kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mike Dirnt

Michael Ryan Pritchard, mer känd som Mike Dirnt, född 4 maj 1972 i Berkeley, Kalifornien, är basist i det amerikanska punkrockbandet Green Day. Han började kallas för Mike Dirnt då han som barn brukade spela luftgitarr, samtidigt som han gjorde ljud som lät "dirnt, dirnt, dirnt".

Biografi 
Mike Dirnt föddes och växte upp i Kalifornien. Hans biologiska mor kunde inte ta hand om honom på grund av heroinmissbruk så han placerades hos adoptivföräldrar. När han var sju år skilde sig adoptivföräldrarna. I vuxen ålder bestämde han sig för att leta upp sin biologiska mamma. När han väl hittade henne fick han bara träffa henne drygt en månad innan hennes bortgång 9 januari 2013.

Karriär
Mike och Billie Joe Armstrong träffades första gången när de båda var 10 år och när Mike var 15 år fick han hyra ett rum hemma hos Armstrong. De bildade bandet Sweet Children tillsammans med John Kiffmeyer, även känd som Al Sobrante. Kiffmeyer ville dock satsa på skolan och hoppade av efter 45 dagars turné och ersattes då med Tré Cool som ännu spelar med bandet.

Vid sidan av Green Day spelar Mike Dirnt även bas i bandet The Frustrators som ligger på Armstrongs skivbolag Adeline Records. Han äger också ett café i Emeryville, Kalifornien, USA vid namn Rudy's Can't Fail Café som har fått sitt namn ifrån The Clash låt Rudie can't fail.

Privatliv
Dirnt har en dotter, Estelle Desiree, som föddes i april 1997 (med Mikes första fru Anastasia) och har smeknamnet "Hero". Han vann full vårdnad av henne sommaren 2008 och hon fick flytta in med honom i Oakland. År 2004 gifte han sig med sin dåvarande flickvän Sarah. De två skildes samma år eftersom han tillbringade så mycket tid i studion under inspelningen av American Idiot. Den 14 mars 2009 gifte sig Dirnt med Brittney Cade. Deras bröllop var en privat ceremoni i Brittneys hemstad Ojai, Kalifornien. Dirnt har två barn med Cade: en son, Brixton Michael, född den 11 oktober 2008, och en dotter, Ryan Ruby Mae, född den 29 november 2010.

Dirnt förklarade i en intervju att han är ett stort Star Wars-fan. ”I base most of my religious beliefs on Star Wars.” 

Efter att albumet Warning släpptes år 2000 behövde Dirnt opereras på grund av karpaltunnelsyndrom.

Källor 
 http://www.greendayauthority.com/TheBand/mikedirnt.php

Musiker från Kalifornien
Födda 1972
Män
Levande personer
Amerikanska rockbasister
Gianfranco Fini

Gianfranco Fini, född 3 januari 1952 i Bologna, är en italiensk politiker (Frihetens folk, Il Popolo della Libertà) och före detta utrikesminister i Silvio Berlusconis tredje koalitionsregering (2004–2006) och vice premiärminister i Berlusconis andra koalitionsregering (2001–2006). Sedan den 30 april 2008 är Fini talman i deputeradekammaren, det italienska parlamentets underhus.

Fini var tidigare partiledare för Nationella alliansen (Alleanza Nazionale, AN) 1993–2008, ett parti som när Fini tog över som partiledare hette Movimento Sociale Italiano och var postfascistiskt. Under Finis ledning bytte man namn och antog i samband med detta ett dokument som förklarade att man "nu skulle bygga det största liberala masspartiet i Italiens historia". Fini har vid flera tillfällen försökt distansera sig från partiets tidigare idéarv. När han i november 2003 stämplade fascism som absolut ondska lämnade bland andra Alessandra Mussolini, barnbarn till diktatorn Benito Mussolini, partiet. Fini sägs ha förändrat nyfascismen "från svartskjortor till oxfordskjortor". AN gick 2008 samman med Forza Italia och ett antal mindre partier och bildade Il Popolo della Libertà, som för närvarande (2011) är regeringsparti i Italien och leds av Silvio Berlusconi.

Fini har hamnat i blåsväder vid flera tillfällen, bland annat då han i samband med 70-årsdagen av Mussolinis marsch mot Rom 1922 fotograferades med armen utsträckt i klassisk fascisthälsning. Han förklarade sedan bort det med att han bara "hälsade på en vän".

Fini kandiderade 1993 till borgmästare i Rom, men förlorade mot Francesco Rutelli.

Referenser 

Italiens utrikesministrar
Alumner från Universitetet La Sapienza
Talmän
Partiledare för Alleanza Nazionale
Ledamöter av Europaparlamentet från Italien
Ledamöter av Europaparlamentet 1994–1999
Födda 1952
Levande personer
Män
Sven Hallström

Sven Paul Hallström, född 25 januari 1883 i Stockholm, död 27 september 1957, var en svensk advokat. Han medverkade 1933 till bildandet av partiet Nationalsocialistiska Blocket.

Efter mogenhetsexamen vid Södra Latin i Stockholm 1900 blev Hallström juris utriusque kandidat i Uppsala 1904. Han var e.o. notarie i Svea hovrätt 1904, tjänstgjorde därefter på advokatbyråer i Stockholm till 1908 och genomförde tingstjänstgöring 1909–1910. Han var stadsfogde i Umeå 1910–1918, andre länsnotarie i Västerbottens län 1911–1918 och vice auditör vid Norrlands dragonregemente 1914–1917. Han grundade därefter en egen advokatbyrå i Umeå och drev denna till sin död. 

Innan Hallström engagerade sig i nazismen var han aktiv inom högern, för vilket parti han satt i Umeå stadsfullmäktige 1931–1933. För Nationalsocialistiska Blocket satt han i stadsfullmäktige perioden 1935–1938. Han var tillsammans med Holger Möllman-Palmgren även redaktör för tidskriften "Vår Front" 1933–1934.

Hallström var under åren 1924–1936 gift med lärarinnan Siri Öhngren. Han hade fem barn från ett tidigare gifte.

Referenser

Externa länkar 
Bild på Hallström

Födda 1883
Avlidna 1957
Jurister från Stockholm
Svenska advokater
Personer inom svensk nazism
Män
Juris utriusque kandidat

Juris utriusque kandidat (jur.utr.kand.) var en äldre svensk akademisk examen vid juridisk fakultet. Examensbenämningen betyder på latin "kandidat i de båda rätterna", vilket anspelar på romersk rätt och kanonisk rätt. Vid svenska lärosäten övergick man efter reformationen alltmer till att studera den inhemska rätten. I senare tid var det således fråga om romersk och svensk rätt. Examensbenämningen avskaffades 1904.

Se även
 Juris utriusque doktor.

Akademiska titlar
Jurister
Hans Klinga

Hans Gösta Klinga, född 17 april 1949 i Västerås, är en svensk skådespelare och regissör. Han är far till skådespelaren Elin Klinga.

Biografi 
Hans Klinga var redan under barn- och ungdomstiden intresserad av teater och byggde sin egen dockteater för att kunna uppträda för grannbarnen. Han studerade vid Stockholms Scenskola 1966–1969 och efter avslutad utbildning var han engagerad vid Dramaten. Han debuterade 1969 i rollen som Jens i pjäsen Föreståndaren. Parallellt med sitt engagemang på Dramaten var han 1973–1975 engagerad vid Sandrewteatrarna och 1976–1978 vid stadsteatrarna i Helsingborg och Uppsala. 1978–1986 och från 1991 har Dramaten varit hans primära teaterscen. Han har även varit med Söderblomspelet i Trönö sedan starten 1986, en sommarteater som handlar om ärkebiskopen Nathan Söderbloms liv och gärning. Hans Klinga är fortfarande med i spelet och är numera regissör för en av Norrlands största sommarteatrar.

På Dramaten har han medverkat i flera pjäser som skådespelare men han har även regisserat bland annat Athol Fugards Master Harold (1984) samt Astrid Lindgrens Pippi Långstrump (1994) och Mio, min Mio (1997).

Han filmdebuterade 1970 i kortfilmen Kvinnomänniska.

Filmografi

Roller

Regi

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Priser och utmärkelser 
1971 – Teaterförbundets Daniel Engdahl-stipendium
2009 – O'Neill-stipendiet
2011 – Litteris et Artibus
2018 - Svenska Akademiens teaterpris

Referenser

Externa länkar
 

Svenska TV-regissörer
Svenska skådespelare
Födda 1949
Män
Levande personer
Mottagare av Litteris et Artibus
Skådespelare från Västerås
Frogns kommun

Ej att förväxla med Frogner.

Frogns kommun (norska: Frogn kommune) är en kommun i Viken fylke, Norge.

Administrativ historik 

1912 byttes två områden mellan Frogn och Ås kommun. Nio invånare i Ås hamnade i Frogn och tolv invånare i Frogn hamnade i Ås.
Kommunen slogs samman med Drøbaks kommun 1962. 
1969 överfördes ett område med två invånare från Ås till Frogn.

Referenser 

Kommuner i Viken fylke
Lucius D. Clay

Lucius Dubignon Clay, född 23 april 1897 i Marietta, Georgia, död 16 april 1978 i Chatham, Massachusetts, var general i USA:s armé. Han blev generallöjtnant 17 april 1945 och general 17 mars 1947. Själv son till senator Alexander S. Clay, och vars två söner också kom att bli amerikanska generaler, var han ättling till Henry Clay.

Under 1930-talet hade Clay som ingenjörssoldat lierat sig politiskt med Harry Hopkins, vilket stämplade honom som "vänster" inom amerikansk politik. Clay var den som organiserade ett av historiens mest omtalade logistiska arrangemang – transportsystemet Berlins luftbro under Berlinblockaden - som varade i hela elva månader. Clay blev senare företagsledare och politisk rådgivare till presidenterna Dwight D. Eisenhower och John F Kennedy (bl.a. under Berlinkonfrontationen).

I Berlin, där Clay utsågs till hedersmedborgare, har Clayallee där bl.a. AlliiertenMuseum ligger fått sitt namn efter Clay. Clayallee ligger i Zehlendorf i det område där amerikanerna hade sin militär för Berlin 1945-1994.

Referenser 

Generaler i USA:s armé
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Personer från Marietta, Georgia
Födda 1897
Avlidna 1978
Män
Alumner från United States Military Academy
Gjerdrums kommun

Gjerdrums kommun (norska: Gjerdrum kommune) är en kommun i Viken fylke, Norge. Den ligger cirka 30 kilometer från Oslo. Kommunens befolkning har ökat snabbt sedan flygplatsen på Gardermoen blev färdig. Före fylkessammanslagningen 2020 låg kommunen i Akershus fylke.

Administrativ historik 

Kommunen uppstod på 1830-talet, samtidigt med flertalet andra norska kommuner.

Tätorter
 Grønlund (kommunens huvudort Ask ingår sedan 2013 i tätorten Grønlund)

Se även 
 Jordskredet i Gjerdrum 2020

Referenser 

Kommuner i Viken fylke
Guano

Guano är namnet på spillning från havsfåglar, fladdermöss och sälar, som används som gödsel. Guano används också som en allmän term om alla sorters fågelspillning. Guano är ett mycket effektivt naturgödsel tack vare sitt höga innehåll av kväve, fosfor och kalium, som är viktiga växtnäringar. Under 1800-talet var handeln med guano mycket ekonomiskt viktig och bidrog kraftigt till effektivisering av jordbruket. Ur guano utvanns förr fosfat och nitrat, som råvaror till konstgödsel och sprängämnen.

Man skiljer mellan egentlig guano och guanofosfat, av vilka det första är torrt avlagrat så att vattenlösliga ämnen kvarstannat medan det andra är avlagrat så att urlakning med regnvatten har inträffat.

Guano är numera främst av historiskt intresse, men har fortfarande ett antal användningsområden inom jordbruk och trädgård. Det har också på senare tid fått ett uppsving som naturgödsel inom det ekologiska jordbruket.

Fågelguano

Förekomst
De största lagren av egentlig guano har påträffats längs Perus kust och på öar längs denna kust. Guano är, så som den förekommer på fyndorterna, en brun, pulverformig massa, som innehåller hårda klumpar, förstenade fågelägg, sand, sten och mumifierade delar av fåglar och smådjur. Lukten är tydligt ammoniakaktig, men med en karaktäristisk bilukt. Guanon består huvudsakligen av kalcium- och magnesiumammoniumsulfat, ammoniumurat, -fosfat, -oxalat, -sulfat, -karbonat och –huminat, samt olika kalium- och natriumföreningar och växlande mängd av lera, sand och vatten.

Behandling
Vid behandling med svavelsyra erhålls s.k. löst peruguano, som innehåller fosforsyra i form av lättlösligt, surt kalciumfosfat, medan nästan allt kväve omvandlas till ammoniumsulfat. Samtidigt bildas något kalciumsulfat (gips), som vid lagring binder vatten, så att den färdiga produkten är ett ganska torrt pulver, som är lättare att hantera än den råa guanon.

Guanofosfat
Guanofosfat har genom urlakning förlorat sin halt av lösliga salter, bland annat nästan allt kväve, och består i huvudsak av olösligt kalciumfosfat. Då det därför ej är användbart som gödningsmedel utan vidare behandling, företas en omvandling till superfosfat genom behandling med svavelsyra. Dess värde beror på halten av fosforsyra och på halten av järn- och aluminiumoxid, samt lätt sönderdelade silikater. De senare bör hålla lägsta möjliga halt p.g.a. dess skadliga inverkan på superfosfaten.

Guanofosfat kom huvudsakligen från öarna i Stilla havet men befintliga lager är nu uttömda.

Guano kan också beteckna gödningsmedel tillverkat ur fiskrester och dylikt. Även denna typ av guano har nu begränsat intresse. Sedan tillverkningsmetoderna för konstgödsel utvecklats har dess betydelse som gödselmedel gått starkt tillbaka eftersom de använda råvarorna istället kommit till användning för tillverkning av fisk- eller köttmjöl som kreatursfoder.

Referenser

Externa länkar 
 

Meyers varulexikon, Forum, 1952

Blandningar
Djurprodukter
Magdalena

Kvinnonamnet Magdalena var ursprungligen ett grekiskt tillnamn, dvs. ett namn som lades till förnamnet, med betydelsen (kvinna) "från Magdala". Bibelns Maria Magdalena (som är upphovet till namnet i almanackan) fick just detta tillnamn för att skilja henne från Jesus moder. Redan tidigt kom dock namnet att uppfattas som ett självständigt förnamn och det har använts i Sverige sedan 1400-talet. En fransk form av namnet är Madeleine, och en svensk kortform är Magda.

Ur namnet har även Malin, Lena och Malena sitt ursprung.

På 1970- och 1980-talen var Magdalena ett modenamn bland de yngsta. Även i början av 1990-talets var Magdalena ett av de 100 vanligaste tilltalsnamnen. Men nu har modevågen vänt och Magdalena har ramlat ut från 100-i-topp-listan. 31 december 2005 fanns det totalt 18 362 personer i Sverige med förnamnet Magdalena varav 4 695 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 192 flickor namnet, varav 26 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 22 juli, sedan medeltiden.

Personer med namnet Magdalena
 Karin Magdalena Bergquist, författare
 Prinsessan Madeleine, (inkluderad bara för att belysa namnets härstamning, se Madeleine)
 Magda Goebbels, gift med Joseph Goebbels
 Magda Julin, svensk konståkare, OS-guld 1920
 Magda Lupescu
 Magda von Dolcke, skådespelare
 Magdalena Abakanowicz, konstnär
 Magdalena Andersson, landshövding i Västerbottens län
 Magdalena Andersson, politiker (S), partiledare
 Magdalena av Frankrike, fransk prinsessa och regent av Navarra. 
 Magdalena Karlsdotter (Bonde), svensk prinsessa
 Magdalena Eriksson,svensk fotbollsspelare
 Magdalena Forsberg, skidskytt, längdåkare
 Magdalena Graaf, artist
 Magdalena Konefal, artist
 Magdalena Elisabeth Rahm, salongsvärd
 Magdalena Ribbing, journalist, folkvettsexpert
 Magdalena Rudenschöld, grevinna, hovdam, konspiratör
 Malena Ernman (Magdalena), svensk mezzosopran
 Maria från Magdala (Maria Magdalena), helgon
 Maria Magdalena (Marlene) Dietrich, filmstjärna
 Sofia Magdalena av Danmark, svensk drottninggemål.

Se även
 Magdalenafloden – en flod i västra Colombia i Sydamerika

Kvinnonamn
Namn från Bibeln
Harry James

Harry Haag James, född 15 mars 1916 i Albany, Georgia, död 5 juli 1983 i Las Vegas, Nevada, var en amerikansk trumpetare och orkesterledare.

Fadern var ledare för en orkester vid ett resande cirkussällskap och Harry började vid 10 års ålder att av sin far lära sig spela trumpet. När han var 16 år slog sig familjen ned i Texas och Harry James började spela i olika lokala band. 

I början av 1937 anslöt han sig till Benny Goodmans orkester där han stannade till utgången av 1938. I februari 1939 debuterade James med sitt eget storband i Philadelphia och han fortsatte att turnera med orkestern in på 1960-talet. Hans orkester var den första "som hade ett namn" som engagerade Frank Sinatra.

1943 gifte han sig med skådespelerskan Betty Grable, äktenskapet slutade med skilsmässa 1965. 

Under sin aktiva tid gjorde Harry James ett stort antal skivinspelningar och han medverkade även i ett antal filmer. Hans orkester gjorde sitt sista framträdande den 26 juni 1983 i Los Angeles, Kalifornien och han avled mindre än två veckor senare av cancer i Las Vegas, Nevada.

Externa länkar 

Amerikanska jazztrumpetare
Amerikanska orkesterledare
Amerikanska musiker under 1900-talet
Personer från Albany, Georgia
Födda 1916
Avlidna 1983
Män
Kvartetten som sprängdes (TV-serie)

Kvartetten som sprängdes är en svensk dramaserie från 1973 som bygger på Birger Sjöbergs roman Kvartetten som sprängdes.

Serien hade premiär i Sveriges Television den 1 april 1973. Den visades även i repris under nyårshelgen 1974–1975.

1950 gjorde Gustaf Molander sin filmversion av Kvartetten som sprängdes. TV har framfört den två gånger, dels 1962 som TV-teater, dels här som en miniserie.

Rollista (i urval) 

Peter Harryson – Bengt "Cello" Erlandsson , journalist
Hans Klinga – Thure Borg, notarie
Hans Alfredson – Karl Ludvig Sundelin, kamrer
Gösta Ekman – Petrus Anker, fondmäklare
Lena Nyman – Maj Andersson, "Electrical girl"
Angelica Lundqvist – Märta Åvik
Jan Henriques – Edmund Åvik
Keve Hjelm – Fabrikör Anders Åvik
Gunn Wållgren – fru Selma Åvik
Peter Schildt – Frans Åvik
Agneta Prytz – mormor, "lilla Mussy"
Gudrun Brost – Tant Klara
Max von Sydow – ingenjör Teodor Planertz
Frank Sundström – Svante "Bratscha" Andersson, Majs far
Erik Hell – Gustaf Borg
Ernst-Hugo Järegård – Stolz
Jan-Olof Strandberg – Backlund
Nils Åsblom – Herr Olsén
Sissel M. Barth – Fru Olsén
Willy Keidser – redaktören
Lissi Alandh – Alma
Eva-Lena Zetterlund – Stina
Georg Adelly – hovmästare Edelberg
Gunnar Ossiander – Tidlund, servitör
Pierre Lindstedt – Albin Tidlund
Sture Djerf – Kapten Tingström
Göte Fyhring – "Far i skåpet"
Marrit Ohlsson – "Fakiren"
Monica Zetterlund – fröken Pylman
Monica Dominique – Gullan Dykare
Helena Kallenbäck – Pensionatsvärdinnan
Mårten Larsson – Häradshövdingen
Daniel Alfredson – Edmunds kamrat
Göran Carlfors – Edmunds kamrat
Björn Edholm – Edmunds kamrat
Per Grundén – Nicklasson
Carl-Axel Elfving – bankman
Jan-Olof Rydqvist – bankman
Lars-Levi Læstadius – Thun
Stig Järrel – teaterdirektör Billquist
Tjadden Hällström – kamrer Edvard Kalm
Sven Holmberg – herr Broman, skådespelare
Maritta Marke – fru Broman
Magnus Härenstam – glasmästare Kumlin
Toivo Pawlo – Thure Borgs chef

Externa länkar 

Filmer i regi av Hans Alfredson
TV-seriestarter 1973
TV-serieavslutningar 1973
Svenska TV-serier från 1970-talet
Albanska köket

Det albanska köket ( — ) är en representant för  Medelhavsköket. Det är också ett exempel på medelhavskost baserad på den goda tillgången på olivolja, frukt grönsaker och fisk.

Albanernas matlagningstraditioner är olika, beroende på hur omgivningen är beskaffad. Jordmånen passar bra för nästan alla sorters örter, grönsaker och frukt.

Det albanska köket består av lokala rätter från hela Albanien. Många av dessa rätter är typiska för Balkan och medelhavsområdet, men några är lokala specialiteter. Lunchen är albanernas huvudmåltid där sallad av färska grönsaker som tomater, gurka, grön paprika, oliver, olivolja, vinäger och salt ofta förekommer, men även fisk.

Olivolja är det äldsta och mest använda matfettet i albansk matlagning, och har framställts sedan antiken över hela landet, men speciellt utefter kusten.

Restauranger som serverar snabbmat finns i de flesta storstäder i Albanien, trots att Tirana kanske är den enda huvudstaden i Europa där det inte finns någon McDonald's-restaurang.

Drycker 
Mineralvatten är den mest uppskattade alkoholfria drycken i Albanien tillsammans med de kolsyrade dryckerna.

Referenser 

 
Olika regioners kök i Europa
Olika regioners kök vid Medelhavet
Ollon

Ollon kan syfta på:
 Ekollon – ekens frukter
 Bokollon – ett ätligt frö från bok
 Ollon (kroppsdel) – den yttersta delen av penis
 Ollon, Schweiz – en ort och kommun i kantonen Vaud
Spindeln

Spindeln kan syfta på:

 Spindeln – den tidigare svenska benämningen på Spindelmannen
 Spindeln (bok) – kriminalroman från 2022 av Lars Kepler
 Spindeln (TV-serie) – en dansk TV-serie

Se även
Spindlar
Loftbacken

Loftbacken är ett ortnamn som sedan 1950-talet använts av Vägverket som exempel på vägvisare för enskild väg. Enligt Lantmäteriet finns det ingen plats i Sverige som heter så. Dock finns en gata med namnet Loftbacken (eller Luhtimäki på finska) i Vanda norr om Helsingfors.

Loftbacken är även ett efternamn. Enligt SCB bär fem personer i Sverige Loftbacken som efternamn.

Referenser

Se även
Holmabybacken

Fiktiva orter i Sverige
Gator i Finland
Svenska efternamn
Arne Bornebusch

Arne Folke Harald Bornebusch, född 10 december 1905 i Hjortsberga församling i Kronobergs län, död 13 oktober 1973 i S:t Johannes församling i Stockholm, var en svensk författare, regissör, serieskapare och manusförfattare.

Biografi 
Bornebusch var son till den danskbördige disponenten Rudolf Hartmann Bornebusch (1873–1942) och Riken Berntsson (1883–1953) samt bror till företagsledaren Erland Bornebusch. Han författardebuterade i unga år med lyriksamlingen Asfaltsblänk och andra stänk (1929) och fortsatte med Det finns en hel del som kan kallas ruttet i stockholmsk teater (1931).

Via poesin och teatern kom han till filmen och började skriva filmmanus men gjorde också kortfilm innan han långfilmsdebuterade med folklustspelet Skärgårdsflirt (1935). Han sågs som en lovande ung regissör med breda kunskaper och fick göra det historiska dramat Eli Sjursdotter (1938). Efter melodramen Frestelse (1940), med Bornebuschs originalmanus, som fick hygglig kritik, följde Mannen som alla ville mörda (1940). Den senare, som spelades in i Norge och producerades av brodern Erland Bornebusch på hans bolag Centrumfilm blev ett stort bakslag för bröderna och Arne Bornebusch fick återgå till kortfilmen. Han gjorde beställningsfilmer för olika organisationer men också några filmer om Per Albin Hansson. Han var speaker i ett 30-tal filmer. 

Tillsammans med tecknaren Bo Vilson skapade han serien Harald Handfaste, som filmatiserades 1946 i regi av Hampe Faustman. Bornebusch gav 1940 ut boken Att skriva filmmanuskript som var en av de första handböckerna inom manusskrivarkonsten.

Åren 1935–1945 var han gift med Annika Backelin (1914–1973), omgift Törnqvist, de fick en son: krögaren Peder Bornebusch (född 1935), som är far till scenografen Cian Bornebusch och morfar till skådespelaren Josephine Bornebusch. Åren 1946–1949 var han gift med artisten Lolita Russell Jones (1926–1988) och 1950–1956 med Françoise Guérin (född 1930) från Frankrike, med vilken han fick han ytterligare en son (född 1951).

Arne Bornebusch är begravd på S:t Jörgens kyrkogård i Varberg.

Regi i urval

1946 - Per Albin svarar - Välkomna till oss 

1940 - Frestelse
1940 - Mannen som alla ville mörda 
1938 - Eli Sjursdotter  
1938 - Sol över Sverige
1936 - Våran pojke
1936 - Kvartetten som sprängdes
1935 - Stockholmsmelodi
1935 - Skärgårdsflirt

Filmmanus
1946 - Harald Handfaste

1940 - Frestelse

Källor

Externa länkar 
 Arne Bornebusch på Libris (bibliotekskatalog)
 
 

Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska filmregissörer
Svenska serieskapare
Personer från Hjortsberga socken, Blekinge
Födda 1905
Avlidna 1973
Män
Brudgum

Brudgum kallas traditionellt en man som ingår äktenskap med en kvinna. Kvinnan kallas traditionellt brud. Om två män ingår äktenskap kan båda männen kallas för brudgummar.

Uttrycket brudgum sägs komma från brud och "gum", som är fornnordiskt för "Man" och besläktat med till exempel homo, homme, hombre.

Bröllop
Stenkumla församling

Stenkumla församling är en församling som utgör ett eget pastorat i Medeltredingens kontrakt i Visby stift i Svenska kyrkan. Församlingen ligger i Gotlands kommun i Gotlands län.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen har sedan 1500-talet till 2010 varit moderförsamling i pastoratet Stenkumla, Västerhejde och Träkumla, som mellan den 1 maj 1920 och 1962 också omfattade församlingarna Vall, Hogrän och Atlingbo. 2010 uppgick Träkumla församling och Västerhejde församling i Stenkumla församling, som då bildade ett eget pastorat.

Kyrkor 
 Stenkumla kyrka
 Träkumla kyrka
 Västerhejde kyrka

Se även 
 Stenkumla socken

Källor

Externa länkar 
 Församlingens webbplats

Församlingar i Visby stift
Indelningar i Gotlands kommun