kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Långfil

Långfil (även känd under namnen långmjölk, tätmjölk, tjockmjölk eller bara fil) är en sorts filmjölk som kräver låg syrningstemperatur och lång mognad. Den har en mild syrlighet, och konsistensen är seg och sammanhängande - lång. Långfilens bakteriekultur består främst av Lactococcus lactis ssp. cremoris, som via mellanstadiet täte sätter ihop mjölkens kolhydrater till långa exo-polysackarider, vilket ger filen den långa konsistensen.

Historia

Utveckling 
Den traditionella långfilen framställdes mest i norra och mellersta Sverige samt i västra Finland, i bygder där man under längre tid befann sig borta från hemgården (vid fäboddrift, skogsarbete och liknande) och är en form av konserverande mjölkhushållning.

En föregångare till Arla Foods lanserade sin långfil 1965. År 2007 producerade åtminstone Arla, Milko, Norrmejerier och Gefleortens mejeriförening långfil för försäljning i butik. Milko och Gefleortens uppgick senare i Arla. I maj 2023 upphörde Arla med sin produktion av långfil, i samband med att produktionsanläggningen i Sundsvall stängdes. Därefter finns Norrmejerier kvar som producent av långfil.<ref>Norrmejerier hoppas på långfilseffekt i södra Norrland, Västerbottens-Kuriren, 10 maj 2023</ref>

 Tätört 

Historiskt har tätört kopplats samman med tillverkning av långfil (tätmjölk). Så här skriver exempelvis Carl von Linné i Flora Lapponica: "Norrlänningarnes kompakta mjölk eller tätmjölk, af andra kallad sätmjölk, är ett af Lapplands nybyggare och ännu mer i Västerbotten samt i nästan hela det öfriga Norrland mycket nyttjadt slag af mjölk, som erhålles på följande sätt: några färska, nyss plockade Pinguicula-blad, af hvilken art som helst, läggas i en sil, och den nyss mjölkade, ännu ljumma mjölken hälles däröfver".

Alla moderna försök att återupprepa denna tillverkningsprocedur har misslyckats. Man har inte heller kunnat finna några Lactococcus lactis'' (som används vid fermentering av mjölk) på – de slemutsöndrande – bladen av tätört, så traditionen bygger på en form av faktoid. Däremot innehåller tätört proteolytiska enzymer som bryter ned infångade insekter, och dessa enzymer kan användas som vegetabiliskt alternativ till löpe.

Källor

Noter

Mejeriprodukter
Syrade maträtter
Second hand

Second hand (även secondhand; engelska för "andra hand") eller andrahandsmarknad är en beteckning för (försäljning av) begagnade eller använda varor, särskilt kläder. En affär som säljer sådana varor kallas second hand-butik, förr Bättre begagnat. För begagnade modekläder av högre kvalitet används ibland den engelska termen vintage, "årgångs-".

Många second hand-butiker drivs av välgörenhetsorganisationer som får sina varor till skänks av privatpersoner och företag. Butiker som ägs av affärsdrivande företag köper vanligen in sina varor eller säljes dessa på kommission. 

Second hand-försäljning har ökat kontinuerligt och flera kedjor hade säljrekord år 2022. Som bidragande faktor lyfts inflationen samt kundernas medvetenhet och intresse för återbruk.

Välgörenhet
Vissa saker skänks för att de inte behövs eller att det är någon sak som inte passar. Second hand-butiker kan drivas ideellt för att samla in pengar till något välgörande ändamål. Flera second hand-butiker har kopplingar till kyrkor som hjälper till att förmedla överskottet till något välgörande ändamål.

En känd secondhandbutikkedja i Sverige är Myrorna, som drivs av Frälsningsarmén på många platser. Den drivs ideellt, liksom många andra etablerade kedjor som Röda korset, Läkarmissionen, Stadsmissionens second hand, PMU Interlife, Emmaus, Erikshjälpen.

Privat regi
Idag sker en trend där allt fler secondhandbutiker öppnas i privat regi. Dessa är ofta välsorterade och mer nischade än de etablerade kedjorna. För dessa butiker används ofta termen vintage.

Se även
Loppmarknad

Referenser 

Begagnatförsäljning
Gammaldags mjölk

Gammaldags mjölk eller lantmjölk är de namn under vilka man i Sverige saluför icke-standardiserad mjölk med naturlig fetthalt. Fetthalten varierar mellan 3,8 och 4,5 procent. 

Gammaldags mjölk homogeniseras ej, vilket gör att fettet flyter upp. Före användning kan man röra om i mjölken.

Produkten har en gräddig smak, som enligt Arla Foods gör att den passar särskilt bra till julgröt och till färska jordgubbar och andra bär.

Historia
Namnet till trots så är ohomogeniserad mjölk ingen vara som före 1990- eller början av 2000-talet varit särskilt åtkomlig för andra än mjölkbönderna själva. Före industrialiseringen var mjölk och grädde varor med kort hållbarhet. Grädden skummades av och omvandlades till det mycket mer hållbara smöret, och den mindre mängd mjölk som såldes som sådan var den återstående och magra skummjölken. 

Gammaldags mjölk introducerades 1986.

Flera svenska mejerier har salufört mjölk under namnet Gammaldags mjölk men idag kallar Arla motsvarande produkt för Lantmjölk.

Näringsvärde 
Per 100g Arla Lantmjölk:

Energivärde 300 kJ/70 kcal
Kolhydrat 4,7 g
Fett 4,2 g
Protein 3,4 g
Vitamin A 40 µg 5 % av RDI
Riboflavin 0,14 mg 9 % av RDI
Vitamin B12 0,6 µg 24 % av RDI
Kalcium 120 mg 15 % av RDI
Jod  14 µg 9 % av RDI

Källor 
Arla Ko Gammaldags mjölk, läst 2009-03-12
https://web.archive.org/web/20170312041551/https://www.arla.se/produkter/arla-ko/ekologisk-lantmjolk-fran-gotland-38-45pct-1000ml-477378/

Noter 

Mjölk
Lövbiff

En lövbiff är en tunn skiva av innanlår (nötkött) som vanligen steks hastigt i panna på högsta värme. Den kan med fördel bankas ut före tillagning, då innanlår kan vara lite segt. Det är väsentligt att inte steka för länge, då drar köttet ihop sig och torkar ut. En halv minut per sida brukar vara lagom.

Lövbiffen kan även förses med någon fyllning, till exempel som rullad. Den kan också strimlas och wokas, ingå i en pastasås, en sallad, i snabbgrytor eller sjudas i buljong, som den japanska rätten shabu-shabu.

Andra beteckningar 
En stor lövbiff kallas ibland för "elefantöra". Minutbiff är ett alternativt namn på en lövbiff eller liknande köttbit, men betecknar ofta en mörad bit av en billigare styckningsdetalj, såsom fransyska. Lövbit betecknar ofta en skiva av pressat kött av liknande form, och utgör därför ett lågprissubstitut till en äkta lövbiff. Denna variant hittas ofta på snabbmatsrestauranger.

Källor 

Nötkött
Äggvita

Äggvita är den vita proteinlösning (90 % vatten, 10 % protein) som omger äggulan i ett ägg. Äggvitan är näringsrik och beskyddande och finns i ägg hos sköldpaddor, fåglar, krokodiler och kloakdjur. Äggvitan hjälper till att förhindra uttorkning för de djur som lägger sina ägg på land.

Proteiner
Ovalbumin utgör omkring hälften av proteinerna i äggvitan, som bland annat även innehåller ovomucoid, ovotransferrin och lysozym. Lysozym är bakteriehämmande.

Se även

Källor

Ägg
Rullad

En rullad (även rulad eller roulad) är en ihoprullad köttbit, ofta med en fyllning av något slag. Ordet är en försvenskning av franskans roulade.

Se även 
Oxrullader

Kötträtter

da:Roulade
szl:Rolada
Pecorino

Pecorino är lagrad fårost som härstammar från Italien. Pecorino betyder fårost och den tillverkas i flera regioner i Italien. Osten finns både som färsk, mellanlagrad och vällagrad och det gör att skalet varierar i färg. Ibland gnids skalet med tomat, olivolja eller aska, allt enligt den lokala traditionen. Arom, doft och smakintensitet varierar beroende på dess ursprung, mjölkens kvalitet och lagringstiden. En pecorino kan ibland innehålla en mindre kvantitet komjölk.

Pecorino toscano
Mellanlagrad toskansk pecorino. Brunt skal som har gnidits med olivbottensats som skydd under den första lagringsperioden. Kompakt, vit och lite kalkig textur som är resultatet av en antik teknik. Smakrik.

Pecorino di Remo
Opastöriserad mellanlagrad toskansk pecorino. Osten tillverkas i Garfagnana-bergen på mjölken från nymjölkade får. Lagringen är cirka 60 dagar och sker alltid på granplankor. Smak med bestämd karaktär, doft och bouquet som är typiska för opastöriserad mjölk.

Pecorino valnöt
Mellanlagrad toskansk pecorino med grovmalda valnötter. Detta tillför en skär färg, både på ytan och inuti.

Pecorino di Fossa - Selezione Beltrami
Vällagrad pecorino från Cartoceto i Marche, som också kallas för jordlagrad pecorino. Lagringen av denna pecorino sker i kalkgrottor och gropar (fossa) utan kylanläggningar. Ovillis Ambrosia (ostens latinska namn) lindas in i linnesäckar i augusti och läggs sedan ned i kalkgropar för ytterligare 100 dagar, helt utan lufttillförsel. Kalkväggarna är klädda med färsk halm från de omgivande bergen. Ostarna tas i enlighet med gamla traditioner upp ur groparna den sista söndagen i november. Osten passar med senapsmarinerade frukter eller honung.

PDO-märkta pecorinoostar

Fem ostar är märkta PDO, Protected Designation of Origin:
Pecorino di Filiano (Potenza)
Pecorino Romano (Rom, Grosseto, Cagliari, Nuoro, Oristano, Sassari)
Pecorino Sardo (Cagliari, Nuoro, Oristano, Sassari)
Pecorino Siciliano (Catania, Enna, Trapani, Caltanissetta, Palermo, Ragusa, Syracusa, Messina, Agrigento)
Pecorino Toscano (Arezzo, Pisa, Massa Carrara, Livorno, Grosseto, Firenze, Prato, Lucca, Pistoia, Siena)

Se även 
Italienska ostar

Italienska ostar
Hårdostar
Fårostar
Fårost

Fårost är ost gjord på mjölk från får. Den har mycket hög kalciumhalt och innehåller högre halter mineraler än komjölk. Fårost har en angenäm, lite skarpare smak. Fårost och getost tåls ofta av dem som annars är laktosintoleranta.

Fårost i Sverige
Fårost tillverkas i Sverige på Gotland. De gotländska fårostarna heter Häftings, Häftings Klint, (ett slags Pecorino-liknade hårdost), Tryffel Pecorino, gjord på tryffel från Gotland, Raukfår, en blåmögelfårost och Original, som liknar fetaost, säljs slät eller smaksatt med basilika eller rosépeppar. Det finns även färsk bredbar fårost, smaksatt med tryffel, pepparrot eller örter. Även  Bredsjö Blå är en svensk fårost, från Bergslagen.

Fårost i andra länder
Ost gjord på fårmjölk förekommer i olika varianter, med olika konsistens och smak, från mildare mjukostar, smuliga halvhårda till hårda och skarpa i smaken. Grekland har fårost med namnet Feta, Cypern har Halloumi, i Italien finns det Pecorino Romano, Pecorino Sardo, Pecorino Siciliano, Pecorino Toscano och Ricotta, i Spanien Roncal, Torta del Casar och Manchego. De portugisiska fårostarna heter Azeito, Rabaçal, Santarem, Saloio, Serpa Serra och Castelo branco. I Frankrike finns det (bland annat) Abbaye de Bellocq, Brique Brebis, Berger de Rocastin, Brebicet, Fédou, Gavotine, Lévejac, Ovalie, Pérail, Valdeblore och Roquefort, den baskiska fårosten Ardi-gasna, Agour och Ossau-Iraty, medan de korsikanska fårostarna är Broccio, Asco, Brin d'amour, A filetta, Sarteno och Niolo. Specialiserade ostaffärer på större orter i Sverige brukar ha dessa ostar hemma.

Fårost är mycket populär bland de ungerska ostarna, har en torrare och smuligare konsistens men den kallas dock rätt och slätt fårost. Snarlik fårost finns på Balkan, Bulgarien, Serbien, Turkiet. I Turkiet heter fårosten, Beyaz Peynir och betyder kort och gott vit ost. Här använder man osten som ingrediens till många specialitéer som menemen (ägg, ost och grönsaker, äts under det heta sommarmånaderna), burek (bakelse gjord av tunn filodeg, och varvas med ostfyllning), och i pitabröd. Paški sir är en av de mer framträdande och internationellt igenkännbara fårostarna från Kroatien.
I Rumänien används den till att tillaga deras nationalrätt, "mamaliga", ett slags ugnsbakad polentagröt med smält fårost. Den produceras och säljs av de lokala bönderna på marknader på torget. Liknande ost finns i Slovakien, Polen, och de östra delarna av Österrike.
Provolone

Provolone är en italiensk ost gjord på komjölk med ursprung i nordvästra Italien. Den kan ha en avlång form som en stor salami eller i större format rund. Provolone produceras även och är populär numera i Argentina, USA och Japan. I Argentina serveras osten ofta stekt som förrätt eller som tilltugg, med chimichurri, en argentinsk marinad för kött gjord på olivolja och kryddor och kallas då provoleta.

Italienska ostar
Hårdostar
Ostar på komjölk
Fetaost

Fetaost (av grekiska φέτα) är en grekisk får- eller getost i saltlag.

Beskrivning
Fetaost är en ost med lång tradition med ursprung i Grekland. En traditionell fetaost är tillverkad av får- eller getmjölk. Inom EU är det endast tillåtet att kalla sådan ost tillverkad i Grekland av får- eller getmjölk för fetaost.
 
Fetaost är lite syrlig och ganska salt i smaken, och används i såväl sallader och pajer som till bröd. Fetaost av komjölk är mer neutral i smaken, men har ändå en fin sälta, medan ost tillverkad av får- eller getmjölk är lite syrligare och spetsigare i smaken. Fetaost har en klarvit färg och kan variera i fetthalt mellan 23 procent och upp till 60 procent.

Man använder den oftast i tärningar, i tjocka skivor eller söndersmulad. Typiska kombinationer med fetaost är tomater och oliver. Ett av de mest välkända användningsområdena i Sverige är i grekisk sallad.

Feta är inom EU en ursprungsskyddad benämning, vilket innebär att namnet inte får användas för liknande ost tillverkad i andra länder. Sådan ost marknadsförs ibland under namnet vitost (även allmän benämning för grekiska ostar av samma typ) eller under tillverkarnas egna namn.

Fetaost har tidigare misstänkts sprida listeria men Livsmedelsverket säger att det är den osttyp som listeria har svårast att föröka sig i.

Historik
Fetaost nämndes först i det Bysantinska riket under namnet πρόσφατος (prósphatos, "senast", alltså fräsch) och var främst associerat med Kreta. En italiensk besökare till Candia (venetianska namnet för Heraklion) år 1494 beskrev tydligt lagringen av osten i saltlag.

Etymologi
Det grekiska ordet φέτα (féta) kommer från det italienska ordet fetta, som betyder "skiva". Ordet introducerades i grekiskan på 1600-talet. Det är omstritt huruvida ordet "skiva" hänvisar till hur osten serveras eller hur skivor av feta lagras i tunnor.

Referenser 

Grekiska ostar
Färskostar
Ostar på får- get- eller komjölk
Skyddade ursprungsbeteckningar inom Europeiska unionen
Eken (hållplats)

Eken är en hållplats på museijärnvägen Gotlands Hesselby Jernväg vid Dalhem på Gotland. Där växer en mycket gammal ek som särpräglats av ett blixtnedslag. Järnvägens "huvudstation" heter Hesselby.

Järnvägsstationer i Gotlands län
Fugaseta

Fugaseta är en maträtt från Argentina som är snarlik pizza, fastän utan tomatsås. Oftast är brödbottnen, med lök och kryddor, täckt sparsamt med ost.

Källor

Snabbmat
Argentinska maträtter
Hesselby

Hesselby är en station i Dalhems socken, mellersta Gotland, på Gotlands Hesselby Jernväg.

Stationen byggdes 1902 och lades ned 1953 tillsammans med järnvägen. Några år fungerade byggnaden som postkontor. 1972-1974 renoverades stationsbyggnaden av Föreningen Gotlandståget och fungerar nu åter som stationsbyggnad för Hesselby-Roma museijärnväg.

Sedan 2002 är stationshuset, utedassen och två magasin förklarade som byggnadsminne. Ett av magasinen hyser ett järnvägsmuseum.

Källor 
 Järnvägsmiljön i Hesselby

Järnvägsstationer i Gotlands län
Järnvägsstationer invigda 1902
Järnvägsstationer stängda 1953
Byggnadsminnen i Gotlands kommun
1902 i Sverige
Coleslaw

Coleslaw (uttal: [kouʹlslo:]) eller vitkålsallad är en sallad som består av finstrimlad rå vitkål som blandats med majonnäs eller en dressing. Namnet kommer ursprungligen av nederländskans koolsla, en förkortning av koolsalade, som betyder "kålsallad".

Varianter 
Salladen innehåller ofta även rivna morötter och gul lök, men även rödkål, ananas och äpple. Dressingen kan bestå av olika kryddor, majonnäs, mjölk, creme fraiche, men även vinäger eller vinägrett, varför det som i Sverige oftast kallas pizzasallad också räknas som en sådan vitkålssallad. Även senap och dill kan ingå i blandningen. 

Det förekommer att man skiljer på coleslaw och andra typer av vitkålssallad. Där kan coleslaw syfta på den som använder majonnäs i blandningen, till skillnad från en vitkålssallad endast blandad med vinäger. En vitkålssallad kombinerad med röd paprika, äpple och ananas kallas i Sverige annars ofta för dallassallad. 

Coleslaw är vanligtvis ett tillbehör och serveras till mat som grillrätter, fish and chips och annan friterad mat. I södra USA äts det som ett smörgåspålägg. Det läggs även ovanpå varmkorvar och grillade smörgåsar.

Se även
Pizzasallad

Referenser

Externa länkar 

Sallader
Bästeträsk

Bästeträsk är en insjö i Fleringe socken nära Fårösund på norra Gotland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och är därmed Gotlands största.

Vattennivån är 6 meter över havet och sjöns största djup är 5,5 meter.
Vattnet rymmer ett par små öar, varav de största heter Storholmen och Lillholmen. Där är det fågelskyddsområde.

Bästeträsk ligger i naturreservatet Bästeträsk och   Natura 2000-område och skyddas av fågeldirektivet. Vid provfiske har bland annat abborre, gädda, karpfisk (obestämd) och mört fångats i sjön.

Delavrinningsområde 
Bästeträsk ingår i delavrinningsområde (642230-168526) som SMHI kallar för Utloppet av Bästeträsk. Delavrinningsområdets medelhöjd är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga delavrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Delavrinningsområdets utflöde mynnar i havet. Delavrinningsområdet består mestadels av skog (53 %), öppen mark (12 %) och jordbruk (16 %). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger avrinningsområdet en sjöprocent på  %.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Gädda
 Karpfisk obestämd
 Mört
 Sarv
 Sik

Se även 
 Lista över sjöar i Gotlands kommun
 Ojnareskogen

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Insjöar på Gotland
Insjöar i Gotlands kommun
Insjöar i Gothemån-Snoderåns kustområde
Insjöar i Sverige om minst fem kvadratkilometer
Tingstäde träsk

Tingstäde träsk är en insjö vid Tingstäde utmed länsväg 148 på mellersta Gotlands norra del. Sjön är Gotlands största efter Bästeträsk. Sjöns vattenyta ligger 44,1 meter över havet.

Tingstäde träsk användes under mellankrigstiden som flygplats för hydroplan, bland annat för mellanlandning på rutten Stockholm/Lindarängen–Danzig av AB Aerotransport.

Historik 
Under 1120-talet uppfördes mitt i sjön en kvadratisk timmerplattform med 170 meter långa sidor. På denna uppfördes ett stort antal och tätt liggande hus, likaså byggda av trä. Rester efter detta imposanta byggnadsverk finns fortfarande kvar nere på sjöns botten och kallas för Bulverket. Varför man egentligen lät anlägga Bulverket är ännu en obesvarad gåta. Ett gammalt lokalt uttryck är: ”Det rökte så som när Tingstäde träsk brann”. Kanske anger det hur bebyggelsen en gång förstördes, trots att inga brända eller förkolnade stockar hittats. En modell av Bulverket och hur där möjligen sett ut finns utställd i Gotlands museum i Visby.

Namnet Tingstäde antyder att en tingsplats legat i närheten. Träsk är ett äldre ord för insjö.

Gotlands flygplats 

Efter en kortvarig sejour 1925–26 med en mellanlandning i badviken i Slite på sträckan Stockholm–Danzig, öppnades den första reguljära flyglinjen mellan Gotland och fastlandet den 1 juli 1933 av AB Aerotransport och upprätthölls med pontonförsedda Junkers 52-flygplan med plats för 14–16 passagerare. Flygplats i Stockholm var Lindarängen och i Gotland Tingstäde träsk, Havet vid Visby bedömdes för gropigt för landning med passagerartrafik. Flygtrafiken upprätthölls sommartid.

Fauna 
Tingstäde träsk är en av Gotlands artrikaste sjöar och fiskbeståndet består mest av gädda, abborre, gärs, mört, löja, sutare, sarv och ruda. Tidigare har det även funnits ål och även flodkräfta förekommer. I sjön har bedrivits ett relativt omfattande fritidsfiske men sedan 2015 är detta förbjudet..

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Gärs
 Gädda
 Mört
 Sarv
 Sutare

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Fotevikens museum

Insjöar i Gothemån-Snoderåns kustområde
Insjöar på Gotland
Insjöar i Gotlands kommun
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Ingo (olika betydelser)

Ingo kan syfta på:

 Ingo – ett varumärke för petroleum
 Ingo – ett smeknamn för boxaren Ingemar Johansson
 Ingo-läsk – namnet på en läskedryck
 Skonaren Ingo – ett svenskt skolfartyg från 1922
 Ingo Schulze (1962–), en tysk författare
 Ingo Schwichtenberg, (1965–1995), trummis och en av grundarna till det tyska power metalbandet Helloween
 Ingo socken – en socken i Finland
Simborgarmärket

Simborgarmärket är ett simmärke och bevis på en av flera definitioner av simkunnighet i Sverige. Märket är tillgängligt för den som klarat att simma 200 meter på valfritt sätt. Simborgarmärket har under årens lopp getts ut i olika färger och är ett av flera kompletterande simbehörighetsmärken i Sverige.

Simborgarmärket tillkom 1934 på initiativ av Dagens Nyheters sportredaktör David Jonason och var det första stora propagandamärket för simning. Sedan föreningen Simfrämjandet (sedan 1973 en del av Svenska Livräddningssällskapet) bildades 1935 har denna handhavt hanteringen av Simborgarmärket och flera andra svenska simbehörighetsmärken.

Ursprungligen delades märket bara ut till personer som fyllt minst 16 år, och flickor-kvinnor behövde ursprungligen bara simma 150 meter.

Årsmärken 
Förutom det vanliga simborgarmärket ges det också ut i så kallade årsmärken. Dessa kan fås om personen i fråga har tagit simborgarmärket i så många år som siffran angiver. Ett exempel vore om någon tog märket 2010, 2011, 2014, 2015, och 2017. Denne skulle då vara kvalificerad för att ta 5-årsmärket.

Årsmärkena finns i graderna 5, 10, 25, 40 och 50 år.

Referenser

Externa länkar
 Svenska simförbundet - Simborgarmärket

Svenska medaljer
Priser och utmärkelser instiftade 1934
Simning i Sverige
Den nya nordiska floran

Den nya nordiska floran är en flora som vänder sig till nybörjare, botaniker, taxonomer, växtgeografer, naturvårdare och ekologer. I detta verk beskrivs samtliga kärlväxter från Sverige, Danmark, Norge, Finland, Färöarna, Island, Svalbard, Bjørnøya och Jan Mayen med illustrationer och text. Illustrationer är gjorda av Bo Mossberg och texten skriven av Lennart Stenberg, i nära samarbete med ledande nordiska botaniker, bland annat Thomas Karlsson från Naturhistoriska riksmuseet, som står för faktagranskning. 

Upplysning ges om växternas blomningstid, frekvens, ekologi, typiska växtplatser, viktiga kännetecken och variationer i avseende på stammar, blad, blommor och frukter. Illustrerade kartor visar växternas utbredning. Den omfattar 3 250 växter, fördelade på 150 växtfamiljer. 

Namnen i Den nya nordiska floran kan skilja sig från dem som används i andra floror, men följer Svenska kärlväxter av Thomas Karlsson, där samtliga kända kärlväxter i Norden anges med svenska och vetenskapliga namn. Detta är den första listan över officiella svenska kärlväxtnamn i Sverige och utkom 1997. Nyheter och ändringar publiceras i Svensk Botanisk Tidskrift och på internet.

Boken är en utökning och omarbetning av Den nordiska floran (förstaupplaga 1992) av Stenberg och Mossberg (cirka 2 500 arter). Nytt är att bland annat Svalbard inlemmats och att särskilt apomikterna behandlas utförligare (maskrossläktet har utökats från tre till fjorton sidor och björnbären från en och en halv sida till tretton), liksom nyinkomna och tillfälliga adventivväxter. 

Utgiven 2003 av Wahlström & Widstrands förlag.

Den är utgiven på danska 2005 som Den nye nordiske flora (), samma år på finska som Suuri Pohjolan kasvio (), och 2007 på norska som Gyldendahls store nordiske flora (). En nerbantad version som behandlar 1 000 arter har utgivits som Svensk fältflora 2006 ().

Externa länkar 
 Karlsson, Thomas & Agestam, Magdalena. Checklista över Nordens kärlväxter
 Svensk Botanisk Tidskrift
 Bonnierfakta. Den nya nordiska floran
 Den nye nordiske flora. Presentation av den danska upplagan, där bland annat fyra utvalda sidor visas.

Floror
Svenskspråkig facklitteratur
Facklitteratur 2003