kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Patrik Isaksson

Patrik Christian Isaksson, född 3 augusti 1972 i Essinge församling i Stockholm, är en svensk sångare, låtskrivare, gitarrist och pianist inom pop.

Isaksson, som är uppvuxen i Stockholmsförorten Husby, slog igenom 1999 med låten "Du får göra som du vill".

År 2006 ställde Isaksson upp i Melodifestivalen med bidraget "Faller du så faller jag", som dock inte nådde finalen. År 2008 ställde han återigen upp i festivalen med bidraget "Under mitt tunna skinn", som inte gick vidare från deltävlingen i Linköping. År 2016 deltog han tillsammans med Tommy Nilsson och Uno Svenningsson i Melodifestivalens andra deltävling. De kom på 7:e plats.

Isaksson medverkade i ett avsnitt av TV-serien Helt perfekt 2019.

Isaksson var 2001–2004 gift med TV-profilen Sofia Rågenklint. Tillsammans har de två söner.

Diskografi

Album

Singlar

Melodifestivalbidrag
Faller du så faller jag, 2006
Under mitt tunna skinn, 2008
Danska melodifestivalen 2012
Med Christian Bröns "Venter"
3'e plats.

Referenser

Externa länkar
 Patrik Isakssons webbplats

Deltagare i Melodifestivalen 2006
Födda 1972
Svenska gitarrister
Svenska låtskrivare
Svenska poppianister
Svenska popsångare
Män
Nackabor
Sommarvärdar 2000
Levande personer
Sångare från Stockholm
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska sångare under 2000-talet
Deltagare i Melodifestivalen 2008
Deltagare i Melodifestivalen 2016
Musiker från Stockholm
Club Nintendo Awards 2002

Club Nintendo Awards 2002 är en sammanställning av bästa Nintendo-spel 2002. (Spelet måste ha lanserats i Sverige under 2002).

Resultaten 
 Bästa grafik
 Star Fox Adventures
 Bästa ljud/musik
 Super Smash Bros. Melee
 Bästa handling
 Metroid Fusion
 Bästa spelfigur
 Samus Aran (Metroid Fusion m.fl.)
 Bästa minispel
 Home-Run Contest (Super Smash Bros. Melee)
 Bästa multiplayerspel
 Super Smash Bros. Melee
 Mest originella spel
 Pikmin
 Bästa/roligaste kommentar
 "Nobody ever brings me gifts anymore" (Warp Stone i Star Fox Adventures)
 Mest irriterande moment
 Tursamma tärningsslag av motståndarna (Mario Party 4)
 Bästa actionspel
 Star Wars: Rogue Squadron II: Rogue Leader
 Bästa fightingspel
 Super Smash Bros. Melee
 Bästa pusselspel
 Eggo Mania
 Bästa racingspel
 Wave Race: Blue Storm
 Bästa rollspel
 Golden Sun
 Bästa sportspel
 Tony Hawk's Pro Skater 4
 Bästa strategispel
 Advance Wars
 Bästa äventyrsspel
 Star Fox Adventures
 Bästa Game Boy-spel
 Metroid Fushion
 Bästa Nintendo Gamecube-spel
 Star Fox Adventures
 Bästa Nintendospel
 Super Smash Bros. Melee
 Metroid Fushion
 Super Mario Sunshine

Källor
 Club Nintendo Magazine nr 4 2003

Se även
 Club Nintendo Awards

Club Nintendo Awards
När verkligheten tränger sig på

När verkligheten tränger sig på från 1999 var Patrik Isakssons debutalbum. Det placerade sig som högst på tredje plats på försäljningslistan för album i Sverige.

Albumet släpptes i april 1999 och producerades av Anders Glenmark. Flera recensenter jämförde Isaksson med Uno Svenningsson. I Aftonbladet menade Håkan Steen att "Men i stort har Isaksson, likt många andra svenska singer-songwriterdebutanter, ännu inte riktigt hittat sitt språk och drar sina schablonvändor med eldar, vågor och lyckliga dagar." Östersunds-Postens recensent menade att "Sammantaget är Isakssons debut i alla avseenden så snygg att den inte går att avfärda."

Spår
Hos dig är jag underbar
Nell
Du får göra som du vill
Kom genom eld
Vågorna
Lycklig man
Lyckligare dagar
Kan du se mig
Längesen
Älskat för två
Inget kan gå fel

Listplaceringar

Referenser

Album av Patrik Isaksson
Svenska debutalbum
Musikalbum 1999
Svenskspråkiga musikalbum
Debutalbum 1999
Tillbaks på ruta 1

Tillbaks på ruta 1 utkom den 15 oktober 2001 och blev Patrik Isakssons andra studioalbum. Det här albumet beskriver han själv som det svåraste. På albumlistorna toppade det i Sverige, och låg som högst på åttonde plats i Danmark.

Albumet vann Rockbjörnen i kategorin "Årets svenska skiva".

Spår
Ruta 1 - 4:07
Tillbaks igen - 4:21
Aldrig mer - 4:22
Jag ber - 4:05
Hur kan du lova mig - 4:20
En sång om bättring - 2:52
Andetag - 4:10
Människor - 4:23
Välkommen hem - 4:07
Inre ro - 4:07 - 3:43
Tillbaks på ruta 1 - 4:23

Listplaceringar

Listföljd

Referenser 

Album av Patrik Isaksson
Musikalbum 2001
Svenskspråkiga musikalbum
Vi som aldrig landat

Vi som aldrig landat utkom 2004 och är Patrik Isakssons tredje studioalbum.

Albumet släpptes den 28 januari 2004. Den första singeln var 1985 som bland annat omnämner Bruce Springsteens konsert på Ullevi i juni 1985. Albumet placerade sig som högst på nionde plats på försäljningslistan för album i Sverige.

Isaksson hade samarbetat med producenten Anders Glenmark på sina första två album men detta album producerades istället av Peter Kvint som tidigare hade arbetat med The Ark och Eskobar. Han fick också hjälp av Peter LeMarc att skriva text.

Spår
1985
En chans till
Vi som aldrig landat
Innan dagen gryr
Kom med mig hem
Det kunde varit jag
Min tur
Balladen om ensamhet
Som på film
Låtsasvärld
Slå sig fri
Sommarrush

Listplaceringar

Referenser

Album av Patrik Isaksson
Musikalbum 2004
Svenskspråkiga musikalbum
Club Nintendo Awards 2003

Club Nintendo Awards 2003 är en sammanställning av bästa Nintendo-spel 2003. (Spelet måste ha lanserats i Sverige under 2003).

Resultaten 
 Bästa grafik
 Metroid Prime
 Bästa ljud/musik
 Metroid Prime och The Legend of Zelda: The Wind Waker (delad förstaplats)
 Bästa handling
 The Legend of Zelda: The Wind Waker
 Bästa spelfigur
 Link (The Legend of Zelda: The Wind Waker
 Bästa minispel
 Shine Theif (Mario Kart: Double Dash!!)
 Bästa multiplayerspel
 Mario Kart: Double Dash!!
 Mest minnesvärda scen
 Stämningen i Hyrule Castle The Legend of Zelda: The Wind Waker
 Mest irriterande moment
 Lååååånga textstycken (Golden Sun: The Lost Age)
 Mest störande titel på ett spel
 Spongebob Squarepants: Battle for Bikini Bottom
 Mest originella spel
 Warioware, Inc.: Minigame Mania
 Bästa actionspel
 Viewtiful Joe
 Bästa fightingspel
 Soul Calibur II
 Bästa pusselspel
 Super Monkey Ball Jr.
 Bästa racingspel
 Mario Kart: Double Dash!!
 Bästa rollspel
 Pokémon Ruby och Sapphire
 Bästa sportspel
 1080° Avalanche
 Bästa strategispel
 Advance Wars 2: Black Hole Rising
 Bästa äventyrsspel
 The Legend of Zelda: The Wind Waker
 Bästa Game Boy-spel
 The Legend of Zelda: A Link to the Past/Four Swords
 Bästa Nintendo Gamecube-spel
 The Legend of Zelda: The Wind Waker
 Bästa Nintendo-spel
 The Legend of Zelda: The Wind Waker
 Metroid Prime
 F-Zero GX och Mario Kart: Double Dash!! (delad tredjeplats)

Källor
 Club Nintendo Magazine nr 2 2004

Se även
 Club Nintendo Awards

Datorspel 2003
2003
Lista över ryska skådespelare

Lista över ryska skådespelare

A 
Aleksandr Abdulov
Choren Abramjan
Andrej Abrikosov
Oksana Akinsjina
Boris Andrejev
Aleksandr Antonov
Natalja Arinbasarova

B 
Boris Babotjkin
Muchtar Bachtygerejev
Donatas Banionis
Oleg Basilasjvili
Galina Beljajeva
Natalja Belochvostikova
Larisa Belogurova
Bogdan Benjuk
Zjanna Bitjevskaja
Jurij Bogatyrjov
Artjom Bogutjarskij
Natalja Bogunova
Sergej Bondartjuk
Aleksej Buldakov
Rolan Bykov

C 
Tjulpan Chamatova
Gregorij Chmara

D 
Oleg Dal
Ingeborga Dapkūnaitė
Marina Djuzjeva
Aleksandr Domogarov
Tatiana Drubitj
Dinara Drukarova
Jevgenij Dvorzjetskij
Armen Dzjigarchanjan

E 
Sergej Ejzensjtejn

F 
Leonid Filatov
Alisa Frejndlich

G 
Aleksandr Galibin
Zinovij Gerdt
Jevgenija Glusjenko
Vladimir Gostiuchin
Nikolaj Grinko
Ljudmila Gurtjenko

H 
Maya Hills

I 
Igor Ilinskij

J 
Jelena Jakovleva
Oleg Jankovskij
Oleg Jefremov
Gennadij Juchtin
Sergej Jurskij

K 
Aleksandr Kajdanovskij
Jurij Kajurov
Aleksandr Kaljagin
Dilorom Kambarova
Anna Kamenkova
Leonid Kanevskij
Nikolaj Karatjentsov
Mamuka Kikaleisjvili
Zinaida Kirijenko
Filipp Kirkorov
Alla Kljuka Schaffer
Tamara Kokova
Vladimir Konkin
Michail Kononov
Kirill Kozakov
Vladimir Kozel
Tamila Koulieva-Karantinaki
Savelij Kramarov
Aleksej Kravtjenko

L 
Marina Levtova

M 
Ljudmila Maksakova
Vladimir Masjkov
Oleg Mensjikov
Andrej Mironov

N 
Anna Nazarjeva
Marina Nejolova

O 
Bulat Okudzjava
Lilita Ozolina

P 
Irina Petjernikova
Aleksej Petrenko
Kirill Pirogov
Rostislav Pljatt
Alla Pugatjova

R 
Jekaterina Rednikova
Biken Rimova

S 
Ljudmila Saveljeva
Pjotr Sjelochonov
Valentin Smirnitskij
Innokentij Smoktunovskij

Vitalij Solomin
Jelena Solovej
Anastasia Stotskaja
Svetlana Svetlitjnaja

T 
Andrej Tarkovskij
Galina Tiunina
Nikolaj Tjerkasov
Sujmenkul Tjokmorov
Inna Tjurikova
Ljudmila Tjursina
Arkadij Tolbuzin
David Tuchmanov

U 
Jevgenija Uralova
Natalija Uzjvij

V 
Vera Vasiljeva
Lidija Velezjeva
Anastasija Vertinskaja
Vladimir Vysotskij

Z 
Georgij Zjzjonov

Skådespelare
 Lista
John Duncan

John Duncan, amerikansk performance- och ljudkonstnär. 

I Sverige är John Duncan kanske mest omskriven för sitt performanceverk Blind Date (1980) i vilket han har spelat in ljuden av ett samlag med ett kvinnligt lik, samt dokumenterat den vasektomioperation han genomgår kort efter den nekrofila akten.
Duncan förklarar det som en reningsprocess för att avsluta hans egen barndomstid som offer. Han ville så sitt sista frö i en död kropp och därefter inte kunna så mer, för att därmed sätta stopp för det faktum att många offer själva blir förövare. 
Duncan kritiserades hårt för detta verk under sitt sverigebesök 2002

John Duncan jobbar främst som ljudkonstnär med en fascination för lager, och har uppträtt världen över med sina suggestiva ljudvärldar.

Externa länkar
www.johnduncan.org

Amerikanska performancekonstnärer
Män
Hans Schäfer

Hans Schäfer, född 19 oktober 1927 i Köln, död 7 november 2017 i Köln, var en tysk fotbollsspelare. Han var den förste tyske landslagsspelaren att vara med i tre VM-slutspel. Under VM 1958 och 1962 var han lagkapten.

Meriter 
 VM i fotboll: 1954, 1958, 1962
 VM-guld 1954
 VM-semifinal 1958
 VM-kvartsfinal 1962
 Tysk mästare 1962, 1964

Källor

Externa länkar 
 Spelarbiografi om Hans Schäfer (svenska)

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i 1. FC Köln
Spelare i VM i fotboll 1954
Spelare i VM i fotboll 1958
Spelare i VM i fotboll 1962
Världsmästare i fotboll
Män
Födda 1927
Avlidna 2017
Falklandsräv

Falklandsräven (Dusicyon australis) var en på Falklandsöarna endemisk art i familjen hunddjur. Den bildar med den likaså utdöda arten Dusicyon avus släktet Dusicyon.

Beskrivning och habitat
Falklandsräven var det enda landdäggdjur som fanns på Falklandsöarna före människans ankomst 1690. Sedan tog människorna med sig får, kaniner och katter.

Landskapet på Falklandsöarna kännetecknas av klippiga områden som är täckta av några buskar, hedområden, buskskogar och gräsmarker. Nära havet förekommer även marskland.

Djuret hade en kroppslängd (huvud och bål) av ungefär 97 centimeter och en svanslängd av cirka 28,5 centimeter (mått från en individ). Den mjuka och tjocka pälsens färg var brunaktig på ovansidan med rödaktig eller vit skugga och undersidan var täckt av ljusbrun päls. Artens svans var yvig med en vit spets. Skallens form påminde mer om släktet Canis än om släktet Pseudalopex (på Sydamerikas fastland).

Det antas att födan utgjordes av pingviner och andra fåglar som ruvar på marken samt av sälar som vilade vid strandlinjen. Charles Darwin, som 1833 besökte öarna, beskrev falklandsräven som nästan tam och inte sällsynt. Andra besökare berättade att räven kom fram till tälten för att ta föda ur handen. Med den ökande fåraveln blev räven allt mer en konkurrent till den nya befolkningen och rovdjuret dödades med gift eller genom att sätta eld på grässtäppen. Sedan 1839 utdelade den brittiska förvaltningen premier för varje död räv. Året 1876, alltså 43 år efter Darwins vistelse på ögruppen, var falklandsräven utrotad.

Bakgrund
Det är inte klarlagt hur räven kom till ögruppen. Några zoologer antar att djuret infördes av urinvånare från Sydamerika (som skulle ha hållit djuret som ett sällskapsdjur), även om inget bevis finns för att ögruppen någonsin besöktes av dessa människor. En annan teori är att det fanns en landbrygga under istiden mellan Sydamerika och Falklandsöarna, så att djuret hade möjlighet att vandra dit; inte heller denna teori är bevisad.

En tredje teori är att vattenytan mellan kontinenten och ögruppen under senaste istiden som minst var cirka 20 kilometer bred, förhållandevis grund och tidvis istäckt. Därigenom skulle räven kunnat vandra över isen till öarna. Ett argument för denna teori är att inget annat landdäggdjur påträffats på Falklandsöarna. En vandring över is är svårare att klara av än en dito över (frusen) mark.

DNA-tester har visat att dess närmaste levande släkting är manvargen. En mycket närmare släkting är den utdöda Dusicyon avus som levde på fastlandet. Skillnaden i DNA ger en tidsberäkning som stödjer teorin om att falklandsräven vandrat dit under senaste istiden. Inget av dessa djur är egentliga rävar (Vulpes) eller vargar (Canis), utan egna typer av hunddjur.

Vid två tillfällen hölls falklandsrävar i London Zoo, men de levde bara några år.

Se även 
Rävar

Noter 

Rävar
Räv
Prins Knud av Danmark

Knud (danska: Arveprins Knud Christian Frederik Michael), född 27 juli 1900, död 14 juni 1976, arvprins av Danmark, andre son till Kristian X och drottning Alexandrine. Han var yngre bror till Fredrik IX.

Biografi

Prins Knud föddes på sina föräldrars sommarresidens, Sorgenfri slott, beläget vid den lilla floden Mølleåen i Kongens Lyngby norr om Köpenhamn på ön Själland i Danmark.

Han gifte sig 1933 med sin kusin prinsessan Caroline-Mathilde av Danmark, född 27 april 1912, död 12 december 1995. Deras fäder var bröder.

Barn:
 Prinsessan Elisabeth av Danmark, född 8 maj 1935, död 19 juni 2018, ogift, hade inga barn.
 Ingolf av Rosenborg, greve av Rosenborg, född prins av Danmark, född 17 februari 1940, gift, har inga barn.
 Christian, greve av Rosenborg, född prins av Danmark, född 22 oktober 1942, död 21 maj 2013, gift, hade tre döttrar.

Efter faderns död 1947 kom prins Knud att stå först i tronföljden efter sin bror, med titeln arvprins (arveprins). Detta eftersom den danska tronföljden var agnatisk och kung Fredrik IX endast hade döttrar.

Som en följd av att prins Knud, liksom hans äldste son Ingolf, allmänt ansågs lite tafatt samt på grund av den dåvarande kungafamiljens popularitet, ändrades tronföljdslagen 1953, och Danmark övergick, med retroaktiv verkan från agnatisk till kognatisk tronföljd.  Brodern Fredrik IX:s äldsta dotter, den då trettonåriga Margrethe, blev därmed tronföljare. Knud fick dock behålla titeln arvprins.

Utmärkelser
  Riddare av Serafimerorden, 26 september 1926.

Referenser

Källor

Externa länkar

Danska prinsar
Huset Glücksburg
Män
Födda 1900
Avlidna 1976
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Club Nintendo Magazine

Club Nintendo Magazine var en Nintendo-tidning på svenska som gav ut 4-8 nummer per år av Club Nintendo. Den innehöll bland annat spelnyheter, spelrecensioner, reportage och läsarsidor. En gång om året anordnades även Club Nintendo Awards och Nintendo-SM av Club Nintendo. Tidningen lades ner på grund av för få prenumeranter.

Historik 
Första numret av tidningen under titeln Club Nintendo Magazine kom ut i början av 1999. Innan dess hade tidningen hetat Club Nintendo. I december 2006 kom nr 43 ut, vilket blev det sista numret.

Utgivning
Utgivningen var i början 4 per år, ökade sedan till 6 per år för att sedan minska till 4 igen. Från och med juni/juli 2005 minskades antalet sidor per nummer för att det istället skulle komma fler tidningar per år. På framsidan till den tidningen stod det "Nu tio nummer per år" men det blev aldrig så och året därpå lades tidningen ned.

1999: 1, 2, 3, 4
2000: 1, 2, 3, 4
2001: 1, 2, 3, 4, 5, 6
2002: 1, 2, 3, 4, 5, 6
2003: 1, 2/3, 4, 5/6
2004: 1, 2, 3, 4
2005: 1, Juni/Juli, Augusti, September, Oktober, November, December
2006: 36 (Jan/Feb/Mar), 37 (Apr), 38 (Maj), 39 (Jun/Jul), 40 (Aug), 42 (Sep), 42 (Okt), 43 (Nov/Dec)

Totalt utgivning: 43 volymer, eller 50 nummer om man räknar dubbel-/trippelnummer som flera.

 
Företag i Kungsbacka
Svenska datorspelstidskrifter
Svenskspråkiga tidskrifter
Tidskrifter nedlagda 2006
Kråks skjutfält

Kråks skjutfält är ett militärt skjutfält som är beläget söder om Karlsborg och längs med Vättern.

Historik
Kråks skjutfälts nuvarande område upptogs från vikingatidens slut på 1000-talet och fram till början av 1950-talet av Kråks gods, vilket från 1773 och fram till exproprieringen av godset innehades av släkten Ehrenborg. Kråks herrgård flyttades i samband med skjutfälts-etableringen till museiparken vid nuvarande Västergötlands museum i Skara. Området och marken anskaffades ursprungligen med början 1942 när Skaraborgs regemente omorganiserades till ett pansarförband. Skjutfältet har sedan dess utvidgats under 1950- och 1970-talet och omfattar cirka 690 ha mark.

Verksamhet
Platsen är sedan 1942 övningsplats för bland annat Skaraborgs regemente (P 4) och Livregementets husarer (K 3).

Referenser

Noter

Externa länkar
Avlysningar för Skaraborgs regementes skjutfält

Svenska militära övningsfält
Toby

Toby är en tvåspråkig by i Korsholms kommun, Österbotten, fi.: Tuovila. Cirka 10 km utanför staden Vasa, Finland. Byn hade fram till 1980-talet en järnvägsstation. Järnvägsstationen är numera nedlagd och riven, och kvar finns endast dess lilla parkområde.

Toby stenbro går över Toby å och fungerar som trafikförbindelse mellan byarna Toby och Helsingby. Bron är den äldsta landsvägsbron av sten i Finland. Byggandet av bron påbörjades år 1780 och var färdigt följande år. I april 1969 utförde man reparationer på bron och förstärkte brovalven med bindjärn. Sommaren och hösten år 2009 gjordes en grundlig renovering av bron, där man reparerade kanterna - många kantstenar var spruckna och några hade fallit ner i ån - och säkrade brovalven med cementinjektioner. Den gamla asfalten togs bort, vägbanans grund förnyades och ny asfalt lades på. Man lät även uppföra räcken i järn, längsmed båda sidorna av bron.Grannbyar till Toby är: Helsingby, Karkmo, Veikars [utt. veickars], Runsor [utt. ronnsårr].

Korsholm
Toby stenbro

Toby stenbro i Korsholm i Österbotten är den näst äldsta stenbron som fortfarande är i bruk i Finland. (Esbo gårds bro från 1777 är äldre.) Bron blev färdig 1781 och är med sina konstfärdigt välvda öppningar ett bra exempel på dåtidens byggnadsteknik. Bron är gjord av kallmurad natursten och byggdes över en holme i ån, vilket möjliggjorde en konstruktion bestående av två kortare spann istället för ett långt. Den södra delen av bron består av två valv och den norra av ett. Bron är 85 meter lång och har en bredd på 5,5 meter.

1775 fattade landshövdingen beslut om att en ny bro skulle byggas över Toby å. Bron var en del av den viktiga vägen mellan Kristinestad och Vasa, och därför delade många socknar på kostnaderna för bygget: förutom Korsholm även Vörå, Storkyro, Ilmola, Lillkyro, Laihela, Lappfjärd och Lappo. Brobygget skedde 1780–1781 och antas ha genomförts av murarmästaren David Olander från Vasa med hjälp av byggmästare Thomas Rijf från Nykarleby socken.

Byggnadsprojektet var stort med dåtidens mått och konstruktionen väckte skepsis. Frågan var om valven skulle hålla då ställningarna togs bort. Arbetet sägs ha överlåtits åt två straffångar som lovades benådning om de lyckades riva ställningarna utan att bron rasade.

Toby stenbro är fortfarande i daglig användning med en viktbegränsning på 8 ton. Bron blev museibro 1982.

Referenser

Externa länkar 

Broar i Korsholm
Broar invigda 1781
Stenvalvbroar
1781 i Finland
Morrie Ryskind

Morrie Ryskind, född 20 oktober 1895 i Brooklyn, New York, död 24 augusti 1985 i Washington, D.C., var en amerikansk manusförfattare och dramatiker.

Filmografi som manusförfattare (i urval)

Externa länkar 

Amerikanska manusförfattare
Engelskspråkiga författare
Födda 1895
Avlidna 1985
Män
Edna Ferber

Edna Ferber, född 15 augusti 1885 i Kalamazoo i Michigan, död 16 april 1968 i New York, var en amerikansk journalist, romanförfattare och dramatiker.

Författarskap
Edna Ferber skildrade med förkärlek ensamstående arbetande kvinnor, bland annat i Emma McChesney & Co. (1915) och The girls (1921, svensk översättning 1926). Bland hennes övriga arbeten märks So big (1924, svensk översättning Hennes sons framgång 1925) och Cimarron (1930), som skildrar nybyggarlivet i Vilda västern.

Hennes roman Show Boat (1926) omarbetades till musikalen Teaterbåten (1927) av Jerome Kern och Oscar Hammerstein II, och flera andra av hennes romaner blev också film, som Cimarron (1931), Högt spel i Saratoga (1945) och Jätten (1956).

Utmärkelser
Ferber har en krater på Venus uppkallad efter sig.

Svenska översättningar 
 Hennes sons framgång (So big) (översättning Birgit Möller, Geber, 1925)
 Flickorna (The girls) (översättning Birgit Möller, Geber, 1926)
 Teaterbåten (Show boat) (översättning Birgit Möller, Geber, 1927) (Teaterbåten, översättning Majken Cullborg, Bra böcker, 1967) 
 Cimarron (anonym översättning, Bonnier, 1931)
 Kom och ta för er! (Come and get it!) (översättning Louis Renner, Bonnier, 1936)
 Högt spel i Saratoga (Saratoga trunk) (översättning Birgitta Hammar, Bonnier, 1942)
 Av fädernas ätt (Great son) (Bonnier, 1945)
 Jätte (Giant) (Nils Holmberg, Bonnier, 1953)
 Ispalatset (Ice palace) (översättning Sven Bergström, Bonnier, 1959)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Amerikanska journalister
Kvinnor
Födda 1885
Avlidna 1968
Personer från Kalamazoo
Zjanna Bitjevskaja

Zjanna Vladimirovna Bitjevskaja (ryska: Жанна Владимировна Бичевская), född 17 juni 1944 är en sovjetisk och rysk folkmusiksångerska, som ibland har jämförts med Joan Baez, hon har haft ett nära samarbete med den georgiske poeten Bulat Okudzjava.

Diskografi (urval) 
1994 – Господа офицеры
1997 – Слишком короток век
1997 – Любо, братцы, любо…
1997 – Жанна Бичевская поёт песни
1998 – Русская Голгофа
1999 – Песни Булата Окуджавы
1999 – Жанна Бичевская поёт песни Булата Окуджавы
2000 – Верую
2003 – Боже, храни своих
2004 – К-141
2005 – Белая ночь. Жанна Бичевская поёт песни
2007 – Я расскажу тебе... Романсы
2008 – Гори, гори, моя звезда
2010 – Засуха

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Diskografi på discogs.com
 Zhanna Bichevskaya and Russian Folk Music

Ryska sångare
Ryska folkmusiker
Musiker från Moskva
Kvinnor
Födda 1944
Levande personer
Korsholms kyrka

Korsholms kyrka (uttalas [Korshólm]) är församlingskyrka för Korsholms svenska församling. Byggnaden, som ligger i Gamla Vasa, ritades av Carl Fredrik Adelcrantz, byggdes mellan 1776 och 1786. Huset räknas som en av de bästa representanterna för den gustavianska stilen i Finland. och var ursprungligen hovrättsbyggnad.

Från hovrätt till kyrka
Efter Vasa stads brand år 1852 beslöts att staden skulle flytta närmare kusten. Hovrättsbyggnaden var en av de få som undgick den stora branden. I Vasa byggdes en ny kyrka och också hovrätten fick ett nytt hus. Den gamla hovrätten stod därför oanvänd. Då landskommunen ännu inte hade någon kyrka efter den förstörda gråstenskyrkan Sankta Maria från 1300-talet beslöt kejsaren att överlåta den till församlingen som kyrka. Ombyggnaden planerades av Vasas dåvarande länsarkitekt Carl Axel Setterberg och gjordes mellan åren 1862 och 1863. Fasaden bevarades men invändigt revs väggar och kyrkan försågs med innervalv. Klockstapeln byggdes av tegel från valven i den medeltida kyrkan. En av kyrkklockorna är gjuten av metallen från de gamla kyrkklockorna.

Bevarade föremål
Den altartavla som föreställer Jesus i Getsemane fanns i den förstörda kyrkan. Också takkronorna från 1700-talet, nattvardssilvret och en medeltida mässkrud kunde räddas.

Orgel
Den första orgeln byggdes av Th. Buchert från Valkjärvi och hade 21 stämmor. Den förnyades 1914 till en 25 stämmor. Den nuvarande orgeln togs i bruk 1972 och har 34 stämmor. Orgeln byggdes av Grönlunds orgelbyggeri i Sverige. Orgelfasaden är Bucherts ursprungliga fasad. 
Kyrkan restaurerade 1987. 

Den nuvarande kyrkan har inemot 900 sittplatser.

Noter

Källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Vasa
Byggnader ritade av Carl Fredrik Adelcrantz
Kyrkobyggnader invigda 1863
Österbottens historia
Kyrkobyggnader i Borgå stift
1863 i Finland