Kungsljus

Kungsljus (Verbascum thapsus L.) är en tvåårig ört i familjen flenörtsväxter.

Beskrivning
Första året bildas enbart blad. Andra året kommer en upp till 2 m hög, rak, hård stjälk, som på den övre tredjedelen avslutas med en smal spira med blommor. Spiran blir drygt 2 cm tjock.

Blommar juni — augusti, någon gång utsträckt ända till början av oktober.

Kungsljus överlever sällan till ett tredje år. Däremot kan vilande grobara frön i fröbanker klara sig i över 100 år. Ett extremfall var när man i en sådan bank hittade ett livskraftigt frö, daterat till 3 000 år f.Kr. 

Hela örtståndet är täckt av ett ljust, grågult ludd, som skyddar det mot uttorkning och skador från solstrålning. Detta ludd består av färglösa, mycket fina, men utspärrat greniga hår, varigenom växtens yta ser ut att vara överspunnen av en spindelvävslik beklädnad. Enstaka större grenhår, som kan ses med en vanlig lupp, höjer sig över det övriga luddet, och skyddar växten mot betning, eftersom dessa ytterst fina, men styva hår skadar betesdjurens mun. Detta lär sig djuren snabbt och ratar därefter kungsljus. Detta avskräcker emellertid inte getter.

Blomkronan är svagt olikbladig (zygomorf). I ståndarkransen är zygomorfismen tydligare i det att 2 av de 5 ståndarna är längre än de 3 återstående. De små är luddiga med gula hår, men inte de långa. I blomman en pistill, vars märke är klotformigt.

Kungsljusets blommor är protogyna, d v s pistillen är färdig och mogen innan ståndarknapparna öppnat sig. Detta är ett skydd mot självpollinering, som vore genetiskt ofördelaktigt. Blommorna är svagt välluktande.

Korspollineras av korttungade och långtungade bin. Om pollinering inte har inträffat under dagen kan självpollinering trots allt uppstå, när blomman sluter sig mot kvällen.

Bladen sitter som en rosett kring stjälken. De är naggade i kanten. De nedersta kan bli upp till 50 cm långa och 14 cm breda. De avtar successivt i storlek uppöver stjälken.

Bladen innehåller det giftiga ämnet iridoid catalpol, allra mest i unga blad.

Frukten är en kapsel,  lång, som innehåller många små svartbruna eller helt svarta, nätmönstrade, gropiga frön. Fröna övervintrar på marken, och gror så snart det blivit tillräckligt ljust på våren.

Ett enda stånd avger enorma mängder frön,  som lätt sprids av vinden. På detta sätt kan kungsljus etablera sig längs sträckor kilometervis och kan bilda grupper så tätt som 5,2 plantor/m2. I brandhärjade områden är kungsljus en pionjärväxt. 

Kromosomtalet är varierande: 30, 34, 36.

EPPO code: VESTH (Verbascum thapsus).

Underarter
Arten är mångformig. Följande underarter kan urskiljas:
 Verbascum thapsus subsp. thapsus L. — blomkronan blir  i diameter och ståndarna saknar hår. Exemplar med mer eller mindre vita blommor har kallats  Förekommer i en stor del av utbredningsområdet.
 Verbascum thapsus subsp. crassifolium (DC.) Murb.
 Verbascum thapsus subsp. giganteum (Willk.) Nyman — ståndarna är tätt vithåriga. De nedre bladen är tydligt vingade. Endemisk i Spanien.
 Verbascum thapsus subsp. montanum — blommorna blir  i diameter och ståndarna är glest håriga, åtminstone vid basen. De nedre bladen är svagt vingade med korta skaft. Förekommer i sydvästra Österrike och i Medelhavsområdet.

Under senare år har några andra underarter föreslagits, men deras status är osäker.

 Verbascum thapsus f. candicans House
 Verbascum thapsus subsp. langei Rivas Mart.  
 Verbascum thapsus subsp. litigiosum (Samp.) A.Galán & Vicente Orell.
 Verbascum thapsussubsp. martinezii (Valdés) A.Galán & Vicente Orell.
 Verbascum thapsus f. thapsus
 Verbascum thapsus L. subsp. thapsus
 Verbascum thapsus var. thapsus
 Verbascum thapsus'''var. valentinum (Burnat & Barbey) O.Bolòs & Vigo

HybriderVerbascum × duernsteinense Teyber
Verbascum × godronii Boreau, 1857Verbascum × kerneri Karl FritschFritsch, 1888
Verbascum × lemaitrei BoreauVerbascum × pterocaulon Franch., 1868
Verbascum × pterocaulon Nyman, 1881Verbascum × semialbum Chaub.
Verbascum × subalpinum Brügger, 1880Verbascum × thapsi L., 1763

Ogräs
Kungsljus betraktas på sina håll som ogräs eller till och med invasiv art och bekämpas med diverse metoder.

Kungsljus har en ganska kort pålrot, och i åkermark räcker plöjning för att kraftigt reducera kungsljus, men det är ofta svårt att med denna metod helt utrota den. Kungsljus är emellertid ljuskrävande, och därför kan val av skuggbildande grödor bidra till att göra det besvärligt för kungsljus.

Tidigt på våren har roten på nya plantor inte hunnit bli så lång, och då kan unga plantor dras upp för hand.

Larver från skalbaggen Gymnetron tetrum angriper fruktkapseln och kan eliminera upp till hälften av all frösättning. Detta har med viss framgång använts i Nordamerika för biologisk bekämpning av kungsljus.

Kemisk bekämpning av förstaårsbladen med 2 % glyfosat, triclopyr, C7H4Cl3NO3, och tebuthiuron, C9H16N4OS, har haft viss effekt. Detta måste mödosamt göras rent mekaniskt, planta för planta, eftersom alla de små håren hindrar sprutning med kemikalier upplösta i vätskor att nå bladen, som är målet.

Habitat
Stora delar av Eurasien. I Norden finns kungsljus ända upp till Norrbotten i Sverige, Trondheim i Norge och i sydligaste Finland.

Introducerad i Argentina, Australien (1890), Chile, Hawaii, Virginia (mitten av 1700-talet) och Nya Zeeland (1867). I dessa länder har kungsljus blivit invasiv.

Den har blivit så vanlig i de flesta av USA:s delstater att den i en flora på 1800-talet felaktigt angivits som ursprunglig.

Utbredningskartor
 Norden 
 På Hardangervidda i Norge upp till 

 Norra halvklotet 
 Ej ursprunglig i Nordamerika
 I södra Europa huvudsakligen Verbascum thapsus subsp. crassifolium. Gränslinje för detta inlagd i kartbilden.

Biotop
Kungsljus växer på torra, välbelysta platser, t ex steniga slänter, grusåsar, berghällar och öppna gläntor.

pH neutralt eller basiskt.

Regn 100 — 1 500 mm/år; gynnsammast 430 — 860 mm/år.

Etymologi
 Släktnamnet Verbascum förekommer som växtnamn redan hos Plinius och Scribonius Largus. Kan härledas från latin barbascum = skäggig, med syftning på att dessa arter ofta är håriga.

 Artepitetet thapsus kommer av grekiska thapsis eller thapsos, använt under romersk tid som namn på en växt från orten Thapsos (idag den viktiga hamnen Tapso) på sydöstra Sicilien

Användning
Namnet kungsljus lär komma av att man förr i tiden doppade vinterståndare av kungsljus i tjära och använde det som en fackla.

Enligt folkmedicin hjälper en dekokt på kungsljusblommor mot hosta.

Dekokt av blommor har använts mot katarrer. Blad i dekokt eller krossade kan läggas på sår och svullnader.

Rökning av blad har viss stimulerande verkan.

Kan användas för växtfärgning.

Prydnadsväxt i trädgårdar.

Torkade blommor har med namnet Flores Verbasci funnits i svenska farmakopén.

Kungsljus är Blekinges landskapsblomma.

Fiskafänge
Enligt Hoffberg: Anwisning til Wäxt-Rikets kännedom (1792) kan man stöta kungsljus eller dess frön, blanda med mjölk och därav forma små degklimpar som kastas i sjön. När fiskar i sjön ätit därav faller de i dvala och flyter till ytan med buken i vädret, så att de kan plockas upp med händerna.

Naturliga fiender
Mögelsporer av (Erysiphe cichoracearum) och rotröta, Phymatotricum omnivorum, Gymnetron tetrum.

Synonymer
Källor: 
 Verbascum thapsus subsp. thapsus
 Leiosandra cuspidata Raf., 1838
 Verbascum alatum Lam. nom. illeg., 1779
 Verbascum angustius Schrank ex Heinrich Adolph Schrader., 1809
 Verbascum bicolle F.W.Schmidt, 1794
 Verbascum bicolle Roem. & Schult., 1819
 Verbascum canescens Jord. ex Boreau, 1857
 Verbascum decurrens Stokes, 1812
 Verbascum elongatum Willd. nom. illeg. hom. non Moench1809
 Verbascum elongatum Moench, 1794
 Verbascum indicum Wall. ex Roxb. in Carey, 1874
 Verbascum linnaei Bercht. in Bercht. & Opiz, 1879 nom. illeg.
 Verbascum neglectum Guss., 1832
 Verbascum neglectum Deflers ex Sickenb., 1901
 Verbascum officinarum Crantz, 1766
 Verbascum pallidum Nees, 1819	
 Verbascum plantagineum Moris, 1827
 Verbascum pseudothapsiforme Rapin
 Verbascum schraderi G.Mey., 1836
 Verbascum simplex Hoffmanns. & Link, 1811	
 Verbascum simplex Labill., 1812
 Verbascum simplex Hoffmanns., Link & Murb., 1933, dscr. ampl.
 Verbascum spectabile Salisb., 1796 nom. illeg.
 Verbascum spectabile M.Bieb.
 Verbascum subalpinum Schur, 1866
 Verbascum subviride J.Lloyd & Foucaud
 Verbascum thapsus f. candicans House, 1924
 Verbascum thapsus subsp. neglectum (Guss.) Arcang. 	
 Verbascum thapsus var. glabrum Cariot & St.-Lag. 	
 Verbascum thapsus var. gymnostemon Rouy nom. illeg. 
 Verbascum thapsus var. pseudothapsiforme (Rapin) Rouy

 Verbascum thapsus subsp. giganteum (Willk.) Nyman Verbascum giganteum Willk., 1852

Verbascum thapsus subsp. montanum (Schrad.) Bonnier & Layens
 Leiosandra crassifolia (DC.) Raf., 1838		
 Thapsus montanus (Schrad.) Raf.
 Verbascum crassifolium DC. in Lam. & DC., 1805
 Verbascum crassifolium Hoffmanns. & Link, 1811	
 Verbascum dubium Roem. & Schult., 1819 nom. illeg.
 Verbascum macranthum Hoffmanns. & Link, 1811
 Verbascum macranthum Post, 1893 
 Verbascum montanum Schrad.
 Verbascum montanum Griseb., 1844
 Verbascum thapsus subsp. crassifolium (DC.) Murb. 	
 Verbascum thapsus subsp. semidecurrens Celak.
 Verbascum thapsus var. montanum (Schrad.) Cariot & St.-Lag. 	
 Verbascum thapsus var. montanum P.Fourn.
 Thapsus linnaei Opiz., 1852
 Thapsus schraderi Opiz., 1852
 Verbascum blattaria J.A.Schmidt nom. illeg. hom. non L., 1868
 Verbascum blattaria L., 1753
 Verbascum blattaria Vell., 1829 
 Verbascum intermedium Léman ex Roem. & Schult., 1819
 Verbascum intermedium Rupr. ex Pfund 
 Verbascum lanatum Gilib. nom. inval., 1772
 Verbascum lanatum Schrad.
 Verbascum majus Bubani, 1897
 Verbascum mas Garsault nom. inval., 1764,
 Verbascum salgirensis Soldano, 1991
 Verbascum thapsiforme Guss. nom. illeg. hom. non Schrad., 1813
 Verbascum thapsiforme Guss., 1827 
 Verbascum thapsoides Schrank ex Schrad., nom. illeg. hom. non L.
 Verbascum thapsoides L., 1767
 Verbascum thapsoides Vill., 1787
 Verbascum thapsoides Host, 1797
 Verbascum thapsoides Balb. ex Bluff & Fingerh., 1825
 Verbascum thapsoides Comolli
 Verbascum thapsum St.-Lag. nom. illeg. nom. illeg. non L., 1880
 Verbascum tapsus Neck.
 Verbascum visianianum Rchb.f., 1861

Fnöske
Kungljusets ludna blad har använts vid framställning av fnöske, även om det är tickor och framför allt fnösktickan som förknippas med fnösktillverkning. Fnöske är ett läderaktigt, lättantändligt material som framför allt framställts från olika tickor, men även annat liknande material. Fnösket har huvudsakligen haft tre användningsområden: eldslagning, sjukvård och kläder, men har främst förknippats med eldmakande.

Bilder

Se även
 Fnöske

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar
 Den Virtuella Floran 
 
 Wikipedia - Verbascum thapsus 

Landskapsblommor
Flenörtsväxter
Ku Växtindex