kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hå kommun

Hå kommun är en kommun i Rogaland fylke i sydvästra Norge, som täcker södra delen av kustlandskapet Jæren. Centralorten heter Varhaug.

Kommunen har 40 km rak kustlinje med rullstens- och sandstränder. Havet är långgrunt med flera moränryggar. På en av dem ligger Obrestad fyr. Strandzonen ingår i Jærstrendene landskapsvernområde (naturskyddsområde) med ett rikt fågel- och växtliv. Vid borrningar i marken har man funnit 200 000 år gamla fickor av grundvatten.

Jordbruket är intensivt och står för 50 % av näringslivet. Dessutom finns industri som tillverkar jordbruksredskap.

Hå gamla prästgård, belägen vid Håelva, är numera ett kulturcentrum. Jærmuseet ligger vid Nærbø. Kommunvapnet visar ett redskap för stenbrytning, en "stenbock", något som invånarna haft stor nytta av. Hå kommun fanns mellan 1853 och 1894, men delades sedan i Nærbø och Varhaug. Dessa båda och Ogna kommun slogs 1964 samman till den nuvarande kommunen. På 1870-talet drogs järnvägen Jærbanen genom kommunen och nya stationssamhällen växte fram.

Källor

Externa länkar 
 Hå kommun

 
Kommuner i Rogaland fylke
Karin Granbom Ellison

Karin Maria Granbom Ellison, född 9 april 1977 i Lund, är en svensk politiker (liberal). Hon var ordinarie riksdagsledamot 2002–2014, invald för Östergötlands läns valkrets.

Biografi 
Granbom Ellison är civilekonom med en europeisk masterexamen i rättsekonomi. Hon har även en kandidatexamen i nationalekonomi och en kandidatexamen i företagsekonomi. Hon undervisade i rättsekonomi vid Linköpings universitet när hon 2002 valdes in i riksdagen. 25 år gammal blev hon därmed riksdagens yngsta kvinna.

Politiska uppdrag 
Granbom Ellison var 1994–1996 ordförande för Liberala ungdomsförbundet i Östergötland och praktikant på Folkpartiets kansli i Europaparlamentet 1998.

Hon var ordinarie riksdagsledamot 2002–2014. I riksdagen var Granbom Ellison ledamot i EU-nämnden 2002–2007 och 2008–2010, näringsutskottet 2006–2008 och konstitutionsutskottet 2010–2014. Hon var även suppleant i EU-nämnden, justitieutskottet, konstitutionsutskottet, miljö- och jordbruksutskottet, näringsutskottet, utbildningsutskottet och utrikesutskottet, samt sammansatta justitie- och socialutskottet och sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet.

Hon har varit ledamot i Kriminalvårdens styrelse och insynsråd (2003–2012). Hon har deltagit i två offentliga utredningar: Kriminalvårdskommittén (2003–2004) och Vallagskommittén (2011–2013).

Mellan 2014 och 2018 var hon kommunalråd i Linköpings kommun.

År 2020 började hon arbeta på Folkungaskolan i Linköping som juridiklärare.

Referenser

Externa länkar 

 Karin Granbom Ellison – folkpartiet.se
 Karin Granbom Ellison | Med fokus på demokrati och kunskap

Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Kommunalråd i Linköpings kommun
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Lund
Födda 1977
Levande personer
Kvinnor
Myttinge skjutfält

Myttinge skjutfält är ett militärt övningsområde på Värmdö i Stockholms skärgård, vilket främst användes av dåvarande Vaxholms amfibieregemente. Skjutfältet hade miljögodkännande som ett skjutfält fram till december 2005. Därefter användes det under några år från 2006 som helikopterflygplats av Polisflyget. Efter helikopterrånet i Västberga 2009 ifrågasattes platsens lämplighet för Polisflyget, och helikoptrarna omstationerades därefter till Arlanda.

Källor

Noter

Svenska militära övningsfält
Fulltofta kyrka

Fulltofta kyrka ligger i närheten av Fulltofta naturreservat. Den tillhör Hörby församling i Lunds stift.

Kyrkan uppfördes på 1100-talet intill Fulltofta gård som vid den tiden var biskopssäte. Byggnadsmaterialet var gråsten och som hörnstenar användes huggen sandsten. Valven och takmålningarna tillkom under 1400-talet. Vapenhuset på södra sidan tillkom troligen på 1400-talet. Nuvarande kyrktorn tillkom 1809.

Dopfunten är av sandsten och härstammar från kyrkans äldsta tid. Över funten finns en baldakin från 1700-talet.

Orgel
1874 byggde Carl August Johansson, Hovmantorp en orgel med 6 stämmor.
1907 byggde Eskil Lundén, Göteborg en orgel med 7 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1969 av Gebrüder Jehmlich, Dresden, DDR och är en mekanisk orgel.

Se även
 Magnhild av Fulltofta

Takmålningar
I bildgalleriet visas takmålningarna, första bilden är tagen i koret och övriga bilder är tagna i turordning mot vapenhuset.

Källor

Externa länkar
 Hörby församling
 Sevärdheter i Skåne
 Demografisk Databas Södra Sverige
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Hörby kommun
Höörs kyrka

Höörs kyrka ligger i Höör i Skåne. Den tillhör Höörs församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Höörs kyrka är uppförd av Mårten stenmästare under senare hälften av 1100-talet. Liksom Lunds domkyrka är den byggd i höörsandsten från Stenskogen. Absiden, koret och långhuset härrör från medeltidskyrkan. Långhuset förlängdes på 1600-talet. Norra sidoarmen tillkom 1769. Det nuvarande tornet är från 1821. Dess spira restes 1890. Samma år byggdes den södra korsarmen och kyrkan försågs med trappgavlar. En gång har kyrkan varit rikt prydd med kalkmålningar, vilket framkom vid restaureringen i slutet av 1800-talet.

Inventarier
Dopfunten är kyrkans ursprungliga. På dess kant står i runskrift "Martin mik giarde". I dopskålen finns en mycket gammal kopparkittel.

Altaret (1609) liksom predikstolen (1601) är ett verk av den skånska renässanskonstens främste representant, mästaren Jacob Kremberg. Trots reformationen är altaret snidat kring en medeltida madonnabild. Predikstolen är mycket rikt utformad med fem låga reliefframställningar på sidorna.

Kyrkan har i sin ägo en kopia av Thorvaldsens Kristusbild i Köpenhamns domkyrka, en gåva från 1880.

Den äldsta kyrkklockan är gjuten i Stralsund på 1400-talet. Den näst äldsta göts ursprungligen 1632 men har omgjutits några gånger, senast 1914. Den nyaste är från 1957.

Kyrkan har fyra målade fönster från 1900-talet: två mot norr utförda av Gunnar Theander och två mot öster utförda av Martin Sjöblom.

Orgel
1843 köptes en orgel in från Maglarps kyrka. Den var byggd 1751 av Christian Fredrik Hardt, Malmö och hade 6 stämmor.
1853 byggde Sven Fogelberg, Lund en orgel med 8 stämmor.
1890 byggde Salomon Molander & Co, Göteborg en orgel med 12 stämmor.
1961 byggde A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund en orgel med mekanisk traktur och elektrisk registratur. Orgeln har fria kombinationer och var placerad i norra korsarmen.

Då orgeln från 1961 var utsliten, beslutade församlingen att låta bygga en ny. Lördagen den 15 januari 2011 invigdes en orgel i sydtysk stil, tillverkad i Slovenien. Den är en replik av orglar utförda på 1700-talet av instrumentmakaren Gottfried Silbermann.

Diskografi
''Sons and pupils of Johann Sebastian Bach : Hans Fagius plays the Mocnik organ in Höör, Sweden". CD. Daphne Records DAPHNE 1052. 2014.

Referenser

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Höörs kommun
Höör
Tebibyte

Tebibyte (TiB) är en informationsenhet som motsvarar 1 099 511 627 776 (240 = 10244) byte. Namnet kommer av det binära prefixet tebi (Ti) och byte (B). Enheten ingår inte i SI, men däremot i IEC.

Tebibyte är relaterat med enheten terabyte, som antingen definieras som en tebibyte eller en biljon byte. Tebibyte kan användas istället för terabyte när man vill specificera 240 byte, för att undvika tvetydighet bland de olika värdena av terabyte.

Källor 
 Prefix för binära multipler – NIST 

Informationsenheter
Moai

Moai (singular och plural) är stenstatyer på Påskön. De flesta statyerna är huggna i ett stycke och runt en tiondel har lösa huvudbonader (pukauer). Det finns mer än 1 000 kända moai fördelade över hela ön. Vid Rano Raraku, där de flesta moai höggs ut ur klippan, finns det nästan 400 mer eller mindre färdiga statyer kvar. Stenbrottet verkar ha övergivits i en hast, eftersom det finns flera halvfärdiga statyer kvar i klippan. I princip alla utställda moai vältes senare av de infödda öborna, troligen genom inbördes strider mellan klaner.

Statyerna avbildas oftast från yttre brottet av Rano Raraku där de flesta står till axlarna, och mer, ner i marken. De har tagits loss från berget och kanats ner i en grop till upprätt ställning för att färdighuggas. Gropen har sedan eroderat igen under åren.

Vad syftet med statyerna var är inte helt känt och det finns många teorier. Den vanligaste är att de höggs ut av Påsköns befolkning för 1 000 år sedan eller ännu tidigare. Teorier från 2010 hävdar att ön befolkades tidigast i slutet av 1100-talet. De förmodas representera döda förfäder eller anhöriga, och märkte ut gravplatser för dessa där de stod på en plattform, vanligen vid kusten. I vilket fall måste de varit kostsamma att framställa; inte bara är arbetet att hugga ut varje staty något som borde tagit åratal, utan statyerna måste dessutom släpas tvärs över ön från stenbrottet till platsen där de ställdes upp. Exakt hur statyerna förflyttades är inte känt, men förmodligen användes slädar av trä eller rullar. Det antas felaktigt att den mängd trä som krävdes för transport och resning orsakade att ön helt skövlades på träd. Detta skulle i så fall förklara varför stenbrotten helt plötsligt övergavs. Troligt är att träden (en stor palm, numera utdöd) redan var i utdöende och inte fortsatte att växa på ön.

Gamla ölegender berättar om en klanhövding på jakt efter ett nytt hem. Platsen han stannade på kallas idag Påskön. När han dog delades ön upp mellan hans söner. Två söner som hamnade i luven med varandra. När en hövding för en av dessa klaner dog placerades en moai på hövdingens grav. Öborna trodde att statyn skulle hålla kvar hövdingens "mana" (övernaturliga krafter). Genom att manan hölls kvar på ön så trodde öborna att goda tider stundade, regn skulle falla och skördarna skulle bli goda. Den här legenden kan ha blivit förvrängd från den ursprungliga eftersom den har funnits så lång tid. Saker kan ha blivit tillagda för att piffa upp och göra den mer intressant.

Se även 
Hotu Matu'a
Makemake
Tangata manu

Referenser

Externa länkar 

Skulpturtyper
Påskön
Konstgjorda monoliter
Megalitiska monument
Kolossalskulpturer
Fornminnen i Chile
Skulpturer av sten
Språk i Europa

Denna artikel behandlar de språk som talas i Europa.

Beskrivning

Indoeuropeiska språk
Mer än 90 % av Europas invånare talar språk som tillhör den indoeuropeiska språkfamiljen. Bland de indoeuropeiska är de slaviska, germanska och romanska språkgrupperna mest utbredda. Även grekiska, albanska, baltiska språk och keltiska språk samt romani räknas till de indoeuropeiska språken. Som lingua franca inom delar av världsdelen fungerar främst engelska, franska, tyska och ryska.

Till språk av europeiskt ursprung som har fått stor spridning utanför Europa hör engelska, spanska, portugisiska, franska och ryska. Deras spridning är främst en följd av kolonialism.

Det klassiska språket latin har historiskt sett haft mycket stor betydelse i Europa och är fortfarande mycket betydelsefullt som källa för nybildade ord i de europeiska språken.

Uraliska och altaiska språk
De uraliska språken är den näst största språkfamiljen i Europa. De indelas vidare i samojediska språk, som talas av några få tusen människor i den nordostligaste delen av Europa, och finsk-ugriska språk, en betydligt större gren. Dit räknas framförallt ungerskan, finskan, och estniskan, som är viktiga nationalspråk, och minoritetsspråken samiska i Norden och ett antal andra i Ryssland.

I den europeiska delen av Turkiet är turkiskan, som tillhör de turkiska språken, officiellt språk. Det talas även av minoriteter i grannländerna, särskilt i Bulgarien. Även på Cypern finns en grupp som talar turkiska. Andra turkiska språk som gagauziskan och tatariskan är minoritetsspråk i olika delar av östra och sydöstra Europa. Det kalmuckiska språket, som talas vid Europas östra gräns nära Volga, är det enda mongoliska språket i Europa.

Isolerade och mindre språk
Baskiskan, som talas i norra Spanien och sydvästra Frankrike, är ett isolerat språk som saknar kända släktingar.

Utöver dessa talas ett mycket stort antal lokala språk (av typ älvdalsmål) runt om i världsdelen. Dessutom talas idag många olika så kallade invandrarspråk från olika språkfamiljer av personer som invandrat till världsdelen i senare tid.

Officiella språk
Bulgariska, danska, engelska, estniska, finska, franska, grekiska, iriska, italienska, kroatiska, lettiska, litauiska, maltesiska, nederländska, polska, portugisiska, rumänska, slovakiska, slovenska, spanska, svenska, tjeckiska, tyska och ungerska är idag officiella EU-språk och är de som används officiellt inom Europeiska unionen.

Maltesiskan på Malta är det enda semitiska språk som används som officiellt språk i ett europeiskt land.

Alfabet
Det vanligaste alfabetet i Europa är det latinska alfabetet, följt av det kyrilliska (i Ryssland, Vitryssland, Ukraina, Bulgarien, Serbien, Montenegro och Makedonien) och det grekiska.

Lista på språk

Referenser

Samhälle i Europa
Uppsala kontrakt

Uppsala kontrakt är ett kontrakt i Uppsala stift inom Svenska kyrkan.

Kontraktskoden är 0101.

Administrativ historik
Kontraktet bildades 1962 av församlingar som ingått i Uppsala domprosteri och Vaksala kontrakt:
Helga Trefaldighets församling 
Uppsala domkyrkoförsamling
Vaksala församling
Danmarks församling som 2010 uppgick i Danmark-Funbo församling
Gamla Uppsala församling
Funbo församling som 2010 uppgick i Danmark-Funbo församling

1974 utbröts Gottsunda församling ur Helga Trefaldighet. 

Från och med 2014 bildar kontraktet med undantag för Danmark-Funbo församling ett gemensamt pastorat, Uppsala pastorat.

2018 tillfördesfrån då upplösta Upplands östra kontrakt:
Almunge pastorat med
Almunge församling
Faringe församling
Knutby-Bladåkers församling} 
från då upplösta Olands och Frösåkers kontrakt:
Rasbo pastorat med
Rasbo församling som 2019 uppgick i Rasbo-Rasbokils församling 
Rasbokils församling som 2019 uppgick i Rasbo-Rasbokils församling 
Tuna församling
Stavby församling

Referenser

Noter

Kontrakt i Uppsala stift
Bengt Sahlberg

Bengt Lennart Sahlberg, född 28 april 1933, död 9 maj 2016, var en medarbetare i Svenska Mad, och stod bakom många av alstren i den publikationen, framför allt under 1960- och 1970-talen. Speciellt kan nämnas hans "transskriptioner" av kända dikter och sånger ("Vanten", "Vi rymmer på julafton" med flera) och de specialbilagor (till exempel Svinresor) som var unika för den svenska editionen. Vidare har han medverkat i Grönköpings Veckoblad. Han har påverkat komiker såsom Billey Shamrock och Kjell Swanberg. Han var bosatt i Strängnäs senare delen av sitt liv. Han är begravd på Ruds kyrkogård i Karlstad.

Referenser 

Svenska komiker
Svenska serieskapare
Män
Födda 1933
Avlidna 2016
Gravsatta på Norra kyrkogården i Karlstad
Kjell Swanberg

Kjell Swanberg, född 3 februari 1944 i Karlskoga församling, död 16 mars 2008 i Kungsholms församling i Stockholm, var en svensk kåsör och radioprogramledare.

Biografi
Kjell Swanberg var född och uppväxt vid Svanbergsvägen i Karlskoga, uppkallad efter hans farfar. Han inledde sin karriär med gymnasial humor på Karlskoga högre allmänna läroverk i den stencilerade skoltidningen Karlskoga Högre Allmänna Dagblad.

Swanberg var kåsör på Dagens Nyheter från 2002, och tidigare från 1975 på Svenska Dagbladet, där han även var redaktör för tidningens kåserisida Marginalen. Swanbergs stående inslag på DN:s Namn och Nytt-sida var kåseriet Swanberg swamlar på varje måndag och torsdag.
Han medverkade också periodvis i Sydsvenska Dagbladet och Svenska Mad.

Swanberg var även känd från humorprogrammet Plattetyder i Sveriges Radio, vilket han ledde tillsammans med Bengan Wittström. 

Han var sedan 1971 gift med Lena Katarina Swanberg, och de hade tillsammans barnen Sara, Johanna, Måns och Niklas.

Bibliografi
 Sexordbok (1973)
 Julfräckisar (1973)
 Swanberg swamlar om golf  (1986)
 Swanberg swamlar: 83, 84, 85 (1986)
 Riddarfalken från Mjölby (1989)
 Det var en gång en sagobok för små och stora (1990)
 Vissna rosor från Östra Hoby (1994)
 Swanbergs lågprismemoarer  (1995)
 Det vältrampade klaveret (2001)
 Nothing to declare: soffbordsupplagan (2001)

Källor

Noter

Externa länkar
 
 Kjell Swanberg på Svensk mediedatabas
 Kjell Swanbergs Sommar 2002 på Sveriges Radio P1

Svenska radioprogramledare
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska serieskapare
Sommarvärdar 1979
Sommarvärdar 1981
Sommarvärdar 2002
Personer från Karlskoga
Födda 1944
Avlidna 2008
Män
Svenska kåsörer
Arne Ljusberg

Kjell Arne Roland Ljusberg, född 9 juni 1938 i Hede i Härjedalen, död 13 oktober 1990 i Hede, var en svensk musiklärare, tecknare, kompositör, musiker och sångare. Han var äldre bror till vissångaren Ewert Ljusberg.

Biografi
Från Hede kom Ljusberg till samrealskolan i Sveg, och var med och startade skolorkestern "The Sam Band" tillsammans med Bengt Nyström (gitarr), Jörn Granberg (trumpet), Helge Wallin (elgitarr), Birger Ohlsson (ståbas och även trombon), Gunnar Jonsson (trummor och piano då ett stämt sådant fanns att tillgå). "The Sam Band" var ibland också utfyllnad till Sone Bangers orkester.

Arne Ljusberg var en allround-musiker under skoltiden, som i första hand spelade dragspelsjazz men som även blev duktig på klarinett och saxofon – perfekt i ett litet skolband som mest hade spelningar på Härjedalens bygdegårdar med en publik som ville ha en blandning av gammalt och modernt.
Ljusberg spelade i dansbandet Mixers, och gjorde skivor tillsammans med brodern Ewert, med P-A Larsson samt i eget namn. Han tonsatte även texter av Alf Henrikson, till exempel på LP-skivan Arne Ljusberg föredrar Alf Henrikson (1982). Under flera år spelade han med Billey Shamrock. Tillsammans med sin bror Ewert utgav han 1978 diktsamlingen U hunnsmjölsposson: dikter på härjedalsmål.

Arne Ljusberg var även vicepresident i Republiken Jamtland.

Referenser

Externa länkar
Arne Ljusberg på Discogs
Arne Ljusberg på Svensk mediedatabas

Svenska musiker under 1900-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Personer från Hede socken, Härjedalen
Födda 1938
Avlidna 1990
Män
F. Murray Abraham

F. Murray Abraham, född 24 oktober 1939 i Pittsburgh i Pennsylvania, är en amerikansk skådespelare.

Biografi 
Abrahams far, Frederick Abraham, var assyrier och emigrerade från Syrien till USA under 1920-talets svält. Fadern var bilmekaniker och farfadern var körledare i den Syrisk-ortodoxa kyrkan. Hans mor Josephine (Stello) Abraham var amerikan, med italienska föräldrar. Abraham lade "F." till sitt artistnamn för att hedra sin far, vars förnamn började på F. Han växte upp i El Paso, Texas. 

Abraham gick på University of Texas innan han studerade vidare för Uta Hagen i New York. Abraham började sin karriär på scen i Los Angeles med teateruppsättningen The Wonderful Ice Cream Suit.

Filmografi 

 – Omar Suarez

 (tre avsnitt)

 

 (röst som Jupiter)

 (röst som Grimmel den Grymme)

Teater

Roller

Utmärkelser 
Abraham belönades med en Oscar för bästa manliga huvudroll för rollen som Antonio Salieri i Amadeus (1984). För rollen belönades han även med en Golden Globe Award i samma kategori.

Referenser

Externa länkar 
 
 
  

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Skådespelare från Pittsburgh
Födda 1939
Levande personer
Män
Alumner från University of Texas at Austin
Chet Baker

Chesney Henry "Chet" Baker, Jr., född 23 december 1929 i Yale, Oklahoma, död 13 maj 1988 i Amsterdam, var en amerikansk trumpetare och sångare. Chet Baker räknas som en av förgrundsfigurerna inom cool jazz-vågen som kom från Kalifornien på 1950-talet.

Liv och verksamhet 
Chet Baker fick sitt genombrott i Gerry Mulligans kvartett i början av 1950-talet. Han spelade även ihop med många av de stora inom jazzen, bland annat med Stan Getz och Charlie Parker. Bakers stil som trumpetare var lyriskt skör och framförallt enkel. Där andra musiker försöker väva in mängder av toner och infall valde Baker den rena och minimalistiska vägen och var ofta melodin trogen.
Sin största berömmelse för den lite bredare publiken fick Baker genom sin sång. Med en ljus känslig röst har han gjort tolkningar av bland annat "My Funny Valentine" och "Let's get lost". När Baker slog igenom blev han också uppmärksammad för sitt vackra James Dean-liknande utseende.

Det är ingen som vet om jazzstjärnan tog sitt eget liv eller föll när han störtade från sitt hotellfönster, fredagen den 13 maj 1988 på Hotel Prins Hendrik i Amsterdam.

Självbiografi och filmer 
På svenska finns Bakers självbiografi As though I had wings = Som om jag hade vingar. Det är en tvåspråkig utgåva i  översättning av Hans Blomqvist och Danuta Ciasnocha (Bakhåll, 2003). Bruce Weber har gjort en dokumentär om hans liv, Let's Get Lost (1988), med intervjuer från året före Bakers död, tillsammans med återblickar och samtal med kolleger, fruar och barn. Den kanadensiske filmskaparen Robert Budreau har gjort en spelfilm om en svår period i Bakers liv, 1967-68, då hans framtänder blev utslagna och han tvingades lära sig spela på nytt, med tandprotes. Den heter Born to Be Blue (2016), med Ethan Hawke i huvudrollen.

Diskografi

Externa länkar
Chet Baker Discography Project
Discogs
Böcker, videoinspelningar och ljudupptagningar av och om Chet Baker på svenska bibliotek. libris.kb.se

Källor 

Födda 1929
Avlidna 1988
Amerikanska jazzmusiker
Amerikanska trumpetare
Män
Musiker från Oklahoma
Michael Gwynn

Michael Gwynn, född 30 november 1916 i Bath, död 29 januari 1976 i London av en hjärtattack, var en brittisk skådespelare.

Filmografi

Externa länkar

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Födda 1916
Avlidna 1976
Män
Kalle Zwilgmeyer

Kalle Zwilgmeyer, född 1937 på Sandøya i Porsgrunns kommun i Norge, död 6 september 2010 i Frederikssund i Danmark, var en norsk nordist, vissångare, översättare, textförfattare och kompositör. Han arbetade som skollärare i Lofoten och som programledare i NRK. Han utgav flera CD-skivor, till exempel Som ringer i vann (1987), Fra Lofoten til Arkipelagos (2001) och Ennå (2008). Han har översatt mängder av nordiska och engelska visor till norska, och anordnade otaliga visträffar samt årligen resor till den grekiska övärlden för nordiska trubadurer. Zwilgmeyer samarbetade med många nordiska artister, som exempelvis Steen-Vidar Larsen, Billey Shamrock, Tore Haraldsen, Lars Bruun, Stanley Samuelsen, Hugo Rasmussen, Algirdas Klova, Steinar Lund, Evangelos Vlavianos (Vangelis), Øystein Rian, Arne Ljusberg och Ewert Ljusberg. Kalle Zwilgmeyers stora arv som kontaktskapare och nätverksbyggare inom den nordiska vismiljön förvaltas av hans två döttrar Linn och May.

Diskografi 
Soloalbum
Graverende bevis (1987)
Fra Lofoten til arkipelagos (2001)
Ennå (2008)

Referenser

Externa länkar
Diskografi på Rockipedia

Norska kompositörer
Norska sångare
Norska vissångare
Norska översättare
Födda 1937
Avlidna 2010
Män
Peter Finch

Frederick George Peter Ingle Finch, född 28 september 1916 i South Kensington, London, död 14 januari 1977 i Beverly Hills, Kalifornien (hjärtattack), var en brittisk-australisk skådespelare.

Hans far var en australisk fysiker och hans mor en engelsk hemmafru. När Finch var två år gammal skilde sig hans föräldrar och han växte upp hos släktingar i Frankrike, Indien och från tio års ålder i Sydney i Australien.

Han uppträdde på scen i Australien från 1935 och följande år gjorde han filmdebut. Han upptäcktes 1949 av Laurence Olivier som tog med honom till London, där Finch fick stor framgång såväl på scen som i film.

Han vann en Oscar postumt för Bästa manliga huvudroll (1976) för sin roll i filmen Network.

Filmografi (i urval) 

 (titel i svensk TV Fem svarta höns)

Källor

Externa länkar 
 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Oscar för bästa manliga huvudroll
Skådespelare från London
Födda 1916
Avlidna 1977
Män