kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marguerite-Marie Alacoque

Marguerite-Marie Alacoque, född 22 juli 1647 i Verosvres, Saône-et-Loire, död 17 oktober 1690 i Paray-le-Monial, Saône-et-Loire, var en fransk nunna och mystiker. Hon vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan med festdag den 16 oktober. Hennes visioner är upphovet till den katolska kulten av Jesu heliga hjärta i dess moderna form.

Biografi
Marguerite-Marie Alacoque föddes i den lilla byn Hautecour, som idag ingår i kommunen Verosvres.

Det berättas att Alacoque från tidig barndom visade stark kärlek till det välsignade sakramentet (nattvarden) och att hon föredrog tystnad och bön framför barnlekar. Hon skall ha varit förlamad i fyra år men botades sedan, som hon uppgav, av jungfru Maria. Hon bytte av den anledningen sedan namn till Marie och avlade ett löfte att ägna sitt liv åt att tjäna Maria. 

Alacoque inträdde 1671 i Visitationssystrarnas kloster i Paray-le-Monial. Hon fick den 16 juni 1675 en uppenbarelse av Jesus. Han visade henne sitt av eld flammande och av törnen krönta heliga hjärta och sade: "Se Hjärtat, vilket så mycket älskar människorna". Han bad henne upprätta en festdag för det heliga hjärtat. 

Den förste som trodde på Alacoques uppenbarelser var en ung jesuitpräst, fader Claude de la Colombière, som blivit utsedd till biktfader i klostret. Det var dock inte förrän tio år senare, 1685, som festdagen firades för första gången. Efter hennes död spreds kulten runt Frankrike och till de katolska befolkningarna i ett flertal länder. Jesuiterna vurmade för kulten, som var föremål för kontroverser i kyrkan. 

Alacoques handlingar, uppenbarelser, tänkespråk och uttalanden om det heliga hjärtat genomgick ingående undersökningar och blev så småningom godkända. I mars 1824 förklarade påven Leo XII henne som venerabilis (andra steget i kanoniseringsprocessen) och 18 september 1864 saligförklarades hon av Pius IX. Hon blev slutligen helgonförklarad av Benedictus XV 1920.

Alacoques korta fromhetsskrift La Devotion au Sacré-Coeur de Jesus publicerades av Croiset 1698 och är populär bland katoliker som tilltalas av religiös mystik. Kulten av Jesu hjärta är en av de mest populära fromhetsutövningarna i Katolska kyrkan.

Källor
 Farmer, David Hugh, The Oxford Dictionary of Saints. 3rd ed. Oxford: Oxford University Press 1992. 
 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994.

Fotnoter

Externa länkar

Födda 1647
Avlidna 1690
Kvinnor
Mystiker inom kristendomen
Franska helgon
Kejsarens nya kläder

Kejsarens nya kläder (dansk originaltitel Keiserens nye klæder) är en konstsaga av den danske författaren H.C. Andersen, utgiven 1837. Sagan är inspirerad av en berättelse ur samlingen El Conde Lucanor av don Juan Manuel, publicerad år 1337.

Handling 
I sagan syr två skräddare nya kläder till kejsaren. De säger att de använder ett magiskt tyg som gör att mindre begåvade personer inte kan se det. I själva verket använder de inget tyg alls, men eftersom ingen vill framstå som mindre begåvad låtsas alla om att de ser "kläderna", och kejsaren vandrar omkring naken. Ett litet barn utropar dock: "Han har ju inga kläder på sig!"

Bokens sensmoral används ofta för att symbolisera hur människor anpassar sig till gruppen (på ytan bejakar det som andra bejakar), även när det är uppenbart för dem själva att gruppen har fel. Att liksom det lilla oskuldsfulla barnet i sagan utbrista Kejsaren är naken! innebär att påpeka något som alla kan se men som ingen vågat säga.

Övrigt 
En animerad Disneyfilm släpptes år 2000, som heter Kejsarens nya stil. Titeln på den filmen refererar till just sagan. Dock har filmen, överhuvudtaget, inte någon koppling till sagan.

Källor

Externa länkar 

Idiom
Konstsagor
Verk 1837
Verk av H.C. Andersen
Rostjord

Rostjord är ett jordlager som har berikats av vattenlösliga ämnen från den ovanliggande blekjorden. Främst är det frågan om humusämnen, aluminium och järn, som fälls ut från blekjorden av surt regn. Rostjord utgör B-horisont i podsolprofilen.

Längre ner i jorden är pH-värdet högre. Järnföreningar fälls ut som rost, och jorden färgas brunröd.
Ju rödare jordskiktet är, desto sämre växtlighet har den.

Jordmåner
Lennart Segerstråle

Lennart Rafael Segerstråle, född 17 juni 1892 i Helsinge, död 11 april 1975 i Grankulla, var en finlandssvensk målare och grafiker, känd för sina stora fresker.

Lennart Segerstråle var son till lektorn Knut Albert Segerstråle och konstnären Hanna Frosterus-Segerstråle och bror till författaren Solveig von Schoultz. Han utbildade sig till forstmästare och arbetade i denna profession under fem år, innan han slog in på en konstnärlig bana. I sin ungdom var Segerstråle känd för sina fågelmålningar.

Verk

Sina första monumentalmålningarna, ”Havsörnar”, ”Gåsflock” och ”Älgar”, gjorde han på  Malmgård i Pernå 1922–24. Han gjorde verk för Gösta Serlachius i Mänttä. Han första muralmålning, Litteraturens födelse tillkom 1935 i taket i biblioteksrummet på Joenniemi gård, numera konstmuseet Gösta. I  Mänttä bruks kontorsbyggnad utförde han samma år freskerna Jorden och Skogen.

De så kallade Finlandiafreskerna 1942–44 i Finlands Banks huvudkontor betraktas allmänt som hans huvudverk. Han gjorde också ett antal altarfresker och glasmålningar i kyrkor både i Finland och i Sverige. I Finland utförde han verk i Räfsö kyrka, Björkö kyrka, Viiala kyrka, Kristuskyrkan i Helsingfors och Esse kyrka, och i Sverige i Burträsks kyrka och i Vuollerims. 

Han erhöll professors titel 1963. Han gifte sig 1915 med Marie-Louise Colliander. Han var från 1939 aktiv medlem i de kristna rörelserna Oxford Group och i Initiatives of Change.

Offentliga verk i urval

Skapelsens lovsång, målat glas fönster, 1928, Kristuskyrkan i Helsingfors i Finland
Livets källa, fresk, 1951, kyrkan i Rovaniemi i Finland
Tillkomme ditt rike, fresk, 11,5 x 24 meter, 1953, kyrkan i Varkaus i Finland
 Vid livets källa, fresk, 1959, i världscentrumet för Moralisk upprustning i Caux i Schweiz
 Uppståndelse, målning, 1954, i begravningskapellet i Själevad i Sverige
Jag är livets ljus, målning, 1964, i kyrkan i Saurbæjarvik i Island
Paradisfåglarna, målning, 1967, i vigselsalen i Lunds rådhus 
Det nya världshjärtat, målning, 1973, i en skola i Dunchurch i Warwickshire i Storbritannien
Taggtråd eller försoning, målning, 1973 på Westminster Theatre i London

Bibliografi
Tusch: Djurbilder med text, Borg 1916
Vildmarkssyner, Schildt, Helsingfors 1924
Vägen framåt, Helsingfors, 1940
Kultur och kristendom (illustrationer), 1943
Finlandiafreskernas år: Bilder av ett folk i kamp Lindfors, Stockholm 1944
Varför Moralisk upprustning?, Stiftelsen för moralisk upprustning, Helsingfors 1967
Vid vägskälet, Borgå 1972

Källor
 

Finlandssvenska konstnärer
Finländska målare
Finländska grafiker
Alumner från Helsingfors universitet
Födda 1892
Avlidna 1975
Män
Personer från Vanda
Lennart
Scherzo

Scherzo (plural: Scherzi), italienska för skämt, är en konstmusikalisk formtyp.

Innebörd

Mellansats
Dess klassiska plats är som mellansats, ofta lössläppt eller humoristisk, i en symfoni, sonat, stråkkvartett eller annat musikverk. I ett fyrsatsigt verk kan scherzot vara den tredje (vanligast) eller andra satsen. Är verket tresatsigt kan scherzot vara insprängt i den långsamma satsen; så är fallet ofta i Franz Berwalds symfonier.

Formen härstammar från den menuett, som verk i sonatform ofta innehöll under den wienklassiska epoken.

Separat stycke
Scherzot förekommer också som separat musikstycke. Särskilt Frédéric Chopins fyra scherzi för piano är välkända.

Exempel:
 Frédéric Chopin: Scherzo nr 4 i E-dur
 Marcel Dupré: Scherzo för orgel

Övriga användningsområden
Scherzo är även namnet på en novell av Willy Kyrklund och ingår i hans novellsamling "8 variationer". 

Typer av musikstycken
Musiktermer
Nadezjda von Meck

Nadezjda Filaretovna von Meck, född 10 februari (29 januari enl. g.s.) 1831 i Snamenskoje i guvernementet Smolensk, död 13 januari (1 januari enl. g.s.) 1894, var en rysk friherrinna, affärskvinna och mecenat. Hon fick stor betydelse för kompositören Pjotr Tjajkovskijs liv och utveckling. Hans fjärde symfoni är tillägnad henne. 

Den franske tonsättaren Claude Debussy påverkades också av sina kontakter med henne.

Referenser 

Personer inom Rysslands näringsliv under 1800-talet
Personer från Smolensk oblast
Födda 1831
Avlidna 1894
Kvinnor
Picko Troberg

Picko Per Troberg, ursprungligen Per-Olov Troberg, född 1 januari 1938 i Sundsvall, död 17 april 2016 på Lidingö, var en svensk racerförare.

Biografi
Vid fem års ålder flyttade Troberg med sin mor till Högalid i Stockholm.

Han hade stora framgångar inom racingen på 1960-talet. Bland annat hade han nio vinster i svenska mästerskap med bilmodellen Mini Cooper, allmänt känd som "hundkojan".

Han fick på sin tid stor uppmärksamhet i svenska medier. Tack vare sin karaktäristiska mustasch var han skämtsamt känd som "Sveriges snabbaste mustasch". 1970 spelade Lasse Berghagen in en singel med titeln "Picko Troberg" och där Troberg själv är med och sjunger (Karusell).

Troberg grundade budfirman Pickos budbilar som senare blev Adena Pickos. Han var VD för Picko Troberg Racing och delägare i en fiskaffär på Lidingö. Picko Troberg är begravd på Lidingö kyrkogård.

Resultat
Picko Trobergs placeringar i racing-SM 1961–1971:
1961: 4, Lotus Formel Junior 
1962: 4, Lola Formel Junior 
1963: 2, Lola Formel Junio
1964: 2, BMC Cooper Grp 4, 5, Focus Mk VI
1965: 1, BMC Cooper, 4, BMC Cooper Grp 4, 1, Brabham Formel 3
1966: 5, BMC Cooper, 1, Porsche Carrera, 2, Brabham Formel 3
1967: 3, BMC Cooper, 5, McLaren
1969: 9, BMC Cooper, 3, Chevrolet Camaro
1970: 4, Chevrolet Camaro 
1971: 3, Chevrolet Camaro

Referenser

Noter

Källor
Bilsport.se
Dödsannons - Familjesidan
 Picko Per Troberg på Gravar.se

Externa länkar
Picko Troberg FIVA midsummer world rally 2011

Svenska racerförare
Idrottare från Sundsvall
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1938
Avlidna 2016
Män
Adlai Stevenson II

Adlai Ewing Stevenson II, född 5 februari 1900 i Los Angeles, Kalifornien, död 14 juli 1965 i London, Storbritannien, var en amerikansk demokratisk politiker och diplomat.

Biografi
Stevenson tillhörde en känd politikerfamilj, där exempelvis farfadern Adlai Ewing Stevenson I var vicepresident 1893–1897. Han växte upp i Bloomington i Illinois.

Åren 1949–53 var Stevenson guvernör i Illinois. År 1952 nominerades han till demokraternas presidentkandidat men förlorade dock mot republikanen Dwight David Eisenhower. Han förlorade även valet 1956 mot Eisenhower.

Stevenson var USA:s FN-ambassadör 1961–65 och var mycket populär inom den reformvänliga delen av Demokratiska partiet. Hans son Adlai Stevenson III var senator för Illinois 1970–81.

Stevenson var känd för sin kvicka humor. Under en av hans presidentvalskampanjer skall en anhängare ha ropat "alla tänkande amerikaner stödjer dig", varpå svaret blev "tack, men jag behöver en majoritet för att vinna".

Under ett besök i London avled Stevenson av en hjärtattack. Hans grav finns på Evergreen Memorial Cemetery i Bloomington.

Referenser

Externa länkar 

 biografi på United Nations Association - McLean County Chapters webbplats
 biografi på Unitarian Universalist Historical Societys webbplats

USA:s FN-ambassadörer
Guvernörer i Illinois
Amerikanska presidentkandidater
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Los Angeles
Födda 1900
Avlidna 1965
Män
Piteå Elit

Piteå Elit SK är en klubb för längdskidåkning som finns i Piteå. 

Säsongen 2020/2021 har föreningen fem åkare representerade i svenska A-landslaget. Förutom dessa har Piteå Elit flera nationella åkare. 

Föreningen har haft många framstående åkare som tagit OS- och VM-medaljer, bland andra Charlotte Kalla, Ebba Andersson, Lina Andersson, Magnus Ingesson, Niklas Jonsson, Urban Lindgren och Emelie Öhrstig.

Framstående aktiva åkare

Ebba Andersson
Fredrik Andersson
Viktor Brännmark
Sofia Henriksson
Johan Häggström
Emma Ribom
Björn Sandström
Jonna Sundling
Lisa Vinsa
Eric Granström
Pål Jonsson
Lisa Ingesson
Lisa Eriksson

Kända åkare som har slutat
Lina Andersson
Martin Bergström
Karl Edenroth
Magnus Ingesson
Niklas Jonsson
Urban Lindgren
Jesper Modin
Mikael Norberg
Susanne Nyström
Magdalena Pajala
Larry Poromaa
Emma Sjölander
Kina Swidén 
Johan Westerlund
Jennie Öberg
Emelie Öhrstig
Mia Eriksson
Charlotte Kalla

Meriter
(Observera att medaljer åkare tagit före de börja tävla för Piteå Elit ej medräknade.)

Olympiska Spel
Senast uppdaterad 16 februari 2022
Silver  Jonna Sundling 
(i stafettlag sprint) 	2022
Brons 	  Jonna Sundling 
(i stafettlaget 4 x 5 km) 	2022
Guld   Jonna Sundling  2022
Guld 	Lina Andersson 	2006
Silver Niklas Jonsson 	1998

Världsmästerskap
Senast uppdaterad 23 mars 2022
Guld 	Jonna Sundling 2021
Guld   Jonna Sundling 
(teamsprint med Maja Dahlqvist)  
Guld 	Emelie Öhrstig 	2005
Silver 	Lina Andersson 	2005
Silver 	Lina Andersson
(teamsprint med Anna Olsson) 	2009
Silver 	Urban Lindgren & Magnus Ingesson
(i stafettlaget 4 x 10 km) 	2001
Brons 	Lina Andersson
(i stafettlaget 4 x 5 km) 	2009

SM-guld, individuellt och stafett (ej lagmedaljer eller U23)
Senast uppdaterad 8 maj 2012
Niklas Jonsson 	15 km 	1993
Niklas Jonsson 	50 km 	1996
Magnus Ingesson, Niklas Jonsson, Urban Lindgren 	3 x 10 km 	1999
Urban Lindgren 	30 km 	2000
Lina Andersson, Kina Swidén, Emelie Öhrstig 	3 x 5 km 	2004
Lina Andersson, Kina Swidén, Emelie Öhrstig 	3 x 5 km 	2005
Emelie Öhrstig 	15 km 	2005
Lina Andersson 	30 km 	2005
Emelie Öhrstig 	Sprint 	2005
Emma Lundbäck, Susanne Nyström, Lina Andersson 	3 x 5 km 	2007
Susanne Nyström, Lina Andersson 	Sprintstafett 	2008
Lina Andersson 	10 km 	2008
Magdalena Pajala 	Sprint 	2010
Jesper Modin 	Sprint 	2011

Organisation
Nyckelbefattningar:
Thomas Jonsson, ordförande
Joakim Abrahamsson, sportchef/tränare
Magnus Ingesson, tränare
Stefan Thomson, tränare
Johan Westerlund, ledare/vallachef
Mats Öhrberg, kassör
Karin Sjöö-Åkeblom, styrelseledamot
Daniel Edström, styrelseledamot
Mats Långström, styrelseledamot
Sammy Pergament, styrelseledamot
Mia Eriksson, styrelseledamot
Sebastian Wredenberg, styrelseledamot
Erik Hägglöv, senior advisor
Sven-Erik Pajala, senior advisor

Referenser

Externa länkar
Piteå Elits webbplats

Piteå Elit
Kina Swidén

Kina Swidén, född 1976, är en svensk längdskidåkare som tävlade för Piteå Elit och svenska landslaget.

Hon är uppvuxen i Tyresö utanför Stockholm med mamma, pappa och fem syskon. Hon gick på skidgymnasiet i Ulricehamn och fortsatte efter det till Älvsbyn för att läsa upp några betyg och har sedermera utbildat sig till idrottspedagog. I april 2006 gick hon offentligt ut och sade att hon skulle sluta med skidåkning och flytta hem till Stockholm.

Främsta meriter
2:a SM team sprint Luleå  2006
1:a SM stafett Hudiksvall (K) 2005 
1:a SM stafett Skellefteå (F) 2004
2:a SM 30 km F Skellefteå (F) 2004
31:a WC Kiruna (F) 2003
3:a SM stafett Idre (K) 2003
4:a SM 30 km Gällivare (F) 2002
6:a Skandinaviska cupen Finland (F) 2002
1:a NM 2002
Rankad 8:a Sverigecupen 2002

Referenser

Svenska längdåkare
Kvinnor
Födda 1976
Levande personer
Längdskidåkare i Piteå Elit
Sloveniens riksvapen

Sloveniens riksvapen består av en blå sköld med en röd ram. På vapnet finns en stiliserad bild av berget Triglav i vitt. Under Triglav finns två vågformade linjer i blått som representerar havet och floderna och över Triglav finns tre gyllene sex-uddade stjärnor som formar en triangel. Stjärnorna är tagna från vapnet för grevarna av Celje. Den moderna utformningen av statsvapnet gjordes av formgivaren Marko Pogačnik.

Historia 

Motivet av havet och berget Triglav fanns även med på statsvapnet för Socialistiska republiken Slovenien, en av de sex delrepubliker som utgjorde Jugoslavien. Det dåvarande emblemet var omgivet av vete och lindblad och hade en röd stjärna i toppen.

Externa länkar 
 Slovenska regeringens sida om statsvapnet

Sloveniens nationalsymboler
Riksvapen i Europa
Heraldiska vapen med stjärnor
Heraldiska vapen med berg
Heraldiska vapen med vatten
Enslingens hustru

Enslingens hustru är en svensk dramafilm från 1916  med arbetstiteln En livshistoria från fjällbygden i 3 akter regisserad av Fritz Magnussen.

Handling 
Under en rekreationvistelse på ett sanatorium i fjällen träffar Löjtnant Schmidt grosshandlaredottern Eva, tycke uppstår och Schmidt friar till Eva. Schmidts tidigare flickvän Sigrid anländer till sanatoriet för att med alla medel försöka förhindra hans giftermål.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 25 september 1916 på biograf Regina i Stockholm. Filmen kom efter en idé av Fredrik Heber, AB Svenska Biografteatern som haft en framgång med filmen Hans faders brott 1915  med den danske regissören Fritz Magnussen, engagerade honom för ytterligare åtta filmer. Ingen av dessa filmer rönte samma framgång som Hans faders brott och Magnussen återvände till Danmark efter drygt ett år i Sverige. För foto svarade Hugo Edlund. Filmen spelades in vid Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö med exteriörscener från trakten runt Åre.

Rollista (i urval) 
Alfred Lundberg – Gregers, grosshandlare 
Greta Almroth – Eva Gregers, hans dotter 
Nicolay Johannsen – Uno Schmidt, löjtnant 
Stina Stockenstam – Sigrid Nilsson, Unos fd fästmö
John Ekman – Berlitz, regementsläkare (enslingen), Sigrids fd man

Källor 

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1916
Svenska stumfilmer
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1916
Världsungdomsdagen

Världsungdomsdagen är ett möte för katolska ungdomar och unga vuxna, 16-35 år. Evenemanget startades av dåvarande påve Johannes Paulus II 1984, så att unga pilgrimer från hela jorden skall kunna komma samman och dela erfarenheter och vittnesbörd från sin gemensamma tro. Världsungdomsdagen anordnas varje år på nationellt plan och vartannat eller vart tredje år på internationellt.

Från Sverige samordnas resorna till Världsungdomsdagen av riksförbundet Sveriges unga katoliker.

Lista över Världsungdomsdagar 

1Siffran visar antalet som närvarade vi avslutningsmässan där även många lokalbor deltog.

Källor

Externa länkar 

 http://www.vatican.va/gmg/documents/
 http://www.usccb.org/laity/youth/wydarchives.htm
 http://www.wyd2005.org/ Officiell webbplats för Världsungdomsdagen 2005
 http://www.wyd2008.org/ Officiell webbplats för Världsungdomsdagen 2008
 https://www.lisboa2023.org/en/  Officiell webbplats för Världsungdomsdagen 2023

Romersk-katolska kyrkans organisation
Återkommande evenemang med premiär 1984
Ungdomsverksamhet
Fritz Magnussen

Fritz Magnussen, född 13 september 1878 i Köpenhamn i Danmark, död 14 april 1920, var regissör och manusförfattare. Han var verksam i Sverige 1915-1917.

Filmografi (urval)

Regi

Filmmanus

Källor

Externa länkar 

Danska manusförfattare
Danska filmregissörer
Män
Födda 1878
Avlidna 1920
Personer från Köpenhamn
Michael Rapaport

Michael Rapaport, född 20 mars 1970 i New York, är en amerikansk skådespelare och regissör.

Filmografi

Som skådespelare (i urval) 

2001 - Grand Theft Auto III (röst i dataspel)

 (röst)

Som regissör 
 (dokumentärfilm om hiphopgruppen A Tribe Called Quest)

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1970
Män
Levande personer
Mannen från Malmberget återvänder

Mannen från Malmberget återvänder är en enaktare för två skådespelare av Svante Lindqvist. Pjäsen skrevs 1999 som en fristående andra akt till monologen Mannen från Malmberget från 1993. Dels finns en ramberättelse om en far, en son och en familj, men pjäsen tar också upp industrisamhällets värderingar kontra den nya tidens. 

Föreställningen producerades av Diversekultur i Luleå och sattes upp med premiär i Gällivare 30 augusti 2002 i regi av Allan Svensson. Skådespelare var Tord Peterson och Göran Forsmark. Efter ytterligare femton föreställningar i Luleå togs föreställningen upp av Riksteatern, och gick ungefär 70 gånger över hela Sverige 2003 och 2004. Allan Svensson bearbetade originalmanuset och i januari 2005 sändes den filmade versionen med namnet Åter till Malmberget. Sammanlagda tittarsiffror blev ungefär 1,1 miljoner.

Källor

2002 i Sverige
Teateråret 2002
Svenska teaterpjäser
Kejsarkult

Kejsarkult (även kallad kejsardyrkan) är en form av personkult som innebär en dyrkan av en kejsare eller annan monark som en gud.

Egypten
Faraonerna i Egypten betraktades som levande gudar; var och en sågs som sin generations inkarnation av guden Horus, son till Osiris och Isis.  Storkonungarna i Perserriket fordrade efterhand att bli dyrkade som gudar. Den grekiska dynasti som efterträdde Alexander den store i Egypten legitimerade sin makt genom att låta sig dyrkas i kulten av Alexander den store.

Romerska riket
Kejsarkulten var under den så kallade kejsartiden officiellt påbjuden från Romerska rikets makthavare. Romarrikets diktator Julius Caesar blev aldrig varken kejsare eller dyrkad som gud men hans adoptivson Octavianus (även känd som Augustus) blev det. Octavianus proklamerade att Julius Caesar efter sin död hade upptagits bland gudarna och kallade sig själv den "gudomlige sonen". Under kejsartidens första 150 år fanns det en kult runt kejsarna men de kunde förklaras som gudar först efter sin död. Detta ändrades dock från och med andra hälften av 100-talet. Kulten kring kejsarna blev en slags statsreligion och offer till kejsarna blev obligatoriskt, vid äventyr av dödsstraff. Detta betraktades som en form av medborgarskapsförklaring om trohet mot och legitimering kejsarmakten. Denna ordning var omstridd främst inom aristokratin. Kejsarkulten blev också grunden för förföljelse av de alltmer talrika kristna, då dessa på grund av sin monoteism vägrade erkänna andra än sin egen gud, medan personer av övriga religioner i romarriket inte hade samma principiella problem.   

Både män och kvinnor kunde tjänstgöra som präster i kulten: de manliga hade titeln Flamen/Sacerdos Divi Augusti och de kvinnliga Flaminica/Sacerdos Divae Augustae. Dessa valdes av den lokala myndigheten (I själva staden Rom tillhörde de kejsarhuset) och hade en tjänstgöringsperiod på ett år, varefter de fick hederstiteln perpetuus/a.

Kejsardyrkan blev liksom övriga religioner i romarriket förbjudna när religionsfriheten avskaffades under förföljelserna av hedningarna vid införandet av kristendomen, som blev statsreligion i slutet av 300-talet. Då kyrkan knöts till staten förblev kejsarens inflytande över religionen starkt. Från att ha varit en gud blev kejsarna istället den av gud utvalde, som skulle härska över undersåtarna - en ordning som legitimerade kungligt och kejserligt envälde i många länder, i Rysslands fall ända in på början av 1900-talet.

Modern tid
Det sista landet i världen där härskaren själv betraktades som en gud var Japan, den kejsaren ansågs härstamma från solgudinnan Amaterasu. Först efter Japans nederlag i andra världskriget 1945 avsade sig dåvarande kejsaren Hirohito sin gudomlighet.

Se även 
Apoteos
Personkult

Källor 

Religionshistoria
Kejsare
Monarki
Romersk religion

zh-tw:君主崇拜
Tixotropi

Tixotropi är en vätskas viskositets påverkan av skjuvning (rörelse). Tixotropi medför snabb återgång till ursprunglig viskositet vid minskad eller upphörd skjuvning. Tixotrop konsistens kan vara en fördelaktig egenskap hos ett läkemedel. En suspension av detta slag blir sålunda flytande vid omskakningen, så att den går att hälla ur förvaringskärlet, för att sedan i vila återta den höga konsistens som effektivt förhindrar sedimentation.

Tekniska tillämpningar 
Målarfärg, som gjorts tixotrop, blir genom penselns bearbetning lättstruken och minskar tendens till penselränder, men rinner inte vid målning på vertikala ytor.

Externa länkar 
 Artikel med exempel i från läkemedelsvärlden

Reologi
Målningsfärger
Svante Fregert

Svante Gunnar Fregert, född 14 februari 1959 i Lund, är en svensk journalist och tidigare musiker. Han spelade trummor i originaluppsättningen av Commando M Pigg, men lämnade gruppen 1984 och flyttade till Spanien.. 

År 2003-2015 arbetade Fregert på Kyrkans Tidning som kulturredaktör, redaktionschef och chefredaktör, på den sistnämnda posten från 2013. Han lämnade posten i mars 2015.

Referenser

Noter

Svenska rocktrummisar
Svenska punkmusiker
Svenska journalister under 1900-talet
Musiker från Lund
Journalister från Lund
Män
Födda 1959
Levande personer