kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Autonom region

Autonoma regioner är områden med inre självstyre, som finns i många stater. Graden av autonomi varierar, de mest autonoma har befogenhet att besluta om allt utom utrikespolitik och försvar. Associerade stater, liksom de ingående enheterna i konfederationer samt federationer, det vill säga delstater eller förbundsländer, har alla självstyre. Flertalet avhängiga territorier har även de inre självstyre.

Också många enhetsstater har regioner med självstyre, det är dessa som är listade nedan.

De regioner som har egen lagstiftande makt inom Europeiska unionens (EU) medlemsstater är sammanslutna i Nätverket för regionala lagstiftande församlingar (CALRE).

Lista över autonoma regioner
Listan innehåller enskilda autonoma regioner i enhetsstater enligt respektive stats konstitution. Listan innehåller även områden med särskild autonom status i federationer.

Nachitjevan





Rotuma









Italien har fem regioner med särskilda statuter för utökat självstyre, femton övriga regioner som även de har lagstiftande makt, och två autonoma provinser, som båda ingår i regionen Trentino-Alto Adige.

Regioner med särskilda statuter
 
 
 
 
 

Övriga regioner
 Abruzzo
 Apulien
 Basilicata
 Emilia-Romagna
 Kalabrien
 Kampanien
 Lazio
 Ligurien
 Lombardiet
 Marche
 Molise
 Piemonte
 Toscana
 Umbrien
 Veneto

Autonoma provinser
 Bolzano
 Trento

First Nations
 Nunatsiavut

Inre Mongoliet, Xinjiang, Tibet, Ningxia och Guangxi är autonoma regioner för det minoritetsfolkslag som är störst i respektive region. I flera andra kinesiska provinser finns mindre autonoma områden för icke-hanfolk. Hongkong och Macau är Särskilda administrativa regioner (SAR) med långtgående självstyre.
 Guangxi
 
 Inre Mongoliet
Xinjiang 
 
 Ningxia
 Tibet



(Dnestrrepubliken)



Gilgit-Baltistan



Portugals autonoma regioner



Spaniens autonoma regioner och autonoma städer
 
 
 
 
 
  (autonom stad)
 
 
 
 
 
 
 
 
  (autonom stad)



Sydafrikas provinser kan utforma sina egna författningar och sina egna styresformer.



Gorno-Badachsjan



Tobago

Krim

Indianreservaten



Se även
 Associerad stat
 Avhängiga territorier
 Regionalisering
 Subsidiaritet
 Lista över flaggor för icke självständiga områden

Källor
 Nationalencyklopedin
 Encyclopædia Britannica
 Landguiden (Utrikespolitiska Institutet)
 CIA World Factbook
 Vojvodina, Serbien
 Turner, Barry (red): The Statesman's Yearbook 2008, Palgrave Macmillan, Basingstoke 2007, 
 Olausson, Pär M: Autonomy and islands - a global study of the factors that determine island autonomy, Åbo Akademi University Press, Åbo 2007, 

Statsrätt
Svenska Serier

Den här artikeln handlar om tidningen Svenska Serier. Se även tecknade serier i Sverige.

Svenska Serier var en svensk serietidning som gavs ut av Semic Press 1979–82 och 1987–96. Tidningen var tidigt en viktig plantskola för unga svenska serietecknartalanger. Bland dem som gick vidare till större ting finns bland andra Hans Lindahl, Krister Petersson, Patrik Norrman, Max Andersson, Martin Kellerman och Alf Woxnerud.

Historik

Första omgången
Tidningen startade 1979. Tanken var att den skulle vara ett sätt för Semic att hitta nya tecknartalanger och serier att satsa på. Den var dock aldrig någon kommersiell framgång och lades ner 1982, när det blev ekonomiskt ohållbart att fortsätta ge ut den.

Andra omgången
1987 startade den andra omgången av Svenska Serier, denna gång med ett delvis nytt koncept. Tidningen innehöll nu inte längre uteslutande amatörserier utan även serier av halv- och helprofessionella serieskapare, av vilka många gjort sin debut i tidningen under den första perioden. Dessutom förekom ibland serier av utländska serieskapare. För att tidningen faktiskt skulle förbli en scen där nya tecknare kunde visa upp sina alster hade man även som princip att man inte tog in samma amatörtecknare mer än tre gånger.

Ett fast inslag var serien om tidningens maskot Sven, som gjordes av redaktionen tillsammans med diverse serieskapare. Denna serie övergick så småningom till att bli serien Harry Hund.

Med tiden blev tidningen även den här gången en förlustaffär, och den lades ner igen 1996.

Efterföljare
Ett slags efterföljare dök upp 2003 i form av bilagan De Nya Svenska Serierna i tidningen Knasen. Idén med att ge ut Svenska Serier som en bilaga till en etablerad tidning lanserades redan vid nedläggningen 1996 men förverkligades alltså inte förrän sju år senare.

Utgivning  
Svenska Serier gavs sammanlagt ut i 22 nummer under första omgången 1979–1982 (plus ett specialalbum 1983).

Den andra omgången gavs ut i 42 nummer åren 1987–1996.

Tidningen
1979: 7 nr
1980: 8 nr
1981: 5 nr
1982: 2 nr

1987: 4 nr
1988: 6 nr
1989: 5 nr
1990: 4 nr
1991: 4 nr
1992: 4 nr
1993: 4 nr
1994: 4 nr
1995: 4 nr
1996: 3 nr

Svenska Serier Special
Svenska Serier Special är ett seriealbum som publicerades som en enstaka utgåva 1983, efter att den första omgången av tidningsutgåvan (1979–1982) lagts ned.

Referenser

Noter

Svenska Serier
Johan Nordansjö

Johan Olof Nordansjö, född 11 juni 1966 i Täby, Stockholms län, är en svensk idrottsman och författare.

Nordansjö har skrivit boken Mitt nakna jag, som tog 11 år för honom att skriva. Den handlar om en person vid namn Max som har en CP-skada och som därför åker till Thailand med sin lesbiska vän för att köpa sex. Författaren har uppmärksammats för sina uttalanden och önskan om att Sverige borde legalisera prostitution och skaffa statliga bordeller.

Bibliografi 
2005 – Mitt nakna jag

Referenser

Externa länkar 
Debutantförlaget – Johan Nordansjö
Exlibris – Mitt nakna jag
Intervju i SR P1 med Johan Nordansjö

Svenskspråkiga författare
Svenska handikappidrottare
Födda 1966
Män
Levande personer
Personer från Täby socken, Uppland
Svenska författare under 2000-talet
Lill-Ingmars

Lill-Ingmars är ett svenskt dansband, som bildades 1964 av bröderna Ingmar, Arnie och Bonnie Nilsson och Dan Henningsson, och de fick en stor hit med låten Molly. Bandets sångare Ingmar var endast 12 år när Molly spelades in. I samband med en Amerika-turné 1989 kallade de sig Traveling Swedes i USA. Lill-Ingmars spelar fortfarande, fast endast vid enstaka 60-talsgalor.

Gruppens medlemmar har skrivit det mesta själva på alla skivor. Det har även på senare tid skrivits låtar till andra svenska dansband. Arnie och Dan har haft två hitlåtar på Svensktoppen, Sången till livet, 5:a med Christina Lindberg 1994, och hitlåten Ännu blommar kärleken, 1:a med Kindbergs 1998. Vidare har bland annat Lasse Stefanz spelat in tre av Lill-Ingmars låtar under 1990-talet. Än i dag skrivs låtar till band i Sverige, Norge, Finland och Danmark av bandets medlemmar i deras Hemstudior i Årjäng, Värmland.

Diskografi
Molly/ I fantasin   1967 
Yankeen/På en bänk i en storstad 1968
 Då finner jag dig bäst/Londonderry air 1970
 Varje dag/En karneval 1971
LP 1:an Lill-Ingmars 1972
LP 2:an Lill-Ingmars 2:an 1974
LP 3:an Lill-Ingmars 3:an Det är skönt att ha nå'n väntande därhemma 1975
LP 4:an Lill-Ingmars 4:an Det är dej vi tycker om att spela för 1977
MC: Toner från Lill Ingmars 1990
MC: Lycka på färden   1992
CD: Lill-Ingmars 96 nittisex 1996
CD: EP Lill Ingmars 1998

Externa länkar
Foto på Lill-Ingmars

Musikgrupper bildade 1964
Upplösta svenska dansband
Sofia Vokalensemble

Sofia Vokalensemble är en kör med hemvist i Sofia församling i Stockholm. Kören bildades 1995 av dirigent Bengt Ollén som fortfarande leder det musikaliska arbetet. Framträdanden görs både inom församlingens arbete och i samarbete med externa aktörer. De ca 32 sångarna är i 20- till 35-årsåldern; flera har utbildats vid Adolf Fredriks Musikklasser, Stockholms Musikgymnasium och Södra Latin. Repertoaren består av både ny och gammal körmusik, såsom verk av Bach, Mahler, Poulenc, Pärt och Schnittke. Kören har uruppfört stycken av etablerade kompositörer som Ola Gjeilo, Fredrik Sixten, Mäntyjärvi och Rehnqvist samt av körens egna medlemmar.

Resultat i internationella tävlingar

Sofia Vokalensemble har med åren hunnit med ett flertal utlandsturnéer och mottagit flera priser och utmärkelser i internationella sammanhang: Här är ett urval i kronologisk ordning:
2004: Tre guldmedaljer vid körolympaden i Bremen i Choir Olympics 2004, Bremen
2006, Delade segern i prestigefyllda Harald Andersén Chamber Choir Contest i Helsingfors med ungerska Victoria chamber choir
2008, Vinnare av två kategorier vid Grand Prix-tävlingen i italienska Gorizia. 
2009, Segrare vid Grand Prix vid Grieg International Choir Festival i Bergen. Kören utsågs till tävlingens bästa kör och tog emot ett pris av 5000 Euro av norske kulturministern. Dessutom en seger och en andraplats i de olika tävlingsklasserna.
2011, Segrare vid International Choral Competition Maribor som kvalificerade kören till den stora finalen i European Grand Prix for Choral Singing
2012, Segrare i European Grand Prix for Choral Singing

Diskografi
Kören har spelat in flera skivor:
2003: Black against white sky innehåller musik av bland andra Frank Martin och Eric Whitacre
2009: The Darkness is No Darkness har fokus på amerikansk och brittisk nutida körmusik. Bland annat finns fyra motetter ur James MacMillans Strathclyde motets och Herbert Howells Requiem med på skivan
2011: A Spotless Rose - Nordic Christmas innehåller julmusik av norska och svenska tonsättare och blandar både klassiska julsånger med mer nyskrivna verk
2012: Ett Svenskt Juloratorium där Sofia Vokalensemble spelat in svenska kompositören Fredrik Sixtens nyskrivna oratorium
2014: Förvårskväll - One early spring evening innehåller svensk och nordisk musik där svensk klassisk körlyrik varvas med moderna kompositioner
2019: ”In Paradisum” - innehåller bland annat musik av Sven-David Sandström, Jacob Mühlrad, Karin Rehnqvist och Arvo Pärt.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska blandade körer
Musik i Stockholm
Musikgrupper bildade 1995
Vito Russo

Vito Russo, född 1946, död 7 november 1990, var en amerikansk författare, skådespelare och hbtq-aktivist.

Han har skrivit boken "The Celluloid Closet: Homosexuality in the Movies". Russo var också aktivt engagerad i ACT UP.

Externa länkar

Referenser 

Födda 1946
Avlidna 1990
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Män
Tupolev Tu-154

Tupolev Tu-154 är ett passagerarflygplan tillverkat av den ryska flygplanstillverkaren Tupolev. Tu-154 har tre jetmotorer och liknar Boeing 727. Detta plan är fortfarande vanligt förekommande och har hittills byggts i 924 exemplar. Flygplanet flög för första gången 1968. En specialvariant, Tupolev Tu-155, driver den mellersta motorn av naturgas i stället för vanligt flygbränsle.

Haverier och deras följder 

Flygplanstypen har varit inblandad i många haverier, det första i Prag 1973 där 66 människor omkom. Här är några av de mer anmärkningsvärda haverierna:

 1 juli 2002: Ett Tupolev Tu-154 från bolaget Bashkirian Airlines kolliderade med ett DHL-fraktplan av typen Boeing 757 över den lilla tyska staden Überlingen. Orsaken till olyckan var att piloterna på Tupoleven hade fått order av flygledaren att sjunka, medan DHL-planets TCAS, eller datorn hade gett dem order om att också sjunka. Planet var på väg från Moskva till Barcelona med 60 passagerare, varav 49 var ryska barn på skolresa. Även om piloterna upptäckte varandra genom fönstren så var det för sent när DHL-planets stjärtfena klockan 23.35 skar Bashkirianflyget i två halvor. Halvorna havererade på ett fält utanför Überlingen medan DHL planet flög vidare utan stjärtfena och havererade 2 km därifrån.
 
 10 april 2010: Ett Tupolev Tu-154 havererade cirka 1,5 km från militärflygplatsen i Smolensk i västra Ryssland. 96 personer omkom i olyckan, däribland Polens president Lech Kaczyński tillsammans med sin fru, landets centralbankschef, arméchef (motsvarande överbefälhavare) och andra chefer för markstrider, flygvapnet och marinen. En talesman för myndigheterna i Smolensk uppgav att piloten inte hade följt en uppmaning om att landa i Vitrysslands huvudstad Minsk, utan valt att försöka landa i Smolensk. Se Flygolyckan i Smolensk.

 1 januari 2011: Ett Tupolev Tu-154 med 128 personer ombord fattade eld och exploderade senare på en flygplats i Sibirien på lördagen. Händelsen inträffade när planet med destination Moskva var på väg ut mot startbanan på flygplatsen i den västsibiriska oljestaden Surgut.
 25 december 2016: Utanför Sotji.

Användare 

Flygbolag som flyger eller flugit detta plan är bland annat: 
 Aeroflot
 Air Koryo
 Air Ukraine
 Ariana Afghan Airlines
 Atlant-Sojuz Airlines
 Albanian Airlines
 Azerbaijan Airlines
 Balkan Bulgarian Airlines
 Bashkirian Airlines
 Belavia
 BH Air
 CAAC
 CSA
 Cubana
 Daallo Airlines
 Domedovo airlines
 Egyptair
 Elk Airlines
 Green Air
 Guyana Airways
 Interflug
 Iran Air
 Kras Air
 Libyan Arab Airlines
 LOT
 Malév
 Pulkovo
 Siberia Airlines
 Syrian Arab Airlines
 Tajikistan airlines
 Tarom
 Uzbekistan Airways

Flygplanet har även flugit åt bland annat Slovakiens och Tjeckoslovakiens regeringar, men även av Svenska myndigheter under FN-uppdrag i Kongo-Kinshasa.

Externa länkar 

Passagerarflygplan
Sovjetiska militärflygplan under kalla kriget
Flygplan tillverkade av Tupolev
Östtyska militärflygplan under kalla kriget
Näveväxter

Näveväxter (Geraniaceae) är en växtfamilj med omkring 750 arter i 14 släkten. De mest artrika släktena är nävesläktet (Geranium) med 300 arter, skatnävesläktet (Erodium) och pelargonsläktet (Pelargonium) med 280 arter. Det övervägande antalet näveväxter finns i tempererade områden, speciellt i södra Afrika, men det finns även några tropiska arter. I Sverige finns två vildväxande släkten, nävesläktet och skatnävesläktet med sammanlagt 15 arter.

Näveväxterna kan vara både ett- och fleråriga. De större arterna har vedartade stjälkar och nästan alla arter är håriga. Blommorna har fem kronblad och är tvåkönade. Hos de flesta är blommorna radiärsymmetriska men det finns många pelargoner med zygomorfa blommor. Bladen är oftast handflikiga, eller ibland parflikiga. Håren är glandelhår med aromatiska oljor som kan användas till parfymtillverkning. En välkänd doftande art är rosengeranium, (doktor Westerlunds hälsoblomma).

Referenser 
 Den virtuella floran - Näveväxter
 GRIN Taxonomy for Plants

Noter

Externa länkar 

Trikolpater
Oswaldo Payá

Oswaldo Payá Sardiñas, född 29 februari 1952 i Havanna i Kuba, död 22 juli 2012 nära Bayamo i Granma i Kuba, var en kubansk antikommunistisk politisk dissident och oppositionsledare. Han var grundare av Kristna frihetsrörelsen (spanska: Movimiento Cristiano Liberacíon) (1988), samt initiativtagare till Varelaprojektet i syfte att uppnå yttrande- och föreningsfrihet på Kuba, och avkriminalisera politisk opposition mot enväldiga Kubas kommunistiska parti. Payá, som var öppen och aktiv romersk-katolik, fängslades redan på 1960-talet och skickades till arbetsläger i svallvågorna efter den kubanska revolutionen.

Oswaldo Payá mottog Sacharovpriset 2002 för Varelaprojektet. Han omtalades flera gånger som möjlig Nobelpristagare och nominerades 2003 till Nobels fredspris av Tjeckiens president Vaclav Havel.

Payá dog 22 juli 2012 i en bilkrasch under kontroversiella omständigheter. Den kubanska regeringen menade att föraren förlorat kontrollen och kolliderat med ett träd, medan Payás barn hävdade att bilen kraschat genom yttre påverkan.

Död
Payá omkom, liksom ordföranden i MCL:s ungdomsförbund Harold Cepero, i en bilkrasch den 22 juli 2012 nära Bayamo, Kuba. KDU:s ordförande Aron Modig, som befann sig i samma bil, skadades lindrigt i kraschen. Bilen kördes av den spanske ungdomspolitikern Angel Carromero från Partido Popular. Den 30 juli höll kubanska myndigheter en presskonferens där Modig och Carromero sade att olyckan inte var ett attentat. Modig släpptes därefter, men Carromero dömdes till fyra års fängelse för dråp, vilket bekymrar Modig djupt. Modig kommenterar att Carromero inte körde vårdslöst, och att inga anhöriga till Payá eller Cepero har anklagat Carromero. Regimkritikern Elizardo Sanchez anser att det troligen handlar om en olycka beroende på att föraren körde för fort. Payás familj är däremot säkra på att Raúl Castros regim låg bakom kraschen och att Payás bil förföljts av en lastbil som slutligen tvingat in dem i ett skogsparti.

Referenser

Externa länkar 
 Varelaprojektet på spanska

Kubanska politiker
Mottagare av Sacharovpriset
Personer från Havanna
Födda 1952
Avlidna 2012
Män
Boeing 717

Boeing 717 är ett tvåmotorigt trafikflygplan som utvecklats ur MD-80-serien som tillverkades av McDonnell Douglas. Det var det sista planet som hade sitt ursprung i Douglas DC-9 som flög första gången år 1965. Typen är certifierad under benämningen MD-95, men marknadsförs under namnet Boeing 717. Flygplanet drivs av två Rolls-Royce BR715 turbofläktmotorer som är placerade längst bak på flygplanskroppen.

Efter att McDonnell Douglas köpts upp av Boeing 1997 döptes modellen om till Boeing 717-200.

Kunderna var bland annat Airtran Airways, Spanair och Hawaiian Airlines. Finska Blue1 meddelade våren 2010 att de köpt nio Boeing 717.

Flygplansmodellen tillverkades i 156 exemplar mellan september 1999 och maj 2006. Det sista planet levererades till Air Tran.

Incidenter
Boeing 717 har varit inblandad i fem incidenter, dock har ingen lett till något dödsfall. Inte heller har det inträffat någon "hull loss"-olycka, det vill säga en olycka där flygplanet fått så stora skador att det måste skrotas eller att det totalförstörs.

Referenser

Externa länkar 

Passagerarflygplan
Flygplan tillverkade av Boeing
Fredrik Matsson blir kär

Fredrik Matsson blir kär, är en svensk barnbok skriven av George Johansson och illustrerad av Anna Bengtsson. Den belönades 1994 med Elsa Beskow-plaketten.

Källor

Skönlitteratur 1994
Svenska barnböcker
Svenskspråkig skönlitteratur
Airbus A300

Airbus A300 var det första planet med Airbus som tillverkare och var världens första tvåmotoriga flygplan med två mittgångar. Planet är främst designat för medeldistansrutter med högt passagerartryck. Flygplanet är delutvecklat av McDonnell, som utvecklade motorfästena. Det kan ta upp till 361 passagerare, men i en uppdelning i första- och turistklass får det plats cirka 266 passagerare. Flygplanet lanserades i maj 1969 och flög för första gången i oktober 1972.

I början hette planet A300B4 och hade inga vingfenor och krävde en tremannabesättning. På 80-talet kom den uppdaterade versionen A300-600 med vingfenor och tvåmannabesättning då delar av cockpiten hade fått datoriserade instrument vilket gjorde flygmekanikern överflödig. Planet saknar dock Airbus berömda fly-by-wire-styrsystem som kom först med Airbus A320. I december 2005 var 546 flygplan levererade. Airbus A300 finns också i en fraktversion, Airbus A300F och även en specialversion som kallas Airbus Beluga. 

Idag flygs Airbus A300 av till exempel Iran Air, Thai Airways, Korean Air med flera. Fraktversionen flygs av t.ex. FedEx och UPS. Airbus A310 är en förkortad version av A300:an. Konkurrensen bestod främst av Boeing 767, som sålde bättre, främst tack vare bättre räckvidd för långdistansrutterna och för att Airbus var nykomlingar i flygplansbranschen vid tidpunkten vilket fick många flygbolag att föredra Boeing med sin längre erfarenhet. Även nyare Airbusmodeller kom att konkurrera med och ersätta A300, till exempel den modernare och bättre Airbus A340, som i sin tur snart ska ersättas av Airbus A350. A300 var dock ett mycket pålitligt, ekonomiskt och säkert flygplan redan från början. Produktionen upphörde i juli 2007 med sista leverans till FedEx.

Källor 
Airbus Gallery on www.airplanes.se
www.airliners.net
www.airbus.com

Passagerarflygplan
Flygplan tillverkade av Airbus
Göran Åhgren

Carl Göran Åhgren, född 9 maj 1950 i Sunne församling, Värmlands län
, är en svensk journalist, verksam som reporter på Sveriges Televisions nyhetsprogram Rapport. Han har arbetat vid Sveriges Television sedan slutet av 1970-talet som reporter, redaktör och programledare. Under flera år höll han i direktsändningen av offentliggörandet av nobelpriset i litteratur. Åhgren har vikarierat som korrespondent i USA och bevakat många stora nyhetshändelser liksom större idrottsevenemang som till exempel vinter-OS i Sarajevo och fotbolls-VM 2002 i Japan-Sydkorea.

2007 tilldelades Åhgren tidningen Resumés pris Guldkrattan.

Han studerade Rumänska på 1970-talet och har gjort ett stort antal nyhetsinslag, reportage och dokumentärer från Rumänien i SVT.

Åhgren testade i ett Rapportinslag år 2000 vad som händer om man blir skjuten av polisens elchockpistol. Inslaget visades senare som en del i programmet 100 höjdare på Kanal 5 och även i SVT:s Veckans brott 2017.

Den 31 maj 2017 gick Åhgren i pension, men gjorde även efter detta inhopp som vikarie.

Referenser

Noter

Externa länkar
Kaotiskt första dygnefter terrorattacken Journalisten 17 september 2001. Åtkomst 21 januari 2013.

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska TV-programledare
Män
Födda 1950
Levande personer
Personer från Sunne
DJ Ötzi

DJ Ötzi (egentligen Gerry Friedle), född 7 januari 1971 i St. Johann in Tirol, är en österrikisk DJ och sångare.

DJ Ötzis genombrott var låten "Anton aus Tirol" som rönte stor framgång i Tyskland, Österrike och Sydtyrolen. En annan stor hit var "Hey Baby" som spelades flitigt i kommersiell radio runt 2001–2002.

Diskografi

Singlar 
Anton aus Tirol
Gemma Biertrinken
Hey Baby
Anton aus Tirol Megamix
Tanz mit mir den Rehakles
Love Peace & Vollgas
X-mas time
Don't Haha
Live is Life
Today is the day
Not without us
Do Wah Diddy
Burger Dance
Servus die Wadln
Känguru Dance
Rehakles
7 Sünden
The Music Man
Ein Stern (...der deinen Namen trägt)

Album
2001: Love, Peace & Vollgas
2001: Never Stop The Alpenpop
2002: Today Is The Day
2002: Flying To The Sky
2004: Ich war immer der Clown
2007: Sternstunden

Externa länkar
DJ Ötzi Website
Das Lebenszeugnis des DJ Ötzi (katholisch.de)

Österrikiska diskjockeyer
Österrikiska sångare
Födda 1971
Män
Levande personer
Volkstümliche Musik
Beriev

Beriev Aircraft Company är en rysk flygplanstillverkare (ritbyråprefix Be), som har specialiserat sig på amfibieflygplan, men har även byggt om plan till AWACS som grundas på Iljusjin Il-76. Företaget grundades i Taganrog år 1934 av Georgy Mikhailovich Beriev (född den 13 februari, 1903) och sedan dess har företaget ritat och producerat 29 flygplansmodeller för civilt och militärt bruk, såväl som beställningsarbeten. Idag har företaget 3 000 anställda och utvecklar och tillverkar amfibieflygplan.
14 av de flygplan som Beriev har tagit fram har satts i serieproduktion och 228 flygvärldsrekord har slagits av piloter som flugit dessa flygplan. I november 1989 vann Beriev den ryska regeringens kvalitetspris som första försvarsmaterieltillverkare.

Berievs flygplan 
 Beriev Be-42 'Mermaid', det största multifunktionsamfibieflygplanet i världen.
 Beriev A-50 'Mainstay', en modifierad Iljusjin Il-76 'Candid' i AWACS-roll.
 Beriev Be-4 'Mug', parasollvingad flygbåt.
 Beriev Be-6 'Madge', flygbåt som används vid brandbekämpning.
 Beriev Be-8 'Mole', amfibieflygplan i passagerar/förbindelseroll.
 Beriev Be-10 'Mallow', amfibieflygplan som är jetdrivet.
 Beriev Be-12 'Mail', amfibieflygplan, liknande i funktion som Canadair CL-415 och som används för ubåtsjakt och är baserad på Be-6 'Madge.'
 Beriev Be-103 Bekas, ett lätt amfibieflygplan som används för passagerartransport, transport av medicinsk hjälp, patrull och turism.
 Beriev Be-200, ett stort amfibieflygplan som kan användas i många roller.
 Beriev Be-210, passagerarversionen av BE-200.
 Beriev Be-32, ett flygplan som används för varu/passagerartransport, patrull och expeditioner.
 Beriev A-42 PE, ett sjöflygplan för flygräddningstjänst, som använder turboproppfläktmotorer (propfan).

Föreslagna flygplan
 Beriev Be-101 ett en-motorigt sjöflygplan med 3 passagerare.
 Beriev Be-112 ett två-motorigt sjöflygplan med 27 passagerare.
 Beriev Be-2500 ett jättelikt sjöflygplan.

Externa länkar
Officiell webbplats
USA-avdelningen
Beriev Aircraft Corp. i Taganrogs affärslistning
Braxengräsväxter

Braxengräsväxter, Isoetaceae, är den enda nutida familjen i braxengräsordningen Isoetales.. Familjen beskrevs av  Barthélemy Charles Joseph Dumortier (som Isoetineae) 1829. och ordningen av Karl Prantl (som Isoeteae) 1874.

Familjen omfattar fyra nutida släkten:
Isoetes
Calamaria
Cephaloceraton och 
Isoetella
samt det fossila släktet Tomiostrobus från Trias.

Referenser

Lummerväxter