kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lucretius

Titus Lucretius Carus, född under första halvan av sista århundradet f.Kr, möjligen 99 f.Kr., död troligtvis 55 f.Kr. var en romersk filosof och författare.

Asteroiden 6240 Lucretius Carus är uppkallad efter honom. 

Lucretius författade hexameterdikten i sex böcker Om tingens natur (originaltitel: De rerum natura), som är ett viktigt verk för epikurismen. Verket är även Lucretius enda. Lucretius var ingen originell tänkare, hans lära har till fullo inspirerats av Epikuros och hans skola.

Inget är känt om Lucretius familj, men oavsett om han var född i en högättad släkt eller inte, så är det klart att han fick en utmärkt utbildning. Han var en mästare på latin och grekiska och hade en bred kunskap om de två språkens litteratur. Hans förkärlek till lagenliga och politiska metaforer antyder att han kan ha förberett sig för en juridisk eller politisk karriär.

Hans inflytande på moderna fritänkare ansågs ännu under 1700-talet vara så farligt att kardinal Melchior de Polignac, år 1747 skrev en dikt i nio böcker på latin mot honom: Anti-Lucretius, sive de Deo et Natura, den översattes till flera språk och fick stor spridning.

Svenska översättningar av De rerum natura 

 Lucretii dikt om världsaltet (försök till svensk öfversättning af Axel Jacobson) (Westling,  1897)
 Om världsalltet (översättning Axel Jacobsson) (Nordin & Josephson, 1903-1904)
 Om tingens natur (översättning till prosa samt inledning och kommentar av Bertil Cavallin) (Forum, 1972)
 Om tingens natur (tolkad och kommenterad av Ingvar Björkeson) (Natur och kultur, 2002)

Källor
Otfried Höffe, De Stora Filosoferna

Noter

Externa länkar

Verk av Lucretius på Project Gutenberg
 

Födda 99 f.Kr.
Avlidna 55 f.Kr.
Epikuréer
Män
Romerska filosofer
Romerska poeter
Latinskspråkiga författare
Personer i Romerska riket under 100-talet
Borta med vinden

Borta med vinden (originaltitel: Gone with the Wind) är en roman av Margaret Mitchell som publicerades 1936, på svenska utkom den 1937 i översättning av Maj Almquist Lorents. Boken utspelar sig under det amerikanska inbördeskriget. Titeln skall Margaret Mitchell ha hämtat från ett diktverk av den engelske poeten Ernest Dowson, "Non Sum Qualis Eram Bonae sub Regno Cynarae".

Centrala rollfigurer 
 Katie Scarlett O'Hara, irländaren Gerald O'Haras rättframma och stolta äldsta dotter. Uppvaktas av många män, men önskar hela tiden att hon vore gift med Ashley Wilkes.
 Kapten Rhett K. Butler, en av Scarletts många beundrare samt tredje make, charmig men med ett visst rykte. 
 Major George Ashley Wilkes, galant sydstatsherre som Scarlett är kär i, men som gifter sig med sin kusin, Melanie.
 Melanie (Hamilton) Wilkes, Ashleys hustru och kusin. Hon är en ödmjuk, stillsam och älskvärd sydstatsdam.

Tema och kritik 
Borta med vinden är en romantiserad kalkering av 1800-talets storromaner, som till exempel Tolstojs Krig och fred, men saknar förlagornas psykologiska karaktärsteckning, nyskapande och aktuella idéstruktur. De centrala rollfigurerna, den företagsamma Scarlett O'Hara (som Margaret Mitchell först döpt till Pansy O'Hara men förläggaren ändrade förnamnet innan romanen publicerades) och den demoniske Rhett Butler, motsvarar de vanliga klichéer som förekom i 1800-talsromanernas berättelseflora. Borta med vinden vann Pulitzerpriset 1937. Den är en av de mest välkända amerikanska romanerna.

Kritik mot romanen 
Romanen har kritiserats för att ge en idealiserad bild av Sydstaterna och slaveriet. Den har ansetts vara en viktig del av Lost cause-myten vilken bygger på föreställningen att Sydstaterna stred för en rättfärdig sak mot en övermäktig fiende och att skälet till Sydstaternas förlust snarare berodde på motståndarens tjuvknep än förlust i ärlig strid (jrf. dolkstötslegenden). I myten ingår även föreställningen att kriget rörde den skilda livsstil som utvecklats i Södern, The Southern way of life, snarare än slaveriets avskaffande.

Kritik har vidare riktats mot skildringen av de svarta karaktärerna i romanen. De liknas ofta med djur (hund, gorilla etc). Även skildringen av den lojala och tillsynes nöjda slaven Mammy har kritiserats för att dels vara förskönande dels en stereotyp. Ku Klux Klan skildras som en organisation som försvarar Söderns kvinnor mot våldsamma svarta män. Rhett Butler och Scarlett O'Hara tar avstånd från organisationen enbart på grund av att den inte är bra för affärerna.

Filmatisering 
Filmen Borta med vinden från 1939, som bygger på boken, satte ett svårslaget publikrekord. Där spelar Clark Gable och Vivien Leigh romanfigurerna Rhett Butler respektive Scarlett O'Hara. Men när Margaret Mitchell själv blev tillfrågad om vem som skulle spela Rhett Butler i filmatiseringen föreslog hon Groucho Marx. Om hon skämtade är ännu oklart.

Referenser 

Skönlitteratur 1936
Amerikanska romaner
Engelskspråkig litteratur
Historiska romaner
Amerikanska inbördeskriget i skönlitteratur
1860-talet i skönlitteratur
Engelskspråkiga böcker av amerikanska författare som blivit film
Romaner som blivit film
Augustus hus

Augustus hus (latin: Domus Augusti) är en antik byggnad på Palatinen i Rom.

I husets övre del finns en peristyl, och på en nedre terrass ligger sviter av symmetriskt ordnade rum. Här hade kejsar Augustus sina privata bostadsrum; enkelheten är omvittnad i litteraturen.

Augustus hus öppnades åter för allmänheten den 10 mars 2008.

Bilder

Källor
 ”Splende a colori la Casa di Augusto”. Corriere della Sera 10 mars 2008.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Rom
Palatinen
Rione Campitelli
Tysklands Grand Prix 1996

Tysklands Grand Prix 1996 var det elfte av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1996.


Resultat
 Damon Hill, Williams-Renault, 10 poäng
 Jean Alesi, Benetton-Renault, 6 
 Jacques Villeneuve, Williams-Renault, 4
 Michael Schumacher, Ferrari, 3
 David Coulthard, McLaren-Mercedes, 2
 Rubens Barrichello, Jordan-Peugeot, 1 
 Olivier Panis, Ligier-Mugen Honda
 Heinz-Harald Frentzen, Sauber-Ford 
 Mika Salo, Tyrrell-Yamaha 
 Martin Brundle, Jordan-Peugeot
 Ricardo Rosset, Footwork-Hart
 Pedro Lamy, Minardi-Ford
 Gerhard Berger, Benetton-Renault (varv 42, motor)

Förare som bröt loppet
 Eddie Irvine, Ferrari (varv 34, motor) 
 Johnny Herbert, Sauber-Ford (25, vibrationer)
 Pedro Diniz, Ligier-Mugen Honda (19, motor) 
 Ukyo Katayama, Tyrrell-Yamaha (19, snurrade av) 
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes (13, växellåda)
 Jos Verstappen, Footwork-Hart (0, kollision)
 Giovanni Lavaggi, Minardi-Ford (0, kollision)

VM-ställning

 

1996 i Tyskland
Tysklands Grand Prix
Giallo

Gialli (plural) är en italiensk form av eleganta skräckbetonade thrillrar. Filmerna innehåller ofta mycket våld och avklädda kvinnor och kan ses som en föregångare till slasher-genren. Benämningen Giallo kommer ifrån italienskans ord för gul som också var den färg förlaget Mondadoris pocketdeckares omslag hade haft sedan 1920-talet. Pionjärer inom genren är Mario Bava och Dario Argento.

Historia 
Mario Bava är den som anses ha lagt grunden till genren med sin film La ragazza che sapeva troppo från 1963. Det är en svartvit film starkt inspirerad av den våg av krimis som hade dominerat i Tyskland på 1950-talet. När Bava året därpå gjorde Blod och svarta spetsar i färg hade såväl grundformeln med ett mordmysterium som en central del av handlingen och en filmiskt mustig och färgrik palett utvecklats.

Dario Argento var viktig för genrens utveckling. Hans Ljudet från kristallfågeln (1970) använde ett djärvt kameraarbete och ett psykologiskt motiv för morden, saker som går igen i nästan alla efterföljande filmer i genren. Mördarens bakgrund och en pseudopsykologisk förklaring till brotten utforskas ibland in absurdum.

Lucio Fulcis The New York Ripper (1982) är en av genrens svarta får då våldet i filmen är så grovt och kvinnosynen så misogynistisk.

Urval av filmer
La ragazza che sapeva troppo (1963) (Mario Bava)
Sei donne per l'assassino (1964) (Mario Bava)
svensk titel Blod och svarta spetsar
L'uccello dalle piume di cristallo (1970) (Dario Argento)
svensk titel Ljudet från kristallfågeln
Ragazza tutta nuda assassinata nel parco (1972) (Alfonso Brescia)
engelsk titel Naked Girl Killed in the Park
Tutti i colori del buio (1972) (Sergio Martino)
engelsk titel All the Colors of the Dark
Gatti rossi in un labirinto di vetro (1975) (Umberto Lenzi)
engelsk titel Eyeball
Nude per l'assassino (1975) (Andrea Bianchi)
engelsk titel Strip Nude for Your Killer
La casa dalle finestre che ridono (1976) (Pupi Avati)
svensk titel Huset med de skrattande fönstren
La ragazza dal pigiama giallo (1977) (Flavio Mogherini)
engelsk titel The Girl in the Yellow Pyjamas
alternativ engelsk titel The Pyjama Girl Case
Lo squartatore di New York (1982) (Lucio Fulci)
engelsk titel The New York Ripper
Tenebre (1982) (Dario Argento)
Giallo alla regola (1988) (Stefano Roncoroni)
svensk titel Farligt förvärv (Sverige; visad i SVT 1997)

Referenser

Filmgenrer
Italiensk film
Question 7

Question 7 är en västtysk-amerikansk film från 1961, har vunnit många utmärkelser på tyska filmfestivaler.

Handling
Far och son måste båda bestämma sig för hur framtiden ska bli och viljan att stå upp för sin övertygelse.

Om filmen
Filmen är inspelad i Berlin. Den hade världspremiär vid filmfestivalen i Berlin i juni 1961, den har inte haft svensk premiär.

Rollista
Michael Gwynn - pastor Friedrich Gottfried
Christian De Bresson - Peter Gottfried, sonen
Almut Eggert - Anneliese Zingler, dottern
Margaret Jahnen - Gerda Gottfried 
Erik Schumann - Rolf Starke, lärare
Leo Bieber - Herr Rettmann, partisekreterare 
Max Buchsbaum - Hermann, polisinspektör  
John Ruddock - Martin Kraus, kyrkvaktmästare
Eduard Linkers - Otto Zingler, verkmäsare
Fritz Wepper - Heinz Dehmert, ungdomsledare
Philo Hauser - Friseur, kyrkvärd
Ernst Konstantin - biskop 
Helmo Kindermann - Luedtke, poliskonstapel
Louis V. Arco - Herr Dörfl, kyrkvärd  
Sigurd Lohde - Herr Kesselmair, bonde och kyrkvärd
Rolf von Nauckhoff - Karl Marschall, kyrkvärd

Utmärkelser
1961 - Filmfestivalen i Berlin - OCIC-priset, Stuart Rosenberg
1961 - Filmfestivalen i Berlin - Unga filmpriset, Stuart Rosenberg
1961 - NBR-priset, bästa film
1962 - Tyska filmpriset - specialpris i silver för spelfilm

Källor
 

Västtyska biografifilmer
Västtyska dramafilmer
Västtyska historiefilmer
Filmer 1961
Judd Nelson

Judd Nelson, född 28 november 1959 i Portland, Maine, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi (urval)
 1984 - Making the Grade
 1985 - Breakfast Club
 1985 - St. Elmo's Fire
 1991 - New Jack City
 1994 - Airheads
 2000 - Stugan vid sjön
 2001 - Jay and Silent Bob Strike Back

Externa länkar
 
 Judd Nelson Web Site

Födda 1959
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Portland, Maine
Män
Levande personer
En midsommarnattsdröm (film, 1935)

En midsommarnattsdröm (engelska: A Midsummer Night's Dream) är en amerikansk romantisk komedifilm från 1935 i regi av Max Reinhardt och William Dieterle. Filmens manus skrevs av Charles Kenyon och Mary C. McCall, Jr., baserat på William Shakespeares pjäs med samma namn. Detta var den första filmatiseringen av en av Shakespeares pjäser. I huvudrollerna ses James Cagney, Mickey Rooney, Olivia de Havilland, Jean Muir, Joe E. Brown, Dick Powell, Ross Alexander, Anita Louise, Victor Jory och Ian Hunter.

Rollista i urval 
Hovet i Aten
 Ian Hunter – Theseus, hertig av Aten
 Verree Teasdale – Hippolyta, amasonernas drottning, trolovad med Theseus
 Hobart Cavanaugh – Philostrate
 Dick Powell – Lysander, kär i Hermia
 Ross Alexander – Demetrius, kär i Hermia
 Olivia de Havilland – Hermia, kär i Lysander
 Jean Muir – Helena, kär i Demetrius
 Grant Mitchell – Egeus, Hermias far

Skådespelarna
 Frank McHugh – Qvitten, timmerman
 Dewey Robinson – Snug, snickare
 James Cagney – Botten, vävare
 Joe E. Brown – Flöjt, blåsbälgsflickare
 Hugh Herbert – Snut, kittelflickare
 Otis Harlan – Magerman, skräddare
 Arthur Treacher – epilog

Älvorna
 Victor Jory – Oberon, Älvkung
 Anita Louise – Titania, Älvdrottningen (Carol Ellis: sångröst)
 Nini Theilade – älva, Titanias hovdam
 Mickey Rooney – Puck eller Robin Goodfellow, en älva
 Katherine Frey – Ärtblom
 Helen Westcott – Spindelväv
 Billy Barty – Senapskorn

Musik 
Filmen innehöll en del av Felix Mendelssohns musik som ursprungligen skrevs till pjäsen, men den anpassades till en något annorlunda typ av orkester av Erich Wolfgang Korngold. Bronislava Nijinska gjorde koreografin till älvornas dans.

Priser och nomineringar 
En midsommarnattsdröm vann två Oscar: Hal Mohr vann priset för bästa foto, och Ralph Dawson för bästa klippning.

Referenser

Externa länkar 

 
 
 
 

Amerikanska filmer 1935
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
Filmmusik av Erich Wolfgang Korngold
Midsommar på film
Filmer baserade på En midsommarnattsdröm
Filmer i regi av William Dieterle
Adductor longus

Musculus adductor longus är en stor triangelformad muskel belägen på insida lårbenet. Muskeln ingår i en grupp av flera muskler som adducerar höften. De andra musklerna är musculus adductor magnus och musculus adductor brevis. Muskeln utgör den undre och inre delen av femorala triangeln. Muskeln är lokalisrad mellan Adductor brevis och musculus adductor magnus.

Anatomi 

 Ursprung: os pupis, något lateralt om pubissymfysen
 Fäste: linea aspera på den mellersta inre tredjedelen av lårbenet.
 Funktion: adduktion, flexion och utåtrotation av höften.
 Blodförsörjning: arteria femoralis profundus och arteria obturatorius.
 Innervation: nervus obturatorius (L2-L4).

Skador 
Skador i musculus adductor longus står för mellan 60 och 90 procent av alla skador i adduktormuskulaturen.
Idrotter där skador på musculus adductor longus är vanliga:

 fotboll
 karate
 tennis
 basket
 ridning

Skademekanism 
Skador i muskeln uppstår då muskeln blir kraftigt utsträckt samtidigt som den utför excentriskt arbete. Skälet till detta är att musklerna utvecklar mest kraft i den excentriska fasen. Så länge kraftutvecklingen är viljemässig går det bra, men då situation uppstår som medför ofrivillig kraftutveckling kan skadligt stora krafter utvecklas. Den största excentriska kraften på adduktormuskulaturen uppstår då höften är utåtroterad och abducerad. Exempelvis en fotbollsspelare som skjuter ett skott med höften utåtroterad (bredsida). Om då benet som utför en adducerande rörelse möts av en kraftig motsatt kraft, exempelvis från en motspelare, kan stora krafter uppstå i senan och leda till skada. Skadorna uppstår oftast i muskel-senövergången.

Riskfaktorer 
Den största risken är tidigare skada i muskeln. Andra risker kan vara ålder, svaga adduktorer, muskulär trötthet, nedsatt rörlighet.

Symptom 
Den som skadar sig upplever ofta en plötslig smärta i ljumsken, som kommit på vid en viss aktivitet. Smärtan blir värre vid aktivitet. Det smärtar att adducera benen mot motstånd. Ibland kan det uppstått en avulsionsfraktur (ben i senfästet lossnar) vid skadetillfället.

Utredning 
Röntgen kan vara av värde för att bedöma skadan. I de allra flesta fall är undersökningen negativ, men ibland kan en avulsionsfraktur upptäckas. Röntgen kan också bidra till att upptäcka  osteitis pubis, avulsionsfrakturer i tillväxtzoner (yngre personer) samt stressfrakturer i höft och bäcken.

Referenser

Externa länkar 
 Adductor longus

Skelettmuskler
Nedre extremitetens anatomi
Constantin Hansen

Carl Christian Constantin Hansen, född 3 november 1804 i Rom i Italien, död 29 mars 1880 i Köpenhamn i Danmark, var en dansk målare.

Constantin Hansen var son till porträttmålaren Hans Hansen. Vid tolv års ålder blev han antagen till Kunstakademiets Arkitektskole, men han avbröt studierna 1825 och började istället på en målarskola. År 1835 fick han ett tvåårigt resestipendium och reste via Berlin, Dresden, Prag, Nürnberg och München till Rom, där han umgicks med andra danska konstnärer, bland andra skulptören Bertel Thorvaldsen. Han reste även runt i Italien.

När Kunstforeningen i Köpenhamn 1837 beställde en målning med något motiv från Rom, målade Hansen den nu berömda Ett sällskap danska konstnärer i Rom. Rom hade blivit en magnet för flera danska konstnärer, och målningen skildrar det kamratliga umgänget mellan konstnärerna. Hansen målade också flera motiv från Rom: scener med folkliv och den romerska arkitekturen.

Efter åtta år i Rom studerade Hansen freskmåleri i München, innan han återvände till Danmark. Där hade han fått i uppdrag att måla universitetets stora sal åt universitetet i Köpenhamn. Arbetet pågick 1844–1853 och Hansen målade där figurer och motiv ur mytologin. Hansen var särskilt intresserad av historiemåleri med motiv ur den nordiska mytologin. Åren 1860–1864 målade han den berömda tavlan Den grundlagsstiftande nationalförsamlingen på beställning av grosshandlaren Alfred Hage.

År 1846 gifte han sig med Magdelene Barbara Købke, och tillsammans fick de nio barn. År 1854 utnämndes Hansen till hedersprofessor, men det dröjde till 1864 innan han blev medlem av Kunstakademiet. Hansen är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum och Nationalmuseum i Stockholm.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Danska historiemålare
Danska konstnärer under 1800-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Statens Museum for Kunst
Födda 1804
Avlidna 1880
Män
Representerade vid Thorvaldsens Museum
Ungerns Grand Prix 1996

Ungerns Grand Prix 1996 var det tolfte av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1996.


Resultat
 Jacques Villeneuve, Williams-Renault, 10 poäng 
 Damon Hill, Williams-Renault, 6
 Jean Alesi, Benetton-Renault, 4
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes, 3
 Olivier Panis, Ligier-Mugen Honda, 2
 Rubens Barrichello, Jordan-Peugeot, 1 
 Ukyo Katayama, Tyrrell-Yamaha
 Ricardo Rosset, Footwork-Hart
 Michael Schumacher, Ferrari (varv 70, gasspjäll)
 Giovanni Lavaggi, Minardi-Ford (69, snurrade av)

Förare som bröt loppet
 Gerhard Berger, Benetton-Renault (varv 64, motor) 
 Heinz-Harald Frentzen, Sauber-Ford (50, elsystem)
 Johnny Herbert, Sauber-Ford (35, motor) 
 Eddie Irvine, Ferrari (31, växellåda)
 Pedro Lamy, Minardi-Ford (24, upphängning)
 David Coulthard, McLaren-Mercedes (23, motor) 
 Jos Verstappen, Footwork-Hart (10, snurrade av) 
 Martin Brundle, Jordan-Peugeot (5, snurrade av) 
 Pedro Diniz, Ligier-Mugen Honda (1, kollision) 
 Mika Salo, Tyrrell-Yamaha (0, kollision)

VM-ställning

 

1996 i Ungern
Ungerns Grand Prix
Birgu

Birgu (maltesiska: Il-Birgu), är en liten stad och kommun på Malta. När riddarna anlände till Malta 1530 gjorde de Birgu till sin huvudstad eftersom det låg vid kusten och den tidigare huvudstaden Mdina var placerad inne i landet. Staden spelade en viktig roll under belägringen av Malta 1565. Efter belägringen kallades staden även Città Vittoriosa, italienska för "den segerrika staden". Belägringen visade dock att staden var sårbar för angrepp, varför Valletta började anläggas 1566 och sedermera tog över rollen som huvudstad.

Källor

Externa länkar
 Birgu Local Council

Orter i Malta
Indelningar i Malta
Rapphöns

Rapphöns (Perdix) är ett släkte med fåglar i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar. Släktet omfattar tre arter som förekommer från Europa till Tibet och Manchuriet:
 Rapphöna (P. perdix)
 Stäpprapphöna (P. dauurica)
 Tibetrapphöna (P. hodgsoniae)

Referenser

Externa länkar

Fasanfåglar
Fågelsläkten
Alfred Kinsey

Alfred Charles Kinsey, född 23 juni 1894 i Hoboken i New Jersey, död 25 augusti 1956 i Bloomington i Indiana, var en amerikansk biolog och sexolog samt professor i entomologi och zoologi.

Biografi
Kinsey grundade "Institute for Sex Research" (numera "Kinsey Institute for Research in Sex, Gender and Reproduction") vid Indiana University – Bloomington. Hans rön om mänsklig sexualitet publicerades i Sexual Behavior in the Human Male (1948) och Sexual Behavior in the Human Female (1953), allmänt kända som Kinsey-rapporterna. Dessa rapporter hade stort inflytande på de sociala och kulturella värderingarna i USA från tidigt 1950-tal och framåt, och hade stor betydelse för den sexuella revolutionen.

Alfred Kinsey avled 1956 av en hjärtsjukdom komplicerad av lunginflammation.

Efter 25 års forskning publicerade James H. Jones, som är professor i historia vid University of Colorado, år 1997 en biografi med titeln Kinsey: A Public/Private Life. Det är idag väl dokumenterat att Kinsey hade ett sexliv som stod i skarp kontrast till den offentliga bilden av honom som en mycket stillsam gift man.

Populärkultur
År 2004 hade filmen Kinsey premiär där Kinsey spelas av Liam Neeson.

Referenser

Noter

Externa länkar
Intervju med James H. Jones
"A Public/Private Life", biografi skriven av James H. Jones.
"Alfred Kinsey: Liberator or Pervert?", New York Times, 3 oktober 2004.
The man who took sex out of the closet, Salon Magazine
What Kinsey wrought, recension av John Leo.

Amerikanska sexologer
Amerikanska zoologer
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Hoboken, New Jersey
Födda 1894
Avlidna 1956
Män
Alumner från Harvard University
Alumner från Bowdoin College
Tungvikt

Tungvikt är en viktklass inom flera idrotter, bland annat boxning och MMA. MMA-utövare i tungvikt får väga som mest 120,2 kilo. För proffsboxare är maxvikten 90,9 kilo. För amatörboxare är gränserna 91 kilo (herrar) och 86 kilo (damer).

Världens kanske mest berömde boxare, Muhammad Ali, tävlade efter sin professionella debut hela sin resterande karriär i tungvikt.

Noter

Boxning
Mixed martial arts
Flugvikt

Flugvikt är en viktklass inom flera idrotter, bland annat boxning och MMA. MMA-utövare i flugvikt får väga som mest 56,7 kilo. För proffsboxare är maxvikten 50,8 kilo. För amatörboxare är gränserna 52 kilo (herrar) och 51 kilo (damer).

Noter

Boxning
Mixed martial arts
Bantamvikt

Bantamvikt är en viktklass inom flera idrotter, bland annat boxning. Amatörboxare i bantamvikt får väga som mest 54 kilo (damer) respektive 56 kilo (herrar). För proffsboxare är maxvikten 53,5 kilo. För MMA-utövare i UFC är maxvikten 61,3 kg. 

Namnet på viktklassen kommer från bantamtuppar som använts i tuppfäktningar.

Referenser

Boxning
Mixed martial arts
Fjädervikt

Fjädervikt är en viktklass inom flera idrotter, bland annat boxning och MMA. MMA-utövare i fjädervikt får väga som mest 66 kilo. För amatörboxare är maxvikten 57 kilo, för proffsboxare är gränsen 57,2 kilo.

Referenser

Boxning
Mixed martial arts
Lättvikt

Lättvikt är en tävlingsklass inom flera idrotter, bland annat boxning och MMA. MMA-utövare i lättvikt får väga som mest 70,3 kilo. För amatörboxare är maxvikten 60 kilo, och för proffsboxare 61,2.

Noter

Boxning
Mixed martial arts
Annie Get Your Gun (1950)

Annie Get Your Gun är en amerikansk musikalfilm från 1950, som handlar om Annie Oakley och Frank Butler.

Betty Hutton spelade huvudrollen som prickskytten Annie Oakley, och rollen som Frank Butler spelades av Howard Keel. Filmen byggde på Irving Berlins Broadwaysuccé, och regisserades av George Sidney. Många av filmens sånger har blivit evergreens, bland andra Anything You Can Do, Doin' What Comes Natur'lly, You Can't Get a Man With a Gun och The Girl That I Marry (på svenska Den flickan skall bära mitt efternamn).

Handling
Annie Oakley kan varken läsa eller skriva men är en toppenskytt. När Buffalo Bills show kommer till staden utmanar skarpskytten Frank alla i staden och Annie ställer upp. Aldrig har de hört talas om en kvinna som kan skjuta så bra och hon får följa med showen på turné. Frank är en riktig karlakarl och Annie förälskar sig i honom.

Rollista i urval 
Betty Hutton – Annie Oakley
Howard Keel – Frank Butler
Louis Calhern – Col. Buffalo Bill Cody
J. Carrol Naish – Hövding Sitting Bull
Edward Arnold – Pawnee Bill
Keenan Wynn – Charlie Davenport
Benay Venuta – Dolly Tate
Clinton Sundberg – Foster Wilson

Dessa skådespelare var de enda vars namn listades i förtexterna, utöver dem tillkommer flera småroller med andra skådespelare.

Externa länkar

 

Filmer 1950
Amerikanska musikalfilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska westernfilmer
Filmer i regi av George Sidney
Filmer i regi av Busby Berkeley
Filmer i regi av Charles Walters
Engelskspråkiga filmer
Filmer baserade på musikaler
Filmer som utspelar sig på en cirkus
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Weltervikt

Weltervikt är en viktklass inom flera idrotter, bland annat boxning och MMA. MMA-utövare i weltervikt får väga som mest 77,1 kilo. För proffsboxare är maxvikten 66,7 kilo. För amatörboxare är gränsen 69 kilo.

Noter

Boxning
Mixed martial arts