kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Färnebofjärden

Färnebofjärden är en nationalpark i Sverige, vid Dalälven, söder om Österfärnebo och Gysinge, på gränsen mellan Uppsala län (Uppland) och Gävleborgs län (Gästrikland). Mindre delar ligger i Dalarnas län (Dalarna) och Västmanlands län (Västmanland), och de fyra länen möts på den lilla ön Tjuvholmen. Ingen annanstans i Sverige möts fyra län på detta sätt. Norrlands sydligaste punkt ligger även i området.

Nationalparken är på 10 100 hektar, varav 4 110 hektar vattenområde, och inrättades 1998.

Det stora området sträcker sig från Gysinge bruk över till Mattön, där det nästan helt omgärdar Gysinge naturreservat. Därifrån sträcker det sig över Dalälven och vidare in i Uppland där det gränsar till Hedesundafjärdens naturreservat och därefter går förbi Sevedskvarn och vidare söderut mot Östa och Ingbo. Vid Norr Ekedal i Enåkers socken viker nationalparken av mot väster in i Västmanland och Möklinta socken, därefter går det åt nordväst och passerar gränsen mot Dalarna och når där fram till Tyttbo. Därefter viker gränsen av mot nordost och går åter in i Gästrikland.

Området är känt för det rika fågellivet samt speciella miljöer som älvängar, översvämningsmark, gammelskog och forsar. Det finns ett utsiktstorn i Skekarsbo.

Området är även känt för sin rikedom på mygg, framförallt översvämningsmygg, sommartid.

Bilder

Se även 
 Älvlandskapet Nedre Dalälven
 Naturum

Referenser

Externa länkar 
 Sveriges nationalparker: Färnebofjärdens nationalpark
 Färnebofjärdens nationalparks hemsida

Nationalparker i Sverige
Ramsarområden i Sverige
Fjärdar i Sverige
Dalälvens avrinningsområde
Gästriklands geografi
Upplands geografi
Dalarnas geografi
Västmanlands geografi
Naturskyddsområden bildade 1998
Djurö, Vänern

Djurö, tidigare kallad Branäs ö, ligger mitt i sjön Vänern i Västergötland och tillhör Torsö socken i Västergötland. Ön har en yta på 155 hektar. Djurön är den största ön i Djurö skärgård som inrättades som nationalpark 1991. Arealen är 2 400 ha. Sevärt är den obrutna horisontlinjen, det rika fågellivet och öns dovhjortar.

Enligt Herman Carling som 1743 skrev Torsö sockens historia skall ön först ha befolkats en kort period under 1500-talet då en änka med sina två söner under tidens oroligheter flydde dit ut och levde på fisk. Ön hade fast befolkning åtminstone från 1600-talet och fram till 1964. Ön skattköptes 1711 av Börje Olufsson vars ättlingar med ett kort undantag vid mitten av 1850-talet bebodde öarna fram till 1890. Släkten är känd som "Djurösläkten". Den köptes då av bröderna Frans, Seth och Carl Kempe som gjorde Djurö med kringliggande öar till jakt- och djurpark. De inplanterade dovhjort, kronhjort och rådjur jämte dalripor, fasaner och skogsharar på ön. 1933 köptes ön av hästhandlaren Gustaf Eriksson och 1947 till 1980 var Uddeholmsbolaget ägare.

Vid mitten av 1940-talet sköts den sista kronhjorten på ön. Även rådjuren har numera utrotats, även om det händer att enstaka djur vandrar över från Brommö.

På öns norra spets ligger Djurö fyr. Den uppfördes 1896, byggdes om 1912 och var bemannad fram till 1964 då den automatiserades.

Naturhamnar finns vid Marbergshamn på Norra Djurö och i Årans hamn mellan Djurö, Tribergsö och Långön.

Se även 
 Naturskydd

Källor

Externa länkar 
 Länsstyrelsen Västra Götaland - Djurö
 Naturvårdsverket - Djurö

Öar i Vänern
Mariestads kommun
Västergötlands öar
Dalby Söderskogs nationalpark

Dalby Söderskog är en nationalpark i Dalby socken i Lunds kommun i Skåne. Dalby Söderskog är Sveriges minsta nationalpark. Den är belägen nära västra utkanten av tätorten Dalby, cirka 10 km öster om Lund i Skåne. Parken är 36 hektar och består av ädellövskog. Norr om nationalparken ligger naturreservatet Dalby Norreskog. Hela området går under det gemensamma namnet Dalby hage.

Historia
Parken skapades 1918. Då trodde man att skogen var en rest av ursprunglig urskog, men området har tidigare varit ängsmark med ett glest bestånd av ekar. När man slutade med skogsavverkningen började alm, ask och bok dominera. Almarna har nu drabbats av almsjukan och håller på att försvinna från området. Parken är omgiven av en jordvall, som kan vara rester av en fornborg.

Flora
Marken består av kalksten och krita, vilket ger en rik växtlighet. Det finns en mångfald av vårblommor, främst ett täcke av vitsippor, gulsippor, hålnunneört, smånunneört och sloknunneört. Även orkiden Sankt Pers nycklar är talrik, främst i östra delen av området. Man kan också hitta orkiden nästrot. På sensommaren är skogsbingel mycket talrik. Även långsvingel, skogsskräppa, och stor häxört är talrika. Andra växter som förekommer är skogsknipprot, skogsstarr, hässleklocka, stinksyska, bergdunört, skärmstarr och grendunört. Det finns även gott om ovanliga kryptogamer i parken. Antalet arter av mossor har dock minskat på senare tid på grund av luftföroreningar och på grund av att almarna har dött i almsjukan. Man kan dock fortfarande hitta till exempel baronmossor (Anomodon) och platt fjädermossa (Neckera complanata). Bland sällsynta lavar kan nämnas brun lundlav, stor sönderfallslav, askvårtlav, liten lundlav, stiftklotterlav, stor knopplav, klosterlav, blek kraterlav, olivklotterlav, rikfruktig blemlav, bokvårtlav och grå skärelav. Man kan även hitta ovanliga svampar.

Bilder

Källor
 Floran i Skåne. Lunds botaniska förening. Vegetation och utflyktsmål. 2003. .
Länsstyrelsen i Skåne län

Noter

Se även 
 Naturvård

Externa länkar 
 Sveriges nationalparker: Dalby Söderskog nationalpark

Nationalparker i Sverige
Naturskyddsområden bildade 1918
Ädellövskogar
Björnlandet

Björnlandet är Sveriges 22:a nationalpark som invigdes den 18 september 1991 av kung Carl XVI Gustaf. Den ligger cirka 20 kilometer sydväst om Fredrika tätort i Åsele kommun i sydöstra Lappland (Västerbottens län).

Parken omfattade ursprungligen 1 130 hektar och utvidgades 2017 till 2 369 hektar. Björnlandet anses ha en av landets mest värdefulla urskogar, där tall dominerar med träd upp till mer än 450 års ålder. I nationalparken finns spår efter skogsbränder med den senaste stora skogsbranden 1831, ett av de stora brandåren i Norrland. Märkena efter skogsbränderna finns kvar som förkolnade stubbar och brandljud (stamskador orsakade av eld) på levande tallar. Troligen har det inte funnits någon fast bosättning inom området men däremot finns spår efter avverkningar och timmerflottning och i dag förekommer fortfarande renskötsel.

Floran är på grund av det kärva inlandsklimatet relativt artfattig, men lappranunkel finns i några ostörda gransumpområden i parken.

Utvidgningen 2017 innebar bland annat att de tidigare angränsande naturreservaten Björnlandet syd och Björnlandet öst införlivades i nationalparken.

I parken finns en markerad vandringsled med informationstavlor och vid Agnsjön finns rastplats med vindskydd, torrtoalett och informationstavla.

Sevärdheter
Sevärdheter är den storslagna urskogen, blockmarkerna med sina höga stup samt de tydliga spåren av flera stora skogsbränder.

Bilder från området

Se även 
Länsstyrelsen 
Naturskydd

Externa länkar 
Sveriges nationalparker: Björnlandets nationalpark

Referenser

Nationalparker i Sverige
Åsele kommun

Naturskyddsområden bildade 1991
Gammelskogar
Ekenäs skärgård

Ekenäs skärgård (finska: Tammisaaren saaristo) är ett stort skärgårdsområde i sydvästra Finland. Hela denna arkipelag, tidigare Ekenäs landskommun är numera en del av Raseborgs stad. Ekenäs skärgårds nationalpark i Ekenäs skärgård grundades 1989.  Nationalparken sträcker sig från det öppna havet ända in till Älgö, som representerar den inre skärgårdsnaturen. Parken omfattar inga fastlandsområden. Total areal är 52 kvadratkilometer.

Externa länkar 
 Ekenäs skärgårds nationalpark

Ekenäs
Skärgårdar i Finland
Linnansaari nationalpark

Linnansaari är även det finska namnet för ön Slottsholmen i Uleåborg, Finland

Linnansaari är en nationalpark i Finland.

Linnansaari nationalpark ligger i insjön Haukivesi, som är en del av det stora insjösystemet Saimen, och representerar det mest intressanta av finsk insjönatur. I nationalparken finns stora möjligheter för den som tycker om att med kanot upptäcka obebodda öar. Till faunan hör t. ex. fiskgjuse och den reliktartade underarten av vikaren (Pusa hispida saimensis). Linnansaari nationalparksområde ligger i Rantasalmi kommun samt i städerna Nyslott och Varkaus. 

Arealen är 96 km². Parken grundades 1956 och ytan utökades 1982.

Naturum 
Oskari – Linnansaaris naturum ligger i centrum av Rantasalmi. Utställningen ger en levande inblick i särdragen i Linnansaaris nationalpark. Oskaris kundtjänst ger aktuell information om nationalparken och aktiviteterna där, utflyktstips, fiskekort och guidning i naturumet.

Referenser

Externa länkar
 Linnansaari nationalpark

Nationalparker i Finland
Naturskyddsområden bildade 1956
Rantasalmi
Nyslott
Varkaus natur
Noux nationalpark

Noux nationalpark (finska Nuuksion kansallispuisto) är en nationalpark i södra Finland, omkring 40 km väster om Helsingfors i Esbo stad samt Kyrkslätts och Vichtis kommuner. Nationalparken omfattar den västra delen av Noux sjörika högplatå, som är den mest vidsträckta och ur naturskyddsperspektiv viktigaste enhetliga skogsbygden i Nyland. 
 
Nationalparken grundades 1994. Arealen är 45 km².

Noux nationalpark är en av två nationalparker i Storhelsingfors, tillsammans med Sibbo storskogs nationalpark som grundades 2011. Båda präglas, liksom till exempel Tyresta nationalpark i Sverige, av barrskog, och ett läge nära en storstad.

Strax söder om Noux nationalpark, vid Noux Långträsk, ligger Finlands naturcentrum Haltia.

Flygekorren är nationalparkens emblem på grund av deras höga befolkningstäthet i parken.

Se även 

 Lista över Finlands nationalparker

Referenser

Externa länkar 
 Noux nationalpark på Utinaturen.fi
 Finlands nationalparker på Forststyrelsens webbtjänst

Nationalparker i Finland
Esbo
Kyrkslätt
Vichtis
Naturskyddsområden bildade 1994
Geografi i Nyland
Sevärdheter i Nyland
Östra Finska vikens nationalpark

Östra Finska viken () är en nationalpark i sydöstra Finland Den ligger i landskapet Kymmenedalen, 110 km öster om huvudstaden Helsingfors. Den är belägen i Pyttis, Kotka, Fredrikshamn och Vederlax kommuner. Nationalparken omfattar den yttersta skärgården inom de östligaste kustkommunerna vid Finska viken. De hundra holmarna och skären inom parken är utspridda över ett stort, över 60 km brett, vattenområde långt från fastlandet och de bebodda öarna. Den har en landareal på 6 km². Den grundades 1982.

Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är februari, med  °C.

Källor

Externa länkar 
utinaturen.fi – Östra Finska vikens nationalpark

Nationalparker i Finland
Naturskyddsområden bildade 1982
Finska viken
Pyttis
Kotka
Fredrikshamn
Vederlax
Understam

Inom systema naturae består en stam (fylum) av en eller flera understammar. Som exempel är ryggradsdjur en understam till ryggsträngsdjur.

Understammarna i sin tur indelas i överklasser eller klasser.

Systematik
Kalmarsund

Kalmarsund är farleden och vattnet mellan Sveriges fastland och den svenska ön Öland i Östersjön. Mitt i norra Kalmarsund ligger ön Blå Jungfrun. Minsta avståndet mellan Öland och fastlandet är cirka 3 kilometer. 

En känd fyr i anslutning till Kalmarsund är Långe Jan på Ölands södra udde. Utgrundets fyr ligger på Utgrundet, där det fanns tidigare ett fyrskepp. Fyren Garpen ligger vid angöringen till Bergkvara och norr om Kalmar fast söder om Blå Jungfrun ligger Dämmans fyr mot fastlandet till. Långe Erik finns vid Ölands norra udde.

Baserat på ett kungligt påbud från 1500-talet är Kalmarsund gräns för beteckningarna sill (söderut) respektive strömming (norrut) för fisken Clupea harengus.

Namnet
Det äldsta belägget för namnet är från 1000-talet och återfinns på den södermanländska runstenen Sö 333, enligt vilken någon blev dräpt i Kalmarna sundum. "Kalmarsund" anses vara sekundärt till ortnamnet Kalmarnar, nu Kalmar, som i sin tur har som förled det sydöstsvenska dialektordet kalm som betyder stenröse eller stenanhopning.

Källor

Se även 
Kalmarsundskommissionen
Kalmar
Ölandsbron
Kalmarsundslotsbåt
Oskarshamn
Utgrunden

Sund i Sverige
Östersjön
Kalmar län
Fennoskandiska urbergsskölden

Den fennoskandiska urbergsskölden (av fenno- "finsk" och Scandia "Skandinavien") även kallad baltiska skölden är en del av paleokontinenten Baltika och består av de prekambriska bergarterna som finns i mindre delar av Norge, stora delar av Sverige och hela Finland, samt nordvästra Ryssland. Begreppet Fennoskandia infördes av den finländske geologen Wilhelm Ramsay. 

I söder, öster och norr omges den fennoskandiska urbergsskölden av sedimentära bergarter medan den i väster gränsar mot skanderna. I Karelen, på Kolahalvön samt norra och östra Finland är urbergsskölden uppbyggd av gnejser och graniter, samt tidiga sedimentära och vulkaniter i olika grad av metamorfos, bildade för 3,1 till 1,9 miljarder år sedan. Till detta område fogades för 2-1,8 miljarder år sedan väster om detta område genom bergartsbildande processer jordskorpan i södra Finland och Mellansverige, även denna av graniter och gnejser samt vissa metamorfa bergarter. Götalandskapen och södra Norges urbergssköld som även den främst består av granit med inslag av metamorfa bergarter, främst gnejs bildades därefter för 1,8 miljarder till 900 miljoner år sedan.

Fennoskandia är ett geografiskt begrepp som används för att beskriva ett område i nordvästra Europa. Området inkluderar den skandinaviska halvön (Norge och Sverige), Finland, Kolahalvön och Ryska Karelen.

Området är i realiteten en halvö som i öst är landfast med kontinentala Ryssland, i nord gränsar till Vita havet och Barents hav, i syd gränsar till Östersjön, Finska viken, Bottenhavet och Bottenviken, samt Kattegatt och Skagerrak, och i väst gränsar till Nordsjön och Norska havet. När man refererar till den nordligaste delen av Fennoskandia, menar man ofta området som kallas Nordkalotten.

Fennoskandia som begrepp används först och främst för att beskriva och definiera saker där politiska gränser är oviktiga, till exempel inom kultur, biologi, geologi och arkeologi eller liknande.

Inom geologin används begreppet för att beskriva den delen av jordskorpan som området och delar av Östersjön vilar på. Ett vanligt engelsk namn på detta geologiska fenomen är the Baltic Shield. Fynd av ortognejs har gjorts öster om Jarfjord i Sør-Varanger.

I kulturell kontext är Fennoskandia mer eller mindre synonymt med Norden, ofta använt om tiden innan det var ett begrepp.

Se även 
 Svecofenniska provinsen
 Arkeiska bergarter
 Transskandinaviska bältet
 Sydvästra gnejs-provinsen - Sveconorvegiska provinsen 
 Skandinaviska fjällkedjan – Kaledoniderna
 Permiska Oslo-fältet – Osloriften

Referenser

Noter

Externa länkar
 Geological Map of the Fennoscandian Shield

Geologi i Europa
Släktforskarnas hus

Släktforskarnas Hus startades 1992 på initiativ av den lokala släkt- och emigrationsforskarföreningen DALFOLK. Verksamheten drevs i föreningsform. Medlemmar i föreningen var kommunerna runt Siljan .

Släktforskarnas Hus köpte av SVAR i Ramsele en kopia på mikrofilmat material från Sveriges kyrkor. Med detta mikrofilmade material, sattes det upp en forskarsal i Leksands Sockenstuga. Föreningen hyrde där ut forskarplatser och sålde släktforskartjänster till allmänheten.
Uppstarten av verksamheten i Leksands Sockenstuga skedde med hjälp av Kändisforskaren Bo Lindwall m.fl.

Efter en ekonomisk kris 2006 avvecklades föreningen. Dess resurser övertogs av ett nybildat företag, Släktforskarnas Hus i Leksand AB som från januari 2007 driver verksamheten vidare. Detta företag har anpassat sin verksamhet till de kraftiga förändringar som datoriseringen inom släktforskning inneburit och samarbetar mycket nära med Genline AB, en distributörer av kyrkboksmaterial i digital form, nu uppköpt av Ancestry.

Källor/Externa länkar
Släktforskarnas hus egen webbplats
Genlines webbplats
Genealogi i Sverige
Transskandinaviska magmatiska bältet

Det transskandinaviska magmatiska bältet sträcker sig från Småland upp genom Värmland och västra Dalarna för att sedan fortsätta in under fjällkedjan och upp mot norra Skandinavien. I Dalarna är den delvis täckt av jotnisk dalasandsten. Det transskandinaviska magmatiska bältet består av relativt odeformerade graniter och vulkaniska porfyrer (bland annat den välkända Älvdalsporfyren). Det bildades genom magmatisk aktivitet i minst tre olika pulser från cirka 1800 till cirka 1650 miljoner år sedan.

Se även 
 Våneviksgranit
 Röd växjögranit
 Fennoskandiska urbergsskölden
 Svecofenniska provinsen
 Arkeiska bergarter
 Sydvästra gnejs-provinsen - Sveconorvegiska provinsen 
 Skandinaviska fjällkedjan – Kaledonska fjällkedjan – Kaledoniderna
 Permiska Oslo-fältets – Osloriften

Geologi i Europa
Geologi i Sverige
Batoliter
Julöl

Termen julöl är inte strikt definierad och kan användas om vilket öl som helst som är avsett att drickas till jul, men brukar användas om ett relativt mörkt öl med viss sötma och kryddighet. Svenskt traditionellt julöl karaktäriseras som mörk lager och har gamla anor sedan åtminstone långt ner i medeltiden och det skulle vara fylligt, ha viss sötma och ha en något högre alkoholhalt än ölet som dracks till vardags. "Att dricka jul" var en närmast rituell sed där man skålade för lycka och välgång.

Se även
Julmust
Mumma

Referenser 

Ölsorter
Öl
Kymlinge (tunnelbanestation)

Kymlinge är en ej färdigbyggd station i Stockholms tunnelbana inom Sundbybergs kommun.  Den ligger mellan Hallonbergen och Kista på Blå linjens Akallagren, i skogsområdet Kymlinge med utsikt över Igelbäckens dalgång.
Stationen ligger mitt i ett stort och lokalt välkänt motionsområde, Ursvik, och ett flertal motionsspår leder över och runt stationen.

Historia 
När norra Järvabanan byggdes i slutet av 1970-talet fanns det planer på att bygga en stadsdel söder om Kista. Stadsdelen skulle huvudsakligen vara avsedd för statliga verk och myndigheter, som skulle flytta ut från Stockholms innerstad. Senare beslutades att vissa centrala statliga myndigheter skulle utlokaliseras till andra orter i Sverige och projektet fick förfalla. Projekteringen av stationen var redan påbörjad och för att försäkra sig inför ytterligare förändringar i framtiden byggdes den i råkonstruktion, det vill säga utan biljetthallar, rulltrappor, hissar och annan utrustning.

Framtid 
Under 2000-talet har frågan om områdets framtid och ett eventuellt färdigställande av stationen tagits upp på nytt. Hittills har dock inga planer på bebyggelse förverkligats, bland annat beroende på att Igelbäcken bedöms som känsligt naturområde då den utgör en viktig livsmiljö för den sällsynta fisken grönlingen.

Socialdemokraterna lade fram ett förslag inför riksdagsvalet 2010 om att bygga ut tunnelbanan och bland annat öppna Kymlinge.

I augusti 2015 berättade fastighetsägaren Vasakronan för tidningen Fastighetsvärlden att man arbetar för att stationen ska öppnas. Vasakronan, som äger en stor del av angränsade marker, har planer att bygga en ekostad med 5 000–7 000 bostäder. Bolaget skissar utveckling av en ny stadsdel som ska innehålla en stor del flerfamiljshus i trä och bilfria gator. Förslaget har fått ett blandat mottagande från ledande politiker inom både Sundbybergs kommun och Stockholms läns landsting, från politiker av olika partitillhörigheter. Om politikerna är redo att bygga bostäder i den norra delen, norr om tunnelbanestationen, uppger företrädare för SL att det är möjligt att öppna stationen.

Det är Sundbybergs kommun som beslutar om bygglov eller inte. Det har varit en politisk debatt i kommunen om att bebygga eller behålla grönområdet, och debatten har orsakat kontroverser, men tillräckligt stöd för byggande har det inte blivit. I december 2014 fattade dock ett enigt kommunfullmäktige i Sundbyberg beslut om att utöka det befintliga Igelbäckens naturreservat in i den norra delen där Vasakronan vill bygga bostäder.

Subkulturer 
Några subkulturer har haft ett speciellt intresse av Kymlinge. Grusplanen nedanför plattformen har fått tjäna som festplats för ett antal ravefester. Stationen är även ett favoritmål inom urban exploration-kulturen.

Spökstation 
"Endast de döda stiger av vid Kymlinge" heter det i myten om Kymlinge som spökstation, ofta i samband med myten om spöktåget Silverpilen.

Galleri

Se även 
Spökstation

Referenser

Externa länkar 

 Bilder ifrån Kymlinge (på engelska)
 Flygbilder av stationen från Eniro

Stockholms tunnelbanestationer
Nedlagda byggprojekt i Stockholm
Övergivna tunnelbanestationer
Kymlinge
Svenska Emigrantinstitutet

Svenska Emigrantinstitutet grundades 1965 och finns i Utvandrarnas hus i Växjö. Emigrantinstitutets syfte är att främja emigrationsforskningen och stärka kontakterna med svenska utvandrare och deras ättlingar. Verksamheten inriktas inte enbart på den omfattande Amerikautvandringen utan även emigrationen till Australien, Sydamerika, Danmark, Tyskland och andra länder. Ett samarbete med Universitetet i Växjö har upprättats och sedan 1995 forskas det nu även kring nutida invandring.

Svenska Emigrantinstitutet är en nationell institution som vilar på hörnstenarna arkiv, bibliotek, forskning och utställningsverksamhet. 

Basutställningen Drömmen om Amerika skildrar Amerikautvandringen 1840-1930. Besökarna får med hjälp av skalmodeller, fotografier, statistik, ljudstationer, datorer, originalföremål och konstverk grundläggande kunskap om utvandringens bakgrund, överfarten till Amerika, bosättningen och förhållanden i det nya landet. Dessutom kan besökarna gå in på Snusgatan och uppleva livet i Svensk-Amerika.

Emigrantinstitutets förste chef under åren 1966-2002 var Ulf Beijbom. Han efterträddes av Per Nordahl.

Källor

Noter

Externa länkar 
Utvandrarnas hus webbplats

 
Svenska arkivinstitutioner
Svensk migration till Nordamerika
Ej längre existerande svenska forskningsinstitut
Organisationer bildade 1965
Utbildning i Växjö
Fan Si Pan

Fan Si Pan är det högsta berget i Vietnam (3 143 meter över havet). Det ligger i det nordvästra hörnet av landet (nära gränsen mot Laos och Kina) inte långt ifrån den gamla franska resorten Sapa. Det är lättast att ta sig hit med buss eller tåg från Hanoi. Klättringar upp till toppen tar normalt två eller tre dagar. På 1500 meters höjd finns en by och vid 2800 meter ett övernattningsläger.

Externa länkar 
Turer till Fan Si Pan

Berg i Vietnam