kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hockey Canada


Hockey Canada, tidigare Canadian Hockey Association (CHA), startades 1914 och är den styrande organisationen för ishockey i Kanada. Förbundet består av tretton medlemsförbund som i sig organiserar amatörishockey i respektive provins och/eller territorium.

Medlemsförbund
Följande förbund är medlemmar inom HockeyCanada:

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Hockey Canadas webbplats
 Kanada på IIHF:s webbplats
José Sócrates

José Sócrates Carvalho Pinto de Sousa , född 6 september 1957 i Vilar de Maçada i distriktet Vila Real, är en portugisisk politiker och Portugals premiärminister mellan 2005 och 2011.

Sócrates är civilingenjör och har licentiatexamen. Han är medlem av Partido Socialista, Portugals socialdemokratiska parti, sedan 1981, och har varit parlamentsledamot sedan 1987.

1995 fick han, under António Guterres, sin första post i Portugals regering. Han utsågs två år senare till idrotts- och ungdomsminister, och ansvarade för organiseringen av fotbolls-EM 2004, och 1999 till miljöminister. Efter valet 2002 utträdde han ur regeringen och ingick i oppositionen. När Ferro Rodrigues avgick som partiledare 2004, valdes han till efterträdare med stor majoritet. Den 12 mars 2005 valdes han till landets premiärminister och efterträdde Pedro Santana Lopes.

Under andra halvåret 2007 var Sócrates ordförande för Europeiska rådet. Den 23 mars 2011 lämnade Sócrates in en avskedsansökan till Portugals president till följd av att regeringens förslag till ytterligare ekonomiska åtstramningar inte erhöll stöd från landets parlament. Efter att ha förlorat parlamentsvalet den 5 juni 2011 avgick han även som partiledare för Partido Socialista.

Sócrates är skild och har två barn.

Se även
Regeringen Sócrates I
Regeringen Sócrates II

Externa länkar 
 Primeiro-Ministro Portal do Governo – Portugals regerings webbplats

Portugals regeringschefer
Portugals idrotts- och ungdomsministrar
Portugals miljöministrar
Portugisiska socialdemokrater
Portugisiska politiker under 2000-talet
Europeiska socialdemokratiska regeringschefer
Födda 1957
Levande personer
Män
Käpp

Käpp är ett avlångt föremål oftast med runt eller kvadratiskt tvärsnitt, oftast av trä eller bambu, 2–3 cm tjockt och upp till ett par meter långt. En käpp kan vara naturvuxen eller tillverkad. Käppar används för en rad olika ändamål, som stöd för människor eller växter, för stakning i samband med byggnation eller alpin utförsåkning och annat. En käpp kan ingå i en konstruktion, exempelvis lekföremålet käpphäst.

Exempel

Käpp är ett redskap som personer med gångsvårigheter, så som äldre, kan använda sig av som stöd. Blinda kan använda en vit käpp för att känna av eventuella hinder i sin väg. En promenadkäpp eller vandringsstav kan användas även av personer utan gångsvårigheter; de har blivit mindre vanliga men kan förekomma vid exempelvis vandring i kuperad terräng. I äldre tider var spatserkäpp i kostbara material och gärna med till exempel silverkrycka att hålla i ett vanligt attribut för välbeställda modemedvetna herrar i alla åldrar.

Käpp kallas ofta också inom alpin utförsåkning stavarna som placeras ut i till exempel en slalombana för åkarna att svänga runt på sin färd. Käpparna är vikbara så att man ska kunna tackla dem, d.v.s. gena med överkroppen innanför käppen medan fötterna och skidorna passerar på rätt sida. Käpparna skruvas fast i snön med ett redskap kallat skruvjärn efter att ett hål har borrats för käppen med en borrmaskin.

Käpp har även använts vid aga, se rotting.

Se även
 Rollator
 Krycka

Referenser 

Nyttoföremål
Coluccio Salutati

Coluccio di Pierio di Salutati, född 1331 i Toscana, död 4 maj 1406, var en italiensk (florentinsk) humanist, filosof och kansler.

Han är främst känd för sin tolkning av Cicero, där han kom till en annan slutsats än Petrarca. Framför allt fokuserade Salutati på att i Cicero se ett ideal för att kombinera det aktiva livet med det kontemplativa. Dessa tankar har bevarats för eftervärlden genom hans brev, som publicerades 1891 av Novati ("Epistolario"). Av en händelse råkade han även upptäcka en samling brev av Cicero 1389.

Som litteraturhistoriker gjorde han insatser genom att bevisa att Cicero inte är författaren till De differentiis, men han högg även i sten genom att påstå att Seneca tragöden var en annan än Seneca filosofen. Under sina sista år verkade han för yngre mäns bildning, och han samlade en krets intellektuella omkring sig: Leonardo Bruni, Niccolò Niccoli, Poggio Bracciolini och Pier Paolo Vergerio. Han inrättade även 1396 en tjänst i grekiska vid universitetet, vilken var unik i Europa. Den förste som innehade den tjänsten var Manuel Chrysoloras (c 1353-1415), och tjänsten var egentligen skräddarsydd för honom.

Bland hans litterära alster, De fato et fortuna, ”De religione et fuga saeculi” och ”De nobilitate legum et medicinae”, har endast den sistnämnda blivit publicerad, och de är svåra att finna. Han utgav på äldre dagar en skrift, De tyranno", där han likt Dante försvarar Julius Caesars slag av monarkism, fastän han i brev talar för republiken.

Hans berömdhet vilar på det inflytande han hade över sin samtids kultur i egenskap av Florens högste ämbetsman och humanist. Att synen på det latinska språket förändrats har varit avgörande för att han i perioder fallit i glömska, något redan Pius II kunde konstatera.

Salutati, jämte italienaren Poggio Bracciolini (1380–1459), utvecklade typsnittet antikva, som är en efterbildning av de så kallade romerska typerna. De försökte införa antikvan i stället för den gotiska stilen (munkstilen) och antikvan är förknippad med Florens, där den fick sitt genomslag. Detta typsnitt kan bland annat även kallas humanistisk antikva eller humanistisk stil.

Se även 
Antikva

Källor

Externa länkar 
Mikael Hörnqvist: Renässanshumanismen
Biografi på New Advent 

Florentinska filosofer
Renässansens filosofer
Födda 1331
Avlidna 1406
Män
Nejlikerevolutionen

Nejlikerevolutionen () eller 25 april-revolutionen var en revolution i Portugal 25 april 1974. Den störtade den auktoritära Estado Novo-regimen, som styrt landet sedan 1926, och banade vägen för ett demokratiskt Portugal.

Historik

Bakgrund
Den 28 maj 1926 tog militären makten i en militärkupp och gjorde Portugal till en militärdiktatur, tidvis kallad fascistisk med hänvisning till det samtida Italien och Tyskland. Ekonomiprofessorn António de Oliveira Salazar blev landets finansminister 1928, och avancerade till premiärminister 1932. Marcelo Caetano efterträdde honom som premiärminister och landets ledare 1968 och kvarstod som sådan fram till Nejlikerevolutionen.

Socialister och liberaler ville införa demokrati i landet. Revolutionen startade som en militärkupp organiserad av oppositionella militärofficerare inom organisationen MFA.

Förlopp
Kuppmakarna fick snabbt oväntad hjälp från en folklig kampanj med civilt motstånd som i slutändan ledde till Estado Novo-regimens fall samt Portugals tillbakadragande från sina afrikanska kolonier. Namnet "Nejlikerevolutionen" kommer från det faktum att nästan inga skott avlossades. Revolutionen var näst intill oblodig då bara fyra människor dog. Genom att ge regimens soldater nejlikor övertygade de fredliga revolutionärerna och frihetskämparna soldaterna att inte skjuta. När folket gav sig ut på gatorna för att fira diktaturens fall och slutet på kriget i kolonierna, satte man nejlikor i gevärspiporna och på arméuniformerna.

Efterspel och följder
En vecka efter revolutionen firade folket sin frihet på 1 maj, och i Lissabon hörde över en miljon människor revolutionens ledare Álvaro Cunhal och Mário Soares tala. En självförvaltning av ekonomin påbörjades, med flera tusen kollektiviseringar av industri och jordbruk.

Den 25 april 1975 hölls det första fria valet i landet.

Portugal firar 25 april som Frihetsdagen, som ett minne av Nejlikerevolutionen.

En annan viktig aspekt var att Portugal lämnade sina kolonier. Alla blev snabbt självständiga förutom Östtimor (som 1975 blev ockuperat av Indonesien och först långt senare fick sin självständighet) och Macau (förblev portugisiskt till 1999).

Källor

Externa länkar

 Phil Mailer, "Portugal – The Impossible Revolution?" (Alla 16 kapitel samt introduktion av Maurice Brinton)

1974 i Portugal
Politikåret 1974
Portugals politiska historia
Revolutioner
Yumi, Yumi, Yumi

Yumi, Yumi, Yumi är Republiken Vanuatus nationalsång. Namnet betyder "vi, vi, vi" ("you me") på ögruppens kreolspråk bislama.

Referenser

Noter 

Nationalsånger i Oceanien
Kultur i Vanuatu
Poul Borchsenius

Poul Borchsenius, född 7 juli 1897 i Odense, död 6 mars 1983 i Randers, var en dansk präst och författare. Han var präst i Randers 1937-1962 och motståndsman under den tyska ockupationen av Danmark under andra världskriget, där han verkade för evakueringen av de danska judarna. Han uppmanades av britterna att själv fly till Sverige, där han var 1943-1945 och bland annat var fältpräst för den danska brigaden. Borchenius har skrivit ett flertal böcker om judarnas historia.

Under åren 1950 till 1960 gav han ut sex böcker som täcker det judiska folkets historia från Jerusalems förstörelse år 70 e.Kr. till staten Israels grundande: Sol stå stilla, Stjärnans son, De tre ringarna, Bakom muren, Brustna länkar och Och det var morgon. I något koncentrerad utgåva gavs dessa sedan ut som Den långa vandringen på 1970-talet.

Bibliografi 
1947 - Sabotageprästen
1950 - Sol stå stilla (svensk översättning 1952, originaltitel Sol stat stille)
1952 - Stjärnans son (svensk översättning 1954, originaltitel Stjernesønnen)
1954 - De tre ringarna (svensk översättning 1954, originaltitel De tre ringe)
1956 - Sju år för Rakel
1956 - Ben Gurion, det moderna Israels skapare
1957 - Bakom muren (originaltitel Bag muren)
1958 - Brustna länkar (originaltitel Løste lænker)
1960 - Och det var morgon (originaltitel Og det blev morgen)
1961 - Seger trots allt - Ur antisemitismens historia
1967 - Israel
1969 - Kan Israel överleva
1970 - Belägrat Israel
1971 - Den Evige Juden
1972-1973 - Den långa vandringen (två delar)
1977 - Sød vin og galde (självbiografi)

Källor 

Danska författare
Danska präster
Män
Födda 1897
Avlidna 1983
Varmfront

Varmfront kallas varma luftskikt som följer efter kalla luftskikt i ett lågtryckssystem. 

Luftens temperatur varierar mycket mellan olika platser på jorden, några med varm och några med kall luft. Gränsen mellan sådana luftmassor kallas fronter. Om varm luft tränger bort kallare luft kallas det varmfront. Eftersom varm luft är lättare (lägre tryck än omgivande luft) än kall luft (högre tryck än omgivande luft) så kan den varma luften lätt glida över den kalla och får därför stor lutning och förebådas i god tid av fjädermoln som sedan tätnar till slöjmoln och sjunker.

Varmfrontens molnsystem sträcker sig flera hundra kilometer framför varmfronten vid jordytan. Först uppträder cirrusmoln på ca en mils höjd. Dessa tätnar efter hand till cirrostratusslöja, därefter till altostratus och slutligen nimbostratus, från vilket ihållande regn eller snö faller.

När varmfronten passerar vid jordytan vrider vinden åt höger, nederbörden upphör eller övergår i duggregn och temperaturen stiger i allmänhet. Luftmassan bakom varmfronten benämns varmmassa och utmärks, särskilt vintertid, av dålig sikt, duggregn och låga moln. Varmsektor är det område inom en frontcyklon som täcks av en varmmassa och som begränsas av en varmfront och en efterföljande kallfront.

På väderkartor markeras varmfronter med en röd kurva med halvcirklar som pekar i frontens färdriktning.

Se även
Kallfront

Källor

Väderfronter
Lista över begravningsplatser i Göteborg

Detta är en lista över begravningsplatser i Göteborg.

Östra Göteborg
Angereds gamla kyrkogård
Angereds nya kyrkogård
Bergums kyrkogård
Gunnareds kyrkogård 
Göteborgs Hospitalskyrkogård
Kvibergs kyrkogård
Mosaiska begravningsplatsen i Kålltorp
Mosaiska begravningsplatsen vid Svingeln
Stampens kyrkogård
Tåns kyrkogård
Örgryte gamla kyrkogård
Örgryte nya kyrkogård
Östra kyrkogården

Hisingen
Backa gamla kyrkogård
Backa nya kyrkogård
Björlanda kyrkogård
Bräcke kyrkogård
Fridhems kyrkogård
Friedländerska kyrkogården
Lundby gamla kyrkogård
Lundby nya kyrkogård
Rödbo kyrkogård
Sankt Jörgens hospitalkyrkogård
Säve kyrkogård
Torslanda kyrkogård
Tuve kyrkogård

Västra Göteborg
Askims norra kyrkogård
Askims södra kyrkogård
Billdals kyrkogård
Djurgårdskyrkogården
Mariebergs kyrkogård
Nya Varvets kyrkogård
Västra Frölunda kyrkogård
Västra kyrkogården

Södra Skärgården
Brännö kyrkogård
Donsö kyrkogård
Känsö kyrkogård
Styrsö kyrkogård
Vrångö gamla kyrkogård
Vrångö nya kyrkogård

Övriga kyrkogårdar
Gamla begravningsplatsen i Nordstaden
Kolerakyrkogården i Kallebäck
Kolerakyrkogården i Lunden
Stora Aspholmens kyrkogård

Externa länkar
Göteborgs Kyrkogårdsförvaltning

Kyrkogårdar
Friedländerska kyrkogården

Friedländerska kyrkogården är en privatägd kyrkogård på Hisingen i Göteborg, i hörnet av Litteraturgatan/Skälltorpsvägen. Den har drygt tjugo gravplatser, vilket gör den till Göteborgs minsta kyrkogård. Kyrkogården tillhör Bäckebols gård och förklarades tillsammans med den som byggnadsminne 1964.

Källor

Externa länkar

 Gravstenar i Backa Friedländerska begravningsplatsen

Begravningsplatser i Göteborg
Hisingen
Backa
Guallatiri

Guallatiri är en av de mest aktiva vulkanerna i norra Chile. Den ligger precis väster om gränsen till Bolivia och sydväst om Nevados de Quimsachata. Guallatiri är en symmetrisk, 6 071 meter hög isklädd stratovulkan.

Berg i Chile
Vulkaner i Chile
Stratovulkaner
Franz Xaver Schwarz

Franz Xaver Schwarz, född 27 november 1875 i Günzburg, död 2 december 1947 i ett interneringsläger i närheten av Regensburg, var en tysk nazistisk politiker. Han var Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiets (NSDAP) riksskattmästare 1925–1945 och som sådan var han bland annat ansvarig för finansieringen av Aktion T4, Nazitysklands mord på personer med psykiska och fysiska funktionsnedsättningar.

Schwarz erhöll den 20 april 1942 hedersgraden SS-Oberstgruppenführer.

Referenser 
 

Födda 1875
Avlidna 1947
Nazister
Politiker i Nazityskland
Aktion T4
Män
Personer från Günzburg
SS-Oberstgruppenführer
O Gud, du av barmhärtighet

O Gud, du av barmhärtighet är en översättning av en tysk psalm Es ist das Heil uns kommen her i tio verser av Paul Speratus från 1523. Den översattes sannolikt av Olaus Petri 1536 med titelraden "Gudh af sine barmhertighet". Psalmen har sedan ytterligare bearbetats av Samuel Ödmann 1812 och Johan Olof Wallin 1816 till titelraden "Gud har av sin barmhärtighet". Efter Anders Frostensons bearbetning 1979 fick den sin nya titelrad och publicerades med åtta verser.

Texten i 1695 års psalmbok inleds med orden:
Gudh af sine barmhertighet
Hafwer oss til nåde tagit

Melodin är en medeltida processionssång från Nürnberg tryckt i Etlich Christlich Lieder 1524 som enligt 1697 års koralbok också användes till psalmen Mitt fasta hopp till Herren står (nr 65).

Text

Publicerad i
Swenske Songer eller wisor 1536 med titeln Gud aff sinne barmhertigheet.
1572 års psalmbok med titeln GUdh aff sinne barmhertigheet under rubriken "Te Lucis ante terminum".
Göteborgspsalmboken 1650 under rubriken "Om Menniskionnes Fall och Rättfärdigheet".

1695 års psalmbok som nr 220 under rubriken "Om Menniskiones Fall och Upprättelse".
1819 års psalmbok som nr 144 med titeln "Gud har av sin barmhärtighet", under rubriken "Nådens medel: Ordet: Lagen".
Sionstoner 1935 som nr 91 under rubriken "Frälsningens grund i Guds kärlek och förverkligande genom Kristus".
1937 års psalmbok som nr 38 med titelraden "Gud har av sin barmhärtighet", under rubriken "Guds härlighet i Kristus".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 346 med den nya titeln, under rubriken "Jesus, vår Herre och broder".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr 251 med titelraden "Vår Gud har av barmhärtighet", under rubriken "Guds nåd i Kristus".
Lova Herren 1988 som nr 48 under rubriken "Frälsningen i Kristus".

Referenser

Noter

Externa länkar
Hos Projekt Runeberg finns faksimilbilden i Swenske Songer eller wisor 1536
Hos Sibelius-Akademin finns noterna till melodin.

Tyska psalmer
Göteborgs Hospitalskyrkogård

Göteborgs Hospitalskyrkogård, även kallad Nylöse hospitalskyrkogård, har funnits sedan slutet av 1500-talet, och var länge kyrkogård till Göteborgs hospitalsförsamling. Den ligger vid Gamlestadsvägen, men idag finns bara någon enstaka gravsten kvar.
Kyrkogården är skyddad enligt kulturmiljölagen. På dess plats har också legat ett franciskanerkloster.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Begravningsplatser i Göteborg
Gamlestaden
Fornminnen i Göteborgs kommun
Paul Hausser

Paul Hausser, född 7 oktober 1880 i Brandenburg an der Havel, död 21 december 1972 i Ludwigsburg, var en tysk militär och SS-Oberstgruppenführer (motsvarande generalöverste i armén) under andra världskriget. Efter kriget verkade han för att rehabilitera Waffen-SS.

Biografi 
Hausser tjänstgjorde som officer i Reichswehr under första världskriget och tiden därefter. Han befordrades till generalmajor i februari 1931, men lämnade Reichswehr i januari 1932 som generallöjtnant. Han blev medlem i SS som nr 239 785 den 15 november 1934 och fick då graden Standartenführer (motsvarande överste i Wehrmacht). Han befordrades till Oberstgruppenführer (motsvarande generalöverste) i augusti 1944 och tilldelades Riddarkorset av Järnkorset med eklöv och svärd.

Hausser var inspektör för SS-Verfügungstruppe (SS-VT) mellan oktober 1936 och augusti 1939. Under Polenfälttåget 1939 medföljde SS-VT anslutna till pansardivision Kempf. Hausser var befälhavare för SS-VT motoriserad division (senare under 1940 ombildad till SS-divisionen Das Reich) från oktober 1939 till oktober 1941. Han utsågs i maj 1942 till befälhavare för II. SS-pansarkåren och innehade denna befattning till juni 1944. Under sommaren 1944 var Hausser överbefälhavare för 7. armén. Han skadades i strid och utnämndes i januari 1945 till överbefälhavare för armégrupp Oberrhein. Under krigets återstående månader var han överbefälhavare för armégrupp G och område Sydväst.

Hausser betraktas som skaparen av Waffen-SS och kallades för "Papa" Hausser..

Hausser kapitulerade till amerikanska trupper i Zell am See i Österrike den 9 maj 1945 och befann sig i krigsfångenskap fram till sommaren 1948. Han var också vittne för försvarssidan vid Nürnbergprocessen 1945–1946. Han frisläpptes 1949.

Efter kriget var Hausser en ledande gestalt i lobbyverksamhet för att rehabilitera bilden av Waffen-SS i och utanför Västtyskland. Detta skedde främst genom organisationen HIAG som finansiellt stödde veteraner och utgav litteratur, och som hade nära kopplingar till nynazism.

Befordringar 
 SS-Standartenführer: 15 november 1934 (inträdde i SS med denna grad)
 Oberführer: 1 juli 1935
 Brigadeführer: 22 maj 1936
 SS-Gruppenführer: 1 juni 1939
 Generallöjtnant i Waffen-SS: 19 november 1939
 SS-Obergruppenführer och general i Waffen-SS: 1 oktober 1941
 SS-Oberstgruppenführer och generalöverste i Waffen-SS: 1 augusti 1944

Utmärkelser i urval 
 Riddarkorset av Järnkorset med eklöv och svärd
 Riddarkorset av Järnkorset: 8 augusti 1941
 Eklöv: 28 juli 1943
 Svärd: 26 augusti 1944
 Såradmärket i silver: 9 maj 1942

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning 
 

Födda 1880
Avlidna 1972
Män
Personer från Brandenburg an der Havel
Tyska generaler
Mottagare av Riddarkorset med eklöv och svärd
SS-Oberstgruppenführer
Deltagare i slaget vid Kursk
Dinosaur Jr.

Dinosaur Jr., är en amerikansk alternativ rockgrupp bildad i Amherst, Massachusetts år 1984.

Historia 
Bandet startade år 1984, efter att trummisen J. Mascis bestämt sig för att hoppa av hardcorebandet Deep Wound. J. Mascis lärde sig istället att spela gitarr. Han var dock aldrig intresserad av ackord utan började direkt med att improvisera ihop solon. Tillsammans med studentkompisen Lou Barlow började de jamma. Efter en liten tid tillkom även trummisen Murph. Tillsammans grundade de Dinosaur, som efter påtryckningar från 60-talsbandet The Dinosaurs, ändrade namn till Dinosaur Jr.

Diskografi

Album

EP och singlar 
 1987 Keep the Glove
 1987 Little Furry Things
 1988 Freak Scene
 1989 Just Like Heaven
 1991 The Wagon (EP)
 1991 Whatever's Cool With Me (EP)
 1993 Start Choppin'''
 1993 Out There (CD 1) (EP)
 1993 Out There (CD 2) (EP)
 1994 Feel The Pain 1995 I Don't Think So (EP)
 1997 Take A Run At The Sun (EP)
 1997 I'm Insane 2007 Been There All The Time 2009 Pieces 2009 Over It 2009 I Don't Wanna Go There	 2012 Watch The Corners	 2012 Now The Fall2012 Pierce The Morning Rain
2016 Tiny
2016 Solo Extractions
2016 Going Down
2016 Two Things / Center Of The Universe
2018 Hold Unknown

 Samlingsalbum 
 1991 Fossils 2000 BBC: In Session 2001 Ear-Bleeding Country: The Best of Dinosaur Jr.''

Externa länkar 

 Dinosaur Jr:s officiella webbplats
 J. Mascis officiella webbplats

Amerikanska indierockgrupper
Nya Varvets kyrkogård

Nya Varvets kyrkogård, ligger vid Nya Varvet i Göteborg, och upprättades 1701. Kyrkogården tillhörde tidigare Karlskrona amiralitetsförsamling och överläts först 1932 till Göteborg. Gravrätterna var reserverad för de vid Nya varvet militärt eller civilt anställda och deras familjer.

Bland de minnesmärken som finns på kyrkogården, märks framförallt ett med namnen på de omkomna på ubåten , som minsprängdes 1943. På kyrkogården finns ett krigsmonument med texten: "I män som omkommit under tjänst å Göteborgs Eskader och Örlogsbas beredskapsåren 1939-1945", med samtliga namn uppräknade. 

På Nya varvets kyrkogård ligger skådespelarna Georg Rydeberg och Peter Rangmar begravda.

Se även
Nya Varvets församling

Källor
Kyrkogårdarna i Göteborg, red. Karl-Olof Berg, Ann-Christin Johansson, Lena Emanuelson, Svenska kyrkan i Göteborg : kyrkoförvaltningen, Göteborg 2008 s. 25

Externa länkar
Find A Grave
Nya varvets kyrkogårds inventerade gravstenar

Begravningsplatser i Göteborg
Nya Varvet
Leonardo Bruni

Leonardo Bruni, född 1374 i Arezzo, död 9 mars 1444 i Florens, var en ledande humanist, historiker och kansler av Florens. Han har kallats den förste moderna historikern.

Leonardo Bruni var den främste eleven till Coluccio Salutati och efterträdde denne som kansler 1410. Brunis tid som kansler var inte lika farofylld som den varit några år dessförinnan, men präglades ändå av seglivade krig. Hans period var mindre upphöjd än hans föregångare, då först familjen Albazzi och sedan Medici dominerade Florens. Han efterträddes av Carlo Marsuppini.

Det främsta alstret av Bruni är "Historiarium Florentinarum Libri XII" (Det florentinska folkets historia), som har kallats det första moderna historieverket. Bruni var den förste att strukturera historien med treperiodsystemet: antiken, medeltiden, och modern tid. Termen "medeltid" myntades dock av Flavio Biondo. Indelningen skiljer sig årtalsmässigt från nutida men den begreppsliga grunden för epokindelning används ännu och är ett verk av hans hand. Fastän det troligen inte var Brunis intention, har treperiodssystemt kallats en sekulär historieskrivning, vilket är ytterligare ett skäl till benämningen "modern historia".

Man kan finna spår av Petrarca i periodsystemet. Petrarca hade en generation tidigare skrivit om Den mörka tiden, som innefattade tiden från Romarrikets fall till hans egen tid. Det var Bruni och hans samtida som menade att de lämnat den mörka tiden bakom sig, och logiskt följde att kalla mellanperioden "medeltiden" (i betydelsen "mittentiden").

Leonardo Bruni verkar även ha myntad uttrycket studia humanitatis, i betydelsen att studera det genuint mänskliga i motsats till teologi och metafysik. Detta uttryck ligger till grund för termen humanist.

I egenskap av humanist var Bruni livligt upptagen med att översätta verk av Platon och Aristoteles. Han använde Tacitus Historiae för att ge tyngd åt sina republikanska idéer där han verkade för att de romerska historikerna skulle beaktas av renässansens politiska tänkare.

Han har även författat biografier över Dante och Petrarca, samt Cicero och Aristotles.

Externa länkar 
Biografi på New Advent
David Quint on Leonardo Bruni's Dialogues for Pier Paolo Vergerio
Leonardo Bruni on the education of women

Renässansens filosofer
Florentinska filosofer
Florentinska historiker
Födda 1374
Avlidna 1444
Män