Så tuktas en argbigga

Så tuktas en argbigga (originaltitel The Taming of the Shrew) är en komedi av William Shakespeare.

Tillkomsthistoria

Datering
Ibland har denna komedi daterats som Shakespeares första, men eftersom den är betydligt mer raffinerat uppbyggd än Två ungherrar i Verona har denna teori i huvudsak övergivits. I Antony Chutes poem Beauty Dishonoured från 1593 finns anspelningar på Så tuktas en argbigga. Omfånget på rollistan är lik Henrik VI del 2 och 3 från omkring 1590-1591 och pjäserna använder liknande ovanlig vokabulär. Därför anses Så tuktas en argbigga vara skriven ungefär samtidigt.

Pjäsens källor
Det finns olika teorier om relationen till den anonyma och ungefär samtida pjäsen The Taming of a Shrew (tryckt 1594). Få tror idag att den varit en källa för Shakespeare. Snarare tros denna pjäs antingen vara en så kallad dålig kvarto av The Taming of the Shrew eller en adaption av denna. Skillnaderna mellan a Shrew och the Shrew är tafatta. Det finns ingen direkt källa till Så tuktas en argbigga, men motivet förekommer i andra verk, till exempel i balladen A Shrewde and Curste Wyfe, men denna tros i själva verket vara påverkad av Shakespeare. En liknande berättelse finns i Erasmus av Rotterdams Colloquies från 1518. Denna översattes 1557 som A Mery Dialogue, Declaringe the Propertyes of Shrowde Shrewes and Honest Wyves. I balladen A Merry Jest of a Shrewd and Cursed Wife från 1550 är tämjningsritualen betydligt mer brutal än hos Shakespeare.

Intrigen kring Katarinas syster Biancha och hennes Lucentio är hämtad från George Gascoignes prosakomedi Supposes (1566), en variant av Ludovico Ariostos I Suppositi från 1509, men de tre friarna är Shakespeares uppfinning. Shakespeare använde Supposes även för Förvillelser.

Tryckningar och text
Första gången pjäsen publicerades var i the First Folio 1623 som sammanställdes av Shakespeares skådespelarkollegor John Heminges och Henry Condell och publicerades av Edward Blount och Isaac Jaggard. Manuset är rörigt, istället för rollprefix finns ibland namn på skådespelare. Manuset tros därför vara grundat på Shakespeares original bearbetat av en professionell skrivare som missletts av Shakespeares anvisningar. Det finns även detaljer som tyder på att manuset undergått bearbetning för senare framföranden.

Handling
Det finns en prolog till pjäsen där fyllot Sluger luras att tro att han är en adelsman, alltså samma motiv som i Ludvig Holbergs Jeppe på berget.

Katarina är äldsta dottern till adelsmannen Baptista i Padua. Katarina har ett häftigt humör och det sägs att hon därför aldrig kommer att få en make. Baptista har också en yngre dotter, Bianca, som har flera friare. Hon får dock inte gifta sig förrän Katarina fått en man. Baptista letar efter lärare till sina döttrar. Lucentio som egentligen vill fria till Bianca utger sig för att vara en lärare och får platsen. Till Katarina anställs Petruchio.

Katarina faller för Petruchio och de gifter sig under en farsartad ceremoni där Petruchio råkar slå till prästen och dricker upp nattvardsvinet. Efter bröllopet tar Petruchio med sig Katarina till sin hemstad Verona mot hennes vilja.

Baptista tillåter att Lucentio och Bianca får gifta sig, bara Lucentios far ger sitt medgivande. Lucentios tjänare Tranio övertygar en pedant att utge sig för att vara Lucentios far. I Verona fortskrider Petruchio med att tukta Katarina. Hon vägras mat, eftersom ingen mat, enligt Petruchio, är god nog åt henne. Han ifrågasätter allt hon säger och tvingar henne att hålla med om allt han säger, hur absurt det än är.

De beger sig till Padua. På vägen träffar de Vincentio som visar sig vara Lucentios riktiga far. Väl framme i Padua är Vincentio nära att bli arresterad. Men missförståndet reds ut när Lucentio träder fram och erkänner sitt dubbelspel. De båda fäderna, Baptista och Vincentio, förlåter honom och Lucentio och Bianca får gifta sig.

I handlingen finns även ett tredje kärlekspar. De tre äkta männen råkar i gräl om vem som har den lydigaste hustrun. Det anses på förhand givet att Petruchio skall förlora, men det visar sig att Katarina är den enda som gör som hennes make säger. Hon håller så en monolog för sina medsystrar om hur viktigt det är för en hustru att lyda sin make.

Översättningar till svenska
Så tuktas en argbigga finns i fem tryckta översättningar till svenska samt två som enbart spelats på teatern. 1849 kom Carl August Hagbergs översättning som ingick i Shakspere's dramatiska arbeten. Bd 7. Nästa översättning kom 1922 och var utförd av Per Hallström; den ingick i Shakespeares dramatiska arbeten. Lustspel, Bd 1. Allan Bergstrands översättning spelades första gången 1955 av Stadsteatern Norrköping-Linköping, först 1977 gavs den ut. 1962 gavs Åke Ohlmarks översättning ut i samlingsvolymen Komedier. 1984 spelade Stockholms stadsteater Claes Zilliacus översättning och 2006 använde Malmö stadsteater Britt G Hallqvists och Claes Schaars. 2016 utkom Ulf Peter Hallbergs översättning i samlingsvolymen Komiska förväxlingar - fyra komedier.

Uppsättningar
Så tuktades en argbigga framfördes vid hovet under 1630-talet och 1660-talet. Därefter dröjde det till 1844 innan pjäsen sattes upp med originaltexten, det var Benjamin Webster som satte upp den på Haymarket Theatre i London. Trots succén dröjde det till 1856 innan den sattes upp igen när Samuel Phelps regisserade den på Sadler's Wells Theatre.

1909 satte Max Reinhardt upp stycket på Deutsches Theater i Berlin. Han valde att placera handlingen i commedia dell'arte-miljö. Annars har pjäsen framförallt varit skådespelarnas pjäs, mer än regissörernas.

1922 debuterade Laurence Olivier som Katarina i en skolföreställning. 1948 regisserade Michael Benthall Så tuktas en argbigga på Shakespeare Memorial Theatre i Stratford-upon-Avon med Anthony Quayle som Petruchio. 1953 satte George Devine upp den på samma teater. 1955 återvände Michael Benthall till pjäsen på Old Vic i London med Katharine Hepburn som Katarina. 1960 var det John Bartons tur att regissera den på Shakespeare Memorial Theatre med Peggy Ashcroft och Peter O'Toole. Vanessa Redgrave spelade Katarina i Stratford 1961 och i London 1986. 1967 satte Trevor Nunn upp pjäsen med Royal Shakespeare Company i Stratford. När Jonathan Miller satte upp pjäsen på Chichester Festival Theatre i Sussex så spelades huvudrollerna av Joan Plowright och Anthony Hopkins. 1973 spelades huvudrollerna av Susan Fleetwood och Alan Bates när Clifford Williams regisserade Royal Shakespeare Company. 1978 regisserade Michael Bogdanov pjäsen för Royal Shakespeare Company med Jonathan Pryce. 1992 regisserade Bill Alexander Royal shakespeare Company på the Swan Theatre i Stratford.

Uppsättningar i Sverige
7 januari 1833 presenterades Franz Ignaz von Holbeins adaption Liebe kann Alles oder die bezähmte Widerspenstige av Tyska skådespelaresällskapet under ledning av Gustaf Pöschel och Carl Becker på Comediehuset (Teatern vid Sillgatan) i Göteborg. 1860 hade Så tuktas en argbigga svensk premiär på den privata Mindre Teatern i Stockholm under ledning av Edvard Stjernström som även spelade Petruchio. Katarina spelades av Zelma Hedin som ansågs alltför mild redan från början. 1868 gavs den på nytt på samma scen som nu tagits över av Kungliga Dramatiska Teatern. Marie-Louise Hammarstrand spelade Katarina och Petruchio spelades av Mauritz Pousette. 1885 spelades pjäsen av Nya teatern i Stockholm. Petrucchio spelades av Emil Hillberg och Katarina av Gurli Åberg som fick mycket beröm för sina rolltolkningar.

Uppsättningar i Sverige sedan år 1900
 1905 Dramaten
 1910 Marionetteatern, Stockholm, regi John Ericsson
 1911 Dramaten, regi Emil Grandinson, med Maria Schildknecht
 1921 Svenska Teatern, Stockholm, regi Gunnar Klintberg
 1927 Oscarsteatern, Stockholm, regi Gösta Ekman & Johannes Poulsen, med Gösta Ekman
 1929 Helsingborgs stadsteater
 1931 Oscarsteatern, Stockholm, regi Henry Hellssen
 1940 Oscarsteatern, regi Sandro Malmquist
 1941 Radioteatern, regi Sandro Malmquist, med Edvin Adolphson
 1946 Malmö stadsteater, översättning Carl August Hagberg, regi Sandro Malmquist, med Edvin Adolphson, Georg Årlin & Gaby Stenberg
 1948 Stockholms-Teatern på Cirkus, Stockholm, regi Gunnar Skoglund
 1950 Dramaten, gästspel av Svenska Teatern, Helsingfors, regi Tyrone Guthrie
 1950 Skansens Friluftsteater, regi Sandro Malmquist
 1953 Uppsala-Gävle Stadsteater
 1955 Stadsteatern Norrköping-Linköping, översättning Allan Bergstrand, regi John Zacharias, med Olof Thunberg & Marianne Stjernqvist
 1957 Folkparksteatern, översättning Karl Ragnar Gierow, regi Casper Wrede, med Gerd Hagman & Håkan Serner
 1959 Helsingborgs stadsteater, översättning Carl August Hagberg, regi Edvin Adolphson & Johan Falck, med Edvin Adolphson, Percy Brandt, Ernst-Hugo Järegård, John Harryson, Arne Strand, Måns Westfelt & Else-Marie Brandt
 1960 Stockholms stadsteater på Galjonsteatern, Gröndal, regi Sandro Malmquist
 1960 Riksteatern, översättning Carl August Hagberg, regi Sandro Malmquist, med Gunnar Björnstrand
 1961 Vasateatern, Stockholm, regi Per Gerhard
 1965 Göteborgs stadsteater, regi Herman Ahlsell
 1968 Stockholms stadsteater, regi Johan Bergenstråhle
 1972 Näckrosdammens Friluftsteater, Göteborg, regi Berit Frodi
 1974 Riksteatern, översättning Carl August Hagberg, regi Lennart Kollberg, med Tor Isedal
 1978 Argbiggan, gästspel av Svenska Teatern, Helsingfors på Örebro Teater
 1983 Regionteatern i Säffle, översättning Carl August Hagberg, regi Thor Zachrisson, med Monica Nielsen
 1984 Stockholms stadsteater, översättning Clas Zilliacus, regi Marianne Rolf, med Håkan Serner, Jane Friedman & Claes Ljungmark
 1989 Riksteatern, översättning Allan Bergstrand, regi Elisabeth G. Söderström
 1992 Spegelteatern vid Gripsholms slott, översättning Allan Bergstrand, regi Peter Böök
 1997 Dramaten, regi Hans Klinga, med Örjan Ramberg, Sten Ljunggren, Melinda Kinnaman, Monica Nielsen, Marie Richardson & Johan Rabaeus
 2000 Att tukta en argbigga, Shakespeare på Gräsgården, Vadstena, översättning Allan Bergstrand, regi Pontus Plænge
 2006 Malmö stadsteater, översättning Britt G Hallqvist & Claes Schaar, regi Anette Norberg

Filmatiseringar (urval)
Så tuktas en argbigga har filmats många gånger.
 1950 regi Paul Nickell, med Charlton Heston (TV, USA)
 1967 Så tuktas en argbigga (The Taming of the Shrew), regi Franco Zeffirelli, med Richard Burton & Elizabeth Taylor
 1982, regi Michael Bogdanov (TV, Storbritannien)

Se även
 10 orsaker att hata dig
 Kiss Me, Kate
 Sly

Referenser

Noter

Källor
 Vissa uppgifter om uppsättningar är hämtade från artikeln The Taming of the Shrew på engelskspråkiga Wikipedia (läst 28 juni 2015)
 Erik Frykman: Shakespeare, Södertälje 1986, 
 Allan Bergstrand: Inledning till Så tuktas en argbigga, översättning Allan Bergstrand, Lund 1977, 
 John Barton: RSC in Playing Shakespeare, Bungay, Suffolk 1986, 
 Gustaf Fredén: Shakespeare i Sven Rinman m.fl. (red): Litteraturens världshistoria: Renässansen, Stockholm 1991, 
 Georg Nordensvan: Svensk teater och svenska skådespelare från Gustav III till våra dagar, Stockholm 1918
 Gustaf Fredén: William Shakespeare - handbok till Radioteatern, Stockholm 1960
 Nils Molin: Shakespeare och Sverige intill 1800-talets mitt, Göteborg 1931
 Wilhelm Berg: Anteckningar om Göteborgs äldre teatrar, Göteborg 1896-1900
 Stig Torsslow: Dramatenaktörernas republik, Uppsala 1975, 
 Kerstin Derkert: Repertoaren på Mindre Teatern 1854-63, Stockholm 1979, 
 Claes Englund (red): Världens största teater: Riksteatern 1958-1976, Norsborg 2003,  (inb)
 Birgit Qvarnström & Eric Lindqvist (red): Riksteatern 50 år, Solna 1983, 
 Lars Engström & Lena Sander (red): Upsala-Gävle stadsteater 25 år, Uppsala 1976
 Lars Rundgren (red): Thalia i Östergyllen, Norrköping 1977
 Teater i Göteborg 1910-1975 II, Stockholm 1978, 
 Teater i Stockholm 1910-1970 II, Göteborg 1982, 
 Erwin Leiser (red): Tidens teater 1957, Stockholm 1957
 Erwin Leiser (red): Tidens teater 1959, Stockholm 1959
 Erwin Leiser (red): Tidens teater 1960, Stockholm 1960
 Teaterårsboken 1983, Jönköping 1983, 
 Teaterårsboken 1985, Jönköping 1985, 
 Teaterårsboken 1989, Jönköping 1989, 
 Teaterårsboken 1992, Jönköping 1992, 
 Svenska tidningsartiklar, Lund 1978
 Så tuktas en argbigga, programblad, Malmö stadsteater 1946
 Så tuktas en argbigga, programblad, Stadsteatern Norrköping-Linköping 1955
 Så tuktas en argbigga, programblad, Helsingborgs stadsteater 1959
 Så tuktas en argbigga, programblad, Riksteatern 1960
 Så tuktas en argbigga, programblad, Riksteatern 1974
 Scendatabasen (läst 4 juli 2015)
 Så tuktas en argbigga, Rollboken, Dramaten (läst 4 juli 2015)
 The Taming of the Shrew i Internet Movie Database  (läst 4 juli 2015)
 Arkiv, Shakespeare på Gräsgården (läst 8 juli 2015)

Externa länkar

 The Taming of the Shrew by William Shakespeare i Project Gutenberg 
 The Taming of the Shrew (1593), texten hos OpenSource Shakespeare 
 Så tuktas en argbigga, Skakespeare's dramatiska arbeten översatta af Carl August Hagberg, sjunde bandet, Lund 1861 (Projekt Runeberg)
 Så tuktas en argbigga, Shakespearesällskapet

Shakespeares komedier
Italien i fiktion