daniel Engdahl-stipendium

Referenser

Externa länkar 

 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Göteborg
Födda 1947
Levande personer
Kvinnor
Folke Lind (konstnär)

Folke Arvid Mikael Lind, född 14 april 1931 i Göteborg, död 29 april 2017 i Göteborg, var en svensk målare och grafiker.

Han var son till sysslomanen Einar Lind och Hanna Fischer. Lind studerade konst för Nils Wedel vid Slöjdföreningens skola samt för Endre Nemes och Torsten Renqvist vid Valands målarskola i Göteborg 1954–1956 och under studieresor till Nederländerna, Italien, Frankrike och England. Under sin studietid medverkade han i Valands elevutställningar 1955–1956 och i Decemberutställningarna på Göteborgs konsthall samt på Rackstadmuseet i Arvika.

Han ställde ut tillsammans med 14 Göteborgskonstnärer på Göteborgs konsthall 1963. Han tillhörde tillsammans med Bertil Berg, Roj Friberg, Bernt Jonasson, Åke Nilsson och Gunnar Thorén under 1960- och 1970-talet konstnärsgruppen Sex aspekter som ställde ut på ett flertal platser. Hans konst består av stilleben, porträtt, figurer, och landskap i olja, pastell eller gouache och grafiska blad. Bland hans mer kända målningar märks Mutation från 1970 som var en kommentar till genteknikens konsekvenser, målningen kan ses på Moderna museet i Stockholm. Som illustratör medverkade han i Folket i Bild och Volvos tidskrift Ratten. Lind är representerad vid Moderna museet, Göteborgs konstmuseum, Kalmar konstmuseum, Borås konstmuseum, Västerås konstmuseum, Bohusläns museum och Eskilstuna konstmuseum. Folke Lind är begravd på Örgryte nya kyrkogård.

Referenser

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon del III sid 520, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987,

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska illustratörer
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Konstnärer från Göteborg
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Födda 1931
Avlidna 2017
Män
Åke Arenhill

Åke Rudolf William Arenhill, född 14 oktober 1920 i Malmö, död 28 november 2018 i Slottsstadens distrikt i Malmö, var en svensk konstnär, scenograf, kåsör och textförfattare.

Biografi
Arenhill, vars far var guldsmed, studerade vid Skånska målarskolan. Han målade i olja och tempera figursaker och landskap med motiv från Västkusten och Skåne. Måleriet är brett med mörk kolorit. Under 1950-talet var Arenhill verksam som reklamman på Svenska Telegrambyråns malmöavdelning, varifrån han rekryterades som direktör för en av tidens mer kända modeaffärer i Malmö, Ohlssons Beklädnad. Han var upphovsman till annonsserien för deodoranten Yaxa och Perplex ögonmakeup.

Arenhill regisserade även pjäsen Apollo från Belac  och gjorde dekoren till den omtalade uppsättningen av Berthold Brechts Tolvskillingsoperan på Lilla Teatern i Lund. Han gjorde även affischer till den av Per Åhlin och Lennart Bratt 1959 startade Teater 23 i Malmö. Han regisserade den egna kortfilmen Besöket 1967. 

Arenhill arbetade senare inom press, radio och TV som producent och programledare. Han var programledare för TV-programmet Tro't om ni vill som sändes i två omgångar 1977–1979. År 1990 gjorde han "Sagan om den flygande holländaren", en musikalisk monolog om Cornelis Vreeswijks liv. Verket översattes till nederländska, och framfördes av Jules Croiset. Åke Arenhill skrev den svenska texten till sången "Som en bro över mörka vatten". År 1994 gjorde han affischen till Kristianstad/Åhus Jazzfestival och skrev och framförde dikten "Festivalnatt". I april 2010 sjöng han duett med operasångerskan Marianne Mörck i "Viljasången" ur Glada Änkan.  

Åke Arenhill designade även kortlekar, både klassiska och de numera bland pokerspelare populära fyrfärgslekarna där ruter är blått och klöver är grönt. Den 24 november 2018 öppnade utställningen "Rörelse" med Arenhill och hans dotters, fotografen Emma Arenhills, verk på Galleri Final i Malmö.

Åke Arenhill är begravd på Östra Sönnarslövs kyrkogård.

Filmografi

1980 – Det blir jul på Möllegården (TV-serie)
1985 – Falsk som vatten

Manus
1980 – Det blir jul på Möllegården (TV-serie)

Teater

Scenografi

Referenser

Noter

Webbkällor
Åke Arenhill från Signaturer.se

Intervju med Åke Arenhill Sydsvenska Dagbladet 15 oktober 2010

Externa länkar
Officiell webbplats

Åke Arenhill i Svensk mediedatabas

Svenska landskapsmålare
Svenska målare under 1900-talet
Svenska illustratörer under 1900-talet
Svenska TV-programledare
Svenska scenografer
Svenska kåsörer
Svenska sångtextförfattare
Representerade vid Nationalmuseum
Sommarvärdar 1969
Sommarvärdar 1970
Sommarvärdar 1972
Sommarvärdar 1975
Sommarvärdar 1985
Konstnärer från Malmö
Födda 1920
Avlidna 2018
Män
Peter Robinson (politiker)

Peter David Robinson, född 29 december 1948 i Belfast, är en politiker från Nordirland.

Robinson var partiledare för Democratic Unionist Party 2008-2015 och var vice partiledare 1979-2008. I parlamentsvalet 1979 valdes han in i det brittiska underhuset i valkretsen East Belfast. Han behöll platsen fram till parlamentsvalet 2010 då han förlorade den till Naomi Long från Alliance Party of Northern Ireland. Den 5 juni 2008 påbörjade Robinson sitt ämbete som försteminister i den självstyrande regeringen i Nordirland (Northern Ireland Executive). Från maj 2007 till juni 2008 var han finansminister, och han var minister för regional utveckling (minister for regional development) i den förra självstyrande regeringen, 2001-2002.

Den 11 januari 2010 bestämde sig Peter Robinson för att ta sex veckors timeout från rollen som nordirländsk försteminister. Detta beslut togs efter att hans hustru blivit inblandad i en finansskandal. Enligt TV-programmet Spotlight hade Iris Robinson lyckats samla ihop 50000 pund till sin unge älskare som använde dem för att starta ett café. Arlene Foster blev tillfälligt försteminister under Robinsons frånvaro.

Referenser

Externa länkar 

 Peter Robinson

Nordirländska politiker
Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1948
Män
Levande personer
Personer från Belfast