kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Västerstads församling

Västerstads församling var en församling i Frosta kontrakt i Lunds stift. Församlingen låg i Hörby kommun i Skåne län och utgjorde ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Hörby församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen var till 2006 moderförsamling i pastoratet Västerstad och Östraby som från mellan 1962 och 1974 även omfattade Öveds och Östra Kärrstorps församlingar och från 1974 Östra Sallerups och Långaröds församlingar. År 2006 införlivades Östra Sallerups, Långaröds och Östraby församlingar och församlingen utgjorde därefter till 2014 ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Hörby församling.

Kyrkor 
 Långaröds kyrka
 Västerstads kyrka
 Östraby kyrka
 Östra Sallerups kyrka

Se även 
 Västerstads socken

Källor 

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Hörby kommun
Hede och Munkängen

Hede och Munkängen är en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Lilla Edets kommun i Västra Götalands län.Den omfattar bebyggelse i de två sammanväxta byarna i Sankt Peders socken belägna ungefär 1 km sydost om Lödöse.

Källor 

Orter i Lilla Edets kommun
Småorter i Sverige
Barbro Nilsson

Barbro Nilsson, född Lundberg den 18 juli 1899 i Malmö S:t Petri församling, Malmö, död den 11 oktober 1983 i Höganäs församling, Malmöhus län, var en svensk textilkonstnär.

Biografi
Efter skolgång utbildade sig Barbro Nilsson vid Johanna Brunssons vävskola i Stockholm 1918 och var 1919–1941 lärare i växtfärgning och vävning vid sommar kurser där med undantag för åren 1920–1924 då hon genomgick Tekniska skolan. 1924–1925 undervisade hon i mönsterritning, vävteori och vävning vid Maria Nordenfelts högre handarbetsseminarium och 1934–1945 i fackteckning, vävning och haute-lissevävnad vid Högre konstindustriella aftonskolan. Hon var huvudlärare i textil vid Konstfackskolan 1947–1957 och konstnärlig ledare för Märta Måås-Fjetterströms vävverkstad 1942–1970. Barbro Nilsson tilldelades medaljen Litteris et Artibus 1948.

Stil och verk
På 1920- och 1930-talen gjorde hon stora gobelänger efter kartonger av många olika konstnärer som Sven Erixson, Endre Nemes, Bertil Damm, Olle Nyman. Redan som elev vid Tekniska skolan ritade hon sina första skisser för mattor. Som konstnärlig ledare för Märta Måås-Fjetterströms vävateljé i Båstad skapade hon från 1942 och en bit in på 1970-talet mängder av mattkompositioner, ofta i flera olika färgställningar. Med sin kunskap om gobelängvävning tog hon 1943 fram mattan "Snäckorna" och tillförde så en ny vävteknik i Märta Måås-Fjetterströms vävateljé. "Snäckorna" finns på Nationalmuseum i Stockholm och är en av Barbro Nilssons mest vävda mattor.

Gobelängmattan "Tånga" skapades till H55-utställningen och tillkom därefter i närmare tjugo olika färgställningar. Hon skapade även monumentala väggvävnader och en stor mängd kyrkotextil. Några exempel är Gustaf Adolfkyrkan i Helsingborg och Markuskyrkan i Stockholm som är utsmyckade av Barbro Nilssons gobelänger.

Naturen och då framförallt havet och äldre folkkonst var hennes inspirationskälla, samtidigt som hon hade stora kunskaper om olika vävteknikers möjligheter.

Familj 
Barbro Nilsson var dotter till konstnären och trädgårdsarkitekten Emma Lundberg, syster till arkitekten Erik Lundberg och geofysikern Hans Lundberg, maka till skulptören Robert Nilsson och mor till fotografen Pål-Nils Nilsson. Makarna Nilsson är begravda på Brunnby kyrkogård.

Referenser

Noter

Källor

Jan Brunius: "Om textilkonstnären Barbro Nilsson och hennes son Pål-Nils, fotografen" i Spaden och pennan. Ny humanistisk forskning i andan av Erik B Lundberg och Bengt G. Söderberg, Stockholm 2009,

Vidare läsning 
 

Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Mottagare av Litteris et Artibus
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Konstnärer från Malmö
Födda 1899
Avlidna 1983
Kvinnor
Hult, Ale kommun

Hult är en bebyggelse i Ale kommun, belägen i Kilanda socken. SCB har sedan 1990 för bebyggelsen avgränsat en småort. Vid den närbelägna Hultasjön finns en kommunal badplats.

Källor

Externa länkar
Hult, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Orter i Ale kommun
Småorter i Sverige
Ekeby, Skånela socken

Ekeby är en ort i Skånela socken, Sigtuna kommun, Stockholms län. Ekeby är beläget omkring 1 km nordväst om Skånela kyrka. Orten klassades av SCB som en småort vid avgränsningen 1995, den hade då 51 invånare och omfattade ett område på 8 hektar. Från 2000 räknade SCB inte längre orten som småort. Vid 2015 års småortsavgränsning återfanns här åter en småort.

I Ekeby eller dess omedelbara närhet finns en runinskrift på ett flyttblock, Upplands runinskrifter 307, och en runhäll, Upplands runinskrifter 308.

Referenser

Orter i Sigtuna kommun
Småorter i Sverige
Kärnan (olika betydelser)

Kärnan kan syfta på:

 Kärnan – medeltida tornborg i Helsingborg
 Kärnan (supporterklubb) – fotbollsklubben Helsingborgs IF:s supporterklubb
 Kärnan AB – företag i Helsingborg, med inriktning mot leksaker, numera hopslaget med Egmont Serieförlaget under namnet Egmont Kärnan
 Kärnan - ett varumärke för cyklar, mopeder och motorcyklar, tillverkade av AB E.O. Jönsson, Hälsingborg.
 Kärnan (köpcentrum) – köpcentrum i centrala Östersund
 Jordkärnan – den innersta delen av jordens inre

Se även
 Kärna
Högstorp

Högstorp kan vara:

Högstorp, Ale kommun
Högstorp, Växjö
Kärnan (supporterklubb)

Kärnan är Helsingborgs IF:s officiella supporterklubb. Ursprungligen benämndes föreningen Kärnan Fans, men år 2000 bytte man namn till endast Kärnan. Dess fullständiga namn är HIF supporterklubb Kärnan. Som officiell supporterklubb utgör Kärnan kontakten mellan Helsingborgs IF och dess supportrar. Klubben hade 658 medlemmar 2015.

Klubben grundades den 30 november 1998, efter Helsingborgs IF:s guldmiss på Ullevi mot då redan avsågade BK Häcken i den då nyss avslutade Fotbollsallsvenskan 1998. Kärnan verkar aktivt mot våld och rasism och arbetar för att få bort den negativa stämpel som klubben anser att Helsingborgspubliken tidigare haft. Klubben förespråkar även att ståplatsläktare skall bevaras på moderna fotbollsarenor. Dess medlemmar brukar av tradition stå på Olympias södra ståplatsläktare, men på senare tid även på sektion 37 i arenans sydöstra hörn, den så kallade "Sjungande 37:an". Efter att den nya södra läktaren tillkommit i samband med Olympias ombyggnad har man återvänt till den södra läktaren.

Referenser

Noter

Externa länkar
Kärnan

Helsingborgs IF
Supporterklubbar i Sverige
Supporterklubbar bildade 1998
Kollanda

Kollanda är en bebyggelse i Ale kommun, Västra Götalands län, belägen i Kilanda socken. SCB avgränsar här en småort.

Källor

Externa länkar
Kolanda, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Orter i Ale kommun
Småorter i Sverige
Sandåker

Sandåker är en by i Hålanda socken i Ale kommun, öster om Hålsjön. Mellan bebyggelsens i orten norra och södra del skiljer det mer än 200 meter varför SCB definierar och avgränsar orten som två olika småorter. Den norra delen benämns av SCB som Sandåker, medan den södra delen 2005 benämndes Sandåker (södra delen) medan den 2010 efter sammanväxning med området Bräckebergen söder därom benämns Sandåker (södra delen) och Bräckebergen.

1890-1966 fanns en lanthandel i Sandåker.

Källor

Externa länkar
Sandåker, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Orter i Ale kommun
Småorter i Sverige
Östersunds-Posten

Östersunds-Posten (ÖP) är en dagstidning som ges ut i Östersund sedan 1877, sex dagar i veckan. Tidningen har runt 50 anställda och når ut till ungefär 74 000 läsare inom Jämtlands län. Tidningens ledarsida är centerpartistisk.

Historia
Agaton Burman grundade Östersunds-Posten. Tidningen gavs ut för första gången den 3 september 1877. Tidningen bestod då av fyra sidor och gavs ut två gånger i veckan. Fem år efter grundandet hade tidningen 1 000 abonnenter.

År 1885 blev ÖP en tredagarstidning, två år efter det, 1887, blev tidningen ett aktiebolag som ägdes av ett åttiotal familjer. I juli 1895 började tidningen ges ut fyra dagar per vecka, måndag, tisdag, torsdag och lördag. Den ökade utgivningsfrekvensen påverkade sidantalet som samtidigt minskades till fyra sidor.

Tjugo år senare, 1907, övergick tidningen till att bli en sexdagarstidning och blev därmed Jämtlands läns första dagstidning.

År 1975 köptes ÖP upp av Centertidningar. År 1981 gick ÖP:s huvudkonkurrent Länstidningen Östersund om ÖP i totalupplaga och ett år senare även i upplaga på utgivningsorten.

År 1993 började ÖP samarbeta med TV4 Jämtland och Rix FM. Ett år senare blev Östersunds-Posten den första landsortstidningen på internet med OP.se. Två år efter det blev tidningen Nordens första miljögodkända tidning när den blev tilldelad Svanen.

År 2001 återtog tidningen rollen som Jämtlands läns ledande tidning och påbörjade sändningar med webb-tv på hemsidan. 2006 utsågs ÖP till Årets dagstidning av Pressens Tidning. Året efter, 2007, såldes ÖP till Mittmedia. Samma år bröt TV4 samarbetet med tidningen.

Bonnier News, som också äger Dagens Nyheter och Expressen, köpte ÖP tillsammans med resterande tidningar i Mittmedia-koncernen i februari 2019.

2019 utsågs ÖP till Årets redaktion av Tidningsutgivarna, bland annat för sitt arbete i granskningen av Östersundshem, Daniel Kindberg och ÖFK.

Chefredaktörer 
 Agathon Burman, 1877–1917
 Edvin Valdemar Magnusson, 1918–1954
 Sven Wallin, 1954–1976
 Nils Röhne, 1976–1987
 Bosse Svensson, 1995–2005
 Bosse Andersson, 2006–2007
 Hans Lindeberg, 2008–

Personer som jobbar eller har jobbat på ÖP
Annika Norlin
Maud Bernhagen
Elin Olofsson
Henrik Wranér
Håkan Larsson
Malin Svensson
John Wilhelm Hagberg
Sven "Plex" Pettersson
Petter Hegevall
Börje Thelin
Michael Nystås
Anders Fugelstad
Nalini Yamdagni Bonnier
Hanna Olsson Berg
Sven Åsberg
Thord Eric Nilsson

Referenser

Noter

Externa länkar
Östersunds-Postens webbplats

Dagstidningar startade 1877
Jämtlands län
Svenska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Östersund
Manx (språk)

Manx eller manniska (Gaelg eller Gailck) är ett keltiskt språk i den gaeliska gruppen som talas på Isle of Man i Irländska sjön. 

Språket utvecklades ur forniriskan, framför allt ur de dialekter som talades i östra Ulster (nordöstra Irland) och Galloway (sydvästra Skottland). I mycket högre grad än sina systerspråk har manx influerats av fornnordiska. 

Den siste modersmålstalaren av manx, en man vid namn Ned Maddrell, dog den 27 december 1974. Sedan dess har stora åtgärder vidtagits för att återuppliva språket och idag växer barn återigen upp med språket som modersmål och språket räknas inte längre som utdött. I en undersökning 2001 sade sig 1 689 personer kunna tala, skriva och/eller läsa manx.

De äldsta skriftliga bevis på manx kommer från 1610-talet då Den allmänna bönboken översattes till manx. Språket skrivs med latinska alfabetet.

Fonologi

Konsonanter 

Källa:

Vokaler 

Källa:

Källor

Externa länkar 

 Culture Vannins hemsida

 
Språk i Storbritannien
Utrotningshotade språk
Verb–subjekt–objekt-språk
Skomakarligan

Skomakarligan kallades en kriminell organisation i Sverige som ägnade sig åt omfattande smuggling och langning av narkotika i slutet av 1970-talet och början av 1980-talet. Ligan leddes av Kivork Wartanian som drev ett skomakeri som täckmantel för verksamheten. Smugglingen gjordes med hjälp av ihåliga skor som Wartanian tog fram. Wartanian dömdes 1982 till ett långt fängelsestraff för grov narkotikasmuggling. Ligan togs fast av den så kallade Huddingegruppen som hade satts ihop för att få kontroll på kokain och heroin som hade börjat strömma in över Sveriges gränser. Gruppen bestod av en samling unga engagerade spanare som var fast beslutna att ta tag i det växande narkotikaproblemet.

En nittio minuter lång dokumentär, Uppdrag Skomakarligan, spelades in av Staffan Hildebrand 1982 och vann Guldantennen för bästa frilansproduktion för TV.

Svenska kriminalfall
Sverige under 1970-talet
Sverige under 1980-talet
Organiserad brottslighet i Sverige
Ramananda

Ramananda, indisk religionsstiftare, stiftare av en sekt inom Ramanuyas sektområde. Ramananda levde omkr 1400 e.Kr. i Gangeslandet (Benares) och bildade den sekt, som efter stiftaren fått namn av Ramanandaer, vilkas skillnad från modersekten består däruti, att de dyrkar Rama under namn av Ramashandra (Rama-månen) och dessutom Sita, hans hustru (som en inkarnation av Lakshmi), vartill kommer, att apkungen Hanuman (en av hjältarna i Ramayana) åtnjuter gudomlig dyrkan. De lägger också mindre vikt vid yttre ceremonier. Deras skrifter är avfattade på modernt folkspråk (företrädesvis hindi). Bland de mest berömda anhängare av denna sekt kan nämnas predikanten, reformatorn och skalden Kabir samt den berömde diktaren Tulasi Dasa.

Källor 

Hinduism
Religiösa personligheter i Indien
Ramanuya

Ramanuya, indisk religionsstiftare, en på 1100-talet i södra Indien levande, berömd reformator inom den nyindiska hinduismen.

Han var själv brahmin och dyrkare av Vishnu och hyllade som filosof i början Adi Shankaras riktning av Vedantasystemet; men i motsättning till Vedantismens rena monistiska lära (Advaita; "icke dualistisk lära") utbildade han en modifierad form Vipista-advaita ("särskild, kvalificerad dualism"), enligt vilken människosjälen antas som existerande skild ifrån det högsta väsendet (Brahman), om också till slut uppgående i denna. Han beskrev sitt system i en berömd skriftkommentar till samma Vedantasutra som Shankara ägnat sin berömda kommentar (båda översatta i "Sacred books of the east" med Shankaras kommentar, band 34 och 38, med Ramanuyas kommentar i band 48).

För det högsta väsendet bibehöll han namnet Brahman, som uppfattas som personifierad i de mera personligt tänkta och verkande gudarna Vishnu och Rama. Själv blev Ramanuya av sin sekt ansedd som en inkarnation av Jesha (eller Ananta, "den oändlige") eller ormarnas kung, som uppbär världen. Ramanuyaerna, som anhängarna kallas, finns företrädesvis i södra Indien, där de står i motsättning inte bara till shivaiterna, utan också till vishnuiterna, som ha Vishnu-Krishna till sin medelpunkt. En särskild sekt är Ramanandaerna (se Ramananda).

Källor 

Personligheter inom hinduismen
Religiösa personligheter i Indien
Personer i Indien under 1100-talet
Staffan Hildebrand

Carl Thomas Staffan Hildebrand, född 14 juli 1946 i Stockholm, är en svensk filmregissör. Han är mest känd för filmerna G – som i gemenskap (1983), Stockholmsnatt (1987) och Ingen kan älska som vi (1988).

Biografi 
Staffan Hildebrand föddes i Stockholm som andra barnet till brandkapten Bror Emil Hildebrand (1907–1980) och Laila Margareta Hildebrand, född Engwall (1917–1994). Han hade en äldre bror, Claes (1941–2022), som var professor i cellbiologi). Staffan Hildebrand studerade vid Östra real, där han var skolkamrat med bland andra Carl Bildt.

Staffan Hildebrand startade sin karriär som redaktör för Stockholms Socialdemokratiska Ungdomsdistrikts medlemsorgan Ung Mening under några år i början av 1970-talet.
 
De flesta av Hildebrands filmer har karaktären av beställningsfilmer från olika organisationer och myndigheter. Ofta handlar det om ungdomar och deras problem. En av dessa beställningsfilmer är Stockholmsnatt (1987), som gjordes på uppdrag av kampanjen Stoppa sabbet och visades i grundskolorna.

Filmen G – som i gemenskap (1983) är Staffan Hildebrands mest kända film. Flera kända skådespelare och musiker medverkar i filmen. Här finns artister och musikgrupper som Freestyle, Reeperbahn, Eva Dahlgren och Magnus Uggla, skådespelare som Niclas Wahlgren och Ewa Fröling samt författaren och debattören Lasse Strömstedt. Dagstidningarnas kritiker gav genomgående filmen dåligt betyg, eftersom de ansåg den innehålla klichéartade rollfigurer, dåligt skådespeleri och en ”otidsenlig moralism”. Trots det rönte filmen stor framgång bland den unga publiken.

Hildebrands film On the Loose (1985) anses av vissa även den innehålla ”otidsenlig moralism” beställd av LO. Filmen sätter värden som lojalitet och uthållighet högt. Filmen innehåller också livescener med den då populäre Joey Tempest, som också har några repliker. Även Jerry Williams har en roll.

G – som i gärningsman 
I boken G – som i gärningsman, skriven 2021 av Sören ”Sulo” Karlsson och Deanne Rauscher, anklagas Hildebrand för att ha förgripit sig sexuellt på två minderåriga pojkar under flera år under 1970-talet och början på 80-talet. Hildebrand medverkar i boken och bekräftade handlingarna och medgav att det han gjort var fel.

Filmografi

Regi 

 (samproduktion med P4 Kristianstad)

Roll

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska filmregissörer
Födda 1946
Män
Levande personer
Regissörer från Stockholm
Svenska regissörer under 1900-talet
Lund, Gävle kommun

Lund är en tätort i Gävle kommun. Bebyggelsen ingick före 1995 och 2015 i tätorten Valbo, dessemellan bildade den tillsammans med den i Åsnebygge en separat tätort, där dock delen Lundkroken inte ingick utan ingick i småorten Östanbäck och Lund. Från 2018 utgör området åter en egen tätort.

Historik
Lunds bys äldsta delar är gårdarna kring det som i dag är Lundkroken och Lundgrens väg. Efter Gävle-Dala järnvägs framdragande under 1850-talet började bebyggelse växa upp kring järnvägsstationen, strax norr om Lundgrens väg. Under hela 1900-talet har bebyggelsen utökats norr om järnvägen, och vägarna Fiol-Elis väg, Falltä, Lundbyvägen och Hagaströmsvägen utgör i dag byns kärna. Falltä är delad sedan några år av järnvägen sedan en övergång tagits bort, Nu är vägnamnen södra och norra falltä.

Befolkningsutveckling

Angränsande byar 
 Bäck
 Östanbäck
 Åsbyggeby
 Åbyfors

Se även
Valbo socken

Källor 

Valbo
Orter i Gävle kommun
Tätorter i Sverige
Guldantennen

Guldantennen var Sveriges Televisions och Fria filmares stora pris till independentfilm och instiftades 1981.

Pristagare i urval 

1981: Dubbelstötarna av Pelle Berglund
1982: Uppdrag Skomakarligan av Staffan Hildebrand
1985: Skrotnisse och hans vänner av Jan Lööf och Lars-Åke Kylén
1986  Seppan av Agneta Fagerström-Olsson 
1989: Dårfinkar och dönickar av Rumle Hammerich
1992: Undergångens arkitektur av Peter Cohen
1993: Pattaya – rum 552 av Allan Russel och Simon Jon Andreasen
1994: Lindbergs höga visa av av Peter Berggren
1999: Hitta hem av Tove Torbiörnsson

Källor 

Svenska filmpriser
Svensk film
Stockholmsnatt (film)

Stockholmsnatt är en svensk film i regi av Staffan Hildebrand, med biopremiär i Sverige den 23 januari 1987. Filmen gjordes på uppdrag av Televerkets kampanj "Stoppa sabbet". Filmen är baserad på en sann historia om den svenske boxaren Paolo Roberto; han och hans familj spelar sig själva i filmen.

Handling
I och med sina italienska rötter upplever Paolo en identitetskris i det svenska samhället. Han influeras negativt av kung fu-filmer, vilket leder till att han utövar våld på oskyldiga människor i Stockholms innerstad. Filmen utspelar sig bland annat i Kungsträdgården, en vanligtvis folklig mötesplats som i filmen har ockuperats av våldsbenägna ungdomsgäng. Filmen har ett mycket tydligt moralistiskt budskap angående att det är fel med våld och skadegörelse.

Efterspel
Under sent 1980-tal och tidigt 1990-tal visades filmen i flera svenska skolor med syfte att avråda elever från att ta till våld som lösning på dispyter. En praktik som ännu förekom under 2000-talet.

Rollista i urval 
Paolo Roberto – Paolo 
Vincenzo Roberto – Paolos pappa 
Ellen Roberto – Paolos mamma 
Ian Roberto – Ian, Paolos yngre bror 
Quincy Jones – Quincy 
Camilla Lundén – Nillan 
Jonas Rasmusson – Ziggy, Paolos kompis 
Niklas Nakano Dahlqvist – Dizzy, Paolos kompis 
Liam Norberg (då Magnus Ellertsson) – Mange
Max Claesson – Arne
Karl Dyall – sig själv

Hemvideoutgivning
Filmen släpptes på VHS 1987 och på DVD den 7 september 2005.

Källor

Externa länkar 

Svenska filmer 1987
Filmer i regi av Staffan Hildebrand
Svenska actiondramafilmer
Svenska ungdomsfilmer
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1980-talsfilmer
Ryd, Ale kommun

Ryd är en småort i Ale kommun, belägen i Starrkärrs socken omkring 1 mil öster om Nol.
Orten är en av flera som utsetts till utvecklingsområde i Ale kommuns översiktsplan ÖP07, i första hand genom förtätning av befintlig bebyggelse. I närheten av Ryd ligger Anfastebo naturreservat.

Ryd i media 
Lanthandelscenerna i sista avsnittet av TV-deckaren Polisen och pyromanen, sänd första gången i SVT 1996, spelades in vid numera rivna lanthandeln i Ryd.

Källor

Noter

Webbkällor 
 Ale kommun ÖP 07 Avsnitt 4(.3.10)  Sid.94

Externa länkar
Ryd, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Orter i Ale kommun
Småorter i Sverige
Sannum

Sannum är en by i Starrkärrs socken i Ale kommun i Västra Götalands län. Orten definierades av SCB fram till och med 2005 en småort i Ale kommun, men miste den statusen 2010 när folkmängden hade sjunkit under 50 personer. Från 2015 klassas den återigen som småort.

Källor

Externa länkar
Sannum, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Orter i Ale kommun
Småorter i Sverige
Cajsa Warg

Anna Christina Warg, känd som Cajsa Warg, född 23 mars 1703 i Örebro, död 5 februari 1769 i Stockholm, var en svensk hushållerska och författare. Hon är känd för Hjelpreda I hushållningen för unga Fruentimber ('Hjälpreda i hushållningen för unga fruntimmer'), som var en av de mest inflytelserika kokböckerna från mitten av 1700-talet till tidigt 1800-tal.

Biografi 
Warg föddes i Örebro som dotter till rådmannen Anders Warg och hans hustru Katharina ("Karin") Livijn. Hon flyttade hemifrån i unga år för att tjäna sitt levebröd och fick tjänst som hushållerska (vid den tiden kallad "husmamsell") i rika Stockholmsfamiljer, som greve Wolter Reinhold von Stackelberg, Berndt Otto von Stackelberg, och slutligen hos statssekreteraren och överpostdirektören Leonard Klinckowström i Stockholm.

År 1755 gav hon ut den första upplagan av sin kokbok Hjelpreda I hushållningen för unga Fruentimber som sammanlagt gavs ut i fjorton upplagor på svenska, fyra på tyska, en på finska och en på estniska. Under hennes livstid kom verket ut i ytterligare tre svenska upplagor med ett tillskott av en bok om färgning av garn samt ett "bihang" med ytterligare recept i den fjärde upplagan 1765.
Det finns inga belägg för att Warg kallades Cajsa under sin livstid, utan benämns som Christina i skrifterna och signerar med det namnet.

Warg dog 1769 och gravsattes genom visst släktskap i det Klinkowströmska gravkoret i Klara kyrka i Stockholm.

Se även
Borgarhuset, Cajsa Wargs hus i Örebro

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Födda 1703
Avlidna 1769
Svenska kokboksförfattare
Svenskspråkiga författare
Svenska kockar
Personer under frihetstiden
Kvinnor
Hushållsarbetare
Svenska författare under 1700-talet
Författare från Örebro
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Naga

Naga kan syfta på

Naga (folkslag) – ett folkslag i Indien
Naga (hinduism) – en hinduisk tiggarmunk
Naga (mytologi) – ett hinduiska sagoväsen
Naga (språk) – ett språk på Filippinerna

Geografi
Naga City – en stad på Filippinerna i provinsen Camarines Sur
Naga (Zamboanga Sibugay) – en kommun på Filippinerna i provinsen Zamboanga Sibugay
Naga (Cebu) – en kommun på Filippinerna i provinsen Cebu
Nagabergen – en bergskedja i Indien
Skår

Skår kan avse:

 Skår, Ale kommun – en småort och by i Ale kommun.
 Skårs naturreservat - ett naturreservat i Ale kommun.
 Skår, Alingsås kommun – en småort i Alingsås kommun.
 Skår, Göteborg – en stadsdel i Göteborg.
 Skår, Kungsbacka kommun – en småort i Kungsbacka kommun.
Skår södra - södra delen av småorten ovan, som klassades som egen småort 2020
 Skår, Uddevalla kommun – färjeläge vid Gullmarsfjorden för Gullmarsleden.