kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Henrik Burwin II av Mecklenburg

Henrik Burwin II av Mecklenburg, tyska Heinrich Burwin, född omkring 1170, död 5 juni 1226, begravd i Doberan, var furste av Mecklenburg i Rostock 1217/1219-1226. 

Son till furst Henrik Burwin I av Mecklenburg (död 1227) och Mathilda, en illegitim dotter till hertig Henrik Lejonet.

Biografi
Furst Henrik Burwin II, äldste son till Henrik Burwin I av Mecklenburg, var regent i Rostock 1217/1219-1226. Han understödde huset Schauenburg i Holstein mot Danmark och var därmed motståndare till sin egen far. Henrik Burwin II grundade bland annat Parchim.

Henrik Burwin gifte sig kring 1194/1205 med svenska Kristina (levde 1248), möjligen dotter till den svenske kungen Sverker den yngre. Paret fick följande barn:

Johan I av Mecklenburg, (död 1264), furste av Mecklenburg
Pribislav II (levde 1270), furste av Mecklenburg-Parchim
Henrik Burwin III av Mecklenburg (död 1277/1278), furste av Mecklenburg-Rostock
Nikolaus I av Werle (död 1277), furste av Mecklenburg i Werle-Güstrow
Margareta (död före 1284), gift med greve Günzel III av Schwerin (död 1274)
Mechtild av Mecklenburg (död 23 november 1270), gift med hertig Sambor II av Pommerellen (död 1278/1279)

Litteratur
Thorau, Peter: Jahrbücher des Deutschen Reichs unter König Heinrich (VII.) Teil I, Duncker & Humblot Berlin 1998, Seite 246,147 A,250,313 A - 
Annales Stadenses

Personer i Tyskland under 1200-talet
Huset Mecklenburg
Män
Födda 1170
Avlidna 1226
Bengt Bratt

Bengt Arne Bratt, född 2 maj 1937 i Högboda i Värmland, är en svensk dramatiker. Han är främst känd som samhällsengagerad TV-dramatiker, särskilt för serien Hem till byn (1971–2006).

Biografi
Efter realexamen 1954 var Bengt Bratt fabriks-, skogs- och hamnarbetare samt mentalsjukvårdare med mera under tio år.

1971 premiärvisades Bratts serie Hem till byn som blev en stor framgång. Regissör för större delen av denna serie är Jackie Söderman, som också regisserade de av Bratt skrivna TV-serierna Friställd (1969) och Charlotte Löwensköld och Anna Swärd (1981). Den sistnämnda är baserad på romaner av Selma Lagerlöf och finns även i långfilmsversion. I Friställd spelade Åsa Nelvin en av huvudrollerna (dottern).

Bratt har också skrivit scen- och radiopjäser. Tillsammans med Kent Andersson skrev han den uppmärksammade trilogin Flotten, Hemmet och Sandlådan 1967–1969. Dessa tre pjäser har spelats flitigt runt hela Europa och filmatiserades för TV 1972 med Kent Andersson i rollistan. Bengt Bratt och Kent Andersson skrev även manus till TV-serien Blå gatan, som ibland kallats för Sveriges första såpa. Tillsammans skrev de även pjäserna Tillståndet (1971) och Nya Kvasten (1978). Bratt är känd för sin förmåga att skriva enkla och realistiska men samtidigt dramatiskt laddade repliker. Han erhöll Aftonbladets litteraturpris 1968 och Värmländska Akademiens Lagerlöf 2007.

Bengt Bratt var gift första gången 1964–1971 med skådespelaren Pia Rydwall (1934–1999), andra gången 1976–1983 med skådespelaren Christina Stenius (född 1941) och tredje gången sedan 1988 med konstnären Barbro Mentzer (född 1944).

Manus i urval 

1965 – Nattcafé
1965 – Villa med staket
1966 – Blå gatan
1968 – Korridoren
1968 – Exercis

1971 – Hem till byn, avsnitt 1–6
1972 – Sandlådan
1973 – Krocken
1973 – Hem till byn, avsnitt 7–12

1976 – Hem till byn, avsnitt 13–20
1979 – Charlotte Löwensköld (långfilm)
1981 – Charlotte Löwensköld och Anna Swärd (TV-serie)
1984 – Träpatronerna
1988 – Träpatronerna
1990 – Hem till byn, avsnitt 21–26
1992 – Efter föreställningen
1995 – Hem till byn, avsnitt 27–32
1999 – Hem till byn, avsnitt 33–40
2002 – Hem till byn, avsnitt 41–46
2006 – Hem till byn, avsnitt 47–52

Priser och utmärkelser 
1965 – Litteraturfrämjandets stipendiat
1968 – Aftonbladets litteraturpris
1970 – Svenska Akademiens teaterpris
1977 – Landsbygdens författarstipendium
1996 – LRF:s litteraturpris
2005 – Litteris et Artibus
2007 – Värmländska Akademiens Lagerlöv

Vidare läsning

Referenser

Externa länkar 

Svenska dramatiker
Svenska manusförfattare
Svenskspråkiga författare
Mottagare av Litteris et Artibus
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Boda socken, Värmland
Födda 1937
Levande personer
Män
Robert Grundin

Gustav Robert Grundin, född 11 maj 1945 i Stockholm, är en svensk före detta docent i rättsmedicin, operasångare (tenor) och skådespelare.

Grundin är före detta docent i rättsmedicin och har suttit i Socialstyrelsens rättsliga råd.

Filmografi

Referenser

Externa länkar
 
 

Födda 1945
Svenska tenorer
Svenska skådespelare
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Bad Company (film, 2002)

Bad Company är en amerikansk-tjeckisk långfilm från 2002 i regi av Joel Schumacher, med Anthony Hopkins, Chris Rock, Peter Stormare och Gabriel Macht i rollerna.

Rollista

Externa länkar

Filmer 2002
Tjeckiska actionfilmer
Tjeckiska komedifilmer
Amerikanska actionkomedifilmer
Filmer från Touchstone Pictures
Engelskspråkiga filmer
Bad Boys (1995)

Bad Boys är en amerikansk film som hade biopremiär i USA den 7 april 1995.

Handling 
Heroin för över 100 miljoner dollar har försvunnit från polisens stöldgodsavdelning. Heroin som kriminaldetektiverna Mike Lowrey (Will Smith) och Marcus Burnett (Martin Lawrence) en gång konfiskerade. De har nu 72 timmar på sig att hitta det innan en intern utredning, av en s.k internal affairs division, påbörjas och hotar hela Miamis narkotikaavdelning av nedläggning. Då en nära vän till Mike blir mördad och vittnet till mordet (Téa Leoni) hotas till livet blir plötsligt fallet personligt.

Rollista (i urval) 
 Martin Lawrence - Marcus Burnett
 Will Smith - Mike Lowrey
 Téa Leoni - Julie Mott
 Tchéky Karyo - Fouchet
 Joe Pantoliano - Kommissarie C. Howard
 Theresa Randle - Theresa Burnett
 Marg Helgenberger - Alison Sinclair
 Nestor Serrano - Inspektör Sanchez
 Julio Oscar Mechoso - Inspektör Ruiz

Referenser

Noter

Externa länkar 

Amerikanska actionkomedifilmer
Amerikanska filmer 1995
Miami på film
Filmer i regi av Michael Bay
Engelskspråkiga filmer
Filmer om hämnd
Filmer från Columbia Pictures
Embargo

Ordet embargo kommer från spanskans embargar och innebär att man lägger beslag på något. Folkrättsligt är embargo en repressalieåtgärd genom vilken egendom beslagtas som tillhör en stat som begått ett folkrättsbrott.

Handelsembargo 
Ordet embargo förekommer vanligtvis i samband med uttrycket handelsembargo. Handelsembargo är en ekonomisk sanktion som innebär att ett land eller en samling av länder upphör att exportera till ett visst land i syfte att få till en politisk förändring i samma land.

Embargot, eller handelshindret, kan variera. Ett embargo kan vara begränsat till export av en viss produkt eller gälla all export till landet. För att handelsembargot ska fungera som påtryckningsmedel krävs dels att de produkter som täcks av embargot är betydelsefulla för det land som handelsembargot är utfärdat mot, dels en bred internationell uppslutning kring embargot, bland de länder som är potentiella exportörer.

Embargo klassas inte som en krigshandling och får ej blandas ihop med blockad som är en krigshandling. Skillnaden är att en blockad innebär ett fysiskt hinder för inte bara den egna utan all handel med det drabbade landet, vanligtvis genom en sjöblockad av landets hamnar, medan ett embargo alltså endast är en legal åtgärd och därmed endast gäller inom den egna jurisdiktionen.

Kända handelsembargon
 USA:s handelsembargo mot Kuba, på Kuba refererat till som el bloqueo (blockaden), är ett fortfarande pågående amerikanskt handelsembargo som trädde i kraft den 7 februari 1962 som en reaktion på den kubanska statens övertagande av amerikanska företags och medborgares tillgångar i Kuba. Sitt kubanska öknamn till trots är det ingen formell handelsblockad även om USA år 1996 tog sig rätten att bestraffa tredje part som bedriver handel med landet.

 FN:s sanktioner mot Sydafrika under apartheidtiden
 FN:s sanktioner mot Libyen efter Lockerbieattentatet
 FN:s handelsembargo mot Irak efter invasionen av Kuwait 1990
 USA:s handelsembargo mot Nicaragua 1985 fastställdes av USA:s tidigare president Ronald Reagan den första maj 1985 och förbjöd all handel mellan USA och Nicaragua. I en strategi som liknade embargot mot Kuba var syftet med förbudet att underminera den sandinistiska regeringen som ledde Nicaragua under denna tid.

Källor

Externa länkar 
Hellström, Jerker (2009) EU:s vapenembargo mot Kina ur ett svenskt perspektiv Totalförsvarets forskningsinstitut (FOI)

Handel
Internationell ekonomi
Ekonomisk politik
Politiska termer
The Bachelor

För albumet av Patrick Wolf, se The Bachelor (musikalbum).

The Bachelor är en amerikansk romantisk komedifilm från 1999 i regi av Gary Sinyor. Huvudrollerna spelades av Chris O'Donnell och Renée Zellweger. Filmen är en nyinspelning av Seven Chances från 1925.

Filmen hade premiär 3 november 1999 i USA och visade första gången i Sverige 26 maj 2000.

Rollista (i urval) 
 Chris O'Donnell - Jimmie Shannon
 Renée Zellweger - Anne Arden
 Artie Lange - Marco
 Eddie Asner - Sid Gluckman
 Hal Holbrook - Roy O'Dell
 James Cromwell - Prästen
 Marley Shelton - Natalie Arden
 Peter Ustinov - Farfar James Shannon
 Katharine Towne - Monique
 Rebecca Cross - Stacey
 Stacy Edwards - Zoe
 Mariah Carey - Ilana
 Sarah Silverman - Carolyn
 Jennifer Esposito - Daphne
 Brooke Shields - Buckley Hale-Windsor
 Anastasia Horne - Peppy Boor

Källor

Externa länkar 
 

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1999
San Francisco på film
Filmer om bröllop
Filmer från New Line Cinema
Märta

Kvinnonamnet Märta eller Märtha är ursprungligen en variant av Margareta. Namnet kom in i den svenska almanackan 1901 för att hedra den blivande norska kronprinsessan.

Namnet var tidigare mycket vanligt och tillhör fortfarande totalt de 60 vanligaste förnamnen. Bland de yngre är det dock ovanligare.
31 december 2005 fanns totalt 31 124 personer i Sverige med namnet Märta varav 14 061 med det som tilltalsnamn.

Namnsdag: i Sverige 11 maj, i Finland 26 augusti.

Personer med förnamnet Märta
 Märtha av Norge, norsk kronprinsessa 1929, dotter till prins Carl
 Prinsessan Märtha Louise av Norge, norsk prinsessa
 Märta av Danmark, svensk drottninggemål 1298 till kung Birger, även kallad Margareta
 Märta Allertz, älskarinna till kung Karl X Gustav av Sverige. 
 Märta Arbin, svensk skådespelerska
 Märta Bonde, möjligen svensk prinsessa
 Märta Bosdotter (Natt och Dag)
 Märta Dorff, svensk skådespelerska
 Märta Ekström, svensk skådespelerska
 Märta Eriksdotter Leijonhuvud, svensk grevinna och godsägare, känd som Kung Märta. 
 Märta Ferm, svensk barnskådespelerska
 Märta Halldén, svensk skådespelerska
 Märtha Knöös, svensk konstnär
 Märta Lagerfelt, psalmförfattare
 Märta Laurent, finländsk skådespelerska
 Märta Leijon, svensk författare
 Märtha Leth, Sveriges första kvinnliga farmaceut
 Märta Lindqvist, svensk journalist
 Märta Måås-Fjetterström, svensk textilkonstnär
 Märta Ottoson,  svensk operettsångerska och skådespelerska
 Märta Helena Reenstierna, svensk författare
 Märta Reiners, svensk operasångerska
 Märta Stenevi, politiker (MP), språkrör, statsråd
 Märta Ternstedt,  svensk operettsångerska och skådespelerska
 Märta Tikkanen, finlandssvensk författare
 Märta Torén, svensk skådespelerska 
 Märta Ulfsdotter (Ulvåsaätten), hovmästarinna
 Märta Öberg, svensk politiker

Fiktiva personer med förnamnet Märta
 Märta Brehm, en ogift stockholmsdam som får ett barn ihop med Tomas Weber i Hjalmar Söderbergs roman Förvillelser från 1895.
 Märta Höson, figur i den amerikanska tecknade tv-serien Kurage, den hariga hunden.
 Märta Letterström i filmerna Fram för lilla Märta och Lilla Märta kommer tillbaka, spelades av Stig Järrel (1945 och 1948).
 Märta Roos i filmen Flickornas Alfred, spelades av Ruth Stevens (1935).
 Märta Svensson i tv-serien Hedebyborna, spelades av Nina Gunke (1978, 1980 och 1982).

Se även
Marta

Referenser
	

Kvinnonamn
Drömspel

Drömspel är en norsk-svensk dramafilm från 1994.

Handling
Guden Indras dotter (Agnes) besöker människorna på jorden för att ta reda på hur de har det och hur tillvaron där är inrättad.

Om filmen
Förlaga till filmens manus är August Strindbergs pjäs Ett drömspel. Filmfotografen Harald Paalgard tilldelades 1994 års Guldbagge för bästa foto för filmatiseringen av pjäsen.

Rollista
Ingvild Holm - Agnes 
Bjørn Wilberg Andersen - advokaten 
Bjørn Sundquist - diktaren 
Lars-Erik Berenett - officeren 
Liv Ullmann - biljettförsäljerskan 
Bibi Andersson - Victoria 
Erland Josephson - den blinde mannen 
Espen Skjønberg - pappan 
Finn Schau - man i biografen 
Joachim Calmeyer - affischklistraren 
Svein Scharffenberg - barägaren 
Mona Hofland-  mamman 
Merete Moen - Kristin 
Eindride Eidsvold - den nygifte mannen 
Camilla Strøm Henriksen - den nygifta kvinnan

Svenska dramafilmer
Filmer 1994
Svenska August Strindberg-filmatiseringar
Norska dramafilmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska 1990-talsfilmer
Filmer vars fotograf belönades med Guldbaggen för bästa foto
Basic – Farligt uppdrag

Basic – Farligt uppdrag () är en amerikansk-tysk långfilm från 2003 i regi av John McTiernan, med John Travolta, Connie Nielsen, Samuel L. Jackson och Tim Daly i rollerna.

Handling
En militärövning ledd av USA:s armé går snett i Panamas djungler, folk dör och alla överlevande berättar olika versioner. Vem ljuger eller ljuger alla? Lite gammaldags deckare över handlingen i militärmiljö.

Rollista

Externa länkar

Filmer 2003
Actiondramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Tyska thrillerfilmer
Amerikanska dramafilmer
Tyska dramafilmer
Engelskspråkiga filmer
Universi Dominici Gregis

Universi Dominici Gregis är en apostolisk konstitution utgiven av påven Johannes Paulus II den 22 februari 1996. 

Med detta dokument reglerade Johannes Paulus proceduren för påvevalet, konklaven, och vidtog därmed viktiga åtgärder för att förbereda och underlätta valet av sin efterträdare.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Universi Dominici Gregis

1996 i Vatikanstaten
Kanonisk rätt
Romersk-katolska kyrkans dokument
Espen Skjønberg

Espen Henrik Skjønberg, född 7 april 1924 i Aker, död 26 augusti 2022, var en norsk skådespelare, son till Henny Skjønberg, bror till Pål Skjønberg och gift med skådespelerskan Mona Hofland.

Skjønberg gick på Nationaltheatrets elevskola. Han var sedan skådespelare vid Stavanger Teater 1945, Nationaltheatret 1946–1949 och 1968–1995, Det Nye Teater 1949–1959, Oslo Nye Teater 1959–1966 och Det Norske Teatret 1966–1968. Bland hans roller märks Hamlet, Osvald i Henrik Ibsens Gengångare, Armand i Kameliadamen, Peer Gynt, titelrollen i Albert Camus Caligula, Tesman och Brack i Hedda Gabler, Higgins i My Fair Lady, Narren i Trettondagsafton, Josef K. i Processen, Hjalmar och Gregers i Vildanden, Kaptenen i Dödsdansen och Ryttmästaren i Fadren.

Filmografi i urval

Utmärkelser 
Kritikerprisen 1952 för Hamlet 
Heddaprisen 2005
Amandaprisen 2008 för bästa manliga biroll
Gullruten 2009 för bästa manliga skådespelare

Källor

Externa länkar 

 
 

Norska scenskådespelare
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Oslo
Födda 1924
Avlidna 2022
Män
The Butcher Boy

The Butcher Boy är en irländsk/amerikansk film från 1997. Den är baserad på Patrick McCabes roman The Butcher Boy från 1992.

Rollista (i urval)
Eamonn Owens - Francie Brady 
Sean McGinley - Sergeant 
Peter Gowen - Leddy 
Alan Boyle - Joe Purcell 
Andrew Fullerton - Phillip Nugent 
Fiona Shaw - Mrs. Nugent 
Aisling O'Sullivan - Ma Brady 
Stephen Rea - Da Brady

Externa länkar
IMDb - The Butcher Boy

Filmer 1997
Amerikanska dramakomedifilmer
Filmer i regi av Neil Jordan
Irländska dramafilmer
Irländska komedifilmer
Jungfru Maria på film
Amerikanska filmer baserade på böcker
Irländska filmer baserade på böcker
Engelskspråkiga filmer
Apostoliska palatset

Apostoliska palatset (italienska Palazzo Apostolico), även kallat Vatikanpalatset (Palazzi Vaticani) och Påvliga palatset (Palazzi Papali), var påvens officiella bostad i Vatikanstaten fram till 2013.

Palatset är ett komplex av byggnader, däribland några av Heliga stolens förvaltningsbyggnader, några kapell (bland annat Cappella Niccolina och Cappella Paolina), Vatikanmuseerna och Vatikanbiblioteket. Totalt har palatset över 1 400 rum; de mest kända är Stanze di Raffaello (Rafaels rum) och Sixtinska kapellet med sina berömda takfresker målade av Michelangelo.

Påvens privata bostad låg i Appartamento papale, byggnaden närmast Petersplatsen, tills påve Franciskus valde Domus Sanctae Marthae som residens. Franciskus är därmed den förste påven efter Pius X som inte residerar i Apostoliska palatset.

Se även
 Palazzi Pontifici
 Cortile del Belvedere

Referenser

Byggnader och anläggningar i Vatikanstaten
Palats i Rom
Officiella residens
Johann Konrad Dippel

Johann Konrad Dippel, även känd som Christianus Demócritus, född 10 augusti 1673 i Niederbeerbach, död 25 april 1734 i Berleburg, var läkare, teolog och alkemist.

Radikalpietismens definitiva genombrott i Sverige anses allmänt inlett med hans vistelser i Stockholm åren 1726–1728. Dippel var Gottfried Arnolds mest radikala lärjunge och både originell och högt begåvad. Från att ha varit en ivrig försvarare av ortodoxin, gick han efter bekantskap med Philipp Jakob Spener och Arnold över till pietismen. Dippel blev 1711 medicine doktor i Leiden, men slog sig därefter ned i Altona. Han dömdes där till livstids fängelse för sina angivelser mot den danska ståthållaren och satt 7 år fängslad på Hammershus. 1726 kom han till Sverige och blev uppburen i adliga kretsar, och konsulterades bland annat av Fredrik I. Här påbörjade han sitt huvudarbete, Vera demonstratio evangelica, innan han 1728 utvisades till Tyskland.

Dippel skrev voluminöst och samlade både anhängare och fiender var han än befann sig. Hans inflytande, kyrkohistoriskt betecknat som dippelianismen, var stort både i Sverige och Finland. I Stockholm gav han upphov till en stark kyrkofientlig stämning som bland annat gav upphov till gråkoltarrörelsen år 1731.

Som alkemist och läkare var Dippel tämligen framgångsrik och lyckades bland annat framställa ett för medicinskt bruk betydelsefullt stimulantium för nervsystemet som länge gick under namnet Dippels olja.

Se även 
 Herrnhutism
 Konventikelplakatet
 Radikalpietism
 Pietism
 Alkemi

Noter 

Personligheter inom pietismen
Kristna personligheter i Sverige
Alumner från Giessens universitet
Födda 1673
Avlidna 1734
Män
Con Air

Con Air är en amerikansk actionfilm från 1997 i regi av Simon West.

Handling 
Cameron Poe (Nicolas Cage) är en välmeriterad soldat från U.S. Army Rangers som blir dömd för dråp då han skyddar sin fru i ett barslagsmål. Efter åtta år i fängelse blir han villkorligt frigiven. Han sätts på ett plan med USA:s farligaste fångar som skall föras till ett nytt supersäkert fängelse med det specialbyggda transportflyget som har smeknamnet "Con Air". Plötsligt blir han indragen i ett kapardrama där vakterna tas som gisslan under ledning av mästerskurken Cyrus "The Virus" (John Malkovich). Kapningen går inte riktigt som de tänkt sig och planet närmar sig Las Vegas.

Rollista (i urval) 
Nicolas Cage - Cameron Poe 
John Cusack - Vince Larkin, Deputy U.S. Marshal
John Malkovich - Cyrus "The Virus" Grissom
Ving Rhames - Nathan "Diamond Dog" Jones
Monica Potter - Tricia Poe 
Landry Allbright - Casey Poe 
M.C. Gainey - Swamp Thing 
Danny Trejo - Johnny "Johnny-23" Baca 
Steve Buscemi - Garland "The Marietta Mangler" Greene
Rachel Ticotin - Guard Sally Bishop
Dave Chappelle - Joe "Pinball" Parker
Nick Chinlund - William "Billy Bedlam" Bedford
Mykelti Williamson - Mike "Baby-O" O'Dell
Colm Meaney - Duncan Malloy, DEA Special Agent
Steve Eastin - Guard Falzon
Renoly Santiago - Ramon "Sally-Can't Dance" Martinez

Om filmen 
 
Con Air spelades till stor del in i Salt Lake City, Ogden och Wendover i Utah. Under inspelningen i Wendover omkom svetsaren Phillip Swartz från Special Effects Unlimited då ett statiskt flygplan föll ned över honom. Följaktligen så står det filmens i eftertexter, "In Memory of Phil Swartz". 

Slutscenerna spelades in i Las Vegas på The Strip där 14 kameror användes för scener utanför dåvarande Sands Hotel som därefter skulle rivas.

Filmen var den första som producerades av Jerry Bruckheimer efter producentpartnern Don Simpsons bortgång i januari 1996 och på våren 1997 förlängde Bruckheimer sitt kontrakt med Disney. Con Air är filmad i bildformatet Cinemascope. Filmen nominerades till två Oscar på Oscarsgalan 1998, dels för bästa sång med "How Do I Live Without You" av Diane Warren som sjöngs av Trisha Yearwood, samt för bästa ljud (Kevin O'Connell mfl).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Filmer 1997
Amerikanska actionfilmer
Filmer från Touchstone Pictures
Flygplan på film
Terrorism på film
Regidebutfilmer
Filmer i regi av Simon West
Engelskspråkiga filmer
Las Vegas på film
Projekt Älvdal

Projekt Älvdal var ett projekt för att inventera folkmusik i Norrbotten och som startades 1974 av Bengt Andersson vid Norrbottens Bildningsförbund. Den då nybildade musikgruppen Norrlåtar var mycket engagerade i att dokumentera folkmusiktraditionen genom att intervjua och spela in äldre människors framföranden.

År 1978 kom notsamlingen Folkmusik i Pite älvdal, utgiven av Magnus Sjögren, och två år senare Folkmusik i Kalix älvdal, sammanställd av Jan Olofsson. Hasse Alatalo fortsatte att samla in tornedalska visor och melodier på egen hand. År 2003 kom hans bok Nurmen lintu - Ängens fågel ut, med noter, texter, Alatalos svenska översättningar, gamla och nya foton från Tornedalen samt författarens kommentarer kring visorna och de människor som sjungit dem.

Svensk folkmusik
Kultur i Norrbottens län
Oxyrhynchus

Oxyrhynchus (grekiska Ὀξύρρυγχος, idag: Al Bahnasa), ett område i Övre Egypten cirka 160 km syd-sydväst om Kairo i guvernementet Al Minya och ca 11 km nordväst om Bani Masar och platsen för en forntida stad.

Oxyrhynchus var huvudstad i ett egyptiskt distrikt och en huvudstation på en av handelsvägarna från Nildalen till oaserna i Libyska öknen. Den hade sin främsta blomstring under grekisk-romersk tid och blev efter kristendomens genombrott en av Egyptens kyrkliga medelpunkter. Oxyrhynchus hade tolv kyrkor, kring vilka flera kloster växte fram. Enligt en uppgift skall det under 400-talet ha funnits 10 000 munkar och 12 000 nunnor i Oxyrhynchus stift. Även efter arabernas erövring av Egypten förblev staden ett betydande centrum. Vid mitten av 1200-talet började tillbakagången, och Oxyrhynchus förföll snart helt.

Arkeologiska utgrävningar har kontinuerligt pågått i området under det sista århundradet. Stora mängder papyrus från antikens Grekland och Rom, de så kallade "Oxyrhynchus papyri" har återfunnits här. Några papyrusfynd har t. ex. innehållit ett satyrspel av Sofokles, dikter av bl. a. Sapfo och Alkman, delar av dittills okända apokryfiska evangelier och ett par blad med Jesusord, Logia Jesou. Dessutom hittades en mängd brev och affärshandlingar från romersk tid.

Etymologi
Orten namngavs efter en av Nilens fiskar som var en central figur i egyptisk mytologi eftersom den åt den mäktiga gudomen Osiris könsorgan. Det är inte känt exakt viken fiskart det är men mormyriden är en medelstor färskvattenfisk som förekommer i olika konstverk. Vissa mormyridarter har utmärkande nedåtsvängda trynen vilket gör att de ibland kallas elefantnäsor.

Referenser 

Romerska riket
Apokryfer
Fornminnen i Egypten
Cop Land

Cop Land är en amerikansk kriminal-dramafilm från 1997, med manus och regi av James Mangold. Rollerna spelas av bland andra Sylvester Stallone, Harvey Keitel, Ray Liotta och Robert De Niro.

Rollista (i urval) 
 Sylvester Stallone – Freddy Heflin
 Harvey Keitel – Ray Donlan
 Ray Liotta – Gary "Figgsy" Figgis
 Robert De Niro – Moe Tilden
 Peter Berg – Joey Randone
 Janeane Garofalo – Deputy Cindy Betts
 Robert Patrick – Jack Rucker
 Michael Rapaport – Murray "Superboy" Babitch
 Annabella Sciorra – Liz Randone
 Noah Emmerich – Deputy Bill Geisler
 Cathy Moriarty – Rose Donlan
 John Spencer – Leo Crasky
 Method Man – Shondel

Externa länkar 
 

Filmer 1997
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Filmer från Miramax Films
New Jersey på film
New York på film
Filmer i regi av James Mangold
Filmmusik av Howard Shore
Engelskspråkiga filmer