Mjölke (växt)

Mjölke, mjölkört eller rallarros (Chamaenerion angustifolium) är en flerårig ört i familjen dunörtsväxter. Namnen mjölke och mjölkört kommer av att växten har antagits befordra mjölkavsöndringen hos kor.

Habitat 
Mjölke finns i norra halvklotets tempererade områden. Den är vanlig längs banvallar, på hyggen och diken i hela Sverige, ända upp på kalfjället. På 1950-talet nådde den enligt en inventering i Jämtland 1 120 m; 2008 har den klättrat upp till 1 380 m. Oberoende undersökningar i Uralbergen, Alperna, Pyrenéerna och Jurabergen har visat liknande tendenser. Orsaken antas vara den globala uppvärmningen.

Utbredningskartor
 Norden 
 Norra halvklotet

Utseende 
Mjölkörten blir 50–150 cm hög och har rosa till rödvioletta blommor med fyra kronblad. Bladen är långa och smala, ganska mörka på översidan och ljusare under. Frökapslarna är rödbruna och varje kapsel innehåller mellan 300 och 400 mycket små frön. Sammanlagt kan en enda planta ge 80 000 frön. Fröna har små hår som hjälper dem att spridas med vinden. Den stora mängden frön och att växterna även sprider sig med rotskott gör att den kan bli ett ogräs.
Mjölkörten gav Christian Konrad Sprengel (1750–1816) en inblick i korspollineringens mekanismer; före hans upptäckt var korspollinering ett okänt begrepp.

Underarter 
Två underarter kan urskiljas:
 subsp. angustifolium - är diploid och har kala stjälkar och blad och mindre blommor. Den förekommer i de kallare delarna av utbredningsområdet  och är den underart som förekommer i Europa.
 subsp. circumvagum - är tetraploid och har finhåriga stjälkar och blad och större blommor. Den förekommer i de varmare delarna av utbredningsområdet.

Föda 
Rotstocken innehåller ca 16 % stärkelse. De mjuka och nästan vita rotstockarna som används, smakar väldigt beskt men kan ätas efter kokning. För att mildra den bittra smaken bör rotstocken rostas och förvällas innan kokning i nytt vatten. Man bör även dra bort rotstockens bruna mittsträng. Även skotten kan ätas efter kokning och har hög halt av vitamin C, men kolhydrathalten är låg. Mjölkört betraktas som en av de 14 viktigaste vildväxterna i en överlevnadssituation.

I Ryssland har mjölkörtens blad traditionellt torkats och använts som te. Växten heter på ryska иван-чай (Ivan-te) och drycken kallas sedan medeltiden koporje-te (копорский чай) efter fästningen Koporje (finska Kaprio) mellan Sankt Petersburg och Narva.

Bygdemål
I Svensk Flora (1755) tar Carl von Linné upp en del av blommans många namn. Ernst Rietz ger i Svenskt dialektlexikon (1862–1867) ytterligare några. Björn Collinders Ordhandboken är ännu en källa. Tabellen sorterad österifrån via norr till söder.

Notabelt är att almoka förekommer i litteraturförteckningen i artikeln Lulesamiska (Odhner).

Synonymer
Subsp. angustifolium

 Chamaenerion angustifolium (L.) Scop.
 Chamaenerion angustifolium Schur
 Chamaenerion angustifolium f. leiostylum Berlin
 Chamaenerion angustifolium f. pubescens (Haussknecht) M.Kitagawa
 Chamaenerion angustifolium var. intermedium (Wormsk. ex Seringer) Lange
 Chamaenerion angustifolium var. spectabile Simmons
 Chamaenerion exaltatum Rydberg
 Chamaenerion spicatum (Lamarck) S.F.Gray.
 Chamaenerion spicatum f. alba Cockerell	
 Epilobium angustifolium L.
 Epilobium angustifolium f. albiflorum (Dumort.) E.L.Rand & Redfield
 Epilobium angustifolium f. albiflorum (Dumort.) Haussknecht
 Epilobium angustifolium f. leucanthum T.Shimizu
 Epilobium angustifolium f. spectabile (Simmons) Fernald
 Epilobium angustifolium var. intermedium (Wormsk. ex Seringer) Fernald	
 Epilobium brachycarpum Leight nom. illeg.	
 Epilobium gesneri Vill. 	
 Epilobium gracile Brügger 
 Epilobium intermedium Wormsk. ex Seringer nom. illeg.
 Epilobium leiostylon Petermann	
 Epilobium macrocarpum Stephan 	
 Epilobium neriifolium H.Léveillé	
 Epilobium rubrum Lucé 	
 Epilobium salicifolium Clairv. nom. illeg.
 Epilobium salicifolium Stokes 	
 Epilobium spicatum Lamarck
 Epilobium spicatum f. albiflorum Britton nom. illeg.
 Epilobium spicatum f. albiflorum Dumort.
 Epilobium spicatum var. substenophyllum Rouy & E.G.Camus 	
 Epilobium variabile Lucé 	
 Epilobium verticillatum Tenore 	
 Pyrogennema angustifolium (L.) Lunell

subsp. circumvagum (Mosquin) Hoch 
 Chamaenerion angustifolium subsp. circumvagum (Mosquin) Moldenke 
 Chamaenerion angustifolium subsp. macrophyllum (Haussknecht ) S.K.Czerepanov 
 Chamaenerion angustifolium var. abbreviatum Lunell 
 Chamaenerion angustifolium var. canescens (A.W.Wood) Britton 
 Chamaenerion angustifolium var. platyphyllum Daniels 
 Chamaenerion danielsii (D.Löve) S.K.Czerepanov 
 Chamerion angustifolium subsp. circumvagum (Mosquin) Kartesz nom. illeg.
 Chamerion angustifolium var. canescens (A.W.Wood) N.H.Holmgren & P.K.Holmgren 
 Chamerion danielsii (D.Löve) S.K.Cherepanov 
 Chamerion platyphyllum (Daniels) A.Löve & D.Löve 
 Epilobium angustifolium f. macrophyllum Haussknecht 
 Epilobium angustifolium subsp. circumvagum Mosquin 
 Epilobium angustifolium subsp. macrophyllum (Haussknecht ) Hultén 
 Epilobium angustifolium var. abbreviatum (Lunell) Munz 
 Epilobium angustifolium var. canescens A.W.Wood 
 Epilobium angustifolium var. macrophyllum (Haussknecht ) Fernald 
 Epilobium angustifolium var. platyphyllum (Daniels) Fernald 
 Epilobium angustifolium var. pygmaeum Jepson 
 Epilobium danielsii . D.Löve 
 Epilobium platyphyllum (Daniels) A.Löve & D.Löve nom. illeg.
 Pyrogennema angustifolium var. abbreviatum Lunell

Källor

Externa länkar 
 

Dunörtsväxter
Mjölkesläktet
Mj Växtindex