kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Visegrad

Visegrad, Visegrád eller Vyšehrad kan avse:

Višegrad – en stad och kommun i Republika Srpska, Bosnien och Hercegovina
Visegrád – en stad i Ungern
Visegrádgruppen – EU-kandidater som träffades i Visegrád i Ungern 1991
Vyšehrad (borg) – en borg i Prag, Tjeckien
Vyšehrad (stadsdel) – en stadsdel i Prag, Tjeckien
Nordisk kvinnolitteraturhistoria

Nordisk kvinnolitteraturhistoria är ett litteraturvetenskapligt samlingsverk i fem band om kvinnliga nordiska författare. Litteraturhistorien utkom 1993-2000, på svenska hos förlaget Bra Böcker. Projektets huvudredaktör var Elisabeth Møller Jensen.

I december 2011 lades de fyra första banden av det svenska verket ut på Litteraturbanken, dock utan illustrationer. Sedan mars 2012 finns Nordisk kvinnolitteraturhistoria i digitaliserad version.

Externa länkar
 Nordisk kvinnolitteraturhistoria 
 Nordisk kvinnolitteraturhistoria hos Litteraturbanken:
 Band I. I Guds namn. 1000–1800 (1993; ny tryckning 1998)
 Band II. Fadershuset. 1800-talet (1993; ny tryckning 1998)
 Band III. Vida världen. 1900–1960 (1996)
 Band IV. På jorden. 1960–1990 (1997)

Facklitteratur
Litteraturhistoria
Kvinnohistoria
Norden
Nu vilar folk och länder

Nu vilar folk och länder är en psalm av Paul Gerhardt från 1647 med titelraden Nun ruhen alle Wälder, som först översattes av Haquin Spegel 1686 till en psalm med titelraden "Nu vilar hela jorden". Britt G. Hallqvist bearbetade texten 1978 till 1986 års psalmbok.

Melodin är enligt Koralbok för Nya psalmer, 1921 en tonsättning från 1539 som också är samma melodi som används till psalmen Nu vilans dag förflutit. I 1986 års psalmbok anges att både a- och b-melodin är komponerad av Heinrich Isaac som Innsbruck, ich muss dich lassen cirka 1500 (han dog 1517) och densamma som till psalmerna När allt omkring mig vilar och ovan nämnda "Nu vilans dag förflutit".

Publicerad som
Nr 375 i 1695 års psalmbok med titelraden "Nu vilar hela jorden", under rubriken "AftonPsalmer". 
Nr 442 i 1819 års psalmbok med samma titelrad under rubriken "Med avseende på särskilda personer, tider och omständigheter: Morgon och afton: Aftonpsalmer".
Nr 108 i Stockholms söndagsskolförenings sångbok 1882 med verserna 8-9, under rubriken "Psalmer".
Nr 273 i Svensk söndagsskolsångbok 1908 med verserna 8-9, under rubriken "Morgon och afton".
Nr 732 i Sionstoner 1935 med titelraden Nu haver dagen ända under rubriken "Morgon och afton".
Nr 442 i 1937 års psalmbok med titelraden "Nu vilar hela jorden", under rubriken "Afton".
Nr 186 i Den svenska psalmboken 1986, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 med den nya titelraden, under rubriken "Kväll".
Nr 776 i Lova Herren 1988 med titelraden Vad jag i dag har syndat under rubriken "Afton".
Nr 517 i Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland (1986) under rubriken "Morgon och afton"

Externa länkar
Hos Svenska Akademien återfinns psalmtexten från 1695 i "Den gamla psalmboken" i PDF

Referenser

Tyska psalmer
Aftonpsalmer
Verk av Paul Gerhardt
Lippeska tronföljdsstriden

Lippeska tronföljdsstriden var en konflikt om ledningen av den tyska furstendömet Lippe som uppstod efter Woldemar av Lippes död 1895 då regeringen offentliggjorde ett av hans dekret där prins Adolf av Schaumburg-Lippe skulle insättas som regent istället för Woldemars sinnessjuke bror Karl Alexander av Lippe.

Linjerna Lippe-Biesterfeld och Lippe-Weissenfeld protesterade mot beslutet, men lantdagen beslöt att Adolf skulle överta regeringen tills rättsfrågan blivit avgjord.

1896 överlämnade de tvistande avgörandet till kung Albert av Sachsen och sex av honom utsedda ledamöter av tyska riksrätten, och deras utslag den 22 juni 1897 förklarade Ernst av Lippe-Biesterfeld som närmast berättigad att övertaga regentskapet för den sjuke fursten. Hans söner var födda i ett "icke jämbördigt" äktenskap men deras arvsrätt godkändes i en skiljedomstol den 25 oktober 1905, då arvsrätten i första rummet tillföll huset Lippe-Biesterfeld.

När Ernst avled 1904 blev Leopold IV av Lippe regent.
Tyskland under 1800-talet
Huset Lippe

de:Ernst zur Lippe-Biesterfeld#Lippischer Erbfolgestreit
Annonsera!

Annonsera! är en svensk komedifilm från 1936 i regi av Anders Henrikson.

Handling 
Direktör Millers son Henry uppvaktar damer, lever lyxliv och skaffar sig skulder som fadern betalar, men en dag tröttnar pappan och drar in krediten.

Henry visar intresse för sin fars privatsekreterare Mary, men hon avspisar honom. Pappan erbjuder henne då 10 000 kronor om hon kan få sonen att börja arbeta. För att inte förlora Mary och riskera att bli arvlös letar Henry fram sin mammas gamla kokbok där han hittar ett recept på en billig hushålls- och toalettvål.

Tillsammans med vännen Ambrosius och Mary lägger Henry upp en reklamkampanj för tvålen som döps till 13-tvålen. Så nu blir han konkurrent till sin egen far som hittills har haft monopol på tvålmarknaden, men nu är fadern helt plötsligt inte så glad för att sonen börjat arbeta - Det är ju rena bluff-bluffen! utropar han.

Om filmen 
Filmen spelades in 7 januari - 20 mars 1936 i Filmstadens ateljéer. Den hade premiär den 19 augusti 1936 och är barntillåten. Filmen har även visats på Sveriges Television.

Filmen är baserad på pjäsen It Pays to Advertise av Roi Cooper Megrue och Walter Hackett.

Rollista 
Källa: 
Thor Modéen - Direktör Miller, chef för Tvålbolaget Miller & Co.
Håkan Westergren - Henry Miller, direktör Millers son
Åke Söderblom - Ambrosius Bergman
Birgit Tengroth - Mary Lind, direktör Millers sekreterare
Valdemar Dalquist - Oskar Fagerberg, tvålfabrikör
Anders Henrikson - Adolf Fagerberg, fabrikör Fagerbergs son
Eric Abrahamsson - Karlsson, bötesindrivningsman

Ej krediterade  
Ruth Stevens - Eva Zander
Hjördis Petterson
Eric Gustafson
Ka Nerell
Sven-Eric Gamble
Arnold Sjöstrand
Hartwig Fock
Ingrid Luterkort
Margit Tirkkonen
Sonja Claesson
Jullan Jonsson
Oscar Åberg
Jean Claesson
Wictor Hagman
Carl-Harald
Börje Nilsson
Siri Olson
Mary Hjelte

Musik i filmen 
Elle est à vous, kompositör Maurice Yvain, instrumental

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2016.

Källor 

Svenska komedifilmer
Filmer 1936
Filmer i regi av Anders Henrikson
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Sami Sirviö

Sami Petteri Sirviö, född 28 maj 1970 i Pyhäjärvi i Finland, är en sverigefinsk musiker och tidigare sologitarrist i rockbandet Kent.

Övriga projekt

Producent
 Petrol - Record (1997)
 Mobile Homes - EP (2003)
 Jay Jay Johanson - Tell all the girls im back in town (Remix) (2004)
 Sapporo 72 - Business and Pleasure (2005)
 West End Girls - Goes Pet Shopping (2006)
 Disco - Vihaa, rakkautta vai jotain muuta (2006)
 Mobile Homes - Close (2008)
 Mobile Homes - Today is Your Lucky Day (2009)
 Janice Prix - Heart (2015)
 Innesi - Time of Silence, Pretend Happiness (2017)
 Mobile Homes - Trigger (2021)

Musiker
 Lisa Miskovsky - Changes (2006)

Referenser

Fotnoter 

Födda 1970
Svenska rockgitarrister
Sverigefinska artister
Män
Levande personer
Personer från Pyhäjärvi
Medlemmar i Kent
Eric Gustafson

Eric Gustafson, ibland Eric Gustafsson, född 27 maj 1897 i Växjö, död 9 april 1981 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk skådespelare, sångare  och tecknare.

Biografi 
Gustafson, som var son till källarmästaren Sven August Gustafsson och Anna Hansen, han växte upp i Kalmar. Han medverkade både i revyer och operetter. Han debuterade i Karl Gerhards revy Svart eller vitt 1919 och medverkade senare även i revyer hos Ernst Rolf, Kar de Mumma och Nils Poppe. Hans mest kända nummer torde vara kupletten Kom, kom, kom till smörgåsbordet. Han filmdebuterade 1920 i Victor Sjöströms Karin Ingmarsdotter och medverkade i ytterligare ett 70-tal filmer i mindre roller fram till 1979. Han utvecklade en betydande tecknartalang som han effektfullt demonstrerade som snabbtecknare från teaterscenen. Hans teckningar består till största delen av karikatyrer.

Han var från 1932 gift med Astrid Skogh  och från 1977 till sin död med Birgit Rosengren. Eric Gustafson är gravsatt i minneslunden på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi 

  

  

 (kortfilm)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska revyartister
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Skådespelare från Växjö
Musiker från Växjö
Konstnärer från Växjö
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1897
Avlidna 1981
Män
Årtusendefalken

Årtusendefalken eller Tusenårsfalken alternativt Tusenåriga falken () är en rymdfarkost i Star Wars. Den förekommer i filmerna Stjärnornas krig, Rymdimperiet slår tillbaka, Jedins återkomst, Mörkrets hämnd, The Force Awakens, The Last Jedi, Solo och The Rise of Skywalker.

I Mörkrets hämnd dyker farkosten enbart upp i bakgrunden under en kort stund, och är där nybyggd. Den saknar betydelse i filmens handling, men kan på detta sätt ändå avslöja att den existerade redan då. Den kan ses längst ner till höger, i en docka, då Obi-Wan Kenobi och Anakin Skywalker lämnar Palpatine vid senatens byggnad på planeten Coruscant.

Handling
Årtusendefalken ägs av kapten Han Solo, förste styrman är Chewbacca. Han Solo vann farkosten från sin vän Lando Calrissian när de spelade Sabacc.

Farkosten är en ombyggd fraktfarkost. Den är tungt beväpnad med laserkanoner, och är en av de snabbaste i galaxen, samt kan färdas i överljusfart. I farkosten finns lönnutrymmen där man kan smuggla varor.

Källor

Fotnoter

Farkoster i Star Wars
Sonja Claesson

Sonja Maria Claesson, ogift Persson, född 1 maj 1901 i Norge, död 14 december 1975 på Höstsol  i Täby, var en svensk skådespelare.

Sonja Claesson var gift med skådespelaren och kabaretsångaren  Jean Claesson (1882–1951) från 1925 till 1938.  Efter en relativt kort tid  som skådespelare arbetade Sonja Claesson som kontorist.

Filmografi

Teater

Roller

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1901
Avlidna 1975
Syðradalur

Syðradalur kan syfta på:
Syðradalur, Torshamns kommun – en liten by på Streymoy, Färöarna
Syðradalur, Kalsoy – en by på ön Kalsoy i Färöarna
Lantmästare

Lantmästarprogrammet är en universitetsutbildning som ger en bred och praktiskt förankrad kunskap om jordbrukets förutsättningar. Utbildningen bedrivs av Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) på Alnarp i Skåne och omfattar 180 högskolepoäng (tre års heltidsstudier). Man avlägger då en lantmästarexamen, som är en yrkesexamen. Man kan också ta ut en kandidatexamen i ekonomi eller lantbruksvetenskap.  

Lantmästarutbildningen utvecklar företagsamhet och entreprenörskap framförallt inom lantbrukssektorn. Efter studierna arbetar många på ledande positioner inom lantbruksnäringen, såväl genom driftsledning på lantbruksföretag som i ett egendrivet företag eller inom de större lantbrukskoncernerna. Många arbetar också inom försäljning, rådgivning, undervisning eller utlandsarbete, alternativt studerar vidare för att ytterligare fördjupa sina kunskaper.

Studentaktiviteter
Vid speciella tillfällen såsom tentamina, redovisningar, studiebesök, gästföreläsningar, bär lantmästarstudenterna sin skoluniform som kallas sparkdräkt. Uniformen består av mörkblå kavaj med mörkgrå byxa eller kjol; varje ny klass får även designa sin egen slips som bärs med sparkdräkten. Sparkdräkten togs fram en gång i tiden i nivellerande syfte. Lantmästarkåren anordnar fester på Alnarps campusområde, som Gåsaboston och Vårbal, liksom större evenemang som karnevalen, vilken lockar tusentals besökare varje år.

Lönepremie 

I en undersökning 2020 fann Universitetskanslerämbetet att Lantmästare är en av de examina som har en negativ lönepremie. De fann att lönen för yrkesverksamma med denna examen (födda 1970–1990) är 34 procent lägre än för dem som bara har gymnasieexamen.  Rapporten noterar att detta är ett uppseendeväckande resultat, då en högskoleexamen i genomsnitt ger 20 procent högre lön, och att det är problematiskt för samhället i stort om högre utbildning leder till låga löner.

Referenser

Externa länkar 
Sveriges lantbruksuniversitet
Alnarps lantmästarkår
Lantmästarförbundet

Yrken inom jordbruk
Sveriges lantbruksuniversitet
Svensk studentkultur
Lexikografi

Lexikografi är den vetenskapliga disciplin som studerar ordböcker och lexikon. Detta skall förstås i vid betydelse, då ämnet omfattar både teoretiskt och praktiskt arbete med lexikon.

Den teoretiska lexikografin (metalexikografin eller lexikologin) behandlar olika teoretiska principer för hur man gör ordböcker. I ämnet inkluderas även recensioner och kritik av lexikon. Den praktiska lexikografin syftar till att ta fram konkreta lexika.

Den teoretiska lexikografin kan delas in i tre områden:
Studier av användaren: utarbetande av teorier och undersökningsmetoder av hur lexikon faktiskt används, med avsikten att förbättra deras struktur.
Kritik av lexikon: utarbetande av teorier och recensionsmetoder för lexikon, samt framtagandet av faktiska recensioner av enskilda lexikon.
Systematisk lexikonforskning: utarbetande av nya teorierna eller förbättrande av existerande teorier med avsikt att kunna ta fram nya och förbättrade lexikon.

Lexikografin kan även indelas på andra sätt, till exempel efter hur många språk som lexikonet berör; enspråkiga respektive två- eller flerspråkiga lexikon eller efter lexikonets omfattning; allmänt lexikon respektive facklexikon.

Termen lexikografi används ibland synonymt med det närliggande ämnet lexikologi, läran om ordförrådet.

Se även 

:Kategori:Lexikografer

Källor 
Henning Bergenholtz/Sven Tarp (red.): Manual i fagleksikografi. Systime 1994.
Sandro Nielsen: "Anmeldelse af ordbøger". i LexicoNordica 10-2003, 27-44.
Sandro Nielsen: "Overvejelser angående det leksikografiske grundlag for en elektronisk bilingval regnskabsordbog", LexicoNordica 9-2002, 173-194.
Sandro Nielsen: "At anmelde og blive anmeldt videnskabeligt". i LexicoNordica 15-2008, 169-195.
Bo Svensén: Handbok i lexikografi. Nordstedts Akademiska Förlag 2004.

Externa länkar
Center for Leksikografi (danska)
Nordisk forening for leksikografi (norska)
Hovs församling, Lunds stift

Hovs församling var en församling i Lunds stift och i Båstads kommun. Församlingen uppgick 2010 i Västra Karup-Hovs församling.

Administrativ historik
Församlingen bildades på medeltiden.  

Församlingen var till 1 maj 1860 annexförsamling i pastoratet Karup och Hov. Från 1 maj 1860 till 1962 var den i pastorat med Båstads församling, före 1 maj 1923 som moderförsamling, därefter som annexförsamling. Från 1962 till 2010 var församlingen annexförsamling i pastoratet Västra Karup, Torekov och Hov vilket åtminstone från 2003 benämndes Västra Bjäre pastorat. Församlingen uppgick 2010 i Västra Karup-Hovs församling.

Kyrkor 
 Hovs kyrka

Se även
Hovs socken

Källor 

Indelningar i Båstads kommun
Historiska församlingar i Lunds stift
Upplösningar 2010
Hov (uppvaktning)

Ett hov är en furstlig persons uppvaktning och betjäning. Ursprungligen utgjorde en monarks hov hela statsmakten. Anställd personal vid ett hov kallas för en hovstat.

Vanliga hovtitlar är hovmarskalk, hovdam och kammarherre.

Danmark
Danska hovet () leds av en hovmarskalk () som även är chef för Hennes majestät drottningens hovstat.

Storbritannien

Hovet i Storbritannien heter The Royal Household. Det brukar metonymt benämnas som "palatset" eller "Buckingham Palace" om det härrör från monarken. För andra kungligheter med egna hovstater brukar namnet på vederbörandes residens användas.

Sverige

I Sverige tjänstgör kammarherrar och hovdamer med flera vid Kungl. Maj:ts hov som organiseras inom Kungl. Hovstaterna. Till hovstaterna hör även personal som åldfruar och lakejer.

Drottning Silvia och kronprinsessan Victoria har egna hovstater (vilket även prinsessan Lilian hade).

Kända svenska hovfunktionärer 
 Alice Trolle-Wachtmeister, statsfru hos drottning Silvia och överhovmästarinna.
 Magdalena Rudenschöld 
 Maria Aurora Uggla

Se även
Hovdräkt
Stat
Entourage

Referenser

Hov
Titlar i statsförvaltning
Utemiljöpriset

Utemiljöpriset instiftades 1990 av Betongvaruindustrin i Sverige för att främja en god utemiljö. Priset tilldelas främst en arkitekt som på ett nyskapande sätt använt markbetongprodukter till ett nyligen färdigställt byggnadsverk eller utemiljö.

Det årligen utdelade priset består av ett resestipendium och en minnesplakett. Juryn har sedan 1993 bestått av studenter från avgångsklasserna vid Sveriges lantbruksuniversitets utbildning för Landskapsarkitekter i Alnarp under överinseende av lektor Ann Bergsjö.

Externa länkar
Betongvaruindustrins utemiljöpris

Priser
Ulrika Eleonora Lindström

Ulrika Eleonora Lindström, född 1835, död 15 februari 1892, var en svensk mejeriarbetare, som har blivit känd i historien som den innovatör som uppfann Västerbottensosten.

Biografi
Ulrika Eleonora Lindström föddes 1835 i Lappvattnet utanför Burträsk. Hon föddes in i en fattig familj med många syskon, varför hon adopterades till ett barnlöst par, Magdalena Charlotta Markström och Zachris Larsson, som bodde i Skarviken. 

När hennes adoptivfar dog fick Ulrika Eleonora ärva 500 riksdaler, vilket var en ansenlig summa på den tiden. Hon arbetade då som piga och tog beslutet att utbilda sig för pengarna. Till Degeberg i Västergötland reste hon, där fanns det en mejeriskola. Efter ett års grundlig utbildning var hon en kunnig mejerska.

År 1869 reste hon tillbaka till Burträsk och fick snabbt arbete på Gammelbyns Mejeri. De första tre åren arbetade Ulrika Eleonora på mejeriet som piga, men fick sedan hon ta över ansvaret som mejerska. Året var 1872 när Ulrica Eleonora Lindström kom på den speciella metoden för att ysta en mer hållbar och smakrik ost. Genom upprepade uppvärmningar tillsammans med omrörning åstadkom hon en ost, som i jämförelse med Västgötaosten, höll betydligt bättre. 

Ulrika Eleonora dog i lunginflammation den 15 februari 1892, 56 år gammal.

Skröna
Det finns en gammal traditionell skröna om hur Ulrika Eleonora Lindström uppfann Västerbottensosten. Enligt denna uppkom osten av en slump i slutet av 1872, när Lindström arbetade ensam i Gammelbyns mejeri i Burträsk. Hon var tvungen att avbryta arbetet med västgötaosten för andra sysslor; vissa rykten gör gällande att dessa sysslor skulle ha med kärlek att göra. Detta medförde att ostmassan svalnade och värmdes i flera omgångar och resultatet blev inte som det var tänkt. Trots misstaget blev osten välsmakande och gjorde snabbt succé runt om i landet.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1835
Avlidna 1892
Svenska uppfinnare under 1800-talet
Ical

Ical, av Apple skrivet iCal, är en programvara från Apple. Programmets funktion är att tillhandahålla en kalender för användaren. Programmet levereras tillsammans med Apples operativsystem Mac OS. Ical introducerades den 17 juli 2002 på MacWorld Expo, därför stod det alltid "17 JUL" på programmets ikon när det var avstängt på tidigare versioner.

Senaste version är 5.0.3.

Apple-mjukvara
Kalenderprogram
Finländsk svastika

Den finländska svastikan kan man kalla det hakkors som ofta användes i finskt nationellt symbolspråk under de första självständighetsåren.

Till den finska nationella heraldiken har hakkorset kommit via konstnären Akseli Gallen-Kallela, som använde hakkorset i ornament i sin första Ainotriptyk från 1889. När Finland blev självständigt 1917 blev det Gallen-Kallelas uppgift att skapa den nationella heraldiken. Den 1 februari 1918 inkallades Gallen-Kallela till Gustaf Mannerheim för att lägga fram ritningar till vad som då kallades "Finlands Vita Ros’ orden". Den 20 februari lades hans första utkast fram, som då föreställde ett georgskors med heraldiska rosor. Redan i februari omarbetades förslaget i samråd med Mannerheim, som stödde tanken att korsarmarna skulle prydas av en svastika. Den 19 mars godkände senaten det färdiga förslaget.

Därifrån bland annat har det finländska Frihetskorset fått sitt hakkors och vidare till Finlands presidents flagga.
Svastikan användes också i symbolen för den finska militära kvinnokåren, Lotta Svärd. Organisationen förbjöds enligt mellanfredsavtalet med Sovjetunionen och Storbritannien år 1944.

Finlands flygvapens igenkänningstecken 

Ett hakkors användes också som flygvapenmärke redan under inbördeskriget 1918. Som symbol på Finlands flygvapens flaggor, emblem, pilotmärke och flygplan föddes den 6 mars 1918, då den svenske greven Eric von Rosen skänkte ett flygplan till vita sidan i det pågående inbördeskriget. Han hade försett planet med sitt lyckoemblem, en blå svastika på en vit bakgrund målat på vingarna. Flygplanet var en Thulin D, en svenskbyggd version av en fransk Morane-Saulnier. Flygplanet flögs från Umeå med Nils Kindberg som pilot och greve von Rosen som passagerare och det landade på isen utanför Vasa. Detta blev det självständiga Finlands första militärflygplan. Flygplanet döptes till Kreivi von Rosen (Greve von Rosen), ett namn som senare målats även på andra flygplan.

Den 18 mars 1918 informerade överbefälhavare för trupper av Republiken Finland, general vid kavalleriet Gustaf Mannerheim sitt manskap:

Flaggan är enbart känd från två flygplan. Det var en preliminär flagga, baserad på färgerna i Finlands vapen. Finlands blå-vita korsflagga fastställdes först i maj samma år.

Under Lapplandskriget 1945 beslutade man sig från anmodan av den allierade kontrollkommissionen för att förändra Finlands luftstridskrafters emblem, pilotmärke och igenkänningstecken för flygplan. Hakkorset hade blivit alldeles för mycket förknippat med Nazityskland, trots att det som finsk symbol var äldre.

Flygvapnets hakkors kontra det nazistiska 
Det finska flygvapnets hakkors har inte samma ursprung som det nazityska hakkorset. Finland använde det blå hakkorset under fortsättningskriget 1941–1944, när landet stred med hjälp av Nazityskland mot Sovjetunionen, men hade också använt det under vinterkriget 1939–1940, när Sovjetunionen hade en icke-angreppspakt med Nazityskland. Dessutom hade det använts redan 1918 medan Adolf Hitler introducerade svastikan som symbol för sitt parti först 1920.

Referenser 

Finlands nationalsymboler
Knúkur

Knúkur kan syfta på:

 Knúkur, Borðoy – ett berg på ön Borðoy i Färöarna
 Knúkur, Eysturoy – ett berg på ön Eysturoy i Färöarna
 Knúkur, Mykines – ett berg på ön Mykines i Färöarna
 Knúkur, Sandoy – ett berg på ön Sandoy i Färöarna
 Knútur – ett berg på ön Skúvoy i Färöarna (även kallat Knúkur)
Depilsknúkur

Depilsknúkur är ett berg på ön Borðoy i den nordligaste delen av Färöarna. Dess topp ligger på 681 meter över havet.

Källor 

Berg på Färöarna
Berg i Färöarna 500 meter över havet eller högre
Heartfield

För konstnären, se John Heartfield
Heartfield var ett amerikanskt företag som tillverkade elgitarrer. Det ägdes en tid av Fender Musical Instruments Corporation, varvid företagsnamnet var Heartfield by Fender. Gitarrerna hade en modern design och deras mest kända serie var Talonserien (I-V).

Amerikanska tillverkningsföretag
Gitarrtillverkare
Ej längre existerande amerikanska företag
Squire

Squire kan syfta på 

 Squire Car Manufacturing Company - en tidigare brittisk biltillverkare

Personer
 Chris Squire (1948-2015), musiker
 John Squire (1962-) medlem i The Stone Roses
 Peter Squire - upphovsmannen till Squires extrakt
 Squire Fridell (1943–), en amerikansk skådespelare

Geografi
 Squire, West Virginia - orten

Se även
 Squire Island
 Squire Point

Se även 
 Squier - en amerikansk instrumenttillverkare
Likätare

En likätare är en mytologisk varelse, som kan ses som ett slags zombie som kan skapas av vampyrer om de biter icke oskulder. Är personen som blir biten oskuld blir den en vampyr. Likätare är bara ett skal av den förre levande varelsen som styrs som en marionettdocka. De är kannibaler och kan dödas av skott i huvudet eller hjärtat.

Jämför
Ghoul

Övernaturliga väsen