kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kunglig toilette

Kunglig toilette är en komedifilm av Lars Molin från 1986. Den är 59 minuter lång och barntillåten. Den har repriserats av SVT 1999 och 2005.

Handling
Filmen utspelar sig i en liten kommun dit kung Carl XVI Gustaf skall anlända på sin Eriksgata. Det blir hög press på kommunen med förberedelserna inför kungabesöket med sång, musik, mat, kulturella inslag och annat. Alla tycks ändå vara nöjda med att kungen ska komma, utom en - Egon Karlsson, vice kommunalråd och medlem i Republikanska klubben. Karlsson försöker få sin fru och sina partivänner inom Socialdemokraterna att avstyra det dyra kungabesöket men möts av oförståelse. Alla i kommunen ser fram emot besöket, inte minst ägaren till ortens stora industri som ser chansen att få affärsbekanta från Japan att besöka honom för att träffa drottning Silvia. 

Under de sista dagarna innan Eriksgatan uppstår dock en kris. Fabriken måste se till att det ska finnas toaletter tillgängliga för kungaparet under besöket. Ledningen tycker inte att fabrikens befintliga toaletter duger och uppdraget att i all hast få till två lyxtoaletter går till eriksgatemotståndaren Egon Karlsson, som driver en liten byggfirma. Toaletterna går bara att använda en gång, för avloppet slutar i en diskbalja. När den stora dagen är inne går saker och ting trots all planering snett. Det slutar med att kungaparets limousine får punktering och konvojen blir stående en bit från fabriken. Mottagningskommittén kan se kungaparet medan hjulet byts ut, men när det är gjort vänder konvojen och åker ifrån fabriken på grund av tidsbrist. 

I filmens sista scen går Egon Karlsson in i en av de specialbyggda toaletterna, och han hörs sjungandes "Internationalen".

Rollista
Gösta Bredefeldt - Egon Karlsson
Claire Wikholm - Ellinor
Bertil Norström - Göranson
Lars-Erik Berenett - kungen
Lennart R. Svensson - Frändfors
Helge Skoog - Boström
Ingvar Hirdwall - restaurangägaren
Peder Falk - Major Munk
Lasse Petterson - verkmästare
Sonja Hejdeman - drottningen
Christer Banck - stadsarkitekt
Stefan Ekman - kommunens tekniker
Margreth Weivers - ledare för Lottakåren
Anders Nyström - stadsträdgårdsmästare
Gunvor Pontén - kvinnoklubbens ordförande
Åke Lagergren - socialdemokrat
Ulla Akselson - socialdemokrat
Ulla Skoog - socialdemokrat
Kåre Santesson - sur man
Måns Westfelt - hovmarskalken
Helena Kallenbäck - körledare
Gunnel Fred - sekreterare
Michael Kallaanvaara - kökschef
Niels Dybeck - pappershandlare
Lars Hansson - kommunistisk ledamot
John Zacharias - mannen från hembygdsföreningen
Göthe Grefbo - kantor

Källor 
 (Rollista)

Externa länkar 
 
 

Filmer 1986
Filmer i regi av Lars Molin
Svenska komedifilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska TV-filmer
Sverige på film
Kungligheter på film
Aga Khan

Aga Khan är titel på den andlige ledaren (imam) för Indiens ismailiter (en gren inom islam), uppkommen på 700-talet, med cirka 15 miljoner anhängare världen över. Dess ledare anses vara ättlingar i rakt nedstigande led från profeten Muhammed genom dennes dotter Fatima.

Dynastin Aga Khan
Enligt den nizari-ismailitiska sekten var deras ledare Aga Kjhan I den 46: imamen i rätt nedstigande led från den förste imamen Ali, profeten Muhammeds svärson. Räknat från Aga Khan I består dynastin av följande kända personer:

Alfabetiskt ordnade
 Aga Khan I (1804–1881), 46:e imam
 Aga Khan II (1820–1885), 47:e imam
 Aga Khan III (1877–1957), 48:e imam
 Aga Khan IV (född 1936), 49:e imam
 Aly Khan (1911–1960)
 Sadruddin Aga Khan (1933–2003)

Släktträd
 Aga Khan I (1804–1881)
 Aga Khan II (1820–1885)
 Aga Khan III (1877–1957)
  Aly Khan (1911–1960)
 Aga Khan IV (född 1936)
 Sadruddin Aga Khan (1933–2003)
Imamer
Religiösa titlar
Ismailiter
Shane Filan

Shane Filan, född 5 juli 1979 i Sligo, är en irländsk artist och är medlem av musikgruppen Westlife.

Familj
Filan gifte sig den 28 december 2003 med Gillian Walsh. Paret har tre barn födda 2005, 2008 och 2010.

Källor

Födda 1979
Irländska popsångare
Irländska låtskrivare
Westlife
Män
Levande personer
Personer från Sligo
Sligo

Sligo (iriska: Sligeach) är en grevskapshuvudort i republiken Irland.   Den ligger i grevskapet Sligo och provinsen Connacht, i den norra delen av landet,  km nordväst om huvudstaden Dublin. Sligo ligger  meter över havet och antalet invånare är . Sligo är den näst största orten i provinsen Connacht (efter Galway).

Grevskapet är även känt för poeten William Butler Yeats grav i Drumcliffe. Många av W.B. Yeats dikter handlar även om personer och platser i Sligo. 

Tre medlemmar i pojkgruppen Westlife, Kian Egan, Shane Filan och Mark Feehily, kommer från Sligo.

Kringliggande samhällen:
Callry
Manorhamilton
Rosses Point
Strandhill
Tubbercurry

Källor

Externa länkar 
 

Orter i Sligo
Werner-Albrecht von und zu Gilsa

Werner-Albrecht von und zu Gilsa född 4 mars 1889 i Berlin död 8 maj 1945 i Litomĕřice nära Ustí nad Labem i Tjeckien (självmord). von Gilsa var en tysk militär och befordrades till generalmajor i februari 1941 och till general i infanteriet i juli 1943. Han erhöll riddarkorset av järnkorset juni 1940 och eklöven till riddarkorset i januari 1942.

von Gilsa var:
kommendant i olympiabyn vid Olympiska sommarspelen 1936
befälhavare för 9. infanteriregementet i Potsdam oktober 1936 - februari 1941
till förfogande för överbefälhavaren februari - april 1941
befälhavare för 116. infanteridivisionen april 1941 – maj 1943
befälhavare för LXXXIX. armékåren juni 1943 – november 1944
till förfogande för överbefälhavaren december 1944 - mars 1945
kommendant för försvarsområde Dresden mars  - maj 1945

Källor

Generaler i Nazityskland
Män
Födda 1889
Avlidna 1945
Personer från Berlin
Pojken som överlevde

Pojken som överlevde (original "A Man Named Dave") är den tredje och sista delen i Dave Pelzers trilogi. I denna bok skriver Dave om tiden då han blev misshandlad, men också om hur han växer upp och blir äldre. Han försöker komma över sina hemska minnen och publicera boken om sitt liv. 

Tidigare delar är Pojken som kallades Det och Pojken som inte fanns.

Referenser

Noter 

Amerikansk litteratur
Självbiografier
Skönlitteratur 2000
Hans Gollnick

Hans Gollnick född 22 maj 1892 i Gut Gursen i Kreis Flatow i Pommern (nuvarande Zlotow i Polen död 15 februari 1970 i Hamburg, var en tysk militär. Gollnick befordrades till generalmajor i juni 1941 och till general i infanteriet i oktober 1943. Han erhöll Riddarkorset av Järnkorset med eklöv i augusti 1943.

Biografi 
Gollnick gick in i armén 1912. Under första världskriget stred han i infanteriförband på östfronten och deltog i Tannenbergslaget 1914 där han sårades. Efter konvalescens kom han tillbaka till östfronten och tjänstgjorde huvudsakligen som bataljonsadjutant. Han erhöll under kriget med järnkorset av båda klasserna. Efter kriget fortsatte hans militära karriär inom infanteriet i Reichswehr. 

När 2. Infanterie-Division bildades den 1 oktober 1934 blev Gollnick bataljonsbefälhavare i ett av infanteriregementena. I oktober 1937 motoriserades regementet. I maj 1939 lämnade han sitt förband och fick istället befälet över ett motoriserat regemente i 20. Infanterie-Division. Han ledde detta regemente under invasionen av Polen 1939 och fälttåget i väst 1940. 

Under förberedelserna inför den tyska invasionen av Sovjetunionen, operation Barbarossa, fick Gollnick den 1 juni 1941 lämna sitt regemente för att istället placeras i befälsreserven. Samma dag befordrades han till generalmajor och ansågs redo för att leda större förband än regementen. I oktober fick han befälet över 36. Infanterie-Division och anlände till östfronten och det pågående slaget om Moskva. Gollnick fick den 21 november 1942 riddarkorset för sin divisions försvarsstrider i området kring Rzjev. 

Den 2 augusti 1943 stupade Hans Zorn, befälhavare för XXXXVI. Panzerkorps, och Gollnick fick ta hans plats. Han förlänades den 24 augusti med eklöven till sitt riddarkors för insatser som befälhavare för 36. Infanterie-Division. Gollnick ledde kåren till mitten av mars 1944 då han placerades i befälsreserven. Den 20 maj fick han sitt nästa befäl då han tog över XXVIII. Armeekorps. 

Gollnick stred i oktober 1944 med sin kår i Litauen men lyckades inte hindra de framryckande sovjetiska styrkorna från att nå Östersjön och därmed bilda Kurlandfickan. Gollnicks kår drog sig tillbaka till hamnstaden Memel. Där blev kåren belägrad. Memel blev betraktat som en fästning och Gollnick blev även fästningskommendant. 

Han var i brittisk krigsfångenskap januari – februari 1946.

Befäl 
Befälhavare för 76. infanteriregementet maj 1939 – juni 1941
Till förfogande för överbefälhavaren juni – oktober 1941
Befälhavare för 36. motoriserade infanteridivisionen oktober 1941 – augusti 1943
Befälhavare för XXXXVI. pansarkåren augusti 1943 – mars 1944
Befälhavare för XXVIII. armékåren mars 1944 – maj 1945
Försvarsmaktschef i försvarsområde Flensburg maj 1945 – januari 1946

Referenser
Lexikon der Wehrmacht

Generaler i Nazityskland
Män
Födda 1892
Avlidna 1970
Mottagare av Riddarkorset med eklöv
Tjalve IF Norrköping

Tjalve IF Norrköping är en idrottsförening i Norrköping nu verksamma inom friidrott och orientering. Föreningen grundades lördagen den 21 mars 1925 av ett antal medlemmar i KFUM:s gymnastik- och idrottsavdelning. Nuvarande . Föreningen bedriver verksamhet främst i Vrinneviskogen, på Borgsmo IP och i Stadium Arena. I försommartid arrangerar föreningen klassikern Vårruset som lockar tusentals kvinnor att springa 5 kilometer genom Norrköping. Föreningen anordnar och Grabb- och Tjejhalvan, Norrköpings Stadslopp samt NT-knatet.

Sedan 2017 är Tjalve IF Norrköping den enda kvarvarande friidrottsföreningen i Norrköping.

Bildande 
Föreningen bildades lördagen den 21 mars 1925 av ett antal medlemmar i KFUM:s gymnastik- och idrottsavdelning, vilka önskade vidareutveckla idrotten. Vid mötet, som besöktes av ett 30-tal personer, antecknade sig 27 av dessa som medlemmar i föreningen. Konstituerande sammanträde hölls måndagen den 30 mars.

Med tanke på föreningens strävan att arbeta efter ideella linjer valdes idrottsprästen och dåvarande komministern i Simonstorp, Sigfrid Sigland, till föreningens förste ordförande.

Namn 
På förslag till namn vid föreningens grundande 1925 var Örnen och Vale, men båda dessa namnförslag avslogs av Riksidrottsförbundet eftersom de var upptagna av andra föreningar. Det föreslag namn som sedan antogs var Gymnastik- och idrottsföreningen Tjalve. Namnet Tjalve togs från den nordiska mytologin, där Tjalve var namnet på asaguden Tors snabbfotade tjänare.

Föreningen bytte namn vid årsmötet 19 mars 2016 till Tjalve IF Norrköping från GoIF Tjalve (Gymnastik och idrottsföreningen Tjalve), då verksamheten inom gymnastik var obetydlig.

Organisation 
Föreningen består av två sektioner, friidrottsektionen och orienteringssektionen. Dessa två sektioner representeras av varsin styrelse som har till ansvar sektionsspecifika frågor. Frågor som rör föreningen, ekonomi samt andra gemensamma frågor ansvarar föreningsstyrelsen för som också är den enda juridiskt ansvariga styrelsen.

Tjalves regenter 2000-2018

Medlemsantal 2000 - 2014

Kända profiler 
 Ellinor Stuhrmann
 Ellinor Rosenquist
 Fabian Rosenquist
Joni Jaako

Källor

Externa länkar
www.tjalve.nu 
Sport i Norrköping
Sportklubbar bildade 1925
Friidrottsklubbar i Sverige
Orienteringsklubbar i Östergötland
Friedrich Gollwitzer

Friedrich Gollwitzer född 27 april 1889 i Bullenheim nära Würzburg död 25 mars 1977 i Amberg ca 60 km öster om Nürnberg. Tysk militär. Gollwitzer befordrades till generalmajor i oktober  1939 och till general i infanteriet i januari 1944. Han erhöll Riddarkorset av järnkorset i februari 1943.

Gollwitzer var:
befälhavare för 41. infanteriregementet oktober 1935 - november 1939
befälhavare för division 193 november 1939 – februari 1940
befälhavare för 88. infanteridivisionen februari 1940 – mars 1943
till förfogande för överbefälhavaren mars - juni 1943
befälhavare för LIII. armékåren juni 1943 – juni 1944
tillfångatagen 26 juni 1944 av sovjetiska trupper nära Vitebsk i nordöstra delen av nuvarande Vitryssland ca 40 km väster om Smolensk.

Gollwitzer var i sovjetisk krigsfångenskap juni 1944 – oktober 1955.

Generaler i Nazityskland
Män
Födda 1889
Avlidna 1977
Deltagare i slaget vid Kursk
Tyska generaler
The Dirty Three

Dirty Three är ett australiensiskt band som spelar instrumental rockmusik. De bildades 1993.

Medlemmarna är Warren Ellis, som spelar fiol, Mick Turner, som spelar elgitarr och Jim White som spelar trummor. De driver också ett eget skivbolag, Anchor & Hope, där Turner är huvudansvarig.

Diskografi 

 Sad and Dangerous (1994)
 Dirty Three (1995)
 Horse Stories (1996)
 Ocean Songs (1998)
 Lowlands (2000)
 You Are Whatever You Love (2000)
 She Has No Strings Apollo (2003)
 Cinder (2005)

Externa länkar 

Den officiella siten
Dirty Three
Slingbikini

En slingbikini är en variant av baddräkt, med så kallad stringbakdel eller "rumptråd", en tunn remsa som dras gömd mellan skinkorna (liksom hos en stringbaddräkt). En slingbikini har dessutom inga trådar e.dyl. på sidorna av kroppen, utan hålls endast fast i skrevet och kring halsen. Slingbikinin är en av de baddräktstyper som ibland kallas för monokini.

Externa länkar

Badkläder
Bergums församling

Bergums församling var en församling i Nylöse kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen låg i Göteborgs kommun i Västra Götalands län och ingick i Angereds pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Angereds församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen ingick till 27 oktober 1865 i ett pastorat där (Stora) Lundby församling var moderförsamling, undantaget från början av 1600-talet till 1693 då denna församling var annexförsamling i pastoratet Angered och Bergum. Från 27 oktober 1865 till 1962 var församlingen åter annexförsamling i pastoratet Angered och Bergum för att därefter till 1967 vara annexförsamling i pastoratet Stora Lundby, Östad och Bergum. Från 1967 till 2014 var den ännu en gång annexförsamling i pastoratet Angered och Bergum som från 2012 även omfattade Gunnareds församling. Församlingen uppgick 2014 i Angereds församling.

Kyrkor 
 Bergums kyrka

Areal
Bergums församling omfattade den 1 november 1975 (enligt indelningen 1 januari 1976) en areal av 57,1 kvadratkilometer, varav 55,7 kvadratkilometer land.

Se även 
 Bergum
 Bergums socken

Källor 

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Historiska församlingar i Göteborg
Manasses bön

Manasses bön är en judisk eller möjligen en kristen skrift vars ålder är svårbestämd men troligen tillkommen vid tiden kring vår tideräknings början. Den räknas i protestantisk tradition som en apokryfisk bok och finns i Tillägg till Gamla Testamentet. I romersk-katolska kanonen förekommer den inte, men den har traditionellt funnits med i Vulgata-bibeln som en bilaga, tillsammans med andra apokryfa texter, och används inom katolska Kyrkans liturgi. Boken innehåller en 15 verser lång bön som tillskrivs Manasse, kung i Juda rike på 600-talet f Kr.

Bakgrund 
I Andra Krönikeboken kapitel 33 beskrivs hur kung Manasse utför en mängd handlingar i strid mot Mose lag och visar en stor trolöshet mot den gud som utvalt det folk som Manasse är kung över. Efter ett anfall av den assyriske kungen armé förs Manasse bort till Babylon. Där ångrar han sig och ber en bön om förlåtelse, och "Herren lät sig bevekas och lyssnade till Manasses bön" (v 13). Någon sådan bön finns dock inte i Krönikeboken utan i v 18 hänvisas till "Israels kungars krönika" och i v 19 till "hans siares krönika". Manasse blir så småningom frigiven och återinsatt som kung i Juda, där han försökte gottgöra sina förbrytelser.

Handskrifter 
Det anses troligt att någon velat komplettera Krönikebokens text med hur bönen löd. Den är troligen skriven på grekiska och finns inte med i äldsta handskrifterna till den Septuaginta. I de flesta senare handskrifterna finns den dock med, ibland placerad i anslutning till Krönikeböckerna, ibland i anslutning till Psaltaren.

Senare värderingar 
Martin Luther uppskattade skriften och tog med den som den sista av de skrifter han placerade mellan Gamla och Nya Testamentet. På det sättet har den kommit in i evangelisk tradition av så kallade apokryfer. Delar av den ingår i Svenska kyrkans nuvarande evangeliebok.

Externa länkar 
 
 Det är 1921 års översättning av Manasses bön och Fjellstedts förklaringar till bönen.
 Bibel 2000 översättning.http://www.bibeln.se

Källor 
 Natinalencyklopedin
 En bok om Gamla Testamentet av Bertil Albrektson och Helmer Ringgren, 5 uppl, 1995
 Svenskt bibliskt uppslagsverk, 1 uppl, 1952
 Larsolov Eriksson: De glömda böckerna, 1999

Se även 
Gamla Testamentets kanon

Tillägg till Gamla testamentet
Gamla testamentet
 *
Warren Ellis (musiker)

Warren Ellis, född 14 februari 1965 i Ballarat, Victoria, är en australisk musiker och kompositör. 

Ellis är medlem i bandet The Dirty Three och har sedan 1995 varit en av The Bad Seeds i gruppen Nick Cave & The Bad Seeds.  Även tidigare samarbetade han med Nick Cave i diverse sammanhang. Ellis har gett ut soloalbumet Three Pieces for Violin (2002).

Ellis spelar framförallt fiol, men även synt, flöjt, mandolin, dragspel och bouzouki.

Han har bland annat tillsammans med Nick Cave komponerat soundtracket till filmen Mordet på Jesse James av ynkryggen Robert Ford.

Australiska kompositörer
Australiska violinister
Violinister under 1900-talet
Violinister under 2000-talet
Australiska musiker under 1900-talet
Australiska musiker under 2000-talet
Födda 1965
Levande personer
Män
Ugo Tognazzi

Ugo Tognazzi, född 23 mars 1922 i Cremona i Lombardiet, död 27 oktober 1990 i Rom i Lazio, var en italiensk skådespelare. Han var far till skådespelarna Ricky Tognazzi och Gianmarco Tognazzi, samt regissören och producenten Thomas Robsahm.

Filmografi i urval 

 (delen Gli italiani si voltano)

 (RoGoPaG)
 (I Knew Her Well)

 ("Det gamla gänget - Del 2")
 ("Det gamla gänget - Del 3")

Externa länkar 

 
 

Italienska skådespelare under 1900-talet
Födda 1922
Avlidna 1990
Män
Personer från Cremona
Mick Harvey

Michael John "Mick" Harvey, född 29 augusti 1958 i Rochester i Victoria, är en australisk musiker, sångare, kompositör och musikproducent.

Mick spelar gitarr, synt och trummor men även till exempel orgel, basgitarr, hammondorgel och slagverk. 

Mick träffade Nick Cave när de bägge gick på högstadiet i Australien. Tillsammans bildade de The Boys Next Door ihop med Phill Calvert och Tracy Pew. Senare tillkom även Rowland S. Howard. 1980 flyttade bandet till London och bytte namn till The Birthday Party. Två år senare flyttade man till Västberlin. Bandet splittrades strax därefter. Harvey blev kvar i Tyskland och nybildade bandet Crime & The City Solution ihop med Simon Bonney. Han spelade även i Howards band, These Immortal Souls.

Mick Harvey var en av ursprungsmedlemmarna i Nick Cave & The Bad Seeds, där han tjänstgjorde som Nick Caves högra hand under 25 år. I januari 2009 lät han meddela att han skulle lämna The Bad Seeds. Han ersattes snart med Ed Kuepper.

Harvey har släppt sju soloalbum: Four (Acts of Love) (2013), Sketches from the Book of the Dead (2011), Three Sisters – Live at Bush Hall (2008), Two of Diamonds (2007), One Man's Treasure (2005), Pink Elephants (1997) samt Intoxicated Man (1995). Utöver detta har han samarbetat med bland andra PJ Harvey, Anita Lane och Die Haut. Han har även gjort soundtrack till ett flertal filmer.

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Födda 1958
Australiska kompositörer
Australiska sångare under 1900-talet
Män
Levande personer
Australiska sångare under 2000-talet
Ipecac Recordings

Ipecac Recordings är ett oberoende skivbolag i Orinda, Kalifornien. Det grundades 1999 av Greg Werckman och Mike Patton i Alameda, Kalifornien.

Ursprungligen skapades skivbolaget för att släppa Fantômas första album. Nuförtiden distribuerar de många andra artister, till exempel Ennio Morricone, Steroid Maximus.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1999
Murderdolls

Murderdolls är ett amerikanskt horrorpunkband med influenser som Kiss, Alice Cooper, Mötley Crüe, Twisted Sister.

Historia

Grundandet
Idén till bandet föddes hos Slipknot-trummisen Joey Jordison innan Slipknot slog igenom. När Slipknot var på turné 1999 träffade Joey Jordison dåvarande Dope-gitarristen Tripp Eisen och Wednesday 13 på bas. Det tog däremellan ett tag innan det hände något eftersom samtliga var upptagna med sina respektive band men 2002 tog projektet fart.

Joey träffade inte Wednesday förrän den dag de klev in i studion. Wednesday fick byta från bas till sång. Eric Griffin på bas och Ben Graves på trummor anslöt sig till bandet. Bandet gjorde ett par spelningar innan Tripp Eisen beslöt sig för att lämna bandet för att ägna sig åt Static-X, han ersattes av Acey Slade närmast från bandet Dope och den sättningen var den befintliga tills att bandet lades på is 2004.

Beyond the valley of the Murderdolls och bandets upplösande
Första skivan hette Beyond the valley of the Murderdolls och två singlar släpptes, Dead in Hollywood och en helt omarbetad version av Billy Idols White Wedding. Videor gjordes till båda singlarna. Skivan har sen den kom ut 2002 släppts i tre olika versioner. Murderdolls var förband åt det brittiska Heavy Metal bandet Iron Maiden under en konsert i Sverige sommaren 2003 på Stockholms Stadion.

Bandet upplöstes då Joey Jordison återvände till Slipknot för att spela in Vol.3 -The Subliminal Verses. Wednesday 13 startade en egen karriär med soloalbumet Transylvania 90210: songs of death, dying, and the dead. Innan han började i Murderdolls spelade han gitarr och sjöng i horrorpunkbandet Frankenstein Drag Queens From Planet 13. Acey Slade startade Trashlight Vision, Ben Graves spelar i sitt nya band AntiProduct under det nya artistnamnet bladerunner. Eric Griffin turnerade med Wednesday 13 i hans soloprojekt, men slutade för att spela med Synical igen. 

Bandet återförenades och gav 2010 ut albumet Women and Children Last.

Diskografi 
Beyond the Valley of the Murderdolls 2002
Beyond the Valley of the Murderdolls (special edition)2008
Women and Children Last 2010

Medlemmar

Wednesday 13 (sång)
Joey Jordison (gitarr, sång)
Jack Tankersley (basgitarr)
Racci Shay  (trummor)
Roman Surman (gitarr)

Tidigare medlemmar
Joey Jordison (gitarr, sång)
Eric Griffin (basgitarr)
Ben Graves  (trummor)
Acey Slade (gitarr)

Externa länkar
Fan hemsida
Welcome To My Nightmare

Amerikanska punkband
Musikgrupper bildade 2002