kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grönlands vapen

Grönlands vapen föreställer en isbjörn på en blå bakgrund. Symbolen placerades på Danmarks statsvapen 1666 som en markering för att visa att Grönland tillhörde Danmark, och symbolen finns fortfarande i danska kungafamiljens vapen. Isbjörnen vandrade till en början på fyra ben, men 1819 specificerades en upprätt position. Det finns belägg från 1470 av ett grönländskt vapen som visar en isbjörn omgiven av tre fåglar. Detta vapen kunde dock användas av vem som helst som kontrollerade Grönland och var inte bundet till någon speciell stat eller kungafamilj.

Versionen som idag används av Grönlands regering skapades av den grönländska konstnären Jens Rosing och började användas 1 maj 1989 av Grönlands landsting. Isbjörnen representerar Grönlands fauna och den azurblå färgen representerar Atlanten och Norra Ishavet som omger ön. Istället för att isbjörnen enligt heraldisk tradition lyfter sin högra framtass, lyfter den här sin vänstra framtass, enligt den inuitiska folktron att isbjörnar är vänsterhänta. Danmarks regeringsrepresentant på Grönland använder ett vapen där björnen lyfter sin högra tass och skölden även visar den kungliga kronan.

Den heraldiska beskrivningen definierar dock inte vilken tass som ska vara lyft, så det finns ingen konflikt mellan de två varianterna. Självständighetsförespråkare brukar använda en grön bakgrund på vapnet.

Referenser 

Grönlands nationalsymboler
Vapen för autonoma områden eller avhängiga territorier i Nordamerika
Heraldiska vapen med björnar
Dynamex

Dynamex består av dinitroglykol uppsugen i trämjöl. Det är ett billigare alternativ till dynamit. Dynamex har lägre fryspunkt än dynamitens +13 °C, och är därför mindre stötkänsligt än dynamit och säkrare att hantera i kall miljö. Dynamex är plastiskt och formas lätt till handelsformen cylindrar omgivna av paraffinerat papper liknande den traditionella "dynamitgubben".

En variant, nitrolit, består av hälften dinitroglykol och hälften nitroglycerin + ämne för uppsugning av blandningen.

Dynamex detoneras med en sprängpatron som måste avge en vod (tryckvåg) på minst 20 MPa (200 bar). Sprängpatronen kan initieras elektriskt eller med krutstubin.

Användningsområden
De olika sprängmedlen skiljer sig beträffande användningsområde. Dynamit slår hårt under en kort tid, och lämpar sig för att exempelvis spräcka berg. Nitrolit har "mjukare" verkan, ger inte lika högt tryck som dynamit, men under längre tid. Nitrolit är därför ett lämpligt val för t.ex. uppsprängning av trädstubbar.

Se även
 Pentylstubin
 Dynamit
 Sprängdeg
 Slurry
 Trotyl (TNT)

Sprängämnen
Yummie

Yummie är en svensk popgrupp från slutet av 1990-talet till början av 2000-talet. 
Gruppen bestod av fyra medlemmar från början men efter att Mr Y slutat fortsatte gruppen som en trio:

Göran "Guran" "Maestro" Florén
Teddy "Zed" Gustavsson
Petra "Qute" Garnås
Thomas "Mr Y" Walther (Originalmedlem fram till 2000)

Yummie startade i Haninge 1997 som en kompisgrupp som sedan kom att utvecklas till ett starkare samarbete. De fick kontrakt med skivbolaget Stockhouse records och har hittills släppt 1 album och 3 singlar.

Gruppen hade viss framgång ute i världen i bland annat Japan, Norge, Estland och Polen. Skivorna släpptes i bland annat Sverige, Norge, Finland, Japan, Polen, Estland, Tjeckien och Ungern.

Diskografi 
1999 Bubblegum (singel) 
2000 Poppa Joe (singel)
2000 Sweet & Sour (album)
2001 Get out of my face (singel)

Video 
1999 Bubblegum
2009 Fans info
Svenska pop- och rockgrupper
2010 Yummie på Facebook
Micke Lyander

Micke Lyander (född Lars Mikael Lyander), född 12 september 1961 i Hablingbo på Gotland, är en svensk musiker, musiktekniker och musikproducent. Bror till Johan Lyander.

Äger Sandkvie studio i Visby. Företaget skapades av Allan Larsson 1966. 1984 blev Micke Lyander delägare och 1990 övertog han helt studion. Studion har gästats av många stora artister.

Micke Lyander var medlem i det gotländska coverbandet Gaston bros, som en gång var husband i TV-programmet Direkt från Berns.

Referenser

Noter

Externa länkar
Sandkvie studio

Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska musikproducenter
Födda 1961
Män
Levande personer
Personer från Hablingbo socken
Johan Lyander

Johan Lars Olof Lyander, född 7 mars 1967 i Roma på Gotland, är en svensk musiker, låtskrivare och musikproducent. Bror till Micke Lyander.

Johan Lyander är numera bosatt i Stockholm.

Johan Lyander har spelat och turnerat med artister som Ulf Lundell, Blacknuss, Andreas Johnson, E-type, Carola Häggkvist, Sanne Salomonsen, Pugh Rogefeldt, Eric Bazilian, Thomas di Leva, Mats Ronander, Louise Hoffsten, Rongedal, Meja, Jonas Gardell med flera.

Förutom turnerande som musiker i Skandinavien har Johan Lyander medverkat som låtskrivare och musikproducent på ett stort antal skivor.

Johan Lyander kan också kännas igen som frontfiguren i det gotländska bandet Gaston som bland annat var husband i TV-programmet Direkt från Berns.

Musik (i urval) 
 Night of Passion –The Poodles
 To the end –Yohio
 Carry On–Jakob Samuel
 Who do you think you're fooling–Rongedal
 Tick Tock–Nina Söderquist
 Ringing Bells–Jill Johnson
 Cannonball– Nakanomori band
 Mats–Mats Ronander

Svenska musiker
Svenska musikproducenter
Födda 1967
Män
Levande personer
Personer från Roma socken
Musik i Georgien

Georgisk musik, karakteriseras av flerstämmighet, så kallad polyfoni, och ackompanjeras av en ständigt klingande baston som kallas bordunton. Många anser att det inte främst är melodierna som är det bärande elementet i den georgiska polyfona musiken utan harmonierna som skapas av de många stämmorna. Georgisk folkmusik är fortfarande en levande kultur i Georgien, sida vid sida med samtida pop och rock.

Det finns många historiska källor som talar om den georgiska polyfona musiken. Redan den grekiska historiken Xenophon 427-355 f.Kr beskriver att den sekulariserade musiken, speciellt krigs- och danssånger var mycket populära bland de georgiska klanerna.

Östgeorgisk och västgeorgisk tradition
Grunden för georgisk musik är ofta tre stämmor, en bordunton och två överstämmor, där man främst kan höra dissonanta intervaller mellan de båda överstämmorna. 

Man kan urskilja två olika traditioner i östra och västra Georgien där musiken i öst är mer melodisk och det vanliga är att två solister väver samman sina båda stämmor till körens varierande borduntoner. I västra Georgien är musiken än mer polyfonisk med minst tre eller fyra stämmor och den saknar den melodiska västerländska harmoniseringen.

Georgisk manskör
Främst är den georgiska manskörstraditionen välkänd genom att vara världens äldsta, fortfarande aktiva, flerstämmiga sångtradition och den anses vara över 1000 år gammal. Inom denna tradition sjunger man arbetssånger, vaggvisor, skördesånger, arbetssånger, festsånger, ryttarsånger och kärleksserenader. En typisk festsång är Mravalzjamier vilket betyder ungefär århundraden av lycka till dig. Det förekommer också sakrala sånger inom den ortodoxa kyrkan. Ibland "tävlar" två körer mot varandra där de, lite som en katt- och råttalek, följer och härmar varandra och försöker överrösta eller övertrumfa varandra.

I Sverige är det inte ovanligt att förstagångslyssnaren associerar georgisk manskör med sångerna som sjöngs av rövarna i filmen Ronja Rövardotter.

De mest namnkunniga manskörerna i Georgien är Ensemble Tbilisi, Ensemble Georgika och Ensamble Rustavi. Körerna består traditionellt av män, men det finns också körer med kvinnor. Det är än ovanligare med körer med både män och kvinnor. Ett exempel är dock Ensamble Zedashe som finns i Sighnaghi, Kachetien.

I Göteborg finns Ensemble Doluri som är den enda svenska kör som specialiserat sig på georgisk manskör.

Krimanchuli
Krimanchuli är en slags joddling i ett extremt högt register. Denna sångtradition är extremt krävande, vilket ger de skickligaste krimanchulisångarna ett mycket gott anseende i Georgien och de anses också vara mycket manliga. Det anordnas regelrätta uppvisningstävlingar i krimanchuli där sångarna försöker övertrumfa varandra i vokala svårigheter.

Externa länkar
Sida med bland annat ljudexempel av en Mravalzhamier
Allmänviljan

Allmänviljan (volonté générale), ett av Jean-Jacques Rousseau myntat begrepp som syftade till ett helt samhälles gemensamma vilja. Han utvecklade begreppet i sin bok Om samhällsfördraget. Ett politiskt mål för Rousseau var att enskilda individers viljor skulle överensstämma med allmänviljan. Detta såg han som en nödvändig förutsättning för att staten skulle överleva i hans direktdemokratiska variant.

Allmänviljan måste skiljas från summan av alla individers vilja, det vill säga allas vilja. Att man exempelvis i ett politiskt val röstar på det parti eller den person vars politik man anser vara bäst för samhället i stort, snarare än det parti eller den person som skulle gynna ens egna intressen bäst, är att agera i enlighet med allmänviljan. Allmänviljan skiljer sig ofta från allas vilja, och enligt Rousseau och andra är det eftersträvansvärt att individer inser och handlar i enlighet med den.

Det stora problemet med allmänviljan är att veta hur den skall uttolkas, vem/vilka som skall uttolka den; även hur den skall förverkligas och vem/vilka som skall förverkliga den. Rousseau kom fram till att i vissa fall kunde allmänviljan uttolkas av en "upplyst minoritet", i extremfall av en enda person. Flera diktaturer under 1900-talet påstod att de uttolkade och förverkligade allmänviljan trots det lidande regimen tvingade på folkflertalet. Fiender till sådana regimer kunde stämplas som "fiender till folket" eller att de inte förstod sitt eget bästa med hänvisning till det som styrande uttolkade och förverkligade allmänviljan.

Se även
Folksuveränitetsprincipen
Absolut monarki
Autokrati

Referenser
Rousseau, Jean-Jacques, The Social Contract (1762), översättning 1968, Penguin Books, 
Wolff, Jonathan, An Introduction to Political Philosophy (1996), andra upplagan 2006, Oxford University Press, 

Termer inom samhällsfilosofi
Fri vilja
Politisk filosofi
Jean-Jacques Rousseau
Österländsk filosofi

Österländsk filosofi är ett samlingsnamn på en stor mängd filosofiska skolor. Ofta syftar det på äldre filosofi från Indien, Kina och Japan, men det kan också syfta betydligt bredare och inkludera exempelvis zoroastrisk filosofi och muslimsk filosofi. Begreppet kan ses som en orientalistisk motsvarighet till begreppet "västerländsk filosofi".

Indisk filosofi syftar på forntida indisk filosofisk tradition (; 'undervisning').

Se även 
buddhistisk filosofi
indisk filosofi
kinesisk filosofi
zoroastrisk filosofi

Referenser 

Österländsk filosofi
Filosofi i olika regioner
Elisabet (film)

Elisabet är en svensk film från 1921 i regi av Gunnar Klintberg.

Filmen premiärvisades 7 mars 1921 på biograf Palladium i Stockholm. Filmen spelades in vid Palladiumfilms ateljéer i Hellerup Danmark av Robert Olsson. Som förlaga har man Karl Staaff pjäs Elisabet som publicerades postumt 1917.

Roller i urval
Astri Torsell - Elisabet Haller 
Gabriel Alw - Tor Haller, ingenjör 
Julia Håkansson - fru Bärn, Elisabets mor 
Bror Olsson - doktor Bärn 
Thecla Åhlander - fru Haller, Tors mor 
Göta Klintberg - fru Bengtsson 
Nils Ekstam - Widing, ingenjör 
Eva Alw - tjänsteflicka 
Torsten Bergström

Svenska dramafilmer
Filmer 1921
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska 1920-talsfilmer
Polyfoni

Den här artikeln behandlar det musikaliska begreppet polyfoni. För det ljudtekniska begreppet, se Polyfoni (ljudteknik).

Polyfoni är en musikalisk satstyp, en av formerna för flerstämmighet. Adjektivet är polyfon ("ett polyfont musikstycke"), medan polyfonisk används för  det ljudtekniska begreppet.

Former och definitioner 
Polyfoni kännetecknas av att flera stämmor än en har melodisk betydelse - det finns flera melodier samtidigt. Polyfont skrivsätt är en naturlig följd av kontrapunktisk kompositionsteknik; men det finns också andra, så att säga friare, sorter. Tar man ett par vismelodier eller liknande och spelar dem samtidigt (och det, enkelt uttryckt, låter bra), kallas det quodlibet; låter man melodislingor i flera stämmor liksom leka eller samtala i munnen på varandra utan att det kan kallas vare sig konrapunktiskt eller quodlibet, talar man om polymelodik. Från polymelodik finns dock en gråzon i riktning mot där de olika stämmornas förgrundsinsatser kommer mera efter varandra (antifoniskt) än samtidigt, eller är så korta att satsens huvudkaraktär ändå blir homofon.

Finns det bara en melodi, med eller utan basstämma, och resten är underordnade melodilinjer eller ackord, är satsen homofon.

Är musiken enstämmig, så är den monofon.

Utbredning och historik 
Polyfoni är karakteristisk för kyrklig och högreståndsmusik från den sena medeltiden samt renässansen – bland annat i motetter, ricercarer och madrigaler – och barocken, och förekommer i en del östeuropeiska musiktraditioner, exempelvis i georgisk musik. I den västliga kyrkan har polyfon musik varit vanlig också under andra perioder än de ovannämnda. Den förekom redan på tolvhundratalet i den franska Ars antiqua-skolan, men första gången som kyrkan officiellt tillät polyfoni i sin musik var år 1364 under påve Urban V, då prästen och kompositören Guillaume de Machaut, en företrädare för vad som senare kom att kallas Ars nova, komponerade första satsen i mässan La Messe de Notre Dame.

Se även 
Albansk polyfoni
Monofoni (musik)

Källor 
Bonniers musiklexikon (1975)

Fotnoter

Externa länkar

Satstyper och satstekniker
Polyfoni (ljudteknik)

Den här artikeln behandlar det ljudtekniska begreppet polyfoni. För det musikaliska begreppet, se Polyfoni.

Polyfonisk kallas en (ljudproducerande del av) en synthesizer, dator och eller mobiltelefon när den kan ge flera ljud, till exempel ett ackord innehållande flera olika toner, ifrån sig samtidigt.

Moderna synthesizers har ofta polyfonier på 32–256 stämmor. Med denna siffra avses det totala antal toner som maskinen kan ge ifrån sig samtidigt. En och samma preset på en synthesizer kan dock innehålla layers vilket gör att antalet använda stämmor snabbt kan bli högt. 

En modern synth som får slut på lediga röster löser i regel denna situation genom att prioritera de toner som har slagits an senast.

Ljudteknik
Nils Hörjel

Nils Johan Hörjel, till 1942 Nilsson, född 11 mars 1917 i Lilla Isie församling i Malmöhus län, död 8 mars 2006 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk ämbetsman och handbollsspelare.

Biografi

Ämbetsman
Hörjel avlade studentexamen i Ystad 1936. Han avlade juris kandidat-examen vid Lunds universitet 1941, varpå han genomförde tingstjänstgöring i Färs domsaga 1941–1942 och i Södersysslets domsaga 1942–1944. Därefter var han länsnotarie vid länsstyrelsen i Kristianstads län 1944–1945 och vid länsstyrelsen i Värmlands län 1945–1952. Han tjänstgjorde i Ecklesiastikdepartementet 1952–1958: som kanslisekreterare 1952–1953, som budgetsekreterare 1953–1955 och som byråchef 1955–1958. Åren 1958–1964 var han statssekreterare i Kommunikationsdepartementet  och som sådan utredde han samordningen av kollektivtrafiken i Stockholms län. Efter Hörjelöverenskommelsen 1964 ombildades AB Stockholms Spårvägar 1967 till AB Storstockholms Lokaltrafik. Han var generaldirektör och chef för Postverket 1965–1973 och landshövding i Malmöhus län 1973–1984. Hörjel var därtill civilbefälhavare i Södra civilområdet 1973–1984.

Hörjel var dessutom ordförande i ett tjugotal statliga utredningar om universitetsutbildning, transportväsende, vägtrafikbeskattning, marknadsföring och reklam, radio, TV och video, fasta förbindelser över Öresund, finansiering av den kollektiva länstrafiken med flera. Han blev teknologie hedersdoktor vid Lunds universitet 1983. Han var även styrelseordförande i Linjeflyg AB 1965–1989, Swedair AB 1972–1992, Svenska Radioaktiebolaget och Ericsson Radio Systems AB 1974–1987 samt Skansen 1966–1980. Han var också förlikningsman och ordförande i medlingskommissionen i arbetstvister 1974–1991.

Hörjel var initiativtagare till företagsbyn Ideon i Lund och spelade en betydelsefull roll då Svenska Radioaktiebolaget blev ett helägt Ericssonföretag under namnet Ericsson Radio Systems AB och bolagets forskning- och utvecklingsverksamhet för mobiltelefoner flyttades till Ideon.

Handbollsspelare
Nils "Juve" Nilsson (från 1942 Hörjel även i idrottsammanhang) var i sin ungdom landslagsspelare i handboll och spelade sex landskamper för Sverige 1938–1940. Han är Stor grabb, eftersom det krävdes endast fem landskamper vid denna tid. Han representerade på klubbnivå Ystads IF, IK Vinco, IFK Lund, IFK Kristianstad och Karlstad BIK. Han blev svensk militärmästare 1942, spelade också för Södra skånska infanteriregementets IF och karriären började 1932 som kantspelare i Ystads högre allmänna läroverks B-lag.

Referenser

Män
Födda 1917
Avlidna 2006
Personer från Lilla Isie socken
Alumner från Lunds universitet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska statssekreterare
Svenska generaldirektörer
Landshövdingar i Malmöhus län
Personer med anknytning till Ericsson
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Svenska handbollsspelare
Spelare i Ystads IF HF
Jefthas dotter

Jefthas dotter är en svensk film från 1919 i regi av Robert Dinesen. Filmen premiärvisades 20 oktober 1919. 

Filmen spelades in vid Palladiumfilms ateljéer i Hellerup i Danmark med exteriörer från Teleborgs slott utanför Växjö. För koreografin svarade Sven Tropp och Oscar Tropp och medlemmar ur Operans balett medverkar i balettscenerna. 

Filmens titel anspelar på den bibliska berättelsen om Jefta och hans dotter i Domarboken i Gamla Testamentet.

Rollista (i urval)
Bror Olsson – Juhani Leno, berömd advokat 
Signe Kolthoff – Maria Leno, hans dotter 
Peter Nielsen – Gustav Aho, mördare 
August Palme – Gamle Erkki, Juhanis faktotum 
Göta Klintberg – Marika, Erkkis hustru 
Ernst Eklund – Runo Procopé, författare 
Ebon Strandin    
Anna Tropp   
Sven Tropp    
Oscar Tropp

Källor 

Svenska filmer 1919
Svenska stumfilmer
Svenska dramafilmer
Småland på film
Thomas Seymour, 1:e baron Seymour av Sudeley

Thomas Seymour, 1:e baron Seymour av Sudeley, född cirka 1508 i Burbage, Wiltshire, död 10 mars 1549 i London, var son till sir John Seymour och Margaret Wentworth. Han var äldre bror till Jane Seymour, Henrik VIII:s tredje drottning och därmed även morbror till Edvard VI. 

Seymour och Katarina Parr blev förälskade efter hennes andre makes död, men då kung Henrik visade intresse för Katarina, tvingades Seymour åt sidan och Henrik sände honom på ett diplomatiskt uppdrag till Nederländerna. Katarina blev Henriks sista maka. Efter hans död gifte hon sig med Seymour. Hon blev gravid, födde dottern Mary, och dog några dagar senare. 

Thomas (Lord High Admiral) och hans bror Edward (Lord Protector of England) hade den största makten i England genom sin systerson, kung Edvard VI, som fortfarande var ett barn då han ärvde tronen. 

Thomas var mycket äregirig och ville gifta sig med systersonens halvsyster prinsessan Elisabet. Hans agerande mot henne, med inslag av vad som kunde tolkas som sexuella närmanden, då hon bodde hos Seymours, tvingade styvmodern Katarina att skicka iväg henne för att skydda henne, antingen från Seymour eller från elak ryktesspridning. Thomas avrättades senare; då han försökt ta kontrollen över den unge kung Edvard VI från sin bror Edward Seymour. 

Katarinas dotter skulle ha kunnat bli en förmögen kvinna, men hennes mor efterlämnade hela sin förmögenhet till maken. Då Thomas avrättades konfiskerade kronan allt han ägde, även Katarinas del. Mary tros ha avlidit vid späd ålder.

Källor

Externa länkar 
 

Engelsk adel
Brittiska amiraler
Engelska militärer under 1500-talet
Riddare av Strumpebandsorden
Personer som blivit avrättade för förräderi mot England
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Födda 1508
Avlidna 1549
Män
Personer som blivit avrättade av England under 1500-talet
Peter Fröjdfeldt

Peter Fröjdfeldt, född 14 november 1963 i Eskilstuna, är en svensk före detta fotbollsdomare verksam mellan 1992 och 2008, bland annat i Europamästerskapet i fotboll 2008 i Schweiz och Österrike. Han slutade döma 2008 i brist på motivation.

Han utsågs till Årets sörmlänning år 2006, ett pris utdelat av Södermanlands läns landshövding Bo Könberg.

Fröjdfeldt är far till fotbollsspelaren Sara Fröjdfeldt.

Karriär

Svensk fotboll
År 1997 debuterade Fröjdfeldt i allsvenskan, där många fler matcher var att vänta. Han dömde totalt 215 allsvenska matcher under sin karriär. Han dömde också runt 50 matcher i superettan. Fröjdfeldt innehar titeln "Sveriges bäste fotbollsdomare 2004". Han röstades fram av Allsvenskans tränare i en omröstning som spelbolaget Ladbrokes arrangerat.

Utländsk fotboll
Fröjdfeldt dömde sin första internationella fotbollsmatch 2001, och var efter det aktiv med att döma både i Champions League och Uefacupen. Han dömde finalen i Uefacupen 2007/2008. Han har sammanlagt haft drygt 100 internationella uppdrag under sin karriär. År 2008 uppnådde Peter åldern 45 år, vilket är det äldsta en Uefa-domare får vara.

Fröjdfeldt utsågs till Referee of the year 2008 av worldreferee.com.

EM 2008
Fröjdfeldt dömde matchen mellan Nederländerna och Italien i EM 2008 och matchen mellan Turkiet och Tjeckien. Han stod för några av de mest uppmärksammade domsluten i turneringen. 

I finalmatchen mellan Tyskland och Spanien 29 juni deltog Fröjdfeldt som fjärdedomare.

Källor

Födda 1963
Fotbollsdomare från Sverige
Män
Levande personer
Domare i EM i fotboll 2008
Personer från Eskilstuna
Svenska idrottsledare under 2000-talet
Ry Tanindrazanay malala ô

Ry Tanindrazanay malala ô är Madagaskars nationalsång sedan 27 april 1959. Titeln betyder "O, vårt älskade fosterland." Musiken skrevs av Norbert Raharisoa och texten av Pasteur Rahajason.

Text  
1
Ry Tanindrazanay malala o!
Ry Madagasikara soa
Ny Fitiavanay anao tsy miala,
Fa ho anao doria tokoa

Fiverenena
Tahionao ry Zanahary
Ity Nosin-dRazanay ity
Hiadana sy ho finaritra
He! Sambatra tokoa izahay.

2
Ry Tanindrazanay malala o!
Irinay mba hanompoana anao
Ny tena sy fo fanahy anananay,
Zay sarobidy sy mendrika tokoa

Fiverenena

3
Ry Tanindrazanay malala o!
Irinay mba hitahiana anao,
Ka ilay Nahary izao tontolo izao
No fototra ijoroan'ny satanao.

Fiverenena

Källor 

Nationalsånger i Afrika
Kultur på Madagaskar