kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Louis Anquetin

Louis Anquetin, född 26 januari 1861 i Étrépagny, död 19 augusti 1932 i Paris, var en fransk målare, verksam inom syntetism, cloisonism och symbolism.

Anquetin föddes i Étrépagny i Frankrike och utbildade sig vid Lycée Pierre Corneille i Rouen. Han kom till Paris 1882 och inledde konststudier vid Léon Bonnats verkstad och mötte där Henri de Toulouse-Lautrec. De två övergick sedan till Fernand Cormons verkstad och blev vänner med Émile Bernard och Vincent van Gogh.

Omkring 1887 skapade Anquetin och Bernard konstriktningen cloisonnism, en måleriteknik som kännetecknas av platta färgytor avgränsade av tjocka konturer. Verket L'Avenue de Clichy, cinq heures du soir i denna teknik från 1887 sägs ha inspirerat Van Goghs målning Terrasse du café le soir, 1888.

Anquetin övergav moderna stilar och rörelser och föredrog att studera stora mästare. Verk som Rinaldo och Armida, efter mitten av 1890, visade stark påverkan av Peter Paul Rubens. Senare i livet författade Anquetin en bok om Rubens, publicerad 1924.

Franska målare under 1800-talet
Födda 1861
Avlidna 1932
Män
Cuno Amiet

Cuno Amiet, född 28 mars 1868 i Solothurn, död 6 juli 1961 i Oschwand, var en schweizisk målare, tecknare, grafiker och skulptör. Tidigt påverkad av postimpressionismen anslöt han sig därefter till konstnärsgruppen Brücke i Dresden.

Biografi 
Cuno Amiet studerade vid Münchens Akademie der Bildenden Künste med början 1886 och fortsatte efter ett par år sin utbildning vid Académie Julian i Paris. Tillsammans med Félix Vallotton anslöt han sig till den symbolistiska gruppen Les Nabis. I början föredrog han en vekare kolorit, men överick under intryck från Gauguin och Ferdinand Hodler till en djärvare stil. Han har målat landskap och folklivsbilder från hemlandet samt porträtt. 

Under åren 1906–1913 var han medlem i den expressionistiska konstnärsgruppen Brücke, dock utan att tillhöra dess inre krets.

Beslagtagna verk 1937 
I början av augusti 1937 beslagtog Propagandaministeriet i Nazityskland en akvarell av honom på ett museum i Stettin, därför att den definierades som entartete Kunst och sådant skulle inte finnas i riket. Den fördes till Schloss Schönhausen efter ett år, för värdering inför eventuell försäljning utomlands. Konsthandlare Hildebrand Gurlitt hade den till försäljning i ett års tid innan han returnerade den och Bernhard A. Böhmer, en annan konsthandlare, förvärvade akvarellen 1940. Var den är idag är "okänt". Hans oljemålning Chrysanthemen und Äpfel (1909) beslagtogs på ett museum i Jena 1937 och såldes på auktionen "Gemälde und Plastiken moderner Meister aus deutschen Museen" [Målningar och skulpturer av moderna mästare från tyska museer] i schweiziska Luzern 1939. Den finns idag på konstmuseet i födelsestaden Solothurn men tillhör Stiftung Dübi-Müller.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929
 Freie Universität Berlin (FUB): Beschlagnahmeinventar Entartete Kunst. (emuseum.campus.fu-berlin.de)

Noter

Externa länkar 

Schweiziska konstnärer
Män
Födda 1868
Avlidna 1961
Brücke (konstnärsgrupp)
Gunder Hägg-stadion

Gunder Hägg-stadion (tidigare Gavlestadion, i marknadsföringen ofta Gunder Hägg Stadion eller Gunder Hägg stadion) är en friidrottsanläggning i Sätra i Gävle. 

Stadion ligger bredvid Monitor ERP Arena, Gavlehovshallen, Gavlevallen, GTK Hallen och Gävletravet. När den invigdes år 1984 var den Sveriges enda renodlade friidrottsarena. På Gunder Hägg-stadion tränar och tävlar flera friidrottsföreningar, bland andra Gefle IF och IF Skade. De största årliga evenemangen är Valbo Games, IF Skade-spelen  och GD/GIF-olympiaden.

Enligt en skröna skall det redan från början ha varit aktuellt att kalla anläggningen Gunder Hägg-stadion, men det skall ha fallit på att löparlegenden då fortfarande levde. Det skulle också vara det enda tillfället då han beklagat att han ännu inte avlidit. Efter Gunder Häggs död den 27 november 2004 tog kravet på ett namnbyte fart. 2007 bytte Gavlestadion namn till nuvarande Gunder Hägg-stadion.

Referenser

Friidrottsanläggningar i Sverige
Sport i Gävle
Sportanläggningar invigda 1984
Sportanläggningar i Gävle kommun
1984 i Sverige
Paula Brandt

Paula Maria Brandt, född den 25 december 1945 i Högalids församling, Stockholm, är en svensk skådespelare, röstpedagog och logonom. Brandt har arbetat som lärare vid Teaterhögskolan i Luleå samt Stockholms dramatiska högskola. Hon är dotter till skådespelarparet Percy och Else Marie Brandt.

Brandt tillhörde under tio år Musikteatergruppen Oktober men har också spelat på Dramaten. Hon har vidare läst in talböcker och varit uppläsare i radio.

Filmografi 

 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1945
Levande personer
Kvinnor
Långbensgroda

Långbensgroda, (Rana dalmatina), är en grodart i släktet Rana.

Utseende 
Arten tillhör brungrodorna, och liknar åkergroda och vanlig groda till förväxling. Som hos de andra bruna grodorna är den färgad i varierande toner av brunt på ryggen. En typ med enfärgad, rödaktig rygg förekommer också. Buksidan är gul till rent vit. De säkraste kännetecknen är, att hälleden på en vuxen individ når framför nosen om bakbenet vänds framåt längs kroppen, att den har rikligt med röda knottror på bakfötternas undersidor, samt att trumhinnan är ungefär lika stor (eller större) än ögats diameter. 

Den kan bli maximalt 9 cm lång, i norra Europa vanligtvis mindre. Hanarna blir här sällan längre än 6 cm, honorna 7 cm.

Vanor 
Utanför parningstiden vistas långbensgrodan ofta långt från vatten, gärna bland gräs och fuktiga marker i eller nära lövskogar. Speciellt i Skåne är den starkt bunden till lövskog, bland annat bokskog. Den är skygg och rör sig normalt med små hopp. Vid fara kan den dock utnyttja sina långa bakben till fullo; den kan hoppa upp till 2 meter i ett hopp.

Långbensgrodan lever på insekter, daggmaskar, sniglar och andra smådjur. Likt åkergrodan kan den fånga flygande insekter.
Honorna övervintrar i jordhålor eller, mindre vanligt, i sjöar och bäckar. Hanarna övervintrar nästan alltid i vatten.

Vinterdvalan sträcker sig från september eller oktober till januari. Parningstiden börjar sällan i februari och vanligen i mars. Efter parningen lägger honan 450 till 1800 ägg. De fästas på vattenväxter vid pölarnas djupaste ställen. Allmänt är grodynglens utveckling avslutad före nästa övervintring men inte hos alla individer. Efter cirka tre år är långbensgrodan könsmogen. Upp till sju år gamla exemplar dokumenterades.

Utbredning 
Långbensgrodan finns främst i Central- och Östeuropa med västgräns i Frankrike, östgräns i Rumänien och Bulgarien och sydgräns i Italien och Grekland. I Europa finns den sällsynt också i nordligaste Spanien och sydligaste Skandinavien. Den finns också i norra Turkiet.

Förekomsterna i Nordtyskland och sydligaste Skandinavien betraktas som en relikt; orsakerna till detta är dock omstridda. 

I Skandinavien finns den i Danmark, närmare bestämt på Fyn, öarna söder därom, Lolland, Bornholm, södra Själland och norr om Hillerød; dessutom finns den i Sverige: Vid Kiviksområdet i östra Skåne, Halmstad, Blekinge, en lokal nära Kalmar och på Öland.

Källor

Externa länkar 

Hotade arter i svensk flora och fauna
Äkta grodor
Groddjur i palearktiska regionen
Pont-Aven

Pont-Aven är en stad och kommun i departementet Finistère i regionen Bretagne i västra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Pont-Aven som tillhör arrondissementet Quimper. År  hade Pont-Aven  invånare.

Kommunen är inom konsten känd för Pont-Avenskolan.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Pont-Aven

Referens:INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Finistère

Källor 

Pont-Aven
Kommuner i Finistère
Lars Lindström (skådespelare)

Lars Erik Lindström, född 14 april 1945 i Brännkyrka församling, Stockholm, är en svensk skådespelare.

Biografi
Lindström började 1957 att spela mandolin och sjunga i skifflegruppen Warbers Skiffle i Stockholm. År 1960 övergick han till att sjunga visor till gitarr, men lade ned detta då han 1963 började på Calle Flygares Teaterskola. År 1965 började han turnera med Riksteatern, men 1969 inleddes ett tvåårigt engagemang vid Wasa Teater i Finland. Han lärde där känna en annan rikssvensk skådespelare, Leif Liljedahl, och tillsammans fick de även engagemang som visartister både i radio och på scen. Av initialerna i deras namn bildades det gemensamma namnet ELLEN (eller LLLL:en). År 1971 spelade de in musikalbumet Blå-vit-gula låtar till gitarr, utgivet på det finländska skivbolaget Love Records (LRLP 38). Lindström återvände därefter till Sverige, där han först var verksam vid regionteatern i Skellefteå och 1978–2004 var anställd vid Norrbottensteatern i Luleå.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter 

Svenska skådespelare
Svenska barnskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Svenska vissångare
Födda 1945
Levande personer
Män
Hakim Jakobsson

Hakim Jakobsson, född 10 februari 1969 i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar

Svenska skådespelare
Män
Födda 1969
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Mikael Odhag

Nils Mikael Odhag, född 25 oktober 1959 i Östersund, är en svensk skådespelare.

Odhag gick ut Teaterhögskolan i Stockholm 1989.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 

 Mikael Odhag på Uppsala stadsteater

Svenska skådespelare
Män
Födda 1959
Levande personer
Skådespelare från Östersund
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm
Lotta Östlin

Lotta Östlin, även Lotta Östlin Stenshäll, född Liselotte Maria Östlin 3 maj 1966 i Gävle, är en svensk skådespelare.

Filmografi (urval)

1993 – Hon & han
2002 – Grabben i graven bredvid
2003 – Tillfällig fru sökes

2005 – White Trash 

2011 – Gustafsson 3 tr
2016 – Selmas saga - Mamma Traskvist

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Källor

Externa länkar

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1966
Levande personer
Annika Olsson

Annika Olsson, född 1964, är en svensk skådespelare.

Filmografi (urval)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

 Annika Olsson på Malmö stadsteater

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1964
Levande personer
Boulognerskogen

Boulognerskogen kan syfta på:

Boulogneskogen – en park (Bois de Boulogne) i Paris sextonde arrondissement
Boulognerskogen, Gävle – en stor park i Gävle
Boulognerskogen, Skövde – en park på stadsdelen Östermalm i Skövde
Charlotta Denward

Charlotta Denward född 17 februari 1959, är en svensk filmproducent och tidigare filmkonsulent.

I december 2006 utsågs hon till chef för Svenska Filminstitutets produktionsstödsavdelning. Som filmproducent har Denward bland annat producerat långfilmerna Grabben i graven bredvid och Elina – som om jag inte fanns och även varit samproducent i filmerna Micke & Veronica och Gentlemen. 2015 startade hon tillsammans med Anna Croneman och Anna Anthony produktionsbolaget AVANTI FILM.

Producent i urval
2002 - Grabben i graven bredvid

2004 - Bara Bea
2007 - Den nya människan

Källor

Externa länkar

Födda 1959
Svenska filmproducenter
Svenska filmkonsulenter
Kvinnor
Levande personer
Jørgen Langhelle

Jørgen Langhelle, född 18 augusti 1965 i Sandnes i Rogaland fylke, död 3 augusti 2021 i Nesodden utanför Oslo, var en norsk skådespelare.

Langhelle debuterade på Det Norske Teatret 1985 i den japanska kabuki-pjäsen Heikegani. Han var 1993–1995 anställd vid Oslo Nye Teater, där han bland annat spelade akrobatisk skurk i Huset i skogen av Anne-Cath. Vestly. Vidare har han bland annat spelat Håkon i Olav Duuns Medmenneske på Trøndelag Teater och Mio i Astrid Lindgrens Mio min Mio på Riksteatret. 2005 fick han konstnärlig framgång med soloföreställningen La Nuit juste avant les Forêts av Bernard-Marie Koltès på Rogaland Teater.

På film spelade Langhelle Simon Darre i Liv Ullmanns filmatisering av Kristin Lavransdotter (1995) och den unga prästen i Berit Nesheims film Søndagsengler (1996). Han hade även haft centrala roller i filmerna Elling (2001), Tyven, tyven (2002), Ulvesommer (2003), Tur & retur (2003), En folkefiende (2005) och svenska Harrys döttrar (2005). Han hade också haft roller i flera tv-serier, bland annat huvudrollen som pengaindrivaren Terje i TV2-thrillern Torpedo (2007).

Filmografi (urval)
Efter Svensk Filmdatabas och Store norske leksikon.

Källor

Externa länkar

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1965
Avlidna 2021
Personer från Sandnes kommun
Boulognerskogen, Gävle

Boulognerskogen, populärt kallad Boulognern, är en stor park i Gävle.

Om parken
Boulognerskogen består till största delen av en gles skog med mestadels tall, belägen på en udde som bildas av Gavleån som här gör en skarp krök. Här finns också ett kafé med en utomhusscen, en dansbana, en lekpark, en minigolfbana samt uthyrning av trampbåtar.

Boulognerskogens geografiska belägenhet har varit orsak till mycket förvirring genom åren. Den avgränsas i söder av Gavleån, i väster av Gamla kyrkogården, i norr av Västra vägen och dess östra gräns är en tänkt linje mellan Strömdalens kraftverk och Brändströmsplan. Öster om denna linje ligger parken Stadsträdgården. I vardagligt tal får dock Boulognerskogen beteckna hela parkområdet, från Kvarnbron i öster till Gavleån i väster.

Badplats
Det har länge funnits planer på att anlägga en badplats med sandstrand nere vid ån, något som fallit på att vattenkvaliteten varit för dålig. På platsen för den tänkta badstranden byggdes istället en beachvolleyplan.

2014 blev det dock klart att en badplats ska anläggas i tre etapper. 

I etapp ett som inleddes 2014 byggdes en sju meter lång kajbrygga som löper längs med stranden. Det kommer även bli en grillplats med tak och spaljéer. Volleybollplanen flyttas en bit och förses med några mindre läktare. Badet blir även tillgänglighetsanpassat så att rullstolsburna  kan ta sig ner i vattnet.

Etapp 2 innefattar enligt planen bland annat omklädningsbyggnad och utomhusgym. Den sista och tredje etappen ska slutligen göra badplatsen till ett familjebad med en sandstrand. Men när den etappen står färdig är oklart.

Historia
Boulognerskogen kom till år 1865, då staden förvärvade den så kallade Kroknäs hage som ditintills hade ägts av kyrkan. Parken fick namn efter Bois de Boulogne som anlagts i Paris något decennium tidigare och blev snabbt ett populärt utflyktsmål för Gävleborna som tog spårvagnen till ändstationen i Stadsträdgården.
Flera kaféer anlades - när de var som flest fanns fem - och musikevenemang var vanliga under sommarhalvåret. Lek och idrott som krocket, velocipedåkning, och bandy förekom också – den första svenska mästerskapsfinalen i bandy spelades här 1907.

Källor

Noter

Se även 
Bois de Boulogne, Paris
Boulognerskogen, Skövde

Parker i Gävle
Gävle
Sjöisar som har använts för avgörande bandymatcher
John Erik Kaada

John Erik Kaada, född 1975 i Stavanger, är en norsk kompositör och musiker.

Filmmusik i urval 

 2007 – O' Horten

Externa länkar 

Födda 1975
Norska kompositörer
Norska electronicamusiker
Norska låtskrivare
Män
Levande personer
Personer från Stavanger
Sabina (visfigur)

Sabina är en återkommande kvinnogestalt i Stefan Sundströms låttexter. Hon figurerar bland annat i låtarna "Sabina" (1-5), "Sabinas sjätte sång", "Uppe på scenen", "Hur Sabina gör en konst utav att gå", "Sabinas pappa Razzo", "Har någon sett Sabina?" och "Sabinas morgonvals".

Eventuellt har Sabina vissa drag gemensamma med Sundströms livskamrat Karin Renberg. Hon har även lånat karaktärsdrag av bland annat Lena Olins rollfigur i filmen Varats olidliga lätthet och sägs i låten Uppe på scenen vara en kombination av Marilyn Monroe och Ulrike Meinhof.

Se även 
 Jan Banan
 Marguerite
 Gubben Grå

Fiktiva figurer från Sverige
Fiktiva figurer i musikaliska verk
Olle Palmlöf

Nils Olof (Olle) Palmlöf, född 7 oktober 1972 i Stockholm, är en svensk radiopratare, TV-programledare och TV-producent.

Biografi 
Olle Palmlöf är son till rektor Bengt Palmlöf och läraren Inga Palmlöf. Palmlöf slog igenom i radioprogrammet Pippirull (sedermera PKK) i Sveriges Radio P3, där han med bland andra Bobbo Krull, Kjell Eriksson och Mårten Andersson gjorde underhållning av att ringa upp olika kända människor i provokativt syfte. Hans TV-karriär inleddes 2003 med programmet CP-magasinet i SVT tillsammans med Jonas Franksson, för vilket de erhöll Stora Journalistpriset 2004. Under 2004 och 2005 var han programledare för Faktum i SVT och sommaren 2005 var han tillbaka som Annika Lantz ersättare i Lantz i P3 under två veckor, då kallat Palmlöf i P3. 2005 blev han hårt kritiserad när han gjorde en krönika där han sågade giriga hockeyspelare.

År 2006 ledde Palmlöf samhällsprogrammet Böglobbyn i SVT tillsammans med Sverker Åström. År 2011 tävlade han i SVT:s På spåret tillsammans med Kerstin Brunnberg och gick vidare till kvartsfinal. År 2016 var han tillsammans med Belinda Olsson programledare för debattprogrammet Opinion live på SVT1.

På senare år har Palmlöf framför allt varit verksam som producent för olika TV-program, till exempel Mästarnas mästare, Sommarkväll, Kulturfrågan Kontrapunkt, Helt lyriskt, Bara sport och Muren.

Referenser

Externa länkar 

Busringare
Födda 1972
Svenska radioprogramledare
Svenska TV-programledare
Svenska komiker
Män
Levande personer
Vinnare av Stora journalistpriset
Svenska journalister under 2000-talet
Programledare från Stockholm
Journalister från Stockholm
Shopping

Shopping är ett svengelskt begrepp för att handla olika saker, främst inom detaljhandeln. Vid jultid talar man sällan om shopping utan övergår till begreppet julhandel, trots att samma slags varugrupper omfattas. Men julhandeln är i huvudsak inköp av gåvor och julens utstyrsel, medan shopping avser inköp för eget eller andras bruk. 

För vissa är shopping en stressande och ångestbetonad fritidssysselsättning, medan det för andra är avkopplande och lustfyllt.

Shoppingturism är turism med utgångspunkt att shoppa, där man reser till en destination som har brett utbud och variation av olika varor, oftast kläder och accessoarer. Några typiska shoppingstäder är New York, London, Paris och Tokyo.

Se även 
Shoppingbag
Shoppingcenter
Shoppinggalleria
Shoppingkärra
TV-shop

Källor

Externa länkar 

Nöjen
Handel
Carrie (roman)

Carrie är en skräckroman från 1974 av Stephen King. Den är hans debutroman. Romanen kom ut i svensk översättning 1980. Det har även gjorts två filmer (1976 och 2013) och en tv-film (2002) baserade på boken.

Handling 
Carrie White är en mobbad flicka. Vad hon inte vet är att hon har övernaturliga krafter och att hon kan, när hon blir arg, flytta saker bara genom att tänka det. Hon bor med en fanatiskt religiös mor som är psykiskt instabil. Hon luras senare till att gå på en skolbal, men vad hon inte vet är att eleverna har gjort en mycket elak fälla, och snart är hela balen satt i skräck...

Om boken 
I sin bok Att skriva: En hantverkares memoarer berättar Stephen King att han hade skrivit tre romaner innan Carrie. Dessa var Raseri, Den flyende mannen och Maratonmarschen, som alla blivit refuserade. (Han har dock givit ut dessa tre romaner senare.) Han kände sig deprimerad när han började skriva Carrie, och när han färdigställt de första fyra sidorna så läste han igenom vad han skrivit. Sidorna hamnade i papperskorgen och King gick till jobbet. Hans fru hittade sidorna och läste dem. Hon gillade det hon läste och uppmanade honom att fortsätta arbeta på romanen. Det gjorde han, och det blev hans stora genombrott. I Att skriva berättar King vidare att han aldrig blev riktigt nöjd med romanen. Han berättar vidare att bokens huvudperson, Carrie White, är baserad på två verkliga personer – två av hans tidigare klasskamrater. När King arbetade som lärare och skrev boken, utsattes dessutom en av hans elever för mobbning. Eleven hade en religiös mor, men har i övrigt inte särskilt mycket med boken att göra. Boken gavs ut år 1974 och översattes till svenska år 1980.

Filmatiseringar 
Många av Kings böcker har filmatiserats, och Carrie är inget undantag. År 1976 gjordes filmen Carrie med Sissy Spacek i titelrollen, och som Carries religiösa mamma syns Piper Laurie. John Travolta gjorde en av sina första roller i Carrie. Filmen regisserades av Brian De Palma.

År 1999 kom uppföljaren The Rage: Carrie 2. Denna var dock inte baserad på någon ytterligare Stephen King-historia men handlingen baseras löst på förutsättningarna i den första filmen.

År 2002 gjordes TV-filmen Carrie som också är baserad på boken. Det ska föreställa en uppdaterad version av filmen från 1976. I den nya versionen har man flyttat fram handlingen så att filmen utspelar sig under början av 2000-talet (originalet utspelar sig under mitten av 1970-talet). Man har dessutom lagt till moderna detaljer som datorer och mobiltelefoner i den nya versionen. TV-versionen regisserades av David Carson och i rollen som Carrie syns här Angela Bettis. TV-versionen heter också Carrie.

År 2013 släpptes en nyinspelning av Carrie. Enligt producenterna användes här ett manus som låg närmare romanen än originalfilmen.

Källor 

Skönlitteratur 1974
Verk av Stephen King
Amerikansk skräcklitteratur
Romaner som blivit film
Carrie (film)

Carrie är en amerikansk skräckfilm från 1976 i regi av Brian De Palma, baserad på romanen Carrie från 1974 av Stephen King. Titelrollen, den 16-åriga Carrie White, spelas av Sissy Spacek.

År 2022 valdes filmen ut för att bevaras i National Film Registry av USA:s kongressbibliotek då den anses vara ”kulturellt, historiskt eller estetiskt betydelsefull”.

Handling 
Carrie White (Sissy Spacek) är skolans mobbningsoffer och blir konstant förödmjukad av sina klasskamrater och sin fanatiskt religiösa mor Margaret (Piper Laurie).

När Carrie är på väg till skolans bal upptäcker hon att hon besitter övernaturliga krafter som gör att hon kan förflytta saker om hon koncentrerar sig tillräckligt mycket. Plötsligt är det Carrie som har makten och hon tänker inte sluta förrän alla hennes plågoandar har fått vad de förtjänar.

Rollista

Om filmen 
År 2002 gjordes det en TV-film, Carrie, som också är baserad på Kings bok. Där spelas Carrie av Angela Bettis.

En nyinspelning med Chloë Grace Moretz som Carrie och Julianne Moore som Margaret White hade premiär 2013.

Carrie visades i SVT i mars 1990.

Se även 
 Carrie (roman)

Källor

Externa länkar 

 

Filmer 1976
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Engelskspråkiga filmer
Filmer baserade på verk av Stephen King
Filmer i regi av Brian De Palma
Filmer som utspelar sig på skolor
Filmer om mobbning
Filmer om hämnd
Filmer från United Artists
Filmer bevarade i National Film Registry
Idensalmi

Idensalmi () är en stad i landskapet Norra Savolax. Idensalmi har  invånare och har en yta på  km².

Grannkommuner är Kiuruvesi, Lapinlahti, Kuopio, Pielavesi, Sonkajärvi och Vieremä.

Idensalmi är enspråkigt finskt.

Staden är känd för slaget vid Virta bro den 27 oktober 1808.

Den finska tonsättaren Joonas Kokkonen är född i staden.

Administrativ historik
Idensalmi blev köping 1860 och stad 1891.

Ekonomi
De mest kända företagen i Idensalmi är bryggeriet Olvi Oy, som även producerar andra milda alkoholhaltiga drycker och läskedrycker. I staden finns även högtalartillverkaren Genelec Oy, Profile Vehicles Oy som tillverkar specialfordon samt Normet Group Oy som tillverkar gruvfordon.

Traditionell mat

På 1980-talet röstade var och en av Savolax dåvarande kommuner fram sina egna signaturrätter. "Muurinpohjalettu" valdes som Idensalmis traditionella rätt.

Politik

Mandatfördelning i Idensalmi stad, valen 1976–2021

Kommunikationer 
Idensalmi järnvägsstation trafikeras av tåg på järnvägarna:
Idensalmi-Ylivieska-banan
Idensalmi-Kontiomäki-banan
Savolaxbanan

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Källor

Externa länkar 

 
Finlands kommuner