kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cent (musik)

Cent (latin centum, "ett hundra"), inom musikteorin ett intervallmått motsvarande en hundradel av en liksvävande halvton. En cent är därför en tolvhundradedel (1/1200) av en oktav, vilket motsvarar frekvensförhållandet

För att beräkna avståndet  i cent mellan två toner  och , givna i Hertz eller som frekvensförhållandet a/b, används formeln

Om man endast har en räknare med 10-logaritm kan man även tillämpa följande förenkling med hjälp av ett närmevärde:

eller med naturliga logaritmen

Exempel: En kvint, som har frekvensförhållandet 3/2 har ett centtal på

vilket också bekräftas av 2-logaritmen:

Cent är alltså en logaritmisk enhet. Genom att använda cent kan man addera och subtrahera olika intervall och kan på så sätt enkelt räkna på såväl stora som mycket små intervall.

Exempel 
En ren kvart är (cirka) 498 cent. En ren kvint är (cirka) 702 cent. Genom att addera dessa fås en oktav:
498 cent + 702 cent = 1200 cent = 1 oktav.

Detta kan jämföras med en liksvävande kvart, som är 500 cent, och en liksvävande kvint, som är 700 cent.
500 cent + 700 cent = 1200 cent = 1 oktav.

Se även 
 Intervall

Toner, stämning och intonation
Logaritmiska skalor
Kvint

Kvint är ett musikaliskt intervall på fyra diatoniska steg, samt beteckning för den femte tonen i en diatonisk skala. Ordet kommer av latinets quintus, ’femte’.

Kvinten, med sin plats ungefär mitt mellan prim och oktav, är mycket viktig i tonal musik. Den fungerar ofta som ett ställföreträdande centrum, kallad dominant.

Härledning av intervallet

Pythagoreisk och ren stämning
Kvinten härleds på samma sätt i såväl den pythagoreiska som den rena skalan. Kvinten återfinns mellan den 2:a och den 3:e tonen i den harmoniska deltonserien (2:3) och motsvarar därför frekvensförhållandet

 (kvint uppåt)

eller

 (kvint nedåt)

Liksvävande temperatur
I liksvävande temperatur utgår alla intervall från den liksvävande halvtonen, som definieras som 1/12 av en oktav. En kvint består av 7 liksvävande halvtoner och kan då definieras som

En liksvävande kvint är därmed något trängre än en ren dito, vilket bland annat råder bot på problemet med Pythagoras komma.

Se även
Intervall (musik)
Kvintcirkeln
Dominantackord
Subdominant

Intervall
Kimmo Eriksson

Kimmo Eriksson, född 1967, är sedan 1999 professor vid Mälardalens högskola i matematik och tillämpad matematik med inriktning mot diskret matematik. Han har skrivit flera läroböcker i matematik, bland annat med Hillevi Gavel. 

Eriksson studerade teknisk fysik vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH), tog civilingenjörsexamen 1989 och doktorsexamen i matematik vid KTH 1993 med Anders Björner som handledare. Han var därefter postdoc vid MIT 1995, forskarassistent vid Stockholms universitet 1994–1996, och universitetslektor vid KTH 1997–1999. 

I samarbete med Jonas Sjöstrand har han skrivit operan Kurfursten, kortoperan Koppen baserad på Povel Ramels novell med samma namn och den matematiska operan Krypto CEG. Hans översättning av Andrew Lloyd Webbers och Tim Rices musikal Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat hade premiär i maj 2011.

Eriksson är, tillsammans med sin bror Viggo Kann, bland upphovsmännen till det textbaserade datorspelet Stugan.

Bibliografi 

Eriksson, Kimmo; Gavel Hillevi (2003). Diskret matematik – Fördjupning. Lund: Studentlitteratur. http://libris.kb.se/bib/8860062. 

Eriksson, Kimmo; Gavel Hillevi, Berglund Lasse, Jonsson Mikael (2007). Tal och Rum – kurs A för SP. Stockholm: Liber.

Källor 

Personer verksamma vid Mälardalens högskola
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1967
Män
Svenska professorer i matematik
Levande personer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
John Whittingdale

John Flasby Lawrance Whittingdale, född 16 oktober 1959 i Sherborne i Dorset, är en brittisk konservativ politiker. Han är ledamot av underhuset för Maldon sedan 1992.

Whittingdale var kultur-, media- och idrottsminister från den 11 maj 2015 till den 14 juli 2016.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Brittiska underhusledamöter
Storbritanniens kulturministrar
Födda 1959
Män
Levande personer
Personer från Dorset
Politikåret 1959



Händelser

Januari
1 januari – Kubas president Fulgencio Batista flyr från landet och lämnar därmed Havanna öppet för Fidel Castro.
3 januari – Alaska blir den 49:e delstaten att ingå i den amerikanska unionen.
8 januari – Charles de Gaulle tillträder vid 68 års ålder officiellt som fransk president för de kommande 7 åren.
10 januari – Den svenska statsverkspropositionen innehåller ett ofinansierat budgetunderskott på 2,4 miljarder kronor.
Januari – Folkpartisten Ture Königson förklarar att han inte tänker rösta mot den svenska regeringens ATP-förslag, om det ställs mot Högerpartiets eller Centerpartiets förslag.

April
4 april – Malifederationen grundas av Sudanesiska republiken och Republiken Senegal.

Maj
14 maj – Efter två dagars hård debatt godkänner den svenska riksdagen regeringens proposition om ATP med röstsiffrorna 115-114. Folkpartisten Ture Königson lägger ner sin röst.
31 maj
Den svenske finansministern Gunnar Sträng framhåller att svenska staten behöver ytterligare en miljard i inkomst.
Folkpartiet accepterar ATP-beslutet, medan varken Högerpartiet eller Centerpartiet gör det.

Augusti
21 augusti – Hawaii blir USA:s 50:e delstat.

November
17 november – FN:s generalförsamling fördömer i en resolution Sydafrikas raspolitik.

Val och folkomröstningar 
28 juni – Alltingsval på Island. Valet slutar oavgjort, vallagarna görs om och omval utlyses.
25–26 oktober – Alltingsval på Island.

Organisationshändelser 
15 februari – Socialistisk Folkeparti bildas i Danmark.
31 juli – Den baskiska separatistorganisationen ETA bildas.

Födda 
16 mars – Jens Stoltenberg, Norges statsminister 2000–2001 och sedan 2005.
17 oktober – Francisco Flores, El Salvadors president 1999–2004.
18 oktober – Mauricio Funes, El Salvadors president 1 juni 2009-1 juni 2014.
26 oktober – Evo Morales, Bolivias president 18 december 2005 till 10 november 2019.

Avlidna 
3 september – Sténio Vincent, Haitis president 1930–1941.
1 oktober – Enrico De Nicola, Italiens president 1946–1948.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Alan Whitehead

Alan Patrick Vincent Whitehead, född 15 september 1950 i Isleworth i Middlesex, är en brittisk politiker (Labour). Han är ledamot av underhuset för Southampton Test sedan 1997.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Brittiska underhusledamöter
Födda 1950
Män
Levande personer
Personer från Middlesex
Alumner från University of Southampton
Politikåret 1950



Händelser

Januari
26 januari – Indien blir republik.

Februari
14 februari – Kina och Sovjetunionen ingår en vänskapspakt.

April
24 april – Jordanien annekterar officiellt Västbanken och Östra Jerusalem.

Juni
25 juni – Koreakriget utbryter då nordkoreanska trupper går över gränsen till Sydkorea vid 38:e breddgraden.
27 juni – Sovjetunionen bojkottar tillfälligt FN:s säkerhetsråd, vilket gör att USA lyckas få FN att ingripa militärt i Koreakriget.

Juli
7 juli – Apartheidlagarna införs i Sydafrika.

Oktober
7 oktober – Tibet ockuperas av Kina.
27 oktober - Erik Eriksen efterträder Hans Hedtoft som Danmarks statsminister.

Val och folkomröstningar
16–17 januari – Presidentval i Finland.
23 februari – Parlamentsval i Storbritannien.
5 september – Folketingsval i Danmark.
15 oktober – Vid de allmänna valen i Östtyskland får kommunisterna 99,7 % av rösterna.
8 november – Lagtingsval på Färöarna.

Organisationshändelser
Okänt datum – Deutsche Reichspartei bildas i Västtyskland.
Okänt datum – Svensk socialistisk samling upplöses.

Födda
25 februari – Néstor Kirchner, Argentinas president 2003–2007.
17 maj – Janez Drnovšek, Sloveniens president 2002–2007.
9 juli – Viktor Janukovytj, Ukrainas president sedan 2010.
12 oktober – Chen Shui-bian, Taiwans president 2000–2008.
29 oktober – Abdullah Gül, Turkiets president sedan 2007.
5 november – Thorbjørn Jagland, Norges statsminister 1996–1997.

Avlidna
3 februari – Karl Seitz, Österrikes förbundspresident 1918–1920.
6 mars – Albert Lebrun, Frankrikes president 1932–1940.
22 maj – Alfonso Quiñónez Molina, El Salvadors president 1914–1915, 1918–1919 och 1923–1927.
24 augusti – Arturo Alessandri, Chiles president 1920–1925 och 1932–1938.
31 december – Karl Renner, Österrikes förbundspresident 1945–1950.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Politikåret 1949



Händelser

Januari
7 januari – En konferens inleds i Karlstad mellan Sveriges, Norges och Danmarks försvars- stats- och utrikesministrar om det försvarspolitiska samarbetet.
22–24 januari – Ett skandinaviskt toppmöte angående gemensamt försvar hålls i Köpenhamn.
30 januari – Förhandlingarna om ett nordiskt försvarsförbund mellan Danmark, Norge och Sverige strandar vid ett möte i Oslo. Sverige vill inte ge upp neutraliteten och Danmark och Norge vill gå med i NATO.

Mars
23 mars – Sverige får en ny tryckfrihetsförordning.

April
1 april – Södra delen av ön Irland lämnar Brittiska samväldet och bildar Republiken Irland, medan Nordirland fortfarande tillhör Storbritannien.
4 april – Västförsvarspakten North Atlantic Treaty Organization (Nato) bildas i Washington, D.C. av USA, Kanada och 10 västeuropeiska stater.

Maj
5 maj – Europarådet bildas.
12 maj – Sovjetunionen häver Berlinblockaden, som har pågått sedan 1948.
14 maj – Den svenska riksdagen godkänner Sveriges anslutning till Unesco.
23 maj – De tre västliga ockupationszonerna i Tyskland slåss samman till Förbundsrepubliken Tyskland (Västtyskland) med Bonn som huvudstad.

Juni
1 juni - Storbritannien erkänner Cyrenaica.

Juli
19 juli – Laos blir en till Frankrike associerad stat (i praktiken ett protektorat).

Augusti
29 augusti – Sovjetunionen testar sin första atombomb.

Oktober
1 oktober – Folkrepubliken Kina utropas av Mao Zedong.
7 oktober – En andra tysk stat skapas då den sovjetiska ockupationszonen omvandlas till Tyska demokratiska republiken (Deutsche Demokratische Republik, DDR), i dagligt tal känd som Östtyskland, med Östberlin som huvudstad.
 6 till 19 oktober – Amiralernas revolt i USA då flera höga sjöbefäl öppet kritiserade Harry S. Trumans försvarspolitik under kongressförhör.

December
8 december – Chiang Kai-sheks nationalistkinesiska regering flyr undan kommunisterna till Formosa och utropar ön som Republiken Kina (Taiwan).
13 december - Sidney Holland efterträder Peter Fraser som Nya Zeelands premiärminister.
27 december – Drottning Juliana av Nederländerna undertecknar en lag som gör Indonesien självständigt.

Val och folkomröstningar
14 augusti – Det första förbundsdagsvalet i Västtyskland.
10 oktober – Stortingsval i Norge.
23–24 oktober – Alltingsval på Island.

Organisationshändelser
20 juni – Gunnar Hedlund väljs till ny ordförande för det svenska politiska partiet "Bondeförbundet" (numera Centerpartiet)
30 juni – Nordkoreas och Sydkoreas arbetarparti går samman och bildar Koreas arbetarparti.

Födda
20 januari – Göran Persson, Sveriges statsminister 1996–2006.
23 maj – Alan García Pérez, Perus president 1985–1990 och 2006–2011.
18 juni – Lech Kaczyński, Polens president 2005–2010.
9 juli – Raoul Cédras, Haitis statschef 1991–1994.
15 juli – Carl Bildt, Sveriges statsminister 1991–1994.
12 augusti – Fernando Collor de Mello, Brasiliens president 1990–1992.
9 september – Susilo Bambang Yudhoyono, Indonesiens president sedan 2004.

Avlidna
6 januari – Ivar Lykke, Norges statsminister 1926–1928.

Referenser

Externa länkar
Politikåret 1942



Händelser
20 januari - Den nazistiska Wannseekonferensen beslutar om den slutgiltiga lösningen på judefrågan.
1 maj - Vilhelm Buhl ersätter Thorvald Stauning som Danmarks statsminister.
10 november - Erik Julius Christian Scavenius ersätter Vilhelm Buhl som Danmarks statsminister.

Val och folkomröstningar
5 juli – Alltingsval på Island.
18– 19 oktober – Alltingsval på Island.

Organisationshändelser
Okänt datum – Democrazia Cristiana bildas i Italien.
Okänt datum – Lal Nishan Party bildas i Indien.

Födda
21 mars – Ali Abdullah Saleh, Nordjemens president 1978–1990 och Jemens förste president sedan 1990.
13 maj – Pál Schmitt, Ungerns president sedan 2010.
22 juni - Laila Freivalds,  svensk justitieminister (1988-1991, 1994-2000) och utrikesminister (2003- 2006)
18 augusti - Bosse Ringholm,  svensk finansminister (1999-2004) och inrikesminister (2004-)
21 december – Hu Jintao, Kinas president sedan 2003.

Avlidna
9 februari – Lauri Kristian Relander, Finlands president 1925–1931.
23 mars – Marcelo Torcuato de Alvear, Argentinas president 1922–1928.
15 juli – Roberto Ortiz, Argentinas president 1938–1942.
29 juli – Louis Borno, Haitis president 1922–1941.
20 september – Kārlis Ulmanis, Lettlands president 1936–1940.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Politikåret 1957



Händelser

Januari
10 januari - Harold Macmillan efterträder Anthony Eden som Storbritanniens premiärminister.

Mars
6 mars – Ghana blir självständigt från Storbritannien.

Juni
21 juni - John Diefenbaker efterträder Louis Saint-Laurent som Kanadas premiärminister.

Juli
10 juli – I Sverige höjer Riksbanksfullmäktige diskontot med 1 % till 5 %.
25 juli – Tunisien utropas till republik.

Augusti
31 augusti – Malajiska federationen blir självständigt.

September
26 september - Keith Holyoake efterträder Sidney Holland som Nya Zeelands premiärminister.

Oktober
2 oktober – I Sverige säger Kyrkomötet nej till svenska regeringens förslag om kvinnliga präster.
13 oktober – Folkomröstningen i pensionsfrågan i Sverige.
31 oktober – Regeringen Erlander III tillträder i Sverige.

December
12 december - Walter Nash efterträder Keith Holyoake som Nya Zeelands premiärminister.

Val och folkomröstningar
14 maj – Folketingsval i Danmark.
15 september – Förbundsdagsval i Västtyskland.
7 oktober – Stortingsval i Norge.
Okänt datum – Parlamentsval i Indien.

Organisationshändelser
2 juli – Det svenska politiska partiet Bondeförbundet byter namn till "Centerpartiet"
15 juli – Efter den oväntade räntehöjningen i Sverige den 10 juli får riksbanksfullmäktiges ordförande Per Eckerberg sparken av regeringen. Ny ordförande blir Per Edvin Sköld
25 oktober – I Sverige beslutar Centerpartiets förtroenderåd att partiet ska lämna regeringen Erlander

Födda
9 mars – Mona Sahlin,  svensk politiker, minister på ett flertal poster.
23 mars – Lucio Gutiérrez Borbúa, Ecuadors president 2003–2005.
24 april – Bamir Topi, Albaniens president 2007–2012.
19 juni – Anna Lindh, Sveriges miljöminister 1994–1998 och Sveriges utrikesminister 1998–2003.
28 juni – Georgi Părvanov, Bulgariens president sedan 2002–2012.
29 juni – Gurbanguly Berdimuhamedow, Turkmenistans president sedan 2006.

Avlidna
4 januari – Theodor Körner, Österrikes förbundspresident 1951–1957.
26 januari – José Linhares, Brasiliens president 1945–1946.
17 mars – Ramon Magsaysay, Filippinernas president 1953–1957.
8 juli – Bernhard Näsgård, Sveriges jordbruksminister 1957.
26 juli – Carlos Castillo Armas, Guatemalas president 1954–1957.
4 augusti – Washington Luís Pereira de Sousa, Brasiliens president 1926–1930.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Vändskiva

Vändskiva kan syfta på:

Vändskiva (järnväg) – en konstruktion som används för att vända järnvägsfordon
 Vändskiva (vägtrafik) – en del av en trailerdragare
Vändskiva (plog) – en del på en plog som vänder jorden
Vändskiva (järnväg)

Vändskiva, en med järnvägsspår utrustad, vanligen cirkulär skiva, monterad på ett underrede på så sätt att skivan kan vridas runt ett centrum i spårets mitt. Konstruktionen används för att vända lok då de ska antingen in i ett cirkulärt lokstall, eller om loket behöver vändas för att kopplas i andra änden av ett tåg. Det finns även vändskivor som används för att vända järnvägsvagnar. För vändning av flera vagnar och hela tåg används triangelspår.

Idag används vändskivor mest på museijärnvägar, då moderna lok är byggda för att köras i båda riktningarna. Vändskivor placerades ofta framför ett lokstall.

Vändskivans grav, dvs. den fördjupning i marken som skivan löper i, kan antingen vara öppen eller klädd. I Sverige är många skivor klädda för att slippa snöskottning i vändskivegraven. Det finns även vändskivor som byggts i hus för att slippa väderpåverkan.

Sektoral vändskiva eller sektoriell vändskiva, en vändskiva som inte kan roteras hela varvet runt. Den här typen av skiva användes när man inte får plats med växlar utan behöver byta spår för lok på liten yta. Lösningen förekom bland annat i Lund och Södertälje.

Källor och litteratur

Externa länkar 

Järnväg
Malmedy

Malmedy (ibland: Malmédy, äldre tyskt namn: Malmünd) är en stad och kommun i Ardennerna i provinsen Liège, regionen Vallonien, Belgien. Malmedy hade cirka 11 600 invånare 2004.

Historia
Klostret i Malmedy grundades 648 och fram till den Franska revolutionen var staden kring klostret fristående från de omgivande staterna. I oktober 1795 inkorporerades Malmedy i Frankrike. Vid Wienkongressen 31 maj 1815 tillföll staden Preussen och således, från 1871, Kejsardömet Tyskland. Vid Versaillesfreden avträddes Malmedy tillsammans med övriga Eupen-Malmedy till Belgien.

Strax söder om staden utspelades Malmedymassakern utförd av tyska trupper under Ardenneroffensiven den 17 december 1944.

Externa länkar 
 Officiell webbplats för Malmedys kommun
 
 

Orter i Vallonien
Kommuner i provinsen Liège
Kommuner inom Franska gemenskapen i Liège
Politikåret 1934



Händelser
26 januari – En vänskaps- och nonaggressionspakt mellan Tyskland och Polen undertecknas.
4 februari – Den svenska högerns ungdomsförbund, Sveriges nationella ungdomsförbund, som är starkt påverkat av nazismen, bryter med moderpartiet, som helt har tagit avstånd från nazismen. Högern bildar i stället Ungsvenskarna, som tar ställning för demokratin.
9 februari – Balkanpakten bildas genom att Grekland, Jugoslavien, Rumänien och Turkiet undertecknar ett avtal om gemensamt försvar av varje deltagande lands gränser.
20 maj – Jemen överlämnar formellt Najran, Asir och Jizan till Saudiarabien.
30 juni – Under de långa knivarnas natt i Tyskland mördas ledande motståndare till nationalsocialisterna.
2 augusti – Tyska rikets rikspresident Paul von Hindenburg avlider och Adolf Hitler övertar hans ämbete och kallar sig "Führer" och ledare.

Val
24 juni – Alltingsval på Island.

Organisationshändelser
5 augusti – Folkpartiet bildas i Sverige.
Okänt datum – Axel Pehrsson-Bramstorp blir ordförande i Bondeförbundet

Födda
4 januari – Rudolf Schuster, Slovakiens president 1999–2004.
7 januari – Tassos Papadopoulos. Cyperns president 2003–2008.
10 januari – Leonid Kravtjuk, Ukrainas president 1991–1994.
7 februari – Edward Fenech Adami, Maltas president 2004–2009.
25 augusti – Ali Akbar Hashemi Rafsanjani, Irans president 1989–1997.
9 oktober – Jacobo Majluta Azar, Dominikanska republikens president 4 juli–16 augusti 1982.
9 november – Ingvar Carlsson, Sveriges statsminister 1986–1991 och 1994–1996.
29 november – Nicéphore Soglo, Benins president 1991–1996.
12 december – Miguel de la Madrid, Mexikos president 1982–1988.
15 december – Stanislaŭ Sjusjkevitj, Vitrysslands förste president 1991–1994.
19 december – Pratibha Patil, Indiens president sedan 2007.
24 december – Stjepan Mesić, Kroatiens president 2000–2010.

Avlidna
2 augusti – Paul von Hindenburg, Tysklands rikspresident 1925–1934.
15 oktober – Raymond Poincaré, Frankrikes president 1913–1920.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Vändskiva (vägtrafik)

Vändskiva, konstruktion som sitter bak på en trailerdragare (dragbil eller terminaltraktor), varpå en trailer kan röra sig då dragfordonet svänger i förhållande till trailern.

Se även
Vändskiva (järnväg)

Fordonsteknik
Ballongvidgning

Ballongvidgning eller ballongdilatation, även angioplastik och perkutan transluminal angioplastik (PTA), är en teknik för att vidga aterosklerotiskt förträngda artärer med en kateter.

Ballongvidgning av hjärtats kranskärl är det vanligaste ingreppet vid perkutan koronarintervention (PCI) och begreppen används vanligen synyonymt avseende vidgning av just kranskärlen. Ballongvidgning av kranskärlen utförs på förträngda artärer på hjärtat så att blodtillförseln till hjärtmuskeln inte stoppas.

Beskrivning 
Metoden genomförs på patienter som har förträngda ("kärlkramp") eller blockerade ("hjärtinfarkt") kranskärl i hjärtat. En slang (kateter) förs in via ljumsken eller handleden och följer artärerna till hjärtat. Patienten är lokalbedövad och har fått lugnande. Kontrastvätska sprutas in i kärlet och då kan läkaren och patienten via röntgenbilder på en bildskärm se var förträngningen är som orsakar problem. 

Därefter förs en tunnare slang in i den förra och i änden finns en liten prinskorvsliknande ballong. Nu kommer den svåra delen, vilket är att lirka ballongen till rätt kärl. Väl på plats, efter några doser kontrastvätska, fylls även ballongen med samma vätska. Den utvidgar sig någon eller några millimeter och därefter släpper man på trycket och backar ballongen en bit för att se resultatet. Om kärlväggarna inte faller tillbaka, är operationen klar. 

Om kärlväggarna faller tillbaka, dras den tunnare slangen ut och läkaren trär en stent på ballongen. Så lirkas det igen och väl på plats fylls vätska på igen. Stenten, som ser ut som ett mikroskopiskt metallnät (sträckmetall), är från början utdragen på längden och tvingas nu ut på tvären. Därigenom armeras kärlväggen inifrån och kan inte falla tillbaka.

Patienten får därefter ha ett tryckförband vid ljumsken eller handleden där slangen träddes in. Det är för patienten den besvärligaste delen av operationen eftersom förbandet måste sitta på i ett par timmar. Patienten får sedan äta blodförtunnande mediciner i ett halvår.

Historik 
Metoden föreslogs 1976 av den tyske läkaren Andreas Grünzing, men möttes av skepsis. Mindre än ett år senare, den 16 september 1977, utförde han framgångsrikt världens första perkutana ballongvidgning på en 37-årig man i Zürich i Schweiz. I Sverige utfördes metoden för första gången 1979 av Alfred Szamosi vid Karolinska sjukhuset, och har sedan successivt införts på övriga universitetssjukhus och utförs i dag (2010) på de flesta större sjukhus i landet. Läkaren Göran Stenport har bidragit till lanseringen av metoden i Sverige som har inneburit att antalet komplicerade och kostsamma kranskärlsoperationer minskat. Ballongutvidgningen kan utföras lokalt och tar en läkare och en sjuksköterska i anspråk i cirka en till två timmar.

Referenser

Kateterisering
Kardiovaskulära systemet
Angiologi