Brittisk-indiska armén

Brittisk-indiska armén (engelska: Indian Army) var armén i Indien under Brittiska Indiens tid (1857–1947). Den bestod av en europeisk kärna och en armé av indiska soldater. De brittiska territorierna i Indien administrerades före 1858 av Brittiska Ostindiska Kompaniet. Då bildade de europeiska trupperna delvis en särskild "indisk armé", i det att Ostindiska kompaniet hade rätt att värva européer (engelsmän) till ett antal av 20 000 man, varjämte den engelska kronan sedan 1814 på kompaniets räkning sände "kungliga" trupper till en styrka av 29 000 man. Från 1858 utsände Storbritannien ett antal regementen till Indien, där de stannade några år för att sedan återvända hem. Den inhemska armén rekryterades, liksom den engelsk-europeiska, genom värvning.

Styrka 

Hela den brittisk-indiska armén var till 1890-talet delad i 3 arméer, vilka 1877-78 hade följande styrka.

 Bengaliska armén 104 216 man (därav 40 283 man européer)
 Madras-armén 47 026 man (därav 12 733 européer)
 Bombay-armén 38 355 man (därav 11 710 européer)

De till Indien förlagda brittiska trupperna uppgick 1907-8 till 75 000 man i följande förband.
 52 infanteribataljoner
 9 kavalleriregementen
 64 artilleribatterier 

De inhemska trupperna uppgick samma år till 158 000 man i följande förband.
 140 infanteribataljoner
 40 kavalleriregementen
 11 bergsbatterier

De brittiska och de inhemska trupperna var sammanförda i 10 divisioner samt 3 gränsbrigader och garnisonen i Aden. Armén var sedan 1907 delad i två fältarméer, en i nord och en i syd. Hela armén stod under en överbefälhavare med ett fullständigt högkvarter i Calcutta (sommartiden i Simla, nuvarande Shimla). Därtill kom vasallstaternas kontingenter om sammanlagt 137 000 man. Armébudgeten uppgick 1907-8 till 308 miljoner rupier.

Tidsaxel 
 1857 och tidigare: Ostindiska Kompaniets truppstyrkor kallades i ungefärlig översättning Ostindiska Kompaniets armé i Indien.
 1858: "Indian Army" bildades av britterna efter Sepoyupproret, samtidigt som den brittiska regeringen tog över kontrollen över Indien från Brittiska Ostindiska Kompaniet.
 1858–1894: "Indian Army" avsåg armén finansierad av Indiens regering, vilket inkluderade såväl brittiska trupper, kommenderade från moderlandet, som inhemskt rekryterade förband av sepoyer. Under denna period började britterna rekrytera punjabis och pashtuner, vilka ansågs som mer pålitliga än de högre kast från Oudh som tidigare varit starkt företrädda i armén.
 1895–1902: "Indian Army" användes som en överordnad benämning för de separata härar som hölls i Brittiska Indiens "presidenturer": Bengaliska armén, Madrasarmén, Bombayarmén. 
 Efter 1902: Hela krigsmakten stod under en överbefälhavare (commander in chief), som till biträde hade ett fullständigt högkvarter och som hade sitt säte i Calcutta, sommartiden i Shimla. Överbefälhavaren lydde i sin ordning under generalguvernören. Till förestående trupper kunde ytterligare läggas vasallstaternas kontingenter, uppgående till 137 000 man, på vilka man dock icke obetingat kunde lita. En del av officerarna och underofficerarna vid de infödda trupperna var britter, de övriga jämte manskapet infödda. Det senare anskaffades genom värvning. För officerarnas utbildning fanns en kadettskola, och en krigsakademi var i början av 1900-talet under bildning. På arméns utbildning blev mycket gjort under det tidiga 1900-talet; dess organisation och utrustning överensstämde i huvudsak med brittiska arméns. 
 1903–1947:"Indian Army" var nu de styrkor som rekryterats lokalt och som var permanent förlagda till Indien, tillsammans med sina brittiska officerare. Till detta kom "Brittiska armén i Indien" bestående av brittiska arméförband posterade tillfälligt i Indien. Tillsammans benämndes "Indian Army" och "Brittiska armén i Indien" under denna tid "Army of India".
 1904 Som följd av en politiskstrategisk maktkamp mellan Ryssland och England detta beslöt England att annektera Tibet, och gjorde så med en expeditionsstyrka under befäl av överste Younghusband. Dalai Lama flydde till Mongoliet, och Tibet skrev under ett fredsfördrag med England 7 september 1904.
 Flottan bestod 1908 av 4 större truppfartyg (18 287 ton), 4 andra ångare av omkring 1 000 ton var samt mindre fartyg för hamn- och flodtjänst, kustmätning, minläggning o.s.v., alla utan militäriskt värde.
 Före första världskriget: Försvarsväsendet var på det sättet ordnat, att förutom en brittisk här av till Indien förlagda trupper, 52 bataljoner, 9 kavalleriregementen, 64 ridande, åkande och bergsbatterier m.m. med tillsammans 75 000 man, fanns en infödd här av 140 bataljoner, 40 regementen kavalleri, 11 bergsbatterier m.m. med en styrka av 158 000 man, vartill kom 27 500 infödda reservister, 34 000 "volunteers" (engelsmän) i 61 kårer, 18 000 man "rikstrupper" (imperial service troops) i 41 kårer, 14 500 man gränsmilis och 17 500 man polistrupper, allt som allt 345 000 man. 
 De brittiska och de infödda trupperna var sammanförda i 10 divisioner, vilka var försedda med allt för omedelbar utryckning erforderligt, jämte 3 gränsbrigader och besättningen i Aden. Divisionerna och de övriga trupperna var sedan 1907 förenade i en nord- och en sydarmé med huvudorter i Naini Tal och Poona, vardera armén under en befälhavare med fullständig stab. 
 1939-1945: Indiska trupper deltog även i andra krig, på britternas sida, men under andra världskriget kom frivilliga indiska trupper att utgöra den största frivilligstyrkan i krigshistorien med en truppstyrka på 2 500 000 man.
 1947-1950: Vid självständigheten från britterna 1947 behöll britterna fyra regementen med Gurkhasoldater, en del förband tillföll det nybildade Pakistan, medan lejonparten övergick till det självständiga Indien.

Överbefälhavare 
 1857 Colin Campbell, 1st Baron Clyde 
 1861 Hugh Henry Rose, 1st Baron Strathnairn, of Strathnairn and Jhansi
 1865 William Rose Mansfield, 1st Baron Sandhurst
 1870 Robert Cornelius Napier, 1st Baron Napier of Magdala
 1876 Frederick Paul Haines
 1881 Donald Martin Stewart 
 1885 Frederick Sleigh Roberts, 1st Earl Roberts of Kandahar, Pretoria and Waterford
 1893 George Stewart White 
 1898 Charles Edward Nairne, tillförordnad 
 1898 William Stephen Alexander Lockhart 
 1900 Arthur Power Palmer 
 1902 Horatio Herbert Kitchener, 1st Earl Kitchener of Khartoum 
 1909 Garret O'Moore Creagh 
 1914 Harry Beauchamp Duff
 1916 Charles Carmichael Monro
 1920 Henry Seymour Rawlinson, 1st Baron Rawlinson
 1925 Claude William Jacob
 1925 William Riddell Birdwood, 1st Baron Birdwood of Anzac
 1930 Philip Walhouse Chetwode, 1st Baron Chetwode
 1935 Robert Archibald Cassels
 1941 Claude Auchinleck
 1941 Alan Fleming Hartley
 1942 Archibald Percival Wavell, 1st Earl Wavell
 1943 Claude Auchinleck

Framträdande befäl inom armén 
 Sir Neville Bowles Chamberlain
 Sir Robert Low

Förband och enheter

Kavalleriregementen 1903 
 Governor General's Bodyguard
 Governor's Bodyguard, Madras
 Governor's Bodyguard, Bombay
 1st Duke of York's Own Lancers (Skinner's Horse)
 2nd Lancers (Gardner's Horse)
 3rd Skinner's Horse
 4th Lancers - (4th Cavalry in 1904)
 5th Cavalry
 6th Prince of Wales's Cavalry
 7th Lancers - (7th Hariana Lancers in 1904) 
 8th Lancers - (8th Cavalry in 1904)
 9th Hodson's Horse
 10th Duke of Cambridge's Own Lancers (Hodson's Horse)
 11th Prince of Wales's Own Lancers - (11th Prince of Wales's Own Lancers (Probyn's Horse) in 1904) 
 12th Cavalry
 13th Duke of Cambridge's Own Lancers (Watson's Horse)
 14th Murray's Jat Lancers
 15th Lancers (Cureton's Multanis)
 16th Cavalry
 17th Cavalry
 18th Tiawana Lancers
 19th Lancers (Fane's Horse)
 20th Deccan Horse
 21st Prince Albert Victor's Own Cavalry (Frontier Force)
 22nd Cavalry (Frontier Force) - (22nd Sam Browne's Cavalry (Frontier Force) in 1904)
 23rd Cavalry (Frontier Force)
 25th Cavalry (Frontier Force)
 26th Light Cavalry
 27th Light Cavalry
 28th Light Cavalry
 29th Lancers (Deccan Horse)
 30th Lancers (Gordon's Horse)
 31st Duke of Connaught's Own Lancers
 32nd Lancers
 33rd Queen's Own Light Cavalry
 34th Prince Albert Victor's Own Poona Horse
 35th Scinde Horse
 36th Jacob's Horse
 37th Lancers (Baluch Horse)
 38th Central India Horse 
 39th Central India Horse

Infanteriregementen 1903 
 1st Brahmans
 2nd (Queen's Own) Regiment of Rajput Light Infantry 
 3rd Brahmans
 4th Prince Albert Victor's Rajputs
 5th Light Infantry
 6th Jat Light Infantry
 7th (Duke of Connaught's Own) Rajputs 
 8th Rajputs
 9th Bhopal Infantry
 10th Jats
 11th Rajputs
 12th Pioneers (The Keat-i-Ghilzai Regiment)
 13th Rajputs (The Shekhawati Regiment)
 14th Ferozepore Sikhs
 15th Ludhiana Sikhs
 16th Rajputs (The Lucknow Regiment)
 17th The Loyal Regiment
 18th Infantry
 19th Punjabis
 20th Duke of Cambridge's Own Punjabis - (20th Duke of Cambridge's Own Infantry (Brownlow's Punjabis) 1904)
 21st Punjabis
 22nd Punjabis
 23rd Sikh Pioneers
 24th Punjabis
 25th Punjabis
 26th Punjabis
 27th Punjabis
 28th Punjabis
 29th Punjabis
 30th Punjabis
 31st Punjabis
 32nd Sikh Pioneers
 33rd Punjabis
 34th Sikh Pioneers
 35th Sikhs
 36th Sikhs
 37th Dogras
 38th Dogras
 39th Garhwal Rifles
 40th Pathans
 41st Dogras
 42nd Deoli Regiment
 43rd Erinpura Regiment
 44th Mharawara Regiment
 45th Rattray's Sikhs
 46th Punjabis
 47th Sikhs
 48th Pioneers
 51st Sikhs (Frontier Force)
 52nd Sikhs (Frontier Force)
 53rd Sikhs (Frontier Force)
 54th Sikhs (Frontier Force)
 55th Coke's Rifles (Frontier Force) 
 56th Punjabi Rifles (Frontier Force)
 57th Wilde's Rifles (Frontier Force)
 58th Vaughan's Rifles (Frontier Force)
 59th Scinde Rifles (Frontier Force)
 61st Pioneers
 62nd Punjabis
 63rd Palamcottah Light Infantry
 64th Pioneers
 65th Carnatic Infantry
 66th Punjabis
 67th Punjabis
 69th Punjabis
 71st Coorg Infantry
 72nd Punjabis
 73rd Carnatic Infantry
 74th Punjabis
 75th Carnatic Infantry
 76th Punjabis
 77th Moplah Rifles
 78th Moplah Rifles
 79th Carnatic Infantry
 80th Carnatic Infantry
 81st Pioneers
 82nd Punjabis
 83rd Wallajahabad Light Infantry
 84th Punjabis
 86th Carnatic Infantry
 87th Punjabis
 88th Carnatic Infantry
 89th Punjabis
 90th Punjabis
 91st Punjabis (Light Infantry)
 92nd Punjabis
 93rd Burma Infantry
 94th Russell's Infantry
 95th Russell's Infantry
 96th Berah Infantry
 97th Deccan Infantry
 98th Infantry
 99th Deccan Infantry
 101st Grenadiers
 102nd Grenadiers
 103rd Mahratta Light Infantry
 104th Wellesley's Rifles
 105th Mahratta Light Infantry
 106th Hazara Pioneers
 107th Pioneers
 108th Infantry
 109th Infantry
 110th Mahratta Light Infantry
 112th Infantry
 113th Infantry
 114th Mahrattas
 116th Mahrattas
 117th Mahrattas
 119th Infantry (The Mooltan Regiment) 
 120th Rajputana Infantry
 121st Pioneers
 122nd Rajputana Infantry 
 123rd Outram's Rifles
 124th Duchess of Connaught's Own Baluchistan
 125th Napier's Rifles
 126th Baluchistan Infantry
 127th Baluch Light Infantry
 128th Pioneers
 129th Duke of Connaught's Own Baluchis
 130th Baluchis
 1st Gurkha Rifles (The Malaun Regiment)
 2nd Gurkha Rifles|2nd Prince of Wales's Own Gurkha Rifles (The Sirmoor Rifles)
 3rd Gurkha Rifles
 4th Gurkha Rifles
 5th Gurkha Rifles|5th Gurkha Rifles (Frontier Force)
 6th Gurkha Rifles
 7th Gurkha Rifles
 8th Gurkha Rifles
 9th Gurkha Rifles
 10th Gurkha Rifles

Förband som blev brittiska efter 1947 
Gurkhabrigaden
 2nd King Edward VII's Own Gurkha Rifles (The Sirmoor Rifles)
 6th Gurkha Rifles (senare: Queen Elizabeth's Own)
 7th Gurkha Rifles (senare: Duke of Edinburgh's Own)
 10th Gurkha Rifles (senare: Princess Mary's Own)

Se även 
 George Nathaniel Curzon 
 Edward Law, 1:e earl av Ellenborough 
 Indian National Army
 Indiens försvarsmakt
 Ostindiska Kompaniets armé i Indien

Referenser 

Brittiska Indien
Brittisk-indiska armén
Ej längre existerande indiska myndigheter
Brittiska imperiet
Storbritanniens militärhistoria
Organisationer bildade 1857
Organisationer upplösta 1947