kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Harald Hjalmarson

Harald Ossian Hjalmarson, född 14 juli 1868 i Stockholm, död 16 december 1919 i Uppsala (självmord), var en svensk militär som tjänstgjorde i den svenska armén,  persiska gendarmeriet och den finska armén.

Biografi
Hjalmarson var son till kapten Hjalmar Andersson och Hildegard Richnau. Vidare var han sonson till teaterdirektören Oscar Andersson och sonsons son till spelhusvärden Anders Ahrengren. Han tog officersexamen 1889 och blev samma år underlöjtnant vid Norra skånska infanteriregementet (I 24) 1889. Han gick i kadettskola 1892–1894. Från 1911 var han överste och chef för det persiska gendarmeriet. Dessa styrkor bestod av sex regementen, två som var förlagda nära Teheran och fyra som bevakade karavanvägarna. Styrkorna leddes av 36 svenska officerare och bestod av sammanlagt 8 900 man. År 1913 befordrades han till general.

Under sin frånvaro hade Hjalmarson i Sverige befordrats till major 1913, överstelöjtnant 1916 vid Värmlands regemente (I 22) och vid Upplands regemente (I 8) 1917, samt erhöll avsked 1918. År 1918 blev Hjalmarson chef för den svenska brigaden vid inbördeskriget i Finland. I sina memoarer delger han inställningen till krigsdeltagandet:

Efter striderna i Tammerfors avrättade han egenhändigt fyra krigsfångar som kapitulerat.

År 1919 återinträdde han i svensk tjänst som överstelöjtnant vid Norrbottens regemente (I 19) och transporterades samma år till Vaxholms grenadjärregemente (I 26). Hjalmarson gifte sig den 21 december 1897 i Helsingborg med Blenda Sofia Lindberg, född 20 september 1872 i Malmö S:t Petri församling, död 29 maj 1955 i Fleninge, dotter till handlanden Karl Johan Lindberg och Emma Mertelmeije. Hjalmarson begick självmord (sköt sig) 1919, möjligen med samma pistol med vilken han avrättat fångar i finska inbördeskriget. Han var far till Jarl Hjalmarson.

Utmärkelser
  Riddare av första klassen av Svärdsorden, 1910.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1914.
  Andra klassen av Persiska Lejon- och solorden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Tredje klassen av Kinesiska Gyllene skördens orden, tidigast 1915 och senast 1918.
  Riddare av Franska Hederslegionen, 1908.
 Persisk Officier de l'Instruction Publique, tidigast 1910 och senast 1915.

Bibliografi

Referenser

Noter

Externa länkar

 Harald Hjalmarson
 Uppsala universitetsbibliotek, 3 vol.

Finländska generaler
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenskar i Iran
Personer i finska inbördeskriget
Personer som begått självmord
Militärer från Stockholm
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Nordstjärneorden
Mottagare av Lejon- och solordens andra klass
Mottagare av Gyllene skördens orden
Riddare av Hederslegionen
Persisk Officier de l'Instruction Publique
Födda 1868
Avlidna 1919
Män
Terezín

Terezín (tyska: Theresienstadt) är en stad i Tjeckien med drygt 3 000 invånare belägen 50 kilometer norr om Prag.

Terezín är en gammal fästnings- och garnisonsstad från 1700-talet som under andra världskriget användes som koncentrationsläger. Efter kriget blev den åter garnisonsstad men 1996 lämnade den tjeckoslovakiska armén Terezín, vilket medförde negativa effekter på den lokala ekonomin. Idag har man bland annat möbel- och textiltillverkning i staden och i närliggande orter flera industrier. Terezín har ett betydande museum om förintelsen – Památnik Terezín.

Geografi 
Terezín hör till det historiska landskapet Böhmen (tjeckiska: Čechy), som varit en del av det habsburgska väldet och dubbelmonarkin Österrike-Ungern.

Historia 
Fästningen Theresienstadt byggdes i slutet av 1700-talet under den österrikiske kejsaren Josef II och blev uppkallad efter hans mor Maria Theresia. Syfte med fästningen var att hindra framryckande fiendetrupper under de preussisk-österrikiska krigen. Innan fästningen stod färdig hade den dock förlorat sin militära betydelse men kom att fungera som en betydelsefull garnisonsstad. Den s.k. Lilla fästningen blev i början av 1800-talet militärfängelse och fängelse för politiska fångar.

Under första världskriget hölls Gavrilo Princip, mannen som 1914 mördade den österrikisk-ungerske ärkehertigen Franz Ferdinand vid skottet i Sarajevo, fången här; han avled 1918.

Under andra världskriget användesTerezín/Theresienstadt som koncentrationsläger och judiskt getto. Ett år efter den tyska annekteringen av Böhmen och Mähren hade den Lilla fästningen i Theresienstadt börjat användas som fängelse av Gestapo och 1941 inrättades i en del av huvudfästningen, garnisonsstaden, ett uppsamlingsläger för judar. Den lokala tjeckiska befolkningen tvångsförflyttades undan för undan och 1942 blev hela den muromgärdade garnisonsstaden ett koncentrationsläger och getto (se Theresienstadt (koncentrationsläger). Man beräknar att cirka 30 000 personer avled i gettot.

Efter kriget var Lilla fästningen under tre år (1945-48) ett interneringsläger för tysktalande tjecker och tyskar som skulle överflyttas till Tyskland. Många internerade avled på grund av sjukdomar, undernäring eller av de tjeckiska vakternas misshandel. En av kommendanterna för lägret, Stanislav Franc, hade själv varit fånge i Lilla fästningen under nazisterna.

1946 började tjecker flytta tillbaka till Terezín, som nu åter blev garnisonsstad fram till 1996 då den tjeckoslovakiska armén lämnade staden. Terezín är idag en "civil" stad med bland annat möbel- och textiltillverkling.

Terezín har ett större museum om förintelsen - Památnik Terezín (Minnesmärket Terezín).

Vänorter 
  Strausberg - Tyskland (1998)

Referenser

Vidare läsning 
 Památnik Terezín: "Getto Terezín". Översättning Lena Tidblom, häfte utgivet av Památnik Terezín, Bokförlaget Oswald 2007.

Externa länkar 

 Památnik Terezín - Terezín Memorial

Städer i Ústí nad Labem (region)
Orter i Böhmen
Tentativa världsarv i Tjeckien
Genève (kanton)

Genève (tyska: Genf ) är en kanton i sydvästra Schweiz. Kantonens officiella namn är République et canton de Genève.

Historia 
Staden Genève uppkom redan under romersk tid. Genève blev under 400-talet Burgunds huvudstad, men efter det burgundiska rikets sammanbrott blev det 1032 en del av det tysk-romerska riket och kom 1156 under furstbiskopen av Genève. Efter den protestantiska reformationen fick staden riksfrihet 1533 och räknades sedan dess som en självständig stadsrepublik. Genève slöt 1526–1536 och 1584 förbund med det schweiziska edsförbundet.

Inspirerad av den franska revolutionen gjorde medelklassen uppror 1793 och året därpå infördes en demokratisk konstitution. Frankrike annekterade 1798 stadsrepubliken och gjorde den och dess omgivande landsbygd till ett departement, som kom att kallas Léman. Sedan Napoleon I besegrats återvann republiken Genève sin självständighet, året därpå blev staden schweizisk och huvudstad i den nybildade kantonen med samma namn.

Geografi 
Kantonen Genève ligger vid Genèvesjöns södra ände och är i princip innesluten av Frankrike, med ett undantag för en kort gräns mot kantonen Vaud i norr. En stor del av kantonens yta är bebyggd.

Genève utgörs av ett mestadels kulligt landskap, inramat av Jurabergen i väster och Alperna i öster. Genom kantonen flyter floden Rhône. Huvudort är staden Genève.

Indelning 
Genève är indelat i 45 kommuner:

Ekonomi 
Kantonens jordbruk består främst av grönsaks-, frukt- och vinodling, men man producerar även spannmål. Tjänstesektorn dominerar inom näringslivet och sysselsätter omkring 3/4 av alla anställda. Många av dessa är verksamma inom turism, finansväsen och internationella organisationer. Ur, maskiner och livsmedel är produkter som industrin i Genève producerar.

Demografi 
Kantonen Genève hade 506 343 invånare (2020). Majoriteten av befolkningen är fransktalande.

Referenser

Externa länkar 

Genève
Schweiz kantoner
Schweiz franskspråkiga kantoner
Kanton

Kanton kan syfta på:

 Kantonskola – ett schweiziskt gymnasium eller ett franskt college 
 Kantonesiska – en av de stora kinesiska dialektgrupperna

Administrativa enheter

 Kanton (administrativ enhet) – en administrativ enhet av en stat
 Costa Ricas kantoner – kantoner i Costa Rica
 Ecuadors kantoner – kantoner i Ecuador
 Schweiz kantoner – den högsta nivån i Schweiz administrativa indelning
 Frankrikes kantoner – en fransk administrativ enhet
 Luxemburgs kantoner – en mellannivå i den administrativa indelning av Luxemburg
 Federationen Bosnien och Hercegovinas kantoner – en administrativ indelning
 Kanadas kantoner, se Township (Kanada)

Vapen och flaggor
 Kanton (häroldsbild) – en del av sköldens häroldsbild
 Kanton (vexillologi) – en fjärdedel av en flagga, se vexillologi

Geografi

Kina 
 Kanton – en stad på subprovinsiell nivå i södra Kina och huvudstad i provinsen Guangdong, se Guangzhou

Kiribati 
 Kantonatollen, atoll, Phoenixöarna

Sverige 
 Kanton - historisk bebyggelse väster om Drottningholms slottspark, se Kantongatan

Se även 
 Canton
Fritiof

Fritiof eller Fritjof (även Fridtjuv, Fridtjof med flera stavningar)  är ett mansnamn som kan tolkas på två sätt, antingen som ’fridstörare’ eller ’fridens tjänare’ beroende om man ser tjof som ’tjuv’ eller som engelskans theow ’tjänare’.

Fritjof är den äldre stavningen av namnet. I svenska almanackan användes denna stavning under åren 1901–1992, men därefter ändrades den till Fritiof (från 2001 den 18 februari).

Namnet blev mycket modernt under mitten av 1800-talet, efter att Esaias Tegnérs Frithiofs saga kommit ut 1825. Under större delen av 1900-talet har namnet varit relativt ovanligt. Den 31 december 2005 fanns det totalt 1 957 personer i Sverige med namnet Fritiof eller Fritjof, varav 230 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 37 pojkar namnet, varav 7 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 18 februari (1901–2000 30 maj).

Personer med namnet Fritiof eller Fritjof m.fl. stavningar 
 Fritjof Arvidsson
 Fritiof Billquist, svensk skådespelare
 Fridtjuv Berg, svensk politiker
 Fritiof Boo, svensk politiker
 Fritiof Gunnar Blix, svensk kemist
 Gustaf Fritiof Cawallin, svensk köpman och politiker
 Fritiof Domö, svensk godsägare och politiker (H), partiordförande, statsråd, landshövding
 Fritiof Enbom
 Anders Frithiof, svensk skådespelare
Fritjof Granström, scenograf
 Fritjof Hellberg
 Fritjof Hillén
 Frithiof Holmgren
 Fridtjof Joensen, färöisk bildhuggare och skulptör
 Fritiof Karlsson, svensk lantbrukare och politiker
 Fritiof Lundgren, svensk kyrkoherde och riksdagsledamot
 Fridtjof Mjøen, norsk skådespelare
 Frithiof Mårtensson, brottare, OS-guld 1908
 Fritiof Nilsson Piraten, svensk författare.
 Fridtjof Nansen, norsk upptäcktsresande och diplomat, mottagare av Nobels fredspris 1922
 Karl Fritiof Sundman, finländsk astronom
 Fritiof Svensson, brottare, OS-brons 1920
 Friðþjófur Thorsteinsson, isländsk fotbollsspelare

Fiktiva personer med namnet Fritiof
 Fritiof Andersson, gestalt i Evert Taube-visor.
 Fritjof Konkas från Indien, deltagare i VM i friidrott, påhittad av Galenskaparna och After Shave.

Vidare läsning

Förnamn
Mansnamn
Nordiska förnamn
Svenska mansnamn
Svenska förnamn
Värmeledningsförmåga

Värmeledningsförmåga (även termisk konduktivitet, värmekonduktivitet eller specifik värmeledningsförmåga) är egenskapen hos ett material att leda värme.

Enligt Fouriers lag är värmeflödet J (mängden värmeenergi som passerar på en tidsenhet) genom en stav eller en plåt proportionellt mot tvärsnittsarea S och mot temperaturskillnaden mellan den kalla och den varma sidan ΔT och omvänt proportionellt mot stavens längd (eller plåtens tjocklek) Δx: 
.
I denna formel är  värmeledningsförmågan. Den mäts i SI-enheten W·m-1·K-1 (watt per meter och kelvin).

I metaller beskriver Wiedemann-Franz-lagen proportionaliteten mellan värmeledningsförmåga och elektrisk ledningsförmåga. De flesta elektriska isolatorer är också värmeisolerande. Det finns dock undantag, såsom diamant som har hög värmeledningsförmåga, mellan 1000 och 2600 W·m-1·K-1 (högre än koppar). Aluminiumoxid (safir) är ett annat exempel på ett hårt, isolerande, material med hög ledningsförmåga. 

Värmeledningsförmågan ändras med temperaturen. För de flesta ämnen minskar den något med stigande temperatur. Kan även bero på trycket (vid låga tryck).

Värmekonduktivitet i byggsektorn
För byggnadsmaterial anges isoleringsförmågan som värmekonduktivitet. I detta sammanhang betecknas storheten med λ och kallas därför ofta lambdavärde. Om till exempel cellplastisolering eller mineralull har lambdavärdet 37 motsvarar detta 0,037 Watt i värmeförlust per kvadratmeter om isoleringen är 1 meter tjock och det är en grads skillnad inne och ute. För en 10 cm tjock väggisolering och med 20 graders temperaturskillnad blir värmeförlusten 200 gånger större, alltså 7,4 Watt per kvadratmeter.

Källor

Se även
 Värmemotstånd
Konduktion

Externa länkar
energihandbok.se - Värmeledningsförmåga och U-värden för olika material
Att tilläggsisolera hus – fakta, fördelar och fallgropar (pdf), Energimyndigheten 

Termodynamik
Fasta tillståndets fysik
Värmeöverföring
Sönderfallsenergi

Sönderfallsenergi är den energi som frigörs när atomer sönderfaller.

Den ursprungliga atomen kallas reaktant och den atom eller de atomer den sönderfaller till kallas produkt. Skillnaden mellan reaktantens och produktens massor betecknas ofta Q:

Q = (reaktantens massa) - (produktens massa)
Detta kan uttryckas som energi med Einsteins berömda formel E=mc2.

Bland olika sorters sönderfallsenergi finns:
 Alfasönderfall
 Betasönderfall
 Gammastrålning

Kärnfysik
Sönderfallsprodukt

Inom kärnfysiken är en sönderfallsprodukt, eller dotterkärna, en nuklid, som är resultatet av radioaktivt sönderfall hos en atom. De flesta sönderfallsprodukter är själva radioaktiva. Det innebär att radioaktiva nuklider inte har en enda sönderfallsprodukt, utan snarare en kedja av sönderfallsprodukter, där den slutliga nukliden kan vara stabil. För ämnen som har högre atomnummer än bly är den slutliga stabila nukliden nästan alltid en blyisotop.

I många fall är isotoper i kedjan av sönderfallsprodukter mycket mer radioaktiva än den ursprungliga nukliden. Ett exempel är uran som i sin rena form inte är hälsovådligt radioaktivt. Bergarter där uran naturligt förekommer kan däremot vara farliga, eftersom en del av uranet där sönderfallit till radium.

Kärnfysik
Kemiska substanser
Ångtryck

Ångtryck definieras som det tryck vid vilket ett ämnes avdunstning är i jämvikt mellan dess flytande och fasta tillstånd vid någon given temperatur. Inom vissa områden, som exempelvis meteorologi och byggnadsfysik, används ångtryck som beteckningen på partialtrycket för vattenånga i luften.

Vätskor
När omgivningens tryck är lika med ångtrycket för en vätska (flytande tillstånd) är vätskan och dess ånga (avdunstning) i jämvikt. Under den givna temperaturen kommer ångan att kondensera till vätska, och över kommer vätskan att koka, det vill säga bli ånga. Alltså kommer kokpunkten för ett ämne vid ett givet tryck att vara temperaturen när ångtrycket för ämnet i flytande tillstånd är lika med omgivningens tryck.

Fasta material
När omgivningens tryck är lika med ångtrycket för ett fast material är det fasta materialet och dess avdunstning i jämvikt. Nedanför den givna temperaturen kommer ångan (avdunstningen) att desublimera till fast material, och över kommer det fasta materialet att sublimera, det vill säga bli ånga. Alltså kommer sublimationspunkten för ett ämne vid ett givet tryck att vara temperaturen när ångtrycket för ämnet i fast tillstånd är lika med omgivningens tryck.

Smältning och frysning
Oftast är ångtrycket för ett ämne i flytande tillstånd inte detsamma som ångtrycket för samma ämne i fast tillstånd. Om temperaturen är sådan att ångtrycket för det flytande tillståndet är högre än för det fasta tillståndet, så kommer vätskan att förångas, men ångan kommer att kondensera till fast form. Det är samma sak som att vätskan fryser. Om temperaturen är sådan att ångtrycket för det flytande tillståndet är lägre än ångtrycket för det fasta tillståndet, kommer det fasta tillståndet att förångas, men ångan kommer att kondensera till vätska. Det är samma sak som att det fasta tillståndet smälter. Vid den temperatur då de båda ångtrycken är lika råder jämvikt mellan fast och flytande tillstånd. Denna temperatur kallas smältpunkt.

Referenser

Meteorologi
Termodynamik
Elektroninfångning

Elektroninfångning (K-elektroninfångning, även K-infångning, eller L-elektroninfångning, L-infångning) är en process i vilken en protonrik kärna av en elektriskt neutral atom absorberar en inre liggande elektron, vanligen från K eller L-skalet. Processen ändrar därmed en nukleär proton till en neutron och orsakar samtidigt emission av en elektronneutrino:

Dotterkärnan, om den är i ett exciterat tillstånd, övergår till sitt grundtillstånd. Vanligen emitteras gammastrålning under denna övergång, men nukleär deexitering kan också ske genom inre omvandling. 
 
Efter infångning av en inre elektron från atomen ersätter en yttre elektron den elektron som fångades och en eller flera karakteristiska röntgenfotoner emitteras i denna process. Elektroninfångning resulterar ibland även i en augereffekt, en elektron sänds ut från atomens elektronskal på grund av interaktioner mellan atomens elektroner under processen att söka ett lägre elektronenergitillstånd.
Efter elektroninfångning minskas atomnumret med ett, neutronernas antal ökas med ett och det finns ingen förändring i atommassa. Enkla elektroninfångningar resulterar i en neutral atom, eftersom förlusten av elektronen i elektronskalet balanseras av en förlust av positiv kärnladdning. Dock kan en positiv jon bli resultatet av en fortsatt augerverkan.

Elektroninfångning är ett exempel på svag växelverkan; en av de fyra fundamentala krafterna.

Elektroninfångning är det primära sönderfallet för isotoper med ett relativt överflöd av protoner i kärnan, men med otillräcklig energiskillnad mellan isotopen och dess blivande dotterkärna  (isobaren med en mindre positiv laddning) för att kunna sönderfalla genom att sända ut en positron. Elektroninfångning är alltid en alternativ sönderfallsmöjlighet för radioaktiva isotoper som har tillräcklig energi för att sönderfalla genom positronemission. Det kallas ibland inverterat betasönderfall, men denna term kan också syfta på samspelet mellan en antielektronneutrino och en proton.

Om energiskillnaden mellan moderatom och dotteratom är mindre än 1,022 MeV är positronemission förbjuden då inte tillräcklig sönderfallsenergi är tillgänglig för att tillåta denna och därmed är elektroninfångning det enda möjliga sönderfallet. Till exempel kommer rubidium-83 (37 protoner, 46 neutroner) att avklinga till krypton-83 (36 protoner, 47 neutroner) enbart genom elektroninfångning (energiskillnaden, eller sönderfallsenergin, är ungefär 0,9 MeV).
En fri proton kan normalt inte ändras till en fri neutron av denna process; protonen och neutronen måste vara en del av en större kärna.

Typer av radioaktivt sönderfall 
Alfasönderfall (Alfastrålning)
Betasönderfall (Betastrålning)
Neutronemission

Källor

Kärnfysik
Kärnkemi
Mega

Mega, M, är ett SI-prefix som betyder miljon. Exempelvis 1 megavolt (MV) = 1 000 000 volt eller 1 megawatt (MW) = 1 000 000 watt . Ordet kommer från det grekiska ordet μέγας som betyder stor.

I sammansättningar med informationsmängdsenheten byte kan prefixen i den övre halvan av ovanstående tabell ha en avvikande betydelse. Det gäller enheterna kilobyte, megabyte, gigabyte, terabyte, petabyte, exabyte, zettabyte och yottabyte.

Källor 

SI-prefix

he:תחיליות במערכת היחידות הבינלאומית#מגה
Viologen

Viologener är samlingsnamnet på salter av 4,4'-bipyridylium, föreningar på formeln R2C10H8N22+2X–, där R är sidokedjor, som kan vara olika, och X– är anjonen som behövs för att bevara laddningsneutralitet. Beteckningen förkortas vanligtvis med V∙, där ∙ bestämmer redox-tillståndet. R kan också vara en väteatom eller en laddad sidokedja; i det senare fallet får motjonernas totala laddning ändras i motsvarande grad.

Reduktion av viologener ger en radikal mellanprodukt V+ som är känd att vara järnblå. Den slutliga neutrala reduktionsprodukten V0 är gul. Leonor Michaelis namngav viologenerna i början av 1930-talet efter färgen på V+ ("violette").

Dimetylviologen används som ogräsmedel under handelsnamnet parakvat.

Viologen undersöks intensivt och används som färgmedel i elektrokroma system efter dess förmåga att färgas vid reduktion och blekas vid oxidation. Genom att sätta en extra metylgrupp på pyridinringarna blir färgningsprocessen mer reversibel, eftersom föreningen i mindre utsträckning samlas på elektrodytan, så att återoxidation kan ske lättare.

Källor

Bipyridiner
Färgämnen och pigment
Jude Law

David Jude Heyworth Law, född 29 december 1972 i Lewisham i London, är en brittisk skådespelare. Law har bland annat medverkat i filmer som Gattaca (1997), The Talented Mr. Ripley (1999), Enemy at the Gates (2001), A.I. Artificial Intelligence (2001), Road to Perdition (2002), Åter till Cold Mountain (2003) Alfie (2004), Closer (2004), The Holiday (2006), Hugo Cabret (2011), Anna Karenina (2012) och The Grand Budapest Hotel (2014).

Biografi 
Law gick på John Ball Primary School i Blackheath. Han började med skådespelandet när han var 12 år och spelade 1987 sin första roll på National Youth Music Theatre.

Laws första stora teaterroll var som Foxtrot Darling, den sexuellt ambitiöse och manipulative tonåringen i Philip Ridleys pjäs The Fastest Clock in The Universe 1992. Senare, efter lite småroller i brittisk TV, fick han en roll i Granada Televisions tvålopera Families. Laws genombrott var filmrollen i dramat Shopping där hans framtida fru, Sadie Frost, medverkade. Efter det har han medverkat i många filmer, exempelvis Wilde, Gattaca, The Talented Mr. Ripley och Alfie.

Privatliv 
Laws föräldrar är Peter och Maggie Law och hans syster, Natasha Law, är en välkänd illustratör och artist.

Law gifte sig 2 september 1997 med skådespelaren Sadie Frost och de fick barnen Rafferty, Iris och Rudy tillsammans. Deras skilsmässa blev klar den 29 oktober 2003. Frost fick behålla deras 4-miljonerdollarsvilla i Primrose Hill, och hon fick även 2 miljoner.

Law förlovade sig med skådespelaren och modellen Sienna Miller den 18 juli 2005, efter att de träffats i samband med inspelningen av Alfie 2003. Jude bad offentligt om ursäkt för att ha varit otrogen med deras barnflicka, Daisy Wright. 2010 blev Law och Miller återigen ett par, men förhållandet tog slut 2011.

Den 22 september 2009 födde den amerikanska modellen Samantha Burke en dotter, Sophia, som Jude Law är far till.

Law gifte sig med psykologen Phillipa Coan 1 maj 2019.

Filmografi i urval 

1991 – The Case-Book of Sherlock Holmes (TV-serie)

 (röst)

Källor

Externa länkar 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från London
Födda 1972
Levande personer
Män
Marin Mersenne

Marin Mersenne, född den 8 september 1588 i departementet Sarthe, död den 1 september 1648 i Paris, var en fransk filosof, matematiker, musikteoretiker och munk av minimernas orden.

Mellan 1640 och 1645 gjorde Mersenne några resor till Italien men levde annars ett stilla liv, ägnat åt studier av filosofi, fysik och särskilt musik. Ett viktigt källverk för musikhistorien var, trots bristen på kritisk vetenskaplighet, hans stora L'harmonie universelle (1636-37) om akustik, två folianter med otaliga illustrationer, notexempel och beskrivningar av instrument från 1600-talet. Idag är Mersenne främst förknippad med mersenneprimtalen. Han bidrog till uppställandet av teorin om den liksvävande temperaturen.

Asteroiden 8191 Mersenne är uppkallad efter honom.

Källor

Externa länkar 

Franska matematiker
Talteoretiker
Franska musikteoretiker
Ordensfolk från Frankrike
Franska eponymer
Musikologer under 1600-talet
Matematiker under 1600-talet
Franska forskare under 1600-talet
Personer från Sarthe
Födda 1588
Avlidna 1648
Män
Ugglan