kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Forsmark Tre

Forsmark Tre var en folkmusikgrupp från Falköping/Sandhem bestående av Hans Kennemark (gitarr och fiol), Harald Kennemark (tramporgel) och Erik Rynefors (fiol och nyckelharpa). Idén att plocka in tramporgeln kom från ett besök på Kaustby folkmusikfestival i Finland, och Forsmark Tre kom sedan att själva påverka Kaustby-traditionen genom att bli inspirationskällor till gruppen JPP. Namnet kommer av slutleden i medlemmarnas efternamn och att de var tre stycken.

Diskografi

Kassett: Forsmark x 3 i Alphems arboretum (1982) 
1-Blekingen Sorts Polska			2.17
2-Thores Schottis Delsbo			2.25
3-Visa Till Älvros			        2.08
4-Hambo På Logen Falkenberg		2.33
5-Brudmarsch Skövde			2.01
6-Engelska Från Släp Halland		2.01
7-Polska Från Vänersnäs			2.18
8-Slätt-Augustas Polka Kilan		1.16
9-Mungalåten Österbybruk			2.46
10-Norsk Schottis				2.52
11-Polska Från Sandhem			1.28
12-Trädgårdsvals Sandhem			3.03
13-Rocka Pära Polka Hornborga		1.46
14-Gökhemspolska No1			1.40
15-Whiskey Before Breakfast		2.17
16-Lagmansboda Brudmarsch			2.05
17-Ungkarlsvisa Från Jät I Småland         0.23
18-Polska Från Delsbo			1.25
19-Kyrkpolska Från Tierp			2.10

CD: Västgötalåtar (1992) 
Lekarerätten
Näckans polska efter Afzelius
Näckans polska efter Hakberg
Schottis från Lindome
I denna ljuva
Klockar Niklas polska
Baggen och Laken
Engelska från Björkekärr
Tusen sjöars vals
Bleking efter Hakberg
Bröllopsfeber
Brudpolska
Koppa-polka
Rådjuret
Polonäs från Sexdrega
Polska i A-dur efter Hakberg
Polska från Ornuga
Nu är en dag framliden
Spelmansvisa efter Lindell

Svenska folkmusikgrupper
Anders och Veronica Öhmans pris

Anders och Veronica Öhmans pris är ett svenskt litteraturpris, vilket instiftades i samband med Anders R. Öhmans 75-årsdag. Prissumman är på 100 000 kronor (2014).

Pristagare 
 2000 – Thomas Anderberg
 2004 – Erik Wallrup
 2006 – Ulf Linde
 2010 – Bengt Emil Johnson
 2013 – Åke Holmquist
 2014 – Camilla Lundberg
2021 – Märta Ramsten
2022 – Jan Bruér

Källor

Externa länkar 
 samfundetdenio.se

De Nios priser
Priser och utmärkelser instiftade 2000
Mahabadrepubliken

Mahabadrepubliken eller Republiken Kurdistan var en kurdisk icke-internationellt erkänd statsbildning i nordvästra Iran som tillkom under Irankrisen 1946 efter att Sovjetunionen invaderat och ockuperat norra delarna av landet. Den styrdes av Kurdistans Demokratiska Parti (Iran) och är benämnd efter staden Mahabad. Mahabadrepubliken existerade mellan den 22 januari och den 15 december 1946, och var helt och hållet beroende av sovjetiskt militärt stöd för sin överlevnad.

Historia 
Mahabadrepubliken upprättades med sovjetiskt stöd efter att Sovjetunionen hade invaderat och ockuperat nordvästra Iran. Irans premiärminister Ahmed Qavam lyckades övertyga Sovjetunionen att dra tillbaka sina trupper varefter utbrytarrepubliken snabbt föll. Den 15 december återtog iranska trupper området och ställde vad man ansåg vara landsförrädare inför rätta. Mustafa Barzani och alla hans män flydde till dåvarande Sovjetunionen medan Qazi Mohammed den 31 mars 1947 tillfångatogs och avrättades. Många kurdiska stamledare välkomnade avrättningen av Qazi Mohammad som de betraktade som Sovjetunionens marionettdocka.

När de iranska soldaterna intagit republiken brände de all politisk kurdisk litteratur de hittade, stängde kurdiska tidningar och förbjöd undervisning på kurdiska.

Källor

Noter

Externa länkar
 Kurdish Republic of Mahabad

Iran under Pahlavidynastin
Kurdistans historia
1946 i Iran
1946 i Asien
Krigsåret 1946
Sovjetiska krig
Iranska krig
Ombudskrig
Uppror i Asien
Historiska länder och riken i Asien
Historiska republiker
Stater och territorier bildade 1946
Stater och territorier upplösta 1946
Entsiska

Entsiska (tidigare kallat jenisejsamojediska) är ett språk som talas av entserna längs med floden Jenisej i Tajmyrien i norra Ryssland. Det finns två starkt åtskilda dialekter, skogsentsiska och tundraentsiska, som ibland räknas som separata språk.. Språket anses vara hotat. Idag finns det bara cirka 70 talare av språket, vilka flertalet talar skogsentsiska.
De flesta av talarna är i medelåldern eller äldre och talar ryska som andraspråk. Språket tillhör den nordsamojediska gruppen inom de samojediska språken och är nära besläktat med nentsiska, som det tidigare räknades som en dialekt av, och nganasaniska.

Efter den sovjetiska statistiken år 1989 fanns det totalt 110 enetsiskspråkiga varav 95 hade entsiska som modersmål och 15 som andraspråk.

Enligt den ryska folkräkningen från 2002 fanns 119 personer som kunde entsiska.

Språket skrivs med kyrilliska alfabetet.

Fonologi

Konsonanter 

Källa:

Vokaler 

Källa:

Källor

Nordsamojediska språk
Språk i Ryssland
Subjekt–objekt–verb-språk
Jonathan Richman

Jonathan Richman, född 16 maj 1951 i Natick, Massachusetts, är en amerikansk protopunkmusiker och -ikon.

Richman startade sin karriär som låtskrivare, sångare och frontman i sitt band The Modern Lovers. Gruppen, som av många ses som det första punkbandet, eller föregångare till punken, blev ordentligt hypat och utnämndes till det band som skulle ta över stafettpinnen från Velvet Underground. Men Richman var trött på alla narcissistiska människor som gör sig "häftiga" (och ensamma) genom att se ner på vanliga människor, hylla negativa känslor och odla sitt utanförskap, och tyngdes dessutom av att en vän till bandet hade överdoserat och dött. Detta inspirerade honom att försöka sprida mer glädje med sin musik och han mjukade upp sina gamla låtar och började ge gratiskonserter för unga och gamla och sjuka.

Efter en resa till Bermuda och ett möte med calypsons och reggaens varma glada gung försökte han styra sitt band i en ännu varmare riktning. Hans bandkamrater ville dock annorlunda och han lämnade bandet. Efter en längre Europaresa startade Richman ett nytt band under samma namn och släppte två skivor: Jonathan Richman & The Modern Lovers och Rock 'n' Roll With The Modern Lovers. Efter det har han gjort många soloskivor och till och från satt ihop nya Modern Lovers.

Richmans största hit som soloartist är låten "Egyptian Reggae". Han har uppträtt flera gånger på Conan O'Briens talkshow.

Richman har också synts på film. I Den där Mary dyker han upp som musiker lite varstans, eftersom han skrev temalåten med samma namn som filmen. Han uppträder också i en scen i filmen Kingpin.

Richman i populärkulturen
Den brittiska punkgruppen Sex Pistols första inspelning var en cover på Richmans Roadrunner.

Svenska rock/reggae-gruppen Dag Vag har gjort en cover på Jonathan Richmans hitlåt Egyptian Reggae.

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska musiker
Födda 1951
Män
Levande personer
Nganasaniska

Nganasaniska (äldre benämning tavgisamojediska) är ett samojediskt språk inom den större familjen uraliska språk.

Enligt den sovjetiska statistiken från år 1989 hade språket totalt 1 096 talare varav vilka 1 063 hade språket som modersmål och 33 som andraspråk. Med totalt 1278 nganasaner blev modersmålsprocenten 85,7%, den högsta av alla nordliga språk i Ryssland.

Enligt den ryska folkräkningen 2002 hade språket 505 talare.

Nganasaniska används huvudsakligen av vuxna. Användningen i hemmet är begränsad. Nganasaner använder även ryska och dolganska.

Källor 

Nordsamojediska språk
Språk i Ryssland
Dass-Tidningen

Dass-Tidningen är en svensk humortidning utgiven sedan 2004 och inriktad på s.k. "lågvattenhumor", främst avsedd att läsa under toalettbesöken. Innehållet består i vitsar (främst "fräckisar"), skämtteckningar, fotografier, samt flera serier: Wernerhs Gällivare och Hänge, Claes Stridsbergs båda serier Ossians Zoo och Fritt fall, Jim Ungers Herman samt Daggmasken Daggmar.

Dass-Tidningen gavs tidigare ut av Derigo Media, som idag gått upp i First Publishing Group AB. Utgivningstakt är 8 nr/år.

Externa länkar
Distributionsinformation från Tidsam

Svenska tidningar
Skämttidningar
Susan, var är du?

Susan, var är du? (engelska: Desperately Seeking Susan) är en amerikansk film från 1985 i regi av Susan Seidelman. I huvudrollerna ses Rosanna Arquette och Madonna (i hennes filmdebut).

Handling 
Rosanna Arquette spelar huvudrollen som den uttråkade hemmafrun Roberta Glass som efter en olyckshändelse drabbas av minnesförlust, och dessutom förväxlas med Susan (som spelas av Madonna), som lever ett kringflackande liv med småkriminalitet, och som är på flykt från maffian.

Om filmen 
Madonna, som spelar en av huvudrollerna, har även spelat in filmens titelsång "Into The Groove".

Rollista  

 Rosanna Arquette - Roberta Glass
 Madonna - Susan
 Aidan Quinn - Dez
 Mark Blum - Gary Glass, Roberta Glass make
 Robert Joy - Jim, Susans pojkvän
 Laurie Metcalf - Leslie Glass, Gary Glass syster
 Anna Levine - Crystal
 Will Patton - Wayne Nolan
 Peter Maloney - Magikern Ian
 Steven Wright - Larry Stillman D.D.S.
 John Turturro - Ray
 Anne Carlisle - Victoria
 Jose Santana - Butiksinnehavare
 Giancarlo Esposito - Gatuförsäljare
 Richard Hell  - Bruce Meeker
 Rockets Redglare - Taxichaufför
 Annie Golden - Sångerska
 Richard Edson - Man med tidningar
 Ann Magnuson - Cigarettflicka
 John Lurie - Saxofonspelande granne
 Victor Argo - Sgt. Taskal
 Shirley Stoler - Jail Matron
 Kim Chan - Park Bum
 Michael Badalucco - Kille från Brooklyn

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer 1985
Engelskspråkiga filmer
New York på film
New Jersey på film
Amnesi på film
Filmer i regi av Susan Seidelman
Egon Adeström

Egon Adeström, född 15 juli 1939, är en svensk bandyspelare.

Adeström började sitt bandyspelande i Dalstuga IK 1953 och spelade därefter för IFK Rättvik. 1960/61 gjorde Adeström sin första säsong i Allsvenskan, då i IK Heros från Smedjebacken. Under totalt 18 säsonger spelade han för Falu BS (åren 1963/1964 till 1980/1981) där han stod för över 500 matcher och 290 mål för klubben.

Adeström blev svensk mästare 1971 och 1974 med Falun. Han noterade även fyra landskamper då han 1969 turnerade med ett utvecklingslandslag i Sovjetunionen. Han avslutade sin karriär som spelande tränare i division 2 för laget Liljans SK mellan åren 1981 och 1988 då han avslutade sin aktiva karriär, då 49 år gammal.

Svenska bandyspelare
Födda 1939
Män
Levande personer
Sacha Baron Cohen

Sacha Baron Cohen, född 13 oktober 1971 i Hammersmith, London, är en brittisk skådespelare och komiker. Han är bland annat känd för de satiriska rollfigurerna Borat (kazakisk reporter), Ali G (rappare) och Brüno Gehard (österrikisk homosexuell modereporter).

Biografi 
Cohen växte upp i en religiös judisk medelklassfamilj i London. Han är den andre av tre söner till Gerald Baron Cohen (1932-2016) och dennes hustru Daniella. Cohens far, som ägde en herrekiperingsbutik vid Piccadilly, växte upp i en belarusisk-judisk familj i Wales. Cohens mor är av ashkenazisk-judisk härkomst från Israel.

Hans bror, Erran Baron Cohen, är kompositör och spelar trumpet. Han är även kusin till psykopatologen Simon Baron-Cohen.

Baron Cohen var elev vid privatskolan Haberdashers' Aske's Boys' School och tillbringade därefter ett år i Israel. Han har en examen från Cambridge, där han studerade historia vid Christ's College. Han är gift med den australiska skådespelerskan Isla Fisher. Tillsammans har de tre barn.

Roller 
1998 började han medverka i TV-komedishowen The 11 O’Clock Show. Det var där han skapade karaktären Ali G, en extremt ointelligent "hiphop-journalist" med iögonenfallande klädstil och märklig engelska som ställde märkliga frågor till intet ont anande politiker och kändisar som inte insåg att Cohen fick dem att avslöja sina fördomar och okunskap. Hans framgångar med denna roll ledde 2000 till hans egen Da Ali G Show.

Han skapade senare två andra återkommande karaktärer, Borat och Brüno, som också användes för att lura intervjuobjekt. Borat Sagdijev är en tydligt rasistisk, antisemitisk, homofob och sexistisk kazakisk reporter. Brüno Gehard är en homsexuell österrikisk modereporter.

Cohen spelade huvudrollen som Eli Cohen i Netflix-serien The Spy, som är baserad på en verklig berättelse om en Mossad-agent som infiltrerade syrisk militär under sexdagarskriget mellan Israel och de närliggande arabländerna. Cohen nominerades till 2019 års Golden Globe Award för bästa manliga huvudroll i en miniserie eller TV-film för sin roll i serien.

Filmografi

Referenser 
 
Biografi på IMDb

Noter

Externa länkar 

Personer från London
Brittiska komiker
Födda 1971
Män
Levande personer
Fotocelltransmitter

Fotocelltransmitter är en apparat för maskinsändning av signaler enligt morsealfabetet. Texten är skriven på en pappersremsa med sicksacklinjer av breda tuschstreck motsvarande morsekoden. Remsan dras av en motor med jämn hastighet förbi en fotocellanordning, där strecken avläses. Signalerna får efter förstärkning styra radiosändare eller motsvarande enheter för trådtelegrafering. Välkonstruerade fotocelltransmittrar kan sända med hastigheter som överträffar vad som är möjligt med mekaniska transmittrar av Creed- eller Wheatstone-typ.

Fotocelltransmittern kom till i USA under andra världskriget, och byggdes i många exemplar av firma McElroy, som grundats av yrkestelegrafisten Ted McElroy.

Efter kriget kom fotocelltransmittrar ut på marknaden som militärt överskott från USA, och svenska Försvarsmakten köpte ett större antal, som användes vid utbildningen av militära telegrafister.

Ett problem med de bläckskrivare som användes vid tillverkningen av remsorna var att de hade alltför lång stigtid, vilket medförde att teckendelen för signal blev något kortare än teckendelen för icke-signal, s.k. spärrad stil. (Korrekta proportioner är att kort teckendel ska vara exkt lika lång som tidsavståndet mellan teckendelar.) Nedanstående figur illustrerar hur tecken med förvanskade proportioner uppstår p.g.a. för lång stigtid i den bläckskrivare, som skrivit tecknen på remsan..

Felet medförde att hela årsklasser av telegrafister lade sig till med en karakteristisk sändningsstil, och lätt kunde kännas igen av fientlig signalspaning. Av detta kan många intressanta slutsatser dras beträffande sammansättningen av motsidans personal och organisation. Kvaliteten på de morsetecken som transmittern avgav var dessuton kritiskt beroende på inställningen av remsläget över det lilla hål som släppte igenom ljus till fotocellen. Ett illa justerat remsläge vid utbildningen kunde alltså bidra till "inbyggda" sändningsfel hos färdigutbildade telegrafister.

Användning av fotocelltransmittrar vid utbildning av svenska militärtelegrafister fortfor bara några få år och ersattes av transmittrar enligt system creed, som gav bättre teckenkvalitet, men å andra sidan var dyrare att tillverka och krävde mer avancerat finmekaniskt underhåll.

Telegrafi
Krabbätarräv

Krabbätarräv, krabbräv eller majkong (Cerdocyon thous) är ett rovdjur i familjen hunddjur. Den är den enda arten i sitt släkte och enligt Wilson & Reeder (2005) skiljs mellan 6 underarter.

Utseende 

I kroppsform och storlek liknar denna art de flesta rävar. Kroppen har en längd av 57 till 78 centimeter och svansen är nästan 22 till 41 centimeter lång. Pälsen är på ovansidan gråbrun (ibland med orange skugga) och på buken krämfärgade till vit. Vid ansiktet och vid extremiteterna är pälsen ibland rödaktig. Svansen är mörkgrå till mörkbrun och har ofta en svart spets. Vikten varierar från 4,5 till 8,5 kg och mellan hannar och honor finns inga påfallande skillnader i storlek och utseende.

Utbredning och habitat 

Krabbätarräven förekommer i skogar i Sydamerika. Den lever öster om Anderna och norr om Patagonien. Utbredningsområdet sträcker sig från Colombia och Venezuela i norr längs kusten till provinsen Entre Ríos i Argentina. I bergstrakter hittas den vanligen upp till 2 000 m över havet (sällan upp till 3 000 m). Den vistas både i regnskogar och i tempererade skogar men undviker vanligen det stora Amazonområdet. Krabbätarräven lever även i savannen och mangrove, i buskmarker och på jordbruksmark.

Ekologi 

På grund av artens namn kan man tro att djuret livnär sig uteslutande av krabbor men dessa är bara en del av dess föda. Krabbätarräven är en allätare som jagar gnagare, fåglar, groddjur, ödlor och fiskar samt tar växter som bär och frukter. Jakten på gnagare liknar rödrävens jakt med en eller flera snabba skutt på bytet. I sällsynta fall dödas höns eller ett lamm från en gård.

Denna art är aktiv på natten och lever monogamt. När ungarna nästan är könsmogna syns ibland mindre grupper av upp till 5 individer vid jakten. Beroende på tillgång till föda och andra faktorer har de ett 1 km² till 10 km² stort revir. När parningen äger rum beror på utbredningsområde och i vissa regioner som Venezuela kan de para sig hela året. Dräktigheten varar i genomsnitt 56 dagar och ungarna väger mellan 120 och 160 gram vid födelsen. Födelsen sker i lyan som vanligen övertas av andra däggdjur som bältdjur. En kull består av två till sex ungar (genomsnitt 2,5) som uppfostras av bägge föräldrar. Unga krabbätarrävar visar sig efter cirka 28 dagar för första gången utanför lyan och efter ungefär fem månader slutar honan med digivning. Efter cirka nio månader är ungarna könsmogna och de lämnar efter 18 till 24 månader sina föräldrar.

Artens naturliga fiender utgörs av stora ormar och förvildade tamhundar samt möjligen av jaguar, puma och kajmaner. Den äldsta kända vilda individen var något över nio år gammal.

Bevarandestatus 

Krabbätarräven jagas av Sydamerikas ursprungsbefolkning sällan för köttets skull och i tider med brist på mer uppskattade pälsar även för pälsens skull. Arten hittas i många djurparker där den förökar sig bra.

Arten är allmänt vanlig i hela sitt utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Den listas därför av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Rävar
Däggdjur i neotropiska regionen
José Torres

José "Chegui" Torres, född 3 maj 1936 i Ponce, Puerto Rico, död 19 januari 2009 i Ponce, Puerto Rico, var en amerikansk (puertoricansk) proffsboxare, världsmästare i lätt tungvikt 1965–1966.

Torres tog OS-silver som amatör i Melbourne 1956 medan han gjorde militärtjänst i USA:s armé och efter fullgjord tjänstgöring debuterade han som professionell 1958. Efter att ha vunnit sina första 13 matcher fick han 1959 nöja sig med oavgjort mot den nye kubanske stjärnan Benny Paret. Efter den matchen följde ytterligare en sekvens med 13 vunna matcher innan det 1963 var dags för den första förlusten i karriären när Torres blev utslagen i 5:e ronden av argentinaren Florentino Fernandez, i den enda matchen som Torres förlorat på KO.

Efter förlusten mot Fernandez radade Torres åter upp en ny segerrad på åtta matcher, bland annat genom att knocka Carl "Bobo" Olson och ansågs därefter mogen för en titelmatch. I sin första match 1965 mötte Torres regerande mästaren Willie Pastrano och vann på TKO då ringdomaren bedömde att Pastrano var oförmögen att fortsätta matchen efter rond 9.

Torres försvarade framgångsrikt sin titel tre gånger under 1966 men 16 december det året blev han i sitt fjärde titelförsvar utklassad på poäng av nigerianen Dick Tiger. Torres fick en returmatch mot Tiger 1967 i New York och förlorade igen, den gången med knapp marginal (alla tre domarna hade ronderna 8-7 till Tiger). Många i publiken ansåg att Torres blev bortdömd och det krävdes en kraftfull polisinsats för att lugna Torres-supporters som löpte amok på gatorna utanför matcharenan.

Torres gick efter förlusterna mot Tiger endast två matcher till och slutade boxas 1969. Han började därefter en karriär som lokalpolitiker i New York men fortsatte också arbeta inom boxningen och var bland annat ordförande för WBO (World Boxing Organization) 1990–1995. Torres var också under många år kolumnist i den spanskspråkiga New York-tidningen El Diario La Prensa och skrev boken Sting Like a Bee om Muhammad Ali.

Torres slutliga matchstatistik blev 43 segrar (29 på KO), 3 förluster, 1 oavgjord.

Amerikanska boxare
Män
Födda 1936
Avlidna 2009
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från USA
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1956
Ulla Schumacher-Percy

Ulla Schumacher Percy, född Schumacher 20 januari 1918 i Stockholm, död där 30 juni 2007, var en svensk textilkonstnär. 

Hon var dotter till direktör Gustaf Schumacher och Edith Fogelberg. Ulla Schumacher genomgick Otte Skölds målarskola 1936–1937, Tekniska skolan 1938–1941 och var därefter verksam inom hemslöjden. Från 1949 verkade hon som fri konstnär och utförde mattor, broderier, gobelänger, ridåer och textila utsmyckningar i kyrkor, sjukhus, ambassader och bibliotek. Som hennes främsta offentliga textil anses Adelcrantzväven (1979–1981) för departementskvarteret Björnen i Stockholm. Hon hade utställningar över hela Europa, i USA, Kanada, Mexiko och på Kuba. Hon tilldelades Prins Eugen-medaljen 1978. 

Schumacher-Percy är representerad på Nationalmuseum, Röhsska museet, Kulturen och andra institutioner. 

Ulla Schumacher-Percy var 1945–1955 gift med arkitekten Paul Percy (1911–2017), son till konstnären Arthur Percy och Kerstin Beckman. Hon är gravsatt i Vickleby på Öland.

Noter 

Representerade vid Nationalmuseum
Kvinnor
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Födda 1918
Avlidna 2007
Konstnärer från Stockholm
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Peter Erasmus Lange-Müller

Peter Erasmus Lange-Müller, född 1 december 1850 i Fredriksberg, död 26 februari 1926 i Köpenhamn, var en dansk tonsättare och vokallyriker.

Biografi
Lange-Müller studerade först statsvetenskap vid universitet i Köpenhamn, men övergick till musiken och fick utbildning vid musikkonservatoriet, främst i piano under Edmund Neupert. Musikstudierna fick emellertid avbrytas på grund av sjukdom och hans formella musikutbildning var därför bristfällig. Han intar genom en rik vokalproduktion en ledande ställning bland de danska senromantikerna. Han debuterade 1874 som tonsättare med ett häfte sånger och han medverkade samma år till stiftandet av Koncertforeningen, som i nästan tjugo år uppförde större musikverk, där Lange-Müller var meddirigent 1879-1883. 

Hans väsentligaste insats i dansk musik är troligen hans romanser, men också hans scenmusik och framför allt sagospelet Der var engang, komponerat 1885 till texter av Holger Drachmann, vars slutnummer är den så kallade Midsommervisen ("Vi elsker vort land") som ingår i Danmarks kulturkanon. Hans tre Madonnasange för blandad kör till text av Thor Lange framförs också ofta.

Lange-Müller invaldes som utländsk ledamot nr 199 av Kungliga Musikaliska Akademien 1904.

Verk

Scenisk musik
Alla uruppförda i Köpenhamn.

Operor
 Tove 1878 (egen text)
 Spanske Studenter 1883, Stockholm 1884.
 Fru Jeanna 1891. Text av Ernst von der Recke.
 Vikingeblod 1900. Stockholm 1904. Text av E. Christiansen.

Scenmusik
 I mester Sebalds Have 1880.
 Der var engang 1887. Stockholm samma år.
 Ved Bosporus 1895.
 Middelalderlig 1895.
 Renaissance 1901

Verk för orkester
2 symfonier, 2 sviter, Violinkonsert i C-dur med mera.

Körverk
 Novembersteming 1878.
 Tonernes Flugt 1878.
 Nils Ebbesen 1878.
 Tre Salmer 1883.
 Zwei Madonnalieder 
 Agnete og Havmanden
Därutöver flera kantater.
Övriga verk
Pianotrio i f-moll, Tre Fantasistykker för violin och piano, pianostycken samt omkring 250 sånger, däribland Naar Sol gaar ned ; Skumring ; Vandringsmandens Sange''.

Referenser

Vidare läsning

 

Danska klassiska kompositörer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1850
Avlidna 1926
Män