kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lisen

Lisen (ty. Lisene, fr. pilastre en lisière) är inom arkitekturen namnet på de smala, enkla framspringande pilastrar som inom den romanska byggnadskonsten används för att pryda och indela fasadernas ytor. Lisenerna utgår från den för hela byggnaden gemensamma sockeln och övergår upptill vanligen vid takfoten i en rundbågsfris. Lisener finns till exempel på Lunds domkyrka och på flera gotländska kyrkor.

Begrepp inom arkitektur
Byggnadsdetaljer
Ornament
Teateråret 1882



Händelser

September
25 september – Örebro teater i Sverige totalförstörs i en brand.

Okänt datum 
 Anne Charlotte Leffler skriver pjäsen Artistklubben.

Årets uppsättningar

Januari
1 januari – Alfhild Agrells pjäs En hufvudsak har urpremiär på Nya teatern i Stockholm.

Februari
4 februari – Amanda Kerfstedt pjäs Lilla Nina har urpremiär på Dramaten i Stockholm.

Maj
 20 maj – Henrik Ibsens drama Gengångare har urpremiär på Aurora Turner Hall i Chicago.

November
25 november – August Strindbergs pjäs Herr Bengts hustru har urpremiär på Nya teatern i Stockholm.

December
18 december – Alfhild Agrells pjäs Räddad har urpremiär på Dramaten i Stockholm.

Okänt datum
Selfrid Kinmansons pjäs Öregrund-Östhammar har urpremiär på Mosebacketeatern i Stockholm.
Gustav Esmanns pjäs Kära släkten har svensk premiär på Dramaten i Stockholm.

Födda
24 oktober – Sybil Thorndike, brittisk skådespelerska.

Avlidna
1 april – Betty Almlöf, 50, svensk skådespelare.
25 maj – Johann Nestroy, 60, österrikisk dramatiker och skådespelare.
11 november – Charlotta Almlöf, 68, svensk skådespelare.

Referenser

Externa länkar
Konståret 1883



Händelser

Okänt datum
 Carl Larsson och Karin Bergöö gifter sig.
Blanchs konstsalong öppnas i Stockholm.
Örebro läns slöjdförening bildades

Verk 

 William Merritt Chase - Portrait of Miss Dora Wheeler
 William Merritt Chase - Mrs Meigs at the Piano Organ
 William Powell Frith - A Private View at the Royal Academy
 Pierre-Auguste Renoir - Danse à Bougival
 Pierre-Auguste Renoir - La danse à la campagne (Musée d'Orsay, Paris).

Födda 
 6 januari - Frans Timén (död 1968), svensk konstnär.
 3 februari - Camille Bombois (död 1970), fransk målare.
 8 februari - Gregori Aminoff (död 1947), svensk konstnär och mineralog.
 18 februari - Jacques Ochs (död 1971), fransk konstnär.
10 mars - Simon Gate (död 1945), svensk målare och formgivare.
 15 mars - Mollie Faustman (död 1966), svensk konstnär och författare.
 7 april - Gino Severini (död 1966), italiensk målare och ledande futurist.
 12 april - Imogen Cunningham (död 1976), amerikansk fotograf.
 18 maj
 Hasui Kawase (död 1957), japansk konstnär.
 Walter Gropius (död 1969), tysk arkitekt, grundare av Bauhaus.
 24 juni - Jean Metzinger (död 1956), fransk målare.
 3 juli - Minna Poppius (död 1984), svensk konstnär.
 31 juli - Erich Heckel (död 1970), tysk målare och grafiker.
 13 augusti - Carl Ryd (död 1958), svensk konstnär målare.
 15 augusti - Ivan Meštrović (död 1962), kroatisk skulptör.
 19 augusti - Coco Chanel (död 1972), fransk modedesigner.
 19 augusti - Helga Ancher (död 1964), dansk konstnär (målare).
 26 augusti - Maja Olsson (död 1929), svensk konsthantverkare och grafiker
 30 augusti - Theo van Doesburg (död 1931), nederländsk målare, konstskribent och poet.
 14 september - Richard Gerstl (död 1908), österrikisk målare.
 17 september - Edward Hald (död 1980), svensk målare, glaskonstnär och grafiker.
 31 oktober - Marie Laurencin (död 1956), fransk målare och gravör.
 9 november - Charles Demuth (död 1935), amerikansk målare.
19 november - Ossian Elgström (död 1950), svensk etnolog, författare och konstnär.
 23 november - José Clemente Orozco, mexikansk konstnär.
 4 december - Felice Casorati (död 1963), italiensk målare.
 25 december - Maurice Utrillo (död 1955), fransk målare, 
 30 december - Anders Jönsson (död 1965), svensk konstnär och skulptör.
 okänt datum - Charles Jourdan (död 1976), fransk modedesigner.
 okänt datum - Birger Simonsson (död 1935), svensk målare.

Avlidna
 23 januari - Gustave Doré (född 1832), fransk illustratör.
 30 april - Édouard Manet (född 1832), fransk målare.
 24 november - Albert Fitch Bellows (född 1829), amerikansk landskapsmålare.
 okänt datum - Edward Calvert (född 1799), engelsk tryckmakare och målare.
 okänt datum - Guillaume Geefs (född 1805), belgisk skulptör.

Externa länkar
Litteraturåret 1883



Nya böcker

A – G
Bilder från Italien av Alfhild Agrell
Damernas paradis av Émile Zola
Dikter på vers och prosa av August Strindberg
Dramatiska arbeten I av Alfhild Agrell
Elfvan av Anne Charlotte Leffler
Ett liv av Guy de Maupassant
Familien paa Gilje av Jonas Lie
Gift av Alexander Kielland

H – N
La Légende des siècles Tome III av Victor Hugo 
L'Archipel de la Manche av Victor Hugo 
Livsslaven av Jonas Lie
Miarka, la fille à l'ourse (fr.) av Jean Richepin
Nana Sahib (fr.) av Jean Richepin

O – U

Skattkammarön av Robert Louis Stevenson
Ur lifvet II av Anne Charlotte Leffler
Ur lifvet III av Anne Charlotte Leffler
Sanna kvinnor av Anne Charlotte Leffler
Skådespelerskan av Anne Charlotte Leffler

V – Ö
Vid vägkanten II av Amanda Kerfstedt

Födda
30 april – Jaroslav Hašek (död 1923), tjeckisk författare.
12 maj – Fredrik Böök (död 1961), svensk litteraturhistoriker, från 1922 ledamot av Svenska Akademien.
3 juli – Franz Kafka (död 1924), tjeckisk (tyskspråkig) judisk författare.
16 september – T.E. Hulme (död 1917), engelsk kritiker och poet.
17 september – William Carlos Williams (död 1963), nordamerikansk poet.
19 september – Hjalmar Bergman (död 1931), svensk författare.
19 november – Ossian Elgström (död 1950), svensk etnolog, författare och konstnär.

Avlidna
24 april – Jules Sandeau, 72, fransk författare och skriftställare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Litteraturåret 1887



Priser och utmärkelser
Kungliga priset – Martin Weibull

Nya böcker

A – G
El anacronópete av Enrique Gaspar
Bettys formynder av Alexander Kielland
Et Samliv av Jonas Lie
Fru Marianne av Victoria Benedictsson
Fädernas gudasaga (mytologi) av Viktor Rydberg
Genom Persien, Mesopotamien och Kaukasien av Sven Hedin

H – N
Jorden av Émile Zola
Hemsöborna av August Strindberg
Horla av Guy de Maupassant
Kampen för lyckan av Anne Charlotte Leffler och Sonja Kovalevski
Marit Vallkulla av Albert Ulrik Bååth
Mont Oriol av Guy de Maupassant

O – Ö
På landsbygden av Alfhild Agrell
Sankt Hans fest av Alexander Kielland
Sensitiva amorosa av Ola Hansson

Födda
5 januari – Clifford Grey (död 1941), brittisk skådespelare, författare och manusförfattare.
10 januari – Robinson Jeffers (död 1962), amerikansk poet.
3 februari – Georg Trakl (död 1914), österrikisk författare.
5 februari – Albert Paris Gütersloh (död 1973), österrikisk författare, bildkonstnär, skådespelare och regissör.
18 februari – Harriet Löwenhjelm (död 1918), svensk konstnär och lyriker.
22 april – James Norman Hall (död 1951), amerikansk författare.
24 april – Lorentz Bolin (död 1972), svensk biolog och författare.
15 maj – Gertrud Lilja (död 1984), svensk författare.
22 maj – Arthur Cravan (död 1918), franskspråkig, schweizisk boxare och poet.
31 maj – Saint-John Perse (död 1975), fransk författare, nobelpristagare 1960.
30 juli – Gunnar Cederschiöld (död 1949), svensk konstnär och författare.
1 september – Blaise Cendrars (död 1961), franskspråkig, schweizisk poet.
6 oktober – Charles-Édouard Jeanneret (död 1965),  fransk-schweizisk arkitekt, konstnär och författare.
12 oktober – Paula von Preradović (död 1951), kroatisk och österrikisk författare.
24 december – Ernst Klein (död 1937), svensk författare, journalist och museiintendent.

Avlidna
 19 februari – Multatuli (född 1820), nederländsk författare.
 15 augusti – Meïr Aron Goldschmidt (född 1819), dansk författare.
 20 augusti – Jules Laforgue (född 1860), fransk poet.
 19 november – Emma Lazarus (född 1849), amerikansk poet.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Teateråret 1887



Händelser

Okänt datum
Anna Norrie blir chef för Vasateatern i Stockholm.
Sonya Kovalevskaya och Anne Charlotte Leffler skriver pjäsen Kampen för lyckan.

Årets uppsättningar

Januari
20 januari – Wilma Lindhés pjäs Mördar har urpremiär på Göteborgs stora teater.

Februari
5 februari – Giuseppe Verdis opera  Otello har urpremiär i Milano.

Mars
7 mars – Victoria Benedictssons pjäs I telefon har urpremiär på Dramaten i Stockholm.

Okänt datum
August Strindbergs pjäs Fadren uruppförs i Köpenhamn.

Födda
14 juli – Henning Ohlsson (död 1960), svensk skådespelare, konstnär, skulptör och skald.

Avlidna
 15 augusti – Hedvig Willman, svensk skådespelare

Referenser

Externa länkar
Litteraturåret 1888



Priser och utmärkelser 
Kungliga priset – Waldemar Rudin

Nya böcker

A – G
L'Abbé Jules av Octave Mirbeau
The Aspern Papers (sv. Jeffrey Asperns brev i Två berättelser 1951) av Henry James
Den lille riddaren (del tre av tre) av Henryk Sienkiewicz
Det yttersta skäret av Gustaf af Geijerstam
Eva av Amanda Kerfstedt
Fruen fra havet, drama av Henrik Ibsen
Fröken Julie av August Strindberg
Gésarine av Jean Richepin

H – N
Le flibustier (fr.) av Jean Richepin
Majsa-Jons av Jonas Lie

O – Ö
Plain tales from the hills av Rudyard Kipling
Pierre och Jean av Guy de Maupassant
Professoren av Alexander Kielland
Skärkarlslif av August Strindberg
Små skizzer av Axel Munthe
Stäppen av Anton Tjechov
Vallfart och vandringsår av Verner von Heidenstam

Födda
10 februari – Giuseppe Ungaretti (död 1970), italiensk poet.
6 april – Dan Andersson (död 1920), svensk författare och poet.
29 april – Stina Bergman (död 1976), svensk manusförfattare, författare och teaterregissör.
14 maj – Miles Mander (död 1946), brittisk skådespelare, regissör, manusförfattare, romanförfattare och pjäsförfattare.
1 juli – Louis De Geer (död 1954), svensk författare av barn- och ungdomslitteratur.
17 juli – Samuel Agnon (död 1970), israelisk författare, nobelpristagare 1966.
23 juli – Raymond Chandler (död 1959), amerikansk deckarförfattare.
16 augusti – Lawrence av Arabien, eg. Thomas Edward Lawrence (död 1935), brittisk officer, författare och arkeolog.
16 september – Frans Eemil Sillanpää (död 1964), finländsk författare, nobelpristagare 1939.
23 september – Valdemar Dalquist (död 1937), svensk skådespelare, författare, textförfattare och regissör.
16 oktober – Eugene O'Neill (död 1953), amerikansk dramatiker, nobelpristagare 1936.
26 oktober – Runar Schildt (död 1925), finlandssvensk författare.
26 september – T.S. Eliot (död 1965), amerikansk-brittisk poet och författare, nobelpristagare 1948.
17 november – Curt Goetz (död 1960), tysk-schweizisk dramatiker.
26 november – Franz Jung (död 1963), tysk författare.
7 december – Joyce Cary (död 1957), brittisk författare.
15 december – Maxwell Anderson (död 1959), amerikansk dramatiker och författare.
okänt datum – Ernest Raymond, brittisk romanförfattare.

Avlidna
23 juli – Victoria Benedictsson, 38, svensk författare.
12 september – Richard Proctor, 51, brittisk astronom och populärvetenskaplig författare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Teateråret 1888



Händelser

Juli 
1 juli – Sveriges riksdag drar in hela anslaget till Dramaten och Operan och överlämnar dem till privat företagsamhet. Conrad Nordqvist tar över Operan, och Gustaf Fredriksson blir verksamhetschef för Dramaten.

Okänt datum 
 Anne Charlotte Leffler skriver den ofullbordade pjäsen En distingerad utländning.

Okänt datum
Kungliga Dramatiska Teatern firar 100-årsjubileum.

Årets uppsättningar

Januari
12 januari – August Strindbergs pjäs Fadren har Sverigepremiär på Nya teatern i Stockholm.

Februari
7 februari – Amanda Kerfstedts pjäs Hett blod har urpremiär på Dramaten i Stockholm.

September
4 september - Bjørnstjerne Bjørnsons pjäs En handske har Sverigepremiär.

November
29 november – Victoria Benedictssons pjäs Final har urpremiär på Dramaten i Stockholm.

Okänt datum
Frans Hedberg pjäs Hin och smålänningen uruppförs på Djurgårdsteatern i Stockholm.

Referenser

Externa länkar
Giorgione

Giorgione (egentligen Giorgio da Castelfranco), född  1477 eller 1478 i Castelfranco Veneto, död 1510 i Venedig, var en italiensk målare inom den venetianska högrenässansen. Senare har han ibland tilldelats det felaktiga familjenamnet Barbarelli.

Biografi
Trots sin korta verksamhet – han avled tidig i pesten – kom Giorgíone att tidigt vinna rykte som en av renässansens främsta konstnärer. Föregångarna Giovanni Bellini och Vittore Carpaccios "quattrocentostil" utvecklar Giorgione till full högrenässans och framstår därigenom som en banbrytande mästare vid sidan av Leonardo da Vinci och Correggio. Endast ett fåtal verk är med säkerhet utförda av honom: 
Tronande Madonna i domen i hans hemstad Castelfranco Veneto från omkring 1504
De tre filosoferna (omkring 1508–1509) på Kunsthistorisches Museum i Wien. Målningen har tolkats som tre medlemmar av ett hemligt ordenssällskap, föregångare till frimurarordnarna.
Giorgiones familj i Palazzo Giovanelli i Venedig, med konstnärens främsta landskapsmålning
Slumrande Venus i Gemäldegalerie Alte Meister i Dresden målades 1508–1510. Målningen har varit förlaga till en mängd venusporträtt. Målningen har senare förändrats av Tizian, som lagt till bakgrundslandskapet.
 Slutligen den mest kända, Stormen, målad omkring 1506 och idag utställd i Gallerie dell'Accademia. Målningen har blivit skadad och reparerats flera gånger 

Till dessa verk kommer ett flertal målningar vars attribuering är omstridd. Den mest kända är Konserten i Palazzo Pitti i Florens. Den har möjligen utförts av Tizian efter Giorgiones utkast. Giorgione tillskrivs även andra målningar med större eller mindre rätt, såsom Lantlig konsert. Även här har Tizian föreslagits som alternativ skapare av verket. Vidare Madonna med den helige Rochus (i Pradomuseet, ofullbordad), porträtt av en yngling (i Alte Nationalgalerie), Judit (Eremitaget), Äktenskapsbryterskan (Glasgow), samt motstyckena Salomons dom och Moses eldprov (Uffizierna), vilka antas tillhöra hans tidigaste verk.

Giorgiones betydelse var främst som tillskyndare av den omvandling, som det venetianska måleriet vid 1500-talet genomgick. Tizian och de andra högrenässansmålarna byggde på Giorgiones måleri. Med det flödande ljusets hjälp skapade Giorgione fri rymd kring sina figurer, och genom dess fördelning i bildytan binder han figurer och landskap till konstnärlig enhet. Målningssättet är brett flytande, färgerna kraftigt lysande men genom ett varmt gyllene ljusdunkel förbundna i mjuk harmoni. Mycket lite är dock känt om hans liv och under 1900-talet började man att ifrågasätta hans tidigt bland annat av Giorgio Vasari grundmurade ryktbarhet som överdriven.

Bilder

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Externa länkar

 

Italienska konstnärer
Venetianska målare
Renässansmålare
Födda 1470-talet
Avlidna 1510
Män
Paolo Veronese

Paolo Caliari vanligen känd som Veronese efter sin födelsestad, född 1528 i Verona, död 19 april 1588 i Venedig, var en italiensk målare, en av de största mästarna inom 1500-talets venetianska måleri.

Biografi
Paolo Caliari omtalas redan 1541 som elev och medhjälpare till Antonio Badile. 1553 är han var kvar i Verona, men 1555 har han ett uppdrag i Venedig. En pseudonym omtalar 1560 att Veronese börjar bli känd och att utmärkte sig för "sitt behagliga sätt i samtal och umgänge". Veronese blev 1563 medlem i en jury för bedömning av mosaiker.
 
Varonese var tillsammans med Tintoretto senrenässansens ledande konstnär. I motsats till kollegan ägnade han sig åt mera världsligt betonade motiv, om än under religiös täckmantel, samt målade stora vägg- och takmålningar, där han i praktfulla färger skapade storslaget festliga scener, såsom Gästabudet i Levis hus.

Veronese kom i allvarlig konflikt med inkvisitionen för sitt sätt att framställa religiösa motiv som om det bara var fråga om festivalscener, till exempel Bröllopet i Kana (1563) och Gästabudet i Levis hus (1573). Han censurerades visserligen, men hans rykte led inte någon permanent skada. Veronese är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum och Nationalmuseum (Venus sörjande Adonis).

Noter

Externa länkar 
 

 
Representerade vid Göteborgs konstmuseum 
Representerade vid Nationalmuseum 
Födda 1528
Avlidna 1588
Italienska konstnärer
Venetianska målare
Renässansmålare
Män
Ambrogio Lorenzetti

Ambrogio Lorenzetti eller Ambruogio Laurati, född c:a 1290 i Siena, Italien, död 1348 i Siena, var en italiensk målare, verksam i Siena. Förmodligen elev till Duccio di Buoninsegna.

Tillsammans med brodern Pietro Lorenzetti utförde Ambrogio Lorenzetti ett antal fresker med religiösa motiv, i huvudsak i Siena och Assisi. Det första beviset på timglasets existens finns i en av hans målningar, Den goda styrelsen (c:a 1338). Han tros ha avlidit i böldpest.

Lorenzetti förenade Sienaskolans måleri med den florentinska konsten. Han uppnådde en andlig fördjupning av Giottos och Simone Martinis motiv och stilmedel. Kännetecknande för hans tidiga verk är klara och fasta former och en ren och kraftig färggivning. Dessutom formar han föremålen utifrån själva rummet. Hans senare arbeten visar en överskådlig rumsuppfattning som kommer rätt nära en medveten perspektivisk framställning.

I Palazzo Pubblico i Siena utförde Lorenzetti arbeten i Sala dei Nove samt fresker i loggian och i Sala del Mappamondo.

Verk (i urval)
 Madonna lactans (c:a 1326)
 Den goda styrelsen (c:a 1338)
 Tronande Madonna med barnet, änglar och helgon (c:a 1340)
 Frambärandet i templet (1342)
 Bebådelsen (1345)

Externa länkar 
 

Lorenzetti, Ambrogio
Italienska målare under 1300-talet
Lorenzo Lotto

Lorenzo Lotto, född cirka 1480 i Venedig, död 1556 i Loreto, var en italiensk målare under renässansen, verksam i Venedig.

Biografi

Lotto gick förmodligen i lära i Venedig, där han influerades av Antonello da Messina och Giovanni Bellini. Under några års vistelse i Rom lärde han känna Rafael. Av de båda konstnärernas samarbete omkring 1508-12 finns idag inga målningar bevarade.  Från omkring 1518 influerades han alltmer av Leonardo da Vinci och blev vid sida av Correggio den främste ljusdunkelmålaren. Under slutet av sin levnad tog han åter starka intryck av de Italienska mästarna, bland andra Tizian.

Bland hans verk märks Hieronymus (Louvren) och Prelaten Rossi (I Neapel) från hans tidiga period. Lotto är riks respresenterad i Milanos och Bergamos galleriet, likaså på National Gallery i London och Kaiser Friedrich-Museum i Berlin. Från hans senare år stammar den 1550 målade Marie himmelsfärd i Ancondas pinakotek. Nivaagaard äger ett porträtt målat av Lotto.

Källor

Externa länkar 

Italienska konstnärer
Födda 1480
Avlidna 1556
Män
Andrea Palladio

Andrea Palladio, född 30 november 1508 i Padua, Veneto, död 19 augusti 1580 i Maser, Veneto, var en italiensk renässansarkitekt, verksam i Vicenza och Venedig och dess omgivningar. Hans verk kännetecknas av symmetri och proportioner. Palladio var upphovsman till palladianismen.

Biografi 
Palladio var först verksam i Vicenza, där han ledde ombyggnaden av den så kallade Basilica Palladiana från 1549, med loggior i två våningar. Han ritade även flera palats, bland annat Villa Thiene, Palazzo Chiericati och Villa Rotonda; särskilt den senare fick stor betydelse vad grundplan och uppbyggnad beträffar samt Teatro Olimpico. Från 1560 överflyttade han till Venedig, där han bland annat uppförde kyrkan och klostret San Giorgio Maggiore samt Il Redentore. Palladio hyllade högrenässansens ideal och strävade under studier av Vitruvius och Leon Battista Alberti att återvinna den romerska antikens harmoniska formbildning och storslagna planläggning.

Utifrån denna ståndpunkt utvecklade Palladio en självständig stil, med kraftiga linjer och monumental hållning i en stil som förebådade barocken. Jämte kolonnställningar använde han även halvkolonner och pilastrar, ibland fördubblade, ofta genomgående hela fasaden eller dess två huvudvåningar, varöver en attika kunde uppskjuta. Huvudfasaden eller fasaderna fick ofta en klassisk tempelarkitektur.

Sina undersökningar om den romerska byggnadskonsten samlade Palladio i Antichità di Roma (1554). Av största betydelse blev hans lärobok I quattro libri dell'architettura, vilken snart omtrycktes och senare översattes till flera europeiska språk. En svensk översättning Fyra böcker om arkitekturen utkom 1928. Cornelius Gurlitt utgav 1914 en Gesamtausgabe av Palladios verk, senare utgiven i nya upplagor. Både genom sin praktiska byggenskap och sina teoretiska arbeten blev Palladio en av de mest betydande föregångsmännen inom byggnadskonsten.

Byggnadsverk i urval 
 Villa Rotonda (egentligen Villa Capra), Vicenza
 Teatro Olimpico, Vicenza
 Palazzo Chiericati, Vicenza
 San Giorgio Maggiore, Venedig
 Il Redentore, Venedig
 Tempietto Barbaro, Maser

Bilder

Källor

Vidare läsning 
 Palladio, Andrea, Fyra böcker om arkitekturen. Första svenska utgåva utkom 1928 på Wahlström och Widstrands förlag. Oavkortat nytryck (reprint) 1983 av Vinga Bokförlag. .
 Ackerman, James S., Palladio. London: Penguin books 1991.
 Tavernor, Robert, Palladio and Palladianism. London: Thames and Hudson 1991.
 Wundram, Manfred, Andrea Palladio, 1508-1580: architect between the Renaissance and Baroque. Köln: Taschen 2004

Externa länkar 

Italienska arkitekter under 1500-talet
Renässansarkitekter
Italienska arkitekturteoretiker
Personer från Padua
Födda 1508
Avlidna 1580
Män
Campione d'Italia

Campione d'Italia är en ort och kommun i provinsen Como i regionen Lombardiet tillhörande Italien. Den är en italiensk exklav som omges av den schweiziska kantonen Ticino vid Luganosjön. Kommunen hade 1 702 invånare (2022), på en yta av 2,68 km².

Exklaven tillhör Italien, men har inga gränskontroller mot schweiziskt territorium. Tidigare var man därför tvungen att gå igenom gränskontroller när man skulle till övriga Italien. Eftersom Schweiz deltar i Schengensamarbetet sedan den 12 december 2008, har gränskontrollerna mellan Schweiz och övriga Italien också upphört. Området har schweizisk moms och varuskatt. Valutan är officiellt euro, men i praktiken schweizisk franc. Exklaven ingår i EU:s tullunion.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Kommuner i provinsen Como
Orter i Lombardiet
Gränsorter i Europa
Enklaver
Exklaver
Sång till Skåne

"Sång till Skåne", även kallad "Vackra hembygd, du som vilar", är en sång som representerar Skåne. Texten är skriven omkring 1900 av Nils Hansson. 

Originalet använder melodin "Gott erhalte Franz den Kaiser" av Joseph Haydn, utgiven 1916, Den användes tidigare som Österrikes nationalsång.

Under dopet av den svenska Prins Oscar (Hertig av Skåne) den 27 maj 2016, framfördes sången officiellt i direktsändning på SVT.

Referenser

Externa länkar 

Skåne
Svenska landskapssånger
Aktion 1005

Aktion 1005, Sonderkommando 1005 eller Enterdungsaktion 1005 ("uppgrävningsaktionen"), var kodnamnet för nazisternas försök att utplåna samtliga spår av Förintelsen, i synnerhet i förintelselägren i öst och massgravarna på sovjetiskt territorium.

De mördades kroppar grävdes upp och brändes på bål. Aktionen ägde rum från sommaren 1942 till hösten 1943 under ledning av Standartenführer Paul Blobel, som hade fått uppdraget av Gestapo-chefen Heinrich Müller.

SS- och polischefen i distriktet Lublin och tillika chef för Operation Reinhard, Odilo Globocnik, som hade ansvaret för förintelselägren Bełżec, Sobibór och Treblinka, motsatte sig initialt kremering av de mördades kroppar. Han menade, att det tyska folket skulle känna stolthet inför att man hade förintat den judiska rasen och att man inte borde dölja detta för framtida generationer. Enligt ett vittnesmål av Obersturmführer Kurt Gerstein skall Globocnik ha föreslagit att man i massgravarna skulle lägga ner bronsplattor med information om att det var de tyska nazisterna som ”hade modet att utföra denna gigantiska uppgift”.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Se även 
 Dödsmarsch (Förintelsen)
 Förintelsen

Förintelsen
Brott mot mänskligheten
Krigsåret 1942
Krigsåret 1943