kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kristina Magdalena av Pfalz-Zweibrücken

Kristina Magdalena av Pfalz-Zweibrücken, född 17 maj 1616 på Nyköpingshus i Södermanland, död 1662, markgrevinna av Baden-Durlach, var dotter till pfalzgreven Johan Kasimir av Pfalz-Zweibrücken av huset Wittelsbach och prinsessan Katarina av Sverige och syster till kung Karl X Gustav. Hon gifte sig 1642 med markgreve Fredrik VI av Baden-Durlach.

Biografi
Kristina Magdalena beskrivs som "ett ganska vackert och behagligt fruntimmer". Hon ska ha varit omtyckt av änkedrottning Maria Eleonora. Hon åtföljde Maria Eleonora på dennas resa till Tyskland 1631–1633.

År 1637 påbörjades äktenskapsförhandlingar ledda av Johan Adler Salvius för att arrangera ett äktenskap åt henne. Bland kandidaterna fanns bland andra "en ung och rik markis af Huntley" (1641). År 1641 besökte markgreve Fredrik VI av Baden-Durlach Sverige. Han blev vän med Kristina Magdalenas bror och accepterades av brodern som hennes man. Hennes bröllop fick uppskjutas flera dygn då slottet den 26 november 1642, kvällen före bröllopet, eldhärjades under en bal. Maken sökte en ställning i svenska armén men nekades då man helst undvek utländska furstar i armén och paret flyttade därför till Tyskland.

Alla Sveriges kungar från Adolf Fredrik och framåt är ättlingar till Kristina Magdalena, med undantag av ätten Bernadotte fram till Karl XV (dvs. Karl XIV Johan och Oscar I). Hon är därmed via sin mor, som var av ätten Vasa såsom sondotter till Gustav Vasa, en viktig länk mellan Vasaätten och de senare svenska kungaätterna Holstein-Gottorp och Bernadotte. För släktträd som reder ut detta, se ätten Bernadotte.
Hon är även stammoder till Maximilian IV Joseph av Bayern, m.fl. regenter i Europa.

Barn 
Hon fick åtta barn varav två är förfäder till svenska monarker.

 Fredrik Kasimir (1643–1644)
 Kristina (1645–1705)
∞ 1. 1665 Albert II, markgreve av Brandenburg-Ansbach (1620–1667) 
∞ 2. 1681 Fredrik I, hertig av Sachsen-Gotha-Altenburg (1646–1691)
 Eleonora Katarina (*/† 1646)
 Fredrik VII av Baden-Durlach, 1647–1709, gift med Augusta Maria av Holstein-Gottorp (→ Förfäder till svenska kungar av ätten Holstein-Gottorp, via dottern Albertina Frederika av Baden-Durlach som var mor till kung Adolf Fredrik av Sverige, och ätten Bernadotte, via Gustaf VI Adolfs mor Victoria av Baden som var såväl sondotter till Sofia av Sverige, Adolf Fredriks sonsondotter, som direkt ättling på fädernet i obruten manslinje till Fredriks och Augusta Marias son Karl III Wilhelm av Baden-Durlach)
 Karl Gustav av Baden-Durlach (1648–1703)
∞ 1677 prinsessan Anna Sophie av Braunschweig-Wolfenbüttel (1659–1742)
 Katarina Barbro (1650–1733)
 Johanna Elisabeth av Baden-Durlach, 1651-1680, gift med Johan Fredrik av Brandenburg-Ansbach (→ Förfäder till svenska kungar av ätten Bernadotte, via Karl XVs och Oscar IIs mor Josefina av Leuchtenberg som var deras dotterdotters sondotters dotterdotter, och även förfäder till Oscar II:s hustru Sofia av Nassau)
 Fredrika Eleonora (*/† 1658)

Anfäder

Referenser

Noter

Källor
 

Tyska markgrevinnor
Huset Wittelsbach
Födda 1616
Avlidna 1662
Kvinnor
Fredrik VI av Baden-Durlach

Fredrik VI av Baden-Durlach, (1617-1677), markgreve av Baden-Durlach år 1659. Son till Fredrik V av Baden-Durlach och Barbara av Würtemberg.

Fredrik VI deltog med de weimarska, hessiska och svenska trupperna i trettioåriga krigets slut och gifte sig 1642 med Christina Magdalena av Pfalz-Zweibrücken, Karl X Gustavs syster. Denne utnämnde Fredrik VI 1655 till general vid svenska kavalleriet. Som sådan deltog han i kriget mot Polen men återvände hem vid faderns död 1659 och övertog markgreveskapet. Som kejserlig fältmarskalk deltog Fredrik VI senare i kriget mot Frankrike 1674-76.

Barn i urval :

 Fredrik VII av Baden-Durlach (⇒ Bl.a. svenska kungar av ätten Holstein-Gottorp, och ätten Bernadotte, via Victoria av Baden gift med Gustaf V)

Noter 

Zähringen
Markgrevar av Baden-Durlach
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska generaler
Österrikiska fältmarskalkar
Födda 1617
Avlidna 1677
Män
Rekrytering

Rekrytering är processen att söka, attrahera och kontraktera mänskliga resurser till att utföra någon form av arbete eller uppgift. Det finns en uppsättning rekryteringsprocesser, som omfattar rekryteringsplanering, strategiutveckling, sökning, screening, utvärdering och kontroll.  Rekrytering är egentligen en gammal militär term som betyder att förse med nytt manskap (rekryter) som ersättning eller till förstärkning av truppstyrkan.. 

Traditionellt har en organisations personalfunktion haft en stor roll i rekryteringsarbetet, men detta har till del förändrats då allt större delen av de administrativa momenten i processen hanteras elektroniskt.  Som exempel kan nämnas webbtjänster för annonsering och CV-hantering. Vidare används ofta personalsystem internt hos företag och organisationer för att hantera kandidater på ett systematiskt vis.

Rekryteringsprocessens moment

Behovsanalys och kompetensprofil (Behöver man rekrytera och i så fall vilken kompetens behövs?)

Formulering av annons/erbjudande om arbete 

Val av kanaler för rekrytering och publicering av annons/erbjudande

Mottagande av ansökningar

Grovt urval (första urval)

Inbjudan till intervjuer av slutkandidater

Intervjuer

Referenstagning (och bakgrundskontroll, validering av betyg/CV)

Eventuell testning (personlighetstester, anlagstester etc)

Slutligt urval

Överenskommelse om anställningsvillkor och anställningsavtal

Ibland kan man se att hela rekryteringsprocessen avslutas i och med introduktionen på den ny arbetsplatsen.

Omvänd rekryteringsprocess 
Allt fler företag och rekryteringsföretag arbetar idag med en omvänd rekryteringsprocess för att skapa en objektiv urvalsprocess utan påverkan av subjektiva faktorer. Detta innebär att arbetspsykologiska screeningtester som tidigare använts i slutet av en rekrytering, nu används tidigt i urvalsprocessen på alla sökande innan en rekryterare läser ett CV.

Aktörer som sysslar med rekrytering
Företag och organisationer genomför ofta rekryteringen själva men det är också vanligt att engagera professionell hjälp. Sådan hjälp kan komma från bemanningsföretag, rekryteringsföretag och headhunters, där de sistnämnda ofta används för rekrytering till kvalificerade befattningar inom arbetslivet. Skillnaden mellan rekryteringsföretag och headhunters ligger främst i olika begränsningar i arbetsmetoder. Den största skillnaden mellan en headhunter och en rekryteringsbyrå är hur de närmar sig kandidater. Headhunters närmar sig kandidater direkt, medan rekryteringsbyråer fokuserar på att fylla arbetsroller med den perfekta kandidaten. 

Idag är det inte ovanligt att rekryteringsföretag erbjuder kunden att hjälpa till, och leda, genom hela rekryteringsprocessen.

Se även 
 Ackulturation
 Hjärntvätt
 Indoktrinering
 Psykologisk manipulation

Externa länkar 

Arbetsmarknad
Napoleon (olika betydelser)

Napoleon eller Napoleón kan syfta på:

 Napoleonbakelse – en bakelse uppkallad efter Napoleon I
 Napoleon (mynt) – ett franskt guldmynt
 Napoléon (film) – fransk stumfilm från 1927 av Abel Gance
 Napoleon (film, 2023) – amerikansk film från 2023
 Napoleon (bok) – en populärhistorisk bok av Herman Lindqvist fran 2004
 Napoleonkrigen – ett samlingsnamn för krigen knutna till Napoleon I
 Code Napoléon – en lagbok som Napoleon I lät upprätta
 Napoleon (soulband) – ett soulband från Uppsala
 Napoléon (slagskepp) – ett franskt slagskepp, världens första ångdrivna krigsskepp 1850–1876
 Napoleonfisk – en fiskart
 Napoleonkomplex – en myt att kortare män är mer aggressiva
 Napoleon Dynamite – en amerikansk independentfilm från 2004
 Napoleons öppning – en schacköppning
 Lille Napoleon – en svensk komedifilm från 1943
 Napoleon-Marsch – en marsch komponerad av Johann Strauss den yngre

Personer
Napoleon I (1769–1821), kejsare av Frankrike 1804–1814 och 1815
Napoleon II (1811–1832), kejsare av Frankrike i några dagar 1815
Napoleon III (1808–1873), kejsare av Frankrike 1852–1870
Napoleon Bonaparte Broward (1857–1910), Floridas guvernör 1905–1909
 Napoleon XIV (1938–2023), artistnamn för den amerikanske musikern Jerry Samuels

Geografi

Polen 

 Napoleon, Polen, ort i Schlesiens vojvodskap, Powiat kłobucki,

USA 

 Napoleon, Indiana, ort, Ripley County, 
 Napoleon, Missouri, ort, Lafayette County, 
 Napoleon, Michigan, ort, Jackson County, 
 Napoleon, North Dakota, countyhuvudort, Logan County, 
 Napoleon, Ohio, countyhuvudort, Henry County,
Sjöängen, Ekerö kommun

Sjöängen är ett färjeläge vid Mälaren på nordvästra Munsön, cirka två kilometer väster om Munsö kyrka inom Ekerö kommun. Vägverkets linfärja går därifrån på Adelsöleden till Adelsön. I Sjöängen finns en sjöräddningsstation. Vid Sjöängen slutar, respektive börjar den cirka 38 kilometer långa vandringsleden Ekerö-Munsöleden som sträcker sig i två avsnitt ända ner till Träkvista i Ekerö.

Bilder

Externa länkar

Orter i Ekerö kommun
Mälaren
Bjursås

Bjursås är en tätort i Falu kommun och kyrkbyn i Bjursås socken, belägen mellan Falun och Rättvik i Dalarna runt Dössberget. Orten har mycket skog omkring sig och även många sjöar, bland annat Bjursen och den stora sjön Rogsjön.

Historia 
År 1468 omnämns Bjursås (då Biursio as, som betyder bäversjöns ås) för första gången och används då som namn på åsen vid kyrkan. Den har troligen fått sitt namn av sjön Bjursen. I dokumentet erhöll en Olaf Andersson i bwsas fastebrev på två tunnlandjord i Kjerlingarfarvet (troligen Arvet). På Bjursåsen låg då ett flertal fäbodställen tillhöriga bönder i Åls socken, men åtminstone på 1550-talet var flera av dessa fast bosatta. Av dessa utvecklades efterhand byarna Storgården, Västanberg, Gropen, Mårtsbo och Bodarna. 1628 fanns 51 gårdar i det som senare blev Bjursås socken, 1852 fanns 278 hushåll i 34 byar och i början av 1900-talet hade socknen över 3.000 innevånare i 37 byar.

Någon by med namnet Bjurs har aldrig funnits, dagens tätort syftar på den förtätade bebyggelse som vuxit fram i socknens centrala delar som i takt med att den moderna bebyggelsen förtätats och inneslutit allt fler byar. Den omfattar bland annat byarna Storgården, Västanberg, Gropen, Mårtsbo, Bodarna, Kvarntäkt, Bengtsarvet, Storsveden, Skarpsveden, Kullgärdet, Larssveden med flera.

Med begreppet Bjursås menas normalt på orten socknen eller församlingen och inte tätorten, vilket kan leda till begreppsförvirring.

Carl von Linné passerade genom Bjursås på sin resa genom Dalarna sommaren 1734, och fann och beskrev en för honom okänd fisk som idag kallas elritsa.

Ett avsnitt av SVT:s julkalender 2015, Tusen år till julafton, spelades in i Bjursås och i Falu koppargruva.

Befolkningsutveckling

Idrott
Idrottsföreningen Bjursås IK är från orten.

Kända personer från Bjursås 
Bengt Rogström, bandyspelare. 
Einar Norelius
Anders Magnevill
Mats Persson Stadig
Herman Geijer
Johan Norderling
Broder Henrik Rapp

Se även 
Bjursmål

Källor

Externa länkar
ortens webbplats

Orter i Falu kommun
Tätorter i Sverige
Absid

Absid som förtält, se tält
För apsider inom astronomi, se apsis

Absid kallas en halvrund eller mångkantig avslutning på koret, och där vanligen altarrummet är beläget, i många medeltida kyrkobyggnader.

Absidernas historia går långt tillbaka i tiden. I grekisk och romersk antik arkitektur utformades absiden oftast som en anspråkslös nisch. Under senantiken började den framhävas mer och mer som en egentlig byggnadskropp, täcktes vanligen av en halvkupol (hjälmvalv) och placerades även vid sidoskeppens östra sida. En grupp av mindre absider, i till exempel en kapellkrans, bildar en så kallad absidiol.

I den fornkristna kyrkan var det framför absiden som biskopen hade sin hedersplats. Här stod hans stol, cathedra. Altaret var vid denna avlägsna tid placerat inne i kyrkan, framför biskopsstolen. Absiden var på den tiden inte alltid synlig från utsidan.

Norden 
Koret kunde i de äldsta nordiska stenkyrkorna avslutas med antingen en rak östvägg eller med en halvrund utbyggnad, så kallad absid. Vid utgrävningar i flera kyrkor har man kunnat påvisa att en ursprunglig absid under högmedeltiden ersatts av en rakt avslutad korvägg. En välbevarad ursprunglig större absid avslutar korpartiet i Lunds domkyrka.

Varför det i Norden samtidigt byggts kyrkor både med och utan absid har ännu inte kunnat ges någon hållbar förklaring. En teori är att man under 1100-talet hämtat byggnadsidéer från dels engelskt, dels tyskt kulturområde.

Bilder

Se även 
 Basilika

Referenser

Noter

Externa länkar 

Byggnadsdetaljer
Kyrklig interiör
Kor

Koret är den delen av en kristen kyrka där altaret finns. I regel är det den ostligaste, ofta särskilt markerade delen av kyrkan.

Koret är ofta smalare och lägre än den övriga kyrkokroppen, med en valvbåge däremellan som kallas korbåge eller triumfbåge, särskilt om där hänger ett triumfkrucifix. Korets golv är ofta upphöjt. Ofta avslutas koret i en halvcirkelformad absid där altaret står. Valvbågen mellan kor och absid kallas tribunbåge. I vissa stora, äldre kyrkor sträcker sig koret inte ända till kyrkans väggar utan omges av en koromgång.

I katolska och anglikanska kyrkor syftar ordet kor mer på den del av kyrkan där det fanns sittplatser för präster och för kör i form av korstolar; själva altarrummet i en romersk-katolsk kyrka kallas sanktuarium. Korskrank och andra varianter av fysiskt avskiljande kyrkans heligaste del från lekmännens del av kyrkan hör också mer hemma inom äldre katolicism, och finns ibland kvar i protestantiska kyrkor. I kyrkor byggda under 1900-talets senare hälft finns inte den markeringen eller uppdelningen kvar. Koret i äldre kyrkor kan ha kortorn. Den enda svenska kyrka där medeltida korstolar finns kvar, om än inte på den ursprungliga platsen, är Lunds domkyrka.

Ordet har sitt ursprung i att kören ursprungligen hade sina sittplatser i denna del av kyrkan. Koret var före reformationen förbehållet ordensgemenskaperna eller prästerskapet under tidegärdsgudstjänsterna.

Beroende på vilket kristet samfund det gäller, och när i historien, kan koret vara synonymt med presbyteriet, den del av kyrkan som är reserverad för prästerskapet. I fornkristen tid var detta absiden, senare i regel hela koret (med korstolar) avskilt från församlingsdelen genom ett korskrank eller i ortodoxa kyrkor genom en ikonostas. I de ortodoxa kyrkorna kallas koret för bema.

Bilder

Se även 
Gravkor

Referenser

Externa länkar 

Kyrklig interiör
Ugglan
Sakristia

En sakristia utgör omklädningsrum för dem som tjänstgör i gudstjänsten och bär liturgisk klädsel. Rummet är oftast beläget invid koret på kyrkans norra sida. I sakristian förvaras bland annat skrudar och liturgiska kärl.

Ordet sakristia kommer av medeltidslatinets sacristia, av sacrista, 'kyrkotjänare', 'klockare', av latinets sacer 'helig', 'helgad'. Sakristan kallas den person i Katolska kyrkan som ansvarar för en kyrkas sakristia.

Sakristian under svensk medeltid 
I Sverige förekommer redan under medeltiden namnformen sakerstia och sakerstiga. I rummet förvarades viktiga föremål för gudstjänsten såsom kärl och kläder, och andra värdefulla föremål såsom pengar. Den var inredd med kistor och skåp av ek med säkra järnbeslag. Här fanns också en inrättning så att prästen kunde tvätta sig och ibland förekom även ett altare.

Flera av Västergötlands landskyrkor har haft sakristia i sten före 1200-talets utgång. Dock finns inga säkra hållpunkter för hur dessa tillbyggnader fördelar sig i tid och flertalet kan lika gärna tillhöra senmedeltiden. Bland de bevarade kan nämnas den i Korsberga i Västergötland som uppfördes på 1400-talet på träkyrkans nordsida och inrättades med målningar.    

I mindre kyrkor var sakristian tillbyggd vid koret och förbands med en mindre dörr, men många mindre kyrkor fick aldrig denna tillbyggnad vilken heller inte var nödvändig. Hade kyrkan korsarm byggdes sakristian på kyrkans norra sida öster om korsarmen. I större kyrkor kunde även sakristian inrättas i själva yttermuren. Vid större anläggningar kunde även byggnaden utgöra två våningar. Så var fallet i Strängnäs domkyrka där en övre våning omtalas år 1354. Spår av sakristia med övre våning finns även vid vissa kyrkoruiner i Visby, men dessa har haft andra funktioner. I Sankt Clemens kyrka är två stora fönsteröppningar mot koret som kan ha inrymt sittplatser för särskilda personer.

Källor 
Sveriges medeltid, kulturhistorisk skildring, Hans Hildebrand, tredje delen, sid 383–384.
Västergötland, landskapets kyrkor, red. Marcus Dahlberg, 2002, sid 58–59.

Noter

Externa länkar 

Kyrklig interiör
Rum
Salkyrka

Salkyrka betecknar en enskeppig, rektangulär kyrka utan särskild markering av koret i arkitekturen. En salkyrka kännetecknas av att långhus och kor har samma höjd och bredd. Tidiga salkyrkor brukade vara små på grund av svårigheten att bygga stora rum utan att använda pelare eller kolonner. Under renässansen började nya byggnadsteknologier utvecklas som tillät byggandet av större rum.

Ett tydligt exempel på en salkyrka är Landeryds kyrka.

Se även
 Rundkyrka
 Basilika
 Långhuskyrka
 Centralkyrka
 Korskyrka
 Korskupolkyrka
 Hallkyrka

Kyrkobyggnader
Strömsborg

Strömsborg är en liten, cirkelrund ö med tillhörande byggnad i Norrström mellan Centralbron och Vasabron i Stockholm. Strömsborg är även namnet på kvarteret där ön är belägen.

Ett tidigare namn är Stenskär. Här fanns restaurang, badhus samt kägelbanor men ingen bro. Besökarna fick låta sig ros över från Röda bodarna eller Riddarhusgränd av en roddarmadam, den tidens sjötaxi. På 1740-talet köptes ön av handelsmannen Berge Olofson Ström som där uppförde ett hus 1750. En karta över Strömsborg från 1796 avslöjar en grund och stenig omgivning till den delvis konstgjorda ön.

På Elias Martins målning (1801) från Fersenska terrassen syns till höger om Helgeandsholmen ett lågt vitt hus i fonden, som bör vara på ön.  

Nuvarande byggnad invigdes 1897 och var ritad av arkitekten Claes Grundström (1844-1925). 1929-1930 byggdes huset om, denna gång var Ragnar Östberg ansvarig. Sedan år 1934 tillhör ön stadsdelen Gamla Stan. Restaurangperioden på Strömsborg är slut och sedan 1995 används byggnaden som kontor av International Institute for Democracy and Electoral Assistance (IDEA). Byggnaden inhyste även Östersjöstaternas råds sekretariat mellan 1998 och 2010.  En smal bro, Strömsborgsbron, leder från Vasabron till ön.

Intill järnvägsbron vid Strömsborg öppnades 1884 Stockholms Bad- och Siminrättning, populärt kallat Strömbadet, där man öppnade tidigt och stängde sent ("Öppet från arla till serla").

Se även
 Lista över kvarter i Gamla stan

Källor

Noter

Externa länkar

Gamla stan
Öar i Mälaren
Byggnader och anläggningar i Gamla stan
Öar i Stockholms kommun
Stora Gråmunkegränd

Stora Gråmunkegränd är en gata i Gamla stan, Stockholm. Gränden går från Västerlånggatan i öst till Stora Nygatan i väst.

Historik

Gråmunketornet ingick i Stockholms yngre stadsmur, genom dess valv gick vägen till Gråmunkeholmen (Riddarholmen) över Gråmunkebron. Gränden kallades under medeltiden och fram till 1700-talet Gråbrödragränd eller Gråmunkegränd. Det utvidgade namnet Stora Gråmunkegränd fick den under 1700-talets första årtionden då benämningen Lilla Gråmunkegränd började användas för Helga Lekamens gränd. Gränden går från Västerlånggatan ner till Munkbron

På huset Stora Gråmunkegränd 2 finns en minnestavla uppsatt 1954 av Hembygdsföreningen Gamla stan med texten: "Erik Dahlbergh föddes vid denna gränd den 10 oktober 1625 död i Stockholm den 16 januari 1703. Soldat, ämbetsman, arkitekt. Skapare av Suecia antiqua et hodierna".

Stora Gråmunkegränd 5
Huset vid Stora Gråmunkegränd 5 fick vid en restaurering i början av 1970-talet tillbaka stora delar av sin medeltida fasad. De två nedersta våningarna daterades till 1300- eller 1400-talet. Den övre våningen kragar ut med en halv sten för att ge våningen en större yta. Här syns igenmurade bågfönster. Ovanför pryds fasaden av ett så kallat "sågskift", alltså ett band av snedställda tegelstenar. Ljusmålade blinderingar skulle höja husets estetiska verkan. Den tredje våningen byggdes efter en brand på 1500-talets början. På fasaden syns även medeltidens raka, helsmidda ankarslut.

Bilder, Stora Gråmunkegränd 5

Se även 
 Gator och torg i Gamla stan

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar 

Gator och torg i Gamla stan
Skottgränd

Skottgränd är en gränd i Gamla stan i Stockholm, som går från Österlånggatan ner till Skeppsbron. 

Namnet Skottgränd började att användas vid slutet av 1500-talet. Det är vid denna tid som flera inflyttade engelsmän, skottar och holländare börjar att bosätta sig vid gränden och bli husägare där. De tidigare namnen på denna gata har varit: 
Jon Göstafssons gränd 1434–1442 
Pether Olofssons gränd 1448 
Martin Lindorms gränd 1449–1513 

Namnets ursprung är ovisst men det troligaste är att en personbeteckning döljer sig i förleden Skott- (Skotte-). Skottar har bedrivit affärsverksamhet i gränden. År 1608 bekänner en tjuv att 25 par handskar hafwer han stulidt vthur en schottebodh här i stadhenn, östantill vthj Skottegränd. 

Byggnaden på Skottgänd 6 är från 1600- eller tidigt 1700-tal och har sin ursprungliga hissanordning kvar samt alla lastluckor; en för varje våningsplan. Huset är ett statligt byggnadsminne. Vid Skottgränd 9 ligger Källaren Stralsund, som har anor från år 1502.

Bilder

Källor

Se även 
 Gamla stans gator och torg

Externa länkar 

Gator och torg i Gamla stan
Pelikansgränd

Pelikansgränd är en gränd i Gamla stan, Stockholm, som går västerut från Gaffelgränd till Österlånggatan.

Historik
Gränden har fått sitt namn från källaren Pelikan (ej att förväxla med källaren Pelikan på Södermalm), ett litet utskänkningsställe, som låg i källaren i det hus som ännu står kvar på Österlånggatan 39. Huset byggdes 1664 åt vinskänken Hans Georg Cron, som också drev Pelikan. Innan det hette gränden Lilla S:t Johannes gränd. Grändens norra sida utgörs av kvarteret Callisto och den södra sidan av kvarteret Glaucus.

Under andra hälften av 1700-talet hade Pehr Hilleström en väveriverkstad på Pelikansgränd 5.

Källor

Se även 
Gator och torg i Gamla stan

Externa länkar 

Gator och torg i Gamla stan
Drakens gränd

Drakens gränd är en gränd i Gamla stan i Stockholm, som går från Österlånggatan till Skeppsbron.

Historia 
Namnet Drakens gr[änd] är belagt sedan 1728. Tidigare namn var Skultans gränd (1500-talets mitt), Bredgränd och Makelerens gränd, det senare efter skotten Jacob Mac Leer vars namn förvrängdes till Makleer och Machler. Han förvärvade ett hus i gränden 1627. Mac Leer hade även ett hus med trädgård vid Timmermansgatan.

Källaren Draken och Sveriges Vapen 

Gränden har fått sitt namn efter Källaren Draken, som en gång låg i grändens övre hörn, i kvarteret Apollo, nuvarande Österlånggatan 29. På 1660-talet ägdes Källaren Draken av Melchior Schipman som 1669 öppnade värdshuset Draken i nuvarande Drakenbergsområdet nära Hornstull sedan han flyttat verksamheten dit. 

År 1682 inköptes Källaren Draken i Gamla stan av vinskänken Jöran Berg (död 1722), som fortsatte rörelsen under namnet Förgylda Draken. Till stamgästerna hörde Carl von Linné och Carl Michael Bellman. På Linnés tid hette stället Lars på hörnet efter innehavaren Lars Beckström. Källaren upphörde 1755 men återföddes i slutet av 1700-talet i kvarteret Pegasus, Slottsbacken 6 där sedan Skomakare-Källaren öppnade sina portar.

År 1782 låg här källaren Sveriges Vapen där den blivande amerikanske presidenten John Quincy Adams på sitt Sverigebesök bodde sex veckor mellan den 23 november och den 31 december 1782.

Källor 

Stadsmuseet: Gamla krognamn i Faktarummets slagordsregister
Från Drufvan till Myntkrogen.

 Stockholmskällan: Österlånggatan 29. Här bodde John Quincy Adams år 1782.

Externa länkar 

Gator och torg i Gamla stan