kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
James Clavell

James Clavell, född Charles Edmund Dumaresq Clavell den 10 oktober 1921 i Sydney, New South Wales, Australien, död 7 september 1994 i Vevey, Vaud, Schweiz, var en australiskfödd brittisk-amerikansk författare och filmregissör.

Han var kapten i brittiska Royal Artillery och tillbringade halva andra världskriget i japanskt krigsfångeläger. Han kom till USA 1953, började skriva filmmanus 1958 och regissera följande år. Politiskt förespråkade Clavell individualism och laissez-fairekapitalism. Han var också ett stort fan av Ayn Rand.

Verk

Litteratur
Han är troligen mest känd för sina romaner i den asiatiska sviten. I denna ingår följande romaner:

 Fånglägret (King Rat, 1962) (översättning Magnus K:son Lindberg, Norstedt, 1965) [Utspelar sig i ett japanskt fångläger 1945]
 Tai-Pan (Tai-Pan, 1966) (översättning Gunnar Barklund, Norstedt, 1967) [Utspelar sig i Hongkong 1841]
 Shōgun (Shōgun, 1975) (översättning Sam J. Lundwall, Norstedt, 1977) [Utspelar sig i det feodala Japan 1600]
 Noble House: en roman om Hongkong (Noble House, 1981)(översättning Sam J. Lundwall, Norstedt, 1982) [Utspelar sig i Hongkong 1963]
 Virvelvind (Whirlwind, 1986) (översättning Sune Karlsson, Norstedt, 1987) [Utspelar sig under revolutionen i Iran 1979]
 Gai-jin: en roman om Japan (Gai-jin: a novel of Japan, 1993) (översättning Sune Karlsson, Norstedt, 1994) [Utspelar sig i Japan 1862]

Övriga verk
The Children's Story (1980)
Krigskonsten (översättning av Sun Tzus klassiska handbok, 1983)
 Trump-O-moto: en fantasi (Thrump-O-Moto, 1986) (översättning Helén Vigil, Norstedt, 1986)
Escape (1994) 
Love Story

Film
The Fly (1958) (manus)
Watusi (1959) (manus)
Five Gates to Hell (1959) (manus och regi)
Walk Like a Dragon (1960) (manus och regi)
The Great Escape (1963) (manus)
633 Squadron (1964) (manus)
The Satan Bug (1965) (manus)
King Rat (1965) (Författare till originalroman)
To Sir, with Love (1966) (manus och regi)
The Sweet and the Bitter (1967) (manus och regi)
Where's Jack? (1968) (regi)
The Last Valley (1970) (manus och regi)
Shōgun (1980)
Tai-Pan (1986) (Författare till originalroman)
Noble House (1988)

Källor

Externa länkar
 Clavell på IMBd
 New publication with private photos of the shooting & documents of 2nd unit cameraman Walter Riml  
 Photos of the filming The Great Escape, Steve McQueen on the set  

Engelskspråkiga författare
Brittiska författare
Amerikanska författare
Alumner från University of Birmingham
Födda 1921
Avlidna 1994
Män
Nancy Kress

Nancy Kress, född 20 januari  i Buffalo, New York, är en amerikansk fantasy- och science fiction-författare. Hennes flicknamn är Nancy Anne Koningisor, 1973-1984 var hon gift med Michael Joseph Kress som hon fick två söner med, 1998 gifte hon sig med matematikern och science fiction-författaren Charles Sheffield som dog 2002 av en hjärntumör. 

Hon började sin författarkarrirär med att skriva böcker inom fantasy-genren, men har från 1988 och framåt skrivit science fiction.

Hon skriver vanligen böcker som utspelar sig i den relativt nära framtiden. De är ofta på gränsen mellan hård och mjuk science fiction där man med hård brukar avse ett fokus på tekniska förändringar, medan mjuk innebär ett fokus på sociala förändringar).

1985 belönades hon med Nebulapriset för novellen Out of All Them Bright Stars och 1991 för kortromanen Beggars in Spain.

Bibliografi i urval 
Prince of the Morning Bells (1981)
The Golden Grove (1984)
The White Pipes (1985)
An Alien Light (1988)
Brainrose (1990)
Beggars in Spain (1993)
The Aliens of Earth (1993)
Beggars and Choosers (1994)
Oaths and Miracles (1996)
Beggars Ride (1996)
Maximum Light (1998)
Stinger (1998)
Beaker's Dozen (1998)
Dynamic Characters (1998)
Yanked (1999)
Probability Moon (2000)
Probability Sun (2001)
Probability Space (2002)
Crossfire (2003)
Nothing Human (2003)
Crucible (2004)

Källor

Science Fiction - the Illustrated Encyclopedia.1995. Verona: Dorling Kindersley

Externa länkar
Nancy Kress hemsida

Födda 1948
Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare
Amerikanska fantasyförfattare
Engelskspråkiga fantasyförfattare
Nebulapristagare
Kvinnor
Levande personer
Författare från delstaten New York
Personer från Buffalo, New York
Martin Potter

Martin Potter, född  4 oktober 1944 i Nottingham, England, är en brittisk skådespelare.

Filmografi i urval 
 1969 - Satyricon
 1970 - Goodbye Gemini

 1977 - Cruel Passion
 1987 - Gunpowder

Externa länkar 

Brittiska skådespelare
Män
Födda 1944
Levande personer
Hiram Keller

Hiram Keller, född  3 maj 1944 i Moody Field, Georgia, USA, död 20 januari 1997 i Atlanta, Georgia, amerikansk skådespelare.

Filmografi
 1969 - Satyricon
 1970 - Tsarens kurir
 1973 - Sono stato io!
 1974 - Roma rivuole Cesare

 1982 - Countryman

Externa länkar

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Georgia
Födda 1944
Avlidna 1997
Män
Max Born (skådespelare)

Max Born, född  12 maj 1951 i Oxford, England, brittisk skådespelare.

Filmografi
 1969 - Satyricon
 1971 - Ciao, Federico!

Källor

Externa länkar

Brittiska skådespelare
Män
Födda 1951
Levande personer
Salvo Randone

Salvatore "Salvo" Randone, född  25 september 1906 i Syrakusa, Sicilien, död 6 mars 1991 i Rom, var en italiensk skådespelare.

Randone började sin karriär i Annibale Ninchis teatersällskap under 1920-talet i klassiska pjäser av Eugene O'Neill, Henrik Ibsen och Luigi Pirandello. Han förblev länge i första hand en teaterskådespelare som endast framträdde i ett fåtal filmer fram till 1960-talet. Som filmskådespelare fick han sitt genombrott i rollen som en cynisk poliskommissarie i Elio Petris regidebut Misstänkt för mord (1961). Den inledde ett mångårigt samarbete med ett halvdussin filmer av vilka ett par markerar höjdpunkter i Randones karriär som filmskådespelare.

I Petris andra långfilm Ändstation (1962) gjorde Randone en lågmält intensiv tolkning av en medelålders rörmokare som hamnar i en existentiell kris och slutar arbeta efter att ha bevittnat en jämnårig mans död i hjärtinfarkt på väg hem från jobbet. Rollfiguren återkom, fast då som en biroll, i Petris klassiker Undersökning av en medborgare höjd över alla misstankar (1970) där Randone gestaltar skräcken och förvirringen hos en enkel men ärlig arbetare som av ett manipulativt polisbefäl dras in i ett livsfarligt spel som han inte förstår något av. Även i Petris nästa film Arbetarklassen kommer till paradiset (1971) gjorde Randone en uppmärksammad realistisk rolltolkning, denna gång av en pensionerad, såväl fysiskt som mentalt utsliten fabriksarbetare, som instängd på en psykiatrisk vårdinrättning i fullbordad alienation inväntar slutet på ett liv som förlorat sin mening i fabrikens löneslaveri.

För sina rolltolkningar i Misstänkt för mord och Arbetarklassen kommer till paradiset erhöll Randone 1962 och 1972 det prestigefyllda italienska filmpriset Nastro d'argento för bästa biroll.

Filmografi i urval 
 1956 - Il Bigamo
 1959 - Vento del Sud
 1961 - Misstänkt för mord
 1962 - Ändstation
 1962 - Cronaca familiare
 1963 - Il Criminale
 1964 - Danza macabra
 1968 - Histoires extraordinaires
 1969 - Satyricon
 1970 - Undersökning av en medborgare höjd över alla misstankar
 1971 - Arbetarklassen kommer till paradiset
 1971 - Cose di Cosa Nostra
 1972 - Mio caro assassino
 1972 – La prima notte di quiete
 1977 - In nome del papa re

Källor 
Dizionario del cinema italiano, del 3 M-Z: Gli attori dal 1930 ai giorni nostri (red. Lancia, Enrico & Poppi, Roberto), Gremese, Rom 2003 
, läst 14 januari 2018.

Externa länkar 

Födda 1906
Avlidna 1991
Italienska skådespelare under 1900-talet
Män
Personer från Syrakusa
Luigi Mosca

Luigi Mosca. Italiensk kompositör. Född i Neapel 1775 och död den 30 november 1824 i Neapel. Bror till den mer kände Giuseppe Mosca. Han studerade i staden och blev maestro al cembalo 1797 på Teatro San Carlo i Neapel. Nästan alla hans operor är gjorda för Neapel, förutom Gli Amanti volubili för Rom och L'Italiana in Algeri för Milano 1808. Han var inte enbart bunden till teatern, han skrev även kyrkomusik och var en omtyckt lärare. Han åtnjöt mycket popularitet i hemstaden där bland annat hans opera Gli Sposi in cimento återupptogs igen 1805 och 1814. Han kunde återge varje känsla i texten han tonsatte och föregrep mycket av det Rossini skulle skriva, mycket av det man idag anser att Rossini uppfann till exempel crescendo var egentligen allmängods, men han gjorde det så mycket bättre.

Operor

 L'impresario burlato (Karnevalen 1797 Teatro Nuovo, Neapel)
 La sposa tra le imposture (Våren 1798 Teatro Nuovo, Neapel)
 Un imbroglio ne porta un altro (Hösten 1799 Teatro Nuovo, Neapel)
 Gli sposi in cimento (Karnevalen 1800 Teatro Nuovo, Neapel)
 L'omaggio sincero (Spr. 1800 Real Palazzo, Neapel)
 Le stravaganze d'amore (Hösten 1800 Teatro Nuovo, Neapel)
 Gli amanti volubili (Karnevalen 1801 Teatro dei Fiorentini, Neapel)
 L'amore per inganno (Våren 1801 Teatro dei Fiorentini, Neapel)
 Il ritorno impensato (Karnevalen 1802 Teatro dei Fiorentini, Neapel)
 L'impostore, ossia Il Marcotondo (Sommaren. 1802 Teatro dei Fiorentini, Neapel)
 La vendetta femmina (1803 Teatro dei Fiorentini, Neapel)
 I finti viaggiatori (Hösten. 1807 Teatro dei Fiorentini, Neapel)
 L'Italiana in Algeri (16 augusti 1808 Teatro alla Scala, Milano)
 La sposa a sorte (1811 Teatro dei Fiorentini, Neapel)
 Il salto di Leucade (15 januari 1812 Teatro San Carlo, Neapel)
 L'audacia delusa (Hösten 1813 Teatro dei Fiorentini, Neapel)
 La voce misteriosa (1 september 1821 Teatro Carignano, Turino)

Italienska kompositörer
Män
Henry Heinz

Henry John Heinz, född 11 oktober 1844 i stadsdelen Birmingham i Pittsburgh i Pennsylvania, död där 14 maj 1919, var en amerikansk affärsman och livsmedelstillverkare. 

Tillsammans med den gode vännen L.C. Noble grundade han 1869 Heinz Noble & Company. Företaget började marknadsföra pepparrot, men det gick emellertid i konkurs 1875. Följande år grundade han ett nytt företag tillsammans med sin bror och en kusin, F & J Heinz. En av de första produkterna var tomatketchup.

Företagets tillväxt ökade och år 1888 köpte Heinz ut sina två andra partners ur företaget och bytte namnet till H. J. Heinz Company.

Referenser

Noter 

Födda 1844
Avlidna 1919
Personer inom USA:s näringsliv
Personer från Pittsburgh
Män
Paul J. McAuley

Paul James McAuley, född 23 april  är en brittisk science fiction-författare.

Hans böcker Four Hundred Billion Stars, Secret Harmonies och Eternal Light utgör en trilogi. Den första av dem vann Philip K. Dicks minnespris .

Bibliography

 Four Hundred Billion Stars () 
 Of the Fall (vt Secret Harmonies, )
 Eternal Light () 
 Red Dust () 
 Pasquale's Angel () 
 Fairyland ()
 Sammanflödesserien:
 Child of the River ()
 Ancients of Days ()
 Shrine of Stars ()
 Ship of Fools () 
 Making History () 
 The Secret of Life (?)
 Whole Wide World ()
 Eye of the Tiger () (en Doctor Who-roman )
 White Devils ()
 Mind's Eye ()

Brittiska författare
Män
Födda 1955
Levande personer
Magali Noël

Magali Noël, född Magali Noelle Guiffray den 27 juni 1931 i Izmir i Turkiet, död 23 juni 2015 i Châteauneuf-Grasse i Frankrike, var en turkiskfödd fransk skådespelare som ofta förekom i fransk och italiensk film. Hon arbetade ofta med Federico Fellini.

Noël föddes i Turkiet där hennes franska föräldrar verkade som diplomater. 1951 flyttade hon från Turkiet till Frankrike och hennes skådespelarkarriär inleddes strax därefter. 1956 började hon även spela in musik och hennes mest kända låt blev "Fais-moi mal, Johnny" ("Hurt me Johnny") som skrevs av Boris Vian. Låten var länge förbjuden att spelas på radio på grund av dess sadomasochistiska text.

Inom svensk film syntes hon i sexkomedin Kyrkoherden (1970).

Filmografi (i urval)

Källor

Födda 1931
Turkiska skådespelare
Franska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Avlidna 2015
Personer från Izmir
Z – han lever

Z – han lever (originaltitel: Z – il est vivant!) är en fransk-algerisk politisk thrillerfilm från 1969 i regi av Costa-Gavras. Manuset skrevs av Jorge Semprún, med hjälp av Ben Barzman och Costa-Gavras, baserat på Vassilis Vassilikos roman från 1966 med samma titel.

Handling 
En framstående aktivist som verkar mot diktaturen i sitt land (aldrig identifierat med namn, men det är underförstått att det rör sig om militärjuntans Grekland) blir mördad.

Medverkande (i urval)

Tillkomst 
Filmen har verklig förlaga i händelser i Grekland, bland annat mordet på den demokratiske politikern Grigoris Lambrakis 1963. Filmens titel är hämtad från en populär grekisk protestslogan (, ) som betyder "han lever" och syftar på Lambrakis.

Utmärkelser 
Filmen nominerades till Guldpalmen vid filmfestivalen i Cannes 1969, men belönades istället med Juryns pris. Filmen vann sedan två Oscar vid Oscarsgalan 1970, för bästa klippning och bästa utländska film. Den var även nominerad i kategorierna bästa film, bästa regi (Costa-Gavras) och bästa manus efter förlaga.

Externa länkar 
 
 

Filmer 1969
Algeriska filmer
Franska thrillerfilmer
Oscar för bästa icke-engelskspråkiga film
Franskspråkiga filmer
Østre Borgerdyd

Østre Borgerdyd är en gymnasieskola i Köpenhamn, grundad 1787. Den ligger vid Østerport station.

Externa länkar
Østre Borgerdyds webbplats

Utbildning i Köpenhamn
Utbildningsinstitutioner bildade 1787
Benjamin Mkapa

Benjamin Mkapa, född 12 november  i Ndanda i Masasi i nuvarande Mtwara i Tanzania, död 24 juli 2020 i Dar es Salaam, var Tanzanias president mellan  och . Han hade tidigare haft poster som teknik- och vetenskapsminister och utrikesminister.

Han fortsatte föregångaren Ali Hassan Mwinyis avreglerings- och privatiseringspolitik och har bland annat privatiserat de flesta tidigare statligt ägda företagen, i syfte att locka till sig utländska investerare. 

Mkapa lyckades få Världsbanken och Internationella valutafonden att skriva av en del av landets skulder. Samtidigt har han fått kritik för att förändringarna inte medförde några förbättringar för den vanlige medborgaren.

Källor 
Engelskspråkiga Wikipedia

Noter

Tanzanias presidenter
Födda 1938
Män
Avlidna 2020
Tanzanias utrikesministrar
Personer i Tanzania under 1900-talet
Østerport

För metro- och pendeltågsstationen, se Østerport station.

Østerport var en av Köpenhamns fyra stadsportar. De tre övriga portarna var Nørreport, Vesterport och Amagerport.

Den ursprungliga Østerport låg vid Østergades ände på det nuvarande Kongens Nytorv. Den revs då staden utvidgades österut (Frederiksstaden) och ersattes av en ny port i närheten av dagens Østerport station. Det är okänt när porten ursprungligen byggdes, men 1708 återuppfördes den av kung Fredrik IV med en tämligen beskedlig utsmyckning. Den revs 1857 i samband med att befästningsvallarna avvecklades.

År 2010 gjordes arkeologiska utgrävningar på Kongens Nytorv, varvid framkom var Østerport ursprungligen stod. Placeringen var ett fåtal meter söder om Østergades mynning i Kongens Nytorv. Vid utgrävningarna hittades också ett hugget lejonhuvud, som antas ha varit en del av den ursprungliga portens utsmyckning. Det har länge antagits att stadsporten uppfördes under kung Kristian IV, men datering av fyndlagren visar att den var från någon gång mellan 1300 och 1600.

Vid Østerport, liksom vid de övriga stadsportarna står en "nulpunktsten", som ritats av Peder Vilhelm Jensen Klint och som markerar var staddsporten stod.

Bildgalleri

Källor

Østerport, København, läst 22 maj 2009

Noter

Byggnader och anläggningar i Köpenhamn
Indre By
Ej längre existerande byggnader i Danmark
Stadsportar i Danmark
Capucine

Capucine, egentligen Germaine Lefebvre, född 6 januari 1928 i Saint-Raphaël i Var, död 17 mars 1990 i Lausanne, var en fransk fotomodell och skådespelare.

Capucine började som fotomodell hos Christian Dior och Givenchy och kom till USA i slutet på 1950-talet, där hon medverkade i ett antal Hollywoodfilmer. 1962 återvände hon till Europa och spelade med i flera internationella filmproduktioner. Hos Givenchy i Paris mötte hon Audrey Hepburn som kom att bli hennes vän och den person som stod henne nära fram till hennes död. 

Capucine hade lidit av bipolärt syndrom i hela sitt liv och i mars 1990 begick hon självmord genom att hoppa ut från balkongen till sin lägenhet, som var belägen på åttonde våningen i ett hyreshus i Lausanne. Capucine donerade det sista hon ägde till Unicef.

Filmografi i urval 

1969 – Satyricon

Externa länkar 
 

Franska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1928
Avlidna 1990
Personer från Var
Franska fotomodeller
Personer som begått självmord
Pseudonymer
Förenade medborgarrörelsen

Förenade Medborgarrörelsen (en. Civic United Front (CUF), sw. Chama Cha Wananchi) är ett parti i Tanzania.

Det grundades 28 maj  då det blev tillåtet att bilda nya politiska partier i Tanzania. Det grundades som en sammanslagning av två tidigare rörelser: Kamahuru, en rörelse för demokratisering i Zanzibar och Civic Movement, en organisation för mänskliga rättigheter, aktiv på fastlandet. 

Ibrahim Lipumba är ordförande. Han var partiets presidentkandidat vid presidentvalet 2000, då han kom tvåa.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Liberala partier i Tanzania
Politiska partier bildade 1992
Du gamla, du fria (film)

Du gamla, du fria, (engelsk titel: Provocation) är en svensk färgfilm av Öyvind Fahlström, inspelad i en variant av Techniscope som kallades InterScope. Filmen spelades in i Stockholm sommaren 1969 och hade premiär först 1972. Filmens titel anspelar på den svenska nationalsången "Du gamla, du fria". I filmen blandas intervjuer och dokumentära- och fiktiva scener.

Filmen handlar löst om en gatuteatergrupp som spelar upp antikapitalistiska och antimilitaristiska scener och olika former av aktioner på stan. Mot slutet av filmen blir de inre konflikterna, kring hur man egentligen ska förena sig och nå arbetarklassen, för stora inom teatergruppen och gruppen splittras.

I en av aktionerna smetade några av deltagarna in sig själva och sedelbuntar i människobajs och ställde sig utanför ett av Stockholms enskilda banks kontor och skanderar "Känner du stanken från enskilda banken." En annan aktion som skildras i filmen är den så kallade Vattendemonstrationen under Svenska flaggans dag på Stockholms ström som bland annat omfattade ett antal båtar. Tidskriften PUSS var medarrangörer och demonstrationen avslutades med att flera olika länders flaggor brändes vilket resulterade i att ett flertal av aktivisterna blev gripna av polisen. Detta var inte den enda aktion i filmen som resulterade i att personer blir gripna. 

Filmen hade premiär på biografen Eriksberg i Stockholm men visades bara i två veckor och kritiken var mycket negativ. Den är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009).

Deltagare (i urval)
Marie-Louise De Geer, Björn Granath, Jan Lööf, Lars Hillersberg, Carl Johan De Geer, Lena Svedberg, Olle Jeppson, Håkan Alexandersson, Marianne Ahrne, Kenta & Stoffe.

Scenografin är gjord av Sören Brunes och Öyvind Fahlström. Flera av Fahlströms konstnärliga uttrycksmedel och teman som exempelvis spel, men även specifika bilder, återfinns i filmen.

Musik i filmen
Bland annat spelar Bo Anders Persson och International Harvester.
L'Internationale (Internationalen), kompositör Pierre Degeyter, fransk text 1871 Eugène Pottier, svensk text 1902 Henrik Menander
Kungliga Södermanlands regementes marsch, kompositör Carl Axel Lundvall 
Kungliga svenska arméns paradmarsch (Parad för fanan), kompositör Carl Anton Philipp Braun 
Arbetets söner, kompositör Nils Peter Möller, text 1885 Henrik Menander  
Jag har bott vid en landsväg, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry 
Den blomstertid nu kommer, text 1694 Israel Kolmodin, text 1819 Johan Olof Wallin, text 1979 Britt G. Hallqvist
Sixteen in the Bar 
Helan går

Se även
Du gamla du fria (film, 1938)

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Webbkällor 
 Svensk filmdatabas, Du gamla du fria
 Om inspelningen av filmen av Roland Sterner, FSF.

Öyvind Fahlström
Filmer 1972
Du gamla, du fria
Stockholm på film
Sveti Andraž v Slovenskih Goricah

Sveti Andraž på Slovenske gorice är en kommun, som har en kyrklig församling belägen intill orten Vitomarci i den östra delen av republiken Slovenien.

Byar i kommunen 
Drbetinci, Gibina, Hvaletinci, Novinci, Rjavci, Slavšina, Vitomarci

Sloveniens kommuner
Ormož

Ormož är en ort belägen på Slovenske gorice i nordöstra Slovenien, som gränsar till Kroatien. År 2019 hade orten  invånare.

Källor

Externa länkar 

 Jeruzalem Ormož
 Slovenska Heraldika

Sloveniens kommuner
Lenart

Lenart är en kommun belägen i nordöstra republiken Slovenien på de slovenska kullarna med vinodlingar. Orten Lenart är en centralort med ett mindre torg. Församlingen i Lenart tillhör det romersk-katolska ärkestiftet i Maribor. Ursprungligen kyrkan gotisk. Den finns beskriven i dokument från år 1196 och den byggdes om och blev större någon gång under 1600-talet.

Sloveniens kommuner

en:Municipality of Lenart
nl:Lenart
sl:Občina Lenart
sr:Општина Ленарт
Kungota

Kungota (tyska: Sankt Kunigundär en kommun belägen i nordöstra Slovenien med  invånare.

Renässansslottet
Svečinski Grad från år 1692 ligger i kommunen.

Källor

Se även 
 Lista över Sloveniens kommuner

Sloveniens kommuner
Östsibiriska havet

Östsibiriska havet är ett randhav i Norra ishavet beläget norr om östra Sibirien mellan Nysibiriska öarna och Wrangels ö. Havet täcker en yta på cirka 936 000 km² och har ett högsta djup om 155 meter. De västra och centrala delarna är dock mycket grunda med ett högsta djup om endast 20 meter. 

Havet är istäckt under större delen av året. På somrarna värms de kustnära delarna upp, framför allt i väster, och vattnet forsar sedan vidare ifrån havet till floder in i landet. Djurlivet i området är relativt fattigt på grund av det kalla klimatet.

Se även 
 Laptevhavet
 Tjuktjerhavet

Referenser

Externa länkar 

Norra ishavet
Edith Cavell

Edith Cavell, född 4 december 1865 i Swardeston, Norfolk, England, död 12 oktober 1915 i Bryssel, Belgien (avrättad), var en brittisk sjuksköterska. Hon blev hjältinna under första världskriget, efter arbete för sårade soldater i Belgien.

Biografi 
Cavell utbildade sig vid London hospital och arbetade där som sjuksköterska i flera år, innan hon 1907 kallades till föreståndare för en nyinrättad utbildningsanstalt för sjuksköterskor i Bryssel. Vid första världskrigets utbrott togs skolan över av Röda korset, och ombildades till ett lasarett. Tillsammans med några belgare hjälpte hon hundratals sårade brittiska och allierade soldater, samt värnpliktiga belgare att fly från det ockuperade Belgien över gränsen till Nederländerna. Hon arresterades av tyskarna i augusti, ställdes inför krigsrätt och dömdes tillsammans med 4 medhjälpare till döden. Tre av de dömda benådades, men Cavell och belgaren Philippe Baucq avrättades av en exekutionspluton i gryningen den 12 oktober 1915. Hennes sista ord var: "Att vara patriot är inte tillräckligt. Jag får inte känna vare sig hat eller bitterhet mot någon."

Hon förråddes av en man vid namn Armand Jeanns, och han dömdes till döden 1922 av en domstol i Belgien. Efter kriget fördes hennes kropp till England. 19 maj 1919 hölls en minnesgudstjänst i Westminster Abbey i närvaro av kung Georg V av Storbritannien och sedan fördes hon med ett specialtåg till Norwich där hon begravdes på nytt i stadens katedral. Varje år, lördagen närmast den dag hon blev avrättad, äger en kort gudstjänst rum vid hennes grav i katedralen.

Eftermäle 
Edith Cavell står staty på St. Martin's Place nära Trafalgar Square i London. Ett berg i kanadensiska Klippiga bergen (i Jasper National Park) uppkallades efter henne 1916, och i Bryssel finns ett sjukhus som bär hennes namn.

Asteroiden 11073 Cavell är uppkallad efter henne. Det finns även en ros som bär namnet "Edith Cavell".  Edith Piaf, som föddes två månader efter avrättningen av Cavell, fick namnet Edith efter henne.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Externa länkar 

Födda 1865
Avlidna 1915
Kvinnor
Personer i Storbritannien under första världskriget
Brittiska sjuksköterskor
Svensk uppslagsbok
Personer från Swardeston