kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gatlingkulspruta

Gatlingkulsprutan var den första effektiva kulsprutan. Den uppfanns 1861 under amerikanska inbördeskriget av Richard J. Gatling och patenterades den 9 maj 1865. Uppfinnarens avsikt var att färre soldater skulle krävas för uppgiften och kriget därmed kunna slutföras snabbare och med mindre förluster.

Problemet med snabb skottlossning är att eldröret blir överhettat. Gatlings konstruktion löste detta genom att 4-10 pipor fastsatta på en roterande ställning avlossades i turordning medan de övriga däremellan hann svalna. Skytten drev runt ställningen med en vev. Vapnet sköt flera skott i sekunden. Originalversionen av vapnet kom inte att användas i någon större utsträckning under amerikanska inbördeskriget, men användes i många länder och krig under senare delen av 1800-talet tills den ersattes av modernare kulsprutekonstruktioner.

I modern tid har grundtanken bakom gatlingkulsprutans konstruktion med roterande pipor åter kommit till användning, bland annat i form av den så kallade minigun som används på flygplan, helikoptrar och stridsfartyg. Ett exempel på en minigun som används för understöd av marktrupp är automatkanonen GAU-8 Avenger, som används på det amerikanska attackflygplanet Fairchild A-10 Thunderbolt. I detta fall är det den extremt snabba mekanismen och den minskade risken för överhettning av eldrören man vill ha. Konstruktionen medger både högre skottfrekvens och längre skottsalvor än en konventionell kulspruta.

Se även

Automatkarbin
Chaingun
Kulspruta
Minigun
Maximkulspruta

Externa länkar 

Kulsprutor
Stureby (tunnelbanestation)

Stureby är en station i Stockholms tunnelbana och ligger i stadsdelen Stureby i Söderort inom Stockholms kommun. Den trafikeras av Gröna linjen och ligger mellan stationerna Svedmyra och Bandhagen.

Stationen ligger mellan Sågverksgatan och Munksjövägen vid Skönviksvägen. Avståndet till station Slussen är 5,8 kilometer. Stationen öppnades den 9 september 1951, då fanns här bara en provisorisk station. Den permanenta stationen (nuvarande) öppnades den 1 oktober 1953 och var då slutstation. Redan från 1930 drogs spårvägen Örbybanan förbi och hade hållplats här. Tunnelbanesträckan mellan Globens station och Stureby station följer den gamla spårvägslinjen.

Stationen består av en plattform utomhus, med entré från söder. Från entrén sett går spåret till höger till Hagsätra och spåret till vänster mot Hässelby strand.

Stationen fick 2012 en konstnärlig utsmyckning i form av en skulptur i grönpatinerad brons av Carin Ellberg.

Framtid
Från cirka 2030 kommer stationen att ligga på Blå linjen istället för på Gröna. Det gäller alla stationer från Sockenplan till Hagsätra. Hagsätragrenen blir då en av Blå linjens grenar i söder. Vid den nya stationen Sofia kommer banan grena sig i Nackagrenen respektive Hagsätragrenen.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Stureby
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1930
1930 i Sverige
Byggnader och anläggningar i Söderort
Mälarhöjden (tunnelbanestation)

Mälarhöjden är en station längs Stockholms tunnelbana. Den trafikeras av röda linjen (Tub 2) och ligger mellan stationerna Axelsberg och Bredäng.

Allmänt
Stationen ligger vid Hägerstensvägen och Slättgårdsvägen. Avståndet till station Slussen är 7,5 kilometer. Den invigdes den 16 maj 1965 vid den första utbyggnaden av den ett år tidigare invigda tunnelbanan mot Norsborg. Plattformen ligger i en bergtunnel 10–34 meter under marken. Stationens enda entré ligger vid korsningen Hägerstensvägen/Slättgårdsvägen. När du kommer från centrala Stockholm är utgången längst bak i tågsättet.

Den konstnärliga utsmyckning består av målade emaljplåtar, Ebb och flod av Margareta Carlstedt. Konstverket är 190 meter långt och invigdes i samband med stationens öppnande 1965.

Fotogalleri

Källor

Noter

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Söderort
Mälarhöjden
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1965
1965 i Sverige
Röd lyser stugan

Röd lyser stugan, Smålandssången, är Smålands landskapssång, med text av Linnéa Andrén och tonsatt av hennes bror Ivar Widéen. Sången framfördes av Smålands sångarförbund vid den Andra allmänna svenska sångarfesten den 12–14 juli 1912 i samband med de olympiska spelen 1912 på Stockholms stadion. Sången är inspirerad från miljön kring Linnéa Andréns morföräldrahem i Bellö socken, Jönköpings län.

Referenser

Externa länkar 
Text till Röd lyser stugan

Svenska landskapssånger
Småland
Midsommarkransen (tunnelbanestation)

Midsommarkransen är en tunnelbanestation längs Stockholms tunnelbana. Den trafikeras av röda linjen (T-bana 2) och ligger mellan stationerna Telefonplan och Liljeholmen. Stationen är belägen i bergrum 17 meter under marken, mellan Svandammsvägen och Övre Bergsvägen. Entré finns via gångpassage från Svandammsvägen och Tegelbruksvägen. Stationen togs i bruk den 5 april 1964, när Röda linjen invigdes. Avståndet till station Slussen är 4,6 kilometer.

Allmänt
Konstnärlig utsmyckning: En midsommarkrans av trä hänger i taket, tillverkad 1979 av boende vid Midsommarkransen under ledning av tre konstfackelelever. Dessutom finns konstverken Blommor till Midsommarkransen av Lisbet Lindholm från 1990 och en trärelief av Dag Wallin.

Den målade träreliefen sitter på den ena plattformsväggen och bilden av sommarnatten är tänkta att ge associationer till himmel och jord, liv och vatten, hedendom och falloskult, midsommar och magi.

Galleri

Se även
Midsommarkransen

Källor

Noter

Externa länkar

Midsommarkransen
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1964
1964 i Sverige
Byggnader och anläggningar i Söderort
Telefonplan

Telefonplan är en öppen plats med en underliggande tunnelbanestation i stadsdelen Midsommarkransen i Söderort inom Stockholms kommun. Platsen mäter 50×60 meter. Området vid Telefonplan domineras helt av LM Ericssons tidigare telefonfabrik som stod färdig 1948. Idag har Försäkringskassan sitt huvudkontor i byggnaden.

Byggnader

Åren 1935−1948 byggdes en ny modern fabrik för telefonbolaget LM Ericsson, ritad av arkitekten Ture Wennerholm, strax norr om Södertäljevägen (se LM Ericsson-byggnaden, Telefonplan).

Vid Telefonplan växte i början av 2000-talet ett nytt utbildnings- och kontorscentrum fram. I Ericssons gamla huvudfabrik finns sedan 2004 bland annat Konstfack, mot Telefonvägen finns kontor för företaget Ericsson och Hägersten-Älvsjö stadsdelsförvaltning. Mot LM Ericssons väg låg tidigare "Designens hus" (invigt 2010) med sin distinkta svarta fasad, om- och tillbyggd efter ritningar av arkitekt Gert Wingårdh. Det är nu rivet för att ge plats åt bostäder.

Byggföretaget SSM Bygg och Fastighet AB planerade i samarbete med Gert Wingårdh bygget av en skyskrapa kallad Tell Us Tower, som ursprungligen var tänkt att stå klar år 2010. Efter att planerna legat lågt i flera år har stadens ledning fört fram projektet i augusti 2013.

Konstnärlig utsmyckning
Vid Telefonplan 5 står en byst av företagets grundare, Lars Magnus Ericsson, av Aron Sandberg, rest 1988. Här finns också en fontänstaty, Linje, av Knut Erik Lindberg uppförd 1970, föreställande en kvinna som talar i telefon. 

Sedan januari 2011 finns här även en interaktiv ljusinstallation kallad Colour by Numbers, där fönstren i det 72 meter höga “Telefonplanstornet” kan tändas i olika färger av allmänheten via en app. Colour by numbers har skapats av arkitekten Milo Lavén, interaktionsdesignern Loove Broms och konstnären Erik Krikortz.

Bilder

Tunnelbanestationen

Station Telefonplan trafikeras av röda linjen (T-bana 2) och ligger mellan stationerna Midsommarkransen och Hägerstensåsen. Stationen ligger utmed Telefonvägen vid Mikrofonvägen och Telefonplan. Stationen invigdes den 5 april 1964.

Se även
 Tellus Towers, ett par tidigare planerade tvillingtorn, 243 respektive 183 meter höga som beräknades stå färdiga år 2025.

Källor

Noter

Externa länkar

Midsommarkransen
Gator och torg i Söderort
Ericsson
Soroush

Soroush (persiska: سروش) är ett gammalt persiskt mansnamn som betyder lycka. Namnet härstammar från den zoroastriska religionen och är namnet på en ängel ("Sraosha"). Det fanns år 2008 36 personer som hade Soroush som förnamn i Sverige, varav 32 som tilltalsnamn.

Referenser 

Persiska förnamn
Mansnamn
Polisen som vägrade svara

Polisen som vägrade svara är en svensk TV-serie från 1982. Den är den första i en rad av TV-serier från 1980- och 1990-talen som ingick i konceptet Polisen i Strömstad. Serien hade premiär i SVT den 21 januari 1982 och gick i repris våren 1997.

Som förlaga använde man Gösta Unefäldts och Valter Unefäldts roman Polisen som vägrade svara från 1979.

Handling 
Tre män kommer in på SE-bankens kontor i Strömstad. Några minuter senare är banken ockuperad och tre personer tas som gisslan: Bankdirektören, en kamrer och en kassörska. Men polisledningen i Strömstad bemöter rånarnas krav med total tystnad. Alla bankens telefoner kopplas istället till en automatisk telefonsvarare som uppmanar rånarna att ge sig. Polismannen Evald Larsson försöker dock lösa situationen på egen hand.

Rollista 
Stefan Ljungqvist - Evald Larsson, polisman
Evert Lindkvist - Nils Gryt, poliskommissarie 
Per Oscarsson - Gustav Jörgensson, polischef
Alf Nilsson - Bo Kronborg, kriminalkommissarie  
Evabritt Strandberg - kassörskan Erika Johansson
Lars-Erik Berenett - Erik Stigertz, rånare 
Christina Hellman - polis 
Olle Ljungberg - Fredric Brandt, rånare 
Ove Tjernberg - Gustav Stigertz, rånare 
Irma Erixson - Lisa Mattsson
Tommy Johnson - Sven Frolén
Rune Turesson - Seved Pallander
Ingemar Carlehed - Polisman Granath
Torsten Lilliecrona - Rikspolischefen
Gerd Hegnell - Jullan, sekreterare 
Sonny Johnson - Grahn, poliskonstapel 
Mona Andersson - Cilla Jörgensson
Per Elam - Lagoma Karlsson
Vibeke Nielsen - Eva Grönhag
Lena Brogren - Kassör Grönstedt
Sven Malmberg - Kamrer Ljung
Karin Nilsson - Monica Jörgensson
Nora Brockstedt - Kvinna i ett norskt par
Arne Riis - Man i ett norskt par
Åke Lagergren - Redaktör Theobald Svensson
Gun Johansson - Journalist
Christina Hellman - Journalist
Kjell Kraghe - Journalist
Ingvar Haggren Journalist
Ulf Qvarsebo - Chefredaktör Johnsén
Else-Marie Brandt - Fru Svensson hyresvärd
Ivan Mörk Färghandlare Kron
Rosita Sporre - Kartriterskan
Larsolof Giertta - Radioreporter, Journalist
Sven Berle - Länspolischef Kyppling 
Hans Gustavsson - Kriminalkommissarie Jensen
Bernhard Nyström - Klas Jönsson Borrmaskinist

 
Stunt
Mikael Fahlström
Dan Lindhe

Avsnittsguide

DVD-utgåva
Serien släpptes på DVD den 19 november 2008.

Referenser

Externa länkar

 
 Polisen som vägrade svara på Öppet arkiv

Svenska miniserier från 1980-talet
TV-seriestarter 1982
TV-serieavslutningar 1982
Bohuslän i fiktion
Svenskspråkiga TV-serier
Magnum

Magnum kan syfta på:

 Magnum (glass) – en pinnglass
 Magnum (TV-serie) – en TV-serie med Tom Selleck
 Magnum (vapen) – ett skjutvapen
 .44 Magnum – en patron
 .357 Magnum – en patron
 7 mm Remington Magnum – en patron
 Magnum (flaska) – en flaskstorlek 
 Magnum (musikgrupp) – en musikgrupp
 Magnum – en finsk basgitarrist, se Sami Wolking
 Magnum Force – en amerikansk film från 1973
 Magnum Comics – en serietidning
 Magnum Creek – ett vattendrag i Kanada
 Magnum Innominandum – en fiktiv entitet i Cthulhu-mytologin
 Dodge Magnum – en bilmodell
 Renault Magnum – en lastbilsmodell
 Magnum Mysterium – ett musikalbum från 2007
 Magnum Photos – en bildbyrå i New York

Se även 
 Magnum Bonum (olika betydelser)
 Magnus
Stater

En stater var under antiken en grekisk myntenhet som motsvarade två drachmer (ibland fyra enligt somliga uppgifter). Kallades även "dubbeldrachma" respektive "tetradrachma".

Statern präglades i silver, guld eller någon form av legering och vägde olika mycket i olika stadsstater. Myntet kunde ha olika motiv på fram- och baksidan eller ibland stansas så att samma motiv förekom på båda sidorna i låg- respektive högrelief.

Källor 
Hogan, Michael C. Cydonia, Modern Antiquarian, January 23, 2008.
Fox, Robin Lane. Travelling Heroes: Greeks and Their Myths in the Epic Age of Homer. London: Allen Lane, 2008. 
Smith, William. A Dictionary of Greek and Roman Antiquities. J. Murray, 1881.

Se även 
Sikel
Denarius

Mynt
Antikens Grekland
Ekonomi under antiken
Aspendos

Aspendos (klassisk grekiska Ἄσπενδος) var under antiken en grekisk stad i Pamfylien på Mindre Asiens sydkust, på en isolerad kulle på östra sidan av floden Eurymedon, fyra kilometer norr om staden Serik i dagens Turkiet. Staden grundades omkring 500 f.Kr..

Staden är mest känd för sin välbevarade teater från omkring 200 e.Kr. med 15 000 platser och enastående akustik som fortfarande används. Intill teatern finns en av Mindre Asiens största akvedukter, i området finns omkring femton kilometer akvedukter bevarade, och ruinerna efter en basilika, en nymfeum och en agora.

Historia 
Aspendos var av förgrekiskt ursprung, men kallades enligt traditionen en argivisk koloni. Under klassisk tid var Eurymedon farbar ända upp till staden, men den har senare sandat igen. Staden blev rik på sin handel med salt, olja och ull, och födde upp hästar åt de persiska kungarna. Alkibiades mötte den persiske satrapen Tissafernes i staden år 411 f.Kr., och lyckades få den feniciska flottan, som var lierad med Sparta, ivägsänd från staden. År 333 f.Kr. togs staden av Alexander den store; den tillhörde sedan Pergamon och romarriket. Aspendos lär ha varit uppfyllt av härliga konstverk; Gaius Verres bortförde därifrån enligt Cicero bl.a. statyn "citterspelaren från Aspendos". Staden var av betydelse långt in på medeltiden.

Se även 
 Side

Källor 

Encyclopaedia Britannica 1911

Grekiska städer under antiken
Historiska platser i Turkiet
Mindre Asien
Pisidien

Pisidien (grekiska: Pisidia) var före och under antiken ett landskap i södra delen av Mindre Asien, norr om Pamfylien vid Medelhavskusten. Folket i Pisidien kallades pisidier.

De viktigaste pisidiska städerna var Sagalassos, Termessos, Kremna, Selge och Pednelissos. De största floderna var Kestros (dagens Aksu), Eurymedon (Köprysu) och Melas (Menavgat). I norr fanns stora saltsjöar (Aci Gölü, Burdur Gölü).

Större delen av området upptas av Taurosbergen och är vattenfattigt. Under antiken var det svårtillgängligt och pisidierna åtnjöt under de olika makter som härskat över Mindre Asien en relativt oberoende ställning.

Källor 

Historiska platser i Turkiet
Mindre Asien
Ugglan
Våldsamt upplopp

Våldsamt upplopp är i svensk rätt ett brott som innebär att en grupp människor stör den allmänna ordningen och använder våld mot någon person eller egendom. Anstiftare eller anförare kan dömas till fängelse i upp till tio år medan övriga kan dömas till böter eller fängelse i upp till fyra år.

Brottet regleras i brottsbalkens sextonde kapitel, Om brott mot allmän ordning, § 2. För ansvar krävs inte att varje deltagare i gruppen utövat våld utan det räcker att man på något sätt har solidariserat sig med resten av gruppen. Bland jurister har man också debatterat hur man ska bedöma när en grupp människor "tillsammans och i samförstånd" har gjort något brottsligt.

Vid det juridiska efterspelet till Göteborgskravallerna dömdes många människor för våldsamt upplopp. Omyndiga dömdes till samhällstjänst, vuxna i regel till fängelse. Det längsta straffet fick en 20-åring, 2 år och 6 månader. Ett annat uppmärksammat fall av våldsamt upplopp är Priderättegången.

Se även
Kravall
Uppror

Källor

Brott mot allmän ordning
Tetraskele

En tetraskele är en symbol som består av fyra krökta linjer, vanligen människoben eller -armar, som bildar en spiral kring ett gemensamt centrum. Den kan påminna om en svastika.

Se även 
 Svastika
 Triskele
 Lauburu

Symboler
Galatien

Galatien (klassisk grekiska: Γαλατία, latin: Galatia) var ett område på Anatoliens (Mindre Asiens) högplatå i dagens Turkiet.

Galatien var beläget mellan Bithynien och Paflagonien i norr, Pontos och Kappadokien i öst, Lykien och Kilikien i söder och Frygien i väst.

Galater är den grekiska benämningen på det keltiska folk som i början av 200-talet f.Kr. drog in i Grekland. De nådde Delfi 278 f.Kr., plundrade staden och fortsatte därefter åt nordost över Bosporen. Galaterna blev bofasta runt det område där Ankara är beläget idag. 

År 25 f.Kr. omvandlade kejsar Augustus galaternas rike till en romersk provins, Galatien, med Ancyra (dagens Ankara) som huvudstad. Aposteln Paulus besökte området flera gånger under sina resor och skrev även ett brev, Galaterbrevet, till församlingarna i området. 

Den vittbereste kyrkofadern Hieronymus (mest känd för att han översatte hela Bibeln till latin) konstaterade på 300-talet att folket som bodde i Galatien talade samma keltiska dialekt som han hört talas av treveri, en keltisk stam som bodde kring dagens Trier i Tyskland. Men det fanns inte någon enhetlig keltisk kultur eller något annat som band dem samman, med undantag av språket.

Se även 
 Galaterbrevet

Källor 

Historiska platser i Turkiet
Mindre Asien
Platser i Bibeln
Agathokles

Agathokles (född 361 f.Kr., död 289 f.Kr.) var tyrann i Syrakusa 317-289 f.Kr. och kung av Sicilien 304-289 f.Kr..

Biografi
Agathokles var en framstående officer av ringa härkomst som genom gifta kommit i besittning av en stor förmögenhet. Under partistriderna efter Timoleons död blev han som demokrat landsförvisad efter att ha försökt att störta oligarkin i Syrakusa men återvände i ledningen för en armé. Efter att ha fördrivit och mördat omkring 10 000 medborgare lyckades han efter åtskilliga strider bli vald till oinskränkt fältherre i Syrakusa (317 f. Kr.). Som sådan återställde han Syrakusas välde, ordnade statens finanser och skapade en stark försvarsmakt.

Han förde ett långvarigt krig mot Karthago vilket han förlorade. Efter att ha ingått fred med Kartago etablerade Agathokles sig som kung av Sicilien.

Agathokles var en betydande personlighet och de västra grekernas siste store ledare. Vid sin död återställde han demokratin hellre än att låta sina söner ta över makten. Då han såg att hans verk inte kunde upprätthållas, återgav han i sitt testamente det syrakusanska folket friheten.

Källor

Födda 361 f.Kr.
Avlidna 289 f.Kr.
Personer i Italiens historia
Män
Sikaner

Sikaner (latin: sicani) var en folkgrupp som bebodde centrala och södra Sicilien under tidig järnålder. Ursprunget antogs av antikens författare vara antingen inhemskt eller iberiskt, meningarna var dock delade.

Referenser 

Äldre folkgrupper i Europa
Sikeler

Sikeler (latin: siculi) var en av tre folkgrupper som enligt Thukydides bebodde Sicilien innan grekerna och karthagerna koloniserade ön. De andra folkgrupperna var sikaner och elymer. Enligt traditionen hade sikelerna utvandrat till Sicilien från nuvarande Syditalien under sen bronsålder och var huvudsakligen bosatta på östra delen av ön. Det är också från denna folkgrupp, som ön har fått sitt namn.

Den nuvarande staden Taormina var ursprungligen en sikelisk bosättning som erövrades av kartagerna 396 f.Kr. liksom den nuvarande staden Leontini som 729 f.Kr. koloniserades av greker från den närbelägna staden Naxos. Pantalica i närheten av Syrakusa med lämningar från 1200- till 700-talet f.Kr. har tolkats som en sikelisk bosättning.

466-450 f.Kr. gjorde sikelerna under sin furste Douketios det sista organiserade motståndsförsöket från Siciliens urbefolkning gentemot de grekiska kolonisterna. 459 f.Kr. förstörde de den blandade sikelisk-grekiska bosättningen Morgantina.

Deras språk är känt endast genom en inskrift. 

Äldre folkgrupper i Europa
Folkslag i och kring romerska riket
Elymer

Elymer var en av tre folkgrupper som enligt Thukydides bebodde Sicilien innan grekerna och karthagerna koloniserade ön. De andra folkgrupperna var sikaner och sikeler. Elymerna var huvudsakligen bosatta på västra delen av ön.

Den forntida staden Segesta var ursprungligen en elymisk bosättning som på 740-talet f.Kr. koloniserades av kartager och från 400-talet f.Kr. av greker.

Äldre folkgrupper i Europa
Siciliens flagga

Siciliens flagga består av en triskele med ett Medusahuvud över ett rött och ett gult fält (Italiens traditionella färger) separerade av en diagonal. Proportionerna är 2:3. Emblemet upptar 3/5-delar av flaggan.

Flaggan blev öns inofficiella flagga 28 juli 1990 och hissas 15 maj på självständighetsdagen, 25 maj då det lokala parlamentet samlas och på presidentens anmodan. Den brukar dessutom synas vid val, på skolor och offentliga byggnader.

Externa länkar
 Due Sicilie - flera varianter av sicilianska flaggor.

Flagga
Regionflaggor i Europa
Sundance

Sundance kan syfta på:

 Sundance – en ritual, se Soldansen
 Sundance (musikgrupp) – en musikgrupp
 Sundance Resort – en skidort i USA
 Sundance, Wyoming – ort i USA
 Sundance Film Festival – filmfestivalen i Park City, Utah
Cecil B. DeMille

Cecil Blount DeMille, född 12 augusti 1881 i Ashfield i Massachusetts, död 21 januari 1959 i Hollywood i Los Angeles, var en amerikansk regissör och producent. Han var en av de mest kända regissörerna under 1900-talets första hälft.

Biografi

Uppväxt 
DeMille var son till en nederländsk far och en judisk mor som var född i England. Han föddes i Massachusetts men växte upp i North Carolina. När han var tolv år gammal avled hans far, och hans mor försörjde då familjen genom att starta en flickskola och även ett teatersällskap. Då spansk-amerikanska kriget bröt ut 1898 anmälde sig DeMille som frivillig, men fick avslag, eftersom han var minderårig. Han började istället arbeta som skådespelare och direktör för sin mors teatersällskap.

Filmkarriär 

DeMille debuterade år 1914 med filmen The Squaw Man (fyra år senare, 1918, inspelad som Mockasinernas väg). Bland hans stumfilmer kan nämnas Jungfrun av Orléans (1917), Varför byter mannen hustru? (1920), De tio budorden (1923) och Ropet från Volga (1926). Han kom att etablera sig genom historiska och bibliska filmer, såsom De tio budorden (1923), Konungarnas konung (1927) och De tio budorden (1956). DeMilles film Världens största show Oscarbelönades 1952 som årets bästa film. DeMille var även chef för filmbolaget Famous players-Lasky corporation. Bland övriga filmer märks En kvinnas list (1931), Vår ungdoms hjältar (1938) och Simson och Delila (1949). DeMille betraktas som den som mer än någon annan hjälpte till att forma Hollywood till filmens huvudstad; vissa amerikanska filmexperter går till och med så långt att de benämner DeMille som "the founder of Hollywood".

År 1947 hade DeMille en gästroll i Edvard Persson-filmen Jens Månsson i Amerika (Persson gjorde samma år en gästroll i DeMilles film De obesegrade) och han hade även en gästroll som sig själv i Sunset Boulevard (1950).

Död 
Cecil B. DeMille dog den 21 januari 1959 av hjärtrelaterade problem.

Filmografi som regissör, i urval 

 (Don't Change Your Husband)

 (Something to Think About)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Amerikanska filmproducenter
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska stumfilmsregissörer
Personer i USA under 1900-talet
Gravsatta på Hollywood Forever Cemetery
Personer från Ashfield, Massachusetts
Födda 1881
Avlidna 1959
Män
Joseph Losey

Joseph Walton Losey, född 14 januari 1909 i La Crosse i Wisconsin, död 22 juni 1984 i London i Storbritannien, var en amerikansk teater- och filmregissör.

Joseph Losey svartlistades under 1950-talet för påstådda kommunistsympatier. Han valde att verka resten av sitt liv i England och Frankrike.

Filmografi (urval)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Amerikanska filmregissörer
Amerikanska teaterregissörer
Män
Födda 1909
Avlidna 1984
Hollywoods svarta lista