kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Imperial (skivmärke)

Imperial var ett brittiskt skivmärke producerat 1920-1934 av The Crystalate Gramophone Manufacturing Company Ltd.

Imperial var ett lågprismärke, huvudsakligen inriktat på dansmusik och annan lättare underhållning. Fram till 1923 var samtliga inspelningar inhemska brittiska, men detta år slöt Crystalate avtal med den amerikanska Plaza-koncernen och fick därmed tillgång till inspelningar från dess många olika lågprisetiketter (Banner, Regal med flera). Under sina sista år använde sig Imperial även av inspelningar från amerikanska Crown. Exempel på amerikanska artister som är vanligt förekommande på Imperial är Sam Lanin, Adrian Schubert, Vincent Lopez och Harry Reser.

Såväl brittiska som importerade inspelningar gavs ofta ut under pseudonym. Ett undantag var de inspelningar man under tidigt 1930-tal gav ut med den populäre orkesterledaren Jack Payne. Denne fick inte bara uppträda under sitt eget namn utan fick också sitt fotografi på etiketterna.

Vid nedläggningen 1934 ersattes Imperial av det nya märket Rex.

Imperial producerade även en del skivor särskilt för svensk marknad, bland annat ett antal utgåvor med dansorkestern TOGO.

Källor
 Utförlig historik över märket med flera exempel på etikettdesign 

Brittiska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1920
Skivbolag och skivmärken upplösta 1934
Isabelle Adjani

Isabelle Adjani, född 27 juni 1955 i Paris, är en fransk skådespelare.

Biografi 
Hennes far var av algeriskt ursprung och hennes mor tyska. Isabelle växte upp med dubbla modersmål, och lärde sig att prata franska och tyska flytande. Tolv år gammal vann hon en tävling i recitation i skolan och började sedan med skådespeleri. 

Hon gjorde filmdebut i en mindre roll under sommarlovet när hon var fjorton år. Hon framträdde i TV och med teatergrupper i landsorten innan hon 1972 blev medlem av Comédie-Française. Kritikerna var helt exalterade över hennes spel i pjäser av Molière och Federico García Lorca - hon kallades "sin generations största fenomen". Comédie-Française erbjöd henne ett tjugoårskontrakt, men hon tackade nej då hon menade att det minskade hennes möjligheter utanför teatern. 

Istället tackade hon ja till att spela titelrollen i François Truffauts film Berättelsen om Adèle H.. Denna roll blev hennes stora genombrott, i rollen som Victor Hugos plågade dotter, och hon nominerades för en Oscar. Bland övriga filmer märks Hyresgästen (1976), Camille Claudel (1988), Drottning Margot (1994) och En djävulsk plan (1996).

Privatliv 
Under sex år levde hon i ett stormigt förhållande med skådespelaren Daniel Day-Lewis.

Filmografi i urval

Referenser 
Artmedia, agentur | Isabelle Adjani

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1955
Franska skådespelare under 1900-talet
Kabyler
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Paris
Riddare av Hederslegionen
Franska skådespelare under 2000-talet
Presskonferens

En presskonferens eller pressträff är en presentation som massmedier och journalister inbjuds till av en myndighet, organisation eller ett företag i syfte att lämna information och besvara de frågor som kan tänkas uppkomma. Presskonferenser förekommer inom bland annat politik och sport, för att kungöra stora förändringar, såsom avhopp, kontraktssigneringar, och nomineringar. Presskonferensen inleds med att de inbjudande berättar om nyheten. Efteråt finns vanligtvis utrymme för frågor från journalister. Presskonferenser är ovanliga i PR-arbeten; det vanligaste kommunikationssättet är då pressmeddelanden. Vissa extremt bevakade organisationer som Vita huset och Pentagon håller dock dagliga presskonferenser.

Presskonferenser utvecklades och etablerades under första världskriget då de olika militärmyndigheterna ville orientera kring läget på de olika krigsfronterna. Idag är de viktiga inslag i kontakterna mellan olika myndigheter och organisationer och allmänhetens behov av information.

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar

Se även
 Konferens
 Journalistik
 Public relations

Massmedia
Romanen om Olof

Romanen om Olof är en romansvit av Eyvind Johnson 1934-37. I romansviten gestaltas Johnsons egna erfarenheter av arbetet inom bland annat träindustrin i Norrbotten. Olof är en arbetarklassynglings bildningsroman om vägen till medvetenhet och frigörelse.

Beskrivning
Romanerna skildrar en hård verklighet men är skrivna helt utan sentimentalitet. De präglas istället av värme, mjukhet och medkänsla. Även löjliga, enfaldiga och elaka personer skildras med en förståelse för de omständigheter som format dem. Den mångsidigt varierade och fyndiga berättarstilen präglad av norrländskt idiom, muntligt berättande och humoristiska inslag innebar Johnsons stora genombrott hos både kritiker och publik. En berättarteknisk finess är att språket och berättarstilen med inslag av inre monolog i romanerna förändras i takt med huvudpersonens utveckling.

De folkliga "sagor" om lungsoten, rallarlivet och emigrationen som finns insprängda i varje volym och avbryter den realistiska handlingen kritiserades av vissa men Johnson försvarade dem: ”Om man beslutar att försöka skildra ett landskap eller en person så allsidigt som möjligt, måste man också röra sig med rätt stor frihet. Om författarens försök att ge en helbild slinter mot en ofta tråkig verklighet...då kan han göra omvägen om sagan.”

Romanen om Olof är en av de stora klassikerna i svensk litteratur och filmatiserades av Jan Troell som Här har du ditt liv 1966.

Böckerna i romansviten 

Nu var det 1914 (1934):
Olof är 14 år och lämnar sin fosterfamilj för att försörja sig. Han hamnar i ett arbetslag med äldre timmerflottare men har redan från början en vagt medveten känsla om att det inte är hans plats i tillvaron.

Här har du ditt liv! (1935): 
Olof sliter hårt på ett sågverk och börjar på fritiden bilda sig med självstudier inom litteratur, politik och språk.

Se dig inte om! (1936): 
Olof är nu på sitt sjuttonde år och får efter en rad kroppsarbeten plats som biografmaskinist.

Slutspel i ungdomen (1937):
Olof drabbas av arbetslöshetens förtvivlan, engagerar sig fackligt och förespråkar revolution. Hans frigörelsekamp når till slut sin fullbordan när han bryter upp och beger sig söderut.

Referenser

Svenskspråkig skönlitteratur
Svenska romanserier
Norrbotten i skönlitteratur
1910-talet i skönlitteratur
Romaner av Eyvind Johnson
Jungfraujoch

Jungfraujoch är ett bergspass i Bernalperna på gränsen mellan kantonerna Bern och Valais i Schweiz. Det är beläget mellan bergen Mönch och Jungfrau, cirka 60 kilometer sydost om huvudstaden Bern. Passet ligger inom världsarvet Jungfrau-Aletsch.

Bergspasset är den lägsta punkten längs bergskammen mellan Mönch och Jungfrau och mäter 3 464 meter över havet. Järnvägslinjen Jungfraubahn har sin ändstation där, och är därmed Europas högsta järnvägsstation på 3 454 meters höjd. Järnvägsstationen går att nå från Grindelwald och Lauterbrunnen via Wengernalpbahn. Stationen är ett stort turistmål med restaurang, ispalats, utsikt över Aletschglaciären samt snowboardpark.

Referenser

Externa länkar 

Bergspass i Bern (kanton)
Bergspass i Valais
Järnvägsstationer i Schweiz
Nasal (programspråk)

Nasal är ett programspråk som är främst tillför användning som skriptspråk för inbyggnad i andra program. Flygsimulatorn FlightGear använder Nasal som skriptspråk.

Exempel 

Hello World-exempel:
    print("Hello, world");

Externa länkar
Nasal - Officiell webbplats för Nasal.

Programspråk
Madeline Zima

Madeline Zima, född 16 september 1985 i New Haven i Connecticut, är en amerikansk skådespelare.

I Sverige är hon mest känd för rollerna som minsta barnet Grace Sheffield i TV-serien The Nanny (1993–1999), Mia Lewis i hit-showen Californication (2007–2011) samt som Emma Bartel i thrillern Handen som gungar vaggan från 1992. På senare tid har Zima medverkat i TV-serier som Sjunde himlen, Grey's Anatomy, Heroes, Twin Peaks och i komedin A Cinderella Story.

Hennes två systrar, Vanessa (född 1986) och Yvonne (född 1989) är också skådespelare.

Filmografi i urval 

 (ett avsnitt)

 (rollen Marissa i avsnittet "Forever Young")

Referenser

Externa länkar
 

Födda 1985
Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Personer från New Haven
Levande personer
Fran Drescher

Fran Drescher, född 30 september 1957 i Flushing i Queens i New York, är en amerikansk skådespelerska och komiker.

Drescher debuterade 1977 i succéfilmen Saturday Night Fever där hon spelade Connie. För alla fans av komedin/rockumentären Spinal Tap (1984) är hon mest känd som den energiska och kedjerökande skivbolagsrepresentanten Bobbi Flekman, en roll hon delvis gjorde om drygt tio år senare i sin egen komediserie The Nanny. Denna gick åren 1993–1999 och där spelade hon Fran Fine, barnsköterskan som gjorde lite som hon ville hos broadwayproducenten Maxwell Sheffield, spelad av Charles Shaughnessy.

2005 började hennes nya serie Hemma hos Fran sändas.

I TV-serien The Nanny var det första gången man anställde statister för att skratta på rätt ställe och som hade bra skratt, innan dess var det ofta studiopublik. Detta berodde på att Drescher hade blivit våldtagen av inbrottstjuvar i sitt eget hem och därför utvecklade en paranoia inför att vem som helst skulle kunna sätta sig i publiken.

Hon är sedan 2021 ordförande för fackföreningen Sag-Aftra.

Familj
Mellan 1978 och 1999 var hon gift med producenten Peter Marc Jacobson som även skapade The Nanny. Han kom senare ut som homosexuell. 2014 gifte hon om sig med entreprenören Shiva Ayyadurai.

Källor

Externa länkar 

 

Födda 1957
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Personer inom amerikansk fackföreningsrörelse
Alumner från Wagner College
Alumner från Queens College, City University of New York
Los Índios Tabajaras

Los Índios Tabajaras, musikduo från Brasilien bestående av bröderna Natalicio och Antenor Lima. De hade en världshit sent 1963 med sin instrumentala inspelning av Jimmy Dorseys låt "Maria Elena" vilken bl. a. låg #3 på billboardlistan i USA och #5 i Storbritannien. De hade även stora framgångar på kontinenten och i Australien. I Sverige låg "Maria Elena" 14 veckor på Kvällstoppen.

Brasilianska musikgrupper
Musikgrupper med syskon
Flightgear

FlightGear eller FlightGear Flight Simulator är en flygsimulator med öppen källkod. Den är licenserad under GNU GPLv2 och finns tillgänglig för flera operativsystem, till exempel Windows, GNU/Linux samt Mac OS X.

Från den officiella webbplatsen går det att ladda ner miljöer omfattande hela världen med ca 20 000 flygplatser och drygt 500 modeller av flygplan, helikoptrar och ballonger (men även några fordon och båtar). Utöver det finns det detaljerade miljöer och flygplanstyper att ladda ned från fristående webbplatser. Det finns även stöd för spel över Internet.

Flygmekaniska modeller 
FlightGear har två inbyggda flygmekaniska modeller, som används för beräkna hur planet rör sig i luften och på marken. De kan även köras separat, och FlightGear har även stöd för externa modeller. Ett flygplans geometriska, mekaniska och aerodynamiska egenskaper modelleras i en XML-fil. Vilken flygmekanisk modell som används varierar från flygplan till flygplan.

 JSBSim använder en modell med flygplanets aerodynamiska och mekaniska egenskaper, beskrivna med tabeller och/eller matematiska funktioner
 YASim som i stället använder de mekaniska egenskaperna tillsammans med de geometriska egenskaperna, men i stället simulerar luftflödet över de olika delarna av flygplanet

Fram till och med version 2.10.0 fanns även UIUC som byggde på LaRCsim, som ursprungligen var utvecklad av NASA. UIUC utgick ifrån de aerodynamiska och mekaniska egenskaperna beskrivna i tabellform och kunde även simulera effekterna av nedisning.

Kommersiella kopior 
Då FlightGear har öppen källkod ger det möjlighet att man kopierar och säljer den, och det finns några sådana som marknadsförs under bland annat namnen Flight Pro Sim och Pro Flight Simulator. Den enda skillnaden mellan dem och FlightGear av version 1.9.1 är priset och att man ändrat namnet. FlightGears utvecklare har inget samarbete med de kommersiella kopiorna och rekommenderar i stället att man laddar ned en nyare version av FlightGear.

Källor

Externa länkar 
 
 FlightGears officiella webbplats .
 FlightGears officiella Wiki 
 MPMap Realtidskarta med en del av de piloter som spelar över Internet.

Fria datorspel
Flygsimulatorer
Linuxspel
Windows-spel
BSD-spel
Macintosh-spel
News of the World (musikalbum)

News of the World är det sjätte studioalbumet av den brittiska rockgruppen Queen, utgivet i Storbritannien 28 oktober 1977 och i USA 1 november. Albumet spelades in mellan juli och september 1977 i två olika studior: Basing Street och Wessex Studios. Detta var det andra albumet gruppen producerade helt själva, denna gång assisterad av Mike Stone.

I Storbritannien nådde albumet plats fyra på albumlistan, medan den i USA nådde plats tre på Billboard 200. Albumets första singel var We Are the Champions som i USA släpptes som dubbel A-sida tillsammans med We Will Rock You. I Storbritannien nådde den som bäst plats två på singellistan. Nästa singel, Spread Your Wings, gavs ut 10 februari 1978 och nådde plats 34 i Storbritannien. Till sist (1978) släpptes It's Late som singel, dock endast i USA, Kanada, Nya Zeeland och Japan. Låten nådde #72 på US Billboard Hot 100.

På detta album var låtskrivandet till skillnad från tidigare album mer jämnt fördelat. Brian May skrev flest sånger (fyra), Freddie Mercury skrev tre låtar medan John Deacon och Roger Taylor stod för två låtar var. Albumet döptes efter den brittiska tidningen News of the World.

Albumet skiljer sig från de tidigare albumen då det inte är omgivet av samma progressiva mystik, utan har en mer spontan känsla. Detta medförde att gruppen fick en del sämre kritik vid släppet 1977. I dag anses det dock vara ett av de bästa hårdrocksalbumen från andra halvan av 1970-talet, innehållande de välkända låtarna "We Will Rock You" och "We Are the Champions".

Omslaget består av en målning av den amerikanska sci-fi-konstnären Frank Kelly Freas. Bilden föreställer en gigantisk intelligent robot som håller en eller flera döda människor i sin hand. Omslaget spelar en viktig roll i avsnittet Killer Queen i den tecknade tv-serien Family Guy.

Låtlista

Medverkande
John Deacon – bas, akustisk gitarr
Brian May – gitarr, sång, piano, maracas
Freddie Mercury – sång, piano, koskälla
Roger Taylor – trummor, slagverk, sång, bas, gitarr

Listplaceringar

Referenser

Album av Queen
Album utgivna på EMI
Album utgivna på Elektra Records
Album utgivna på Parlophone
Album utgivna på Hollywood Records
Musikalbum 1977
Engelskspråkiga musikalbum
Ungerns Grand Prix 1990

Ungerns Grand Prix 1990 var det tionde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1990.

Resultat
 Thierry Boutsen, Williams-Renault, 9 poäng
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 6
 Nelson Piquet, Benetton-Ford, 4
 Riccardo Patrese, Williams-Renault, 3
 Derek Warwick, Lotus-Lamborghini, 2
 Eric Bernard, Larrousse (Lola-Lamborghini), 1
 Martin Donnelly, Lotus-Lamborghini
 Mauricio Gugelmin, Leyton House-Judd
 Alex Caffi, Arrows-Ford
 Emanuele Pirro, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ford)
 Nicola Larini, Ligier-Ford
 Michele Alboreto, Arrows-Ford
 Gabriele Tarquini, AGS-Ford
 Philippe Alliot, Ligier-Ford
 Paolo Barilla, Minardi-Ford
 Gerhard Berger, McLaren-Honda (varv 72, kollision)
 Nigel Mansell, Ferrari (71, kollision)

Förare som bröt loppet 
 Alessandro Nannini, Benetton-Ford (varv 64, kollision)
 Ivan Capelli, Leyton House-Judd (56, växellåda) 
 Aguri Suzuki, Larrousse (Lola-Lamborghini) (37, motor) 
 Alain Prost, Ferrari (36, växellåda) 
 Jean Alesi, Tyrrell-Ford (36, kollision) 
 Stefano Modena, Brabham-Judd (35, motor) 
 Pierluigi Martini, Minardi-Ford (35, kollision) 
 Andrea de Cesaris, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ford) (22, motor) 
 Satoru Nakajima, Tyrrell-Ford (9, broms)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Yannick Dalmas, AGS-Ford
 David Brabham, Brabham-Judd
 JJ Lehto, Onyx (Monteverdi-Ford)
 Gregor Foitek, Onyx (Monteverdi-Ford)

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Olivier Grouillard, Osella-Ford
 Bertrand Gachot, Coloni-Ford
 Roberto Moreno, EuroBrun-Judd
 Claudio Langes, EuroBrun-Judd
 Bruno Giacomelli, Life

Noteringar 
 Thierry Boutsens första och enda pole position.

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

 

1990 i Ungern
Ungerns Grand Prix
Hovrätten över Skåne och Blekinge

Hovrätten över Skåne och Blekinge är en av Sveriges sex hovrätter och har sitt säte i Malmö. Den kallas vardagligt för Skånska hovrätten. I domkretsen för hovrätten ingår Malmö tingsrätt, Lunds tingsrätt, Helsingborgs tingsrätt, Hässleholms tingsrätt, Kristianstads tingsrätt, Ystads tingsrätt och Blekinge tingsrätt, samt deras domkretsar som omfattar hela Skåne län och Blekinge län.

Hovrätten bildades 1821 i Kristianstad och har sedan 1 maj 1917 säte i Malmö.

Heraldiskt vapen
Blasonering: I kluvet fält av rött och blått en inböjd spets av guld belagd med en blå balansvåg; spetsen åtföljd dexter av ett avslitet krönt griphuvud och sinister av en ek med tre kronor uppträdda på stammen, allt av guld. Skölden krönt med kunglig krona.

Vapnet fastställdes år 2005. Griphuvudet och eken kommer från Skånes och Blekinges respektive länsvapen och balansvågen representerar rättvisan.

Historia
Hovrätten över Skåne och Blekinge invigdes den 4 juli 1821 av kronprins Oscar och hade ursprungligen sitt säte i Kristianstad. Domkretsen hade tidigare ingått i  Göta hovrätts domkrets. Hovrätten var ursprungligen inrymd i Fortifikationshuset i Kristianstad, men flyttades 1842 till det då nybyggda Stora kronohuset vid Stora Torg. År 1917 flyttade hovrätten till Malmö och Malmöhus. År 2009 invigdes hovrättens nya lokaler i kvarteret Flundran norr om kanalen.

Befolkning i tingsrätternas domkretsar

Hovrättspresidenter
 1821–1844: Casper Wilhelm Michael Ehrenborgh
 1844–1857: Jean Albrecht Berg von Linde
 1858–1883: Thomas Munck af Rosenschöld
 1883–1904: Fredrik Wilhelm Ingemund Lilliestråle
 (t.f. 1902) 1904–1913: Jacob Lundahl
 1913–1929: Berndt Hasselrot
 1914–1917: Frithiof Kristian Magnus Kallenberg (tillförordnad)
 1926–1928: Frithiof Kristian Magnus Kallenberg (tillförordnad)
 1929–1946: Karl Schlyter
 1932–1936: Ragnar Sommar Bruzelius (tillförordnad)
 1938–1939: Emil Schartau (tillförordnad)
 1946–1958: Ivar Wieslander
 1958–1977: Björn Kjellin
 1977–1987: Tore Landahl
 1987–2000: Bo Broomé
 2000–2001: Lars Eklycke
 2001–2009: Lars-Göran Engström
 2009–2021: Lennart Svensäter
 2021–: Ylva Norling Jönsson

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Nya hovrättsbygget

Byggnader och anläggningar i Malmö
Skåne och Blekinge
Domstolsbyggnader i Sverige
Egnahem (Huskvarna)

Egnahem kallas området på berget ovanför Huskvarna. Det gränsar till Huskvarnaåns ravin och klättrar upp till Fagerslätts höjder. 

Området började bebyggas i det tidiga 1900-talet med stöd av ”brukspatron” Wilhelm Tham och det företag han ledde som verkställande direktör, dåvarande Husqvarna Vapenfabriks AB. Ordförande i företagets styrelse var Hugo Tamm på Fånö. Han var också riksdagsman och lär enligt en lokal källa ha yttrat, i en diskussion om statsstöd till egnahemsbyggande: ”Jag var med om att bilda den, som jag tror, största och mest lyckade egnahemskolonin i Sverige, nämligen den i Huskvarna”. 

Först när Ådalsvägen invigdes 1923 fick egnahemsfolket en rimlig väg till sina hus, men trots otillgängligheten hade allt fler byggt sina hus på berget cirka 100 meter över staden. Redan 1921 hade Egnahemsskolan invigts och så småningom förenades området med Ådalsvägen via Smedstorpsgatan, vilket eliminerade omvägen över Jutaholm och den branta Egnahemsvägen. Vanans makt gjorde att den nya anslutningen länge kallades "Blindtarmen", likt denna betraktad som onödig.  

Från Egnahem når man Huskvarnas fina utsiktspunkt, kallad Utsiktsberget eller Månberget, som ligger högt över Huskvarna, med utsikt mot Jönköping och västgötasidan. Vykort tagna från denna plats har på nätet utbjudits som flygfoto. Här börjar också den så kallade Månskensstigen, som följer bergssidan norrut och slutar vid Birger Damstedts pittoreska stuga i Huskvarna stadspark.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Om Egnahemsrörelsen

Huskvarna
Granuler

Granulation leder hit. För granulation inom medicin, se läkkött. För korn i allmänhet, se granulat.

Granuler är små ljusare områden på solytan som orsakas av konvektioner, det vill säga värme som stiger upp från solens inre.

En typisk granul är ungefär 1 500 km i diameter och existerar i omkring 8–20 minuter innan den upplöses.

Referenser 

Solfenomen
Elof Lindström

Per Elof Lindström, född 25 augusti 1863 i Kvillinge, Östergötland, död 6 juli 1924 i Danderyds församling, var en svensk politiker och journalist.

Biografi
Föräldrar var livgrenadjären Karl Johan Olofsson Fanor (född 1833 i Skällviks socken i Östergötland) och Maria Lovisa Lindström (född 1835 i Skällvik i Östergötland).

Efter studier vid Uppsala universitet disputerade Lindström 1892 och undervisade därefter i tyska och engelska vid bland annat Nya elementarskolan i Stockholm. Han blev ledamot av läroverkskommissionen 1899-1902 och kom därefter att arbeta vid bland annat ecklesiastikdepartementet. Efter en kris inom regeringen Lindman 1909 utnämndes Lindström först till konsultativt statsråd 1909 och blev senare ecklesiastikminister, 11 juni 1909 till 7 oktober 1911. Han representerade lantmanna- och borgarepartiet i Stockholms läns södra valkrets vid riksdagen 1921, och var chef för Postsparbanken 1916-1922.

I mars 1923 blev Lindström redaktör för Aftonbladet och på ledarplats skrev han särskilt om skol- och försvarsfrågor.

Lindström gifte sig 1907 med friherrinnan Gunhild Maria Falkengréen av ätten Falkengréen och de bodde i Villa Gårdshälla i Mörby.

Utmärkelser
  Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1910.
  Storkorset av Badiska Zähringer Löwenorden, senast 1915.
  Officer av Italienska Sankt Mauritius- och Lazarusorden, senast 1915.

Källor
 , hämtad 2014-05-15.''
Norberg, Tvåkammarriksdagen 1867-1970.
Svenska män och kvinnor

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Sveriges ecklesiastikministrar
Sveriges konsultativa statsråd
Födda 1863
Avlidna 1924
Män
Svenska lärare under 1800-talet
Personer från Kvillinge socken
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Storkorset av Zähringer Löwenorden
Officerare av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm