kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Valda verk i två band

Valda verk i två band är ett samlingsverk med svenska översättningar av Vladimir Lenins skrifter som gavs ut av Förlaget för litteratur på främmande språk i Moskva 1956. Enligt förlagets notering är de två banden, i två delar var, (Del I:1-2 och Del II:1-2) sammanställda i enlighet med den ryska upplagan Moskva Gospolitizdat 1946. Översättaren är inte angiven. 

I första bandets två delar ingår i kronologisk ordning Lenins verk för tiden 1894-mars 1917 medan andra bandets bägge delar omfattar tiden april 1917-mars 1923 enligt västerländsk tideräkning. I Lenins texter, även i den svenska översättningen, har Lenins egen tideräkning bibehållits. Kronologin bryts endast av inledningskapitlet Om Marx och marxismen, vilken text Lenin inte publicerade förrän mars 1913 i Prosvesjtjenije nr. 3.

Alla de skrifter som medtagits i verket är kompletta med undantag för skriften Vad är "folkvännerna" och hur kämpar de mot socialdemokraterna?. För den valde förlaget att enbart ta med det första avsnittet.

Enligt förordet av Institutet för marxism-leninism vid SUKP:s CK, innehåller dessa böcker Lenins viktigaste arbeten och "[har] spelat en oerhörd roll vid den ideologiska, organisatoriska, politiska och teoretiska skolningen av Sovjetunionens kommunistiska parti och vid utvecklingen av den marxist-leninistiska vetenskapen."

Se även
Valda verk i tre band
Valda verk i tio band

Verk av Lenin
Roseanna (film, 1967)

{{Filmfakta|
|filmtitel=Roseanna
|originaltitel=Roseanna
|land=Sverige
|språk=Svenska
|genre=Drama
|år=1967
|speltid=104 minuter
|regi=Hans Abramson
|musik=Georg Riedel
|manus=Hans Abramson
|originalverk=Roseanna av Sjöwall Wahlöö
|skådespelare=Keve HjelmHans ErnbackTor Isedalm.fl.
|producent=Tore Sjöberg
|filmbolag= AB Svensk Filmindustri
|nyinspelningar=Roseanna
}}Roseanna är en svensk dramafilm från 1967 av Hans Abramson med Keve Hjelm, Hans Bendrik, Tor Isedal m.fl.

 Handling 
En död kvinna påträffas i Göta kanal. Ingen vet vem hon är. Rikspolisen och Martin Beck tillkallas. Först efter flera månader får de veta att amerikanskan Roseanna McGraw försvunnit i Sverige. Martin Beck och hans team kan nu rekonstruera Roseannas sista resa med kanalbåten "Diana".

 Om filmen 
Som förlaga har filmen Maj Sjöwalls och Per Wahlöös roman Roseanna som utgavs 1965. En nyinspelning av filmen gjordes 1993 i regi av Daniel Alfredson.

 Rollista 
Keve Hjelm – Martin Beck, kriminalassistent
Hans Ernback – Folke Bengtsson, expressbud
Tor Isedal – Gunnar Ahlberg, kriminalassistent
Gio Petré – Roseanna McGraw
Kerstin Tidelius – Sonja Hansson, polissyster
Diane Varsi – Mary Jane Peterson, Roseannas väninna
Michael Tolan – Elmer B. Kafka, Detective Lieutenant
Braulio Castillo – Edgar Castillo, Roseannas älskare
Hans Bendrik – Kollberg, kriminalare
Rolf Larsson – Karl-Åke Eriksson-Stolt, jungman
Leif Liljeroth – Stenström, kriminalare
Mona Malm – Siv Lundberg
Jan Erik Lindqvist – Melander
Tommy Nilson – Filmförevisaren hos polisen
Monica Strömmerstedt – kvinnan på servicemacken
Ann-Marie Adamsson – Martin Becks hustru

 Musik i filmenFinska rytteriets marsch (Den snöiga Nord är vårt fädernesland), text Zacharias Topelius, instrumentalMelodie tropicale'', kompositör Nino Nardini, instrumental

Källor 

Svenska filmer 1967
Beck-filmer
Svenska filmer baserade på romaner
Svenskspråkiga filmer
Filmer från Svensk Filmindustri
Filmer i regi av Hans Abramson
Svenska 1960-talsfilmer
Halvvokal

Halvvokaler är icke-stavelsebildande vokaler. De artikuleras som vokaler och är akustiskt sett vokaler, men i likhet med konsonanter används de inte som stavelsekärna. Halvvokaler förekommer som del i vissa diftonger. De transkriberas som de motsvarande vokalerna tillsammans med ett diakritiskt tecken som signalerar att ljudet är icke-syllabiskt, .

De språkljud man vanligen åsyftar med halvvokal är de approximanter som liknar vokaler. Dessa produceras med en förträngning i ansatsröret som precis inte är så trång att det bildas ett turbulent brusljud (en frikativa), och motsvarar olika slutna vokaler. Exempel på sådana approximanter är  som motsvarar vokalen  och  som motsvarar .

Begreppet halvvokaler omfattar dock alla vokaler som används icke-syllabiskt och kan i vissa definitioner utesluta approximanter eftersom sådana inte nödvändigtvis ingår i en diftong. Om en vokalliknande approximant ingår i en diftong bör denna transkriberas med den motsvarande vokalen tillsammans med det diakritiska tecknet för att signalera bl.a. den fonologiska funktionen.

Språkljud

fi:Puolivokaali
Decepticon

Decepticon (Japanska: デストロン "Destron") är enligt Takara och Hasbro (de som äger Transformers) den onda sidan i Transformersuniversumet, under ledning av den grymma och föga sympatiske men oerhört karismatiske Megatron. Decepticons mål har alltid varit att nedkämpa de goda autoboterna under ledning av Optimus Prime. Decepticons har en mycket sämre sammanhållning än autoboterna, vilket till stor del beror på att de nästan helt saknar samarbetsanda, vilket är till stor förtret för Megatron, men desto större glädje för autoboterna.

Några kända decepticons är bl.a. Megatron (laserpistol), Starscream (F-15 jet), Thundercracker (F-15 jet), Skywarp (teleportör, F-15 jet), Thrust (jet), Ramjet (jet), Dirge (jet), Soundwave (kassett-värd till alla kassetter, bandspelare), Rumble (kassett), Frenzy (kassett), Ravage (panter, kassett), Laserbeak (kondor, kassett), Buzzsaw (kondor, kassett), Scorponok, Cyclonus, Galvatron och Thrust.

Transformers
Hans Ernback

Hans Erik Ernback, född 27 mars 1942 i Luleå, död 19 februari 2013 i Johannes församling i Stockholm, var en svensk skådespelare, teaterregissör och  dramatiker.

Ernback arbetade med diverse yrken som lastbilschaufför, televerksarbetare och servitör innan han utbildade sig vid Statens scenskola i Malmö 1963–1966.  Därefter engagerades han vid Atelierteatern i Göteborg. Han fick sitt genombrott i mitten av 1960-talet i svensk film och lanserades närmast som "förste älskare" genom rollerna i Ormen (1966), Adamsson i Sverige (1966) och Roseanna (1967). Ernback gillade dock inte uppmärksamheten och kom därför att endast sporadiskt göra filmroller. I stället började han ägna sig åt radio och radioteaterregi. 1980 gjorde han dock en tillfällig comeback i TV-serien Sinkadus.

Sedan 1960-talet målade han kontinuerligt. Ernback är begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Regi (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 

Födda 1942
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska teaterregissörer
Svenskspråkiga författare
Svenska dramatiker under 1900-talet
Män
Avlidna 2013
Skådespelare från Luleå
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Kungshuset, Lund

Kungshuset, även Lundagårdshuset eller Gamla akademien, är en byggnad i Lundagård i centrala Lund.

Huset byggdes 1578–1584, men hade då bara två våningar. Det tjänade ursprungligen som residens för danske kungens länsman. Vid besök i staden bodde danske kungen i regel i huset.

Under en period på 1600-talet ägdes och beboddes huset av superintendenten (biskopen) Peder Winstrup, men indrogs 1688 genom Karl XI:s reduktion till kronan. Kort därefter överlämnades huset till Lunds universitet  och användes som universitetets huvudbyggnad fram till 1882, då den nuvarande huvudbyggnaden stod färdig. Universitetsbiblioteket blev dock kvar i huset till 1907, då den nya byggnaden vid Helgonabacken stod klar.

Kungshuset byggdes om av Carl Hårleman 1740–1749 och Carl Georg Brunius 1835-1839. Vid den senare ombyggnaden fick huset en tredje våning och ett betydligt ålderdomligare utseende än det haft tidigare. Under 1877–1879 genomfördes vissa förändringar i fasaden efter ritningar av Helgo Zettervall.

I äldre tid rymde huset bland annat ett astronomiskt observatorium i tornet samt en anatomisk teater. Under 1700-talet fanns universitetets  naturaliesamlingar, som grundats av  Stobaeus, i huset i västra gavelrummet på andra våningen. I modern tid har Filosofiska institutionen huserat i Kungshuset.

Enligt en myt skulle Karl XII ha ridit uppför trappan i husets torn till häst, men detta är falskt, eftersom trapptornet byggdes först efter Karl XII:s livstid.

Källor
 Kungshuset i Lunds bevaringsprogram

Noter

Externa länkar
 Filosofiska institutionen, Lunds universitet: "Kungshusets och Filosofiska institutionens historia i årtal"

Lundagård
Lunds universitet
Byggnader och anläggningar i Lund
Diane Varsi

Diane Varsi, född 23 februari 1938 i San Mateo, Kalifornien, USA, död 19 november 1992 i Los Angeles, var en amerikansk skådespelare.

Filmografi (urval) 
1977 - I Never Promised You a Rose Garden
1971 - Johnny Got His Gun
1970 - Bloody Mama
1967 - Roseanna
1957 - Lek i mörker

Externa länkar

Födda 1938
Avlidna 1992
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Michael Tolan

Michael Tolan, född 27 november 1925 i Detroit, Michigan, död 31 januari 2011 i Hudson, New York, var en amerikansk skådespelare och producent.

Filmografi (filmer som haft svensk premiär)  
 - Duke Malloy
 - officer
 - Lazarus
 - Elmer B. Kafka
 - James
 - Hamilton
 - Dr Ballinger

Referenser

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmproducenter
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Detroit
Män
Födda 1925
Avlidna 2011
Alumner från Wayne State University
Alumner från Stanford University
Braulio Castillo

Braulio Castillo, född 30 mars 1933 i Bayamón, Puerto Rico, död 28 februari 2015 i Trujillo Alto, Puerto Rico, var en puertoricansk-mexikansk skådespelare och filmproducent.

Filmografi (urval) 
1967 - Roseanna

Externa länkar
 

Mexikanska filmproducenter
Mexikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1933
Män
Avlidna 2015
Personer från Bayamón
Jonas Birgersson

Carl Jonas Birgersson, född 21 november 1971 i Lund, är en svensk IT-entreprenör. Han grundade IT-konsultföretaget Framtidsfabriken (Framfab) där han även var VD och koncernchef. Han grundade även Framtidsfabrikens dotterbolag Bredbandsbolaget och var dess styrelseordförande. 

Birgersson var mycket omskriven under den så kallade IT-bubblan i slutet av 1990-talet och kallades i pressen ibland för ”Bredbands-Jesus”. 

År 2014 var han VD för Labs2, en svensk IT-koncern i vars styrelse han suttit sedan 2002, och drev bredbandsföretaget Via Europa.

Biografi
Jonas Birgersson är född och uppvuxen i Lund. Han hade tidigt ett starkt intresse för rollspel och var en av grundarna av spelföreningen DMF. Han engagerade sig även i Sverok (Sveriges roll- och konfliktspelsförbund) där han blev invald i förbundsstyrelsen 1991. Han blev 2004 invald som hedersmedlem i förbundet. Under studietiden i Lund grundade han även spelföreningen PX1, som 1994 omvandlades till Framtidsfabriken.

Framtidsfabriken
När Birgersson 22 år gammal företrädde Sverok på Lek och Hobbymässan i Älvsjö kom han i kontakt med Jan-Erik Fiske och Ken Ceder från Telia. När Telia startade portalen Passagen anlitades Jonas Birgersson och vänner för att bidra med dataspelsrecensioner till sidan. Efter ett tag uppmanades de att starta ett företag vilket blev starten för Framtidsfabriken, som senare kom att kallas Framfab. Företaget kom att bli en maktfaktor under 90-talets it-boom. Via kunder som Bilia och Volvo växte företaget snabbt och som högst låg börsvärdet på 42 miljarder kronor. Under dessa år startades även Bredbandsbolaget som ett resultat av misslyckade försök att få Telia att satsa på fiberoptik. Genom ett avtal med HSB blev Bredbandsbolaget en viktig faktor för att ge svenskarna snabbare internet. När börskursen låg som högst var Jonas Birgerssons aktieinnehav värt mer än en miljard kronor. Framfab drogs senare med när IT-bubblan sprack och efter en konflikt i företaget lämnade han vd-posten i Framfab i november år 2000. Birgersson fortsatte vara verksam i avknoppade Bredbandsbolaget i vilket han investerade 50 miljoner kronor.

Övrigt
Birgersson har även ett starkt intresse för militärhistoria och Wikipedia.

Jonas Birgersson gjorde sig under IT-bubblans dagar även känd för att ofta vara klädd i en orange Helly-Hansen-tröja. Han utmärkte sig för sitt sparsamma leverne och samtidigt som han var god för miljarder bodde han kvar i sin studentlägenhet i Lund.

Se även
 Internets historia i Sverige

Referenser

Externa länkar

Sveriges IT-guru, Aftonbladet, 9  januari 2000
Svenska internetpionjärer: Jonas Birgersson Videointervju med Birgersson.

Födda 1971
Svenska IT-entreprenörer
Rollspelspersonligheter
Näringslivspersoner från Lund
Män
Alumner från Lunds universitet
Levande personer
Portal: Internet i Sverige
Göteborgsoperans balett

Göteborgsoperans balett är det gamla namnet på Göteborgsoperans Danskompani. Kompaniets historia startade med att Stora teatern fick sina första fast anställda dansare 1920. Ensemblen finns sedan 1994 på Göteborgsoperan.

Göteborgsperans Danskompani är Nordens största och ett av Europas främsta moderna danskompanier.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Balettkompanier i Sverige
Sonja

Kvinnonamnet Sonja är ett ryskt namn, en smekform av Sofia. Det infördes i den svenska almanackan så sent som 1986.

Namnet var relativt populärt under den första halvan av 1900-talet, men har sedan avtagit i användning. 31 december 2005 fanns det totalt 26 987 personer i Sverige med namnet Sonja, varav 18 123 med det som tilltalsnamn. Namnet stavas också Sonia och Sonya. År 2003 fick 158 flickor namnet, varav 48 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 15 maj (1986-1992: 29 november).

Kända personer med namnet Sonja/Sonia/Sonya
 Sonja av Norge
 Sonja Aldén, sångerska
 Sonja Döhre, svensk regissör och TV-producent
 Sonja Edström-Ruthström, svensk längdskidåkare, OS-guld 1960
 Sonia Gandhi, indisk politiker av italienskt ursprung
 Sonya Hartnett, australisk författare
 Sonya Hedenbratt, jazzsångerska, skådespelerska
 Sonja Hejdeman, skådespelerska
 Sonja Henie, norsk konståkerska
 Sonja Hildings
 Sonja Kolthoff
 Sonja Lindblom
 Sonja Looft
 Sonja Mikkelsen, dansk politiker
 Sonja Petterson, skulptör
 Sonja Rolén
 Sonia Rykiel, fransk modeskapare
 Sonja Smederevac
 Sonja Stjernquist, svensk operettsångerska
 Sonja Svensson (född 1943), svensk litteraturvetare
 Sonja Vougt (1888–1972), översättare
 Sonja Westerbergh
 Sonja Wigert, norsk-svensk skådespelerska
 Sonja Åkesson, författare

Fiktiva personer och figurer med namnet Sonja/Sonia/Sonya 
 Sonja i den danska filmen Slå först Freddie!, spelades av Essy Persson (1965)
 Sonja, en av huvudrollerna i filmen Gula divisionen, spelades av Ann-Marie Gyllenspetz (1954)
 Sonja i filmen Möte i natten, spelades av Eivor Landström (1946)
 Sonja, en av titelrollerna i filmen Två solkiga blondiner, spelades av Maria Johnson (1984)
 Sonja Bergman i filmen Två kvinnor, spelades av Eva Dahlbeck (1947)
 Sonya Blade, Mortal Kombat-serien
 Sonja Collin i filmen Var sin väg, spelades av Marianne Aminoff (1948)
 Sonja Ek, Bert-serien, Berts lärarinna
 Sonja Elbegård i filmen Moln över Hellesta, spelades av Birgitta Andersson (1956)
 Sonja Hallberg i tv-serien Sonja, titelrollen spelades av Suzanne Brenning (1970)
 Sonya Iversen i filmen Alla älskar Alice, spelades av Marie Göranzon (2002)
 Sonja Katena i filmen Farliga vägar, spelades av Maj-Britt Håkansson-Fant (1942)
 Sonja Larsson i filmen Sonja, titelrollen spelades av Birgit Tengroth (1943)
 Sonja Svensson i filmerna Damen i svart, Mannekäng i rött, Ryttare i blått och Vita frun, spelades av Lena Granhagen (1958–1959 och 1962) 
Soňa, Soninka, Sonička, Soněnka, Ňona, Ňonika, Ňonĕnka (tjeckiska)

Kvinnonamn
Ryska förnamn
Wollmar Yxkull

Wollmar Yxkull till Kasti (Raplamaa, Estland), Djursnäs och Ogesta, född i Livland, död 1627, var kung Johan III:s kammarjunkare och sedermera hovmarskalk åt kung Karl IX. 

Yxkull gifte sig ca. 1590 med Helena Gyllenhielm, oäkta dotter till Gustav Vasas son Magnus. De hade åtminstone fyra barn tillsammans: Didrik Wolmarsson Yxkull (1591–1637), Johan Yxkull till Kasti (Märjamaa/Raplamaa, Estland) (1605–1654), Beata Wolmarsdotter Yxkull (1618–1667) och Wolmer Yxkull (d. 1649) 

1625 blev Yxkull adlad och introducerad på Riddarhuset (se Yxkull). Han ska ha ägt en malmgård i Stockholm, vid korsningen av Björngårdsgatan och nuvarande Wollmar Yxkullsgatan. Gatan med hans namn har haft flera benämningar; det nuvarande namnet är från 1661. Dess tidigare namn är Långgatan, Dalbogatan och Finnegatan.

Wollmar Yxkull ligger begravd i Ösmo kyrka.

Se även 
 Ikšķile, där släkten Wollmar hade en borg
 förnamnet Wollmar

Referenser 

Avlidna 1627
Män
Svenska hovmarskalkar
Födda 1500-talet
Personer från Livland
Köttberg

Köttberg är en benämning som tidigare svenske finansministern Pär Nuder i olika sammanhang använt på personer födda på 1940-talet, alltså efterkrigsbarnen. Efter att han använt ordet på ett morgonmöte hos Skandinaviska Enskilda Banken den 1 december 2004 blev hans ordval kritiserat och omdiskuterat från flera håll.

Enligt utskrifterna av Pär Nuders tal formulerade han sig så här: 

 "Detta köttberg av 40-talister som vi 60-talister ska föda - det är en realitet att försörjningskvoten riskerar att bli ett problem."
 "Jag blir väldigt rädd för generationsmotsättningarna den dagen som Göran Persson blir ordförande i PRO, och jag är inte alldeles säker på att 80- och 90-talisterna får det lätt att hävda sina intressen."

Dåvarande statsminister Göran Persson, själv född 1949, tog i sina egna ord "ungtuppen Nuder i upptuktelse" för detta uttalande. Nuder beklagade att människor tagit illa vid sig.

Ordet "köttberg" kommer från europeiska jordbrukspolitiken och betyder helt enkelt överproduktion av kött som det inte finns någon marknad för.

Med anledning av att Kerstin Ekman den 6 april 2020 i en text om coronakrisen (en viruspandemi där den högsta dödligheten återfanns hos äldre människor) skrivit Är Pär Nuder nöjd nu när just de gamla dör undan?, gick Pär Nuder i svaromål nästkommande dag i artikeln Pär Nuder: Jag har aldrig önskat livet ur gamla människor.

Se även 
 Babyboom
 Fyrtiotalist
 Köttberget checkar ut, reportageserie med Claes Elfsberg

Referenser 

Politiska termer
Stålull

Stålull är en rengöringsprodukt som består av en mycket tunn massa av ståltråd, ibland indränkt i tvål (produkten kallas då även tvålull). Stålull används för rengöring och polering samt i möbelindustrin. Stålull används framförallt för att rengöra svårt smutsade ytor som diskho, kakel, handfat, porslin, vissa spisar och vissa kastruller. Den bör inte användas till rengöring av keramikhällar, teflon och känsliga ytor.

Stålull uppfanns 1917 av grytförsäljaren Ed Cox från San Francisco som ett sätt att intressera potentiella kunder. Cox fann snart att intresset för stålullen var större än det var för hans grytor. Hans fru gav produkten det engelska namnet "S.O.S" ("Save Our Saucepans"). Utelämnandet av sista punkten i "S.O.S" var avsiktligt. Akronymen "S.O.S." är som bekant nödsignal och gick därför inte att varumärkesskydda.

Se även
Svinto

Referenser 

Stål
Städredskap
Lavemang

Lavemang är en slags ändtarmssköljning. Detta är en av de äldsta terapeutiska metoderna som ännu är i bruk i skolmedicinen.

Lavemang som medicinsk behandling 
Lavemang används bland annat för att behandla förstoppning och för att skölja tarmsystemet inför olika diagnostiska undersökningar som exempelvis endoskopi och bukröntgen.

Förr brukade den gravida få ett lavemang inför en förlossning. Lavemang inför/under förlossning har inte effekt på infektionsrisken eller nöjdheten med upplevelsen. Finns det avföring i ändtarmen töms det ut under krystningsskedet.

En koloningjutning (även kallad bariumlavemang) är ett medicinskt ingrepp som används för att undersöka och diagnostisera problem med kolon (tjocktarmen). Röntgenbilder tas medan kontrastmedlet bariumsulfat fyller tjocktarmen via ändtarmen.

Lavemang inom alternativ medicin 
Inom flera alternativmedicinska skolor spelar olika former av lavemang och tarmrening en roll. Ofta gör man anspråk på en renande effekt: lavemanget sägs skölja bort olika avlagringar som påstås finnas i tarmsystemet. Det finns även tankar om att balans mellan olika delar av kroppen återställs. Vissa grenar av homeopatin använder sig av lavemang och metoden förekommer också som traditionell huskur. Värdet av regelbundna lavemang är inte vetenskapligt belagt.

Praktiska aspekter 
Rätt utfört är ett lavemang inte obehagligt. Den som skall ges eller själv ta ett lavemang lägger sig på sidan, med knäna halvt uppdragna mot kroppen; ett annat alternativ är att stå på alla fyra. Därefter förs ett väl insmort munstycke varsamt upp i ändtarmsöppningen. Munstycket sitter på en slang som i andra änden är ansluten till en behållare eller plastpåse med cirka 1,5 liter ljummet vatten (och eventuell lavemangstillsats).

Behållaren placeras 50–100 centimeter över stjärten. Vattenlösningen får därefter rinna långsamt men säkert in i tarmen. När behållaren är tömd, skall lösningen hållas kvar i tarmen 10–30 minuter. Därefter tömmer man ut lösningen på toaletten eller i annan lämplig behållare. Vid ett enkelt lavemang är behandlingen därmed fullbordad. Vid ett fullt lavemang upprepas proceduren ytterligare två gånger.

Så kallade mikrolavemang, till exempel Microlax, består av en liten tub med verksamma ämnen, som kläms ut i ändtarmen.

Se även 
 Laxermedel
 Tarmrening
 Transanal irrigation

Referenser

Externa länkar 

Sjukvårdsbehandlingar
Alternativmedicin
Tjocktarmen
Gerda Antti

Gerda Sofia Antti Ljungqvist, född 20 augusti 1929 i Övertorneå, Sverige, är en svensk författare.

Biografi
Antti föddes och växte upp i det lilla norrbottniska samhället Övertorneå med sina fem syskon, nu bosatta i Stockholm och Luleå. Hon debuterade 1961 med diktsamlingen Här och nu. Hon har sedan dess publicerat essäer, kåserier, noveller, romaner och en debattbok. Hon har i synnerhet skildrat livet bland den samtida landsbygdsbefolkningen. Hon är känd för sin humor och sin vassa tunga och tillhör de mest lästa svenska författarna. Antti har varit lokalpolitiker för centerpartiet och även suttit som nämndeman i länsrätten. Hon är (2023) bosatt i Kisa i Östergötland.

Antti har varit ledamot av Migrationsverkets etiska råd. Den 23 december 2009 skrev hon en debattartikel i Östgöta Correspondenten där hon ifrågasatte lämpligheten att utöka rådet med en imam, och även kritiserade muslimska invandrares krav på förändring av det svenska samhället. Den kontroversiella artikeln skapade en stor debatt där tidningens chefredaktör tog avstånd från Anttis åsikter, men många av läsarkommentarerna ställde sig på Anttis sida.

Antti var gift med författaren Walter Ljungquist från 1950 fram till dennes död 1974.

Bibliografi

 Filmatiserad 2003.

*

Priser och utmärkelser 
1977 – Svenska Dagbladets litteraturpris
1980 – Tidningen Vi:s litteraturpris
1983 – Östersunds-Postens litteraturpris
1988 – Palmærpriset
1990 – Landsbygdens författarstipendium
1994 – LRF:s litteraturpris
1998 – Litteris et Artibus
2004 – Moa-priset
2006 – Kulturpris ur förre landshövdingen Rolf Wirténs Kulturstiftelse
2008 – Medicine hedersdoktor vid Linköpings universitet

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
Författarpresentation, Albert Bonniers Förlags webbplats

Författare från Norrbotten
Svenskspråkiga författare
Sommarvärdar 1981
Sommarvärdar 1987
Sommarvärdar 1990
Svenska centerpartister
Hedersdoktorer vid Linköpings universitet
Mottagare av Litteris et Artibus
Personer från Övertorneå socken
Födda 1929
Levande personer
Kvinnor