kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Xylen

Xylen, dimetylbensen, är ett kolväte som har stora kemiska likheter med toluen. Xylen kallades tidigare xylol. Tre olika isomerer av xylen finns, nämligen orto-xylen, meta-xylen och para-xylen. Xylen ingår bland annat i vissa lösningsmedel. Xylen är, som namnet dimetylbensen antyder, besläktat med bensen; xylenmolekylen består av en bensenring där två väteatomer är utbytta mot metylgrupper. Summaformeln är C8H10.

Egenskaper
Xylen är en färglös vätska vars lukt känns vid 20-40 ppm (nuvarande hygieniska gränsvärde är 50 ppm). Ångtrycket är 0,6-1,1 kPa (= 5-8 mmHg). Ämnet består av tre ämnen, de tre isomererna 1,2-dimetylbensen eller orto-xylen, 1,3-dimetylbensen eller meta-xylen och 1,4-dimetylbensen eller para-xylen. Isomerblandningen framställs genom upprepade extraktioner eller destillationer av lätta petroleumfraktioner. Den består av 4-20 % orto-xylen, 44-60 % meta-xylen, 12-20 % para-xylen och 17-23 % etylbensen.

Användning och tillverkning
Liksom för toluen används den helt dominerande mängden av dessa aromatiska kolväten som motorbränsle eftersom bensin innehåller cirka 10 % xylener.

Den globala kapaciteten för framställning av ren xylen var år 1990 . Detta används som lösningsmedel för avfettning/rengöring och i kemiska produkter samt också till stor del för ytterligare separering i de tre isomererna genom destilleringar och fraktionerad kristallisering. 1990 var världskapaciteten för orto-xylen  varav 95 % användes för syntes av ftalsyraanhydrid. Kapaciteten för para-xylen var 8 200 000 ton av vilket 2/3 gick till dimetyltereftalat och 1/3 till tereftalsyra. Meta-xylen efterfrågas i betydligt mindre mängd, 200 000 ton 1990, till bland annat isoftalsyra. Alla tre isomererna är råvaror för syntes av specialkemikalier som vitaminer, läkemedel, smakämnen etc.

I Sverige används importerad ortoxylen för framställning av ftalsyraanhydrid (till ftalater).

Isomerblandningen xylen används som lösningsmedel i en rad produkter där god lösande förmåga och relativt snabb avdunstning krävs. Jämfört med toluen är mängden xylen lägre i lim och bilvårdsprodukter men avsevärt högre i färger. Även i denna användning minskar mängden för varje år.

Hälsovådliga luftföroreningar
Lösningsmedel
Alkylbensener
Vinylbital

Vinylbital, summaformel C11H16N2O3, är ett lugnande och sömngivande preparat som tillhör gruppen barbiturater.

Substansen är narkotikaklassad och ingår i förteckning P IV i 1971 års psykotropkonvention, samt i förteckning IV i Sverige.

Källor

Narkotikaklassade läkemedel
Barbiturater
Vinbarbital

Vinbarbital (summaformel C11H15N2NaO3) är ett lugnande och sömngivande preparat. Ämnets molmassa är 224,256 g/mol.

Substansen är narkotikaklassad i Sverige, ingående i förteckning V, vilket innebär att det inte omfattas av internationella narkotikakonventioner.

Källor

Barbiturater
Narkotikaklassade läkemedel
Richard Willstätter

Richard Willstätter, född 13 augusti 1872  i Karlsruhe, Baden, död 3 augusti 1942 i Muralto nära Locarno, var en tysk kemist och nobelpristagare.

Biografi
Willstätter var professor i Zürich, Berlin och München. I sitt arbete studerade han bland annat enzymer, alkaloider, samt klorofyll, antocyaniner och andra växtfärgämnen. Han upptäckte också de kemiska likheterna mellan växtpigmentet klorofyll och blodpigmentet hemoglobin.

År 1905 syntetiserade han prokain, ett lokalbedövningsmedel utan kokainets vanebildande egenskaper. Genom en mycket komplicerad procedur lyckades han 1924 syntetisera kokain.

Utmärkelser
Willstätter erhöll 1914 guldmedaljen Adolf-von-Baeyer-Denkmünze. Han tilldelades Nobelpriset i kemi 1915 för sin forskning rörande växters pigment och särskilt klorofyll.

Willstätter invaldes 1932 som utländsk ledamot nummer 751 av Kungliga Vetenskapsakademien. År 1932 tilldelades han också den brittiska Davymedaljen och året därpå Willard Gibbs-priset.

Källor

Externa länkar
Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 1915
Nobelprize.org, Richard Willstätter - Biografi

Födda 1872
Avlidna 1942
Tyska kemister
Nobelpristagare i kemi
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Alumner från Münchens universitet
Joensuu

Joensuu är en stad (kommun) och residensstad i landskapet Norra Karelen i Finland. Joensuu har  invånare och en total yta på  kvadratkilometer. 

Grannkommuner är Bräkylä, Ilomants, Kontiolax, Lieksa, Libelits och Tohmajärvi.

Joensuu stads språkliga status är enspråkigt finsk.

Stadens namn betyder Älvmynningen. I staden ges en finskspråkig dagstidning ut, Karjalainen.

En finskspråkig högskola öppnades 1969 i staden, som 1984 uppgraderades till Joensuu universitet. Östra Finlands universitet bildades 2010, då Kuopios och Joensuus universitet sammanslogs.

Historia och samhällsliv 
Där stadens centrum kom att ligga låg mellan 1790 och 1809 den forna Karelska jägarkårens sommarexercisplats. Joensuu grundlades 1848 på västra stranden av Pielis älv, främjande norra Karelens handel och ekonomiska liv. Staden uppfördes efter en regelbunden plan med breda, raka gator. Längs älvens strand anlades esplanader med alléer av stora björkar, varigenom hamnpartiet med Pielis kanals nedersta sluss gjorde ett prydligt intryck; därifrån gick även den stora bron över älven till dess östra strand.

Omkring förra sekelskiftet var handeln betydande, särskilt exporten av trävaror och mejeri‐ och köttprodukter. I staden fanns då ett lyceum uppfört 1894 efter ritningar av Theodor Decker, en sexklassig privat flickskola, en lägre hantverksskola, navigationsskola, samt en väv‐ och handarbetsskola. Stadskyrkan uppfördes 1903, med sina tre torn efter ritningar av Josef Stenbäck. Joensuu kom med tiden att behålla sin position som en livlig utbildnings‐ och handelsstad, och har dessutom blivit en viktig knutpunkt för flera landsvägar, flyg‐ och järnvägslinjer, samt vattenleder. De senare sammanstrålade i stadens hamnområde vid älven. Joensuu spelar en väsentlig roll i Finlands kulturliv, som vårdare av kalevalakulturens traditioner. Den karelska kulturtraditionen bevaras bland annat i Norra Karelens museum. Många gamla bilder av drunknade sjömän hänger inne i stadens kyrka.

Kommunreformer 
den 1 januari 1954 inkorporerades kommunen Pielisensuu. Den 1 januari 2005 slogs Joensuu stad samman med Kiihtelysvaara och Tuupovaara förutvarande kommuner. Vid årsskiftet 2008/2009 genomfördes den andra kommunsammanslagningen, då Joensuu stad gick ihop med Pyhäselkä och Eno  kommuner.

Politik

Mandatfördelning i Joensuu stad, valen 1976–2021

Vänorter
Joensuu har följande vänorter:
 Linköping, Sverige, sedan 1940
 Tønsberg, Norge, sedan 1948
 Ísafjörður, Island, sedan 1948
 Hof, Tyskland, sedan 1970
 Vilnius, Litauen, sedan 1970
Joensuu har även samarbetsavtal med Petrozavodsk sedan 1994, samt samverkan med Sordavala och Suojärvi, alla i Ryssland.

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl. Språk med färre än 50 talare har räknats ihop för att minska tabellens storlek.

Källor 
 Joensuu stads webbplats  Läst 31 januari 2013.

Noter

Externa länkar

Se även
 Blå vägen

 
Finlands kommuner
Dagens industri

Dagens industri, förkortat Di, är en svensk näringslivsinriktad dagstidning som grundades 1976 och ges ut av Bonnier AB, genom Bonnier News.  

Under de första åren hade tidningen fokus på teknik, men 1983 övergick Dagens industri till att bli en affärstidning med fokus på företag och börs. Skiftet i fokus blev grunden till Dagens industris upplageutveckling; 1983 hade tidningen en upplaga på 30 200 exemplar och 2013 var den 98 500 exemplar. Antalet läsare beräknades år 2013 till 350 000. 2017 beräknades räckvidden vara 322 000, enligt Orvesto konsument.  

Mellan 1981 och 2003 var Hasse Olsson tidningens chefredaktör. Tidningen expanderade österut till Baltikum under ledning av Hasse Olsson och Ivar Gavelin, Marknads- och Annonschef. Hasse Olsson efterträddes av Gunilla Herlitz. Den 1 november 2009 tillträdde Peter Fellman som chefredaktör, då det stod klart att Herlitz efterträder Thorbjörn Larsson som publisher (chefredaktör och verkställande direktör) på Dagens Nyheter. Vid årsskiftet 2012 var Fellman även chefredaktör för tidningens webbutgåva, di.se. 2015 meddelade Fellman att han avgår som chefredaktör för att i stället tillträda tjänsten som tidningens New York-korrespondent. Han efterträddes i januari 2016 av Lotta Edling, tidigare redaktionschef. I augusti 2018 återvände Fellman som chefredaktör för Dagens industri, då det stod klart att Edling blir publicistisk utvecklingsdirektör inom Dagens industris ägarbolag Bonnier News.

di.se 
Webbutgåvan di.se började ges ut den 26 maj 1994 under namnet Di Online. Innehållet bestod av texterna från pappersutgåvans förstasida och börskurser från Stockholms fondbörs. Strax efter starten hade webbplatsen cirka 8 000 besök per dag. I början av 2015 var det 794 989 unika besökare per vecka.

Den 7 november 2005 startades DITV med målet att sända i det digitala marknätet. Mellan 2012 och 2016 gick allt rörligt material under namnet Di Play. Den 14 mars 2016 hade webb-tv-programmet Börsmorgon premiär med Oscar Julander och Hanna Malmodin som programledare. Våren 2017 återlanserades DITV, stiliserat DiTV, men som webb-tv-program, i samarbete med Expressen.

Kopplat till webbplatsen finns några sidoprojekt, däribland Di Digital, Börssnack, Di Trader, Stockwatch, Di Agenda, Di Weekend, Di Dimension.

di.se har utnämnts till "Bästa ekonomisajt" varje år mellan 1999 och 2017 av PR-byrån Hallvarsson & Halvarsson, undersökningsföretaget Svensk Image och IR-företaget Financial Hearings.

Tidigare magasin 
Systertidningen Diego gavs ut månadsvis 2005-2008 och riktade sig till yngre läsare. Diego kom ut i 24 nummer, det sista kom ut i december 2008.

Chefredaktörer 
 1976–1980 – Bertil Torekull
 1980–1981 – Göran Albinsson Bruhner
 1981–2003 – Hasse Olsson
 2003–2009 – Gunilla Herlitz
 2009–2016 – Peter Fellman
 2016–2018 – Lotta Edling
 2018– Peter Fellman

Se även
DI Gasell

Referenser

Externa länkar 
 Dagens industris webbplats

Dagstidningar startade 1976
Bonnierkoncernen
Svenska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Affärstidningar
Företag i Stockholms kommun
Bijektiv funktion

En bijektiv funktion är en funktion, som är injektiv och surjektiv. 

En alternativ definition av bijektiv funktion kan uttryckas som: En bijektiv funktion är en funktion f, från mängden X till mängden Y, som är omvändbar och sådan att f:s definitionsmängd Df = X och f:s värdemängd Vf = Y.

Exempel på bijektiv funktion

Källor 
 R. Creighton Buck, Advanced Calculus, McGraw-Hill Book Company, New York 1956.
 Carl Hyltén-Cavallius och Lennart Sandgren, Matematisk Analys, Håkan Ohlssons Boktryckeri, Lund 1958.
 Richard Courant, Fritz John, Introduction to Calculus and Analysis, Springer-Verlag, New York 1965.

Externa länkar 

Matematisk terminologi
Injektiv funktion

En injektiv funktion är en funktion f, från mängden X till mängden Y, sådan att f:s definitionsmängd Df = X och f:s värdemängd Vf  Y, det vill säga, Vf är en delmängd av Y.  

En alternativ definition av injektiv funktion, kan även uttryckas som: En funktion f är injektiv
om, det för varje y i målmängden Y finns högst ett element x i definitionsmängden X, sådant att f(x) = y. 

Härav följer att:
f är injektiv om f(a) = f(b) medför att a = b för varje a, b i X.
f är injektiv om a  b medför f(a)  f(b), för varje a, b i X.

En injektiv funktion från mängden X till mängden Y, som är surjektiv, benämns bijektiv. Härav följer således att en bijektiv funktion är injektiv, men omvändningen gäller inte.

En injektiv funktion kallas även en injektion.

Funktionen  är inte injektiv då  för alla . Om man istället betraktar samma funktion för  är f injektiv och surjektiv, och alltså bijektiv.

Se även
 Bijektiv
 Surjektiv
 Funktion

Källor 
 R. Creighton Buck, Advanced Calculus, McGraw-Hill Book Company, New York 1956.
 C. Hyltén-Cavallius och L. Sandgren, Matematisk Analys, Håkan Ohlssons Boktryckeri, Lund 1958.

Referenser
 Anders Vretblad: Algebra och geometri. Andra upplagan. 2006.

Externa länkar 

Matematisk terminologi
Surjektiv funktion

En surjektiv funktion, eller en surjektion, är en funktion f från mängden X på mängden Y, det vill säga en funktion f från X till Y, sådan att dess värdemängd Vf = Y. För varje funktion f finns en surjektiv funktion med samma funktionsgraf, som går från definitionsmängden Df på värdemängden Vf.

Definitionen kan även formuleras så:
Låt X och Y vara två mängder och f en funktion f: X→Y.  f sägs då vara surjektiv, eller en surjektion, om det för varje y i Y finns ett x i X sådant att f(x) = y. Detta innebär således att varje element i en surjektiv funktions målmängd är ett funktionsvärde.

Surjektioner mellan två mängder 
Låt  beteckna mängden surjektioner från en n-mängd X till en k-mängd Y, då gäller

där s(n, k) är ett stirlingtal av andra slaget.

Exempel
Antalet surjektioner från  till   är

s(6, 7)=0 eftersom en mängd av 6 element inte kan delas upp i 7 icke-tomma delmängder. Vidare finns inga surjektioner f: X→Y så att |X|<|Y| när mängderna är ändliga.

Antalet surjektioner från  till  är
.

Bevis
Varje surjektion f: X→Y medför en partition av X i k delar. Om vi har en partition i k delar finns det k! surjektioner som åstadkommer partitionen. Eftersom de k delmängderna kan bli tilldelade till de k elementen i Y på vilket bijektivt sätt som helst blir antalet surjektioner k!*s(n, k).

Se även 
 Bijektiv
 Injektiv

Källor 
 R. Creighton Buck, Advanced Calculus, McGraw-Hill Book Company, New York 1956.
 C. Hyltén-Cavallius och Sandgren, Matematisk Analys, Håkan Ohlssons Boktryckeri, Lund 1958.
 Norman L. Biggs, Discrete Mathematics, Oxford University Press, USA 2009

Noter

Externa länkar 

Matematisk terminologi
Streptomycin

Streptomycin är ett bakterieinfektionshämmande medel, antibiotikum, som hämmar proteinsyntesen i prokaryota celler. Den ändrar formen på 30S-delen i den prokaryota cellens ribosomer så att mRNA inte kan läsas korrekt. Substansen utvinns ur bakterien Streptomyces griseus som använder det för att döda andra bakterier som konkurrerar om födan, dvs det är en bakteriocid.

Streptomycin hör till antibiotikagruppen aminoglykosider. Streptomycin är särskilt viktigt i behandlingen av tuberkulos, men har också god effekt mot flera andra sjukdomsalstrande bakterier.

Externa länkar 

Antibiotika
Tuberkulos
Ballist

En ballist, även ballista, är ett bågliknande belägringsvapen som användes under forntiden och medeltiden. Drivkraften utgjordes av fjäderanordningar, vilka hölls fast av tåg som snabbt släpptes lösa. Ballister kunde kasta stenar med en vikt på flera hundra kg eller avfyra kolossala pilar, vilka kunde kastas över avstånd på upp till tusen meter. Ballisterna användes framför allt för att förstöra befästningar och flera tillsammans bildade ett artilleribatteri. I allmänhet byggdes de på den plats där de skulle användas, av på platsen tillgängligt material. Hären medförde dock tågen. Efter krutets införande trängdes ballisterna undan av eldvapnen.

Se även 

Blida

Referenser

Noter 

Belägringsvapen
Kastvapen
Egas Moniz

Egas Moniz (fullständigt namn António Caetano de Abreu Freire Egas Moniz, också känd som António Egas Moniz), född 29 november 1874 i Avanca, Estarreja, död 13 december 1955 i Lissabon, var en portugisisk läkare och politiker.

Biografi 
Egas Moniz innehade flera akademiska befattningar, skrev många medicinska artiklar och tjänstgjorde även på flera legala och diplomatiska poster i den portugisiska regeringen, bland annat som utrikesminister 1918-19. 

År 1911 blev han professor i neurologi i Lissabon och hade denna befattning till sin pensionering år 1944. Samtidigt fortsatte han en krävande politisk karriär.

Egas Moniz betraktas som en av grundarna av den moderna psykokirurgin. Han introducerade 1927 kärlröntgen av hjärnan, och utvecklade på 1930-talet en neurokirurgisk operationsmetod (lobotomi) för lindrande av ångest, vid till exempel schizofreni, samt vid svåra smärttillstånd.

För sina upptäckter, fick António Egas Moniz, tillsammans med Walter Rudolf Hess, Nobelpriset i fysiologi eller medicin år 1949.

Referenser

Källor 

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller Medicin, 1949
 Nobelprize.org, Egas Moniz – biografi

Nobelpristagare i medicin
Portugisiska nobelpristagare
Portugisiska forskare
Födda 1874
Avlidna 1955
Män
Portugals utrikesministrar
Askonsdagen

Askonsdagen () är en kristen helg. Den infaller onsdagen efter fettisdagen, som i sin tur är tisdagen efter söndagen Quinquagesima, fastlagssöndagen. 

Askonsdagen är första dagen i fastetiden. Den har fått sitt namn efter den kristna sedvänjan att strö välsignad aska på de botgörare som denna dag fick lämna kyrkan. Efter absolution fick de åter komma in i kyrkan på skärtorsdagen.

Under askonsdagens mässa är det vanligt att prästen tecknar ett kors med aska på gudstjänstdeltagarnas pannor för att påminna om människans dödlighet. Vid tecknandet säger prästen detta eller liknande: ”Kom ihåg, o människa, att du är stoft och att du åter skall bli till stoft. Omvänd dig och tro evangelium.”

Askonsdagen har en plats med detta tema i Svenska kyrkans evangeliebok. Den återinfördes formellt 1983 efter att ha varit bortplockad sedan reformationstiden, men  hade redan 1900-talets mitt  i många församlingar tagits upp igen utan att detta varit formellt reglerat. Också i Finlands lutherska kyrka har kyrkohandboken texter och böner för askonsdagen och instruktioner för hur dagen skall firas.

Askonsdagens tema är i Svenska kyrkan "Bön och fasta".

Tidpunkten för askonsdagen är rörlig. Den inträffar enligt kyrkokalendern 46 dagar före påskdagen (40 vanliga fastedagar samt sex söndagar då man inte fastar), vilken i sin tur infaller första söndagen efter den första ecklesiastiska fullmånen efter 20 mars. Askonsdagen infaller mellan den 4 februari (om påskdagen infaller 22 mars ett normalår) och den 10 mars (om påskdagen infaller den 25 april). Trots sin placering i det borgerliga året har askonsdagen aldrig infallit på skottdagen den 29 februari, och kommer inte infalla detta datum förrän år 2096. I folklig tradition har ordet  askonsdagen på ett felaktigt sätt använts som  namn på dymmelonsdagen, onsdagen i Stilla veckan, alltså dagen före skärtorsdagen.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Bön och fasta. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Psalmer
Lista över psalmer som anknyter till Askonsdagen.

Psalmer i 2000-talet: 888 Att be är att vara hos Gud.

Källor 

Kyrkoåret
Påsk
Onsdag
Vin Mariani

Vin Mariani var en blandning av bordeauxvin och kokabladsextrakt, skapad av den korsikanske kemisten Angelo Mariani. Efter introduktionen 1863 var den under lång tid en ledande "hälsodryck" i Västeuropa och USA, men efter införandet av Pure Food and Drug Act i USA 1906 togs ett nytt recept fram utan kokain.

Drycken fick många efterföljare, som till exempel Elixir Mariani. Även Coca-Cola är ett derivat av Vin Mariani, som Pemberton först kallade ”Pemberton's French Wine Coca”.

Referenser 
https://www.readbakery.com/

Noter

Vin
Patentmedicin
Kokain
Tybamat

Tybamat, summaformel C13H26N2O4, är ett lugnande och sömngivande preparat. Preparatet patententerades 1960. Tybamat är en prodrog för meprobamat, i likhet med karisoprodol.

Tybamat är narkotikaklassat i Sverige, ingående i förteckning V, vilket innebär att det inte omfattas av internationella narkotikakonventioner.

Källor

Anxiolytika
Narkotikaklassade läkemedel
Karbamater
Turtles

Turtles kan avse:

 Teenage Mutant Ninja Turtles – en amerikansk, tecknad serie
The Turtles – en amerikansk popgrupp bildad år 1965
Kokabuske

Kokabuske (Erythroxylum coca) är en art i familjen kokaväxter. Arten kommer ursprungligen från Sydamerika, förmodligen från Peru och Bolivia. Där har det bland ursprungsbefolkningen sedan århundraden funnits en vana att tugga kokablad för att exempelvis lättare klara tungt arbete och höga höjder. Denna vana finns också bland arbetare i gruvor i samma område. 

Bladen har en mättande effekt, fungerar uppiggande och ökar syreupptagningsförmågan. Kokabladen tuggas även vid ceremonier och fester, till exempel bröllop. Det är framförallt aymarafolket som använder koka i rituella sammanhang.

Kokabusken kan bli upp till 5 meter hög buske som odlas för sina blad som innehåller 0,5% kokain. Bladen kan därefter användas som ett uppiggande te eller extraheras till ett starkt koncentrat. Numera finns växten även förvildad i Taiwan och Indonesien, dit den införts för att odlas. Kokablad är narkotikaklassade och ingår i förteckningen N I i 1961 års allmänna narkotikakonvention, samt i förteckning II i Sverige.

Källor

Externa länkar 

Giftiga växter
Kokaväxter
Kokain
Ko Växtindex
Trimipramin

Trimipramin, antidepressivt läkemedel som samtidigt är starkt lugnande. Trimipramin har kemiska likheter med såväl det första antidepressiva preparatet Tofranil (imipramin) som ett neuroleptikum - Nozinan (levomepromazin). Förutom antidepressiv effekt har trimipramin liksom neuroleptika en svagt dopaminblockerande effekt. Jämfört med andra antidepressiva mediciner är den antidepressiva effekten svag, men å andra sidan är preparatet mer lugnande och ångestdämpande. Medlet är inte vanebildande. Varunamn för preparatet var i Sverige Surmontil.

Till skillnad från de flesta andra antidepressiva mediciner anses inte trimipramin störa REM-sömnen. Ett vanligt problem med antidepressiv medicinering är att en hämmad och passiv patient börjar bli mer aktiv innan stämningsläget förbättras, vilket kan leda till ökad risk för självmord. Denna risk anses vara mindre med trimipramin än med andra antidepressiva preparat.

Surmontil (trimipramin) är numera avregistrerat i Sverige.

Referenser 

Tricykliska antidepressiva
Dibensazepiner
Aminer
Trimeperidin

Trimeperidin, eller Promedol, summaformel C17H25NO2, är ett smärtstillande preparat som tillhör gruppen opioider. Det har haft klinisk användning i Ryssland sedan 1950-talet. 

Substansen är narkotikaklassad och ingår i förteckningen N I i 1961 års allmänna narkotikakonvention, samt i förteckning II i Sverige.

Källor 

Opioider
Narkotikaklassade läkemedel
Trikloreten

Trikloreten (trivialnamn tri), C2HCl3, förr trikloretylen, är vid rumstemperatur en färglös vätska med karakteristisk kloroformliknande lukt. Ämnet framställs ur tetrakloretan genom kokning med kalk, är olösligt i vatten och beständigt mot alkali samt angriper ej metaller. Ämnet är obrännbart, kokar vid 87,2 °C och har en densitet på 1,47 gram per kubikcentimeter.

Användning
Trikloretylen har använts som lösningsmedel för fett. Några tillämpningar var:

Avfettning före ytbehandling av metallföremål
fläckborttagning på textilier
kemisk tvätt

Ämnet har också använts som utgångsmaterial för syntes av ett flertal organiska ämnen.

Tri löser vissa plaster, och kan/kunde därför användas för limning ("kallsvetsning") av dessa. Mot polystyren reagerar tri skadligt, genom att inte lösa utan i stället initiera sprickbildning.

Hälsofara och förbud
Ämnet har haft användning som narkosmedel. Denna egenskap har medfört sniffning. Ämnet är numera även klassat som cancerogent och skadligt för nervsystemet. Av dessa anledningar säljs tri ej längre i öppna handeln, och av arbetsmiljöskäl förbjöds 1996 användningen av tri helt i Sverige.

Vid upphettning kan bildas den farliga gasen fosgen (karbonylklorid).

Som ersättningmedel för tri, till exempel i kemtvättautomater, används det mindre hälsofarliga (men inte helt ofarliga) ämnet perkloretylen.

Se även
Tetrakloretan

Referenser

Generella anestetika
Hälsovådliga luftföroreningar
Klororganiska föreningar
Toxikologi
Halogenerade lösningsmedel
Alkener
Rengöringsmedel
Spi

SPI eller Spi kan syfta på:

Förkortningar
 SCSI Parallel Interface, se SCSI
 Den nu nedlagda speltillverkaren Simulations Publications, Inc.
 Svenska Petroleuminstitutet
 Sveriges pensionärers intresseparti
 Serial Peripheral Interface
 Stateful Packet Inspection (om brandväggar etc.)
 Software in the Public Interest, den registrerade organisationen för Debian

Geografi 
 Annat namn på Néa Éfesos, ort, Mellersta Makedonien, Grekland