kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Smörsyra

Smörsyra (n-butansyra, CH3CH2CH2COOH) är en karboxylsyra som vid rumstemperatur är en trögflytande vätska med en extremt obehaglig lukt. Smörsyra bildas bland annat då smör härsknar. I smör finns smörsyra i form av estrar som frigörs när smöret härsknar. Lukten är tillräckligt stark för att en människa ska kunna upptäcka den om koncentrationen i luften är större än 10 ppm; hundar kan upptäcka en tusendel av denna koncentration. Smörsyra tillverkas genom jäsning av socker eller stärkelse.

Smörsyrans salter och estrar kallas butyrater eller butanoater. Smörsyra används vid framställning av smörsyreestrar som metylbutyrat (ananassmak) och etylbutanoat (persikosmak). Många smörsyreestrar luktar eller smakar gott och används därför inom parfymindustrin och som aromämnen. Kalciumsaltet av smörsyra kalciumbutyrat är mer lösligt i kallt än varmt vatten.

Framställning 
Smörsyra produceras när speciella bakterier får inverka på socker. Som biprodukter produceras koldioxid och vätgas.

Smörsyra kan också produceras genom oxidation av butanol.

Se även 
 Ättiksyra
 Propionsyra
 Akrolein

Referenser

Noter 

Aromer
 
Fettsyror
Butanoater
Illaluktande föreningar
Tiol

Tioler eller merkaptaner är inom kemin en grupp av organiska föreningar som innehåller tiol-  eller merkaptogruppen, SH. De kan ses som alkoholens svavelanaloger där en syreatom bytts ut mot en svavelatom.

Tioler har i regel en motbjudande lukt; den enklaste tiolen, metantiol, CH3SH, bildas bland annat i sulfatprocessen vid framställning av pappersmassa och bidrar till den lukt som kan upplevas vid massafabriker. Den illaluktande vätska som skunken utsöndrar består bland annat av olika tioler.

Se även
Alkoholer

Källor

Funktionella grupper
Ämnesklasser
Joseph Cotten

Joseph Cheshire Cotten, född 15 maj 1905 i Petersburg, Virginia, död 6 februari 1994 i Westwood, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Biografi 
Cotten sysslade bland annat med att sälja färg och vara teaterkritiker för Miami Herald medan han kämpade för att etablera sig som skådespelare. Han gjorde Broadwaydebut 1930. Så småningom blev han bekant och vän med Orson Welles och medverkade i flera av Welles pjäser, bland annat den berömda radioföreställningen av Världarnas krig 1938.

Hans karriär inom filmen började 1941 när han av Orson Welles inbjöds att medverka i Citizen Kane. Cotten spelade där barndomsvän till huvudpersonen. Han spelade också huvudrollen i Welles andra film, De magnifika Ambersons, liksom i Hitchcocks Skuggan av ett tvivel och Carol Reeds Den tredje mannen.
Med sitt intelligenta ansikte och genljudande stämma blev han sedan en av sin tids mest populära filmstjärnor i såväl thrillers som romantiska filmer. Bland hans övriga filmer kan nämnas Gasljus (mot Ingrid Bergman) och Duell i solen.

Hans sista framträdande var i Heaven's Gate 1980. Året därpå drabbades han av ett slaganfall.

Han är en av de skådespelare som fått äran av en egen stjärna på The Walk of Fame på Hollywood Boulevard. 

Cottens änka, skådespelaren Patricia Medina, avled den 28 april 2012 vid 92 års ålder.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Petersburg, Virginia
Födda 1905
Avlidna 1994
Män
Banhastighet

Banhastighet, farten hos en kropp som rör sig i en omloppsbana. Vid cirkulär rörelse kan banhastigheten uttryckas:

 

där T är tiden det tar att fullborda ett varv och ω är vinkelhastigheten.

Några exempel
Följande exempel är baserade på approximationen av cirkulära banor.

Se även
Keplers lagar
Rotationshastighet

Mekanik
Rörelse
Sfragistik

Sfragistik (av grekiska sphragis  = sigill) eller sigillkunskap är det vetenskapliga studiet av sigill. Sfragistik är en historisk hjälpvetenskap.

Sigillet är ett avtryck på ett plastiskt material, framförallt på vax, av graverade tecken. Verktyget som används för att anbringa sigillet kallas sigillmatris eller sigillstamp och är ofta utfört i brons eller koppar. 

Sigillet används som personlig eller officiell myndighetssymbol för att ge trovärdighet åt det skrivna.

Olika former av sigill 
 Sigill i bokstavlig mening
 Sigillbulla, som används på samma sätt som sigill men är utförd i metall. På handlingar tillhörande de mest betydande personerna (påven, bysantinske kejsaren, tysk-romerske kejsaren) finner man krysobullor, bullor av guld eller argyrobullor, bullor av silver. Den mest använda bullan är molybdobullan eller bulla av bly
 Kontrasigill, litet avtryck utfört på framsidan av sigillet
 Signet, litet avtryck med bara en sida
 Cachet, använd på senare tid för att försluta brev

Heraldik
Sfragistik
Historiska hjälpvetenskaper
Marmor

Marmor är en metamorf bergart som till stor del består av kalkspat. Strukturen kan vara fin- eller grovkornig.. Marmor bildas genom att kalksten utsätts för höga tryck och temperaturer vilket medför att den ursprungliga bergartens kemiska sammansättning och kristallstruktur ändras. Eftersom marmor är en relativt lättbearbetad bergart och har ett tilltalande utseende har man använt bergarten som byggnadssten- och ornamentssten över hela världen under tusentals år.

Ren marmor är vit, men föroreningar av olika slag är vanliga och ger då bergarten olika färger, i ett ofta flammigt mönster, det som vi brukar kalla för marmorerad.

Marmor är vanligt förekommande i det svenska urberget. Svenska varianter av marmor är ekebergsmarmor, gropptorpsmarmor och kolmårdsmarmor.

Se även
 Alabaster
 Dolomitmarmor
 Ekebergsmarmor
 Carraramarmor
 Travertin
 Fauskemarmor
 Gjellebeckmarmor

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Kalciumföreningar
Karbonater
Allen Klein

Allen Klein, född 18 december 1931 i Newark i New Jersey, död 4 juli 2009 i New York i New York (Alzheimers sjukdom), var en amerikansk manager som ombads att reda ut Beatles röriga affärer efter Brian Epsteins död.

Historia 

Klein var son till ungerskjudiska immigranter i New York. Han tog examen i New Jersey 1956 och jobbade med redovisning varefter han kom att få kontakter med underhållningsbranschen. 1957 hjälpte han sångaren Bobby Darin att få ut 100 000 dollar som Klein påstod att skivbolaget var skyldigt denne. Han hade för övrigt själv lagt fram förslaget för Darin, som på inget vis sökt upp honom. Detta innebar ett genombrott för Klein som hård förhandlare åt artister. Han hjälpte 1963 – 64 Sam Cooke och, efter dennes död, hans änka. 1967 köpte Klein skivbolaget Cameo Parkway och fick rättigheterna till en rad amerikanska pophits. Han ersatte 1965 den nedgångne Andrew Loog Oldham som manager för Rolling Stones och Mick Jagger rekommenderade honom för Paul McCartney. Senare kom dock Jagger att tvivla på Klein och sparkade honom i juli 1970. Innan dess, i februari 1969, blev Klein manager åt The Beatles men Paul McCartney (som hellre ville ha sin svärfar) kom aldrig att skriva under något avtal med Klein. Denne såg till att höja gruppens royalties och ryckte upp bolaget Apple, som präglades av en rörig ledning vid denna tid. (Paul McCartney skrev i stället en sång om Klein - You Never Give Me Your Money - som kom med på LP:n Abbey Road).

Med sin råa stil och sina nedskärningar i organisationen skaffade sig Klein många fiender men framstod även som effektiv och framgångsrik i sina försök få ordning på gruppens affärer. Klein hjälpte John Lennon med filmen Imagine och George Harrison med konserten för Bangladesh men kom på kant med dem båda då han försökte frysa pengarna Harrison drog in till Unicef till 1980-talet och även föreslog Lennon att denne skulle uppträda utan Yoko Ono (vilket han ansåg bättre för Lennon rent kommersiellt). Under 1970-talet figurerade Klein i en rad juridiska processer med Apple och f d medlemmar i The Beatles. Hans bolag ABKCO hade även skaffat sig rättigheterna till Stones inspelningar från 1960-talet och under 1980-talet köpte han även en del av Phil Spectors katalog. Klein har senare även producerat en del filmer och förblev en hård men framgångsrik jurist under 1990- och 2000-tal.

Amerikanska jurister
Födda 1931
Avlidna 2009
Män
The Beatles
Helmuth von Moltke den yngre

Helmuth Johannes Ludwig von Moltke, Helmuth von Moltke den yngre, född 23 maj 1848 i Gersdorf, död 18 juni 1916 i Berlin, var en tysk militär. Brorson till Helmuth von Moltke den äldre och bror till Friedrich von Moltke.

Biografi 
Moltke blev officer vid infanteriet 1870, och deltog med utmärkelse i fransk-tyska kriget 1870–1871. Han blev generalstabsofficer 1881, överste 1895, regementschef 1896, generalmajor 1899, generallöjtnant och infanterifördelningsschef 1902, generalstabschef 1906, generalöverste 1914.

Moltke var 1882–1891 sin farbroders adjutant, blev 1891 kejsarens flygeladjutant, 1902 generaladjutant och chef för 1:a gardesdivisionen. 1906 blev han general i infanteriet och ersatte Alfred von Schlieffen som generalstabschef och ledde generalstaben då första världskriget bröt ut 1914.

I David Fromkins bok Europas sista sommar ges Moltke skulden som huvudansvarig för att första världskriget bröt ut. Moltke var orolig att framförallt Ryssland blev allt starkare och ju fortare det blev krig desto bättre för Tyskland. När Österrike-Ungern ville anfalla Serbien efter skotten i Sarajevo såg de tyska militära ledarna detta som ett perfekt läge att få ett storkrig där även dubbelmonarkin var indraget, vilket tyskarna ansåg nödvändigt.

Vid utbrottet av första världskriget följde han sin föregångares plan med vissa ändringar. Det är fortfarande kontroversiellt huruvida ändringarna förstörde planen eller inte. När den misslyckats i och med den tyska förlusten i slaget vid Marne och dessutom Moltkes hälsa försämrats blev han avsatt 14 september 1914 av Vilhelm II och ersatt med Erich von Falkenhayn.

Moltke utsågs i stället i december 1914 till chef för ställföreträdande generalstaben i Berlin. Han avled 18 juni 1916 av hjärtinfarkt under en sorgehögtidlighet i tyska riksdagen till minne av fältmarskalken Colmar von der Goltz. Moltkes änka utgav 1922 hans Erinnerungen, Briefe, Dokumente 1877-1916.

Noter

Externa länkar 

Personer i Tyskland under första världskriget
Tyska militärer under 1800-talet
Tyska militärer under 1900-talet
Tyska generaler
Personer från Mecklenburg-Vorpommern
Födda 1848
Avlidna 1916
Män
Svensk uppslagsbok
Belfort

Belfort är en kommun och stad i departementet Territoire de Belfort i regionen Bourgogne-Franche-Comté i östra Frankrike. Kommunen är chef-lieu över 5 kantoner som tillhör arrondissementet Belfort och är dessutom departementshuvudstad i Territoire de Belfort. År  hade Belfort  invånare.
Kommunen skapades av de rester av departementet Haut-Rhin som inte överlämnades till Tyskland efter Tysk-franska kriget.

Staden har sitt ursprung i de befästningar som sedan länge funnits här i den så kallade "burgundiska porten" ett bergspass mellan Vogeserna och Jurabergen. Stadsbefästningarna uppfördes 1686 efter planer av Sébastien Le Prestre de Vauban. Den gamla staden är belägen på den västra sidan av Savoureuse medan den nyare staden uppfördes i början av 1900-talet på den östra stranden.

Belfort spelade en central roll under fransk-tyska kriget. 3 november 1870 inringades staden och den av Pierre Philippe Denfert-Rochereau försvarade fästningen med 17.000 man av en starkare tysk kår under befäl av Udo von Tresckow. Den formella belägringen som inleddes 2 december stördes senare genom närmandet av den franska ostarmén under Charles Denis Bourbaki. I tredagarsslaget vid Belfort 15-17 januari 1871, även kallat slaget vid Montbéliard eller slaget vid Lisaine, blev dock Bourbakis numerärt överlägsna men otränade armé kraftigt tillbaka slagen av kåren Werder och måste retirera. 8 januari intog tyskarna forten Basses-Perches och Hautes-Perches, och även sedan Frankrike 27 januari 1871 ingått vapenstillestånd undantogs Belfort från denna. Då en förlängning av stilleståndet 18 februari 1871 ställde krav på uppgivandet av Belforts fästning tilläts besättningen avtåga med behållande av sina vapen.

Till minne av slaget restes Frédéric Auguste Bartholdis kolossalskulptur "Belfortlejonet" (22 meter bred, 11 meter hög) i den östra delen av staden.

Efter första världskriget då Belforts omland utökades kom staden att växa snabbt.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Belfort

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Territoire de Belfort

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Territoire de Belfort
Orter i Bourgogne-Franche-Comté
Leuven

Leuven  (franska: Louvain; tyska: Löwen) är en stad och kommun i centrala Belgien. Den är huvudort i provinsen Flamländska Brabant (Vlaams-Brabant) och hade år 2015 drygt 98 000 invånare. Staden är belägen cirka 25 kilometer öster om Bryssel och är säte för det största universitet i Belgien.

Historia
Leuven har anor från 800-talet, och staden nämns i skrift första gången år 884 (alternativt 891). Det året försökte nybyggare från Skandinavien etablera sig kring en äldre befästning vid floden Dijle vid namn Luvanium (latin), Lovon (lokal dialekt). 891 besegrades vikingarna av den frankiska kungen Arnulf av Kärnten vid det blodiga slaget om Leuven.

1190 blev Leuven herresäte för hertigen av Brabant, som då fått överhöghet över området (de centrala delarna av dagens Belgien). Under medeltiden utvecklades staden via sin textilindustri till en storstad.

På 1300-talet tog dock närliggande Bryssel över som centralort för hertigdömet Brabant, och ungefär samtidigt minskade textilhandeln i betydelse. 1425 grundades Leuvens katolska universitet, vilket kom att utvecklas till det viktigaste lärocentret i södra delen av Benelux. Bland annat verkade 1500-talshumanisten och teologen Erasmus av Rotterdam vid universitetet.

På 1400-talet restes även Leuvens rådhus, vilket ofta betecknas som ett mästerverk i sengotisk stil.

Under 1700-talet etablerades en större bryggeriverksamhet på orten. Den är grunden till det senare InBev, tillverkare av Belgiens kanske mest kända öl Stella Artois. Stadens senare historik har i hög grad varit kopplad till antingen öltillverkningen eller universitetet.

Ekonomi
Numera är Leuven i första hand en handels- och servicestad. Där finns även kemisk industri och ett antal företag inom livsmedelssektorn. Staden är genom sitt universitet präglad av studentlivet.

I Leuven har Anheuser-Busch InBev sitt säte. Företaget är världens största bryggerikoncern och ett av de fem största livsmedelsföretagen.

Universitetet

Universitetet i Leuven är det äldsta i Benelux. Den är en fortsättning på Leuvens katolska universitet, som grundades 1425. Om man räknar dagens universitet som en direkt arvtagare till 1400-talsuniversitet, är det världens äldsta ännu verksamma katolska universitet.

Leuven är en huvudsakligen flamländsk stad. Till följd av språkstrider delades universitet 1968/70 upp i två separata universitet. Det nederländsktalande Katholieke Universiteit Leuven stannade i Leuven och behöll de gamla universitetsbyggnaderna. Det fransktalande Université catholique de Louvain etablerades däremot i ett nybyggt campus i Louvain-la-Neuve söder om Leuven. Louvain-la-Neuve (franska: 'Det nya Leuven') är en planerad stad strax söder om Wavre (i Vallonska Brabant) och byggdes upp kring det nyanlagda universitetet.

Källhänvisningar

Externa länkar

 
Kommuner i Flamländska Brabant
Tentativa världsarv i Belgien
Löwen

Löwen kan syfta på:

 Löwen (adelsätt) – svensk adelsätter 84, 207, 233, 276 och 1739

Geografi

Belgien 

 Leuven – kommun, Flandern, Provincie Vlaams-Brabant,

Polen 

 Lewin Brzeski (kommunhuvudort), Opole vojvodskap, Powiat brzeski, 

Robotskapade Belgienförgreningar
Robotskapade Polenförgreningar
Namur

Namur (nederländska: Namen, vallonska: Nameûr) är en stad i mellersta Belgien. Den är huvudort i provinsen Namur och regionen Vallonien. 1 maj 2011 var antalet invånare 110 387. Namur är huvudort inte bara för provinsen Namur utan också för Arrondissement de Namur, som omfattar 16 av totalt 38 kommuner i provinsen.

I svensk historia är Namur bekant som födelseort för drottning Blanka (Blanche) av Namur, gemål till den svenske 1300-talskungen Magnus Eriksson.

Namur är beläget vid Sambres förening med Meuse. Staden har ett citadell, i vinkeln mellan de båda floderna, på samma plats som ett romerskt fäste och grevarnas av Namur borg, varav endast två torn återstår. Vidare finns en domkyrka, St Aubin (byggd 1751-1772 i renässansstil), med Don Juan d'Austrias gravvård, en av jesuiter 1621-1654 byggd kyrka, St Loup, i barockstil, ett teologiskt seminarium, ett kungligt ateneum. Namur är säte för en biskop. Med undantag av ett beffroi (klocktorn) från 1300-talet samt justitiepalatset (förr kloster) från 1474 finns inga byggnader av synnerligt hög ålder. 

Staden var på Julius Cæsars tid aduatukernas huvudort. Den var från äldsta tider befäst, och befästningarna förstärktes 1691 av Menno van Coehoorn. Namur intogs 1692 av Ludvig XIV av Frankrike  och 1695 av ståthållaren Vilhelm III, men blev 1701, då det var i franskt våld, förgäves beskjutet av de förbundna. Namur besattes 1715 som "barriärplats" av holländarna, erövrades 1746 av fransmännen under Clermont och Löwendahl, men återgavs 1748. 1784 lät Josef II rasera alla dess försvarsverk utom citadellet; det förstördes tio år senare av fransmännen. I början av 1800-talet iståndsattes emellertid befästningarna, men redan 1866 slopades de åter, med undantag av citadellet. 

1888-1894 byggdes av Brialmont en fortgördel kring Namur, som bildar en parallelltrapets, vars kortare, 8 km långa front är riktad mot nordväst och består av forten Suarlée, Emines och Cognelée; den längre, mot sydöst vända parallella sidan har 13 km längd och utgörs av forten Maizeret, Andoye och Dave på högra samt Saint Héribert på vänstra Meusestranden. På vardera av de båda ej parallella sidorna ligger ett fort: i nordväst Malonne och i öst Gelbressée eller Marchovelette. Gördelns omkrets uppgår till 41 km; mellanrummen är 3,2-6 km långa, och avståndet från staden är 4-8 km. Varje fort är bestyckat med 2 stycken 15 cm, 4-2 stycken 12 cm och 4-3 stycken 57 mm. kanoner samt 2-l stycken 21 cm haubitsar, ävensom nödigt antal gravflankeringspjäser. 

Fortet var under första världskriget 23-25 augusti 1914 inblandat i hårda strider. Tysk artillerield lade staden i ruiner.

Källor

Externa länkar 

Orter i Vallonien
Kommuner i provinsen Namur
Charleroi

Charleroi (äldre tyska: Karolingen; vallonska: Tchålerwè) är en stor industristad i mellersta Belgien, belägen vid floden Sambre i provinsen Hainaut. Charleroi är med sina 201 300 invånare (2006) den största staden i regionen Vallonien i nära tävlan med Liège. Lokaltrafiken sköts av bussar och en snabbspårväg.

Historia 
År 1666 lät den spanske kungen Karl II uppföra ett fort nära byn Charnoy. Fortet döptes till efter kungen till Charleroi.

Sport
Volleybollklubben Charleroi Volley har sitt säte i staden. De har vunnit både belgiska mästerskapet och belgiska cupen.

Se även
 Arrondissement de Charleroi, administrativt distrikt där Charleroi är en del
 Bryssel södra Charleroi flygplats
 Charlerois snabbspårväg
 R Charleroi SC, fotbollsklubb

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Charlerois webbsida
Sedan

Sedan är en täckt karossform för bilar med två eller fyra dörrar och plats för fyra personer eller flera. Till skillnad från en kombi eller halvkombi har en bil av sedantyp ett bagageutrymme som är skilt från kupén och bakluckans öppning sker under/bakom bakrutan (till skillnad från en kombi/halvkombi där bakluckan öppnas vid taket och bakrutan således är en del av bakluckan). Benämningen "sedan" förekommer från 1916 och kommer från det engelska ordet för bärstol, sedan chair, som i sin tur kommer från de latinska orden sedes ('sittplats', 'stol') och sedeo ('sitta').

Berlina är ett annat ord för sedan. Idag används det främst om bilar och då på språken portugisiska, italienska, rumänska och spanska. Av biltillverkare är det Opel och dess systerföretag Holden och Vauxhall samt nyligen även Tesla Motors som använder sig av ordet i design- och modellbeteckning och då för att markera att det är en lite mera påkostad modell.

Se även 
Coupé
Herrgårdsvagn

Referenser

Noter 

Bilkarosserier

fr:Type de carrosserie#Berline
Valenciennes

Valenciennes stad och kommun i norra Frankrike, belägen vid floden Schelde (franska: Escaut) i departementet Nord.

Staden är huvudort i arrondissementet med samma namn.

Kommunen Valenciennes har  invånare () och storstadsområdet (Aire urbaine) 400 000 (2006).

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Valenciennes

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Nord

Källor

Externa länkar 
 Stadens officiella hemsida 
 Site de l'emploi dans l'arrondissement de Valenciennes 
 Site de l'U.V.H.C., l'Université de Valenciennes et du Hainaut-Cambrésis 
 Site pour organiser les sorties sur Valenciennes et le Hainaut-Cambrésis 
 Forum d'un particulier sur Valenciennes 

Orter i Hauts-de-France
Kommuner i Nord
Lagkapten

En lagkapten är en av managern eller tränaren utnämnd spelare inom lagsporter som ska vara lagets representant och ledare på och vid sidan av planen. I ett flertal lagsporter har lagkaptenen blivit en viktig del av lagbygget. Lagkaptenen har ofta en roll som pådrivare och som lagets talesman och representant. I de flesta lagidrotter har lagkaptenen ett klargjort ansvar enligt reglerna, exempelvis inom innebandy, där lagkaptenen är den som sköter kommunikationen mellan laget och domaren. Därmed måste alltid en lagkapten vara utsedd. Flera lag har därför också utsett en assisterande lagkapten eller vice lagkapten som tar rollen som lagkapten ifall den ordinarie lagkaptenen inte är tillgänglig.

Lagkaptenen är dessutom den som leder ut laget på planen vid matchstart och som byter hedersbetygelser med motståndare, som fotbollens byte av förbundsvimplar innan matchens början. Lagkaptenen i fotboll bär ofta en armbindel som visar statusen.

Ishockey
Inom ishockeyn har lagkaptenen ett versalt C (ibland även ett K) och de assisterande (på engelska alternate) lagkaptenerna ett versalt A, på tröjan. 
Det är endast kaptenerna som har tillåtelse att prata med domarna om domslut under match. Skulle lagkaptenen vara borta på grund av skada eller inte är på isen för stunden får de assisterande lagkaptenerna fylla denna roll.

Internationell ishockey
I internationell ishockey kan varje lag utse en lagkapten och upp till två assisterande lagkaptener inför varje match.
Det vanligaste är att lag utser en spelare som ska verka som lagkapten under hela säsongen men de kan även välja att utse en grupp spelare som roterar på rollen.

Nordamerika
I de nordamerikanska ligorna kan varje lag utse en lagkapten och upp till två assisterande lagkaptener inför varje match. 
Lagen kan även välja att inte utse någon lagkapten. I de fallen, eller om lagkapten är skadad och inte kan spela en match, kan lagen välja att utse tre stycken assisterande lagkaptener inför varje match. Detta är inte tillåtet i internationell ishockey där reglerna tydligt säger att "varje lag ska utse en lagkapten och inte mer än 2 assisterande lagkaptener".

I vissa juniorligor kan lagen utse en lagkapten och upp till tre assisterande kaptener. Skulle kaptenen vara borta från spel får de dock inte utse en fjärde alternerande.

Se även 
 Lagledare

Källor 
Noter

Lagsport
Sporttermer