kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sankt Lorenzkirche

Sankt Lorenzkirche är en kyrka i Nürnberg som påbörjades omkring 1260. De två tornen uppfördes omkring 1350, och mittskeppet utvidgades omkring 1400. Koret byggdes om omkring 1477 då en ny koromgång tillkom. Kyrkan skadades svårt under andra världskriget och fick återuppbyggas.

Externa länkar
 Sankt Lorenzkirche - Nürnberg
 Architecture religieuse en Occident - en sida på franska om Sankt Lorenzkirche

Byggnader och anläggningar i Nürnberg
Kyrkobyggnader i Bayern
Vattenkastare

En vattenkastare, även kallad droppnäsa, är en byggnadsdel som sticker ut från en fasad för att avleda regnvatten från taket, ofta som en förlängning av takfoten. Syftet med vattenkastare är att förhindra att takvattnet rinner ner längs ytterväggen, vilket på sikt skulle förstöra byggnaden.

Under gotiken konstruerades ofta vattenkastare av sten och skulpterades till skrämmande, groteska figurer och sagodjur – gargouiller. De förekommer ofta på medeltida byggnader med platt tak eller liten takfot.

På moderna hus brukar regnvattenavrinningen istället ordnas med hjälp av stuprör, vilket gör att vattnet leds ner till marknivå innan det släpps ut.

Se även 
 Maskaron
 Spygatt

Referenser

Externa länkar 
 

Byggnadsdetaljer
Dagvatten
Kragsten

En kragsten är en vanligen dekorerad sten som sticker ut från en mur och utgör stöd för valv, burspråk eller liknande.

Se även
Konsol
Modilion
Överkragning

Källor

Externa länkar

Byggnadsdetaljer
Agat

Agat är en ädelsten som är ett kompakt aggregat och varietet av kalcedon, som i sin tur är en mikrokristallin varietet av kvarts. Agaten är uppbyggd av tunna parallella och olikfärgade skikt, som bildar koncentriska eller oregelbundna mönster.  Dess vanligaste färg är gråa nyanser, men ibland är den relativt enfärgad. Den kan vara allt från transparent till ogenomskinlig. Agat lämpar sig för infärgning på konstgjord väg. 
Namnet kommer från Achates. Detta var under antiken en benämning för den sicilianska floden Dirillo, där den grekiske filosofen och naturvetaren Theofrastos fann sådana stenar (vilka han beskrev i sin bok Om stenar cirka 315 f.Kr.). Agatfyndigheter finns i Brasilien, Indien, Egypten, Skottland, Uruguay och Finland. Agatkonglomerat finns i trakten av Horrmund i Dalarna.

Varianter 
Det finns varianter på agat. Förgrenade inneslutningar i sprickor och i skiktgränser kallas dendriter (av grekiska dendron = träd). Vid trädagat är mönstret trädliknande; hos mossagat har mönstret en mossas utseende. Vackra varianter är landskapsagaterna.

Agaten bildas ibland i mandelform. Ibland fylls inte denna form ut helt utan kan ha andra former av kvarts i sig som då blir till kristallkluster. Ibland fylls hålrummet med vatten som kan synas genom väggarna. Denna sten kallas enhydros, vattenagat eller vattensten. Ofta torkar vattnet in. 

En vanlig variant är bandagaten. Blå bandagat är en variant av den. Banden i en agat utnyttjas till att slipa figurer i så kallade gravyrer (se nedan) och har då en vit färg som ligger på en annan färg.

Botswana-agat är en vacker form av agat. Andra varianter som finns är: fästningsagat, pseudoagat, ruinagat, röragat, sardsten (se även sardonyx) och ögonagat.

Agaten färgas ofta för att ytterligare visa de fina band som finns i stenen. Färgen försvinner dock med tiden. Solljus är vanlig orsak till att färgen försvinner.

Användning 
 Agat används i smyckesindustrin. Man kan göra mycket vackra gravyrer av ansikten eller andra ting genom att utnyttja skiktningarna i stenen. Detta gör att ansiktet kan vara vitt på en botten av annan färg.
 Tack vare sin hårdhet och låga friktion mot metall används agat till bland annat axellager i finare mekanismer, till exempel ur och mätinstrument. Ett urs kvalitet klassas efter hur många "stenar" det är försett med.

Andra varianter av kalcedon 
Agat är bara en av flera ädelstensvarianter av kalcedon. Andra varianter är onyx (vitt på svart), sardonyx (brunt på vitt) och karneol/karneolonyx (rött på vitt).

Ibland kallas även onyx något oegentligt för agat, genom att båda stentyperna är bandade.

Galleri

Se även 
 Stenhålslupp

Källhänvisningar 

Ädelstenar
Mineral
Fijidollar

Fijidollar (FJ$ - ) är den valuta som används i Fijiöarna i Stilla havet. Valutakoden är FJD. 1 Dollar = 100 cents.

Valutan infördes under år 1969 och ersatte det fijianska pundet som i sin tur ersatte det tidigare brittiska pundet. Åren 1867 - 1873 hette valutan också dollar.

Användning 
Valutan ges ut av Reserve Bank of Fiji - RBF som ombildades 1983 och har huvudkontoret i Suva.

Valörer 
 mynt: 1 dollar samt 1, 2, 5, 10, 20 och 50 cents
 sedlar: 2, 5, 10, 20, 50 och 100 dollars

Externa länkar 
 centralbank RBF
 FJD sedlar
 Aktuell kurs från Yahoo

Fiji
Oceaniska valutor
Pyrop

Pyrop är ett mineral tillhörande gruppen granater Klara kristaller av mineralet med den röda färgen används som ädelstenar och benämns då böhmisk granat. Pyrop är vanligt förekommande i bergarten peridotit.

Externa länkar

Silikatmineral
Ädelstenar
Belizisk dollar

Belizisk dollar (BZ$ - Belize dollar) är den valuta som används i Belize i Centralamerika. Valutakoden är BZD. 1 Dollar = 100 cents.

Valutan infördes under år 1973 och ersatte den brittiska Honduras dollarn.

Valutan har en fast växelkurs till kursen 0,50 US dollar (USD $), det vill säga 2 BZD = 1 USD.

Användning 
Valutan ges ut av Central Bank of Belize - CBBe som grundades den 1 november 1976 och har huvudkontoret i Belize City. CBBe ersatte den tidigare Belize Board of Commissioners of Currency som fanns mellan åren 1894 och 1976.

Valörer 
mynt: 1 Dollar
underenhet: 1, 5, 10, 25 och 50 cents
sedlar: 2, 5, 10, 20, 50 och 100 BZD

Externa länkar 
 Centralbanken CBBe
 BZD sedlar

Belizes ekonomi
Nordamerikanska valutor
Étampes

Étampes är en stad och kommun i departementet Essonne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Staden tillhör regionen Île-de-France, arrondissementet Étampes och är förvaltningsort för tio kantoner. Étampes ligger 50 kilometer söder om Paris och 60 kilometer norr om Orléans. År  hade Étampes  invånare.

Kultur 
I Étampes finns många äldre kyrkor bl.a. Notre-Dame i unggotisk stil från omkring 1020, berömd för sitt klocktorn och portal.

Historia 
 911 - Staden förstörs av normander
 1020 Kyrkan Notre-Dame börjar uppföras
 1940 - Staden utsätts för omfattande tyskt bombardemang
 1944 - Staden utsätts för omfattande bombardemang av de allierade

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Étampes

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Essonne

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Bilder på kyrkan

Etampes
Kommuner i Essonne
Ica Banken

Ica Banken AB är ett svenskt bankaktiebolag som erhöll oktroj för att bedriva bankverksamhet från Finansinspektionen i maj 2001. Ica Banken ägs av Ica AB och är en av de tjugo största affärsbankerna i Sverige.

Historik
Efter den svenska finanskrisen luckrades reglerna upp för att etablera nya banker i Sverige. Den politiska målsättningen med detta var att öka konkurrensen på bankmarknaden, och det blev möjligt för bland annat försäkringsbolag att starta och driva bankrörelse. I början av 2000-talet hade livsmedelskedjorna Ica och Coop bägge planer på att starta bankverksamhet. Grunden för den planerade verksamheten utgjordes av de respektive sparkassor som bägge kedjorna drev i anslutning till sina kundkort. Begränsningen låg bland annat i att en sparkassa vid den tiden endast fick ta emot inlåning på 15 000 kronor, inte kunde ge någon garanti för insatt belopp och att anslutna kort i princip endast kunde användas i de egna butikerna.

Ica Banken och Coop Bank blev därmed de första som fick tillstånd att starta bankverksamhet, utan att vara helägda dotterbolag till redan existerande finans- eller försäkringsbolag.

Den 22 december 2020 meddelade Ica Banken och Forex Bank att de ingått ett avtal om att Ica Banken ska förvärva Forex Banks inlånings- och utlåningsportföljer. Förvärvet genomfördes under den 17 maj 2021 och innebar att Ica Banken övertog cirka  kunder från Forex Bank.

Verksamhet
Ica Banken är en fullsortimentsbank som erbjuder olika bankkort, lönekonto, bolån, lån utan säkerhet, sparande i fonder och försäkringar. Man kan sätta in och ta ut pengar i nästan alla Ica-butiker. Andra bankärenden kan göras via www.icabanken.se, deras appar och telefon. Verksamheten är i huvudsak inriktad mot privatkunder och kan karaktäriseras som en nischbank. Banken har sitt huvudkontor i Solna och sitt kundcenter i Borås. Ica Banken driver också Icas uttagsautomat för kontantuttag.

Uttagsautomater 

Ica Banken driver idag cirka 450 stycken uttagsautomater för kontantuttag. Dessa är i första hand en service till Icas kunder och är ofta placerade i anslutning till Ica-butiker. Det finns idag åtta automater som inte ligger i anslutning till en Ica-butik. I automaterna kan bland annat alla MasterCard- och Visa-kort användas, inklusive Maestro och Electron.

Se även
Svenska Bankföreningen
MedMera Bank
Lista över banker i Sverige

Referenser

Externa länkar
Ica Banken

Nischbanker
Svenska affärsbanker
Banker bildade 2001
Banken
Safir

Safir (av grekiska σάπφειρος, sappheiros: "blå sten") är en ädelsten och varietet av mineralet korund som består av aluminiumoxid (). Korund kan innehålla spår av andra metaller än aluminium – såsom järn, titan, krom, koppar eller magnesium – vilket ger mineralet en blå, gul, violett, orange respektive grönaktig färg. Safirer kan ha alla dessa färger, men vanligast är blå. Spår av krom kan i sin tur ge korund en rosa eller röd färgskiftning, och då kallas mineralet i stället för rubin.

Typer av safirer 
Stjärnsafirer är mestadels mjölkiga, cabochon-slipade safirer av gråblå färg som visar en ljusstjärna (asterism) med vanligtvis sex strålar som tydligt framträder i koncentrerat sol- eller lampljus.

Förekomst 
Korund och sålunda även safirer förekommer i marmor, basalt och pegmatit, och de viktigaste fyndplatser är bland andra Myanmar, Australien, Sri Lanka, Thailand, Brasilien, Kambodja, Kenya och Malawi.

Namnhistorik 
Benämningen "safir" har tidigare använts även för andra stenar än korund, till exempel lapis lazuli. Senare kallade man bara den blå varianten av korund för "safir" och gav korunder i andra färger mer eller mindre exotiska namn, som till exempel "orientalisk peridot". Idag kallas alla korunder oavsett färg för safirer, med undantag av röd korund som kallas rubin. Om man omnämner en safir utan att ange dess kulör så avses den blå safiren. Den mest värdefulla färgvarianten av safir är blåklintsblå, som får sin färg av en blandning av järn och titan.

Se även
 Safirglas
 Yogosafirer

Ädelstenar
Aluminiummineral
Juvel

Med juvel avses en slipad ädelsten. Juvel i pluralform, det vill säga juveler, har även betydelsen juvelbesatta smycken. En juvelerare är i första hand en person som tillverkar juvelbesatta smycken, men termen används numera allmänt om alla som tillverkar smycken, med eller utan ädelstenar. Juveler kan vara fasettslipade eller cabochoner.

Se även
 Ädelsten
 Gemmologi
 Svenska kungahusets smycken 

Ädelstenar
Kapok

Kapok (Ceiba pentandra), även kallat bomullsträd, är en art i familjen malvaväxter som troligen är ursprungligt i tropiska Amerika och möjligen även i Afrika. Namnet används också om kapokfibern eller glansull, som är en kort och svag fiber. Den är svår att spinna till garn, även om det förekommer. Det svenska namnet stavas ibland kapock.

Egenskaper och användning 
Kapok består av hårbildningar på frön och frukter hos växter tillhörande familjen Bombacaceae, varav det viktigaste är det i tropikerna förekommande Cieba pentandra. Frukten hos denna växt är en kapsel som innehåller ett stort antal frön på vilka sitter 1 – 1,5 cm långa, starkt glänsande, silkesliknande hår. Dessa är sköra och lämpar sig därför ej som textilmaterial.

De har emellertid fått en stor användning som stoppning i madrasser, kuddar, stolsdynor etcetera. Som fyllning i simdynor ansågs kapok på sin tid vara ojämförligt bästa material, dels för att det i pressat tillstånd kan bära 36 gånger sin egen vikt, dels för att det i motsats till andra fyllnadsämnen ej påverkas av att blötas och torkas upprepade gånger.

Numera används också kapok, som ofta färgas, av flugbindare (som så kallad dubbing).

Bland andra växter för utvinning av kapok kan nämnas Bombax ceiba och Bombax heptaphylla (Sydamerika och Västindien), Bombax carolinum (Sydamerika), Bombax rhodognaphalon (Östafrika) och Bombax malabaricum (Indien) m fl.

Kapokolja
Frön av Ceiba pentandra är oljehaltiga och ur dem kan pressas en fet, icke torkande olja, så kallad kapokolja. Den är tämligen tjockflytande, gulaktig till färgen och har en svag, behaglig smak och doft. Den kan användas bland annat vid tillverkning av tvål. 

Olja pressas även ur frön av en del andra bambacacéer.

Referenser

Externa länkar

Malvaväxter
Ka Växtindex
Naturfiber
Franska akademien

Franska akademien (franska: Académie Française) är ett lärt samfund i Frankrike, stiftat 1635 av kardinal Richelieu, med uppgift att främja och vårda den franska litteraturen och det franska språket samt att agera som mecenat.

Franska akademien har 40 ledamöter, och leds av en ständig sekreterare. Mellan 1999 och fram till hennes död 2023 hade Hélène Carrère d’Encausse den posten. Ledamöterna inväljs på livstid, och benämnes ”les immortels” (”de odödliga”).

Franska akademien var förebild till Real Academia Española (grundad 1713) och Svenska Akademien (grundad 1786).

Bakgrund
Kung Ludvig XIV blev akademiens beskyddare 1672 varefter akademien i allt högre grad styrdes av kungen. I samband med franska revolutionen 1793 avskaffades de kungliga akademierna, men ett par år senare grundades det mera republikanskt klingande Institut de France varmed Franska akademien återupptog sin verksamhet. Det inhyses numera i institutets byggnad, och leds av institutets byrå.

Till akademiens viktigaste uppgifter hör att utge Dictionnaire de l'Académie française, en ordbok över franska språket, samt att utdela priser och utmärkelser. De främsta av dessa priser är Grand Prix de la francophonie, som instiftades 1986, grand prix de littérature (för skönlitterära verk), Grand Prix du roman (för romaner), Grand Prix de poésie (för lyrik), Grand Prix de philosophie (för filosofiska avhandlingar), och Grand Prix Gobert (för verk om Frankrikes historia).

Nuvarande ledamöter

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Franska akademiens webbplats 

Franska
Akademier och lärda samfund i Frankrike
Organisationer bildade 1635
Organisationer i Paris
Kultur i Paris
Bourges

Bourges (under antiken  Avaricum) är en stad och kommun i departementet Cher i regionen Centre-Val de Loire i de centrala delarna av Frankrike. Kommunen är chef-lieu för 5 kantoner som tillhör arrondissementet Bourges. År  hade Bourges  invånare.

Bourges ligger vid floden Yèvre. Den är préfecture  (huvudstad) i Cher och var också huvudstad i den före detta provinsen Berry.

Historia 
Stadens namn kommer antingen från bituriger; namnet på urinvånarna; eller från det germanska ordet  burg (franska: bourg. spanska: borgos eller på engelska: burgh, berg, eller borough), för "kulle/by". Dess keltiska namn var Avaricon.

Från västgoterna kom Bourges under Klodvig I till Frankerriket, där det på 700-talet blev säte för en greve, från 926 för en vicomte samt sedan det införlivats med den kungliga domänen 1101 huvudstad i Berry. Bourges var från omkring 300 biskopssäte.

Den gotiska katedralen Saint-Étienne började byggas 1195 och invigdes slutligen 1394. Katedralen finns med på världsarvslistan för sin arkitektur. Den anses vara det tidigaste exemplet på höggotisk stil under 1200-talet.

Under  medeltiden fram till 1500-talet var Bourges centrum för ett självstyrande område lett av en Vicomte. Kung Karl VII av Frankrike hade tidvis staden som sitt säte under Hundraårskriget. Hans son, Ludvig XI, föddes där år 1423. 1438 utfärdade Charles den “Pragmatiska sanktionen i Bourges” med avsikt att öka Frankrikes kontroll över Romersk-katolska kyrkan i Frankrike (se även Gallikanism). Under den här perioden var också Bourges ett viktigt centrum för alkemi.

Den impressionistiska målaren Berthe Morisot föddes i Bourges 14 januari 1841.

Sevärdheter 
 Katedralen Saint-Étienne (tidigaste delar från 1195, på Unescos världsarvslista sedan 1992)
 Jacques Cœurs palats
 Maurice Estèvemuseet
 Lederna kring floderna Yevre och Voiselle

Transporter 
Bourges har dagliga tågförbindelser med Paris, Montluçon och Lyon. Den har även påfart till motorvägen A71.

Utbildning 
 Universitetet i Bourges, grundat 1463 av Ludvig XI.
 École des Beaux-Arts

Händelser 

Serge Lepeltier var borgmästare i staden från 1995 till 2014, med undantag för en period 2004-05.

Printemps de Bourges  är en årlig musikfestival som hålls i Bourges varje år.

Målgången i cykelloppet Paris-Bourges, som avhålls årligen i oktober, sker på Boulevard de la République i Bourges.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Bourges

Referens:INSEE

Galleri

Vänorter 

  - Augsburg, Tyskland
  - Aveiro, Portugal
  - Forlì , Italien
  - Koszalin, Polen
  -  Palencia, Spanien
  - Peterborough, Storbritannien

Externa länkar 
 Kommunens hemsida
 bilder på katedralen
 Visiting Bourges (På engelska)

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Cher

Källor 

Orter i Centre-Val de Loire
Kommuner i Cher
James Naismith

James Naismith, född 6 november 1861 i Almonte (idag en del av Mississippi Mills) i Ontario, död 28 november 1939 i Lawrence i Kansas, var basketsportens upphovsman.

Naismith var född i Kanada där han utbildade sig till idrottstränare och han hade också sina första anställningar i hemlandet. 1890 fick han anställning vid Springfield College i Springfield, Massachusetts, USA. Detta college var då YMCA:s speciella träningsskola. 

För att ge sina elever ett alternativ till den ofta ganska enahanda fysiska träningen konstruerade han ett helt nytt bollspel med ett begränsat antal regler och var därmed upphovsman till basket.

Externa länkar 

Basket
Amerikanska uppfinnare
Personer inom sport från USA
Personer inom sport från Kanada
Avlidna 1939
Män
Baskettränare
Födda 1861
Saint-Étienne i Bourges

Saint-Étienne är en gotisk katedral i Bourges i departementet Cher i Frankrike. Katedralen uppfördes 1195–1255 men invigdes inte förrän 1394. Den återfinns på Unescos världsarvslista sedan 1992.

Saint-Étienne är en femskeppig kyrka som saknar transept. Med en inre takhöjd i mittskeppet på drygt 37 m och 21 respektive 9 m i sidoskeppen är den en av höggotikens största katedraler, och den dominerar helt den omgivande staden. Mittskeppets högväggar är nästan helt genombrutna av arkader, triforium och klerestorium, och kyrkorummets vertikalitet är på alla vis typisk för höggotiken. I Bourges har dock reducerade kapitäl lämnats kvar där kolonnerna övergår i knektarna och knektarna övergår i valvets ribbor.

I västfasaden finns fem portaler med rik skulptural utsmyckning från omkring 1250 inspirerade av portalerna i Chartres. Motivet i portalerna är Yttersta domen i den realistiska gotiska stilen med eleganta draperingar och mjuka hårvirvlar, omsorgsfullt återgiven anatomi och materialverkan. I den figurrika kompositionen finns bland annat en leende ärkeängeln Mikael och återuppståndelsen med nakna människor som kliver upp ur sina kistor.

Katedralen är också berömd för sina glasmålningar i koret.

Se även 
 Gotikens arkitektur
 Gotikens konst

Bourges
Världsarv i Frankrike
Världsarv inskrivna 1992
Bourges
Angers

Angers (franskt uttal: [ɑ̃ʒe]) är en stad och prefektur i departementet Maine-et-Loire i Frankrike, Pays-de-la-Loire, cirka 30 mil sydväst om Paris. Den ligger på ömse sidor om floden Maine, bara åtta kilometer före utflödet i Loire, och har fyra broar som går över den. Folkmängden i kommunen uppgick till  invånare i början av , på en yta av  km². Det närmaste storstadsområdet (unité urbaine) hade 226 809 invånare 2007, på en yta av 226,9 km², medan det fulla storstadsområdet (aire urbaine) hade 345 788 invånare samma datum på en yta av 1 502,1 km².

Angers är en universitetsstad, med breda boulevarder, parker och smala gamla gator som minner om stadens långa historia. Hela trakten längs floden är känd för sina prunkande handelsträdgårdar och gårdsbutiker, sin frukt och sina snittblommor. I Angersområdet odlas de s.k. Anjouvinerna.

Drycken Cointreau skapades i Angers av bröderna Adolphe och Edouard-Jean Cointreau. Destilleriet för drycken är idag delvis ett museum öppet för allmänheten.

Historia 
Staden har gamla anor från Romarrikets tid och utgjorde en gång maktcentrum för Foulques Nerras och andra beryktade hertigar av Anjou. Mot 1100-talet, under ätten Plantagenets styre, blev Angers regional huvudstad för ett rike som sträckte sig så långt bort som till Skottland.

Sevärdheter 

Stadens stora sevärdhet är den mäktiga medeltida feodala borgen Chateau d'Angers med sina 17 torn som ligger i stadens centrum. Borgen byggdes mellan 1230 och 1240 på platsen för greve Foulques Nerras fäste. Arbetet inleddes på befallning av Blanche av Kastilien, Ludvig IX:s mor och regent under hans ungdom. De 17 tornen är 60 meter höga och borgen är omgiven av en vallgrav som är 11 meter djup och 30 meter bred. Här finns också den kända apokalypstapeten.

En annan sevärdhet är Angers stora katedral, Cathédrale St-Maurice, som är öppen för besök från allmänheten. Sjön Lac-du-Maine är ett ställe där man kan sola och bada under sommarsäsongen.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Angers

Utbildning 
 École supérieure des sciences commerciales d'Angers

Vänorter 

  Haarlem, Nederländerna, sedan 1964
  Osnabrück, Tyskland, sedan 1964
  Bamako, Malis huvudstad, sedan 1974
  Pisa, Italien, sedan 1982
  Wigan, Storbritannien, sedan 1988
  Södertälje, Sverige, sedan 1998
  Sevilla, Spanien, sedan 2000
  Yantaï, Folkrepubliken Kina, Sedan 2006

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Maine-et-Loire

Källor

Externa länkar 
 Kommunens webbplats

Orter i Pays de la Loire
Kommuner i Maine-et-Loire
Henry Mill

Henry Mill, född 1683, död 26 december 1771 i London, var en brittisk uppfinnare som patenterade den första skrivande maskinen 1714.

Biografi
Mill var äldsta sonen till Andrew och Dorothy Mill och enligt hans epitaf var han en släkting till Sir Hugh Myddelton. Han började arbeta 1720 som ingenjör för New River Company. Mills dödsannons i Gentleman's Magazine uppger att han uppförde vattenverk i Northampton. Mill anställdes av Sir Robert Walpole för att bygga upp vattenförsörjningen för Houghton Hall.  Mill anställde själv senare i livet Robert Mylne som assistent. Han dog ogift i sitt hus i Strand, London, och begravdes i Breamore Church, nära Salisbury, med en lång epitaf till hans minne. I epitafen anges att han var 87 år gammal, men enligt folkregistret var han 88 år gammal.

Uppfinningar
Mill arbetade som vattenverkstekniker för New River Company och lämnade in två patentansökningar under sin livstid. Den ena var för en bussfjäder, medan den andra var för en "Machine for Transcribing Letters". Maskinen som han uppfann tycks utifrån patentet ha likat en skrivmaskin, men ingenting mera är känt. Andra tidiga utvecklare av skrivmaskiner är Pellegrino Turri. Många av dessa tidiga maskiner, inklusive Turris, utvecklades för att göra det möjligt för blinda personer att skriva.

År 1706 erhöll Mill ett patent (nr 376) på en förbättring av transportfjädrar, och 1714 ytterligare ett patent (nr 395) på en anordning "för att trycka eller transkribera bokstäver enskilt eller i följd efter varandra, så snyggt och exakt att de inte kan skiljas från tryckt text, mycket användbar i kontrakt och offentliga handlingar ". Patentet innehåller ingen beskrivning av apparaten, men det har betraktats som det första förslaget till en skrivmaskin.

Referenser

 This article incorporates text from a publication now in the public domain: Lee, Sidney, ed. (1894). "Mill, Henry". Dictionary of National Biography. 37. London: Smith, Elder & Co.

Noter

Externa länkar
 https://type-writer.org/?p=4720.
 https://knappily.com/on%20this%20day/january-7-1714-henry-mill-patents-the-typewriter/5a52ec151f36c2094363698e

Födda 1683
Avlidna 1771
Män
Brittiska ingenjörer
Brittiska uppfinnare
Personer i Storbritannien under 1700-talet