kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
IK Göta Bandy

IK Göta Bandy var bandyverksamheten inom den år 1900 bildade sportklubben IK Göta i Stockholm. Klubben var dominerande inom svensk bandy på herrsidan under 1920-talet och på damsidan under 1970-talet, men har numera helt lagt ner sin bandyverksamhet.

Föreningen kallades ofta "Stockholms-Göta", för att skilja den från en annan framgångsrik bandyklubb med snarlikt namn, IF Göta i Karlstad, som då kallades "Karlstads-Göta".

Bandylag

Herrar
IK Götas herrar var i svensk mästerskapsfinal 1919, och förlorade mot IFK Uppsala. IK Göta vann fyra SM-finaler, 1925, 1927, 1928 och 1929. När seriespel kom igång inom bandyn, spelade klubben i Division I, Sveriges på den tiden högsta division, säsongerna 1931, 1932 och 1933. Herrbandyn lades dock ner långt tidigare än dambandyn.

Damer
Klubben startade damlag i bandy 1929, då den 1918 bildade Stockholms Kvinnliga Bandyklubb gick upp i IK Göta. IK Götas damer blev svenska mästare åtta gånger, 1973, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1981 och 1983. Damerna var även i SM-final 1974 och 1982. Kända spelare för klubben var bland andra Birgitta Söderström, Ann Elefalk, Lena Beck, Gunilla Kock (dotter till Putte Kock), Lena Lundin, Gunilla Ekeling samt sedermera styrelseledamoten i Riksidrottsförbundet (RF) Karin Redelius. 

Efter rekryteringsproblem gick IK Göta 2001 samman med Hammarby IF, och laget kallade sig då IK Göta/Hammarby IF i seriesystemet. 2004 upphörde dock denna sektion, och laget lades ner.

Referenser

Fotnoter 

Bandy
Upplösta bandyklubbar i Sverige
Sportklubbar i Stockholms kommun
Sportklubbar upplösta 2004
Gabriel Heinze

Gabriel Iván Heinze, född den 19 april 1978 i Crespo, är en argentinsk före detta professionell fotbollsspelare och senare -tränare som spelade främst som vänster- eller mittback.

Spelarkarriär 
Heinze började sin karriär i den argentinska klubben Newell's Old Boys i Rosario för att sedan skriva på för spanska Real Valladolid. Efter en säsong utan några spelade matcher för Heinze lånades han ut till portugisiska Sporting Lissabon där han fick spela fem matcher och dessutom göra ett mål. När han kom tillbaka från lånet fick han mycket mer speltid.

I slutet av säsongen 2001 bytte Heinze till franska Paris Saint-Germain där han imponerade på engelska Manchester United som 2004 värvade honom för 6,9 miljoner pund. Efter tre säsonger för United gick Heinze sommaren 2007 till spanska Real Madrid.

Därefter följde två säsonger för Real Madrid och sedan två säsonger för franska Marseille. Den 22 juli 2011 skrev Heinze på för italienska Roma efter att Marseille släppt honom som free agent. I augusti 2012 återvände Heinze till sin moderklubb Newell's Old Boys, där han avslutade den aktiva karriären 2014.

Tränarkarriär 
Efter att ha tränat flera argentinska klubbar, bland annat Vélez Sarsfield, blev Heinze den 18 december 2020 utsedd till ny tränare i amerikanska Atlanta United. Redan i mitten av juli 2021 fick Heinze dock sparken efter bara två vinster på de första 13 matcherna.

Meriter 
 Landskamper: 72 (3 mål)
 OS: Guld 2004
 Intertotocupen: Mästare 2001
 Coupe de France: Mästare 2003/04
 Engelska Ligacupen: Mästare 2005/06
 Premier League: Mästare 2006/07
 La Liga: Mästare 2007/08
 Supercopa de España: Mästare 2008
 Ligue 1: Mästare 2009/10
 Coupe de la Ligue: Mästare 2009/10, 2010/11

Referenser

Externa länkar 

 

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Argentinska fotbollstränare
Spelare i Newell's Old Boys
Spelare i Real Valladolid
Fotbollsspelare i Sporting Lissabon
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Real Madrid
Spelare i Olympique de Marseille
Spelare i AS Roma
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i La Liga
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Ligue 1
Spelare i Premier League
Spelare i Serie A
Spelare i Copa América 2004
Spelare i Copa América 2007
Spelare i Fifa Confederations Cup 2005
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i VM i fotboll 2010
Argentinska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Argentina
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2004
Tränare i Argentinos Juniors
Tränare i CA Vélez Sársfield
Tränare i Atlanta United FC
Födda 1978
Levande personer
Män
Maraton för herrar i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004

Maratonlöpning, herrar  vid Olympiska sommarspelen 2004 genomfördes med start i Marathon och målgång i Kallimarmaro Stadion – Marmorstadion - Panathinaikos stadion - 1896 års tävlingsarena i Aten den 29 augusti.

Medaljörer

Resultat

Rekord

Världsrekord
Paul Tergat, Kenya - 2:04.55 - 28 september 2003 - Berlin, Tyskland

Olympiskt rekord
Carlos Lopez, Portugal – 2:09.21 - 12 augusti 1984 - Los Angeles, Kalifornien, USA

Tidigare vinnare

OS
1896 i Aten: Spiridon Louis, Grekland – 2:58.50
1900 i Paris: Michel Theato, Luxemburg – 2:59.45
1904 i S:t Louis: Thomas Hicks, USA – 3:28.53
1906 i Aten: William Sherring, Kanada – 2:51.23,6
1908 i London: John Hayes, USA – 2:55.18,4
1912 i Stockholm: Kenneth McArthur, Sydafrika – 2:36.54,8
1920 i Antwerpen: Hannes Kolehmainen, Finland – 2:32.35,8
1924 i Paris: Albin Stenroos, Finland – 2:41.22,6
1928 i Amsterdam: Ahmed Boughéra El Ouafi, Frankrike – 2:32.57
1932 i Los Angeles: Juan Zabala, Argentina – 2:31.36
1936 i Berlin: Kitei Son, Japan – 2:29.19,2
1948 i London: Delfo Cabrera, Argentina – 2:34.51,6
1952 i Helsingfors: Emil Zatopek, Tjeckoslovakien – 2:23.03,2
1956 i Melbourne: Alain Mimoun, Frankrike – 2:25.00
1960 i Rom: Abebe Bikila, Etiopien – 2:15.16,2
1964 i Tokyo: Abebe Bikila, Etiopien – 2:12.11,2
1968 i Mexico City: Mamo Wolde, Etiopien – 2:20.26,4
1972 i München: Frank Shorter, USA – 2:12.19,8
1976 i Montréal: Waldemar Cierpinski, DDR – 2:09.55,0
1980 i Moskva: Waldemar Cierpinski, DDR – 2:11.03,0
1984 i Los Angeles: Carlos Lopez, Portugal – 2:09.21
1988 i Seoul: Gelindo Bordin, Italien – 2:10.32
1992 i Barcelona: Young Cho Hwang, Sydkorea – 2:13.23
1996 i Atlanta: Josia Thugwane, Sydafrika – 2:12.36
2000 i Sydney: Gezahegne Abera, Etiopien – 2:10.11

VM
1983 i Helsingfors: Robert De Castella, Australien – 2:10.03
1987 i Rom: Douglas Wakiihuri, Kenya – 2:11.48
1991 i Tokyo: Hiromi Tamiguchi, Japan – 2:14.57
1993 i Stuttgart: Mark Plaatjes, USA – 2:13.57
1995 i Göteborg: Martín Fiz, Spanien – 2:11.41
1997 i Aten: Abel Antón, Spanien – 2:13.16
1999 i Sevilla: Abel Antón, Spanien – 2:13.36
2001 i Edmonton: Gezahegne Abera, Etiopien – 2:12.42
2003 i Paris: Jaouad Gharib, Marocko – 2:08.31
2005 i Helsingfors: Jaouad Gharib, Marocko – 2:10.10

Källor
Resultat på Sports-reference.com

Referenser

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Förenklade kinesiska tecken

Förenklade kinesiska tecken är den form av kinesiska tecken vilka skapades i Kina på 1950-talet som ett led i arbetet med att öka läskunnigheten i landet.

Förenklade varianter av de kinesiska tecknen hade funnits länge men inte tidigare ersatt de mer komplicerade varianterna. På 1930- och 1940-talen diskuterade Kuomintang-regeringen frågan, och författare och intellektuella hade länge hävdat att en teckenförenkling skulle gynna läskunnigheten. 

I Kina utfärdades de första förenklingarna i två faser, först 1956 och andra gången 1964. Under en period förekom övergångstecken som bestod av både förenklade delar och delar som fortfarande var oförändrade. Förenklingsarbetet kom sedan att bli en del av kulturrevolutionen och en tredje omgång tecken föreslogs 1977 men nådde aldrig allmänheten. I strävandena ingick också målet att helt avskaffa det ideografiska systemet och övergå till pinyin och latinska alfabetet. Myndigheterna avvisade det tredje reformförslaget formellt 1986.

Strävanden att ytterligare förenkla eller förändra skriftsystemet tycks numera ha upphört, och formerna kan betraktas som stabila. I samband med att Hongkong och Macau inlemmats i folkrepubliken har man inte heller gjort några försök att byta från de traditionella kinesiska tecken, som där hela tiden använts, till den förenklade formen.

Principer för förenklingen

Tre sätt att förenkla tecknen har använts:

 Reducering av antalet streck – Detta har gjorts både genom nyskapade förenklingar och genom att återinföra ålderdomliga, enklare former. Exempel:  motsvaras av ;  av . (I några sällsynta fall har dock det nya tecknet fler streck än det äldre.)
 Kombination av flera komplicerade tecken till ett enda enklare tecken, en process känd som teckenkonflation. Exempel:  (ett måttord för vissa djur) och  (en variant av tecknet för ’bara’) konflateras till  (ett tecken som redan fanns).
 Ny betydelse för ett traditionellt tecken med litet antal streck. Exempel:  (skönhet) används också för  (rikligt) och  (jag) används för  (återstå). Detta är särskilt vanligt när tecknet med få streck är ovanligt eller slutat användas.

De traditionella kinesiska tecknen har även använts i flera andra länder i Ostasien, bland annat i Japan. Även där har tecknen under årens lopp kommit att förenklas. I samband med förenklingsreformerna i Kina, kom ett flertal av dessa japanska förenklingar att importeras till Kina, till exempel tecknet för ’att studera’,  (traditionell: ; pinyin: xué), och för ’område, yta’,  (traditionell: ; pinyin: qū).

Se även
 Traditionella kinesiska tecken
 Kanji (kinesiska tecken i japanskan)
 Hanja (kinesiska tecken i sydkoreanskan)

Kinesiska
Logografiska skriftspråk
WP:Projekt Kina
Teateråret 1961



Händelser

Okänt datum
Vilhelm Moberg donerar 50.000 kr till svenska Teaterförbundet
Tantolundens friluftsteater upphör med verksamheten
Karin Ekelund blir Radioteaterns första kvinnliga producent och regissör
Frank Sundström efterträder Carl-Axel Heiknert som chef för Upsala Stadsteater 
Hans Alfredson och Tage Danielsson bildar nöjesföretaget AB Svenska Ord
Den sista kullen elever tas in vid Dramatens elevskola

Priser och utmärkelser
 Gösta Ekman-stipendiet tilldelas skådespelaren Ingvar Kjellson
 O'Neill-stipendiet tilldelas Eva Dahlbeck den 16 november
 Thaliapriset tilldelas skådespelerskan Ulla Smidje

Årets uppsättningar

Okänt datum
My Fair Lady spelas för 766:e gången den 11 juni på Oscarsteatern i Stockholm .
Walentin Chorells pjäs Kattorna har urpremiär på Kansanteatteri i Helsingfors
Harold Pinters pjäs Vicevärden (The Caretaker) har svensk premiär på Stadsteatern i Stockholm
Igor Stravinskij opera Rucklarens väg (Rake's Progress) har svensk premiär på Operan i Stockholm

Födda 
20 augusti – Dilek Gür, svensk teaterregissör.

Avlidna 
8 maj – Signe Kolthoff, 80, svensk skådespelare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Daytonavtalet

Daytonavtalet (), egentligen General Framework Agreement for Peace in Bosnia and Herzegovina också känt som Dayton Accords, Paris Protocol eller Dayton-Paris Agreement, är ett fredsavtal mellan Bosnien och Hercegovina, Jugoslavien och Kroatien som satte punkt för kriget i Bosnien och Hercegovina. Avtalet framförhandlades vid Wright-Patterson Air Force Base utanför Dayton i delstaten Ohio i USA mellan den 1 och 21 november 1995. Chefsförhandlare var Richard Holbrooke. Avtalet undertecknades högtidligt den 14 december 1995 i Élyséepalatset i Paris i Frankrike.

Innehåll
Daytonavtalet innehåller bland annat ett flertal överenskommelser om militära frågor, inklusive upprättande av en NATO-ledd fredsstyrka, en uppgörelse om gränsdragningen mellan de två entiteterna i Bosnien och Hercegovina, flyktingars rätt att återvända, förbud mot nya försök till separation av landets territorium och en ny författning för landet. Det inrättandes även en post som hög representant, en post för en tredjepart som för världssamfundets räkning skulle övervaka genomförandet av fredsavtalet. Den höga representanten fick vetorätt i alla politiska beslut fattade av inhemska politiker, vilket således i praktiken gjorde landet till ett internationellt protektorat. Posten innehades först av Carl Bildt.

Se även 
 Bosnienkriget
 Jugoslaviska krigen
 Kroatiska självständighetskriget
 Erdutavtalet

Referenser

Externa länkar 

 Dayton Peace Agreement
 
 

1995 i Bosnien och Hercegovina
1995 i Paris
1995 i Kroatien
1995 i Jugoslavien
1995 i USA
Bosnienkriget
Politikåret 1995
Ohio under 1900-talet
Bosnien och Hercegovinas politiska historia
Kroatiens politiska historia
Serbiens politiska historia
Serbien under 1900-talet
Bosniska freder
Kroatiska freder
Serbiska freder
Hervors saga

Hervors saga, eller Hervors och Heidreks saga (isländska: Hervarar saga ok Heiðreks), är en isländsk fornaldarsaga från 1200-talet som innehåller material från en äldre saga. Den berättar om krig mellan ostrogoter och hunner. En av avskrifterna slutar med en ättelängd som slutar med kung Filip av Sverige.

Hervors saga handlar om sköldmön Hervor och hennes son Heidrek, kungen av Reidgotaland vid Dnepr. Mellan dennes söner Angantyr och Hlod utbryter inbördeskrig om faderns arv, varvid Hlod söker hjälp från hunnerna. Angantyr i sin tur får hjälp av sin faders fosterfar Gizur, kung av Götaland. En stor strid äger rum och Hlod blir besegrad och dräpt. Svärdet Tirfing spelar en central roll.

Sagan innehåller även berättelsen om den svenske kämpen Hjalmar den hugstore och dennes kärlek till den svenska kungadottern Ingeborg. Hjalmar blir utmanad av en rival vid namn Angantyr, en bärsärk från Bolmsö i Småland, och de två utkämpar en holmgång på Samsø. Hjalmar går segrande ur striden, men dör av sviterna från sina sår och Ingeborgs hjärta brister då av sorg.

Angantyrs dotter (som också heter Hervor) uppfostras ovetande om sitt ursprung, men har ärvt sin faders krigiska sinnelag och slåss med de andra barnen och rövar i skogen. Till sist känner sig hennes fosterfamilj tvungen att berätta om hennes far för att få henne att uppföra sig efter sin börd. Istället klär sig Hervor som en man och far till Samsø för att hämta Tirfing från sin faders grav. På Samsö möter hon draugarna efter Angantyr och de andra kämparna. Utan fruktan för draugarnas hemsökelser och hennes fars varningar om svärdets förbannelse kräver Hervor Tirfing. Angantyr ger med sig och Hervor lämnar ön med svärdet och sin fars välsignelse att hon ska få tolv mäns styrka.

Ättartalen
I en avskrift från 1600-talet slutar Hervors saga med Kungliga ättartal. Detta avsnitt anses inte ursprungligen tillhör sagan, eftersom dess karaktär är antikvariskt snarare än litterärt. Avsnittet listar den svenska kungliga Munsöätten fram till Filip av Sverige (1110–1118), en avslutning som inte nödvändigtvis beror på att författaren inte kände fler kungar, utan på att Filip var den siste ättlingen till huvudpersonerna i sagan. 

Avsnittet har tydliga likheter med genealogierna i Langfeðgatal. Det fokuserar i synnerhet på stridigheterna mellan kung Inge den äldre och Blot-Sven, vilket kan vara ett försök av författaren att strukturera hela sagan i enlighet med islänningasagor som ofta avslutas med Islands kristnande.

I Kungliga ättartal berättas det inledningsvis att Angantyr fick sonen Heidrek Ulfham som länge var kung av Reidgotaland. Heidreks dotter hette Hild och hon fick sonen Halvdan snälle som blev far till Ivar Vidfamne.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 Heimskringla.no: Hervarar saga ok Heiðreks
 Heimskringla.no: Saga Heiðreks konungs ins vitra 
A. U. Bååths svenska översättning: Hervars och Hedreks saga

Fornaldarsagor
Tirfingcykeln
Traditionella kinesiska tecken

Traditionella kinesiska tecken är en typ av skrivtecken för kinesisk skrift. De kinesiska tecknen standardiserades under den förste kinesiske kejsaren Qin Shi Huangdis regering 221–210 f. Kr. De har förblivit praktiskt taget oförändrade sedan dess. De var den officiella standardskriften i Kina, innan Folkrepubliken Kina på 1950-talet införde förenklade kinesiska tecken som ett led i arbetet att öka läskunnigheten i landet. Många förenklade tecken hade tidigare använts inofficiellt, främst inom olika former för kursiv skrift.

Benämningar 
De traditionella kinesiska tecknen kallas ibland ”oförenklade tecken” (till skillnad från de ”förenklade tecknen”), ”fullformstecken”, ”komplexa tecken” (kinesiska: (traditionell) , förenklat , pinyin: fántǐzì) och ”ortodoxa, genuina tecken” (kinesiska: traditionell , förenklat , pinyin: zhèngtǐzì). På Taiwan är den officiella beteckningen  (pinyin: zhèngtǐzì), med betydelsen ’ortodoxa, korrekta tecken’, i motsats till varianttecken, bland vilka Folkrepublikens förenklade tecken anses ingå. Förespråkare för den traditionella skriften menar ofta att termen  (fántǐzì, ’komplicerade tecken’) är missvisande, eftersom de traditionella tecknen är de ursprungliga och därför inte något som avsiktligt gjorts komplicerat, även om antalet streck som ingår i dem är större.

Användningsområden 
De traditionella skrivtecknen används fortfarande på Taiwan samt i Hongkong och Macao. De används också av många kinesiska emigranter och av deras ättlingar utanför Kina.

Genom nationell lagstiftning i Singapore har de traditionella kinesiska tecknen där kommit att ersättas av de förenklade kinesiska tecken som nu används i Fastlandskina. Lagstiftningen är del av en omfattande språkkampanj som syftar till att införa standardkinesiska skrivet med förenklade tecken och engelska som två av Singapores officiella språk. Den kinesiskättade befolkningen i Singapore  talar ett flertal olika kinesiska dialekter.

I Japan användes de traditionella tecknen i stort sett oförändrade fram till slutet av andra världskriget, då många tidigare kursivformer upphöjdes till standard. Förenklingen var dock långt ifrån lika långtgående som i Kina, varför japanska kanji än i dag har större likheter med skriften på Taiwan än på fastlandet.

Externa länkar 
 Learn Traditional Chinese Characters
  Artikel om traditionella och förenklade kinesiska tecken av  (Lǐ Xǐan), professor vid National Taiwan Normal University (på kinesiska)

Kinesiska
Logografiska skriftspråk
WP:Projekt Kina

cs:Čínské znaky#Tradiční a zjednodušené znaky
he:כתב סיני#סינית מפושטת
Hanja

Hanja (eller hancha), den koreanska beteckningen på de traditionella kinesiska tecken (hanzi) som används inom koreanskan. Före 1400-talet var hanja det enda sättet att skriva koreanska på, men den på 1400-talet introducerade skriften hangul är numera den vanligaste i Sydkorea. I Nordkorea har hanja helt avskaffats till förmån för hangul.

Se även 
 Hanzi
 Kanji
 Radikaler

Referenser

Kinesiskderiverade skriftspråk
Logografiska skriftspråk
Koreanska
WP:Projekt Kina
WP:Projekt Korea
Louis Saha

Louis Saha, född 8 augusti 1978 i Paris, är en fransk före detta fotbollsspelare och även före detta landslagsman.


Klubbkarriär

Fulham 
Saha inledde sin proffskarriär i den franska klubben FC Metz. Under en period 1999 lånades han ut till det engelska ligalaget Newcastle United. Men efter att bara ha lyckats göra två mål på tolv matcher för Newcastle åkte han tillbaka till Metz. I juni 2000 återvände han till England, men nu till Londonlaget Fulham FC. Saha gjorde bra ifrån sig de två första säsongerna (den första i div. 1 och den andra i Premier League).

Manchester United 
Säsongen 2003/04 var Saha med i toppen av skytteligan. Nu började flera av storklubbarna i England att verkligen få intresse för den lille franske anfallaren. Mest intresserade var Manchester United och den 23 januari 2004 skrev Saha på för klubben. 

Sahas första månader hos United var skadefyllda. Under våren lyckades han göra sju mål på 14 matcher för klubben. 

Säsongen 2004/2005 var ingen lyckad säsong för Saha. Han spelade 15 ligamatcher för klubben och gjorde bara ett ligamål.

Skadeproblemen fortsatte en lång bit in på efterkommande säsong. Under våren petade han dock Ruud van Nistelrooy i Uniteds anfall och bildade anfallspar med Wayne Rooney.

Tottenham Hotspur 
Den 31 januari 2012 genomförde Saha en övergång till Tottenham Hotspur på ett sexmånaderskontrakt. I samband med detta gick Steven Pienaar i motsatt riktning då han blev utlånad till Everton.

SS Lazio 
Saha skrev på för Romklubben SS Lazio den 6 februari 2013. 

8 augusti 2013 meddelade Saha att han lägger skorna på hyllan och avslutar därmed sin karriär som professionell fotbollsspelare.

Referenser 

Franska fotbollsspelare
Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Clairefontaine
Spelare i FC Metz
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Fulham FC
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Everton FC
Spelare i Tottenham Hotspur FC
Spelare i Sunderland AFC
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Ligue 1
Spelare i Serie A
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Spelare i VM i fotboll 2006
Födda 1978
Levande personer
Män
Idrottare från Paris
Sveriges riksdags historia

Ursprungligen förekom inte i Sverige några riksmöten för hela folket utan de allra mäktigaste männen möttes på ting för att besluta i gemensamma angelägenheter.

Ett riksmöte uppstod ur rådsmötena och deras utvidgning herredagen, i det att till denna, som bestod av det högre prästerskapet och det världsliga frälset, även kallades ombud för köpstadsmän och bönder. En dylik kallelse finns bevarad från 1359, men den har antagligen inte lett till någon påföljd, kanske aldrig ens utfärdats. 1435 har det hållits ett möte, Arboga möte, som har kallats för den första riksdagen men det är knappast troligt att representanter för bönderna medverkade. Dessa herredagsmötena kallades emellertid ännu inte riksdagar, utan vanligen herredagar; först från mitten av 1500-talet (första genom urkund bestyrkta gång 1544) började de (antagligen efter tyskt mönster) betecknas med det namn: riksdag, som sedan använts för att skilja dem från egentliga herredagar, utskottsmöten och provinsialmöten.

Se även 
 Sveriges riksdag
 Lista över svenska riksdagar
 Sveriges ståndsriksdag
 Ständermöte

Referenser

Vidare läsning 
 

Sveriges politiska historia
Historia
Klorit

För klorjonen, se kloritjon.

Klorit är en grupp glimmerliknande, vattenrika silikatmineral som ofta räknas till lerorna. Klorit består av magnesium, nickel, järn, kisel och aluminium. Det innehåller dock inte klor, utan namnet kommer av dess vanligen gröna färg; chlō'ros är ett grekiskt ord för ljusgrön eller gulgrön.

De vanligaste kloriterna i Sverige är pennin och klinoklor. Den har en hårdhet på 2–2,5.

Klorit bildas genom omvandling av biotit och mörka silikatmineral som hornblände, pyroxen vid relativt låg temperatur, och därför förekommer klorit över stora delar av världen. Den är som regel grön, men kan även vara gul, röd, svart eller vit.

Kloriterna indelas vanligen i två grupper: ortokloriter och leptokloriter.

Ortokloriterna kristalliserar sig i väl utbildade monoklina kristaller och är isomorfa blandningar av två substanser av vattenhaltigt magnesiasilikat, ett serpentinsilikat i utan lerjord och ett lerjordhaltigt silikatmaterial.

Bland dessa märks klinoklor, pennantit och sudoit.

Leptokloriterna är kloriter som inte hänförs till den ovan nämnda strukturen utan endast förekommer som täta, finkorniga eller fjälliga aggregat. Bland dessa märks chamosit, thuringit vilka är malmer samt delessit, som fyller hålrummen i mandelstenar.

Källor 

Lundegårdh, Per H., Stenar i färg (Sthlm 1960)
Chlorite group på Engelska Wikipedia

Silikatmineral
IF Göta Bandy

IF Göta Bandy var bandysektionen i IF Göta i Karlstad, som år 1979 övergick i IF Karlstad-Göta. Föreningen blev svenska mästare 1932, 1935, 1937. Sista säsongen i Allsvenskan för Karlstad-Göta var 1990–1991.

I maj år 2000 slogs Karlstad-Göta ihop med IF Boltic och bildade BS BolticGöta.

Publikrekord
 Hemma: 9 884 mot Örebro SK 1957
 Borta: 7 196 mot Slottsbrons IF 1931

Källor

Upplösta bandyklubbar i Sverige
Sportklubbar i Karlstad
Sportklubbar bildade 1904
Sportklubbar upplösta 1979