Västgöta regemente

Västgöta regemente (I 6) var ett infanteriförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1811–1927. Förbandsledningen var förlagd i Vänersborg garnison, i stadsdelen Lyckhem i Vänersborg.

Historia
I 1634 års regeringsform fastställdes den svenska regementetsindelningen, där det angavs att armén skulle bestå av 28 regementen till häst och fot, med fördelningen av åtta till häst och 20 till fot. De indelta och roterande regementena namngavs efter län eller landskap, medan de värvade regementena uppkallades efter sin chef. Regeringsformen angav Västgöta dragonregemente som det tredje kavalleriregementet i ordningen. Dock blev det ett nummer som aldrig användes, annat än för att ange regementets plats, enligt den då gällande rangordning.

År 1811 överfördes Västgöta dragonregemente från kavalleriet till infanteriet och fick det nya namnet Västgöta regemente. Den rangordning som hade fastställts i 1634 års regeringsform kom dock att börja halta och skapa luckor efter freden i Fredrikshamn den 17 september 1809, då Finland tillföll Ryssland och de svenska regementen i Finland upplöstes. Därmed fanns det ett behov med att skapa ett nytt system. Under kronprins Karl Johans tid infördes 1816, efter fransk förebild, ett nytt numreringssystem, där de svenska regementen tillfördes ett officiellt ordningsnummer, till exempel № 6 Västgöta regemente. Till grund för numreringen låg inte bara ett regementes status, utan också de svenska landskapens inbördes ordning, samt att Svealand, Götaland och Norrland skulle varvas. De lägsta ordningsnumren tilldelades "liv- och hus- trupperna". Dessa nummer hade dock ingenting med rangordningen att göra, vilket bland annat framgår av gamla förteckningar där infanteri- och kavalleriförband är blandade just med hänsyn till rang och värdighet.

I samband med 1914 års härordning justerades 1914 samtliga ordningsnummer inom armén. För Västgöta regemente innebar det att regementet blev tilldelad beteckningen I 6. Justeringen av beteckningen gjordes för att särskilja regementen och kårer mellan truppslagen. Det med bakgrund till att namn och nummer som till exempel № 3 Livregementets grenadjärkår och № 3 Livregementets husarkår kunde förefalla egendomliga för den som inte kände till att förbanden ifråga tillhörde skilda truppslag.

Genom försvarsbeslutet 1925 angavs att Västgöta regemente tillsammans med Bohusläns regemente skulle från den 1 januari 1928 sammanföras till ett nytt regemente, benämnt Västgöta-Bohus regemente. Västgöta-Bohus regemente skulle samtidigt överta Västgöta regementes förläggning i Vänersborg. Vid 1926 års riksdag ändrades dock beslutet till att regementet skulle förläggas till Uddevalla. Västgöta-Bohus regemente blev inte verklighet, då Bohusläns regemente kvarstod som namn på regementet i Uddevalla. Förbandsbeteckning I 6 kom dock att leva vidare, då Norra skånska infanteriregementet från den 1 januari 1928 tilldelades den som ny förbandsbeteckning. I försvarsbeslutet angavs att de regementen som skulle avvecklas, skulle avvecklas efter repetitionsövningarna hösten 1927. Den 4 oktober 1927 hölls en avvecklingsceremoni och den 31 december 1927 halades flaggan på regementet för sista gången och regementet var därmed avvecklat. 

Även om försvarsbeslutet angav att regementet skulle sammanslås med Bohusläns regemente, kom flertalet av de som tjänstgjorde vid Västgöta regemente att förflyttas till Skaraborgs regemente. Att Västgöta regemente blev ett av de regementen som avvecklades genom försvarsbeslutet får nog ses mot bakgrund av att det låg i en triangel mellan Bohusläns regemente i Uddevalla, Skaraborgs regemente i Skövde och Älvsborgs regemente i Borås, vilka samtliga tre hade ett avstånd på cirka 100 kilometer mellan sig. Vidare ansågs etablissementet i Uddevalla ha fler övervägande fördelar jämfört med Vänersborg.

Ingående enheter
Genom 1901 års härordning fastställdes att tillgång till trupp skulle regleras genom allmän värnplikt, vilket bland annat resulterade i att infanteriregementena utökades med en bataljon och kom att omfatta tre infanteribataljoner. I samband med krigsutbrottet 1914 fastställdes försvarsbeslutet 1914, vilket bland annat medförde att linjeregementet I 6 organiserades och mobiliserades. I likhet med övriga infanteriregementen skulle också ett reservregemente sättas upp, dock kom dessa aldrig att mobiliseras. Vidare infördes en brigadorganisation inom armén, där två infanteriregementen bildade en brigad. I 6 tillsammans med I 17 bildade 6. infanteribrigaden, ingående i III. arméfördelningen.

6. infanteribrigaden
6. infanteribrigaden var en infanteribrigad inom III. arméfördelningen som verkade åren 1915–1927 och bestod av Västgöta regemente och Bohusläns regemente.

Kompanier

Förläggningar och övningsplatser

Förläggning

Regementet skulle i december 1916 få ny hemort, det hade samlats och vapenövats på mötesplatsen vid Axevalla hed under längre tid, då det 1906 beslutades att förlägga regementet till Vänersborg i syfte att få fart på stadens långsamma utveckling, men även som en kompensation för att Västgöta-Dals regemente, som haft sin mötesplats på Grunnebo hed med expedition i Vänersborg, omlokaliserats till Halmstad. I gengäld fick staden upplåta Holmängen och landerierna Källshagen och Niklasberg till regementet för dess kaserner och skjutbanor. 

Den 15 december 1916 stod det nya kasernetablissemanget färdigt och regementet flyttade in på området, vilket bestod av ett kanslihus, tre bataljonskaserner, kök och matsal, gymnastikhall, förrådsbyggnader, stall, sjukhus och bostäder för underofficerare. Arkitekten Victor Bodin utarbetade ritningarna som utgick från Kasernbyggnadsnämndens första typritningsserie i 1901 års häradsordnings byggnadsplan. Totalt hade regementet en kapacitet att förlägga och utbilda drygt 3.000 värnpliktiga. 

Efter att regementet hade avvecklats öppnades Källhagens sinnessjukhus den 1 juli 1930 inom de tidigare kasernerna. Detta bytte 1971 namn till Norra klinikerna. Under september och oktober 1982 revs den kasern som låg i vinkel och 1983 bytte sjukhuset namn till Norra sjukhemmet. Genom psykiatrireformen 1988 lades sjukhusverksamheten ned och området stod sedan tomt ett par år. År 1992 hade området renoverats till lägenheter, kontor och skola.

Övningsplatser
Regementet övades från 1689 på Eggby ängar, öster om Skara och från 1745 på Axevalla hed, mellan Skara och Skövde. Förbandets klassiska övningsplats var Axevalla hed, där kasernbyggnaderna har övertagits av Axevalla folkhögskola, men blev senare förlagt i Vänersborg.

Heraldik och traditioner
Traditionerna över regementet kom från den 1 januari 1928 att föras vidare och förvaltas av Skaraborgs regemente. Den skolbataljon som fanns vid Stridsskola Syd, Wästgöta bataljon, vårdade tillsammans med dess kompanier, Laske och Gudhem kompani, de traditioner som Skaraborgs regemente ärvde.

Förbandsfanor
Regementets fana "på duk ginstyckad i svart och gult i en runt fält Västergötlands vapenbild i omvända tinkturer; ett upprest lejon åtföljt i övre yttre och nedre inre hörnet av en stjärna av silver. Segernamn runt skölden". Regementet mottog sina två sista fanor den 17 november 1854, vilka överlämnades av kronprinsen, senare kung Carl XV. Efter att regementet avvecklades överlämnades fanorna till 3. arméfördelningens expedition i Skövde.

Kamratförening
I samband med att Västgöta regemente avvecklades och upplöstes bildades Kungl. Västgöta regementes kamratförening. Föreningen hade till syfte att främja sammanhållning och kamratskap utan avseende på tjänstegrad och tjänsteställning, att tillvarataga och vårda regementets traditioner och minnen, att bibehålla knutna kamratband och att högtidlighålla bemärkelsedagar i regementets historia. År 1977 upplöstes kamratföreningen och uppgick istället i Skaraborgs regementes kamratförening som då också blev traditionsbevarare för Västgöta regemente.

Förbandschefer
Regementschefer verksamma vid regementet åren 1811–1927.

1811–1824: Gustaf Magnus Adlercreutz
1824–1842: U C C A von Platen
1842–1858: Birger von Hall
1858–1868: Eric Gustaf Lilliehöök
1868–1872: Erik Hjalmar Hagberg
1872–1887: Malcolm Walter Hamilton
1887–1896: Carl Wilhelm Ericson
1896–1904: Axel von Matern
1904–1912: Erik Bergström
1912–1913: Anders Erik Werner
1913–1922: Hugo Leonard Leth
1922–1927: Ernst Nils David af Sandeberg

Namn, beteckning och förläggningsort

Galleri

Se även

Markstridsskolan
Skaraborgs regemente (infanteri)
Skaraborgs regemente (pansar)
Stridsskola Syd
Västgöta dragonregemente
Västgöta-Dals regemente

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar

Skaraborgs regementes kamratförening

Vänersborgs garnison
Ej längre existerande svenska infanteriregementen
Svenska militära enheter bildade 1811
Svenska militära enheter upplösta 1927