kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
St Albans

För andra betydelser, se Saint Albans.

St Albans är en stad som ligger omkring 35 kilometer norr om centrala London, i grevskapet Hertfordshire. Under romersk tid hette den Verulamium. Staden har växt under 1900-talet då den blivit en förstad till London. Vid folkräkningen 2001 hade den 64 000 invånare. Den är huvudort i distriktet med samma namn.

Ortens namn kommer från Sankt Alban, den förste kände kristne britten som även blev den förste martyren. Enligt legenden dödades han vid kullen där katedralen numera ligger någon gång år 209-304 efter att ha skyddat en flyende präst. Ett kloster upprättades på platsen 793, och det blev under medeltiden ett av Englands mest inflytelserika. Runt klostret kom en stad att växa upp.

Orten har trots stor inflyttning lyckats behålla karaktären av en småstad med torghandel, medeltida hus, smala gator och en behaglig lunk. Staden har, även för att vara i England, en ovanligt rik flora av pubar, flera av dem i bruk sedan femtonhundratalet.

Staden var tidigare en järnvägsknut, men nu går det enbart trafik med Thameslink till London (och vidare till Brighton) och Luton samt en liten pendelbana till Watford Junction. Motorvägen M1 går också vid St Albans och denna går till London.

Bland sevärdheterna finns den återuppbyggda katedralen, Verulamium-museet som visar de romerska lämningarna, ett hantverksmuseum samt den årligt återkommande ölfestivalen. 

I St Albans ligger såväl ölkonsumentorganisationen CAMRA:s som Royal Entomological Societys huvudkontor.

Kända personer 
 Francis Bacon (1561–1626), filosof, vetenskapsman och statsman. Bacon tilldelas från år 1618 titeln "Viscount St Albans".
 Stanley Kubrick (1928–1999), amerikansk filmregissör och producent som bodde på Childwickbury Manor från 1978 fram till sin död 1999.
 Stephen Hawking (1942-2018), teoretisk fysiker som studerat vid St Albans School.
 Tim Rice (född 1944), lyriker, som studerat vid St Albans School.

Vänorter 
 Fano, Italien
 Nyíregyháza, Ungern
 Nevers, Frankrike
 Odense, Danmark
 Worms, Tyskland

Se även 
 Första slaget vid St Albans
 Andra slaget vid St Albans

Externa länkar 
 St Albans City and District

 
Orter i Hertfordshire
Unparished areas i Hertfordshire
Tidigare civil parishes i Hertfordshire
Thomas Strunz

{{Infobox fotbollsspelare
|födelsedatum = 
|bild = 5743Thomas Strunz.JPG
|bildtext = Thomas Strunz, 2012
|födelseland = Västtyskland
|födelseort = Duisburg
|position = Mittfältare
|längd = 1,83 m
|
|seniorklubbar =  MSV Duisburg Bayern München VfB Stuttgart Bayern München
|seniorår = 1986-19891989-19921992-19951995-2000Totalt:
|antalseniormatcher(mål) = 94 (30)59 (12)79 (9)97 (11)329 (62)
|landslag = 
|landslagsår = 1990-1998
|antallandskamper(mål) = 41 (1)
}}Thomas Strunz''', född 25 april 1968 i Duisburg, Tyskland, är en före detta professionell fotbollsspelare (mittfältare). Strunz debuterade för Tysklands landslag 1990 men slog sig in i laget först inför VM 1994. Han var med i EM 1996 då Tyskland vann hela turneringen, men kom inte med i landslaget till VM 1998. En comeback skedde under EM-kvalet 1998–1999 men Strunz kom inte med till EM 2000. Under proffskarriären spelade Strunz i FC Bayern München och VfB Stuttgart. Han profilerade sig under en period med att blondera håret vilket gjorde att han kom med i en TV-dokumentär.

Strunz har efter den aktiva karriären verkat som manager för VfL Wolfsburg.

Meriter
Landslagsspelare (1990–1999)
VM i fotboll: 1994
EM i fotboll: 1996
EM-guld 1996
Tysk mästare

Klubbar
MSV Duisburg
FC Bayern München
VfB Stuttgart

Manageruppdrag
Manager för VfL Wolfsburg

Externa länkar
Spelarbiografi om Thomas Strunz (svenska)
Strunz omnämns även i stor utsträckning i följande klipp 

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Män
Födda 1968
Levande personer
Spelare i MSV Duisburg
Spelare i FC Bayern München
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Spelare i VM i fotboll 1994
Personer från Duisburg
Heart of Midlothian FC

Heart of Midlothian FC, Hearts, är en skotsk fotbollsklubb från Edinburgh. Klubbens representationslag spelar i Scottish Premiership, där man genom åren har skördat en del framgångar, men numera utgör ett mittenlag.

Historia 

Hearts grundades ungefär vid tiden 1874. Grundarna tog namnet från en populär lokal danshall, som i sin tur hade tagit namnet ifrån novellen The Heart of Midlothian av Walter Scott. Den första Hearts-kaptenen Tom Purdie angav att man hade spelat fotboll redan 1873.

Den berömda Hearts-sången var skriven och genomförd av den Skotska komikern Hector Nicol, en St. Mirren FC-fantast.

Rivalitet
Klubbens främsta rivaler är Hibernian FC, den andra dominerande klubben i Edinburgh. Matcherna mellan lagen kallas för The Edinburgh Derby och är en av den skotska ligafotbollens höjdpunkter.

Truppen 
 

Not: Spelare i kursiv stil är inlånade.

Utlånade spelare

Meriter 
 Skotska mästare: 1895, 1897, 1958, 1960.
 Skotska cupmästare: 1891, 1896, 1901, 1906, 1956, 1998, 2006, 2012.
 Skotska ligacupmästare: 1955, 1959, 1960, 1963.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Klubbens hemsida
Sørums kommun

Sørums kommun () var en kommun i tidigare Akershus fylke, Norge. Kommunens centralort var tätorten Sørumsand. En del av kommunens tätortsbyggelse  (Heksebergåsen) ingår i tätorten Oslo.

2020 slogs kommunen samman med Fets och Skedsmo och Sørums kommuner. Den nya kommunen heter Lillestrøms kommun.

Sørums kommun är hemvist för den fiktive norske soldaten August Stomperud.

Historia 
Enligt Linnell et al. 2003, skall en flicka som var 6-8 år gammal ha dödats av varg i Sørums kommun den 28 december 1800.

Referenser

Litteratur 
 

Kommuner med områden ingående i tätorten Oslo
Tidigare kommuner i Akershus fylke
Lillestrøms kommun
Ski kommun

Ski kommun (norska: Ski kommune) var en kommun i Akershus fylke i Norge. Centralorten Ski har sedan 2004 status som by (stad), vilket avgörs av kommunen själv. I Ski ligger bland annat Ski Storsenter. Den administrativa huvudorten är Ski. En del av kommunens tätortsbebyggelse (Langhus) ingår i tätorten Oslo.

Den 1 januari 2020 slogs Ski och Oppegårds kommuner samman till Nordre Follo kommun.

Referenser

Externa referencer

Tidigare kommuner i Akershus fylke
Kommuner med områden ingående i tätorten Oslo
Slaget vid Blore Heath

Slaget vid Blore Heath var det första stora slaget under Rosornas krig och utkämpades 23 september 1459 vid Blore Heath i Staffordshire.

Bakgrund
Efter det Första slaget vid St Albans 1455, rådde en osäker fred i England. Försök till försoning mellan husen Lancaster och York nådde liten framgång. Båda sidor blev alltmer rädda för varandra och 1459 samlade de beväpnade anhängare. Drottning Margareta av Anjou fortsatte att samla ihop stöd för kung Henrik VI bland adeln och delade ut ett emblem med en silversvan till sina anhängare. De yorkistiska styrkorna under ledning av Rikard, hertig av York lyckade finna många antirojalistiska anhängare, trots det gav stränga straff att ta till vapen mot kungen.  

De yorkistiska styrkorna, som hade sin bas i Middleham Castle i Yorkshire (ledda av Richard Neville, 5:e earl av Salisbury) behövde förenas med den större yorkistiska armén i Ludlow Castle i Shropshire. Då Salisbury marscherade åt sydväst genom Midlands beordrade drottningen James Touchet, Lord Audley att samla en styrka för att genskjuta dem.

Externa länkar
 Blore Heathes webbplats

Källor

1459
Blore Heath
England under 1400-talet
Blore Heath
Colombey-les-Deux-Églises

Colombey-les-Deux-Églises är en kommun i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Juzennecourt som tillhör arrondissementet Chaumont. År  hade Colombey-les-Deux-Églises  invånare.

Den franske generalen och presidenten Charles de Gaulle avled här 9 november 1970 och ligger begravd på ortens kyrkogård.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Colombey-les-Deux-Églises

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Haute-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Haute-Marne
Orter i Champagne-Ardenne
Lars Vegas

För Lars Vegas trio, se Lars Vegas trio.

Lars Vegas utkom 1974 och är ett album av den svenska proggmusikern Lasse Tennander.

Låtlista
Sida ASka vi gå hem till dig (4:20)Gör som du vill (4:30)Flera hundra mil (3:20)Verklighetsflykt (4:32)Fötterna stadigt på jorden (4:35)

Sida BSagan är slut (3:40)När bubblorna sprack (4:40)Ökenråttan (0:50)No Picture (4:05)Shall We Join the Ladies (7:30)Den definitivt sista tangon'' (1:45)

Medverkare
Anders Henriksson, elpiano
Anders Nordh, elgitarr
Jan Bandel, trummor  
Janne Persson, piano  
Janne Schaffer, elgitarr  
Lars Olsson, dragspel  
Mike Watson, bas  
Palle Sundlin, bas  
Peter Lundblad, gitarr  
Tommy Andersson, trummor

Gästmusiker
Beverly Glenn, kör
David Garriock, kör  
Göran Wiklund, kör
Karin Stigmark, kör
Tomas Ledin, kör

Musikalbum 1974
Album av Lasse Tennander
Ebrahim Mirzapour

Ebrahim Mirzapour, ابراهیم میرزاپور på persiska, född 16 september 1978 i Khorramabad, Iran, är en iransk före detta fotbollsspelare.

Han debuterade i det iranska landslaget år 2000 och spelade 71 landskamper innan han slutade i landslaget 2008. Under kvalet till VM 2006 var Mirzapour förstamålvakt.

Referenser

Externa länkar
Ebrahim Mirzapour på National-Football-Teams.com
Ebrahim Mirzapour på transfermarkt.co.uk

Iranska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Foolad Khuzestan
Spelare i Saipa
Spelare i VM i fotboll 2006
Födda 1978
Män
Levande personer
Iranska idrottare under 2000-talet
Personer från provinsen Lorestan
Chandrika Kumaratunga

Chandrika Bandaranaike Kumaratunga (uttal:kumɑ:ra'tuŋga), född 29 juni 1945 i Colombo, är en lankesisk politiker. Hon var landets premiärminister 1994. Hon var Sri Lankas femte president, från den 12 november 1994 till den 19 november 2005, och hon var landets enda kvinnliga president hittills. Chandrika Kumaratunga är dotter till två före detta premiärministrar och var ledare för Sri Lankas frihetsparti. Hennes mor, Sirimavo Bandaranaike, var dessutom världens första kvinnliga premiärminister. Chandrika Kumaratunga var själv ledare för Sri Lankas frihetsparti 1994–2005. År 2015 utsågs hon till ordförande för Office for National Unity and Reconciliation.

Utbildning 
Kumaratunga utbildades vid St Bridget's Convent, Colombo, och anmälde sig till romersk-katolska Aquinas University College i Colombo för att studera till en juridisk examen. Men 1967 lämnade hon Aquinas utan att slutföra sina juridiska studier och reste till Frankrike på stipendium från Institute of French Studies. I Frankrike tillbringade hon ett år vid Institut d'études politiques d'Aix-en-Provence efter en kurs i franska språket och kulturen. 1968 fortsatte hon med att studera vid Institut d'Etudes Politiques de Paris (Sciences Po) och tog examen i statsvetenskap 1970, därefter var hon inskriven på ett doktorandprogram i utvecklingsekonomi vid École Pratique des Hautes Études, Paris, där hon studerade från 1970 till 1973. Hon talar flytande singalesiska, engelska och franska.

Giftermål 
1978 träffade hon filmskådespelaren Vijaya Kumaratunga och hon gifte sig med honom 1978. Vijaya Kumaratunga blev snart en populär politiker och ledde vänsterpartiet Sri Lanka Mahajana Pakshaya (SLMP, Sri Lanka People's Party), som paret Kumaratunga bildade när de bröt upp från moderns Sri Lanka Freedom Party (SLFP) under sent 1970-tal. Med sin make fick Chandrika Kumaratunga en dotter, Yosodhara, och en son, Vimukthi.

Wijaya Kumaratunga mördades 1988 av en politisk motståndare.

President 
Kumaratunga blev Sri Lankas president 1994 - vid presidentvalet fick hon 62 procent av rösterna - och hon omvaldes för en andra period 2000. Hon var nära att bli dödad under den sista dagen av presidentvalskampanjen år 2000, vid en attack av en självmordsbombare tillhörande de tamilska tigrarna. Den 19 november 2005 efterträddes hon på presidentposten av Mahinda Rajapakse.

Hon är medlem av Council of Women World Leaders, ett nätverk för nuvarande och tidigare stats- och regeringschefer som verkar för ökad jämställdhet och för att stärka kvinnors roll i den politiska toppen världen över.

Referenser

Sri Lankas presidenter
Lankesiska premiärministrar
Födda 1945
Kvinnor
Levande personer
Personer från Colombo
Japans Grand Prix 2002

Japans Grand Prix 2002 var det sista av 17 lopp ingående i formel 1-VM 2002.

Resultat
 Michael Schumacher, Ferrari, 10 poäng
 Rubens Barrichello, Ferrari, 6
 Kimi Räikkönen, McLaren-Mercedes, 4
 Juan Pablo Montoya, Williams-BMW, 3
 Takuma Sato, Jordan-Honda, 2
 Jenson Button, Renault, 1
 Nick Heidfeld, Sauber-Petronas
 Mika Salo, Toyota 
 Eddie Irvine, Jaguar-Cosworth  
 Mark Webber, Minardi-Asiatech 
 Ralf Schumacher, Williams-BMW

Förare som bröt loppet
 Pedro de la Rosa, Jaguar-Cosworth (varv 39, transmission)
 Giancarlo Fisichella, Jordan-Honda (37, motor) 
 Jarno Trulli, Renault (32, mekanik) 
 Jacques Villeneuve, BAR-Honda (27, motor) 
 Alex Yoong, Minardi-Asiatech (14, snurrade av)
 Olivier Panis, BAR-Honda (8, mekanik) 
 David Coulthard, McLaren-Mercedes (7, gasspjäll)
 Felipe Massa, Sauber-Petronas (3, olycka)

Förare som ej startade
 Allan McNish, Toyota (skada)

VM-slutställning

 

2002 i Japan
Japans Grand Prix
WP:Projekt Japan
Gheorghe Hagi

Gheorghe Hagi, född 5 februari 1965 i Săcele, Socialistiska republiken Rumänien, är en rumänsk fotbollstränare och före detta fotbollsspelare.

Gheorghe Hagi var mittfältare och är Rumäniens mest framgångsrika fotbollsspelare. Hagi gjorde sin landslagsdebut 10 augusti 1983 mot Norge och var i många år lagkapten för Rumänien. Det sista av Hagis framträdanden i ett stort mästerskap var EM 2000, då Rumänien nådde kvartsfinal. I kvartsfinalen blev det förlust med 2-0 mot Italien. Hagi gjorde i VM 1994 ett uppmärksammat lobbmål från 35 meter mot Colombia. 

Gheorghe Hagi hade en framgångsrik karriär som spelare i bland annat Real Madrid, Barcelona och Galatasaray.

Hagi deltog för första gången i EM 1984, men det slutade med en besvikelse då Rumänien slogs ut ur gruppen. 1990 gick Hagis Rumänien till åttondelsfinal i VM men föll mot Irland på straffar. Hagi var en nyckelspelare då Rumänien nådde kvartsfinal i VM 1994. 1996 åkte Rumänien ut i gruppspelet i EM. 1998 gick Rumänien vidare i VM men föll mot Kroatien efter att Davor Šuker avgjort på en straff. EM 2000 blev Hagis sista framträdande i landslaget. Rumänien gick vidare via 3-2 mot England men föll mot Italien i kvartsfinal. Detta blev Hagis sista landslagsmatch.

Efter den aktiva karriären följde en tränarkarriär. Först blev han tränare för Bursaspor i Turkiet och sen tränare för Galatasaray SK.

Meriter 
 125 A-landskamper/35 mål
 Fotbolls-VM: 1990, 1994, 1998.
 Fotbolls-EM: 1984, 1996, 2000.
 Rumänsk mästare: 1987, 1988, 1990
 Rumänsk cupmästare: 1987, 1989
 Turkisk mästare: 1997, 1998, 1999, 2000
 Turkisk cupmästare: 1999, 2000
 Turkisk supercupmästare: 1997
 UEFA-cupmästare: 2000
 UEFA supercupmästare: 1987, 2000
 550 elitmatcher

Externa länkar 

Rumänska fotbollsspelare
Rumänska fotbollstränare
Rumänska landslagsspelare i fotboll
Personer från Săcele
Spelare i FK Steaua Bukarest
Spelare i Real Madrid
Spelare i Brescia Calcio
Fotbollsspelare i FC Barcelona
Fotbollsspelare i Galatasaray SK
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1984
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i VM i fotboll 1994
Spelare i VM i fotboll 1998
Tränare i Bursaspor
Tränare i Galatasaray SK
Tränare i FC Timişoara
Tränare i FC Steaua București
Spelare i Liga I
Spelare i Serie A
Spelare i La Liga
Spelare i Süper Lig
Fifa 100
Uefa Golden Players
Födda 1965
Levande personer
Män
Rumänska idrottare under 1900-talet
Rumänska idrottare under 2000-talet
Förbundskaptener för Rumäniens herrlandslag i fotboll
Ali Daei

Ali Daei, född 21 mars 1969, är en iransk före detta fotbollsspelare. Han har även varit tränare för Irans landslag. Ali Daei anses vara den som gjort näst flest landskampsmål någonsin – 109 mål för Iran.

Han har en examen i metallurgi från Sharifs tekniska högskola. 

Ali Daei föddes i en azerbajdzjansk region i Iran Ardabil, och spelade i hemlaget Esteghlal Ardabil när han var 19 år. Han missade möjligheten att spela i den japanska ligan på grund av militärtjänsten. 

Han har bland annat gjort 4 mål mot Sydkorea och 8 mål mot Maldiverna under kvalificeringen för VM 1998.
Ali Daei var även den första att nå 100 mål i internationella sammanhang. Vilket betyder att han gått förbi den legendariska ungerska fotbollsspelaren Ferenc Puskás gamla rekord på 84 mål, och även legenden Pelé, 77 mål.

Efter att ha spelat för mindre ligalag: Taxirani och Bank Tejarat, kom han att spela för Persepolis (Pirouzi). När DSC Arminia Bielefeld tog plats i Bundesliga skrev de kontrakt med Daei och hans klubbkamrat Karim Bagheri. Många andra av Persepolis spelare skrev på för utländska klubbar samtidigt. Daei blev sedan handplockad av Franz Beckenbauer till Bayern München. Övergångssumman, fyra miljoner D-mark, var rekord för en asiatisk fotbollsspelare.

Referenser 

Födda 1969
Iranska fotbollstränare
Iranska fotbollsspelare
Iranska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Persepolis Teheran FC
Spelare i Al-Sadd SC
Spelare i Arminia Bielefeld
Spelare i FC Bayern München
Spelare i Hertha BSC Berlin
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Saipa
Spelare i VM i fotboll 1998
Spelare i VM i fotboll 2006
Förbundskaptener för Irans herrlandslag i fotboll
Tränare i Persepolis Teheran FC
Tränare i Saipa
Män
Levande personer
Personer från Ardabil
Iranska idrottare under 1900-talet
Iranska idrottare under 2000-talet
Mats Waltin

Mats Waltin, född 7 oktober 1953 i Stockholm, är en svensk före detta ishockeyspelare och nuvarande tränare. Under sin tid som spelare spelade han främst i Södertälje SK, Djurgårdens IF och Tre Kronor.

Han fick Guldpucken för säsongen 1975/1976 som säsongens främste spelare i Elitserien i ishockey och Sveriges herrlandslag i ishockey. Han spelade i 12 internationella turneringar, VM, OS och Canada Cup, mellan åren 1975 till 1985. Han blev svensk och schweizisk mästare två gånger (1983 och 1990 respektive 1986 och 1987).

Efter sin aktiva karriär har Mats Waltin arbetat som tränare i bland annat Djurgårdens IF, Rögle BK och en del klubbar i Österrike, som Klagenfurt. Under säsongen 2001/2002 fungerade Mats Waltin som lagledare för Tre Kronor tillsammans med Hardy Nilsson. I ishockey-VM 2008 för herrar var han förbundskapten för Sloveniens ishockeylandslag. Säsongerna 2010/2011 och 2011/2012 hade Mats Waltin tränaransvaret för VIK Västerås HK innan han inför säsongen 2012/2013 tog över tränarrollen i Manglerud Star. År 2014 blev Waltin invald i Hockey Hall of Fame.

Den 28 maj 2014 tog Waltin över tränarrollen i IF Björklöven.

Waltin lämnade posten som tränare i IF Björklöven redan efter en säsong och avslutade sin sejour där den 14 mars. 2015 blev han tränare för Södertälje SK och tog dem tillbaka till Hockeyallsvenskan efter ett år i division 1, efter att Mats Waltin fick hård kritik så fick han gå 2017 och ersättes av Ulf "Jesus" Lundberg.

Meriter 
 SM-guld 1983, 1990
 SM-silver 1979
 Schweizisk mästare 1986, 1987
 TV-pucken Sven Tumbas stipendium 1969
 Canada Cup 1976
 Elitserien i ishockeys All star-lag 1979
 Utsedd till bäste back VM 1976
 VM-brons 1975, 1976, 1979
 VM-silver 1977, 1980
 Stor grabb nummer 97
 Invald i Hockey Hall of Fame i 2014.

Klubbar

Spelare 
  IK Göta Ishockey  1970 - 1972 Division 2
  Södertälje SK 1972 - 1978 Elitserien
  Djurgårdens IF 1978 - 1984 Elitserien 
  HC Lugano 1984 - 1987 Nationalliga
  EV Zug 1987 - 1989 Nationalliga
  Djurgårdens IF 1989 - 1990 Elitserien 
  Södertälje SK 1989 - 1991 Elitserien

Tränare/Manager 
  Djurgårdens IF 1989 - 2002 Elitserien 
  Sverige 2002
  Klagenfurter AC 2004 - 2006 Erste Bank Eishockey Liga
  Slovenien 2007 - 2008
  VIK Västerås HK 2010 - 2012  Hockeyallsvenskan
  Manglerud Star 2012 - 2014 Norge Division 1
  IF Björklöven 2014 - 2015 Hockeyallsvenskan>
  Södertälje SK 2015-2017 Hockeyallsvenskan

Källor 

Födda 1953
Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Spelare i Djurgården Hockey
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Sverige
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Olympiska bronsmedaljörer 1980
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Levande personer
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1980
Spelare i IK Göta Ishockey
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 1900-talet
Karim Bagheri

Karim Bagheri, född 20 februari 1974 i Tabriz, Iran, är en iransk före detta fotbollsspelare.

Klubbar han har varit i är Al Nasr (Förenade Arabemiraten) Al Sadd (Qatar), Charlton Athletic (England), Arminia Bielefeld (Tyskland), Al Nasr (Förenade Arabemiraten), Persepolis Teheran, Keshavarz Tehran samt Teraktorsazi Tabirz, de senare i Iran.

Debuterade i det iranska landslaget den 3 oktober 1992 och slutade där den 20 november 2002 men kom tillbaka och spelade några matcher 2008-2009. Den 9 januari 2009 gjorde Bagheri sitt 50:e landslagsmål.

Referenser

Externa länkar
Karim Bagheri på National-Football-Teams.com
Karim Bagheri på transfermarkt.co.uk

Iranska landslagsspelare i fotboll
Födda 1974
Män
Levande personer
Spelare i Persepolis Teheran FC
Spelare i Arminia Bielefeld
Spelare i Charlton Athletic FC
Spelare i Al-Sadd SC
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Spelare i Premier League
Spelare i VM i fotboll 1998
Uli Hoeness

Ulrich "Uli" Hoeness (), född 5 januari 1952 i Ulm i Baden-Württemberg, är en tysk före detta fotbollsspelare och sportchef för fotbollslaget FC Bayern München.

Biografi 
Uli Hoeness föddes 1952 i Ulm i Baden-Württemberg och är bror till Dieter Hoeness. Uli Hoeness slog igenom i FC Bayern München i början av 1970-talet. Hoeness gjorde redan som 20-åring debut i Västtysklands landslag och var med och vann EM-guld sommaren 1972. Nya framgångar följde i såväl klubblaget som landslaget. VM-guld 1974 där Hoeness var en av de tongivande spelarna och i Bayern München vann Hoeness cupen, ligan och Europacupen för mästarlag ett flertal gånger.

Ett av Hoeness sämsta minnen från den aktiva karriären är straffmissen i EM-finalens straffläggning 1976. Hoeness miss banade vägen för Tjeckoslovakiens seger i straffläggningen.

Hoeness avslutade den aktiva karriären redan som 27-åring efter problem med skador 1979. Det sista aktiva året spelade han för 1. FC Nürnberg.

1979 gick han tillbaka till FC Bayern München i rollen som sportchef, en position han varit framgångsrik i och fortfarande innehar. Hoeness roll som sportchef i Bayern München har inneburit en av de ledande positionerna inom tysk fotboll i sin helhet men framförallt inom klubbfotbollen. Bayern München har den klart ledande rollen inom den tyska fotbollen och Hoeness är omstridd och inom många kretsar häftigt kritiserad. Framgångarna har varit stora: ett flertal liga- och cupguld och internationella framgångar med slutseger i UEFA-cupen 1996 och UEFA Champions League 2001 samt 
2013 som toppar.

Vid sidan av sitt jobb som sportchef är han chef för familjens korvföretag.

Meriter 
 35 A-landskamper för Västtysklands fotbollslandslag
 VM i fotboll: 1974
 VM-guld 1974
 EM i fotboll: 1972, 1976
 EM-guld 1972
 EM-silver 1976
 Tysk mästare
 Europacupen: 1974, 1975, 1976
 Världscupen: 1976

Externa länkar 
 Spelarbiografi om Uli Hoeness 

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Födda 1952
Spelare i FC Bayern München
Spelare i 1. FC Nürnberg
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1972
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1976
Spelare i VM i fotboll 1974
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Västtyskland
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1972
Världsmästare i fotboll