kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tove Edfeldt

Tove Anna Maja Edfeldt, född 24 november 1983 i Trosa-Vagnhärads församling, är en svensk skådespelare.

Biografi
Edfeldt började med film av en slump. Hennes mor Catti Edfeldt var regiassistent för filmen Alla vi barn i Bullerbyn 1986 och då blev det mest praktiskt att hennes då tvååriga dotter fick rollen som Kerstin, den yngsta flickan. Catti Edfeldt spelade för övrigt rollen som Olles och Kerstins mor.

Under uppväxten på Lagnö gård utanför Trosa fanns ingen teatergrupp i närheten och som barn pendlade hon regelbundet till Stockholm för att spela i Ung Teater. 13 år gammal gjorde hon sedan huvudrollen som Nora i långfilmen Sanning eller konsekvens 1997. När hon började en musikallinje på gymnasiet flyttade hon till Stockholm. Hon medverkade i SVT-serien Barnen på Luna 2000 och långfilmen Eva & Adam – fyra födelsedagar och ett fiasko 2001 i regi av Catti Edfeldt. Efter gymnasiet fick hon huvudrollen i långfilmen Hannah med H (2003).

Edfeldt studerade vid Teaterhögskolan i Stockholm 2004–2008 och medverkade under studietiden som clown i organisationen Clowner utan gränsers föreställningar i Jordanien, Sydafrika och Swaziland. Hon har sedan verkat på ett flertal teatrar, såsom Dramaten, Länsteatern på Gotland, Stockholms stadsteater och spelat i flera musikaler – Spring Awakening på Malmö Opera 2009, Evigt ung 2010 och Next to Normal 2012 på Wermland Opera och Blodsbröder 2013 på Stockholms stadsteater. Sommaren 2012 spelade hon titelrollen i August Strindbergs Fröken Julie i Scenkonst Sörmlands uppsättning på Nynäs slott.

2011 spelade hon rollen som Hjördis i Lasse Åbergs film The Stig-Helmer Story.

Filmografi

 (gästroll)

 (gästroll)

 (kortfilm)

 (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Smålandsposten 24 november 2008, "Tove längtar efter en vuxenroll"
Sveriges Radio P4 Sörmland, "I hängmattan"; intervju med Tove Edfeldt 2013 tillgänglig

Externa länkar
 
 
  

Svenska skådespelare
Svenska barnskådespelare
Födda 1983
Kvinnor
Levande personer
Personer från Trosa kommun
Åke Söderblom

Åke Fridolf Söderblom, född 20 januari 1910 i Fritsla i Västergötland, död 22 maj 1965 på Liseberg i Göteborg, var en svensk skådespelare samt  manus- och sångtextförfattare. Bland Söderbloms filmer märks Annonsera! (1936), O, en så'n natt! (1937), Klart till drabbning (1937), Landstormens lilla Lotta (1939), Kyss henne! (1940), Fröken Vildkatt (1941), Stackars Ferdinand (1941), Löjtnantshjärtan (1942), Lilla helgonet (1944), Idel ädel adel (1945), Flottans kavaljerer (1948) och Biffen och Bananen (1951).

Biografi 
Söderblom blev känd som en sprallig göteborgare som ofta spelade energisk och snacksalig spjuver i en mängd filmlustspel. Han gjorde sin första revy 1927 och blev en av de stora revystjärnorna på Södran och Scalateatern i Stockholm. 

Åke Söderblom skrev tusentals kupletter, visor och revynummer, ofta i samarbete med Jules Sylvain. Bland hans många örhängen kan nämnas till exempel "Tangokavaljeren" (1932), "Jag kommer i kväll under balkongen" (1932), "Kan du vissla Johanna?", "Två små fåglar på en gren", "Vi har så mycket att säga varandra" och "Klart till drabbning" (1937).

Han arbetade ofta tillsammans med Thor Modéen, Åke Grönberg och Börje Larsson.  Med den senare bildade Söderblom duon Stor-Slam och Lill-Slam, med Söderblom som Lill-Slam. Bland hans kvinnliga motspelare fanns Annalisa Ericson och Sickan Carlsson. Bland hans många filmsuccéer kan nämnas till exempel Gentleman att hyra (1940), Spökreportern (1941) och Löjtnantshjärtan  (1942). 

Söderblom hade sin storhetstid på 1930- och 40-talen, sedan mattades leklusten och kreativiteten av. Hans medverkan i filmer fortsatte dock oförtrutet, även om kritiken var obarmhärtig och biobesökarna allt färre. Söderblom var långt över 40 år sista gången han fick spela värnpliktig matros på film.

Tillsammans med textförfattaren Fritz Gustaf Sundelöf skrev han flera manus och visor under pseudonymen Dom Där.

Åke Söderblom avled vid 55 års ålder av en hjärtinfarkt i pausen av föreställningen Himmelssängen på Lisebergsteatern i Göteborg 1965. Han är begravd på Lidingö kyrkogård.

Privatliv 
I sitt första äktenskap med Ann Mari Lindahl, senare gift med Carl Johan Ström, fick han dottern Lena Söderblom, som också blev skådespelare. Hans andra äktenskap 1940–1947 var med skådespelaren Anna-Lisa Söderblom, ogift Nilsson. I tredje giftet med sminkösen Gun Franzén fick han tre barn. Han var även en period på 1930-talet förlovad med Lizzy Stein.

Filmografi

Regi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 

 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångtextförfattare
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Personer från Fritsla socken
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1910
Avlidna 1965
Män
Otaku

Otaku (おたく eller i sin ursprungliga betydelse 御宅) är en japansk pejorativ term för en geek / nörd, oftast en som är närmast besatt av japansk populärkultur.

Etymologi 
Ordet är ett japanskt lånord som i sin ursprungliga betydelse är en artig, ålderdomlig tilltalsform av "du" (jfr. "Ni" i svenskan). Det kunde också användas hövligt om en annan persons hus eller familj.

Historik
På det tidiga 1980-talet uppmärksammades det i Japan, att denna tilltalsform av någon anledning dykt upp nördar sinsemellan. Ordet började även användas mer allmänt, men då bara om dessa personer. Ironiskt nog, med tanke på ordets ursprungliga betydelse, har otaku idag en ganska negativ klang i Japan. En japansk otaku kan vara besatt av vad som helst; det finns exempelvis bokföringsotaku, militärotaku, städotaku eller insektsotaku. Begreppet otaku etablerades med den japanska videoserien Otaku no video ('Otakuns videofilm').

Ordet spred sig till USA i samband med det stora intresse som uppstod när allt mer manga och anime översattes till engelska. Då det främst var nippofiler som kände till ordet, fick det aldrig riktigt den negativa klang som det kommit att få i Japan; ordet används helt enkelt för att beskriva en som är mycket intresserad av en sak, även om personen i fråga kan ha ett fungerande socialliv. Precis som hentai har ordet sålunda fått en annorlunda betydelse än i Japan.

Media som tar upp begreppet otaku 
 Piro i den amerikanska serien Megatokyo är en kärleksfull parodi på en amerikansk otaku
 Datorhackaren Otacon i den japanska TV-spelsserien Metal Gear
 Densha Otoko
 Otaku no video
 Genshiken
 Konata Izumi i den parodiska humor-animen Lucky Star. Trots att hon är duktig på sport vill hon inte bli med i ett lag då det skulle innebära att hon missar sin eftermiddagsanime och vore det inte för hennes vänner Kagami, Tsukasa och Miyuki skulle hon i princip leva i ett datorspel.

Se även 
 Hikikomori

Referenser 

Kultur i Japan
Pejorativa termer
Nörd-stereotyper
Japanska ord och uttryck
WP:Projekt Japan
Sandviken (olika betydelser)

Sandviken kan syfta på:

Sandvikens IF – idrottsklubb, främst fotboll
Sandvikens AIK – idrottsklubb, främst bandy

Geografi

Finland
 Sandviken, Helsingfors – en vik och ett område i Helsingfors stad (finska: Hietalahti) 
 Sandviken, Vasa – en del av Vasa stad (finska: finska Hietalahti)
 Sandviken, Korsnäs – en sjö i landskapet Österbotten
 Sandviken, Raseborg – en vik i landskapet Nyland

Sverige
Sandvikens kommun – en kommun i Gävleborgs län 1971–
Sandviken – en tät- och centralort i Sandvikens kommun
Sandvikens stad – en historisk stadskommun för ovanstående tätort 1943–1971
Sandvikens köping – en historisk köpingskommun för ovanstående tätort 1927–1943
 Sandvikens församling – en församling i Gästriklands kontrakt i Uppsala stift
 Högbo församling  – en församling samma som ovan innan namnbyte 1936
 Sandvikens distrikt –  ett distrikt i Sandvikens kommun och Gävleborgs län 2016–
Sandviken, Södertälje kommun – en tätort i Södertälje kommun 
Sandviken, Kramfors kommun – en småort i Kramfors kommun
Sandvikens sulfatfabrik – en sulfatfabrik i Sandviken, Kramfors kommun
Sandviken, Sölvesborgs kommun – en ort i Sölvesborgs kommun
Sandviken, Östergötland – ett mindre samhälle vid Bråviken i Östergötland
Sandvikens fiskeläge – ett fiskeläge på Ulvön i Örnsköldsviks kommun
Sandviken, Karlskoga – en stadsdel i Karlskoga
Sandviken, Östersunds kommun – en by utanför Östersund
Sandviken, Botkyrka kommun – ett fritidshusområde i Botkyrka kommun
Sandvikens naturreservat, Gotland – ett naturreservat söder om Katthammarsvik på Gotland
Sandvikens naturreservat, Västergötland – ett naturreservat i Mariestads kommun i Västergötland

Se även
Sandvik
Sandvika
 Högbo socken 
 Högbo landskommun – en tidigare kommun i Gävleborgs län 1863–1943
20 kilometer gång för damer i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004

20 km gång, damer vid  Olympiska sommarspelen 2004 genomfördes på Atens gator med målgång på Atens olympiska stadion den 23 augusti.

Medaljörer

Resultat 
 Alla resultat anges i timmar:minuter.sekunder
 Q innebär avancemang utifrån placering i heatet.
 q innebär avancemang utifrån total placering.
 DNS innebär att personen inte startade.
 DNF innebär att personen inte fullföljde.
 DQ innebär diskvalificering.
 NR innebär nationellt rekord.
 OR innebär olympiskt rekord.
 WR innebär världsrekord.
 WJR innebär världsrekord för juniorer
 AR innebär världsdelsrekord (area record)
 PB innebär personligt rekord.
 SB innebär säsongsbästa.
 w innebär medvind > 2,0 m/s

Rekord

Världsrekord 
 Yan Wang, Kina - 1:26.22 - 19 november 2001 - Guangzhou, Kina
 Jelena Nikolajeva, Ryssland - 1:26.22 - 18 maj 2003 - Tjeboksary, Ryssland

Olympiskt rekord 
 Liping Wang, Kina – 1:29.05 - 28 september 2000 - Sydney, Australien

Tidigare vinnare

OS 
 1896 – 1988: Inga tävlingar
 1992 i Barcelona: Yueling Chen, Kina – 44.32 (10 km)
 1996 i Atlanta: Jelena Nikolajeva, Ryssland – 41.49 (10 km)
 2000 i Sydney: Liping Wang, Kina – 1:29.05

VM 
 1983 i Helsingfors: Ingen tävling
 1987 i Rom: Irina Strachova, Sovjetunionen – 44.12 (10 km)
 1991 i Tokyo: Alina Ivanova, Sovjetunionen – 42.57 (10 km)
 1993 i Stuttgart: Sari Essayah, Finland – 42.59 (10 km)
 1995 i Göteborg: Irina Stankina, Ryssland – 42.13 (10 km)
 1997 i Aten: Annarita Sidoti, Italien – 42.55,49 (10 km)
 1999 i Sevilla: Hongyu Liu, Kina – 1:30.50
 2001 i Edmonton: Olimpiada Ivanova, Ryssland – 1:27.48
 2003 i Paris: Jelena Nikolajeva, Ryssland – 1:26.52

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Ray Harryhausen

Ray Harryhausen (uttal: ['hærihɔ:zən]), född 29 juni 1920 i Los Angeles, död 7 maj 2013 i London, var en amerikansk filmregissör, filmproducent och animatör. Han var känd för sina specialeffekter, där han särskilt kom att utveckla stop motion-animationen.

Biografi 
Efter att Harryhausen hade sett filmen King Kong växte hans intresse för animation och specialeffekter. Harryhausen sökte upp effektmakaren på King Kong – Willis O'Brien – och sökte jobb. Willis hade inget, men han rekommenderade honom för den ungersk-amerikanske animatören George Pal, där Harryhausen kom att arbeta på Pals Puppetoons-filmer 1940–1942. Därefter inkallades Harryhausen, och under resten av kriget kom han att vara medarbetare på ett antal propagandafilmer regisserade av Frank Capra.

Den första långfilmsproduktion Harryhausen kom att arbetar på vara Fantomen från Afrika (1949), som precis som King Kong har en enorm apa i huvudrollen. När Harryhausen, då 29 år gammal, gjorde specialeffekterna till filmen fick han hjälp av Willis O'Brien. Harryhausen och O'Brien kom även senare att arbeta tillsammans med vissa projekt, till exempel The Animal World (1956), och O'Brien fungerade länge som en mentor till lärlingen Ray.

Harryhausen gjorde sedan effekterna till flera science fiction-filmer. Dessa inkluderar Jules Vernes Först på månen och de fantasyfilmer som mest kommit att sammankopplas med Harryhausen namn – huvudsakligen Det gyllene skinnet (1963) och filmtrilogin om Sinbad. År 1992 vid den 64:e oscarsgalan tilldelades Harryhausen hederspriset Gordon E. Sawyer Award.

1998 utgavs dokumentärfilmen The Harryhausen Chronicles om Harryhausens liv och inflytande i filmens värld.

Harryhausen avled den 7 maj 2013.

Filmografi
 (Mighty Joe Young)
 (The Beast from 20,000 Fathoms)

 (Earth vs. the Flying Saucers)

 (The Seventh Voyage of Sinbad)
 (3 Worlds of Gulliver)
 (Mysterious Island)
 (Jason and the Argonauts)
 (First Men on the Moon)
 (One Million Years B.C.)

 (The Golden Voyage of Sinbad)
 (Sinbad and the Eye of the Tiger eller Sinbad at the World's End)
 (Clash of the Titans)

Referenser

Externa länkar
RayHarryhausen.com
The Fantastic Films of Ray Harryhausen
A Tribute to Ray Harryhausen

Amerikanska filmregissörer
Amerikanska filmproducenter
Amerikanska animatörer
Födda 1920
Avlidna 2013
Män
Personer från Los Angeles
Triton (bok)

Triton, även känd som Triton: An Ambiguous Heterotopia och Trouble on Triton, är en science fiction-roman från 1976 av författaren Samuel R. Delany.
Triton handlar om livet under 2100-talet på Neptunus största måne Triton. Där är samhället uppdelat i flera områden som själva styr över vilka sexuella och könsmässiga beteenden som är accepterade. Berättelsen följer huvudpersonen Bron när han försöker lösa sina problem genom att byta kön.

Triton nominerades till Nebulapriset 1976.

Källor

Externa länkar
Zaldivar, Marc Delany's Triton: Desire and Play in Heterotopia Kritisk genomgång av Triton (engelska)

Skönlitteratur 1976
Science fiction-böcker
2100-talet i skönlitteratur
Engelskspråkig skönlitteratur
Triton
Falu BS Support

Falu BS Support är ett oberoende hemvist för supportrar till Falu BS Bandy men ingen supporterklubb. Den officiella supporterklubben Blågula masar (f.d. Bandymasarna) upphörde 28 maj 2008. F.n. saknas Falu BS Bandy supporterklubb.

Se även
Bandymasarna

Externa länkar
Falu BS Support sedan 1997

Supporterklubbar i Sverige
Nationernas välstånd

Nationernas välstånd (originaltitel: An Inquiry into the Nature and Causes of the Wealth of Nations; ibland bara kallat Wealth of Nations) är Adam Smiths magnum opus, och publicerades den 9 mars 1776 under den skotska upplysningen. Det är en facklitterär skildring av den politiska ekonomin i början av den industriella revolutionen, och betraktas som ursprunget för den moderna nationalekonomin. Verket är också det första mera omfattande verket som försvarar den fria marknaden. I Nationernas välstånd betonar Smith också vikten av konkurrens och arbetsfördelning.

Bokens finns i svensk förkortad översättning av Emil Sommarin under titeln En undersökning av folkens välstånd, dess natur och orsaker, publicerad i två delar av Gleerups förlag i Lund år 1909–1911.

Externa länkar 
 The Wealth of Nations at MetaLibri Digital Library
 The Theory of Moral Sentiments at MetaLibri Digital Library
Wealth of nations - (inte hela) pdf
 

Brittisk facklitteratur
Liberalism
Politisk litteratur
Litteratur 1776
Söderberg & Haak Maskin

Söderberg & Haak Maskin AB, med säte i Staffanstorp,  är ett privatägt importföretag för maskiner till lantbruk, industri och maskinentreprenörer. Bolaget startade 1866 som en järn- och stålgrossist. Drygt 30 år senare bildades en speciell avdelning för maskinhandel, vilken är ursprunget till Söderberg & Haak Maskin AB.

Söderberg & Haaks organisation består av cirka 250 anställda på 20 orter i Sverige. Man har också samarbete med privata återförsäljare.

Söderberg & Haak marknadsför varumärken som Deutz-Fahr, Komatsu, Bomag, Krone, Amazone, Dal-Bo och Geringhoff.

Historia
Företaget har sitt ursprung i stålgrossisten Söderberg & Haak AB, vilken grundades i Stockholm år 1866 av Per Olof (Pelle) Söderberg och Leonard Haak. Så småningom riktades grossistverksamheten även mot jordbruket och dess behov av maskiner och redskap. Från början såldes bara svensktillverkade jordbruksredskap men från 1920-talet började man importera redskap och traktorer från utlandet. Under årens lopp har många märken som till exempel Oliver och Austin passerat revy. 

Avdelningen inom Söderberg & Haak för bl.a. jordbruksmaskiner flyttade så småningom till Malmö när importen av maskiner gjorde det fördelaktigt med ett läge närmare kontinenten. Sedan 1968 återfinns företaget i skånska Staffanstorp.

På 1930-talet grundade bröderna Ragnar och Torsten Söderberg förvaltningsbolaget RATOS för att förvalta och samordna familjens alltmer olika verksamheter.

År 1977 ombildades lantbruksverksamheten till det fristående bolaget Söderberg & Haak Maskin AB, medan grossistverksamheten inom järn, stål m.m. handeln överfördes i det 1976 grundade företaget Tibnor.

Externa länkar
Söderberg & Haak Maskin AB

Svenska partihandelsföretag
Svenska jordbruksföretag
Företag bildade 1977
Joachim av Danmark

Prins Joachim av Danmark, greve av Monpezat (Joachim Holger Waldemar Christian), född 7 juni 1969 i Köpenhamn, är en dansk prins. Han är andre och yngste son till drottning Margrethe II av Danmark och prins Henrik. Han är sedan 8 januari 2011 nummer sex i tronföljden efter sin äldre bror kronprins Frederik och dennes barn.

Biografi 
Prins Joachim föddes den 7 juni 1969 på Rigshospitalet i Köpenhamn som andre och yngste son till prinsessan Margrethe av Danmark och hennes make prins Henrik av Danmark (1934–2018). Han döptes i Århus domkyrka den 15 juli 1969 och konfirmerades den 10 juni 1982 i Fredensborgs slottskyrka.

Prinsen talar utöver danska även engelska, franska och tyska.

Prins Joachim var fram till sommaren 2014 godsägare och drev Schackenborgs gods, vilket överläts till en stiftelse över vilken prins Joachim och prinsessan Marie är beskyddare.

Familj 
Han gifte sig första gången den 18 november 1995 med Alexandra Christina Manley. Paret skildes 8 april 2005.

Den 24 maj 2008 gifte sig prins Joachim med Marie Cavallier. Vigselgudstjänsten leddes av biskop Erik Norman Svendsen. De hade varit förlovade sedan 3 oktober 2007 då han friat till henne i Turkiet.

Barn med grevinnan Alexandra Christina:
 Greve Nikolai William Alexander Frederik, född 28 augusti 1999
 Greve Felix Henrik Valdemar Christian, född 22 juli 2002
Barn med prinsessan Marie:
 Greve Henrik Carl Joachim Alain, född 4 maj 2009
 Grevinnan Athena Marguerite Françoise Marie, född 24 januari 2012

Anfäder

Referenser

Externa länkar 
 Danska kungahusets officiella webbplats - Prins Joachim

Födda 1969
Danska prinsar
Huset Glücksburg
Män
Levande personer
Huset Laborde de Monpezat
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Tritonus

Tritonus (även kallat djävulsintervallet, förminskad kvint eller överstigande kvart) är ett musikaliskt intervall som spänner över tre heltoner, till exempel intervallet C–F♯. Tritonus har en dissonant klang och används ofta i skräckfilmsmusik.

I en  durskala är det ett tritonusintervall mellan skalans fjärde och sjunde ton, vilket för en C-durskala innebär tonerna F och B.

Frekvensförhållandet mellan de två tonerna i intervallet är i liksvävande temperatur  eftersom en oktav innebär en dubblering av frekvensen och tritonus är en halv oktav på en logaritmisk skala.

Ett vanligt rykte är att detta intervall, på grund av sin dissonans, var förbjudet under medeltiden, därav namnet djävulsintervallet. Det stämmer inte. Det finns flera musikstycken från medeltiden som innehåller tritonus. Däremot så avråddes kompositörer att använda den inom kyrkomusiken då dess klang ansågs hotfull.

Källor

Intervall
Clemens I

Clemens I av Rom (Clemens Romanus; Clemens latin den milde), var påve från cirka 91 till cirka 101. Han räknas som en av de så kallade apostoliska fäderna och vördas som martyr och helgon. Enligt Vatikanens officiella Annuario Pontificio var Clemens påve från 92 till 99. 23 november är hans minnesdag.

Biografi 
Tertullianus skriver omkring år 199 att kyrkan i Rom sade att Clemens blivit prästvigd av Petrus, och att Hieronymus under sin samtid ansågs Clemens som en direkt efterträdare till apostlarna. Hieronymus räknade Clemens som den fjärde påven, men Catalogus Liberianus och Liber Pontificalis räknar honom som den tredje; Hieronymus uppgifter är numera vedertagna. Vad som skiljer påvelängderna åt är frågan om han var före eller efter Anacletus I. 

Clemens ansågs av Origenes, Eusebios, Hieronymus och Epifanius vara den Clemens som nämns av Paulus i Filipperbrevet 4:3: "Ja, dig också, som är en verklig vän, ber jag: hjälp dem, ty de har kämpat för evangeliet tillsammans med mig, liksom Clemens och mina andra medarbetare som har sina namn i livets bok". Under 1800-talet identifierades han istället med T. Flavius Clemens, konsul i Rom år 95 som led martyrdöden under sin kusin kejsar Domitianus.

Det historiskt sannolika är att det i Rom efter Paulus och Petrus död bland de ledande presbytererna fanns en man vid namn Clemens, som i den romerska församlingens namn skrev det omfångsrika brev till församlingen i Korinth som nu går under namnet Första Clemensbrevet. Det har särskild betydelse därför att det bestämt kan dateras till den domitianska förföljelsen år 95–96, och ger värdefull upplysning om förhållandena och åskådningen inom kristendomen vid första århundradets slut. Brevskrivaren äger en stor bevandring i Gamla Testamentet, vilket har lett till att några antagit att han var jude. Clemens har traditionellt också setts som författare till Andra Clemensbrevet, varav dess namn.

De apokryfiska grekiska legenderna om Clemens gärningar har givits ut av bland andra Migne och har därför fått stor spridning. Dessa legender saknar emellertid historiskt värde. Den äldsta historiska källan som nämner Clemens som martyr är Rufinus av Aquileja omkring år 400. Zosimus nämner i ett brev år 417 San Clemente och skriver att Clemens lärt evangeliet av Petrus. Flera källor från 400-talet betecknar honom som martyr, men det skulle kunna bero på en förväxling med konsuln Clemens. Att det saknas någon tradition om en grav i Rom, skulle kunna vara ett belägg för att uppgiften om martyrskap stämmer, eftersom han i så fall borde ha avlidit under en förvisning från Rom. En legend, som Gregorius av Tours kände till på 500-talet, beskriver hur han under Trajanus blev förvisad till Thrakiska Chersonesos och, sedan han omvänt många till kristendomen, med ett ankare om halsen kastats i havet.

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994.

Externa länkar 

Män
Påvar
Helgon
Kristna martyrer
Kyrkofäder
Födda 000-talet
Avlidna okänt år
Ugglan
Påvar från Rom
Tritonus (musikgrupp)

Tritonus är en folkmusikgrupp vars medlemmar har med sig olika svenska musiktraditioner: Hans Kennemark från Västergötland (fiol, gitarr, sång), Greger Siljebo från Västerbotten (fiol) och Jan-Anders Ernlund från Dalarna (kontrabas).

Svenska folkmusikgrupper