kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pilaff

Pilaff (från persiskans polow پلو) är en orientalisk risrätt. Pilaff lagas med ris eller krossat vete (även bovete) som bryns i olja och sedan kokas i kryddig buljong. Beroende på de olika köken (persiska, turkiska, grekiska, italienska, armeniska, afrikanska med flera) och deras traditioner kan rätten innehålla såväl kött som kyckling, lamm, biff eller musslor och räkor. Även kokta eller stekta grönsaker blandas i riset, lök, vitlök, gröna ärtor, squash, aubergine, tomater, bönor, linser, majs, morötter, selleri och ibland även nypotatis, samt russin, aprikoser, cashewnötter och pinjenötter. Kryddas med lagerblad, kryddnejlika, peppar, saffran, kummin, kanel, stjärnanis, färsk mynta, färsk korianderblad, eller persilja.

Referenser

Externa länkar 

Risrätter
Iranska maträtter
Turkiska maträtter
Regnans in Excelsis

Regnans in Excelsis var en påvlig bulla som utfärdades den 24 februari 1570 av påve Pius V som förklarade Elisabet I som en kättare och befriade alla hennes undersåtar från lojalitet till henne. Den förklarade även de undersåtar som var lojala mot henne exkommunicerade från den katolska kyrkan. Namnet på bullan är taget från de första tre orden i den latinska texten, med betydelsen "härskande från ovan" (syftande på Gud). Pius hade tidigare försonats med Engelska kyrkan under Maria I. Efter Marias död återförde Elisabet kyrkan till protestantismen.

Bullan öppnade en möjlighet för katoliker att försöka med ett lönnmord, och drev den engelska regeringen att vidta mer repressiva åtgärder mot jesuiterna, som man trodde agerade å påvemaktens och Spaniens vägnar. 

För att avlasta trycket på katolikerna i England och för att dölja bullans verkligt omstörtande natur utfärdade påve Gregorius XIII ett klargörande 1580, som förklarade att katolikerna skulle lyda drottningen i alla medborgerliga ärenden, tills det skulle vara möjligt att avsätta henne. Under krisen med den spanska armadan visade det sig att de flesta katolska medborgare i England var fortsatt lojala, och det verkliga hotet mot tronen bestod av personer som kardinal William Allen och Robert Persons som redan var i exil.

Källor

Externa länkar 

Påvliga bullor
Romersk-katolska kyrkan i Storbritannien
Elisabet I av England
Minfartyg

Minfartyg är ett fartyg avsett för minutläggning. Minfartygen ska snabbt kunna lägga ut mineringar till havs för att spärra av strategiska havsområden. De kan ta ombord ett stort antal minor och är beväpnad med kanoner för att bekämpa anfallande flyg och robotar. Sverige hade år 2004 två specialbyggda minfartyg, HMS Carlskrona och HMS Visborg. Sveriges första minfartyg var HMS Älvsnabben som var i tjänst från 1943 till 1980.

Varje minfartyg hade även en sidouppgift. Älvsnabben och Carlskrona var utbildningsfartyg för kadetter. Älvsborg var depåfartyg för ubåtar och Visborg stabsfartyg för kustflottan.

Därutöver hade dessa stamminfartyg uppgiften att utbilda besättningar för de hjälpminfartyg, dvs handelsfartyg som vid mobilisering ombyggs till örlogsfartyg genom att förses med minräls och kanoner.

Minutläggare (vardagligt kallad mula) kallades de minfartyg svenska kustartilleriets (senare amfibiekåren) använde för att lägga ut och underhålla kontrollerbara sjömineringar. Fartygen var försedda med räls och med kranar för minfällning, hade en längd på ca 30 meter, en fart på drygt 10 knop och var försedda med en luftvärnskanon för självförsvar. Flera olika klasser var i bruk samtidigt.

Se även
Lista över svenska minfartyg
Lista över svenska minutläggare
Minkryssare

Externa länkar
Minutläggningsdivisioner på Kustartilleriet.se

 
Örlogsfartyg efter typ
Østensjø

Østensjø är en administrativ stadsdel (bydel) i Oslo kommun i Norge. Østensjø hade år 2020 totalt 50 806 invånare. Området täcker 12,24 km².

Stadsdelen ligger i den sydöstra delen av Oslo intill Østmarka, ett populärt turområde för Oslos och Lørenskogs invånare.

Østensjø och platser som Oppsal, Bøler, Abildsø, Bogerud och Manglerud ligger alla runt Østensjøvannet. Østensjøvannets naturreservat upprättades 1992.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Stadsdelar i Oslo
Minsvepare

Minsvepare är ett fartyg som bogserar anordningar för att oskadliggöra minor. Klassiska minor som är förankrade och flyter strax under vattenytan röjes genom att minsvepare drar en vajer efter sig som skär av minornas ankarlinor. Minsvepare är en underkategori till minröjningsfartyg.

Under andra världskriget uppfanns magnetminor som exploderar när ett stålfartyg stör det jordmagnetiska fältet. Sådana minor röjes genom att en minsvepare av trä eller plast bogserar ett magnetiskt släp efter sig. Under andra världskriget utgjorde mineringarna ett livsfarligt hot mot all sjöfart. Efter krigsslutet kvarstod hotet: längs de svenska kusterna låg oräkneliga sjöminor som oftast inte fanns utmärkta i sjökort. Några år efter kriget började dessutom minor rosta bort från sina förankringar och driva runt.

Minsvepare i svenska flottan
Svenska marinen har traditionellt satsat mycket på bra minröjningskapacitet, både genom att utveckla minteknik och röjningsmetoder. Däremot fanns det fram till 1933 inga specialfartyg för uppgiften. Två stycken fartyg tillverkades i stål,  och  men idén skrotades efter utprovningar. Därefter beslöts att man i stället skulle bygga ett antal M-båtar i trä med den av Jac Iversen ritade HMS Axel som byggts i trä 1934 som förebild.  till och med  byggdes under 1939 och 1940. Sedan beställdes ytterligare 12 fartyg,  till och med . Dessa fartyg blev epokavgörande för det svenska kustminskyddet. Många av Sveriges minsvepare gick otaliga timmar, speciellt efter andra världskriget. I dag finns flera utrangerade minsvepare bevarade. Några av dessa bevarade fartyg är  och . Dessa minsvepare konstruerades av Jac Iverssen i Hondurasmahogny på stålspant. Syftet var att kunna oskadliggöra minor i trängre vatten med god manöverbarhet. M-båtarna utrustades med två motorer och så kallade KaMeWa, det vill säga vridbara propellerblad. Med ett ringa djupgående på cirka 1,8 meter blev fartygen idealiska för sina uppgifter. Detta medförde att fartygstypen har rekord i antalet tjänstgöringstimmar och för träfartyg utomordentliga livslängder.

Se även
Minröjningsfartyg
Lista över svenska minsvepare
Efterkrigsminsvepningen

Externa länkar
Margaret Irwin

Margaret Irwin, född27 mars 1889, död 1969, var en brittisk författare som skrev flera romaner om den elisabetanska eran. Filmen Hennes kungarike (1953) är baserad på en av hennes böcker.

Bibliografi (urval)
 Elizabeth and the Prince of Spain
 Elizabeth Captive Princess
 That great Lucifer: a portrait of Sir Walter Raleigh
 Royal flush
 Prinsessan Minette (översättning Ingeborg Essén, Bonnier, 1934)

Referenser

Noter

Kvinnor
Brittiska författare
Födda 1889
Avlidna 1969
Hydrofonbojfartyg

Hydrofonbojfartyg är en typ av fartyg som har som uppgift att med passiva hydrofonbojar upptäcka och analysera eventuell fientlig verksamhet i till exempel skärgårdar. Hydrofonbojarna har mycket hög känslighet. I den svenska marinen finns fyra Hydrofonbojfartyg av Ejdern-klass. De byggdes 1992 av Djupviks varv och har en besättning om nio man varav sex värnpliktiga. Fartygen som är flottans minsta är 20 meter långa och har ett deplacement om cirka 36 ton. Utmärkande för fartygets silhuett är den långa antenn som används för att ta emot signaler från hydrofonbojar.

Fartygstypen utgick omkring 2005.
Stadsjagare

Stadsjagare var en typ av jagare inom svenska flottan som namngavs efter svenska kuststäder. Jagarna J5-J10 sjösattes åren 1935-40 och var av så kallad Göteborgsklass. De fyra sista, J11-J14, sjösattes 1942-43 med ett något modifierat utseende och beväpning jämfört med de tidigare, och blev då Visbyklass. Dessa fyra sista jagare modifierades senare till fregatter.

Stadsjagarna

Se även
Kustjagare
Landskapsjagare

Referenser

Svenska jagare
Örlogsfartyg efter typ
Landskapsjagare

Landskapsjagare var en typ av jagare inom svenska flottan som sjösattes 1945-59. Beteckningen "landskapsjagare" kommer av att de åtta fartygen namngavs efter svenska landskap. 

Jagarna J16-J17 sjösattes åren 1945-40 och var av så kallad Ölandsklass. Därefter följde två jagare i Hallandsklass (J18-J19) åren 1955-56. Dessa båda fartyg blev strax därefter ledarfartyg i jagarflottiljerna, då de från början utrustades för förbandsledning. Hallandsjagarna var också var de första svenska jagarna att bestyckas med sjömålsrobotar.

De fyra sista landskapsjagarna, J20-J23, sjösattes 1958-59 för att ersätta tre utrangerade fartyg; kryssarna HMS Gotland, HMS Tre Kronor och HMS Göta Lejon hade vid utvärdering visat sig vara alltför stora och dyra. De nya jagarna kom att kallas Jagare typ Östergötland eller Östergötland-klass.

Landskapsjagarna

Se även
Stadsjagare
Kustjagare

Svenska jagare
Blyge Anton

Blyge Anton är en svensk dramafilm från 1940 i regi av Emil A. Lingheim.

Om filmen
Filmen premiärvisades 6 maj 1940 på biograf Saga i Stockholm. Den spelades in vid Europa Studio i Sundbyberg med exteriörer från Stockholm av Olof Ekman. Som förlaga har man Alexander Faragós pjäs Der Herr Schlögl.

Roller (i urval)
Källa: 

Edvard Persson - Karl Anton Malm, kassör i AB Stengårds Skeppsfournering 
Ingrid Luterkort - Mildred Andersson, Malms fästmö, kontorist 
Britta Brunius - Kätie Melin, kontorist, senare ambulanssköterska 
Karl-Arne Holmsten - Arne Boman, Käties fästman, kontorist 
Fritiof Billquist - direktör Stengård 
Torsten Winge - baron Gyllenflycht, styrelseordförande 
Eric Malmberg - direktör Kjellberg, styrelsemedlem 
Elvin Ottoson - Werner, styrelsemedlem 
Axel Lindberg - Ekberg, anställd på Stengårds kontor 
Arthur Fischer - Ågren, anställd på Stengårds kontor 
Elly Christiansson - Dolly 
Astrid Lindgren - Stina, pensionatsuppasserska 
Frithiof Hedvall - Albrecktsson, styrelsemedlem 
Eric Dahlström - Gårdman, Stengårds jurist 
Aurore Palmgren - Mildreds mor
Kate Thunman - Kontorsstäderska

Musik i filmen

Källa: 

Friskt framåt, kompositör Alvar Kraft, framförs instrumentalt av en blåsorkester. 
Ja, må han leva!, framförs instrumentalt av en blåsorkester.  
Med blommor och med blad, kompositör och text Alvar Kraft, sång Inger Sundberg och Sussi Adolfi  
Vi hälsa dig, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry
S:ta Clara, kompositör Alvar Kraft, instrumental. 
Kätie, kompositör Alvar Kraft, instrumental. 
Sigrid, kompositör Alvar Kraft, instrumental. 
Vid brasan (Jag sitter och drömmer om bortfarna år), kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Edvard Persson och en okänd sångerska
På bussen, kompositör Alvar Kraft, instrumental.
Mädel klein, Mädel fein (Du och jag, jag och du), kompositör Franz Lehár, tysk text Alfred Maria Willner, Robert Bodansky och Leo W. Stein, svensk text Björn "Nalle" Halldén, sång Axel Lindberg 
Av ren välgörenhet, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Edvard Persson som sjunger med en ny text av Alvar Kraft
Mexiko, kompositör Alvar Kraft, instrumental.
Vad du vill, kompositör Alvar Kraft, instrumental.
 Intermezzo (Kraft), kompositör Alvar Kraft, instrumental.
Suomis sång (Laps' Suomen/Suomen laulu) kompositör Fredrik Pacius, svensk text Emil von Qvanten, instrumental.
Hör oss, Svea kompositör och text Gunnar Wennerberg, instrumental.
När jag ser dig så ser jag våren, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Alf Alfer som dubbar Karl-Arne Holmsten och Bullan Weijden som dubbar Britta Brunius 
Det är så lite som behövs till det, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Edvard Persson

Källor

Svenska dramafilmer
Filmer 1940
Svenska filmer baserade på pjäser
Filmer i regi av Emil A. Lingheim
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer från Europafilm
Svenska 1940-talsfilmer
Solbacken, Malmö

Solbacken är ett bostadsområde i Västra Innerstaden, Malmö. 

Området ligger mellan John Ericssons väg, Lorensborgsvägen, Stadiongatan och Bellevuevägen. 

Solbacken är kanske Malmös mest centralt belägna villa- och radhusområde. Längs Bellevuevägen och de närliggande kvarteren finns flera större sekelskiftsvillor i jugend. Inne i området längs Marieholmsvägen och anslutande tvärgator finns ett antal välbevarade egnahemsvillor. Vid Långåkersvägen finns en väl sammanhållen rad med funkisvillor.

Längs John Ericssons väg finns även flerfamiljhus och kontorsfastigheter, de så kallade ABC-husen. Vid Stadiongatan finns kontor och Jehovas vittnens rikets sal.

Området hette förr Vångkarlevången. Här bodde vångkarlen, som hade till uppgift att ta hand om den boskap som tillhörde stadens invånare.

Noter 

Västra Innerstaden
Voidkoefficient

Voidkoefficienten är ett mått på hur kriticitetsfaktorn i en kärnreaktor påverkas av förändringar i mängden moderatormaterial. Moderatorn kan bestå av till exempel vatten. Voiden, som betyder tomrum, kan öka till exempel genom att moderatorvattnet kokar. Därigenom uppstår ångbubblor som har mycket låg densitet i jämförelse med det omgivande vattnet, det vill säga tomheten ökar. 

Voidkoefficienten har stor betydelse för reaktorns egenskaper eftersom den har en återkopplande effekt. En ändring i kriticitetsfaktorn medför en ändring i temperatur och därmed void (genom kokning) med samma tecken. Om voidkoefficienten är negativ fås vid en ökande ånghalt då en sänkning av kriticitetsfaktorn, vilket ger en återförande effekt. Är voidkoefficienten positiv får man vid en ökande ånghalt en höjd kriticitet och en accelererande process. Detta var en bidragande orsak till Tjernobylkatastrofen.

Kärnkraft
Wes Craven's New Nightmare

Wes Craven's New Nightmare är en amerikansk skräckfilm från 1994, med regi och manus av Wes Craven.

Handling
Den här filmen film baseras på 1984 års kultförklarade skräckfilm Terror på Elm Street i vilken man fick följa ungdomarna på Elm Street i deras kamp mot Freddy Krueger. Freddy var då han levde, en galen seriemördare med förkärlek till att döda små barn. Polisen grep honom, men på grund av en miss var de tvungna att släppa honom. Föräldrarna och andra i grannskapet tog då istället lagen i egna händer och letade då rätt på honom och brände honom levande. Freddy dog dock inte helt av detta utan lever kvar i mardrömmar tillhörande de barnen till de som tog hans liv. Genom dessa mardrömmar kan han åstadkomma fysisk skada som de drömmande får med sig då de vaknar. 

I denna film är återigen stora delar av originalfilmens huvudrollskaraktärer tillbaka, denna gång spelar de dock sig själva och Freddy Kreuger är för dem bara en filmkaraktär. Då man beslutat sig för att avsluta serien om Freddy märker man hur konstiga saker börjar hända. Heather som spelade Nancy ifrån den första filmen börjar bli förföljd och trakasserad av en man som påstår sig vara Freddy. När folk i hennes närhet snart börjar dö, börjar även hon och alla i hennes närhet förändras, de återupptar roller de hade i filmerna. Nu måste Heather kämpa för att hon och hennes son ska överleva mardrömmen som de befinner sig i.

Om filmen
Wes Craven's new nightmare är den sjunde filmen i den kultförklarade serien om Freddy Krueger och Elm Street. Elm Street-filmerna och Fredag den 13:e-filmerna om Jason blev stora framgångar i skräckfilmsvågen på 80-talet. Filmen regisserades av Wes Craven, och är 112 minuter lång. Filmen innehåller flera kända personer som spelar sig själva.

Andra delar i serien 
Terror på Elm Street (1984)
 Terror på Elm Street 2 – Freddys hämnd (1985)
 Terror på Elm Street 3 – Freddys återkomst (1987)
 Terror på Elm Street 4 – Freddys mardröm (1988)
 Terror på Elm Street 5 – The Dream Child (1989)
 Terror på Elm Street 6 – Freddy's Dead – The final nightmare (1991)
Freddy vs. Jason (2003)
A Nightmare on Elm Street (2010) (2010)

Rollista (i urval)

Heather Langenkamp – Heather Langenkamp / Nancy Thompson 
Robert Englund – Freddy Krueger / Robert Englund 
Miko Hughes – Dylan Porter 
Wes Craven –  Wes Craven

Referenser

Externa länkar
 

Amerikanska filmer 1994
Terror på Elm Street
Amerikanska uppföljarfilmer
Filmer i regi av Wes Craven
Engelskspråkiga filmer
Självrefererande filmer
Filmer från New Line Cinema
Duluth, Minnesota

Duluth är en stad i Saint Louis County i delstaten Minnesota i USA, belägen invid Övre sjön (Lake Superior). Duluth är administrativ huvudort (county seat) i Saint Louis County.

Historia 
Före européernas ankomst hade ursprungsbefolkningar bott i området kring Duluth i tusentals år. De första som tog sig till regionen var paleoindianerna.

Duluth hade en av Nordamerikas största inlandshamnar. Många svenskar, särskilt från Småland och Öland, hade Duluth som utgångspunkt och hemstad. Dessa svenska immigranter arbetade ofta i skogen eller på sågverk i norra Minnesota eller i angränsande delar av Kanada. Ett vanligt sätt att ta sig fram var att tjuvåka på 'boogien' på banan upp till Port Arthur, nuvarande Thunder Bay. År 2000 hade staden 86 918 invånare. År 1960 levde där 108 000 personer.

Personer som associeras med orten 
Musikern Bob Dylan, ishockeyspelaren Jack Connolly och den kända röstgivaren Don LaFontaine är födda i Duluth.

Vänorter 
  Ohara, Japan
  Petrozavodsk, Ryssland
  Thunder Bay, Ontario, Kanada
  Växjö, Sverige

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Duluth 

 
Orter i Minnesota
Museispårväg

En museispårväg eller veteranspårväg är en spårväg som trafikeras med äldre bevarade spårvagnar, som har tagits ur reguljär trafik. De fungerar ofta på ett liknande sätt som en museijärnväg. Syftet kan antingen vara att bedriva veterantrafik med historiska fordon från orten eller veterantrafik med äldre spårvagnar från annan plats.   

En närbesläktad variant är när äldre spårvagnar går i museitrafik eller veterantrafik på anläggningar med reguljär linjetrafik.

På ordinarie spår

Sverige
Det förekommer även att spårvägar trafikeras med museala spårvagnar blandat med nyare vagnar, till exempel i Sverige i Göteborg, Norrköping och Stockholm.
 Spårvägssällskapet Ringlinien i Göteborg kör sina veteranspårvagnar på stadens ordinarie spårvägsnät och har ett museum i sällskapets vagnhall, Gårdahallen.

Separata museispårvägar

Danmark
 Sporvejsmuseet Skjoldenæsholm

Sverige

 Djurgårdslinjen i Stockholm (1991-2009)
 Museispårvägen Malmköping
 Museispårvägen Malmö

Se även 
Lista över spårvagnsmuseer

Referenser
 

Spårväg
Spårvägar
  
Artiklar som behöver fler källor 2015-04
Racken

Racken är en sjö 5 km NO om Arvika i Arvika kommun i Värmland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Vikarälven. Vid provfiske har en stor mängd fiskarter fångats, bland annat abborre, gers, gädda och lake.

Den är en källsjö och den fungerar som Arvikas vattentäkt. Racken avvattnas av Viksälven. Racken är mest känd som den sjö där konstnärerna i Rackengruppen verkade. Keramikern Martin Flodén skapade, inspirerad av sjön, glasyren Rackenblått.

Delavrinningsområde 
Racken ingår i delavrinningsområde (662475-132334) som SMHI kallar för Utloppet av Racken. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 4 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Vikarälven som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (53 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Gärs
 Gädda
 Lake
 Löja
 Mört
 Nors
 Siklöja
 Simpa (bergsimpa/stensimpa)
 Öring

Se även 
 Lista över insjöar i Arvika kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 
Karta och bilder

Insjöar i Göta älvs avrinningsområde
Insjöar i Värmland
Insjöar i Arvika kommun
Byälvens avrinningsområde
Insjöar i Sverige om minst fem kvadratkilometer
Enskild järnväg

En enskild järnväg är en järnväg som ägs och drivs av ett järnvägsaktiebolag, till skillnad från stam- och statsbanor som uppförs av staten. Ett annat etablerat epitet är privatbanor, men det kan leda tanken fel: Ägarbilden för de enskilda järnvägarna kunde vara mycket skiftande. Ofta fanns privata intressenter, antingen företag eller kapitalstarka privatpersoner och i vissa fall inrättades banorna som helägda dotterbolag till företag med stora transportbehov. Men regeln var snarare att dessa järnvägsaktiebolag helt eller delvis ägdes av städer och andra kommunala subjekt längs banan, som på det sättet såg att gynna sin tillväxt genom att dra produktion och kommers till sig.

Man brukar särskilja små- och industribanor från enskilda järnvägar. Enskilda järnvägar var i regel större och krävde koncession - ett medgivande - från staten för att kunna byggas. Till koncessionen fanns det dessutom vissa krav, man blev till exempel tvungen att erbjuda ett visst antal avgångar med passagerartåg i veckan. Småbanor och industrijärnvägar är mindre och genom sin begränsade funktion i regel befriade från kravet på koncession. 

Staten var också ofta inblandad som långivare och ibland också genom direkta bidrag. I flera fall betalade man till exempel skillnaden mellan smalspår och normalspår, för att därmed underlätta militära transporter till strategiska punkter. Kravet för statliga lånen var möjligheten att lösa in företaget. Ett framtida förstatligande var ofta underförstått, särskilt när det gäller de normalspåriga banorna.

Förstatligade av enskilda bolag skedde redan på 1800-talet, exempelvis förstatligades en rad järnvägar mellan Malmö och Göteborg år 1896 för att bilda den statliga Västkustbanan. I andra fall gick järnvägsaktiebolag omkull och staten kunde då som stor fordringsägare överta ägandet, varpå man antingen sålde bolaget vidare eller inlemmade det i SJ. År 1939 tog Sveriges riksdag ett beslut om ett allmänt förstatligande av Sveriges järnvägar, vilket genomfördes successivt under de följande åren. Många bolag uppvisade dålig lönsamhet, med eftersatt underhåll och föråldrad rullande material som följd och i regel behövde staten bara betala en nominell summa per aktie. För mycket lönsamma järnvägsbolag, kunde inlösen dock bli kostsam för staten. Många av järnvägarna lades snabbt ner inför konkurrensen från den tilltagande landsvägstrafiken, särskilt gäller det smalspåriga system.

Se även
Enskild väg
Stambana
Statsbana

Källor

Fotnoter

Järnväg
Heather Langenkamp

Heather Langenkamp, född 17 juli 1964 i Tulsa, Oklahoma, är en amerikansk skådespelerska. Hon är mest känd för sin roll som Nancy Thompson i filmerna Terror på Elm Street.

Filmografi (filmer som haft svensk premiär) 
 1984 - Terror på Elm Street - Nancy Thompson
 1987 - Terror på Elm Street 3 - Freddy's återkomst - Nancy Thompson
 1994 - Wes Craven's New Nightmare - sig själv
 1994 - Tonya och Nancy

Referenser

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1964
Personer från Tulsa
Kvinnor
Levande personer
Prästen som slog knockout

Prästen som slog knockout är en svensk dramafilm från 1943 i regi av Hugo Bolander.

Handling 
Björn Harring studerar teologi, men boxningstränaren Charlie råkar se när han skrämmer bort ett par busar genom skicklig boxning. Harring ska arbeta som hjälppräst i Norrland och vill bland annat bygga en ny ungdomsgård, men det är ingen som vill finansiera den. Charlie behöver en bra boxare och Harring ställer då anonymt upp för att få ihop pengar till sin verksamhet.

Om filmen 
Prästen som slog knockout hade Sverigepremiär den 6 mars 1943. Filmen har visats i SVT, bland annat 1989, 1993, 1996, 2000 och i januari 2021.

Rollista (i urval) 

Källa: 
Allan Bohlin – Björn Harring 
Åke Söderblom – Charlie Ögren 
Gaby Stenberg – Inga Kronfors 
Gösta Cederlund – professor Karl Kronfors, Ingas far, målare 
Ivar Kåge – kyrkoherde Strömberg i Delsnäs 
Sigge Fürst – direktör Hjelm, konsthandlare 
Thor Modéen – bergsprängaren Karlsson 
Gunnar Sjöberg – "artisten"
Sten Lindgren – Larsson, snickare och kommunalordförande i Delsnäs 
Tom Olsson – Henry, Larssons son 
Carl Reinholdz – "skräcken" 
Gustaf Bergman – boxningstränaren
Harald Andersson – Harald Karlsson, Karlssons son 
Olle Tandberg – boxaren Olle

Källor 

 

Filmer 1943
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Hugo Bolander
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer