kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Torsten Fogelqvist

Torsten Fogelqvist, född 25 januari 1880 i Lidköping, död 23 januari 1941 i Smedjebacken, var en svensk författare, publicist och psalmförfattare. Han var son till prosten Johan Fogelqvist.

Biografi 
Efter studier i Uppsala ägnade sig Fogelqvist åt folkbildningsarbete, blev 1908 lärare vid Brunnsviks folkhögskola och var 1912–1918 skolans rektor. Från 1918 verkade han även som journalist, först som redaktör för Aftontidningen 1918–1919, sedan som kulturell och politisk medarbetare i Dagens Nyheter. Han blev 1927 filosofie hedersdoktor vid Uppsala universitet och från 1931 innehavare av stol nummer 11 i Svenska Akademien.

Torsten Fogelqvist var ledamot i psalmbokskommittéerna 1936 och 1937. Han diktade inte själv psalmer, men bidrog med bearbetningar till den innehållsliga modernisering som 1937 års psalmbok innebar, bland annat genom en språklig översyn av Stilla natt.

Under 1920-talet var Fogelqvist en tidig kritiker av Rasbiologiska institutet och dess chef Herman Lundborgs metoder.

Han framträdde först som poet med diktsamlingarna På vaxtavla (1912) och Sånger till den förlorade skönheten (1915). Han utgav senare essäsamlingar och reseskildringar som Bok och svärd (1917), Allvarsmän och narrar (1921), Från Söderköping till Rom (1924), På resa och rot (1926), samt Minnen, meningar och melodier (1930). Fogelqvist utgav även biografier, bland annat en över Erik Axel Karlfeldt (1931).

Fogelqvist var först gift med Alice Ringborg, dotter till Edward Ringborg, och därefter med Cissi Günther, syster till Christian Günther. Torsten Fogelqvist är begravd på Matteus begravningsplats i Norrköping.

Bibliografi

Källor 
Ingmar Lundkvist: Kulturprosten. Torsten Fogelqvist som DN-publicist och folkbildare. Institutionen för kulturvetenskaper, Lunds universitet 2005.
 Fogelqvist, Torsten på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar 
 
 

¨
Ledamöter av Svenska Akademien
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Svenska skolledare under 1900-talet
Folkhögskollärare
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Personer från Lidköping
Födda 1880
Avlidna 1941
Män
Mörby, Ekerö kommun

Mörby är en tidigare småort i Ekerö kommun, Stockholms län belägen på sydöstra Färingsö i Skå socken. I samband med tätortsavgränsningen 2015 kom småorten att inkluderas i tätorten Tureholm. 

Mörby bys utveckling kan beläggas från mitten av 1400-talet.

Externa länkar 
Mörby Byalag

Noter

Orter i Ekerö kommun
Tidigare småorter i Sverige
Ricksättra

Ricksättra är en småort i Ekerö kommun, Stockholms län, belägen på en udde på nordöstra sidan av Färingsö i Hilleshögs socken. Sedan år 2000 avgränsar SCB här ett fritidshusområde. 2010 fanns inom 50 hektar här 111 fritidshus.

Noter

Orter i Ekerö kommun
Småorter i Sverige
Fritidshusområden i Sverige
Slottshagen, Ekerö kommun

Slottshagen är en tidigare småort i Ekerö kommun belägen på norra Helgö i Ekerö socken. SCB avgränsade här 1995 en småort som 2018 klassades som en del av tätorten Slottshagen, Bona, Helgö bol och Kungens täppa. År 2000 ett fritidshusområde med 53 fritidshus. Sedan dess har antalet fritidshus minskat till under 50, varför Slottshagen inte längre återfinns bland fritidshusområdena.

Noter

Orter i Ekerö kommun
Tidigare småorter i Sverige
Tidigare fritidshusområden i Sverige
Solsidan, Ekerö kommun

Solsidan är en ort på Gällstaö i Ekerö kommun i Stockholms län. Statistiska Centralbyrån avgränsade här år 2000 ett fritidshusområde med 87 fritidshus över 23 hektar. År 2005 upphörde fritidshusområdet då området fick status som tätort, och 2015 hade tätorten vuxit samman med Parksidan.

Befolkningsutveckling

Se även
 Ekerö socken

Noter

Orter i Ekerö kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Tidigare fritidshusområden i Sverige
Stav (småort)

Stav är en  bebyggelse och tidigare småort i Ekerö kommun, Stockholms län belägen på nordvästra Färingsö i Färentuna socken. 2015 uppgick området i tätorten Kungsberga.

Källor 

Orter i Ekerö kommun
Tidigare småorter i Sverige
Asteroids

Asteroids är ett arkadspel från Atari år 1979. Året efter (1980) släpptes även Asteroids DeLuxe, en något mer avancerad variant och ytterligare något senare samma år släpptes Space duel som tillät två spelare samtidigt och även hade färggrafik. Alla tre spelen bygger på vektorgrafik.

Spelets idé
Upplägget är att spelaren styr en rymdfarkost som befinner sig i ett asteroidbälte. Farkosten är utrustat med en laserkanon, kan roteras medurs och moturs, förflyttas genom att slå på raketmotorn samt göra hopp i hyperrymden. Vid varje ny nivå finns det endast stora asteroider i rymden och dessa gäller det att pulverisera med laserkanonen. Vid träff bryts stenarna ned till två mindre och en träff på en av dessa ger ytterligare två ännu mindre stenar, om sedan en av dessa träffas så pulveriseras stenen. De stora stenarna ger 20 poäng, mellanstorleken 50 poäng och de minsta 100 poäng. När alla stenarna är pulveriserade tas man till en ny rymd med nya stora stenar och det hela upprepas. Allt eftersom nivåerna ökar blir antalet stora stenar fler (till en viss gräns). Vid jämna mellanrum dyker det upp vapenbestyckade flygande tefat som försöker utradera spelarens farkost. Dessa är av två olika varianter, stora (ganska harmlösa) samt små (ettriga och livsfarliga). Tefaten måste även de bekämpas med laserkanonen och de stora ger 200 poäng och de små 1 000 poäng vid träff. Men det gäller även att se upp för tefatens kanoner.

Tekniska detaljer
 Svartvit vektorgrafik
 Processor MOS 6502 som klockats till 1,5 MHz.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 
 Officiell online-version av Asteroids hos Atari
 
 
 All About Asteroids på Atari Times
 Artikel hos The Dot Eaters, om historien om Asteroids
 Edge Magazine The Making Of: Asteroids

Datorspel 1979
Atari
Arkadspel
Shoot 'em up-spel
Science fiction-datorspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel utvecklade i USA
Medelvärdessatsen

Den sats som brukar kallas medelvärdessatsen är differentialkalkylens medelvärdessats. Men det finns också en sats som kallas integralkalkylens medelvärdessats.

Differentialkalkylens medelvärdessats 

Om en funktion f(x) är kontinuerlig på det slutna intervallet [a,b] och deriverbar på det öppna intervallet (a,b), så finns en punkt ξ i (a,b) sådan att

.

Bevis

Inför hjälpfunktionen
.

Insättning av x = a och x = b ger φ(a) = φ(b) = f(a). Vidare är φ kontinuerlig i [a,b] och deriverbar i (a,b) med

.

Rolles sats ger nu att φ har en stationär punkt, x = ξ, i intervallet (a,b), och i en sådan gäller att

,

vilket bara är en omskrivning av det vi är ute efter och avslutar således beviset.

Satsen är ett specialfall av Taylors formel. Satsen kan även generaliseras till den generaliserade medelvärdessatsen (eller Cauchys medelvärdessats) som säger att:

Om funktionerna f och g är kontinuerliga på [a,b] och deriverbara på (a,b), så finns en punkt ξ i (a,b) sådan att

.

Differentialkalkylens medelvärdessats är då specialfallet g(x) = x.

Integralkalkylens medelvärdessats 
Om f är en kontinuerlig funktion på det slutna intervallet [a,b], så finns en punkt c i [a,b] sådan att 

Värdet f(c) i satsen är funktionens medelvärde på intervallet.

Bevis

Eftersom f är kontinuerlig på [a,b] så antar f ett största värde M och ett minsta värde m i intervallet enligt satsen om största och minsta värde. Speciellt har vi alltså  för alla t i intervallet [a,b]. Integreras leden så fås
.
Enligt satsen om mellanliggande värden så finns (minst) ett c mellan  och  så att , vilket efter förlängning ger just satsens påstående.

Externa länkar 

Satser inom reell analys
Brewsters miljoner

Brewsters miljoner är en amerikansk komedifilm från 1985 i regi av Walter Hill. Filmen är baserad på novellen med samma namn av George Barr McCutcheon.

Handling
Montgomery Brewster (Pryor) är en medelmåttig basebollspelare som en dag hamnar i fängelse med sin bästa vän, Spike Nolan (Candy), och har inte råd med borgen. Men då dyker en främmande man upp som betalar borgen och tar med sig Brewster och Spike till New York City. Där får Brewster reda på att hans farfars bror, Rupert Horn har avlidit och att Brewster är den enda arvingen av Ruperts förmögenhet. Han kommer att få 300 miljoner dollar men det finns ett villkor; Brewster måste spendera 30 miljoner dollar på bara 30 dagar. Men när tiden är ute så får han inte äga några som helst ägodelar eller tillgångar som han inte redan har. Brewster får inte heller bara ge bort pengarna eller förstöra värdesaker. Han får inte ens berätta för andra om just varför han måste göra sig av med pengarna så Brewster måste klara av uppgiften helt själv.

Rollista (urval)
Richard Pryor - Montgomery "Monty" Brewster
John Candy - Spike Nolan
Lonette McKee - Angela Drake 
Stephen Collins - Warren Cox
David White - George Granville
Jerry Orbach - Charlie Pegler
Pat Hingle - Edward Roundfield
David Wohl - Eugene Provost
Tovah Feldshuh - Marilyn
Hume Cronyn - Rupert Horn
Rick Moranis - Morty King
Yakov Smirnoff - Taxichaufför

Externa länkar 

Filmer 1985
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Engelskspråkiga filmer
New York på film
New Jersey på film
Filmer i regi av Walter Hill
Mountstuart Elphinstone

Mountstuart Elphinstone, född den 6 oktober 1779, död den 20 november 1859, var en angloindisk statsman och historiker. 

Elphinstone anställdes 1796 i Ostindiska kompaniets tjänst, blev 1801 biträdande brittisk agent i Poona, deltog som diplomatiskt biträde i general general Wellesleys fälttåg mot maratherna 1803, varvid han även utmärkte sig för tapperhet i slagen vid Assaye och Argaon, samt var några år engelsk resident i Nagpur.

Då lord Minto 1808 sökte inleda mot fransmännen riktade diplomatiska förbindelser med Brittiska Indiens grannstater, sändes Elphinstone som ambassadör till emiren av Afghanistan, Shah Shuja, för att avsluta ett alliansfördrag. Beskickningen misslyckades, men gav anledning till Elphinstones ryktbara Account of the kingdom of Cabul and its dependencies in Persia and India (1815; 3:e upplagan 1842). 

Hans under denna beskickning vunna erfarenhet blev för lång tid vägledande för den indiska regeringens politik vid nordvästgränsen. År 1811 blev Elphinstone resident hos marathfursten ("peshwa") i Poona, visade 1817 vid dennes krigsförklaring mot britterna under kritiska omständigheter mycken kallblodighet och genomförde efter furstens avsättning landets annektering med beundransvärd hänsyn till befolkningens gamla sedvänjor, varigenom det brittiska väldet i dessa trakter varaktigt befästes. 

Åren 1820–1827 var Elphinstone guvernör över presidentskapet Bombay och gjorde sig under denna tid högt förtjänt om det brittisk-ostindiska rättsväsendet genom sitt utkast till en sedan efter honom uppkallad lagbok ("Elphinstone code"), vilken för sin klarhet och bestämdhet till och med jämställts med "Code Napoléon". Han uträttade även mycket för folkundervisningens främjande bland den infödda befolkningen inom sitt ämbetsområde. 

Elphinstone lämnade Indien 1827 och tillbragte sitt återstående liv dels med studier i hemlandet, dels på resor, alltjämt aktad och rådfrågad som den förnämsta auktoriteten rörande indiska förhållanden. Elphinstone hade ständigt vid sidan av sin ämbetsverksamhet idkat djupgående studier i indisk historia och litteratur. Hans History of India: The hindoo and muhammedan periods (2 band 1841; 9:e upplagan 1865) betraktas som ett klassiskt arbete för den tid den omfattar.

Se även
Elphinstone College

Källor

Brittiska politiker
Britter i kolonialtidens Indien
Män
Födda 1779
Avlidna 1859
Ugglan
Brittiska historiker
Brittiska diplomater
Arthur Purves Phayre

sir Arthur Purves Phayre, brittisk koloniadministrator och militär, född 7 maj 1812 i Shrewsbury, död 14 december 1885 i Bray invid Dublin, ingick i bengaliska armén 1828, blev 1846 assistent åt brittiske kommissarien i det från Burma erövrade Tenasserim och själv kommissarie i Arakan 1849 och i Pegu 1852. Phayre, som 1855 blev major och 1857 i diplomatiskt uppdrag sändes till burmesiska hovet, förvärvade under årens lopp en enastående noggrann kännedom om land, folk och språk i Burma. 

Han blev 1862 förste innehavare av den nyupprättade posten som guvernör (chief commissioner) över hela provinsen Brittiska Burma (Arakan, Irrawaddy, Pegu och Tenasserim) samt förestod med utmärkelse denna syssla till 1867. Phayre var 1874–1878 guvernör över Mauritius och blev 1877 generallöjtnant. Han skrev en värdefull History of Burma (1883). En staty över Phayre restes 1885 i Rangoon.

Källor

Brittiska generaler
Födda 1812
Avlidna 1885
Män
Personer från Shrewsbury
Ranko Djordjic

Ranko Djordjic (serbiska: Paнкo Ђopђић,(bosniska:Ranko Đorđić), född 1 januari 1957 i Zenica Bosnien och Herzegovina, SFR Jugoslavien, är en svensk fotbollstränare/idrottslärare. 

Djordjic är far till fotbollsspelaren Bojan Djordjic.

Referenser

Jugoslaviska fotbollsspelare
Spelare i FK Željezničar Sarajevo
Spelare i NK Čelik Zenica
Spelare i Röda Stjärnan
Fotbollsspelare i IFK Norrköping
Spelare i Jugoslaviska förstaligan i fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Tränare i Vasalunds IF
Födda 1957
Levande personer
Män
Personer från Zenica
Svartsjö

Svartsjö är en småort på Färingsö i Sånga socken i Ekerö kommun. Orten var tingsplats i Färentuna härad.

Noter

Se även
Anstalten Svartsjö
Svartsjö kungsgård
Svartsjö slott
Fiskartorpet, Svartsjö
Svegro

Externa länkar

Orter i Ekerö kommun
Småorter i Sverige
Nihilist

Nihilist kan syfta på:

 Nihilist – förespråkare för en filosofisk position, se nihilism
Nihilist (musikgrupp) – ett tidigt death metal-band från Stockholm

Se även
Nihilisterna – ett ofullbordat och opublicerat drama av Anne Charlotte Leffler
Nihil – en skiva med det tyska industrial bandet KMFDM
Värdenihilism – en teori som uppstod i Uppsalafilosofin
Sånga-Sundby

Sånga-Sundby är en småort i Ekerö kommun, Stockholms län belägen mitt på Färingsö i Färentuna socken.

Noter

Orter i Ekerö kommun
Småorter i Sverige
Söderberga

Söderberga är en tidigare småort i Ekerö kommun, Stockholms län, belägen på södra delen av Färingsö i Skå socken. I samband med tätortsavgränsningen 2015 kom småorten att inkluderas i tätorten Tureholm.

Noter

Orter i Ekerö kommun
Tidigare småorter i Sverige
Viskos

Viskos är trivialnamnet på cellulosa-xantogenat, som är basmaterial för såväl fibrer, konstsilke, (*konstsiden) som folier, cellofan. Fibern är baserad på bomull eller cellulosa.

Viskosfibern förekommer i blandningar med bomull, ull, lin eller med andra konstfiber och bearbetas så till kappor, dräkter, underkläder, sport- och fritidsplagg. Av konstsilke vävs tyget konstsiden.

Viskosrayon är ett jämförelsevis billigt textilt material. Det har stor förmåga att ta upp fukt och töjs lätt i vått tillstånd. Elasticiteten och skrynkelhärdigheten är låg, hållfastheten medelmåttig. 

Cellofan används mest för emballage i olika former.

Framställning
Beroende på cellulosans kemiska sammansättning och tillverkningsmetod skiljer man mellan viskos-, acetat- och kopparrayon. Viskosrayon tillverkas på så sätt att sulfitcellulosa behandlas med natronlut och därigenom omvandlas till s. k. alkalicellulosa. Denna mals sönder och omsätts med koldisulfid och natronlut, varvid en trögflytande lösning av cellulosaxantat erhålls. Denna viskos pressas sedan genom ett munstycke med fina hål, en s. k. spinndysa, ned i ett svavelsyrehaltigt spinnbad, där cellulosan återbildas (regenereras) i form av långa fibrer. Rayonull framställs genom att man skär sönder dessa fibrer.

Genom olika behandling av viskos kan man åstadkomma så skilda ting som tygliknande produkter utan vävning, "non-woven", och korvskinn.

Rayon och konstsilke
Det amerikanska handelsnamnet rayon (bildat av ray, stråle) inregistrerades 1924 som ersättning för silke. Rayon användes första gången 1912 i strumpor och sedan 1916 i hela plagg. 

Konstsilke är en gammal benämning på rayon. Benämningen konstsilke fick det eftersom det liknade naturfibern silke.

Handelsnamn
 Rayon (USA, Sverige)
 Cellull (Sverige, 1940-tal)

Se även
Svenska Rayon-aktiebolaget

Referenser

Konstfibrer
Emma Bendz

Emma Erika Bendz, född Holmberg 13 juni 1858 i Gärdslövs socken, Malmöhus län och uppvuxen i Äspö på Söderslätt, död 14 juni 1927, var en svensk författare.

Biografi
Emma Bendz var dotter till kontraktprosten Lars Paulus Holmberg och Fredrika Wilhelmina Gullander. Hon var syster till folkhögskoleföreståndaren Teodor Holmberg och gift med professorn i rättsmedicin Hans Bendz (1851–1914). De är begravda på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Kvinnor
Födda 1858
Avlidna 1927
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Personer från Gärdslövs socken
Söderby, Ekerö kommun

Söderby är en tätort i Ekerö kommun i Stockholms län. I Söderby ligger Söderby gård med anor från 1300-talet. Huvudbyggnaden med sina flyglar är från senare tid och bevarad, likaså den praktfulla allén som leder från Ekerövägen fram till gården. Till gården hörde en stor fruktträdgård som är i stora delar intakt. I gården finns bland annat Munsö husläkarmottagning.

Befolkningsutveckling

Bilder

Se även
Munsö socken

Noter

Externa länkar

Orter i Ekerö kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Tureholm

för slottet i Trosa kommun, se Tureholms slott 
Tureholm är en tätort i Ekerö kommun, Stockholms län.

Befolkningsutveckling

Se även 
Skå socken

Noter 

Orter i Ekerö kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Törnby

Törnby är en tidigare småort i Skå socken, Ekerö kommun, Stockholms län, belägen på södra delen av Färingsö. Vid 2015 års tätortsavgränsning hade småorten vuxit samman med tätorten Stenhamra.

Byn omtalas första gången 1342, då Jöns och Botolf i Törnby ('de Tørneby') var fastrar i samband med ett jordbyte mellan en bonde i Ekeby och Vårfruberga kloster. 1541 omfattade byn två manfal frälse och ett skattehemman. De båda frälsegårdarna såldes 1544 av Karin Axelsdotter (Tott) till Gustav Vasa.

Noter

Orter i Ekerö kommun
Tidigare småorter i Sverige
Ytterby gruva

Ytterby gruva är en gruva som ligger på Resarö i Vaxholms kommun. I gruvans mineral har nio grundämnen upptäckts genom åren:

 Yttrium (av Ytterby)
 Ytterbium (av Ytterby)
 Terbium (av Ytterby)
 Erbium (av Ytterby)
 Holmium (av Holmia, det latinska namnet på Stockholm)
 Skandium (av Skandinavien)
 Tulium (av Thule, det latinska namnet på Skandinavien)
 Gadolinium (efter Johan Gadolin)
 Tantal (efter den grekiska mytologiska figuren Tantalus)

Ytterby är den plats i världen som har flest grundämnen uppkallade efter sig.

Historisk tidsaxel 
 År 1787 upptäckte den svenske löjtnanten Carl Axel Arrhenius, som var ansvarig för militärens kruttillverkning och förlagd vid Vaxholms fästning en exceptionellt tung svart sprängsten, som senare fick namnet gadolinit
 År 1843 upptäckte den svenske kemisten Carl Gustaf Mosander de två grundämnena yttrium (Y) och terbium (Tb).
 År 1878 upptäckte schweizaren Jean Charles Galissard de Marignac en komponent som kallades ytterbia ur vilken senare grundämnet ytterbium (Yb) separerades. 
 År 1879 upptäckte svenskarna Per Teodor Cleve och Lars Fredrik Nilson grundämnena erbium (Er), holmium (Ho), skandium (Sc), samt tulium (Tm).
 År 1880 identifierade schweizaren Marignac ytterligare ett grundämne som 1886 fick namnet gadolinium.
 År 1933 upphörde brytningen av fältspat.
 År 1987 belönades de två forskarna J. Georg Bednorz och K. Alexander Müller, som upptäckte att ett keramiskt material där yttrium ingick, kunde ge supraledande egenskaper, med Nobelpriset i fysik. 
 År 1989 utnämndes Ytterby gruva till Historical Landmark, ungefär historisk plats, av ASM International (tidigare: American Society for Metals), som är en intresseorganisation för metallurgi. Vid gruvans ingång monterades en minnesplakett.
 År 2018 tilldelades Ytterby gruva utmärkelsen EuChemS Historical Landmarks Award at the European level för den historiska betydelsen av de många grundämnesupptäckterna. Utmärkelsen som utdelades för första gången av European Chemical Society (EuChemS) överlämnades vid en ceremoni i april 2019 då också 150-årsminnet av skapandet av det periodiska systemet uppmärksammades.

Bildgalleri

Källor 
  (Dagbrottets historia, arkiverad text)

Noter

Externa länkar 

Webbplats för Ytterby Gruva
Film om Ytterby gruva - periodicvideos.com
Upptäcktshistoria och etymologi för elementen från Ytterby

 
Stockholms skärgård
Byggnader och anläggningar i Vaxholms kommun
Vifärna

Vifärna är en by i Ekerö kommun, Stockholms län belägen på norra Färingsö i Hilleshögs socken. Från 2015 avgränsar SCB två småorter här, efter att området tidigare har utgjort en enda småort.

Noter

Orter i Ekerö kommun
Småorter i Sverige
Ölsta, Ekerö kommun

Ölsta är en tätort i Ekerö kommun belägen på norra Färingsö. 

Orten har kommunens enda kvarvarande Folkets Hus och park.

Befolkningsutveckling

Se även
Färentuna socken

Noter

Orter i Ekerö kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Fredros

Fredros är ett före detta järnbruk, herrgård och by i Arvika kommun och Gunnarskogs socken i västra Värmland, byn ligger mellan sjöarna Mången och Treen. Bruksverksamheten startade under 1700-talet med mindre framgångsrika försök att utvinna koppar, och inriktades senare på smide..

Källor

Orter i Arvika kommun
Herrgårdar i Värmland
Svenska järnbruk
Bruksorter i Sverige
800 meter frisim för damer i simning vid olympiska sommarspelen 2004

Sammanställda resultaten för 800 meter frisim, damer vid de Olympiska sommarspelen 2004.

Rekord

Medaljörer

Resultat
Från de 4 kvalheaten gick de 8 snabbaste vidare till final.

Alla tider visas i minuter och sekunder.
Q kvalificerad till nästa omgång
DNS startade inte.
DSQ markerar diskvalificerad eller utesluten.

Kval

Heat 1
 Golda Marcus, El Salvador 8.59,81
 You-Ri Kwon, Sydkorea 9.01,42
 Jelena Petrova, Estland 9.01,62
 Heather Roffey, Caymanöarna 9.02,88
 Paola Duguet, Colombia 9.06,96
 Anita Galic, Kroatien 9.10,91
 Khadija Ciss, Senegal 9.20,06

Heat 2
 Diana Munz, USA 8.30,87 Q
 Jana Henke, Tyskland 8.31,06 Q
 Simona Paduraru, Rumänien 8.34,15 Q
 Sarah Paton, Australien 8.35,81
 Brittany Reimer, Kanada 8.41,55
 Marianna Lymperta, Grekland 8.42,65
 Olga Beresjneva, Ukraina 8.57,96
 Ivanka Moralieva, Bulgarien 9.03,13

Heat 3
 Rebecca Cooke, Storbritannien 8.28,47 Q
 Ai Shibata, Japan 8.30,08 Q
 Linda Mackenzie, Australien 8.35,90
 Sachiko Yamada, Japan 8.36,48
 Camelia Potec, Rumänien 8.41,20
 Jana Pechanova, Tjeckien 8.47,38
 Rebecca Linton, Nya Zeeland 9.02,41
 Eva Risztov, Ungern DNS

Heat 4
 Laure Manaudou, Frankrike 8.25,91 Q
 Kalyn Keller, USA 8.32,36 Q
 Erika Villaecija, Spanien 8.33,61 Q
 Hua Chen, Kina 8.36,24
 Flavia Rigamonti, Schweiz 8.38,10
 Hannah Stockbauer, Tyskland 8.38,17
 Kristel Kobrich, Chile 8.:40,41
 Anja Carman, Slovenien DNS

Final
 Ai Shibata, Japan 8.24,54
 Laure Manaudou, France 8.24,96
 Diana Munz, USA 8.26,61
 Kalyn Keller, USA 8.26,97
 Erika Villaecija, Spanien 8.29,04
 Rebecca Cooke, Storbritannien 8.29,37
 Jana Henke, Tyskland 8.33,95
 Simona Paduraru, Rumänien 8.37,02

Tidigare vinnare

OS
1896 – 1964: Ingen tävling
1968 i Mexico City: Debbie Meyer, USA – 9.24,0
1972 i München: Keena Rothhammer, USA – 8.53,68
1976 i Montréal: Petra Thümer, DDR – 8.37,14
1980 i Moskva: Michelle Ford, Australien – 8.28,90
1984 i Los Angeles: Tiffany Cohen, USA – 8.24,95
1988 i Seoul: Janet Evans, USA – 8.20,20
1992 i Barcelona: Janet Evans, USA – 8.25,52
1996 i Atlanta: Brooke Bennett, USA – 8.27,89
2000 i Sydney: Brooke Bennett, USA – 8.19,67

VM
1973 i Belgrad: Novella Calligaris, Italien – 8.52,97 
1975 i Cali, Colombia: Jenny Turrall, Australien – 8.44,75
1978 i Berlin: Tracey Wickham, Australien – 8.24,94
1982 i Guayaquil, Ecuador: Kim Linehan, USA – 8.27,48
1986 i Madrid: Astrid Strauss, DDR – 8.28,24
1991 i Perth: Janet Evans, USA – 8.24,05
1994 i Rom: Janet Evans, USA – 8.29,85
1998 i Perth: Brooke Bennett, USA – 8.28,71
2001 i Fukuoka, Japan: Hannah Stockbauer, Tyskland – 8.24,66
2003 i Barcelona: Hannah Stockbauer, Tyskland – 8.23,66

Simning vid olympiska sommarspelen 2004