kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lingua Franca Nova

Lingua Franca Nova (lfn, LFN) är ett planspråk som konstruerats för att fungera som internationellt hjälpspråk år 2002. Det skapades av George Boeree, professor emeritus i psykologi vid Shippensburg universitet, i Nederländerna. Språkets ordförråd bygger till största delen på de romanska språken: franska, italienska, katalanska, portugisiska och spanska.

Språket kan skrivas med både latinska och kyrilliska alfabetet.

Introduktion 
Lingua Franca Nova ("elefen") är ett språk utformat för att vara mycket enkelt, regelbundet och lätt att lära sig för internationell kommunikation. Det har ett antal funktioner:
 Har ett begränsat antal fonem. Det låter som italienska eller spanska.
 Det är skrivet fonetiskt. Inget barn ska slösa många år på att studera undantag.
 Det har en riktigt enkel och regelbunden grammatik, som liknar världens kreoler.
 Har en begränsad och helt regelbunden uppsättning produktiva affix för att skapa nya ord.
 Det har väldefinierade regler för ordföljd, som många större språk.
 Har en ordlista baserad på moderna romanska språk. Dessa språk är vanliga och inflytelserika och har bidragit med de flesta av de engelska orden.
 Det är utformat för att naturligt inkludera tekniska termer från latin och grekiska som är vanliga runt om i världen.
 Det är designat för att kännas "naturligt" för dem som förstår romanska språk, men ska även vara lätt för alla andra.

Källor

Externa länkar 
 Lingua Franca Nova
 Lingua Franca Nova - Wiki
 Lingua Franca Nova - Yahoo
 Lingua Franca Nova - Facebook
 Lingua Franca Nova - Disionario
 Lingua Franca Nova - Omniglot

Konstgjorda språk
Stockholmen

Stockholmen kan syfta på följande platser:

Finland 

 Stockholmen, Jakobstad, Österbotten, 
 Stockholmen, Kronoby, Österbotten, 
 Stockholmen, Raseborg, Nyland,

Sverige 

 Stockholmen, Norrtälje kommun,

Se även
Stockholm (olika betydelser)
Stora Stockholmen
Lilla Stockholmen
Polska familjeförbundet

Polska familjeförbundet (polska: Liga Polskich Rodzin, LPR) är ett nationalkonservativt politiskt parti i Polen bildat, genom samgående mellan en rad katolsk-nationella grupper, i april 2001. Partiledare var från 2006 till 2007 Roman Giertych (som även var utbildningsminister fram 5 maj 2006 till 13 augusti 2007). Sedan oktober 2009 är Witold Bałażak partiledare. Tidigare var Allpolsk ungdom knutet till partiet som ungdomsorganisation, men idag ingår organisationen istället i Nationella rörelsen.

Historia 
Polska familjeförbundet bildades i april 2001 då bland annat det av Maciej Giertych grundade Polens nationella parti gick samman med en mängd andra nationalkonservativa grupperingar. Vid denna tidpunkt såg sig LPR som efterföljare till Roman Dmowski och hans rörelse Nationell demokrati. I likhet med Dmowskis rörelse har LPR kritiserats av utomstående bedömare som antisemitisk i sin propaganda. Partiets företrädare har även menat att frimurare utgör ett konkret hot mot den polska nationen.

I valet till sejmen 2001 erhöll partiet 7,87 % (38 mandat) och 2005 7,97 % av rösterna (38 mandat). LPR var den 20-23 juli 2004 med om att bilda den euroskeptiska politiska gruppen IND/DEM i Europaparlamentet. Några av LPR:s Europaparlamentariker hoppade senare under mandatperioden av IND/DEM, varav tre anslöt sig till Gruppen Unionen för nationernas Europa (UEN) och en blev grupplös. I valet den 21 oktober 2007 åkte Familjeförbundet ur sejmen och i Europaparlamentsvalet 2009 förlorade man alla sina mandat.

Politik 
Partiet driver en politik baserat på romersk-katolska värden och motsätter sig legalisering av aborter, separering mellan stat och kyrka samt legalisering av eutanasi, homosexuella partnerskap och narkotika. Utrikespolitiskt förespråkar man samarbete med USA, EU (partiet motsatte sig dock medlemskap i EU) och Ryssland även om man handelspolitiskt för en protektionistisk linje. LPR motsätter sig en anslutning till EMU.

Externa länkar 
Partiets hemsida

Källor 

Nationell demokrati
Politiska partier i Polen
Politiska partier bildade 2001
Nationalkonservativa partier
Antisemitism i Polen
Antifrimureri
Hedenhös (uttryck)

Hedenhös, i uttryck som "inte sedan hedenhös", "från hedenhös", "uti hedenhös", "som i hedenhös", "sedan hedenhös gick i kortbyxor", avser mer eller mindre poetiskt den hedniska forntiden.  Ursprungligen en fornsvensk formulering med betydelsen "från hednisk karls tid", och har ofta uppfattats som anspelande på de stora gravhögarna från hednisk tid, "hedenhög". 

I samtida prosa används hedenhös för att symbolisera att någonting är omodernt. "Affärssystemet Bison ansågs länge ha en Hedenhösstämpel på sig. Så är inte längre fallet." 

Uttrycket har bland annat gett namn till barnböckerna om Barna Hedenhös.

Källor 

Svenska idiom
Prussian Blue

Prussian Blue var en amerikansk musikgrupp som bildades 2003 av två tvillingsystrar, Lynx Vaughan Gaede och Lamb Lennon Gaede, födda 1992. 

De har väckt uppmärksamhet eftersom de framför vit makt-musik och hyllar nazismen och Adolf Hitler. Duons namn kommer av färgpigmentet preussiskt blått som är ett nyckelbegrepp för förintelseförnekare. Dessa hävdar att blåa fällningar saknas i förintelselägrens giftkammare, trots att dödsgasen zyklon B som användes för massgasningar av judar har påståtts bilda fällningar av preussiskt blått. 

Systrarna fick sin utbildning i hemmet av mamman April Gaede som också var den drivande kraften bakom musikgruppen och systrarnas åsikter. 

Louis Theroux gjorde ett tv-program om rasistiska grupper i USA, i vilket han tillbringade mycket tid tillsammans med familjen.

I ett uttalande från 2011 uppger systrarna att de inte längre har sina tidigare åsikter. De har slutat spela och lider båda av hälsoproblem för vilka de får utskriven medicinsk cannabis.

Diskografi
Studioalbum
2004 – Fragment Of The Future
2005 – The Path We Chose

Samlingsalbum
2006 – For The Fatherland

Källor

Externa länkar
Lynx Gaede på IMDb
Lamb Gaede på IMDb
April Gaede på IMDb

Musikgrupper med syskon
Amerikanska musikgrupper
Vit makt-musikgrupper
Högerextremism i USA
Musikgrupper bildade 2003
Musikgrupper upplösta 2008
Sejm

Sejm är den viktigare av den polska nationalförsamlingens två kamrar där den utgör Polens motsvarande underhus. 
Sejmen har 460 platser och dess ledamöter väljs vart fjärde år.

Sejmen etablerades under 1300-talet. Begreppet polsk riksdag härrör från en förlamande vetoregel som gjorde att riksdagen under historisk tid hade svårt att fatta några viktiga beslut.

Se även 
 Polens senat
 Polens president

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Underhus
Polens parlament
Polens senat

Polens senat är en av den polska nationalförsamlingens två kamrar och består av 100 platser. Ledamöterna väljs på fyra år vid allmänna val. Senaten står över sejmen.

Överhus
Polens parlament
Ärg

Ärg är en grön eller blågrön missfärgning som drabbar föremål av koppar eller kopparlegeringar som till exempel mässing eller brons. Missfärgningen orsakas av att föremålet har angripits kemiskt av olika ämnen i sin omgivning, oftast luft och vatten (naturlig ärg) eller av olika syror eller oxidationsmedel (konstgjord ärg).

Den gröna patinan anses ofta vara estetiskt tilltalande, men eftersom det tar minst 50 år innan ett heltäckande lager naturlig ärg har bildats så ärgas ibland föremål (oftast konstföremål) på konstgjord väg redan vid tillverkningen.

Struktur
Ett heltäckande lager naturlig ärg på en kopparyta är uppbyggt av tre lager med olika kemisk sammansättning. Underst, närmast metallen, finns ett lager av röd kopparoxid (Cu2O). Ovanpå den, ett lager svart kopparoxid (CuO). Ytterst finns det synliga, gröna lagret som består av en 1:1-blandning av kopparkarbonat och kopparhydroxid. Det kan också innehålla mindre mängder av andra kopparsalter som till exempel kopparklorid (i närheten av saltvatten), kopparsulfat (om ytan har utsatts för surt regn) eller kopparnitrat (om ytan har utsatts för fågelspillning).

Framställning

Naturlig ärg
Naturlig ärg bildas av att metallen angrips av syre, koldioxid och vattenånga i luften. Föremål som utsätts för väder och vind (till exempel bronsstatyer och koppartak) ärgar fortare än föremål som förvaras inomhus. Föremål som är begravda i marken ärgas också, men strukturen på den ärgen kan skilja sig markant mot den ovan beskrivna som bildas i luft. Föremål som legat i havsvatten en längre tid har ärg som består av mestadels kopparklorid.

Konstgjord ärg
Koppar som angrips av olika syror bildar olika kopparsalter som oftast är gröna eller blå. Det vanligaste är att använda ättiksyra vilket ger kopparacetat som har en behaglig, mörk blågrön färg. Till skillnad från naturlig ärg så är dock kopparacetat vattenlösligt. Svavelsyra och salpetersyra ger kopparsulfat och kopparnitrat som båda är klarblå.

Källor

Se även
Patina
Kopparkarbonat

Galleri

Metallurgi
Typografisk punkt

Punkt är en måttenhet i typografi, som används för bland annat bokstävers storlek (grad), radavstånd (kägel) och bredd på linjer. I modern desktop publishing-typografi är 1 punkt = 0,3528 millimeter. I traditionell europeisk typografi är 1 punkt = 0,376 millimeter

Det finns två (närbesläktade) system för att definiera storleken på en punkt. Traditionellt har man i större delen av Europa använt det franska Didot-systemet, med måttenheten cicero (4,512 millimeter) som bas. En cicero delas in i 12 punkter, och en cicero-punkt (eller didot-punkt) är alltså 0,376 millimeter. I Storbritannien och USA har man istället använt måttenheten pica, som fungerar på samma sätt som cicero, men är något kortare. En traditionell amerikansk pica motsvarar 4,2175 millimeter, medan en modern dator-pica motsvarar 4,233 millimeter. En pica-punkt som används i ett datorprogram motsvarar alltså 0,3528 millimeter. Idag, när desktop publishing-tekniken helt tagit över, och de datorprogram som används kommer från USA, är det i praktiken pica-punkter som används överallt för att ange grad, kägel och linjebredd. De kallas också ibland för desktop publishing-punkter eller postscript-punkter. En del anser att pica-punkter bör kallas ”points” för att skilja dem från cicero-punkter.

Historia 
Redan på Gutenbergs tid rådde oklarheter om måtten på typerna. Stilgjuterierna i olika länder hade alla sina egna måttstandarder. I grunden var detta en följd av den oreda i måttsystem som rådde ända till metersystemets införande.

Så småningom kom man i Europa fram till den så kallade Berthold-Didot-punkten. Den definierades ursprungligen som 1⁄72 av en fransk kunglig fot (0,324 834 3… m). Detta var storleken på en tämligen normal typ. Senare tog man 1⁄12 av detta för mera precisa måttsättningar. Slutresultatet blev alltså 1 p = 1⁄864 av 1 pied = 0,375 965 62… mm. Detta omdefinierades 1973 till exakt 0,376 mm.

En amerikansk DTP-point (pt) definieras som 1⁄72 av 1 US inch = 0,352 777 7… mm. En amerikansk point är 1⁄72,27 av 1 US inch.

1 pt är alltså något mindre än 1 p. Skillnaden kan synas liten, men den är dock fullt märkbar med blotta ögat när man jämför utskrivna texter med samma snitt, den ena med punkt-standard, den andra med point-standard.

12 p kallas på tryckarspråk 1 cicero. Den amerikanska motsvarigheten 12 pt kallas 1 pica. Måttet cicero användes tidigare främst beträffande spaltbredd.

De olika graderna fick i svenska tryckerier en rad fantasifulla namn, som visas i tabellen här. Alternativa namn till kolonel (7 punkter) är mignon och halvmittel.

Ej sällan ser man ifrån engelska översatt litteratur att översättaren av okunnighet översatt point  med punkt,  vilket alltså mättekniskt är inkorrekt. Ibland har felöversättningen mindre betydelse, men i kritiska fall måste man ta hänsyn till skillnaderna.

Noter

Se även
 Typgrad

Typografi
Längdenheter
New Ordentlich Gesangbuch

New Ordentlich Gesangbuch koralbok utgiven 1648 i Lüneburg. Anges som tryckt källa för melodin hämtad ur "Ach Jesu, dessen treu", till psalmen Jag vet på vem jag tror men har omarbetats ganska väsentligt och i J.C.F. Haeffners version (nr 160) används till flera psalmer i 1819 års psalmbok (nr 160, 171, 189, 193, 197, 207, 238, 297, 309, 313, 338, 340, 364, 365, 367 och 473). I 1937 års psalmbok används melodin också till flera psalmer, dock ofta som b-alternativ (nr 200, 222, 285, 290, 363, 368B, 384B, 389B, 393, 493, 557).

Koraler
Jag vet på vem jag tror och samma som till:
Bepröva mig, min Gud
En Fader heter du (=Ack, huru plågas jag)
Den vedervärdighet som mig elända trycker
Du, Herre, gott ej fann
Du som åt människan
Hur kan och skall jag dig
Jag får ej se Guds dag
Jag vet att du ditt ord och löfte aldrig ryggar (=Den vedervärdighet som mig elända trycker)
Mitt skuldregister, Gud
Nu vill jag bryta upp
O gode Herde, du som gav ditt liv för fåren
O Gud, du skänkt mig barn
O Gud, o Gud så from
O Gud, som skiftar allt
O store Allmakts-Gud
Säll den vars överträdelse
Väl mig i evighet

Tyska koralböcker
Sesam på lätt svenska

Sesam öppnar dörrar (tidigare Sesam på lätt svenska) var en nyhetstidning som kom ut en gång i veckan. Tidningen var skriven på lätt svenska. I dagligt tal hette den bara Sesam. Tidningen riktade sig främst till vuxna som lär sig svenska, bland annat på SFI. 

Ursprunget till Sesam var Invandrartidningen, som gavs ut av den statliga Stiftelsen Invandrartidningen fram till och med 1998. Invandrartidningen var en veckotidning, som fanns på sju språk samt på lätt svenska. I samband med att Invandrarverket delades upp i två verk, Migrationsverket och Integrationsverket, ansåg sig regeringen inte längre ha råd att ge ut Invandrartidningen. Chefredaktören Jolin Boldt köpte utgivningsrättigheten och bytte namn på tidningen till Nyhetstidningen Sesam. Tidningen månade om ett invandrar- och minoritetsperspektiv och var skriven på lätt svenska. Nyhetstidningen Sesam utkom under fyra år, 2002 begärde Boldt tidningen i konkurs. Utgivningsbeviset köptes av mediekooperativet Stockholms Fria Tidning,  sedermera Fria Tidningar, som ändrade namnet till Sesam på lätt svenska.  2012 ändrade Fria Tidningar namnet på tidningen till Sesam öppnar dörrar. 

I juli 2016 förvärvades Sesam och alla Frias tidningar som tidigare ägdes av mediekooperativet Stockholms Fria Tidning istället av ETC.  ETC Fria AB bildades. VD för ETC Fria AB är Caspar Behrendt. Sesam lades ner hösten 2017.

Se även 
Nyhetstidningen

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Tidningar startade 1999
Nedlagda svenska tidningar
Tidningar nedlagda 2017
Mångtusen frälsta tågat in i himmelens palats

Mångtusen frälsta tågat in i himmelens palats är en sång med engelskt ursprung och som sjungs på en engelsk melodi. Den svenska översättningen gjordes 1888 av Erik Leidzén sr.

Publicerad i 
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 75 under rubriken "Frälsning".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 360 under rubriken "Frälsning".

Brittiska psalmer
O Jesus, jag längtar bli fullkomligt ren

O Jesus, jag längtar bli fullkomligt ren är en sång med text skriven före 1872 av James Nicholson och musik från 1872 av William Gustavos Fischer. 1875 översattes sången till svenska av Erik Nyström och 1893 bearbetades den av Erik Leidzén sr.

Publicerad i
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1907 som nr 174. 
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 210 under rubriken "Helgelse - Överlåtelse och invigning".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 209 under rubriken "Helgelse".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 439  under rubriken "Helgelse".

Amerikanska psalmer
William Gustavos Fischer

William Gustavos Fischer, född 1835, död 1912, amerikansk kompositör och sångledare av tysk härkomst. Han finns representerad i Frälsningsarméns sångbok 1990 (FA) med två verk.

Sånger
Jag har kommit till Herrens välsignelsedal (FA, nr. 418)
O Jesus, jag längtar bli fullkomligt ren (FA, nr. 439)

Amerikanska koralkompositörer
Män
Födda 1835
Avlidna 1912
James Nicholson (psalmförfattare)

James Nicholson, amerikansk metodistpastor och psalmförfattare under 1800-talet.

Psalmer
Ack Jesu! Jag längtar att helt blifwa din nr 40 i Sånger till Lammets lof 1877, nr 129 i Svensk söndagsskolsångbok 1908 översatt av Erik Nyström. 
Har du hört om min Faders hus nr 765 i Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 översatt av Erik Nyström.
O Jesus, jag längtar bli fullkomligt ren 

Amerikanska psalmförfattare
Män
Födelseår saknas
Dödsår saknas
Michael Runeberg

Carl Michael Runeberg, född 21 april 1905 i Helsingfors, död 1987, var en finländsk skolledare. Han var son till stadsläkare Einar Runeberg (1877–1938), sonson till Johan Wilhelm Runeberg och sonsonson till Johan Ludvig Runeberg. 

Runeberg blev student 1924, filosofie magister 1927, filosofie licentiat 1934 och filosofie doktor 1947. Han var vikarie i diverse skolor i Helsingfors 1931–32, t.f. äldre lektor i historia vid Hangö samlyceum 1932–33, lärare i historia och filosofi vid Privata svenska flickskolan i Borgå 1933–37, lärare i historia och svenska samt rektor vid Kotka svenska samskola 1937–47, och lärare i historia och psykologi samt rektor vid Nya svenska läroverket i Helsingfors 1947–68.

Runeberg var ordförande för skandinaviska studentföreningen i Paris 1928–29, för Svenska folkpartiets lokalavdelning i Kotka och omnejd, ledamot av Svenska Finlands folkting 1944 och 1948. Han blev hedersprofessor 1965.

Bibliografi
Sveriges politik under Krimkriget (1934)
Kotka stads historia, (del II, 1954)
 Finland under Orientaliska kriget (1962)
Det orientaliska kriget och Finland (1963)

Filmmedverkan

Källor

Finländska skolledare
Finländska professorer
Födda 1905
Avlidna 1987
Män
Lärare från Helsingfors
Finlandssvenska pedagoger
Finländska innehavare av professors namn
Kaarlo Kytö

Kaarlo Armand Kytö, född 22 februari 1902 i Helsingfors, död 17 december 1985 i Björneborg, var en finländsk sångare, skådespelare och teaterregissör.

Biografi
Kytös föräldrar var pannarbetaren Antti Johan Kytö och Maria Josefiina Mattila. Kytö studerade först vid Helsingfors folkskola och därefter vid en yrkesskola, innan han anslöt sig till operaklassen vid Helsingfors musikuniversitet. Hans musiklärare var Väinö Lehtinen, Eino Rautavaara, Eino Forsman och Riccardo Pettinella.

Kytö började uppträda med teater vid Helsingfors arbetarteater åren 1917-1918 samt 1921-1927. Vidare uppträdde han vid Oulun Työväen Näyttämö 1921, Helsingfors stadsteater 1927-1929, Tammerfors arbetarteater 1929-35 och Helsingfors stadsteater 1935-1949. Vid den sistnämnda arbetade Kytö också som regissör. Kytö arbetade fortsättningsvis som regissör på olika teatrar längs den finska kusten; 1949-55 vid Björneborgs stadsteater, 1955-1959 vid Kotkas stadsteater, 1959-1963 vid Raumo stadsteater samt 1963-69 vid Vasas finska teater. Han gjorde också utbildningsresor utomlands; till Italien, Tyskland och Österrike 1927, återigen till Tyskland 1931, till Ryssland 1933, till England och Frankrike 1935 samt till Sverige 1950. Under 1930- och 1960-talen var Kytö verksam som lärare vid diverse teatrar i Finland.

1926 filmdebuterade Kytö och medverkade  i Fänrik Ståls sägner-del II. Åren 1930-1933 samt 1937 gjorde Kytö 65 skivinspelningar med sånger av bland andra Karl Rüster, Martti Jäppilä, R.R. Ryynänen, Väinö Tuominen, Valto Tynnilä, Matti Jurva och Dagmar Parmas. En del inspelningar gjordes tillsammans med Georg Malmstén. Kytö gjorde skivinspelningar med Dallapé, Columbus-orkestern, Viljo Vesterinen, Parlophon-orkestern och Edison Bell-orkestern.

Referenser

Noter

Finländska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1902
Avlidna 1985
Regissörer från Helsingfors
Finländska sångare under 1900-talet
Finländska teaterregissörer
Sångare från Helsingfors
Skådespelare från Helsingfors
Jag har kommit till Herrens välsignelsedal

Jag har kommit till Herrens välsignelsedal är en psalmssång med text från 1874 av Annie Wittenmeyer och musik av William Gustavos Fischer.

Publicerad i 
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1907 som nr 307.
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 124 under rubriken "Helgelse - Helgelsens verk".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 169 under rubriken "Helgelse".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 418 under rubriken "Helgelse".
Sångboken 1998 som nr 59.

Amerikanska psalmer
Wilgot Ohlsson

Wilgot Ohlsson var en svensk amatörskådespelare som medverkade i ett antal av de första svenska spelfilmerna.

Wilgot Ohlson hörde till de unga amatörer, huvudsakligen med koppling till den lokala teaterföreningen Thalia i Kristianstad, vilka sommaren 1909 engagerades av Svenska Biografteatern för att medverka i de tre produktioner som betecknats som "[d]en första mer seriöst anlagda spelfilmsproduktionen i vårt land" (Lars Lindström). 

Ohlsson, vilken även hade scenvana som turnerande recitatör av Fröding, spelade Knut Algotsson, brudens far, i Bröllopet på Ulfåsa I och prosten i Värmlänningarne. I Fänrik Ståls sägner hade han dubbla roller, dels som titelrollen Fänrik Stål, dels som general Sandels. I den senare rollen medverkade Ohlsson i en scen som av filmhistorikern Leif Furhammar har beskrivit som tekniskt "anmärkningsvärd" för sin tid, nämligen ett inslag av subjektiv kamera där publiken får se slagfältet såsom genom Sandels kikare.

Ohlsson medverkade även ett par år senare i filmen En sann historia från Fläsian eller Gubben X, kikaren och albusken, vilken dock kort efter sin premiär totalförbjöds av censuren såsom stridande "mot goda seder".

De biografiska data som Svensk Filmdatabas angiver för Ohlsson bygger av allt att döma på förväxling med en annan person med likartat namn, grosshandlaren Wilgot Ohlson, far till författaren Ulla Bjerne.

Filmografi

Källor
 Leif Furhammar: Filmen i Sverige – En historia i tio kapitel (utgiven i samarbete med Filminstitutet; Höganäs 1991), sidan 33f.
 Lars Lindström: "Skåne i början" i Skånska kinematografen – En bok om film i Skåne och skånska filmare (Sydsvenska Dagbladets årsbok; Malmö 1976); sidan 19ff.
 Lars Åhlander: Svensk filmografi 1 – 1897–1919 (Stockholm 1986), sidan 44.

Fotnoter

Födelseår saknas
Dödsår saknas
Svenska skådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Män
Ellen Ströbäck

Ellen Louisa Elisabet Persson Ströbeck, senare Jacobsson, född 16 januari 1887 i Kristianstad, död där 10 april 1962, var en svensk skådespelare. Hon var en av den svenska filmens första stjärnor, med ett gage på 7 kr/dag, och utgjorde med Georg Dalunde ett av svensk films första kärlekspar, i Carl Engdahls Värmlänningarne (1910). Hon var gift med skådespelaren Gotthard Jacobsson.

Filmografi

Källor 

Noter

Skådespelare från Kristianstad
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Kvinnor
Födda 1887
Avlidna 1962
Oscar Söderholm

Oscar Söderholm, född 7 juli 1875 i Falun, död 7 juli 1936 i Söderhamn, var en svensk skådespelare, fotograf och regissör.

Filmografi

1910 – Bröllopet på Ulfåsa

Regi och filmfoto

Källor

Externa länkar 
 

Svenska fotografer
Svenska filmfotografer
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska stumfilmsregissörer
Män
Födda 1875
Avlidna 1936
Frida Greiff

Frida Greiff, folkbokförd Anna Alfrida Appelgren, ogift Greiff, född 31 augusti 1884 i Kristianstad, död 18 april 1959 i Malmö, var en svensk skådespelare och operettsångare.

Greiff medverkade 1910 i tre filmer: Värmlänningarne, Fänrik Ståls sägner och Bröllopet på Ulfåsa.

Hon var 1912–1918 gift med skådespelaren Arne Lindblad. 1920 gifte hon sig med t. f. stadsfiskalen i Simrishamn, Max Kjellbom, och hon var från 1925 gift med skådespelaren och dekorationsmålaren Erik Appelgren.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 
 Frida Greiff på Svensk Filmdatabas

Svenska operettsångare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Skådespelare från Kristianstad
Födda 1884
Avlidna 1959
Kvinnor
Robert Olsson (fotograf)

Robert Andreas Olsson, född 16 augusti 1877 i Kristianstad, död 1941 i Los Angeles i USA, var en svensk fotograf, regissör och manusförfattare.

Olsson var filmfotograf hos Svenska Biografteatern under bolagets första tid i Kristianstad. Han arbetade senare för Palladiumfilm i Köpenhamn och knöts senare till Kinemacolor i London och via American Kinemacolor kom han slutligen till Hollywood.

Regi och filmmanus

Filmfoto

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
 

Svenska fotografer
Svenska filmfotografer
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska stumfilmsregissörer
Män
Födda 1877
Avlidna 1941