kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Panflöjt

En panflöjt (grekiska syrinx) är en kantblåst flöjt med ett antal parallella rör (pipor) av olika längder. Flöjtisten pressar ner en luftström med munnen i övre änden av rören, som då avger en ton beroende på pipans längd. Nedre änden av röret är täckt.

Instrumentet är mycket gammalt och spelas av guden Pan i den grekiska mytologin. Panflöjten förekommer över hela världen i olika material och utformningar. Vanligaste materialet är bambu. 

Rumänska och sydamerikanska flöjtister har under senare årtionden rönt stora framgångar i västvärlden. I dag är instrumentet populärt inom etnopop. I Mozarts "Trollflöjten" spelar Papageno panflöjt.

Panflöjt i Rumänien 
Den rumänska panflöjten heter nai och spelas av bland annat Gheorghe Zamfir och Dana Dragomir. Gheorghe Zamfir spelar på utökade flöjter med upp till 30 rör och kan få ut 9 toner ur varje rör genom att använda embouchureteknik.

Panflöjt i Mellanamerika 
I Panama trakterar Cunaindianerna panflöjten kamu-purui.

Panflöjt i Sydamerika 
Panflöjten i Sydamerika, på spanska "zampoña" kommer ursprungligen från de andinska områdena runt Titicacasjön. Panflöjten är vanlig i andinsk folkmusik men spelas även i modernare popmusik. I trakterna kring Peru och Bolivia kallas panflöjten för "siku" eller "sicu". Det är vanligt att panflöjter av olika typer spelas av en panflöjtsorkester som kallas sicuris.

Panflöjterna har olika namn beroende på längd och därmed tonläge.
 Chuli
 Malta
 Zanka
 Toyo

Se även 
 Pan (olika betydelser)
 Syrinx (nymf)

Träblåsinstrument
Enya

Enya, egentligen Eithne Pádraigín Ní Bhraonáin (iriska) eller Enya Patricia Brennan (engelska), född 17 maj 1961 i Gaoth Dobhair, County Donegal, är en irländsk sångerska.

Biografi 
Enya inledde sin musikaliska karriär när hon 1979–1982 var medlem av familjebandet Clannad. Hon lämnade därefter gruppen för att inleda en solokarriär. Enya kan också ses som en grupp, förutom Eithne bestående av Roma Ryan (textskrivare och poet) och Nicky Ryan (producent).

Asteroiden 6433 Enya är uppkallad efter henne.

Till den första filmen i Sagan om Ringen-trilogin gjorde hon låten "May It Be", för vilken hon nominerades till en Oscar för bästa låt 2002.

Diskografi

Studioalbum 

 (nytryckning av Enya)

EP-skivor

Samlingsalbum

Singlar 

 1987 – "I Want Tomorrow/The Celts"
 1988 – "Orinoco Flow/Out of the Blue"
 1988 – "Evening Falls/Oíche Chiún (Silent Night)"
 1989 – "Storms in Africa (Part II)/Storms in Africa"
 1991 – "Exile/On Your Shore"
 1991 – "Caribbean Blue/Orinoco Flow"
 1991 – "How Can I Keep from Singing?/Oíche Chiún (Silent Night)"
 1992 – "Book of Days/As Baile"
 1992 – "The Celts/Oíche Chiún (Silent Night)"
 1995 – "Anywhere Is/Boadicea"
 1996 – "On My Way Home/Boadicea"
 1997 – "Only If.../Oíche Chiún (Silent Night)"
 2000 – "Only Time/The First of Autumn"
 2001 – "Wild Child/Isobela"
 2001 – "May It Be/Isobela"
 2005 – "Amarantine/The Comb of the Winds"
 2006 – "It's in the Rain"
 2008 – "Trains and Winter Rains"
 2008 – "White Is in the Winter Night"
 2009 – "My! My! Time Flies!"
 2009 – "Dreams Are More Precious"
 2015 – "Echoes in Rain"

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Födda 1961
Irländska popsångare
Mezzosopraner
Kvinnor
Levande personer
 
Mononymt kända personer
Vallonsmide

Vallonsmide är en äldre härdfärskningsmetod för framställning av smidbart järn ur tackjärn (råjärn). Metoden infördes till Sverige på 1600-talet av valloner. Genom finans- och industrimannen Louis De Geer (1587-1652) kom vallonsmidet att introduceras på en rad svenska järnbruk (ex. Lövsta, Forsmark och Österby), vilka sedan kom att bli världsledande under ett antal år. Under 1800-talet ersattes vallonsmidet successivt av andra härdfärskningsmetoder, ex. lancashireprocessen. Den sista tillverkningen enligt metoden i Sverige skedde i Strömbacka 1947.

Härden, på vilken järnet färskades, var försedd med endast en forma (öppning för blästerluft). Till skillnad från ex. tysksmide och lancashiresmide färskades inte tackjärnet på en gång, utan matades istället in, i form av 3 1/2 à 4 m långa s.k. tackjärnsgös (fra. gueuse), från härdens baksida och fick smälta under hela processen. De smältor som sedan bildades i härden, s.k. lupp (fra. loupe) bearbetades genom återkommande färskbrytningar tills de var färdiga att uppbrytas ur härden och hopslås under en hammare (vatten- eller ångdriven). Smältan flyttades därefter till räckhärden för att vällas och räckas (smidas till stång). Under ett skift, s.k. turnej, om 3 à 3 1/2 timmar erhölls 6 st lupper (räckar-lupp efter att smältan även bearbetats i räckhärden) på 25 kg var. Från ett par vallonhärdar fick man alltså med denna metod mer än 10 ton uträckt stångjärn i veckan. Vallonsmidet bedrevs sålunda ganska fort. Bland nackdelarna med smidet fanns stor kolåtgång samt att stor arbetskraft krävdes.

Vallonsmidet tillämpades i Sverige huvudsakligen vid de s.k. vallonbruken som fick sin malm från Dannemora gruva. Eftersom malmen därifrån var fosfor- och svavelfattig, fick det svenska vallonjärnet också dessa egenskaper. Vallonjärnet hade vidare låg slagghalt men mycket ojämn kolhalt, även efter utsmidning. Dess viktigaste användningsområde blev därför inte som handelsjärn utan som råvara för framställningen av degelstål i Sheffield i England. Jämfört med andra härdfärskningsmetoder som tysksmide och lancashiresmide var det svenska vallonsmidet alltid av begränsat omfång men gav en produkt, som kunde säljas till högre pris tack vare sin höga kvalitet. 

I Österbybruk finns världens troligen enda bevarade vallonsmedja. Renovering av vattenhjul, rännor mm. har gjort det möjligt att åter sätta igång stora hammaren. Hasse Gille, smed i 14:e generationen, kallas "den siste vallonsmeden".

Se även
 Järn- och stålproduktion
 Lancashiresmide
 Tysksmide
 Hammarsmed

Källor
Karl-Gustaf Hildebrand, Svenskt järn: Sexton- och sjuttonhundratal. Exportindustri före industrialismen, Jernkontoret 1987.
Artur Attman, Svenskt järn och stål: 1800-1914. Jernkontoret, 1986.

Externa länkar

Järnbruk
Smide
Friedrich Ludwig, furst von Hohenlohe-Ingelfingen

Friedrich Ludwig, furst von Hohenlohe-Ingelfingen, född 31 januari 1746, död 15 februari 1818, var en preussisk general.

Friedrich Ludwig var 1788 överste och anförde i 1792-1793 års fälttåg mot Frankrike med mycken framgång en division samt vann 20 september 1794 den lysande segern vid Kaiserslautern. 1796 blev han generallöjtnant och erhöll befälet över neutralitetskordongen vid Ems. Samma år efterträdde han sin far som regerande furste av Hohenlohe-Ingelfingen. 1804 utnämndes han till guvernör i de frankiska furstendömena. Han förde befälet över den preussiska här, som 14 oktober 1806 besegrades vid Jena. 

Sedan hertigen av Braunschweig samma dag blivit dödligt sårad vid Auerstädt, övertog Friedrich Ludwig en högsta befälet och förde spillrorna av de båda preussiska härarna till Oder, men nödgades 28 oktober samma år att kapitulera med 17 000 man, vid Prenzlau. Då han ej kunde rättfärdiga denna kapitulation, måste han lämna den preussiska tjänsten och bosätta sig i Schlesien, men fördes av fransmännen som krigsfånge till Frankrike, varifrån han dock 1808 återvände till sitt schlesiska slott Slawentzitz. Sitt 1806 mediatiserade furstendöme överlät han åt äldste sonen, eftersom han inte ville stå under württembergsk suveränitet.

Källor 

Preussiska generaler
Tyska furstar
Deltagare i slaget vid Jena-Auerstedt
Tyska militärer under 1700-talet
Tyska militärer under 1800-talet
Friedrich Ludwig
Födda 1746
Avlidna 1818
Män
Ugglan
Uppkolning

Uppkolning, ökning av kolhalten i stål genom att dess ytskikt tar upp kol från en omgivande gas, pulver eller saltbad med högre kolaktivitet än stålet. Vid den efterföljande upphettningen till ca 850-950 °C diffunderar kolet in i stålets ytskikt. Uppkolning utnyttjas bl.a. för att öka ytkolhalten hos sätthärdade stål. Behandling ger efter härdningen en mycket hård och slitstark yta.

Metallurgi
A9

A9, A 9  eller A-9 kan syfta på:

 A9 – ett pappersformat, se A-format
 A9.com – en sökmotor

Motorvägar
 A9 (motorväg, Cypern)
 A9 (motorväg, Frankrike)
 A9 (motorväg, Grekland)
 A9 (motorväg, Italien)
 A9 (motorväg, Kroatien)
 A9 (motorväg, Nederländerna)
 A9 (motorväg, Schweiz)
 A9 (motorväg, Tyskland)
 A9 (motorväg, Österrike)

Svenska artilleriregementen
No 9 – Karlsborgs artillerikår (1893–1902), se Boden-Karlsborgs artilleriregemente
No 9 – Positionsartilleriregementet (1902–1914), se Positionsartilleriregementet
A 9 – Positionsartilleriregementet (1914–1927), se PositionsartilleriregementetA 9 – Karlsborgs artilleriregemente (1928–1937), A 9 - Karlsborgs luftvärnsregemente (1937–1942)A 9 – Bergslagens artilleriregemente (1943–2000, 2022–) A 9 – Artilleriregementet (nya)''  (2000–2021)
Winnipeg

Winnipeg är en stad i Kanada, huvudstad i provinsen Manitoba. 

Cirka 700 000 invånare bor i storstadsområdet. Eftersom nästan alla som reser mellan östra och västra Kanada på järnväg eller motorväg passerar genom eller nära orten, kallas den ofta "porten till väst".

Sport 
Ishockeyklubben Winnipeg Jets existerade åren 1972-1996, och startade i WHA, för att inför säsongen 1979/1980 övergå till NHL då WHA upplöstes. 1996 flyttade klubben till Phoenix och blev Phoenix Coyotes. 2011 meddelades det att Atlanta Thrashers flyttar sin ishockeyverksamhet till Winnipeg vilket gör att Winnipeg Jets gör comeback i NHL säsongen 2011/2012.

Winnipeg är den enda kanadensiska stad där bandy finns.

Professionella lag i de stora lagsporterna 
 CFL – kanadensisk fotboll
 Winnipeg Blue Bombers
 AHL - ishockey
 Manitoba Moose
 NHL - ishockey
 Winnipeg Jets

Referenser 

 
Orter i Manitoba
Patrick Cormack

Sir Patrick Thomas Cormack, född 18 maj 1939 i Grimsby, är en brittisk konservativ politiker. Han var parlamentsledamot för valkretsen South Staffordshire från valet 1983 till 2010. Han invaldes första gången 1970, då för valkretsen Cannock. Han adlades 1995 med titeln baron Cormack.

Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1939
Levande personer
Män
Personer från Grimsby
Ledamöter av Society of Antiquaries of London
Jean Corston

Jean Ann Corston, född 5 maj 1942 i Kingston upon Hull, är en brittisk Labourpolitiker. Hon var parlamentsledamot för valkretsen Bristol East från 1992 till 2005, och blev därefter överhusledamot. 

Brittiska parlamentsledamöter
Kvinnor
Födda 1942
Levande personer
Alumner från London School of Economics
Ellen Wilson

Ellen Louise Axson Wilson, född Axson 15 maj 1860 i Rome i Georgia, död 6 augusti 1914 i Vita huset i Washington, D.C., var en amerikansk konstnär och presidenthustru 1913-1914, gift med den amerikanske presidenten Woodrow Wilson i hans första äktenskap.

Biografi
Hon var dotter till en presbyteriansk präst. Efter att ha vårdat fadern fram till dennes självmord kom hon senare att studera vid Art Students League of New York, och fick medalj vid Parisutställningen för sitt porträttmåleri. Hon återvände därefter till Georgia, där hon gifte sig med Woodrow Wilson den 24 juni 1885; makarna fick tre döttrar. Hon följde maken under hans akademiska karriär vid Bryn Mawr College, Wesleyan University och Princeton University och ägnade sig åt sin konst i hemmet, vilket hon även fortsatte med som guvernörsfru i New Jersey 1911–1912 och som USA:s första dam 1912–1914, då flera av hennes verk auktionerades ut för välgörande ändamål. 

Som värdinna valde hon en mer anspråkslös stil för Vita husets sociala tillställningar, och paret hade inte någon bruklig installationsbal. Istället arrangerade hon fler privata middagar för makens politiska kontakter. Hon verkade också ideellt för att förbättra boendeförhållandena i Washingtons slumområden. Hon var förutom konst även intresserad av musik och litteratur.

Hon avled i Vita huset av njurinflammation 6 augusti 1914 och begravdes i familjen Axsons familjegrav på Myrtle Hill Cemetery i Rome, Georgia.

Referenser

USA:s första damer
Personer från Rome, Georgia
Födda 1860
Avlidna 1914
Kvinnor
Amerikanska målare
Självägande

Självägande är en historisk term som betecknar en lantbrukare eller bonde som själv ägde sin jord, i Sverige skattebonde, och som därför inte var arrendator eller ingick i ett godssystem som landbo.

Se även 
 Ägande
 Jord (egendom)
 Jordreform

Ekonomisk historia
Neckar

Neckar () är en 370 km lång flod i Baden-Württemberg i södra Tyskland. Floden är ett biflöde till Rhen och ett av de tre viktigaste tillflödena.

Neckar har sin källa i östra Schwarzwald och flyter sedan norrut, passerar staden Heidelberg och mynnar ut i Rhen vid Mannheim. Flodens avrinningsområde är 13 958 km² och Neckars medelvattenföring är 40 m³/s. Floderna Enz och Kocher är Neckars största tillflöden. Den är kanaliserad med 27 stycken slussar och 200 km av floden är segelbar.

Neckar genomflyter bland annat städerna Rottweil, Tübingen, Stuttgart, Heilbronn och Heidelberg. På Neckars strandsluttningar finns vinodlingar.

Referenser

Se även 
1223 Neckar

Externa länkar 

Vattendrag i Baden-Württemberg
Rhens avrinningsområde
Dioxin

Dioxin är en heterocyklisk, organisk, antiaromatisk kemisk förening med den kemiska formeln C4H4O2. Den finns i två isomerer, 1,2-dioxin (orto-dioxin) och  1,4-dioxin (para-dioxin). Vanligt dioxin är tämligen harmlöst men det ingår som en del i den kemiska strukturen hos polyklorerade dibensodioxiner som är mycket giftiga och tar lång tid för naturen att bryta ner. Ordet dioxiner brukar användas i media om polyklorerade dibensodioxiner när det handlar om miljögifter.

Källor

Se även
Polyklorerade dibensodioxiner = "dioxin"
 ej att förväxla med Polyklorerade bifenyler = PCB
Pyran
Furan

 

eo:Dioksino
fr:Dioxine
ja:ダイオキシン類
pl:Dioksyna
pt:Dioxina
fi:Dioksiinit
ta:டையாக்ஸின்
Svenska Scrabbleförbundet

Svenska Scrabbleförbundet (SSF) är en ideell förening som anordnar tävlingar och träningar i brädspelet scrabble, tidigare kallat Alfapet (det äldre namnet används numera för ett helt annat spel, Alfapet, som ibland kallas "nya Alfapet"). Föreningen grundades 1997 och ingår i Sverok. 

SSF har anordnat svenskt mästerskap i Scrabble varje år sedan 1999.

Externa länkar
Svenska Scrabbleförbundets webbplats

Svenska ideella organisationer
Föreningar i Sverige
Organisationer bildade 1997
Carl Söderbergh

Carl Söderbergh, född i Japan 1962, var 1999-2007 generalsekreterare för den svenska sektionen av Amnesty International. Han har en juridisk examen från Harvard Law School i USA. 

I slutet av 80-talet arbetade Carl Söderbergh som jurist för International Human Rights Committee i Minneapolis, Minnesota, och i början av 90-talet med ett Sydafrikaprojekt för Lawyers' Committee for Civil Rights Under Law i Washington. Han samordnade bland annat övervakningen av ultrahögerns dödspatruller med hjälp av nätverk i Sydafrika samt skrev rapporter och artiklar för att påverka den amerikanska opinionen.

Därefter arbetade han inom FN:s flyktingkommissariat, UNHCR, där han hade olika uppgifter och tjänstgjorde i Pakistan, Sudan och Sverige.

Som generalsekreterare på svenska Amnesty genomförde Söderbergh ett stort antal utredningsresor, bl.a. till Afghanistan, Syrien, Nepal och Israel/Palestina.

Sedan 2009 arbetar Carl Söderbergh som Director of Policy and Communications på MRG, Minority Rights Group International, Storbritannien.

Referenser

 Artikel i Amnesty Press mars 2007

Personer inom FN
Svenska generalsekreterare
Födda 1962
Män
Levande personer
DS

DS eller Ds kan syfta på:

 Ds – ett grundämne i det periodiska systemet, se Darmstadtium
 D.S. – musiken repeteras från närmaste 'segno' (tecken), Dal segno
 Ds, ds – används för att ersätta en extra underskrift efter post scriptum, se Densamme
 Ds – utredning från något av Svenska regeringskansliernas departement, se Departementsserien
 ds – en tidsenhet, se Decisekund
 Citroën DS – en personbil från Citroën
 Nintendo DS – en dataspelskonsol
Darkside – en webbplats för bland annat BDSM-intresserade.

Se även 
 Dagens Samhälle – en svensk nyhetstidning
 Dödsstraff
 Downs syndrom
 Danderyds sjukhus – ett akutsjukhus i norra Stockholm
 Diplomatarium Suecanum – en tryckt utgåva av medeltida svenska dokument
Anilingus

Anilingus (från anus och lingus efter latines lingua, 'tunga') eller rimming (efter engelskans rim, 'kant', 'krans') är en sexuell aktivitet och en sorts oralsex. Den utförs genom att stimulera anus och området runt den med hjälp av mun och tunga. Njutningen hos mottagaren beror på känsliga nervceller runt analöppningen, och vissa kvinnor tycker om samtidig stimulering av anus och klitorisollon.

Anilingus medför liksom övriga typer av oralsex risk att smittas med sexuellt överförbara infektioner eller tarmbakterier. Smittorisken kan minskas med en slicklapp eller uppklippt kondom som skydd. Tvättning av anus minskar också risken för att tarmbakterier överförs.

Referenser

Externa länkar 

Oralsex
Sexualtekniker
Johan (ärkebiskop)

Johan, även (latin:) Johannes Upsaliensis, född i Uppsala eller Polen, död 8 eller 15 september 1291, var en svensk präst, dominikanmunk och ärkebiskop av Uppsala stift från 1289 till sin död 1291.

Biografi 
Enligt en del källor föddes Johan i Polen, enligt andra i Uppsala. Det senare stöds eventuellt av att han kallade sig Upsalensis.

Han var prior för Sigtuna dominikankonvent, vald till biskop i Åbo stift 1286 efter kanonisk rätt. I motsats till sina företrädare i ämbetet, som utnämnts av påven efter förslag från kungen, valdes han av domkapitlet i Korois, där biskopen då hade sitt säte. Johannes I, som han heter i Åbo stifts längder, anses vara den som lät grunda domkyrkan i Åbo. Han valdes till Magnus Bossons efterträdare som ärkebiskop och godkändes av Nicolaus IV 1290.

Han verkade för att det skulle bli lättare för svenska studenter att läsa vid Paris universitet och han avled under resa till Avignon där han skulle träffa påven för att ta emot palliet.

Han avled 8 eller 15 september 1291. Enligt en tradition ligger han begravd i Sigtuna dominikankyrka, enligt en annan i Provence (alternativt Provins i Champagne), Frankrike, i en grav som förstördes under franska revolutionen.

Se även 
Lista över biskopar i Åbo stift

Referenser

Noter

Tryckta källor
Svenskt biografiskt lexikon
Svenska män och kvinnor

Webbkällor

Johan (ärkebiskop)
Svenska präster under 1200-talet
Avlidna 1291
Män
Födda okänt år
Medeltida personer i Finland
Svenska ärkebiskopar
Svenska dominikaner
Billingsmetoden

Billingsmetoden är en naturlig metod för familjeplanering som går ut på att hitta de dagar i menstruationscykeln då kvinnan inte borde kunna befruktas. I Billingsmetoden görs detta genom att studera det sekret som bildas i livmoderhalskanalen. Metoden används som en preventivmetod eller omvänt, när man vill få barn.

Billingsmetoden har fått sitt namn efter John Billings som uppfann metoden. Han ville hitta en ny preventivmetod förutom "säkra perioder" som var tillåten enligt hans katolska tro.

Evelyn Billings har skrivit boken Billingemetoden för naturlig födelsekontroll tillsammans med Ann Westmore. De hävdar i boken att metoden är ungefär lika säker som minipiller – det vill säga att den erbjuder ett skydd upp mot 99 procent. Denna uppgift stöds inte av World Health Organization (WHO).

Förändringarna i sekretet beror på att cervix egentligen producerar inte ett utan flera typer av sekret, kallade G-, L-, S- och P-sekret. Före och efter den fertila perioden finns G-sekret, i början av den fertila perioden finns L-sekret, under den senare fasen av fertila perioden med halkigt slem finns S-sekret. Nyligen har även kunnat identifieras en alldeles speciell sorts sekretion just på toppdagen (peak-day), det så kallade P-sekretet. 
Sekretets funktion:
 G: Grindsekretet: Stänger ute spermier, de kan ej nå in i cervix.
 L: Låsningssekretet: Låser in dåliga spermier.
 S: Spermieledande sekret: Leder de bästa spermierna uppåt.
 P: Portvaktssekretet: Dirigerar in spermier i livmoderhålan på peak-day.

Alla dessa sekret är slemsubstanser. Enligt metoden kan man genom att observera hur sekretet förändras i färg och konsistens avgöra om man är fertil. 

Enligt WHO:s studier erbjuder metoden en säkerhet på 97% om den utförs korrekt. Dock, med tanke på att metoden är komplicerad, så anser WHO att säkerheten faller till 75 procent när den används. John Billings ville kalla metoden för "Ovulation Method" vilket skulle motsvara "Ägglossningsmetoden" på svenska, men WHO förbjöd detta och tvingade honom att döpa om metoden till "Billings Ovulation Method".

Katolicismen förbjuder alla former av artificiella preventivmedel, däremot är naturliga metoder att förhindra graviditet acceptabelt i viss mån. Paret Billings och deras preventivmetod har blivit hyllade av den katolska kyrkan.

Källor
 Artikel i Times
 Det fruktsamma sekretet : handbok i Billingsmetoden / Irene Ivarsson och Anette Nilsson
 Fertilityuk

Externa länkar
 Billingsmetoden på förespråkares webbplats (på engelska)

Preventivmetoder
Maumun Abdul Gayum

Maumun Abdul Gayum, född 29 december 1937, var Maldivernas president från den 11 november 1978 till 11 november 2008. Han tillhör Maldivernas progressiva parti. 

Sedan konstitutionen ändrats tidigare under året var det i valet 1998 för första gången möjligt för fler än en kandidat att ställa upp i presidentvalet, och Gayum ställdes ursprungligen mot fyra andra kandidater - som dock samtliga uppfyllde mycket specifika krav (att man är av maldivisk härkomst; sunnimuslimsk man över 35 år med god psykisk hälsa och kapacitet att leda landet, och dessutom inte gift med en utlänning eller dömd för något brott).

Kandidaterna måste dessutom godkännas av en av valkommissionen speciellt utsedd panel, vartefter parlamentet, Majlis, den 24 september 1998 beslutade om att slutgiltigt nominera Gayum. Därefter återstod det endast för den röstberättigade befolkningen att i en folkomröstning säga ja eller nej till honom som president. Av 95 168 avgivna röster var 86 504 stycken, eller 90,9 procent, positiva till Gayum (i det förra presidentvalet 1993 röstade 92,76 procent för Gayum).

Gayum har blivit starkt kritiserad för sitt enväldiga styre, och han klassas av många som en diktator. Enligt Amnesty International så fanns det under år 2003 "åtskilliga restriktioner gällande pressfriheten, och politiska partier var oförmögna att verka.". Trots detta så har Gayum ett brett stöd hos befolkningen, och många anser att de stora framsteg som landet uppnått de senaste 20 åren ej vore möjliga utan Gayums ansträngningar.

Gayum var tidigare också försvarsminister och finansminister i Maldiverna under en lång period, men avsade sig dessa positioner den 1 september 2004.

Referenser

Externa länkar

Presidency of the Maldives
2003 Amnestys rapport om Maldiverna

Maldivernas presidenter
Födda 1937
Män
Levande personer
Personer från Malé