kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claudius Claudianus

Claudius Claudianus var en latinsk poet verksam runt 400 e.Kr. Han betraktas som den siste betydande icke-kristne diktaren i antikens Rom.

Claudianus, som var född i östra delen av Romerska riket, kom omkring 395 e.Kr. till Rom och fann där en mäktig beskyddare i Stilicho, som skaffade honom flera ämbeten. 

Som skald utmärkte Claudianus sig genom livlig inbillningskraft och genom förmågan att medelst glänsande skildringar framkalla läsarens intresse för de ofta nog i sig själva torra ämnen han behandlade. Hans språk är i det hela rent och vackert; i överensstämmelse med dåtidens smak hyllade han dock, i alltför hög grad, frasens makt. 

Hans förnämsta arbete är den ofullständigt bevarade episka dikten om Proserpinas bortrövande. Dessutom skildrade Claudianus samtida krig och andra tilldragelser i episka dikter, i vilka han förhärligade Stilicho och kejsar Honorius. Han författade också åtskilliga epigram, bröllopskväden, fescenninska dikter, brev och idyller. Claudianus använde främst latin, men även grekiska, som bör ha varit hans modersmål. Han hade stark förkärlek för mytologiska framställningar och skattade, i likhet med den sista romartidens författare, åt det mystiska.

Han dog möjligen år 404.

Externa länkar 
 De flesta av Claudianus texter i original och engelsk översättning

Källor
 

Latinskspråkiga författare
Romerska författare
Män
Ugglan
Mumie

Mumie är en död människo- eller djurkropp som bevarats under lång tid genom att den avsiktligt eller slumpmässigt blivit skyddad från förruttnelse. 

Mumifiering genom balsamering var vanligt i antikens Egypten.. 

Uppvaknande, odöda mumier med en förbannelse förekommer ofta i skräckfilmer.

Historik

Översikt
De mest kända mumierna är de som balsamerats i syfte att de ska bevaras, exempelvis i Egypten. Man balsamerade oftast med olika slags oljor, salter och mediciner. Med salt torkade man ut kroppen för att den lättare skulle kunna bevaras. Man gröpte ur kroppen på inälvor och fyllde den med mediciner och örter av olika slag, även detta för att den skulle kunna bevaras lättare.

Det finns även sådana som naturen bevarat, som exempelvis Bockstensmannen, Fet-Mats eller Ötzi. Processen som omvandlar liket till en form som kan stå sig under lång tid kallas mumifiering.

Den tidigaste kända mumien är daterad till omkring 3300 f.Kr. och finns bevarad på British Museum i London. Han har där fått namnet Ginger, eftersom han är rödhårig. Han begravdes i torr ökensand som förhindrade förmultning. Den tidigaste balsamerade mumien är daterad till cirka 2 600 år f.Kr.

Egypten 
Syftet med mumifieringen i det forntida Egypten var att bevara kroppen för att man skulle fortsätta må bra och se bra ut i dödsriket, och mumien tänktes på så sätt vara en förutsättning för evigt liv. Den första mumien var dödsrikets gud Osiris.

Man plockade ut fyra utvalda organ och la dem i varsitt kanopkärl. Kärlens lock föreställde gudar och skulle symbolisera deras vakan över organen. Imset tog hand om levern, Hapy lungorna, Duamutef magsäcken och Qebehsemuf tarmarna. Man tog även ut hjärnan. Det gick till så att man tog ett verktyg som var avlångt med en krok i ena änden och grävde djupt in genom näsan upp till hjärnan. Hjärnan var dock inget som sparades.

Kroppen tvättas med palmvin och sedan bäddade man in kroppen i natronkalk, som skulle hjälpa kroppen att torka. Kroppen låg i 35 dagar innan man fortsatte processen. Man fyllde då kroppen med olika oljor, harts, väv och halm för att fylla ut kroppen så att den skulle se ut som förut.

Men man fick vara försiktig. Man har nämligen hittat mumier som svält upp på grund av för mycket fyllning. Man har också hittat mumier som blivit förstörda av för mycket olja. Man lindade in mumien i linne och band in amuletter som skulle bringa tur under den döde personens resa i dödsriket. Mumien lades i en eller flera kistor och sedan i en sarkofag. Man lämnade kvar hjärtat i kroppen, då man trodde att hjärtat hade hjärnans uppgift.

Egyptierna mumifierade även djur som var tänkta att umgås med de mänskliga mumierna, såsom hundar, samt sådana som betraktades som heliga, exempelvis tamkatter och hökar.

Etymologi 
Ordet kom från det arabiska ordet mūmiyā med betydelsen bitumen, som man länge trodde användes vid balsameringsprocessen i det antika Egypten, något som man senare har ifrågasatt. En annan teori är att ordet kommer från det koptiska ordet mūm, bivax, något som faktiskt användes vid balsamering.

Se även 
 Balsamering
 Mosslik
 Mumiebrunt

Referenser 

Döden
 
Egyptologi
Decimus Magnus Ausonius

Decimus Magnus Ausonius, född cirka 310 e.Kr. i Burdigala (Bordeaux), död troligen 395, latinsk retor och skald. Ausonius var en av de sista hedniska poeterna i Romarriket, det vill säga en av de sista innan det kristnades. 

Ausonius var son till en läkare i Bordeaux, där han först studerade innan han skrevs in i Toulouse med sin farbror AEmilius Magnus Arborius. 334 grundade han en retorikskola i sina hemtrakter. Ausonius var sedan lärare för Gratianus och blev, efter dennes tronbestigning, hedrad med höga värdigheter, sist (379) med konsulatet. Hans många dikter (epigram, idyller och tillfällighetsdikter samt memorialverser) har värderats olika i olika tider, men visar stor fyndighet och verkligt mästerskap i språkets och versens behandling. Hans mest berömda dikt är Mosella, en poetisk beskrivning över Mosel och dess omnejd, som är skriven under en resa från Bingen till Trier 371. Den har även ett visst arkeologiskt intresse. Om de sista åren i Ausonius liv förtäljer inte källorna. Hans dikter, i synnerhet Ephemeris, verkar vittna om en omvändelse till kristendomen.

Verk 

 Epigram
 Parentalia
 Commemoratio professorum Burdigalensium
 Dikter om Bissula
 Ekologer
 Gratiarum actio dicta domino Gratiano Augusto
 Ephemeris
 25 epistlar
 Praefatiunculae
Verk som tillskrivit honom men vilkas upphov är omtvistade
 Caesares
 Ordo nobilium urbium
 Eclogae
 Periochae
 Cento nuptials
 Taecnopaegnion
 Ludus septem sapientum

Retoriker
Latinskspråkiga författare
Romerska författare
Födda 310
Avlidna 395
Män
Personer från Bordeaux
Pincené

Pincené, (uttalas , av franska pincenez = klämma + näsa) eller binokel, är en typ av glasögon som hålls fast med en klämma över näsryggen. Binokeln är ofta fästad i ett snöre eftersom den lätt faller av näsan.

Kända bärare av pincené 
 Joakim von Anka
 Alfred Dreyfus
 Gustaf Fröding
 Carl Larsson
 Gustav Mahler
 Henri Poincaré
 Oppfinnar-Jocke
 Joseph Pulitzer
 Max Reger
 Theodore Roosevelt
 Anton Tjechov
 Lev Trotskij
 Émile Zola
 Gustaf V
 Erik Satie
 Staffan de Mistura
 Morpheus
 Hercule Poirot

Se även 
 Monokel

Externa länkar 

Korrektionsglas
Ojos del Salado

Ojos del Salado är världens högsta stratovulkan. Den ligger i regionen Región de Atacama i norra Chile, på gränsen till Argentina och är 6 893 meter hög. Chile ligger i det andiska jordbävningsområdet, vilket medför att mindre skalv förekommer regelbundet. Senaste stora jordbävningen inträffade 27 februari 2010.

Beskrivning
Ojos del Salado är det näst högsta berget på västra halvklotet och på södra halvklotet och är det högsta berget i Chile. Det ligger omkring 600 kilometer norr om Aconcagua som är 6961 meter högt och det högsta berget på västra och södra halvklotet.

På grund av sitt läge nära Atacamaöknen, har berget mycket torra förhållanden där snö för det mesta bara ligger kvar på toppen under vintern, men kraftiga stormar kan täcka det omgivande området med ett par decimeter snö även under sommaren. Trots de allmänt torra förhållandena, finns en permanent kratersjö på cirka 100 meter i diameter vid en höjd av 6390 meter på bergets östra sida. Detta är förmodligen den högsta sjön något slag i världen.

Bestigningen av Ojos del Salado är oftast en vandring med undantag för det sista avsnittet till toppen som är en svår strapats som kan kräva rep. Den första bestigningen gjordes 1937 av Jan Alfred Szczepański och Justyn Wojsznis, som var medlemmar av en polsk expedition till Anderna.

Se även
 Cerro de Incahuasi
 Cerro Solo
 Incapillo
 Laguna Verde
 Llullaillaco
 Nevado El Muerto
 Tipas
 Tres Cruces Sur
 Lista över vulkaner i Argentina
 Volcanic Seven Summits
 Lista över vulkaner i Chile
 Listor över vulkaner

Referenser

Noter

Externa länkar
 Komplett beskrivning av Ojos del Salado i Andeshandbook
 NASA Astronomy Picture of the Day

Berg i Chile
Vulkaner i Chile
Berg i Argentina
Vulkaner i Argentina
Stratovulkaner
Volcanic Seven Summits
Mångfotingar

Mångfotingar (Myriapoda) är marklevande leddjur med långsträckt kropp och många ben. Antalet benpar varierar från 8 upp till 653 beroende på art. Mycket unga individer kan dock ha färre ben. De hittas främst under stenar och förna på marken. Antalet kända arter uppgår till 15 500, varav 90 lever i Sverige. Den största gruppen bland mångfotingarna är dubbelfotingarna med cirka 11 000 arter.

Mångfotingar kallades tidigare allmänt för tusenfotingar, men detta senare begrepp tappar alltmer terräng. Det latinska namnet Myriapoda härrör från ordet myriad (10 000), och syftar på de många benen. Den ordstammen är dock för nästan alla arter missvisande eftersom högsta antal ben uppgår till 750, hos arten Illacme plenipes. Först året 2021 upptäcktes med Eumillipes persephone en art i understammen som har 1306 ben.

Mångfotingar är uppdelade i olika "segment" som tillhandahåller två eller fyra ben, beroende på om det är en enkelfoting eller en dubbelfoting

Mångfotingar har två antenner och enkla ögon.

De äldsta kända fossilen av mångfotingar är 400 miljoner år gamla. Det utdöda släktet Arthropleura var unngefär 2 meter lång och 50 cm bred.

Systematik 
Gruppen indelas i fyra klasser.

Övrigt 
 Enkelfotingar och Dubbelfotingar kallas i svensk folkmun ofta tusenfotingar.
 I många utomnordiska språk gäller namnet tusenfoting (eng. "Millipede") bara dubbelfotingarna, medan enkelfotingarna istället kallas hundrafotingar (eng. "Centipede").

Referenser 

Leddjur
Gasol

Gasol eller flytgas är ett gasformigt bränsle som består av lätta kolväten såsom propan och butan.

Gasol tillverkas i första hand vid gasterminaler för framställning av naturgas, men produktion från petroleum sker också. Gasen levereras i huvudsak med järnvägstankvagnar eller tankbil, men även i flaskor i flytande form.

Benämning 
"Gasol" är ett svenskt handelsnamn för gasen. I Finland kallas den "flytgas". Den internationella benämningen är LPG (Liquefied Petroleum Gas) och inom godshantering kallas den "kolvätegasblandning, kondenserad n.o.s." 

När gasol används som fordonsbränsle kallas den "motorgas".

Användning 
Gasol används i stora mängder inom raffinaderiindustrin samt petrokemin som råvara, och dessutom används i Sverige cirka  ton gasol som energi inom i första hand industrin.

Huvudsakligen används gasol för energiändamål i industrin på grund av sin effektivitet och enkelhet i hanteringen. Gasol används också i situationer där det inte finns tillgång till elnätet, till exempel i husvagnar, i glest befolkade områden och inom militären. I industrin används gasol som bränsle för värmnings- och värmebehandlingsprocesser och som bränsle till inomhusgående truckar.

Under namnet motorgas används gasol som fordonsbränsle. Detta ska inte ska förväxlas med fordonsgas som är i huvudsak komprimerad metangas.

Normalt blandningsförhållande för normallåga med syre är 1 del gasol och 4 delar syre.

Egenskaper 
Gasol är färglös och tyngre än luft. Den har narkotisk verkan och klassificeras därför som nervgift. Gasen orsakar syrebrist i hjärnan som ofta leder till medvetslöshet och i svåra fall till döden. Inandningen kan också leda till hjärtrytmrubbningar eller skador i hjärnan eller i nervsystemet.

Flamtemperatur: 1925 grader Celsius (teoretisk)
Värmeinnehåll: 46.1 MJ/kg (12,8 kWh/kg)

Brännbarhet, explosionsrisk 
Blandningar av luft och 2–10 volymprocent gasol är brännbara och kan brinna på ett explosionsartat sätt. Då gasol är tyngre än luft kan små läckage ansamlas till exempel i nedre delarna av en båt eller en byggnad och så småningom uppnå brännbara koncentrationer.

Källor

Se även 
 Stadsgas
 Tändargas

Energigas
Blandningar
Petroleumprodukter
Drivmedel

Drivmedel är bränsle eller annat energimedium som används för att driva en motor. Ett exempel på drivmedel är bensin.

Definitionen av ett drivmedel är att det används för att få ett fordon eller en farkost att röra sig. Bränslen däremot, är en större kategori. Bränslen kan användas industriellt för att tillverka kemikalier, plast och metaller, bränslen kan användas för uppvärmning, till elproduktion, etc. Elektricitet är drivmedel för det växande antalet elfordon, men betraktas i allmänhet inte som bränsle, utan som sekundär energiform. 

Sammanfattningsvis kan sägas att diesel i en buss kan betraktas både som bränsle och drivmedel, men om man bränner lätt eldningsolja (EO1) för uppvärmning av ett hus är det enbart att betrakta som bränsle.

Etanolbilar drivs med bränslet E85, vilket till största delen består av etanol. Det produceras även bilar som drivs med fordonsgas som består antingen av biogas eller naturgas eller en blandning av de båda. 

Till skillnad från etanol och biogas är naturgas ett fossilt bränsle, och således inte förnybart. Naturgas ger dock ca. 30% lägre utsläpp av koldioxid, och därmed en lägre klimatpåverkan jämfört med bensin. Biogas och naturgas ger även lägre utsläpp av partiklar. 

Ett drivmedel som nu är under utveckling, men kan komma att bli populärt i framtiden, är Dimetyleter (DME). Ytterligare alternativ för framtiden är hytan och syntetisk diesel, även kallad FT-diesel], och syntetiskt jetbränsle. 

Baserat på reduktionsplikten i Sverige blandas bensin, diesel och jetbränsle i allmänhet med biodrivmedel i syfte att reducera de fossila utsläppen. Exempelvis blandas all handelsbensin i Sverige ut med etanol till E10-bränsle (med 6 till 10 procent etanol), diesel med biodiesel och flygfotogen med biodrivmedel för flyg (biojetbränsle).

Referenser 

Bränslen
Petroleum
Komplex

Komplex kan syfta på:

 Komplex (kemi) – en sammansatt jon
 Komplex (psykologi) –  en samlingsterm för förhållanden inom en individs psyke som påverkar individens tankar och beteende
 Komplexa tal – en utvidgning av de reella talen
 Komplex fråga – en typ av argumentationsfel som innebär att den som ställer en fråga försöker lura respondenten i en fälla
 Komplexitet – ett filosofiskt begrepp som anger nivån på oöverskådlighet
 Komplexitet (matematik) – hur resurskrävande en algoritm eller en funktion är inom matematik
Associationsskuld

Associationsskuld är en vanlig typ av argumentationsfel, som begås då en part påpekar en likhet mellan motpartens åsikter och ett referensobjekt (som är klandervärt) och därmed antyder att motpartens åsikter i andra frågor är klandervärda. Det kan även vara att en person eller organisation kan associeras med någon klandervärd eller något klandervärt och därför själv är klandervärd. Associationsskuld är en typ av genetisk argumentation. Motsatsen kallas associationsheder.

Exempel 
Tanken om associationsskuld och att undvika drabbas av den har betydande inverkan på det sociala livet. Om någon med lägre status mobbas i en grupp undviker många att försvara denne för att inte associeras med offret och dennes lägre status. Många undviker sådant som kan tänkas ge dåliga associationer.

Knarklangare har ofta magväska (de är svårare att stjäla och lättare att springa med om polisen kommer). Unga killar med magväska ger då en känsla av knarklangare, och därför förbjuds magväska i skolan.

Religionsargumentet 
Ett mycket vanligt exempel är att olika religioner får bära skuld för saker som enskilda personer eller organisationer gör i dess namn.

 "Alla krig i världen beror på religionen"
 "Utan religion hade vi inte haft några konflikter i världen"

Nazistargumentet 

Ett vanligt exempel på associationsskuld är nazistargumentet där referensobjektet är Adolf Hitler eller nazister.

 Visst är NN en bra finansminister som har gett landet en strålande ekonomi, men det lyckades Hitler också med.
 Hitler var vegetarian. Hitler var ond. Därför är alla vegetarianer onda.
NN kritiserar judar eller Israels politik. Hitler kritiserade också judarna. Därför är NN nazist. De som stödjer NN är också nazister.

Se även 
 Ad hominem
 Argumentation
Associationsheder
 Fördomar
 Nazistargumentet

Kommentarer

Källhänvisningar

Retorik
Argumentation
Argumentationsfel
en:Association fallacy
Tora Teje

Tora Teje, egentligen Tora Adelheid Sylwander, ogift Johansson, född 7 januari 1893 i Maria Magdalena församling på Södermalm i Stockholm, död 29 april 1970 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Teje studerade vid Dramatens elevskola 1908–1911. Hon kom att spela många stora roller på Dramaten där hon förutom åren 1913–1922 var engagerad i hela sitt yrkesverksamma liv. Hon spelade roller som Jean Racines Fedra, Euripides Medea, Indras dotter i August Strindbergs Ett drömspel, farmor i Hjalmar Bergmans Farmor och vår herre, Nina Leeds i Eugene O'Neills Sällsamt mellanspel och Christine Mannon i Klaga månde Elektra. 

Inom filmen slog hon igenom i Erotikon av Mauritz Stiller, år 1920. 1939 agerade hon mot Victor Sjöström i Gubben kommer. Sjöström hade tidigare regisserat henne i Karin Ingmarsdotter och Klostret i Sendomir, båda från 1920.

Teje var från 1913 gift med hovfotografen Herrman Sylwander. Tillsammans fick de sonen Claes Sylwander som i sin memoarbok Oh Gud, vad vi haft roligt! berättar om sig själv och om sin mor.

Filmografi i urval

Teater

Radioteater

Utmärkelser 
 1947 – Teaterförbundets guldmedalj för "utomordentlig konstnärlig gärning"
 1957 års O'Neill-stipendium

Bildgalleri

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 
 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1893
Avlidna 1970
Kvinnor
Skådespelare från Stockholm
Mottagare av Litteris et Artibus
Patronerna

Patronerna är GIF Sundsvalls officiella supporterklubb. Föreningen bildades 1999.

2002 blev Patronernas tifogrupp, dåvarande Färgpatronerna och senare FP-tifo och TCB Tifo, tvåa i det svenska tifopriset, ett pris som sponsrades av Canal+ (numera Cmore) som hade tv-rättigheterna för Allsvenskan. 2004 vann FP-tifo tävlingen för tifot ”Fight The Anti-GIF Conspiracy!”

Därutöver finns fraktionerna Sektion Norr och Alnö Nice Guys (ANG). 

På hemmamatcherna återfinns hejaklacken på ståplatssektionen på den östra läktaren på NP3 Arena, även kallad "Mathildas".

Lokalavdelningar
I Stockholm finns även supporterklubben GIF08 som arrangerar resor och fram t o m 2010 samlades för tv-sända matcher i klubblokalen vid Telefonplan i Hägersten. Numera ses matcherna på tv på stamkrogen O’Learys i Gamla stan.

I Göteborg finns supporterklubben GIF031. I Skåne heter Giffarnas lokala supporterklubb GIF040.

Referenser

Externa länkar
Patronerna
GIF08

Supporterklubbar i Sverige
Sport i Sundsvall
Supporterklubbar bildade 1999
IFK Sundsvall

IFK Sundsvall är en idrottsförening i Sundsvall i Sverige. Klubben bildades 22 februari 1895 och har genom åren haft flera grenar på programmet, bland annat fotboll, friidrott och varpa. I dag är klubben en renodlad fotbollsklubb med ett herrlag i division 4 Medelpad.

Klubbens storhetstid var på 1970- och 1980-talet då de spelade fem säsonger i fotbollens högsta serie i Sverige, Allsvenskan, med en sjundeplats som bäst 1980.

Hemmaarena är Baldershovs IP strax norr om Sundsvall. Tidigare spelade klubben sina matcher på Idrottsparken.

Ungdomsverksamheten bröt sig ur och bildade Sundsvalls FF 2010 på grund av klubbens trassliga ekonomi.

Friidrotten bedrivs sedan 1977 i Sundsvalls friidrottsförening.

Grenar

Fotboll

Herrlaget i fotboll har spelat fem säsonger i Allsvenskan: 1976-1977 och 1979-1981. IFK Sundsvall tog då över som kommunens (och Norrlands) bästa lag efter ärkerivalen GIF Sundsvalls ettåriga sejourer i Allsvenskan 1965 och 1975. 
Bästa placering: Sjua i Fotbollsallsvenskan 1980.

Publikrekordet är 10 650 mot IFK Norrköping i Allsvenskan 16 maj 1976 (på Idrottsparken).

1983 vann de 18-åriga pojkjuniorerna SM-guld under ledning av Erik Hamrén.

1992 kvalade laget till Allsvenskan men förlorade mot Helsingborg. Året efter, 1993 åkte IFK ur näst högsta serien, division 1. Därefter har klubben rasat genom seriesystemet. 

Efter en säsong i division 5 så är man åter tillbaka för division 4 Medelpad inför säsongen 2020.

Kända spelare
 Bo Börjesson
 Staffan Isaksson
 Lennart Dufva
 Reine Almqvist
 Olle Nordin
 Lars Holmkvist
 Weah Eprahim Harris
Lennart Ottordahl
 Lars Engblom
 Jan Eriksson
 Lennart Bergman
 Mikael Brundin
 Patrik Eriksson-Ohlsson
 Tony Gustavsson
 Benny Mattsson
 Pontus Engblom
 Linus Hallenius
.Rolf Bronco Hansson

Kända tränare 

 Erik Hamrén

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Johannes Alfred Hultman

Johannes Alfred Hultman med signaturen J. A. H., född 6 juli 1861 Ärnanäs, Hjärtlanda socken, Småland, död 7 augusti 1942 i Los Angeles, var en svensk komponist, sångare och predikant.

Biografi
Hultman föddes i Ärnanäs men redan när han var två år flyttade familjen till Terlekvarn på gränsen mellan Hultsjö och Skepperstads socknar utanför Sävsjö och därefter i USA då familjen emigrerade 1869. I USA tog familjer namnet Hultman efter Hultsjö socken. Han blev sångare och predikant i en svensk missionsförening i Nebraska redan som 17-åring. Han komponerade och skrev andliga sånger. Olika församlingar anställde honom som predikant. Han studerade en tid i Chicago och gjorde flitiga sångarresor. I USA utgav Hultman sångsamlingen Cymbalen 1885 och 1888. Tillsammans med Andrew L. Skoog gav han 1896 ut sångsamlingen Jubelklangen. 

Omkring 1909 återvände han till Sverige och ägnade han sig helt åt sin sångarverksamhet, men återvände 1913 till USA. 1919 återkom han på nytt till Sverige och stannade nu till 1921. Under de följande åren återvände han till Sverige inför varje sommar. Efter att hösten 1939 ha återvänt till USA efter en sommar i Sverige kunde han dock inte återvända fler gånger på grund av utbrottet av andra världskriget. I Sverige publicerades Solskenssånger i häften som utkom 1912-1939 för att till sist omfatta sammanlagt 500 sånger. 

Hultman var en originell person och mycket generös. Han betalade alltid kollekt vid sina sångstunder, för att föregå med gott exempel.

I den svenska psalmboken 1986 är nummer 261, Tack, min Gud, för vad som varit komponerad av Hultman och hämtad ut Solskenssånger.

Hultmans texter hade upphovsrättsligt skydd till år 2013.

Psalmer
 Nu vi vandra till Jerusalem (nr 244 i Hjärtesånger 1895) 
 Tack, min Gud, för vad som varit! (musik till August Storms text, nr 261 i Den svenska psalmboken 1986, Psalmer och sånger, Frälsningsarméns sångbok och Lova Herren 1988. 
 Jesus kommer, Jesus kommer! (nr. 738 i Psalmer och sånger, nr. 694 i Frälsningsarméns sångbok)
 Skall det bli några stjärnor i kronan jag får (musik till Eliza Edmunds Hewitts text, nr. 862 i Frälsningsarméns sångbok)

Bibliografi

Vidare läsning

Referenser

Noter 

Svenska psalmförfattare
Svenska koralkompositörer
Svenskamerikaner
Personer i USA under 1800-talet
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Hjärtlanda socken
Födda 1861
Avlidna 1942
Män