kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Trampor

Tramporna i en vävstol är till antalet minst två för tuskaft, men kan sedan variera för andra vävtekniker och är inte alltid detsamma som antalet skaft.

Vid uppsättningen av väven utgår man från en vävnota där det framgår vilket skaft som ska anslutas till vilken trampa.

Tramporna kan vara anslutna till vävstolens nedersta och främre tvärslå, eller vara fästade från andra hållet via en tvärbalk eller axel. I de mest avancerade vävstolarna för hobbyvävare är tramporna inte helt släta, utan formade för att underlätta trampningen genom att hävstångsprincipen förstärks av formen.
 
Tramporna ansluts via lattor eller direkt till de nedre solvskaften via snören. Sen polyestersnören introducerades med åtföljande plastdetaljer att låsa dem med är uppknytningen av trampor och lattor enklare.

De hampasnören som användes tidigare, och förekommer än idag, knyts annars fast med särskilda vävknutar som dras åt hårdare ju mer man trampar. Men snörena utsätts för stora påfrestningar och slits fort ut jämfört med polyestersnören.

Vävredskap
Skafthållare

Skafthållare är den detalj i vävstolen som håller solvskaften på plats när de inte är monterade med nickepinnarna, som annars är de som håller solvskaften på rätt plats och med rätt balans när varpen är uppsatt. 

Skafthållaren är träbitar som monteras med snören från vävstolens övre tvärslå med utsågade spår som skaften läggs i under själva uppsättningsmomentet samt används när man lämnar väven för dagen.

Vävredskap
Tygbom

Tygbom är den främre axel i vävstolen där det vävda tyget rullas upp allteftersom. Från tygbommen går snören som fördelas över den käpp som varpen knyts fast i vid framknytningen. Snörena leds först bakom knäbommen, sen upp framför bröstbommen och så långt fram att slagbommen når att packa det första inslaget.

När det första varvet av det vävda tyget når ner till tygbommen måste ett lager bomspröt läggas runt hela varvet för att inte snörena på bommen ska ge fula märken i tyget.

Vävredskap
Knäbom

Knäbom finns på de flesta vävstolar, dock inte alltid på de mindre hopfällbara. Funktionen är, utöver att möjligen stadga upp vävstolens sidostycken, också att leda det vävda tyget bakåt i vävstolen så att vävarens knän inte slår i vid trampningen.

Vävredskap
Goats Head Soup

Goats Head Soup är ett musikalbum av The Rolling Stones som lanserades i augusti 1973. Här fanns som alltid rak rockmusik men många av låtarna på albumet drar också åt soul och funkhållet, stilar som var inne vid tidpunkten.

Produktion och mottagande 
Albumet var uppföljare till deras klassiska dubbel-LP Exile on Main St., och förväntningarna var höga. Kritikerna var dock inte lika imponerade av detta album som fick ett blandat mottagande. Vissa kritiker ansåg att det var för "orockigt", och Robert Christgau ansåg att albumets låtar generellt var bra, men framfördes på ett slarvigt och ibland arrogant sätt. Trots detta gick albumet hem hos publiken med förstaplatser på albumlistorna i både USA och Storbritannien. Mest uppmärksammat blev albumet för hitsinglarna "Angie" och "Doo Doo Doo Doo Doo Heartbreaker". På albumet finns även en av Stones mest oanständiga sånger med, "Star Star". 

Under inspelningstiden huserade Rolling Stones på Jamaica, och de flesta nya spåren spelades in i Dynamic Sound Studios, Kingston under november och december 1972. Inspelningarna mixades sedan om i London. Några låtar på albumet skrevs långt innan dessa inspelningar. "Hide Your Love" såg dagens ljus redan 1969 och "Silver Train" 1970. Den sistnämnda låten var också den enda som inte spelades in på Jamaica. En låt som spelades in under sessionerna var "Through the Lonely Nights" som senare dök upp som b-sida till singeln "It's Only Rock 'n Roll (But I Like It)". Två andra låtar som spelades in under perioden, "Waiting on a Friend" och "Tops" släpptes först 8 år senare på albumet Tattoo You.

På albumet medverkar en rad kända studiomusiker som Nicky Hopkins, Billy Preston (båda klaviatur), Bobby Keys (saxofon), och Jim Horn (trumpet). Även "den sjätte Stones-medlemmen" Ian Stewart medverkar på klaviatur.

Albumets titel inspirerade till gruppnamnet hos Sopa de Cabra (katalanska för 'getsoppa'), ett av de främsta banden i musikrörelsen rock català.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Mick Jagger och Keith Richards

Sida 1 

"Dancing with Mr. D." - 4:53 
"100 Years Ago" - 3:59 
"Coming Down Again" - 5:55 
"Doo Doo Doo Doo Doo (Heartbreaker)" - 3:27 
"Angie" - 4:33

Sida 2 

"Silver Train" - 4:26 
"Hide Your Love" - 4:12 
"Winter" - 5:30 
"Can You Hear the Music" - 5:32 
"Star Star" - 4:25

Listplaceringar

Källor

Allmänna källor
Goats Head Soup på Allmusic
Albumts utgåvor på Discogs

Noter

Musikalbum 1973
Album av The Rolling Stones
Engelskspråkiga musikalbum
Albumettor i Storbritannien
Sidostycke

Vävstolens sidostycken är två till antalet och någon standard på dess utseende och formgivning finns inte. I sidostyckena anbringas så gott som alla övriga delar i vävstolen. Bommar (de runda varpbom och tygbom och de rektangulära bröstbom och knäbom) och tvärslåar träs genom håligheter i sidostyckena och låses fast med träkilar.

Vävredskap
Odessey and Oracle

{{Album infobox
|Namn = Odessey and Oracle
|Typ = Studioalbum
|Artist = The Zombies
|Utgivning = 19 april 1968
|Inspelad = 1 juni – 7 november 1967
|Genre = Barockpop, psykedelisk pop, poprock
|Längd =  35:18
|Skivbolag = CBS (UK)Date (USA)
|Producent = The Zombies
|Förra album = Begin Here  (1965)
|Detta album =Odessey and Oracle'  (1968)
|Nästa album = New World  (1991)
}}
Odessey and Oracle är ett musikalbum av The Zombies utgivet i april 1968 i Europa, och i juni 1968 i USA. Det var gruppens andra officiella studioalbum. Albumet blev ingen omedelbar succé vid lanseringen. Det var först ett år senare då man gav ut "Time of the Season''" som singel i USA det började sälja. Detta album brukar räknas som ett av de bästa brittiska musikalbumen från slutet av 1960-talet, mycket på grund av de fina musikaliska arrangemangen och texterna. Albumet blev listat som #100 i magasinet Rolling Stones lista The 500 Greatest Albums of All Time. Många nyutgåvor av albumet har senare givits ut, och originalutgåvor av albumet har blivit samlarobjekt.

Skivan spelades in från juni till november 1967, mestadels på Abbey Road Studios. Låten "Care of Cell 44" släpptes som första singel från albumet i Storbritannien redan 1967, men blev ingen hit. Låtens text är utformad som ett brev från en person vars partner sitter i fängelse. Det var nära att albumet över huvud taget inte lanserades i USA, men Al Kooper övertalade amerikanska CBS-ledningen att släppa skivan där på ett av deras mindre bolag, Date Records. På albumomslagen är "odyssey" felstavat till "odessey" på grund av en feltolkning från albumdesignern, men man valde att behålla den "nya" titeln på albumet.

Låtlista
(kompositör inom parentes)
"Care of Cell 44" (Argent) - 3:56
"A Rose for Emily" (Argent) - 2:18
"Maybe After He's Gone" (White) - 2:33
"Beechwood Park" (White) - 2:44
"Brief Candles" (White) - 3:30
"Hung up on a Dream" (Argent) - 3:01
"Changes" (White) - 3:19
"I Want Her She Wants Me" (Argent) - 2:51  
"This Will Be Our Year" (White) - 2:07  
"Butcher's Tale" (White) - 2:47
"Friends of Mine" (White) - 2:17
"Time of the Season" (Argent) - 3:32

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #95

Källor
Albumets utgåvor på Discogs

Noter

Musikalbum 1968
Brittiska musikalbum
Bröstbom

Bröstbom är den tvärslå i vävstolen som sitter närmast bröstet på vävaren under arbetet. För att skydda väven från slitage under vävningen finns ofta en extra tvärslå att anbringa närmast vävaren, men denna tvärslå måste vara lätt borttagbar eftersom käppen som varpen sitter på vid framknytningen måste passera närmast vävaren.
 

Vävredskap
Volunteers

Volunteers är ett musikalbum av Jefferson Airplane släppt i november 1969 av skivbolaget RCA Victor.. Albumet är ett steg mot hårdare rockmusik jämfört med gruppens tidigare material. 1973 släpptes en remixad version i fyrkanals-stereo på både LP, rullband och åttaspårskassett. På LP användes JVC:s och RCA:s diskreta system CD-4 eller Quadradisc med mycket hög kanalseparation.

Albumet var kontroversiellt då det släpptes. Revolution och antikrig var två återkommande teman i albumets texter. Den ursprungliga titeln var Volunteers of America, men titeln förkortades efter invändningar från rörelsen Volunteers of America.

Musiktidningen Rolling Stone rangerade albumet som nummer 370 på sin lista The 500 Greatest Albums of All Time i 2003.

Låtlista 
Sida 1
 "We Can Be Together" (Paul Kantner) – 5:48 
 "Good Shepherd" (trad./arr. av Jorma Kaukonen) – 4:21 
 "The Farm" (Gary Blackman/Kantner) – 3:15 
 "Hey Fredrick" (Grace Slick) – 8:26 

Sida 2
 "Turn My Life Down" (Kaukonen) – 2:54 
 "Wooden Ships" (David Crosby/Kantner/Stephen Stills) – 6:24 
 "Eskimo Blue Day" (Kantner/Slick) – 6:31 
 "A Song for All Seasons" (Spencer Dryden) – 3:28 
 "Meadowlands" (Lev Knipper) – 1:04 
 "Volunteers" (Marty Balin/Kantner) – 2:08

Bonusspår på den remastrade CD-utgåvan från 2004
"Good Shepherd" (trad.) – 7:20
"Somebody to Love" (Darby Slick) – 4:10
"Plastic Fantastic Lover" (Balin) – 3:21
"Wooden Ships" (Crosby, Kantner, Stills) – 7:00
"Volunteers" (Balin/Kantner) – 3:26

Spår 11–15 inspelad live 28–29 november 1968 i Fillmore East, New York.

Medverkande 
Musiker (Jefferson Airplane-medlemmar)
Grace Slick – sång, piano
Paul Kantner – rytmgitarr, sång
Marty Balin – sång, percussion
Jorma Kaukonen – sologitarr, sång
Jack Casady – basgitarr
Spencer Dryden – trummor, percussion

Bidragande musiker
Nicky Hopkins – piano (spår 1, 4, 8, 10)
Stephen Stills – hammondorgel (spår 5)
Jerry Garcia – pedal steel guitar (spår 3)
Joey Covington – congas, percussion (spår 5, 7)
David Crosby – ljudeffekter (spår 6)
The Ace of Cups – sång (spår 1, 3)
Bill Laudner – sång (spår 8)

Produktion
Al Schmitt – producent
Rich Schmitt – ljudtekniker
Maurice (Pat Ieraci) – ljudtekniker
Gut – omslagsdesign
Milton Burke – omslagsdesign
Jefferson Airplane – omslagsdesign
Jim Marshall – foto
Jim Smircich – foto
Littie Herbie Greene – foto

Referenser

Externa länkar 
"Welcome to the Studio" på Jefferson Airplanes webbplats

Musikalbum 1969
Album av Jefferson Airplane
The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators

The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators är debutalbumet av den amerikanska garagerockgruppen 13th Floor Elevators, utgivet 1966 på det lilla Texas-baserade skivbolaget International Artists. Skivan ses ofta som ett av de allra tidigaste psykedeliska musikalbumen. Flera av låtarna har ett hårt psykedeliskt garagerocksound. "You're Gonna Miss Me" och "Roller Coaster" utgör tidiga exempel på psykedelisk rock, innan begreppet knappt börjat användas. Men albumet drar även åt folkrock i balladen "Splash 1". "You're Gonna Miss Me" var gruppens enda notabla hitsingel och nådde plats 55 på Billboard Hot 100-listan, men albumet listnoterades aldrig. Gruppen gjorde ingen hemlighet av att de använde LSD, vilket är tydligt i texten på albumomslagets baksida där en av gruppmedlemmarna, Tommy Hall argumenterar för "sinnesutvidgning" med hjälp av kemiska preparat.

Albumet gavs ut i en nyutgåva 1978 på bolaget Radar Records och under 2000-talet och 2010-talet har ett flertal nyutgåvor av albumet getts ut, både på CD och LP. Vissa av nyutgåvorna är närmast identiska med de första utgåvorna av albumet. Originalutgåvor från 1966 är idag samlarobjekt.

Låtlista
Låtlistan på originalutgåvan (1966)

Sida 1
"You're Gonna Miss Me" (R. Erickson) – 2:31
"Roller Coaster"  (R. Erickson/T. Hall) – 5:08
"Splash 1 (Now I'm Home)" (R. Erickson/C. Hall) – 3:57
"Reverberation (Doubt)"  (R. Erickson/T. Hall/S. Sutherland) – 2:51
"Don't Fall Down"  (R. Erickson/T. Hall) – 3:03

Sida 2
"Fire Engine"  (R. Erickson/T. Hall/S. Sutherland) – 3:23
"Thru the Rhythm"  (T. Hall/S. Sutherland) – 3:10
"You Don't Know (How Young You Are)"  (Powell St. John) – 2:59
"Kingdom of Heaven"  (Powell St. John) – 3:11
"Monkey Island"  (Powell St. John) – 2:40
"Tried to Hide"  (T. Hall/S. Sutherland) – 2:50

Medverkande
Musiker
Roky Erickson – sång, rytmgitarr
Stacy Sutherland – sologitarr
Tommy Hall – elektrisk kanna
Benny Thurman – basgitarr, violin (spår 1, 3)
Ronnie Leatherman – basgitarr (spår 2, 4-11)
John Ike Walton – trummor, percussion

Produktion
Lelan Rogers – producent
Gordon Bynum – producent (spår 1)
Bob Sullivan – ljudtekniker, ljudmix
John Cleveland – omslagsdesign

Källor

Externa länkar
Allmusic om albumet
Albumets utgåvor på Discogs

Musikalbum 1966
Amerikanska debutalbum
Vilhelm av Sabina

Vilhelm av Sabina, alternativt Vilhelm av Modena, född omkring 1184 i Piemonte, död  31 mars 1251 i Lione, var en italiensk präst och kardinalbiskop som höll ett kyrkomöte i Bergen i samband med Håkon Håkonssons kröning 1247 och som kallade till Skänninge möte i Sverige året därpå. Han hade redan tidigare varit engagerad i kristnandet av norra Europa.

Biografi
Vilhelm blev biskop i  Modena 1222. År 1224 blev han påvlig legat i Baltikum och södra Östersjöområdet och byggde där upp den kyrkliga organisationen. Hans namn förekommer i svenska journaler för första gången år 1226, då i samband med stadfästelsen av stadgandet om biskopsvisitationer på Gotland i Linköpings stift. 1242 valdes Vilhelm av Sabina till kardinalbiskop av Sabina-Poggio Mirteto, efter en region som ligger cirka 50 kilometer norr om Rom i Italien. Innan dess hade han haft en lägre kardinalbefattning.

Legat i Livland
Vilhelm av Sabina anlände som legat till Livland under andra halvan av år 1225 och försökte ordna förhållandena mellan biskoparna och svärdsriddarorden och få fred mellan tyskar och danskar innan han år 1226 for till Gotland och predikade korståg mot det ännu hedniska Ösel. Han återvände år 1234 för att lösa de problem som skapats av den tidigvarande legaten i landet. Han omfördelade under denna tid mycket av jordegendomarna i landet och grundande biskopsdömet Kurland. Vilhelm av Sabina var även aktiv i landet efter slaget vid Saule och svärdsriddarordens uppgång i tyska orden då han mäklade fred mellan tyskar och danskar. Detta ledde slutligen till att fred kunde slutas i ett möte i danska Stensby.

Vilhelm av Sabinas resor i Sverige 1247–1249
I november 1247 kom Vilhelm av Sabina till Linköping från Norge och i december vistades han i Skänninge och med största sannolikhet hos de dominikaner som den katolska kyrkan så starkt vurmade för. Han verkar att någon i slutet av december 1247 eller i januari månad 1248 ha rest norrut, för enligt bevarade dokument besökte han strax därefter Riseberga kloster i Närke.

I februari 1248 var han tillbaka i Östergötland och Skänninge och stannade i staden ytterligare en månad ända fram till i början av mars. Här ordförde han Skänninge mötet. Kardinalen lämnade Skänninge efter mötet och sökte sig till konung Erik den läspe och halte som befann sig på Visingsö. Där skrev kardinalen ett avlatsbrev den 6 mars 1248 för Nydala kloster i Småland. I maj och juni månad var han fortfarande kvar inom Linköpings stift, ty i Visby som tillhörde stiftet stadfäste han offergåvor till nunnorna uti Solberga kloster i Visby och gav tillstånd för det finländska prästerskapet att testamentera bort vad de personligen ägde.

Den 27 juli 1249 fanns han ännu längre söderut. I Lund, som då var danskt, skrev han ett öppet brev på 40 dagars avlat för dem som med gåvor understödde bröderna i Spetelövs kloster i samma stad.

I fiktion 
Vilhelm av Sabina förekommer som en karaktär i Jan Guillous roman "Arvet efter Arn".

Källor

Noter

Italienska biskopar
Italienska kardinaler
Romersk-katolska biskopar
Personer i Italien under 1200-talet
Personer från Piemonte
Födda 1184
Avlidna 1251
Män
Skäl

Skäl är den triangelformade öppning i varpen som är resultat av att tramporna trampas mot golvet i en vävstol.

Ett dåligt skäl innebär att öppningen är ojämn, eller för liten för att skyttel eller upplindat inslag ska löpa utan problem genom öppningen. Om en tråd som ska vara höjd inte går upp tillräckligt högt utan förblir sänkt uppstår fel i tyget.

Att kunna rätta till och förbättra ett dåligt skäl kan innebära många olika moment, alltifrån kontroll av var skälstickorna är placerade, till vilket hål för snöret som använts för varje trampa. Eftersom det finns vävtekniker som innebär att man använder väldigt många snören ner till tramporna kan detta ta åtskilligt med tid. Till exempel en skuggväv på åtta skaft och åtta trampor innebär att man använder 64 snören ner mot tramporna, via lattor.Skälet är sen gammalt omhuldat med åtskilligt av skrock och sägner, men minnet av dessa förbleknar allt mer. En stor del av det finns samlat i en bok av Carl-Herman Tillhagen.

Vävning
Lattor

Lattor är inom vävning de tvärgående (det vill säga riktade vänster–höger) hålförsedda käppar som används i vävstolen för att styra riktningen av draget från tramporna till solvskaften. Vanligen har vävstolen en uppsättning lattor, men vid kontramarsch behövs två uppsättningar (se nedan).

Funktion och utseende
Flera villkor måste vara uppfyllda för skaftkäpparnas rörelse, för att väven ska bli bra:
 Skaftkäpparna måste hållas vågräta för att det ska bli ett rent skäl, så att skytteln kan glida utan att fastna i några hindrande varptrådar
 Vid alla vävtyper utom den enklaste, tuskaft, ska grupper om två eller flera skaft dras parallellt, varvid alla skaft i gruppen måste dras lika långt, för att det ska bi ett bra skäl. 
 Skaftet måste vid trampningen röra sig lodrätt för att det dels ska bli en fin stadkant, dels att avståndet mellan olika varptrådar hela tiden ska förbli konstant.

Lattorna sitter som ett paket med den hålförsedda ena änden uppträdd på en vågrät axel i vävstolens ena gavel. Axeln har riktningen framåt—bakåt i vävstolen, d.v.s. jäms med sidostycket. Den andra änden av lattorna kan fritt röra sig uppåt och nedåt.
 
Snöret, som drar i skaftet ska sitta exakt på mitten av undre skaftkäppen och gå lodrätt ner till en rakt under skaftet befintlig latta. Därmed uppnås den balans som krävs för att skaftkäppen ska hållas vågrät.

Tramporna, som sitter vinkelrätt mot lattorna och under dessa, är utspridda till höger och till vänster om vävens mittlinje. Om de snörades direkt till skaftets mitt skulle det vid trampningen bli en sidriktad kraft, som skulle förskjuta skaftkäppen, och därmed alla skaftets solv, åt höger eller vänster. Efter ett tag skulle t o m de längst ut mot skaftkäppens ände sittande solven glida av käppen. Genom att trampan i stället snöras rakt upp mot en latta blir dragkraften genom lattan förflyttad mot centrum, så att draget i solvkäppen blir lodrätt, trots att trampan sitter vid sidan om mitten. Och solven glider inte på käppen.

Varje trampa kan vara knuten till flera lattor, och varje latta kan vara knuten till flera skaft. Denna uppknytning följer en särskild plan allt efter den vävteknik som är aktuell.

I en vävstol med kontramarsch används både långlattor och kortlattor enligt på förhand fastställt system för uppknytningen av tramporna. I toppen av anordningen sitter topplattorna som bidrar till den avsedda motsatsrörelsen vid trampningen, det vill säga för varje skaft som dras nedåt ska ett eller flera andra skaft dras lika mycket uppåt. Topplattorna är försedda med lod i sidan för att få lattorna att återgå till ursprungsläget.

Vävredskap
Damastvävstol

Damastvävstolen är som regel både högre och längre än vanliga vävstolar, men kan användas för all slags vävning. En traditionell vävstol kan i vissa fall kompletteras med de anordningar som fordras för damastvävning. Dragrustning medger att väva den enklare formen av damast, men för friare mönster fordras harneskutrustning.

För damast och upphämta används solv med långa ögon, det vill säga avståndet mellan knutarna är längre, vilket behövs för att få ett vävbart skäl.

I den bakre solvningen på en damastvävstol ser solven helt annorlunda ut. Där solvas för de mönster man vill ha som bindning. Där används inte heller trampor som tynger ner solven, utan dropplod står för vikten som håller solven på plats. De bakre solvens öga utgörs istället av små plastbitar med mycket små hål i, genom vilka varpen skall träs. Antalet hål kan sannolikt variera, men sex hål fordras för en sexskaftad satin. Varje sextal trådar träs därmed genom ett och samma solv, för att sedan separeras till sex olika skaft vid den främre solvningen (kallas bottensolvning, se även bottenbindning) där tramporna är förbundna med nedre solvskaftet.

Plockdamast är en variant av damast som går att göra i en traditionell vävstol, men är väldigt tidskrävande eftersom varje inslag plockas med hjälp av ett plockspröt som skiljer de olika varptrådarna åt enligt ett visst system.

Vävredskap
Dragrustning

Dragrustning eller dragutrustning för vävning av damast eller upphämta (även opphämta) kan monteras vid sidan av vävstolen eller mitt framför, ovanför slagbommen.

Med dragrustningen blir mönsterbilden liksidig över hela väven, utifrån vilken solvning som skett i den bakre solvningen i vävstolen.

I damast är mönstret invävt i tyget, men i upphämta ligger mönstret ovanpå bottenbindningen. Damasten behöver således inte ta hänsyn till flotteringar i mönsterbilden.

Dragrustningen uppges i NE ha uppfunnits några århundraden e.Kr i Främre Orienten. När den först kom till Skandinavien framgår inte av källan, men på slott och herresäten fanns det möjligen runt 1500-1600-talet.

Vävning
Vävspännare

Vävspännare är ett redskap som används vid vävning för att tillse att kanterna under vävningens gång inte blir indragna i förhållande till skedbredden.

Vävspännaren består av synnerligen vassa piggar monterade i ytterkanten av ett slags linjal som är vikbar på mitten. Piggarna anbringas i vävens ytterkant och mitten av spännaren trycks ner mot väven och låses med en enkel bygelanordning.
Vävspännaren är reglerbar och ska ställas in så att piggarnas ytterkanter är på samma bredd som varpen i vävskeden.

Vävredskap
Indrag

Indrag av kanterna vid vävning orsakar ofelbart att varptrådar brister eftersom belastningen på de yttre trådarna blir för stor. Både vävsked och väven i sig far illa av indragna kanter. Vävskedens lameller tenderar att böjas och bågna, till följd att efterkommande vävar kan få en gles linje längs med hela tyget. Väven/tyget blir fult i kanterna av indraget, eftersom vävskeden pressar ut varpen vid anslaget, kanterna töjs därmed ut och resultatet blir en väv med böljande kanter.

Vävspännare bör användas och flyttas ofta för att undvika indrag.

Vävning
Efterbehandling

Efterbehandling av en färdig väv är alla de moment till dess att tyget är brukbart. Tvättning av ny väv är nödvändig för till exempel möbeltyger där krympningen måste ske före användningen, men som regel avstår man från att tvätta den nya väven. Tyget behöver alltid pressas eller strykas och fållas eller monteras. Val av avslutning vid kanterna är helt beroende av användningsområde och kan vara fransar, fållar av olika slag eller flätning.

Vävning