kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Weeping Willows

Weeping Willows är en svensk indierockgrupp bildad 1995. Gruppen har gjort sig känd för sina tankfulla, känslosamma låtar, starkt präglade av frontmannen Magnus Carlsons röst.

Historia
Bandet var från början Stefan Sundströms kompband Apache. Efter att ha sett ett coverband med sångaren Magnus Carlson och Thomas Sundgren (som främst bestod av bartendrar och servitörer från restaurang Kvarnen på Södermalm i Stockholm) slog sig banden ihop. Weeping Willows bildades 1995 som ett coverband som framträdde med romantiska ballader av bland andra Roy Orbison. Utöver Carlsson och Sundgren medverkade Stefan Axelsen, Mats Hedén, Anders Hernestam och Ola Nyström från Apache. Sångaren Magnus Carlson har även gett ut skivor som soloartist. 

Carlson och övriga bandmedlemmar började skriva egen musik och debuterade 1997. Sångaren Magnus Carlsons känslosamma sångröst påminde om den sorts musik från 1950-talet och 1960-talet som musiken var inspirerad av. Med det tredje albumet Into the Light ändrade dock bandet profil en smula och lät sig inspireras mer av grupper som Depeche Mode, inte minst genom bruket av synthesizers och effekter. Med det påföljande albumet, Presence utvecklade bandet ett mer modernt sound med influenser av bland andra Morrissey, exempelvis genom att i större utsträckning än tidigare använda sig av distade gitarrer.

Deras hittills största hit är "Touch Me". Gruppens låtar behandlar ofta klassiska ämnen inom sånger, som olycklig kärlek, ensamhet och hjärtesorg. Genom åren har bandet placerat sig bra på bland annat Trackslistan, med en topplacering på plats 5 på listan med grupper 2002. 2004 kom bandet på plats 8 med låten "Stairs". I slutet av augusti 2006 låg de på plats 99 på listan över de band som varit mest framgångsrika i Sverige sedan 1985. 

Låten "Blue and Alone" från skivan Broken Promise Land är ledmotiv till den svenska komediserien Pistvakt – En vintersaga.

Bandet deltog i filmen Offside 2006 på Stenfors BK:s efterfest där de framförde låtarna "Heart of Hearts" och "Try It Once Again".

Medlemmar

Nuvarande 
Magnus Carlson – sång 1995-
Ola Nyström – gitarr, bakgrundssång 1995-
Anders Hernestam – trummor 1995-
Niko Röhlcke – gitarr, klaviatur, pedal steel guitar 1995-

Tidigare bandmedlemmar
 Mats Hedén – klaviatur 1995-20??
 Stefan Axelsen – bas 1995-201?
 Thomas Sundgren – tamburin, percussion 1995-1998

Turnerande medlemmar
 Anders Kappelin – bas

Diskografi

Album
1997 – Broken Promise Land 
1999 – Endless Night
2002 – Into the Light
2004 – Presence
2005 – Singles Again
2007 – Fear & Love

DVD
2005 – Live in Helsinki

Referenser

Externa länkar
Webbplats om Weeping Willows

Svenska rockgrupper
Svenska popgrupper
Gene Clark

Harold Eugene "Gene" Clark, född 17 november 1944 i Tipton, Missouri, död 24 maj 1991 i Sherman Oaks, Kalifornien, var en amerikansk sångare, gitarrist och låtskrivare.

Clark var sångare i folkrockgruppen The Byrds åren 1964–1966 och sjöng samt skrev några av deras mest kända låtar som "I'll Feel a Whole Lot Better", "Here Without You", "She Don't Care About Time", "Set You Free This Time", "The World Turns All Around Her" och "Eight Miles High". Han inledde sedan en respekterad men mindre uppmärksammad solokarriär. Tillsammans med Doug Dillard bildade han 1968 också duon Dillard & Clark, som gav ut albumen The Fantastic Expedition of Dillard & Clark (1968) och Through the Morning, Through the Night (1969).

Åren 1972–1973 återförenades Clark med sina kamrater i The Byrds.

Diskografi
Studioalbum
White Light (1971)
Roadmaster (1972)
No Other (1974)
Two Sides to Every Story (1977)
Firebyrd (1987)

Samarbeten
Gene Clark with the Gosdin Brothers (1967)
The Fantastic Expedition of Dillard & Clark (1968) (med Doug Dillard)
Through the Morning, Through the Night (1969) (med Doug Dillard)
 McGuinn, Clark & Hillman (1979) (med Roger McGuinn och Chris Hillman)
 City (1980) (med Roger McGuinn och Chris Hillman)
So Rebellious a Lover (1987) (med Carla Olson)
Silhouetted in Light (1992) (med Carla Olson)

Samlingsalbum, livealbum och demos
Echoes (1967) (ny-utgåva av Gene Clark with the Gosdin Brothers)
Collector's Series: Early L.A. Sessions (1972)
Collectors Classics (1976)
This Byrd Has Flown (1995)	
American Dreamer 1964-1974 (1997)	
Flying High (1998)	
Gypsy Angel: The Gene Clark Demos 1983-1990 (2001)	
Under the Silvery Moon (2003)
In Concert (2007)	
Silverado '75: Live & Unreleased (2008)	
Tribute to the Byrds (2011)	
Live at Ebbets Field, Denver (2012)	
Here Tonight: The White Light Demos (2013)	
Gene Clark (2013)

Referenser

Externa länkar

Gene Clark på allmusic.com
Diskografi på Discogs
Gene Clark biografi på CMT artists
Webbplats om Gene Clark

Amerikanska rocksångare
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska låtskrivare
Personer från Moniteau County
Födda 1944
Avlidna 1991
Män
Count Basie

William "Count" Basie, född 21 augusti 1904 i Red Bank i Monmouth County, New Jersey, död 26 april 1984 i Hollywood, Florida, var en amerikansk jazzmusiker, pianist och orkesterledare.

Basie kom från anspråkslösa förhållanden men lärde sig ändå spela piano i unga år. Som tidiga förebilder för sin högst sparsmakade pianostil har han själv nämnt Earl "Fatha" Hines och Thomas "Fats" Waller. I tjugoårsåldern hade han diverse påhugg som biografpianist, vaudevillemusiker och ackompanjatör åt olika bluessångare. År 1928 städslades han som pianist i Walter Pages Blue Devils, ett band med förankring i Kansas City. Där fick han året därpå engagemang i Bennie Motens orkester och vid Motens död 1935 övertog Basie orkestern.

Det är inte för mycket sagt att Basie och hans orkester skapade en ny stil inom storbandsjazzen, som fram till dess hade präglats av Fletcher Hendersons och Duke Ellingtons raffinerade arrangemang. Även Basie kunde använda sig av en intrikat uppbyggnad, men den musik hans orkester spelade grundade sig gärna på enkla tonslingor, så kallade riff, som framfördes med pregnans och underbyggda av starka rytmiska element. Oftast interfolierades de också av Basies eget spänningsskapande, minimalistiska pianospel.

Med ett kort uppehåll 1950–1952 existerade orkestern fram till slutet av 1970-talet, då Basies tilltagande ohälsa omöjliggjorde vidare turnéer. Många enastående och betydelsefulla jazzmusiker bidrog genom åren till orkesterns höga klass. Man kan nämna trumpetarna Buck Clayton, Harry Edison och Thad Jones, tenorsaxofonisterna Lester Young, Hershel Evans, Frank Wess, Frank Foster och Eddie "Lockjaw" Davis, gitarristen Freddie Green och trumslagaren Jo Jones. Basies musik var starkt bluespräglad och under årens lopp sjöng sångare som Helen Humes, Jimmy Rushing och Joe Williams med hans band.

Count Basie uppträdde i Sverige 1954 och 1962 på bland annat Långnäs (Folkets park, Bollnäs) och även 1975 då hans orkester bland annat gav en konsert på Malmö Stadsteater. Orkestern besökte även Liseberg i mitten av juli 1976.

Count Basie har även komponerat ”Whirly-Bird” från albumet ”The Atomic Mr Basie” (1957) som - del av under många år - fungerar/-ade som vinjett till Tekniskt magasin på TV.

Diskografi

Utmärkelser

Referenser

Externa länkar 

 Count Basie på the Duke Jazz Archives

Födda 1904
Avlidna 1984
Amerikanska jazzpianister
Amerikanska orkesterledare
Amerikanska organister
Amerikanska skådespelare
Storband
Män
Grammy Award-vinnare
Mottagare av Frihetsmedaljen
Musiker från New Jersey
Personer från Red Bank
Something Else by the Kinks

Something Else by the Kinks är ett musikalbum av The Kinks utgivet 1967, uppföljare till deras album Face to Face från 1966. Skivan gavs ut på Pye Records i Europa och Reprise Records i USA. Det domineras av originalskrivna låtar av Ray Davies. "Death of a Clown" av Rays bror Dave blev en av hans mest kända låtar. "Waterloo Sunset" blev skivans stora hit.

Nicky Hopkins medverkar på flera låtar med keyboard. Albumet undviker nästan helt psykedelisk rock som var i ropet 1967, utan fortsätter istället utveckla den musik gruppen framfört på det föregående albumet Face to Face, med music hall-inspirerade och akustiska lugna låtar med starkt brittiska teman.

Albumet brukar räknas som ett mycket starkt popalbum av kritiker. Robert Christgau skrev i en krönika över album från 1967 att "det kan vara det bästa Kinks-album du aldrig hört". Albumet blev ett kommersiellt nederlag, särskilt i USA där gruppen inte tillåtits turnera av the American Federation of Musicians sedan 1965. Det sålde inte heller bra i hemlandet trots att det innehöll två brittiska hitsinglar.

Albumet blev år 2003 listat som #288 i magasinet Rolling Stones lista The 500 Greatest Albums of All Time.

Låtlista
(låtar utan angiven upphovsman är skrivna av Ray Davies)

"David Watts" - 2:32
"Death of a Clown"  (Ray Davies/Dave Davies) - 3:04
"Two Sisters" - 2:01
"No Return" - 2:03
"Harry Rag" - 2:16
"Tin Soldier Man" - 2:49
"Situation Vacant" - 3:16
"Love Me Till the Sun Shines" (Dave Davies) - 3:16
"Lazy Old Sun" - 2:48
"Afternoon Tea" - 3:27
"Funny Face" (Dave Davies) - 2:17
"End of the Season" - 2:58
"Waterloo Sunset" - 3:15

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #153
UK Albums Chart, Storbritannien: #35
VG-lista, Norge: #12

Källor

Album av The Kinks
Musikalbum 1967
Album utgivna på Pye Records
Pastell

Pastell, av franska pastel, "färgkrita", är en typ av teckningsmaterial bestående av pulvriserad kalk och färgpulver.

Historik
En form av pastell var i bruk på 1400-talet, men tekniken utvecklades helt först på 1700-talet, en period som uppskattade dess subtila charm och möjligheter till ljusskildringar. Den återupplivades av Edgar Degas och hans verk i pastell påverkade i sin tur impressionisterna.

En pastellteckning är mycket känslig för beröring och den färdiga tavlan måste alltid glasas. För att förhindra oönskade effekter av beröring kan också så kallad fixativ sprayas över tavlan.

Pastellfärg avser en ljus och lite dämpad färg som till exempel ljusblått eller persikofärgat. Alla pastellfärger kommer fram när man blandar, till exempelvis blått med vitt så blir det pastellblått.

Externa länkar

Målningsfärger
Färgord
Teckningsmaterial
Picturesque Matchstickable Messages from the Status Quo

Picturesque Matchstickable Messages from the Status Quo, den långa titeln på rockbandet Status Quos debutalbum, utgivet 1968. 

Status Quos debutalbum säger inte så mycket om vad som skulle komma från bandet på 1970-talet. Detta är ett pop-album med psykedeliska vibbar. Här finns också gruppens första hit "Pictures of Matchstick Men".

Låtlista
Sida ett
Black Veils of Melancholy  (Rossi)  3:16
When My Mind Is Not Live  (Parfitt/Rossi)  2:49
Ice in the Sun  (Scott/Wilde)  2:14
Elizabeth Dreams  (Scott/Wilde)  3:28
Gentleman Joe's Sidewalk Café  (Young)  3:02
Paradise Flat  (Scott/Wilde)  3:13
Sida två
Technicolour Dreams  (King)  2:52
Spicks and Specks  (Gibb)  2:45
Sheila  (Roe)  1:56
Sunny Cellophane Skies  (Lancaster)  2:46
Green Tambourine  (Leka/Pinz)  2:18
Pictures of Matchstick Men  (Rossi)  3:16

Musikalbum 1968
Brittiska debutalbum
Album av Status Quo
Debutalbum 1968
Engelskspråkiga musikalbum
Album utgivna på Pye Records
Ogden's Nut Gone Flake

Ogden's Nut Gone Flake, är ett psykedeliskt konceptalbum av Small Faces släppt 1968. Det var gruppens mest framgångsrika album och låg på förstaplatsen på UK Albums Chart i sex veckor. "Lazy Sunday" blev albumets största hit. Även "Afterglow of Your Love" släpptes som singel 1969, men då hade redan den ursprungliga gruppen upplösts och singeln nådde en blygsam placering (#36) på UK Singles Chart.

Skivsida A består av mer löst sammansatta låtar, medan skivsida B som hade titeln "Happiness Stan" var en sammanhängande vimsig historia om karaktären Stan som får lära sig meningen med livet. Mellan låtarna läser en berättare historien.

Albumet uppmärksammades för sitt ovanliga skivomslag. Det var cirkelformat istället för kvadratiskt och en parodi på de tobaksburkar av märket Ogdens' Nut-brown Flake som inspirerat till titeln. Fodralet innehöll fyra "utvikbara cirklar" med bilder. Dessa omslag ersattes i senare utgåvor av vanliga kvadratiska omslag på grund av kostnadsskäl.

Skivan omnämns i Robert Dimerys bok 1001 Albums You Must Hear Before You Die.

Låtlista 
Sida 1
 "Ogdens' Nut Gone Flake" (Kenney Jones/Ronnie Lane/Steve Marriott/Ian McLagan) – 2:28
 "Afterglow (Of Your Love)" – 3:29
 "Long Agos and Worlds Apart" (Ian McLagan) – 2:34
 "Rene" – 4:31
 "Song of a Baker" – 3:16
 "Lazy Sunday" – 3:06

Sida 2
 "Happiness Stan" – 2:37
 "Rollin' Over" – 2:49
 "The Hungry Intruder" (Kenney Jones/Ronnie Lane/Steve Marriott/Ian McLagan)  – 2:15
 "The Journey" (Kenney Jones/Ronnie Lane/Steve Marriott/Ian McLagan) – 4:09
 "Mad John" – 2:50
 "Happy Days Toy Town" (Kenney Jones/Ronnie Lane/Steve Marriott/Ian McLagan) – 4:18

Låtar utan upphovsman skrivna av Ronnie Lane och Steve Marriott.

Medverkande
Small Faces
Steve Marriott – sång, elektrisk gitarr, akustisk gitarr, munspel, piano (på "Happiness Stan" och "Every Little Bit Hurts"), hammondorgel (på "Ogdens' Nut Gone Flake"), basgitarr (på "The Journey")
Ronnie Lane – sång, basgitarr, elektrisk gitarr (på "The Journey"), kontrabas (på "Mad John")
Kenney Jones – trummor, percussion
Ian McLagan − sång, bakgrundssång, keyboard, Mellotron, elektrisk gitarr, basgitarr (på "Long Agos and Worlds Apart")

Bidragande musiker
Stanley Unwin – speakerröst

Produktion
Steve Marriott, Ronnie Lane – musikproducent
Glyn Johns – ljudtekniker

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #159
UK Albums Chart, Storbritannien: #1
Tyskland: #6
VG-lista, Norge: #13

Källor

Externa länkar
Ogdens' Nut Gone Flake på Discogs

Musikalbum 1968
Album av The Small Faces
Engelskspråkiga musikalbum
Brittiska konceptalbum
Varpeffekt

Varpeffekt är samlingsbegreppet för de vävar där varpen är mönsterbildande. I en enkel trasmatta i tuskaft kan en variation av olikfärgade varptrådar ge varpeffekt, annars skapas effekten som regel genom solvningen.

Vävning
Datorkommunikation

Datorkommunikation behandlar nätverksprotokoll, tillämpningar och arkitekturer i datornätverk. Datorkommunikation spänner över ett antal områden, såsom kommunikationsprotokoll, kablar och kontakter (för optisk eller elektrisk överföring), trådlösa nätverk via radio eller infrarött ljus (IR), mobilnät, sensornätverk, P2P-nätverk, distribuerade system, realtidskommunikation, telekommunikation, köteori och kryptologi.
Som karta för området används ofta OSI-modellen eller TCP/IP-modellen.

Ämnet datakommunikation  är starkt överlappande, men innefattar även andra former av digital telekommunikation, exempelvis digital telefoni och digital-TV. I läroböcker och kurser om datakommunikation läggs i allmänhet inte samma fokus vid applikationsutveckling och distribuerade system.

Digital datatransmission behandlar fysiska lagret och datalänklagret, och lägger fokus vid informationsteori inklusive modulationsteori, kanalkodning och källkodning.

Se även
Datornätverk
Telekommunikation
OSI-modellen
:Kategori:Nätverksprotokoll

!
Kylning

Kylning eller kylteknik är teknik och ingenjörsvetenskap som syftar till att sänka temperaturen på en plats.

Man skiljer mellan passiv kylning där man låter värme sprida sig från en varmare plats till en kallare, eller aktiv kylning där man ”pumpar” värme från en plats med lägre temperatur till en med högre. Samma metod som man använder i kylskåp och dylikt används även i värmepumpar.

Ökad levnadsstandard runt om i världen har inneburit en ökad efterfrågan på olika tekniker inom kylteknik. Det klassiska tillämpningsområdet finns inom livsmedelsindustrin. I vardagslivet används kylteknik i kylskåp och frysskåp, för luftbehandling, komfortkyla och värmepumpar och i sportanläggningar för konstgjorda isbanor. Stora industriella tillämpningar av kyltekniken finns inom kemisk industri och processindustri.

Historia 
Man har sedan århundraden tillbaka använt sig av is som kylmedel. Man ”sparade” is för att även kunna använda den vid varmare årstider. På 1500-talet lärde man sig att använda andra metoder för att uppnå en temperatur som var lägre än 0 °C, till exempel genom att blanda salt och is. På 1800-talet började man utveckla kyltekniska processer och år 1834 ansökte amerikanen Jacob Perkins om ett patent som i stora drag beskriver kompressorkylprocessen som är dagens mest använda kylmetod.

Teoretisk bakgrund 
Kyltekniska apparater följer termodynamikens lagar, som anger hur energi omvandlas och i vilken riktning (se Termodynamik). För en kylteknisk maskin tillförs mekaniskt arbete (ofta elektrisk energi som omvandlas till mekanisk energi i kompressorn) till systemet (maskinen), vilket möjliggör att värme från omgivningen (till exempel mark, berg eller luft) "lyfts" till en högre nivå (här menas då temperatur) så att energin kan användas till nyttigheter, det vill säga uppvärmning av byggnader. Hur mycket mekanisk energi som behövs beror på flera saker, dels vilken temperaturer som värmen upptas vid (den låga temperaturen) och avges vid (den höga temperaturen). Ju större skillnad, desto mer arbete behövs. Det finns en teoretisk gräns, som bestäms enbart av dessa båda temperaturer, vilket motsvarar en cirkelprocess enligt Carnot (Carnotprocess). Det finns ingen verklig maskin som är så effektiv, alla är mer eller mindre sämre.

Typer av kylsystem 
 Kylskåp
 Värmepump
 Motorkylning
 Akvifer
 Fjärrkyla
 Peltierelement
 Luftkonditionering

Föregångsmän för den moderna kyltekniken 
 Charles Tellier
 Ferdinand Carré

Se även 
 Carnotprocess
 Frysning

Kylning
Shinobi

Shinobi kan ha flera betydelser:

 Shinobi no mono – ett japanskt begrepp inom krigshistoria och populärkultur, se Ninja;
 Shinobiserien – en dator- och TV-spelsserie utvecklad av Sega
 Shinobi: Heart Under Blade – en japansk film från 2005
Edil

Edil (latin: aedilis, av aedes, 'rum', 'tempel') var en typ av ämbetsman i antikens Rom. Ämbetet infördes år 493 f.Kr. och avskaffades slutligen på 200-talet e.Kr.

Beskrivning 
Till edilernas ämbete hörde att vidmakthålla tempel och offentliga byggnader, anordna offentliga spel, handha polismyndigheten samt ombesörja provianttillförseln.

Historik
Från år 493 f.Kr. fanns två plebejiska ediler, aediles plebei, som uppsyningsmän för Aventinens Ceres-tempel. Sedan år 366 f.Kr. fanns därutöver två patriciska eller kuruliska ediler, aediles curules; dessa växlade och var vartannat år patricier och vartannat år plebejer.

Efter republikens slut år 27 f.Kr. överfördes edilernas maktbefogenheter successivt till andra ämbetsverk. Ämbetet avskaffades slutligen på 200-talet e.Kr.

I modern tid har titeln edil använts i studentsammanhang i den ungefärliga betydelsen "husförman", så till exempel vid Akademiska Föreningen och Studentskegården i Lund.

Referenser 

Romerska titlar
Polis
Yrken inom rättsväsen
Koppleri

Koppleri är verksamheten att främja eller förmedla prostitution. Personer som arbetar med detta kan benämnas hallickar (om de är män) eller bordellmammor (om kvinnor som driver bordeller).

Hallick och sutenör är pejorativa eller vardagliga benämningar på män som bedriver koppleri, och de anses ägna sig åt ekonomiskt utnyttjande av den prostituerade.

Olika länder 
Synen på koppleri växlar mellan olika jurisdiktioner.

Tyskland, Schweiz, Österrike 
I Tyskland är flera former av koppleri tillåtna, men otillbörligt utnyttjande av en prostituerad är trots detta olagligt. I Schweiz är både prostitution och främjande av prostitution (så länge man inte bryter någon annan lag) tillåtet, och för prostituerade på schweiziska bordeller är det bordellägarens ansvar att sköta den obligatoriska registreringen av de prostituerade som arbetar där. 

I Österrike skiljer sig lagen åt beroende på förbundsland. I en del förbundsländer förekommer lagliga bordeller.

Nederländerna 
Både prostitution och koppleri är lagligt i Nederländerna. Landets regering hade 2013 på agendan att försöka göra köp av sexuella tjänster från en person under 21 år olagligt, med syftet att bättre skydda unga människor.

Sverige 

I Sverige är koppleri ett brott. Det straffbeläggs i 6 kap 12 § Brottsbalken. Brottet preciseras som ett uppsåtligt främjande eller otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av en annan person som har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Även den som medvetet tillhandahåller en lägenhet, i vetskapen om att där försiggår prostitution, begår då brottet koppleri.

I normalfallet kan brottet koppleri i Sverige ge upp till fyra års fängelse. Vid grövre fall blir straffet fängelse i mellan två och tio år. Detta kan bli resultatet om verksamheten haft större omfattning, givit större inkomster eller om kopplaren varit hänsynslös i sitt utnyttjande av den prostituerade.

Koppleri regleras i Sverige som ett brott endast då det underlättar fysisk prostitution, det vill säga handlingar som motsvarar samlag eller liknande sexuellt umgänge. Främjande av striptease, webbkameramodellande (ibland omskrivet som virtuell prostition) eller produktion/distribution av pornografi hanteras inte inom kopplerilagen, eftersom dessa handlingar enligt svensk lag inte jämställs med prostitution.

Referenser 

Brottsmedverkan
Prostitution
Sexualbrott
Rips

Rips kan även vara ett dialektalt namn på röda vinbär
Rips är en vävteknik. Det är en tuskaftsteknik med varpeffekt. Generellt innehåller varpflätan väldigt många trådar som sedan döljer inslaget. Inslaget växlar generellt mellan ett tjockt för att lyfta fram varpens färg och ett tunt för att låsa mönstret. I ripsteknik blir tyget vändbart, men färgerna inverterade.
Rips kan även vävas med inslagseffekt. Då lägger man inslaget i bågar så att varpen sedan täcks när inslagsgarnet slås in med slagbommen. Framsidan och avigsidan på tyget blir lika.

Vävsätt
Rosengång

Rosengång är en kypertteknik inom allmogevävnad som används i mattor och bordsdukar samt ranor/vepor. Rosengång kan antingen vävas liksidigt med mönster och löst liggande trådar på båda sidor ("lös rosengång"), eller oliksidigt, med tydligt mönstrad och ripsartad rätsida och löst liggande trådar på baksidan ("bunden rosengång" eller "gubbaväv"). 

Lös rosengång förekommer traditionellt främst i Norrland, norra Dalarna, Uppland, Västmanland samt delar av Värmland samt sparsamt i Västergötland, Östergötland, Småland, Blekinge och Gotland. Bunden rosengång har förekommit i hela Sverige man haft sin starkaste koncentration i Götalandskapen. I Äldre tid användes rosengång främst till täcken och åkläden på fällar. I Skåne användes vävnadstekniken på baksidan av dynor och i Skåne, Blekinge, Halland, Bohuslän och Västergötland till bänkhyenden och bänkdynor. I Dalarna främst till underbredor av lin eller hampa och till grövre säckar i hårgarn eller ull med varp av lin eller bomull.

Vanligast är att väva den i en vävstol med tre eller (oftare) fyra solvskaft och sex trampor (fyra trampor till mönster och två till tuskaft). Även om många olika färger används bildas varje rand av endast två sorters garn. Vanligast är yllegarn på linnevarp, men även bomullsgarn förekommer, till exempel i förklädesväv.

Hampkrus är samma slags rosengång, men fick sin benämning av att hampa användes som mönsterinslag.

Se även 
 Bunden rosengång eller "gubbaväv"

Referenser 

Vävsätt
Heinz-Harald Frentzen

Heinz-Harald Frentzen, född 18 maj 1967 i Mönchengladbach, är en tysk racerförare. Han körde 1994-2003 157 GP-lopp i Formel 1 och blev VM-tvåa 1997. 2004-2006 körde han DTM och i Speedcar Series. Sedan 2011 kör han ADAC GT Masters.

Racingkarriär 
Frentzen började köra karting 1980 och blev tysk juniormästare 1981. 1983 körde han för första gången i ett lopp mot Michael Schumacher i Kerpen, ett lopp som Frentzen vann. 1986 började Frentzen köra Formel Ford 2000.

Frentzens tidiga meriter är tvåa i tyska FF2000-mästerskapet 1987, tysk mästare i Formel Opel-Lotus 1988 och tvåa i Tyska F3-mästerskapet 1989. Han debuterade i formel 1 i Sauber säsongen  och kom som bäst tvåa , men då i Williams. 

Heinz-Harald Frentzen körde mellan 2004 och 2006 i DTM.

Privatliv
Heinz-Harald Frentzens far Harald Frentzen är tysk och hans mor är från Spanien. Han är gift med Tanja Frentzen, och har tillsammans med henne två barn.

F1-karriär

Noter

Källor

Externa länkar 
 HHF Online

Födda 1967
Tyska racerförare
Tyska Formel 1-förare
Arrows F1-förare
BMW Sauber F1-förare
Jordan F1-förare
Prost F1-förare
Williams F1-förare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1990-talet
Formel 3000-förare
Formel Nippon-förare
Tyska F3-mästerskapsförare
Män
Levande personer
Personer från Mönchengladbach