kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
August Nilsson

Nils August Nilsson, Nilsson i Kabbarp, född 26 mars 1867 i Åhus, död 20 december 1952 i Tottarps församling, Staffanstorp, var en svensk socialdemokratisk politiker, författare och tidningsman.

Nilsson studerade i Lund 1886–1889 och inträdde 1890 i redaktionen för tidningen Arbetet som han även var chefredaktör för mellan 1900 och 1908. Han var även chefredaktör för Arbetets lördagsbilaga "Framtiden" från 1904 och tidningen "Lantarbetarebladet" från 1908.  Under senare delen av sitt liv var han till yrket trädgårdsodlare.

Nilsson var riksdagsledamot mellan åren 1906 och 1936. Först som ledamot i andra kammaren 1906–1914 och 1915–1919 och därefter ledamot i första kammaren 1919–1936 där han var 2:e vice talman 1921–1929 och 1:e vice talman 1929–1931. Han var medlem av konstitutionsutskottet 1910–1912 och av jordbruksutskottet 1913. Han var 1912–1923 ledamot av löneregleringskommittén.

Som politiker hörde Nilsson länge till socialdemokraternas mer uppmärksammade representanter. Orädd och självständig drev han sina egna ganska odogmatiska linje. Hans kommittéarbete var omfattande, särskilt i löneregleringsfrågor, Nilsson verkade även som skönlitterär författare och utgav bland annat Soliga Kabbarp (1916), I lustgården (1918), skådespelet Skåningar (uppfört 1919) och Olympen på sommarnöje (1923).

Källor

Noter 

Svenska chefredaktörer
Svenska författare
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Första kammarens vice talmän
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Åhus
Födda 1867
Avlidna 1952
Män
Ugglan
403 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Grekland 
 Thrasybulos leder det demokratiska motståndet mot den nya oligarkiska regering, känd som de trettio tyrannerna, som de segerrika spartanerna har påtvingat Aten. Han för befälet över en liten styrka, som invaderar Attika och, i därpå följande fältslag, först besegrar en spartansk garnison och därefter den oligarkiska regeringens styrkor (inklusive den spartanske generalen Lysander) i slaget vid Munychien. De trettio tyrannernas ledare, Kritias, stupar i slaget.
 Slaget vid Pireus utkämpas mellan atenska styrkor, som har besegrat de trettio tyrannerna och ockuperat Pireus, och en spartansk styrka, som har skickats att kämpa mot dem. I slaget lyckas spartanerna nätt och jämnt besegra atenarna, varvid båda sidor lider stora förluster. Efter slaget får den agiadiske kung Pausanias av Sparta till stånd ett avtal mellan de två parterna, som möjliggör en återförening mellan Aten och Pireus och återupprättandet av en demokratisk regering i Aten. De återstående oligarkiska trettio tyrannerna ges möjlighet att fly till Eleusis.
 Thrasybulos återupprättar Atens demokratiska institutioner och ger amnesti åt alla utom de oligarkiska extremisterna. Thrasybulos får hjälp av den atenske oratorn Lysias med att föra sin talan mot oligarkerna.
 Den atenske oratorn och politikern Andokides, som är en av dem, som har anklagats för vanhelgandet av Hermastatyerna, kvällen före den atenska sicilienexpeditionens avfärd 415 f.Kr., återvänder från sin exil under den allmänna amnestin.

Kina 
 Den kinesiska staten Jin delas mellan de tre starkaste landägarfamiljerna. Detta är början på De stridande staternas period.
 Markis Wen kommer till makten i staten Wei. Han uppmuntrar konfucianismen och anställer dugliga politiska rådgivare, såsom Li Kui, Wu Qi och Ximen Bao.

Födda

Avlidna

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
221 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Karthago 
 Den karthagiske generalen Hasdrubal blir tagen av daga av en keltisk lönnmördare under ett fälttåg för att öka Karthagos makt över Spanien. Efter mordet på Hasdrubal, utnämns den karthagiske generalen Hamilkar Barkas son Hannibal av armén till högste befälhavare och denna utnämning bekräftas av den karthagiska regeringen.
 Hannibal vidtar genast mått och steg för att konsolidera Karthagos makt över Spanien. Han gifter sig med den spanska prinsessan Imilke och börjar sedan besegra en rad spanska stammar. Han kämpar mot olkaderna och erövrar deras huvudstad Althaea, krossar vaccaeerna i nordväst och vinner, efter att ha gjort spanska Karthagos huvudstad Carthago Nova till sin bas, en rungande seger över karpetanerna i området kring Tagusfloden.

Egypten 
 Egyptens kung Ptolemaios III dör och efterträds av sin son Ptolemaios IV. Sosibios blir av denne utnämnd till högste minister och får genast stort inflytande över den unge kungen, då han kan styra alla statsaffärer.
 På Sosibios uppmaning låter Ptolemaios IV i tur och ordning avrätta sin farbror Lysimachos, sin bror Magas och sin mor Berenike II.
 Kung Kleomenes III av Sparta, som befinner sig i exil i Egypten, fängslas av Ptolemaios IV, anklagad för att konspirera mot honom.

Seleukiderriket 
 Satrapen Molon av Medien och hans bror Alexander gör uppror mot Antiochos III, främst på grund av sitt hat mot hans försteminister Hermias. Molon lyckas göra sig till härskare över de seleukidiska områdena öster om floden Tigris, men stoppas av Antiochos III:s styrkor, när han försöker gå över denna flod. Xenoetas, en av Antiochos generaler, skickas mot Molon med en stor styrka, men blir överraskad av Molons styrkor, varvid hela hans armé slås i spillror och Xenoetas blir dödad. Den upproriske satrapen kan därmed gå över Tigris och tar staden Seleucia vid floden, tillsammans med hela Babylonien och Mesopotamien i besittning.

Grekland 
 Antigonos III dör under ett slag mot illyrierna och efterträds av sin unge kusin Filip V som kung av Makedonien.

Romerska republiken 
 Gaius Flaminius Nepos låter bygga en andra galoppbana åt Rom, kallad Circus Flaminius.

Kina 
 Staten Qin erövrar staten Qi. Kungen av Qin enar Kina och utropar sig själv till dess förste kejsare, eftersom han är den förste kinesiske härskaren, som kan styra över hela landet, vilket gör slut på de stridande staternas period. Han är av historikerna känd som Qin Shi Huangdi.
 Den kinesiska bronsåldern tar slut (omkring detta år).

Födda

Avlidna 
 Ptolemaios III, kung av Egypten, som har återförenat landet med Kyrenaika och framgångsrikt utkämpat det tredje syriska kriget mot Seleukiderriket
 Hasdrubal, karthagisk general och svärson till Hamilkar Barkas (mördad)
 Antigonos III, kung av Makedonien sedan 227 f.Kr. (född 263 f.Kr.)
 Berenike II, drottning av Egypten, dotter till kung Magas av Kyrenaika (i nuvarande Libyen) och vars äktenskap med Ptolemaios III Euergetes har återförenat hennes land med Egypten (född omkring 267 f.Kr.)
 Lucius Caecilius Metellus, romersk konsul och general under det första puniska kriget

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
Kokle

En kokles (lettiskt uttal: kååkles) är ett lettiskt stränginstrument. Liknar (och sägs ha samma ursprung) som litauiska  kankles, ryska gusli, estniska kannel och den finsk-karelska kantelen. Kokles är det enskilt viktigaste instrumentet inom den lettiska folkmusiktraditionen.

Ursprung
Kokles nämns inte i skriftliga källor före 1500-talet. Det sägs enligt en av teorierna att de baltiska folkstammarna utvecklade kokles ur liknande instrument i cittrafamiljen som den östslaviska guslin eller den finsk-karelska kantelen. Enligt lettisk folktro så föreställer strängarna solen.

Konstruktion
Kokles har en trapetsformad ofta ihålig kropp, med ett tunt lock på resonanslådan. Stämskruvar av trä befinner sig på den breda sidan av kokles, medan en liten metallstav på den smala sidan håller strängarna. Förr i tiden hade man strängar av djursenor, men idag så är det oftast metallstängar som används. Traditionellt hade man 6-9 strängar men dess antal ökade senare till 10.

Spelsätt
Vanligtvis spelas kokles sittande (ofta ligger kokles på bordet). Precis som på guslin dämpar vänsterhanden de strängar som inte skall ljuda och högerhanden knäpper på en eller fler strängar för att spela melodin. Kokles stäms oftast i diatonisk skala, med en sträng som har funktionen av bordun d.v.s. en sträng som inte dämpas, och låter därför oavbrutet under spel.

Referenser

Noter

Externa länkar

Stränginstrument
Lettiska musikinstrument
Europeisk folkmusik
Förskoleverksamhet

Förskoleverksamhet är ett samlingsbegrepp som användes i Skollagen fram till 2010 för förskola, pedagogisk omsorg och öppen förskola i Sverige.

Se även 
 Förskola i Sverige
 Förskoleklass
 Maxtaxa inom skolbarnsomsorgen och förskoleverksamheten i Sverige

Barnomsorg
Tony Samuelsson

Tony Samuelsson, född 2 februari 1961 i Karlskrona, är en svensk författare och kulturjournalist. 

Samuelsson debuterade 1989 med romanen Seymor. Ett genombrott blev Gäst hos borgerligheten 1993, den sista delen i en trilogi som skildrar en uppväxt i arbetarklassmiljö. Hans författarskap anknyter till arbetarlitteraturen. Arbetarklassens bästa partytricks, 2006, är en essäsamling om arbetartraditionen i svensk litteratur. 2009 utkom Jag var en arier, en kontrafaktisk roman som utspelar sig på 1970-talet i ett Sverige som är en del av nazistiskt storimperium. En fristående fortsättning följde med Kafkapaviljongen 2014, som nominerades till Sverige Radios romanpris 2015.

Priser och utmärkelser
Han har tilldelats Tidningen Vi:s litteraturpris, Stig Sjödinpriset och fackföreningsrörelsens Ivar Lo-priset.

Bibliografi 

1989 – Seymor
1990 – Myten om den förstfödde
1991 – Den harmynte trumpetaren
1993 – En lycklig tjuv om natten
1993 – Gäst hos borgerligheten
1994 – Jag kan stoppa ett krig
1996 – Tal till bruden
2001 – Stölden
2003 – Förrädaren
2004 – En grind av mörker
2005 – Drömmen om Diana
2006 – Arbetarklassens bästa partytricks
2009 – Jag var en arier
2011 – Ruff överlevaren
2013 – Flourtantens dotter
2014 – Kafkapaviljongen

Priser och utmärkelser 
1993 – Tidningen Vi:s litteraturpris
2000 – Stig Sjödinpriset
2005 – Ivar Lo-priset
2014 – Karin Boyes litterära pris

Källor
Författarpresentation, Wahlström & Widstrand

Fotnoter

Svenskspråkiga författare
Svenska arbetarförfattare
Svenska kulturjournalister
Födda 1961
Män
Levande personer
Författare från Karlskrona
Vere St Leger Goold

Vere Thomas St Leger Goold, född 2 oktober 1853, Waterford, County Cork, Irland, död 8 september 1909 som livstidsfånge på Djävulsön, var en irländsk tennisspelare.

Tennisspelaren Goold

Vere St Leger Goold föddes som yngsta son till en irländsk baron. Han tillhörde de allra första irländarna som spelade det nya spelet tennis. Han blev medlem i den 1877 bildade tennisklubben Fitzwilliam Club i Dublin. År 1879 ordnade klubben den första internationella mästerskapsturneringen, Irish Open. Femton spelare ställde upp i mästerskapen, och St Leger Goold nådde finalen där han mötte landsmannen C. D. Barry. Goold vann med siffrorna 8-6, 8-6 och blev därmed den förste irländske manlige singelmästaren i tennis.   

Goold reste senare på sommaren till London där han ställde upp i Wimbledonmästerskapen som detta år, 1879, spelades för tredje gången. Han var en energifylld atletiskt byggd person som tillhörde de första tennisspelarna som med förkärlek spelade attacktennis framme vid nätet, ett spel som uppskattades av publiken. Han hade stor framgång i turneringen och nådde efter fyra matcher finalen i All Comers Round. Han mötte där den bollsäkre baslinjespelaren John Hartley som genom skickligt spel utmanövrerade Goold och segrade med siffrorna 6-4, 6-4, 6-3.

Goold fortsatte med turneringsspel på Irland fram till 1883. Han spelade i huvudsak dubbel, dock utan att vinna någon titel.

Hasardspelaren och mördaren Goold
Vere St Leger Goold var efter att ha lämnat karriären som tennisspelare, framförallt hasardspelare. Han gifte sig 1891 med en fransyska, Marie Violet, med vilken han reste runt i olika länder och spelade om pengar. Paret bodde under ett antal år i Kanada, men hamnade slutligen i Monte Carlo i Monaco. Spellyckan växlade för paret, som ofta var utan pengar. De begick då ett antal stölder, men blev sedermera bekant med en svensk änka, Emma Liven, som lånade ut en större summa pengar och juveler till paret Goold. Pengarna spelades snabbt bort. I augusti 1907 besökte svenskan paret och begärde att få tillbaka det hon lånat ut. I det gräl som följde på detta, knivhögg Goold änkan till döds. Tillsammans lade paret den döda i en koffert som man tog med på tåget till Marseille. Där lät Goold stationspersonal ta hand om kofferten för att sända den till en adress i London. Personalen kände dock en märklig doft från kofferten, varför man lät öppna den. Därvid upptäcktes den mördade kvinnan. Paret Goold arresterades, och mot sitt nekande dömdes de båda till livstids fängelse. Hustrun sändes till fängelset i Montpellier där hon avled 1914. St Leger Goold sändes till Djävulsön där han avled redan efter ett år.

Referenser

Externa länkar
Wimbledons website, biografi Vere St Leger Goold

Irländska tennisspelare
Födda 1853
Avlidna 1909
Män
Dainas

Dainas är ett slags dikter som förekommer i Lettland. Den litauiska motsvarigheten heter dainos.

Metriskt består dainas av fyra strofer, var och en om åtta stavelser. De tidigaste nedteckningarna av dainas gjordes på 1600-talet. Hur länge dikterna då hade överanvardats muntligt är okänt. Letten Krišjānis Barons gjorde till sin livsuppgift att samla in, systematisera och publicera dainasdiktningen. Forskningen på dainasdiktningen fick ett uppsving under den sovjetiska tiden i Lettland. En ofta angiven förklaring är att Lenin skall ha lovprisat denna folkliga dikt.

Versmått
Ivar Lo-pris

Ivar Lo-pris kan syfta på:

 Ivar Lo-priset – ett litterärt pris som utdelas av fackföreningsrörelsen
 Ivar Lo-Johanssons personliga pris – ett litterärt pris som utdelas av Stiftelsen Ivar Lo-Johanssons författarfond, stiftat enligt hans testamente
Anders Sköld

Anders Sköld, född 1968, är en svensk målare. 

Han målar i olja och har ofta anknytning till havet i sitt måleri.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Män
Födda 1968
Levande personer
Kristina Ahlmark Michanek

Kristina Birgitta Elisabet Ahlmark Michanek, född Ahlmark den 15 november 1938 i Uppsala, är en svensk författare och journalist. 

Ahlmark gav 1962 ut debattboken Jungfrutro och dubbelmoral, vilken skapade stor upprördhet och debatt. I boken förespråkade hon "kärlek för vänskaps skull" och avfärdade "den stora kärleken" som krav för att ha samlag. Detta bröt mot kyrkans, skolans och den samtida sexualupplysningens moral. Boken blev underlaget till filmen För vänskaps skull som regisserades av Hans Abramson 1965.

Kristina Ahlmark Michanek har varit gift med fotografen och journalisten Bengt Michanek och är kusin till Per Ahlmark.

Bibliografi 
Jungfrutro och dubbelmoral, Malmö: Cavefors, 1962
Rena rama utopin: framtidsvisioner, Stockholm: Sveriges Radio, 1967

Filmmanus

Referenser 

Ahlmark-Michanek, Kristina
Svenska debattboksförfattare
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1938
Levande personer
Författare från Uppsala
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Urho Somersalmi

Urho Armas Somersalmi, ursprungligen Sundell, född 23 september 1888 i Helsingfors, död 12 april 1962 på samma ort, var en finländsk skådespelare. Han gick på finska teaterskolan 1906–1908 och var därefter anställd vid Finlands nationalteater 1908–1956. På nationalteatern spelade han de stora dramatiska rollerna, såsom Prospero i Stormen, Agamemnon i Orestien, Kung Oidipus och Coriolanus. Han var även framgångsrik inom filmen, och spelade redan på 1920-talet in film i Sverige.

Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1948.

Somersalmi var gift med skådespelerskan Aili Somersalmi, född Rosvall. Den 12 april 1962 dödade Somersalmi sin fru genom att slå henne i pannan med en yxa och sticka henne två gånger i bröstet med en kniv. Efter utfört dåd begick Somersalmi självmord genom hängning. Anledningen till gärningarna tros ha att göra med långvarig psykisk ohälsa.

Filmografi (urval)

Källor

Noter 

Födda 1888
Avlidna 1962
Finländska skådespelare under 1900-talet
Män
Skådespelare från Helsingfors
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Skådespelare som begått självmord
Lil Dagover

Lil Dagover, eg. Maria Antonia Siegelinde Martha Lilitt Seubert (född 30 september 1887 i Modiun på Java, Holländska Ostindien, död 24 januari 1980 i München, Västtyskland), var en tysk skådespelare. Dagover medverkade under åren 1916 till 1979 i ett hundratal filmer.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1887
Avlidna 1980
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Lars Elwin

Karl Lars Elwin, född 19 december 1925 i Johannes församling, Stockholm, död 15 maj 2018 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Han filmdebuterade 1964 i en mindre roll som bridgespelare i Är du inte riktigt klok? och medverkade totalt i tre filmer.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser 
 Östgötateaterns arkiv

Noter 

Svenska skådespelare
Födda 1925
Avlidna 2018
Män
Skådespelare från Stockholm
Lennart Winblad

Lennart Gustav Wilhelm Winblad, född 9 december 1938 i Stockholm, död 18 mars 2022, var en svensk journalist och författare.

Biografi 
Han var medarbetare i Jönköpings-Posten 1956–1958, Expressen 1959–1960 och Sveriges Radio/TV 1961 till 1999. Han arbetade bland annat som reporter, programledare, utrikeschef och utrikeskorrespondent. Som korrespondent var han stationerad i London, Paris, Jerusalem, Nairobi, Johannesburg och Washington. Han tilldelades Stora journalistpriset 1986. Sedan 1999 var han verksam som frilansjournalist, konsult och författare. 

Winblad var från 1965 till sin död gift med journalisten Ewonne Winblad. Han är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi

Källor 
 
 Winblad, Lennart Gustav Wilhelm på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar 
 

Personer inom Sveriges Television
Utrikeskorrespondenter
Vinnare av Stora journalistpriset
Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Stockholm
Författare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1938
Avlidna 2022
Män
Henno Tooming

Henno Tooming (född 3 januari 1923 i Tartu, Estland död 22 oktober 1979 i Johanneshov) var en pianist och jazzmusiker. 
 
Han bildade tillsammans med Tommy Koverhult, Torbjörn Hultcrantz och Leif Wennerström Henning Tooming quartet.

Filmografi  
 - pianist

Svenska musiker under 1900-talet
Födda 1923
Avlidna 1979
Män
Dragarbrunnsgatan

Dragarbrunnsgatan är en gata i centrala Uppsala. Den löper parallellt med gågatorna Kungsängsgatan och Svartbäcksgatan. Förutom att vara ett affärsstråk var den framförallt tillsammans med Stora torget hållplats för så gott som samtliga av Uppsalabuss busslinjer fram till augusti 2007, då busstrafiken flyttades till Kungsgatan som ett led i anläggandet av Resecentrum. Gatan är, förutom i norra änden, starkt präglad av 1960-talsbebyggelse.

År 2017 lades det fram en ny detaljplan, inför byggandet av en mängd bostäder i kvarteret Hugin, söder om Dragarbrunnsgatan. Dessa skulle ersätta ett kontorskomplex från 1970-talet. År 2018 bestämdes det att låta bygga en ny biografanläggning i hörnet av Dragarbrunnsgatan och Klostergatan.

Observera att stadsdelsnamnet Dragarbrunn uttalas med betoning på brunn, medan det i gatunamnet Dragarbrunnsgatan uttalas med betoning på Drag.

Referenser 

Gator i Uppsala
Cirkus Bimbini

Cirkus Bimbini är en svensk film från 1921 i regi av Klaus Albrecht.

Filmen premiärvisades 26 september 1921 på biograf Piccadilly i Stockholm. Den spelades in vid Färgaregården i Stockholm med omgivningar av Elner Åkesson. Filmen blev 1920-talets mest utskällda film, dess uselhet ansågs ha sådana dimensioner att den nästan blev ordspråksmässig.

Roller i urval
Lili Ziedner - Borgmästarinna i Grönköping 
Valdemar Dalquist - Borgmästare 
Theodor Berthels - Bimbo Bimbini, cirkusdirektör 
Hildur Poersch - Billa, hans dotter 
Hulda Malmström - La Foletta, cirkusdirektris 
John Norrman - Garibaldi K Pettersson 
Bror Nernst - Uno, hans son 
Carl Borin - Polis 
Mr Lofton - Wumba Bumba, cirkusens neger 
Eric Gustafsson   
Hugo Tranberg

Svenska dramafilmer
Filmer 1921
Svenska 1920-talsfilmer
Kells

Kells kan syfta på;

Geografi

Irland 

 Kells, Meath, ort, Leinster, 
 Kells, Kilkenny, ort, Leinster,

Storbritannien 

 Kells, Antrim – en liten ort i Antrim i Nordirland
 Kells, England – en ort i Whitehaven, Copeland, Cumbria, England
 Kells, Skottland – en civil parish in Dumfries and Dalloway, Skottland

Robotskapade Irlandförgreningar
Växtfibrer

Växtfibrer räknas till naturfibrerna och är fibrer från växtriket. Växtfibrer är uppbyggda av cellulosa och utvinns som regel ur spånadsväxter. Vanligtvis delar man upp växtfibrerna i frö- och fruktfiber respektive stjälk och bastfiber. Till den första gruppen hör exempelvis bomull och kapok. Till den andra gruppen hör exempelvis lin, rami och hampa.

Växtfiber används bland annat till textilier. Det finns förhoppningar om att naturfiber, och kanske i synnerhet lin och hampa, i framtiden ska kunna användas som exempelvis kompositmaterial inom byggindustrin och bilindustrin. Man benämner då ofta fibrerna biofiber. 

Alla växtfiber är uppbyggda av cellulosa, och det innebär att de har liknande så kallade beständighetsegenskaper: de är känsliga för kemtvätt, solljus, tvål och syntetiska tvättmedel, blekmedel och sot. De är känsliga för syror men inte för alkalier. De har vidare varierande styvhet: exempelvis är hampa och jute relativt styva, lin och ull är mindre styva och bomull är mjukt. Styva växtfiber innehåller oftast mer lignin än mjukare växtfiber. Styva växtfiber kan också kännas "stickiga". Växtfibrerna har också varierande draghållfasthet: hampa är starkast. Bomull har bara en tredjedel av hampas draghållfasthet. Växtfibrern jute har låg draghållfasthet.

Se även 
 Spånadsväxter
 Lista över textilfibrer

Referenser

Externa länkar

Naturfiber
Victor Örnbergs hederspris

Victor Örnbergs hederspris är ett pris utdelat till framstående svenska släktforskare. Sveriges Släktforskarförbund instiftade Victor Örnbergs minnesfond 1988. I fondhandlingen står det:

"För att hedra Victor Örnbergs minne och uppmärksamma speciellt framstående släktforskare skall Victor Örnbergs hederspris utdelas en gång om året. Utdelningen ska ske i samband med förbundsstämman."

Hederspriset har hittills delats ut till följande personer:
 1990: Hans Gillingstam (1925–2016), i Solna.
 1991: Sven Bankeström (1913–2003), i Motala.
 1992: Pontus Möller (1921–2009).
 1993: Algot Hellbom (1903–1996), i Hässelby.
 1994: Nils William Olsson (1909–2007), i Winter Park, Florida.
 1995: Ullagreta Carlsson (född 1924), i Bromma.
 1996: Per Clemensson (född 1936).
 1997: Sperling Bengtsson (1920–1998), i Haverdal.
 1998: Teo Sundin (född 1921) och sonen Per Sundin (född 1949).
 1999: Nils Sundelius (född 1910), i Hässelby.
 2000: Mari-Anne Olsson (född 1940), i Huddinge.
 2001: Bertil Grundström.(1929-2014), i Sandviken
 2002: Kjell Lindblom (född 1943), i Stockholm.
 2003: Thea Hälleberg (född 1918), i Stockholm och Sorsele.
 2004: Thord Bylund (1939–2013).
 2005: Martin Pehrson (född 1925), i Uddevalla.
 2006: Elisabeth Thorsell (född 1945), i Järfälla.
 2007: Bo Lindwall (född 1953), i Södertälje, sedermera Linköping.
 2008: Olof Cronberg (född 1964), i Växjö.
 2009: Stig Östenson (född 1937), i Osby.
 2010: Gunilla Nordlund och Elisabeth Renström.
 2011: Urban Sikeborg (född 1963), i Sollentuna.
 2012: [Ingen prisutdelning.]
 2013: Carl Szabad (1947-2015), i Enskede.
 2014: Elsa Sjödahl (född 1917), i Göteborg.
 2015: Håkan Skogsjö (född 1958), i Mariehamn, Åland.
 2016: Anna-Lena Hultman, i Ulricehamn.
 2017: Peter Olausson, i Värmlands-Nysäter.
2018: Michael Lundholm (född 1959), i Vällingby.
 2019: Örjan Hedenberg
2020 Ulf Berggren
2021 Olle Elm
2022 Peter Sjölund
2023 Kerstin Jonmyren

Referenser 
Victor Örnbergs hederspris. Läst 11 oktober 2023.

Noter

Genealogi i Sverige
Priser i Sverige
Kells, Meath

Kells (iriska: Ceanannas Mór) är en ort i grevskapet Meath på Irland.

I Kells finns ett runt torn med kristet ursprung, vid Abbey of Kells. Här skapades boken Book of Kells, som numera förvaras  i Trinity Colleges bibliotek i Dublin.

Se även 
 Book of Kells
 Keltisk konst

Referenser

Noter

Externa länkar 

Orter i Meath