kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Monte Perdido

Monte Perdido (Mont Perdu på franska) är den tredje högsta toppen i Pyrenéerna. Namnet betyder förlorat berg. Bergets topp är 3 355 meter hög, ligger i Spanien och är dold från den franska sidan av till synes ogenomträngliga bergstoppar kallade Cirque de Gavarnie och Estaube. Toppen är den högsta sandstenstoppen i Europa.

Lättast når man berget från den spanska sidan. Upptäckare var först tvungna att vandra från byn Torla i Aragonien längs den enorma Ordesakanjonen och därefter upp genom Circo de Soaso, innan de försökte sig på den krävande klättringen till toppen. Mont Perdu är centrum i den spanska nationalparken Parque Nacional de Ordesa y Monte Perdido, vilken grundades 1918 − då omfattande endast 21 km² land. 

Idag har nationalparken vuxit betydligt och omfattar 156 km² och innefattar hela Anisclokanjonen. I Ordesa finns mer än 1 500 arter av blommor, 171 fågelarter, bland annat lammgam, 32 olika däggdjur och 8 typer av reptiler. 1997 blev nationalparken ett världsarv.

Referenser

Externa länkar 
UNESCO World Heritage Centre - Pyrénées - Mont Perdu 
Mont Perdu Patrimoine Mondial   

Berg i Frankrike
Berg i Spanien 3000 meter över havet eller högre
Berg i Aragonien
Världsarv i Frankrike
Världsarv i Spanien
Världsarv inskrivna 1997
Så är fullkomnat, Jesus kär

Så är fullkomnat, Jesus kär är en gammal passionspsalm i åtta verser av Jesper Swedberg från 1694. Den bearbetades av Johan Olof Wallin 1816 och fick behålla alla verserna. Efter Britt G. Hallqvists bearbetning 1983 ströks en vers.

Inledningsorden 1695 är:
Så är fullkomnat Jesu kär
hvad om tin dödh förkunnat är

Melodin är en tonsättning som anges vara "svensk 1697".

Koralbearbetningar 
Så är fullkomnat, Jesus kär ur Fastekoraler av Bengt-Göran Sköld.

Publicerad som
Nr 160 i 1695 års psalmbok under rubriken "Om Christi Begrafning".
Nr 99 i 1819 års psalmbok under rubriken "Jesu lidande, död och begravning: Jesu begravning".
Nr 207 i Sionstoner 1935 med titelraden "Tack vare dig, o Jesu kär" under rubriken "Passionstiden".
Nr 99 i 1937 års psalmbok under rubriken "Passionstiden".
Nr 458 i Den svenska psalmboken 1986 under rubriken "Fastan".
Nr 69 i Finlandssvenska psalmboken 1986 under rubriken "Fastetiden".

Referenser

Noter

Externa länkar
Hos Svenska Akademien återfinns psalmtexten från 1695 i "Den gamla psalmboken" i PDF.

Svenska psalmer
Passionspsalmer
Dronfield

Dronfield är en stad och civil parish i grevskapet Derbyshire i England. Staden ligger i distriktet North East Derbyshire, cirka 9 kilometer söder om Sheffield och cirka 8 kilometer norr om Chesterfield. Tätorten (built-up area) hade 21 124 invånare vid folkräkningen år 2011.

Geografi 
Dronfield ligger mellan städerna Sheffield och Chesterfield vid floden Drone, samt längs bilvägen B6057 (Chesterfield Road and Sheffield Road). Strax utanför staden passerar stamvägen A61. I Dronfield finns en järnvägsstation längs järnvägslinjen Midland Main Line.

Staden ligger nära bergskedjan Penninerna och flera av Derbyshires populäraste sevärdheter ligger inte långt ifrån Dronfield. Endast cirka 5 kilometer ifrån staden ligger nationalparken Peak District.

Många av stadens invånare pendlar till närbelägna Sheffield för arbete.

Vänorter 
  Sindelfingen, Tyskland

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Derbyshire
Civil parishes i Derbyshire
Den glade skräddaren

Den glade skräddaren är en svensk dramafilm från 1945 i regi av Gunnar Olsson.

Handling
Filmen utspelar sig i ett litet samhälle i Skåne där Edvard Persson spelar en skräddare som känner att han är född att göra andra ting. Skräddaren, som heter Sörensson, lever med sin fru Boel och deras åtta barn. Det är knapert men de är godhjärtade och får mycket godhet tillbaka. Olika händelser mellan byns invånare och skräddaren och hans dotter för handlingen framåt. 

Huset där skräddare Sörenson bor i finns fortfarande kvar. Stället heter Gissleberga 1056 och skånelängan finns mellan Teckomatorp och Norrvidinge.

Om filmen
Filmen premiärvisades 26 december 1945. Inspelningen av filmen utfördes vid AB Europa Studio i Sundbyberg med exteriörer från Norrvidinge, Gissleberga och Annelöv med omgivningar i Skåne av Sven Thermænius. Filmen har som förlaga en tysk-holländsk idé som lånades och arbetades om till ett filmmanus av Edvard Persson och Svasse Bergqvist.

Roller i urval
Edvard Persson - Sören Sörenson, kallad Sören Skräddare, lappskräddare 
Mim Ekelund - Boel Sörenson, hans hustru 
Marianne Gyllenhammar - Anne-Marie, deras äldsta dotter 
Ivar Kåge - Anders Bengt, mjölnare 
Gurli Lindström - Hanna, hans hustru 
Sture Djerf - Gunnar, deras son 
Sven Bergvall - godsägare Sten 
Ernst Wellton - Ingvar, hans son 
Fritiof Billquist - krögaren på Gästgivargården 
Carl Deurell - kommunalordföranden 
Algot Larsson - Tok-Lars 
Harald Svensson - Pihlqvist, folkskollärare 
Josua Bengtson - prästen 
Birgitta Hoppeler - Sörens dotter 
Gunnel Nilsson - Sörens dotter

Musik i filmen
Så prisa vi dig, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry 
Ager, ager höna, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Edvard Persson 
Du kan drömma om all, kompositör Alvar Kraf, text Charles Henry, sång Edvard Persson 
Skyttevisa (När som jägarn går på jakt.../Giv akt, alla gummor och glyttar), kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Edvard Persson 
Jorden runt, kompositör Alvar Kraft, instrumental, dans Marianne Gyllenhammar och Sture Djerf
Lite hit, lite dit och lite hursomhelst, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Edvard Persson
Vända och sy om, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Edvard Persson
Så grönskar evigt livets stam, kompositör Alvar Kraft, text Charles Henry, sång Edvard Persson

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2016.

Svenska filmer 1945
Svenska dramafilmer
Skåne på film
Filmer i regi av Gunnar Olsson
Svenskspråkiga filmer
Mike Stoller

Mike Stoller, född 13 mars 1933 på Long Island i New York, är en amerikansk kompositör och musiker (piano). Han ingick tillsammans med Jerry Leiber i låtskrivarduon Leiber–Stoller.

Filmmusik
1959 – Am Tag, als der Regen kam
2001 – Smokey Joe's Café: The Songs of Leiber & Stoller

Filmografi roller
1957 – Jailhouse Rock – pianisten vid skivinspelningen

Källor

Födda 1933
Amerikanska musiker
Amerikanska sångtextförfattare
Amerikanska kompositörer
Män
Levande personer
Matchless

Matchless är ett Engelskt motorcykelmärke som tillverkades åren 1899-1966.

Slogan:
Matchless, second to none.

Brittiska motorcykeltillverkare
Morty Nevins

Morty Nevins, född den 26 maj 1917 i Washington D.C., död den 20 juli 1990 i Beverly Hills, var en amerikansk kompositör, sångtextförfattare och musiker (dragspelare).

Tillsammans med sin bror Al Nevins (1915-1965) och kusinen Artie Dunn (1922-1996) bildade Nevins 1939 gruppen The Three Suns, vilken hade ett antal skivframgångar på 1940-talet, däribland Morty Nevins komposition Twilight Time (1944), vilken senare har spelats in bland annat av The Platters och använts som musik i ett flertal filmer. Gruppen medverkade också själv i filmen Two Gals and a Guy (1951).

Senare arbetade Nevins främst som arrangör och kompositör.

Källor
 "The Three Suns" på Space Age Musicmaker
 Intervju med Morty Nevins (i 3 delar)
 Morty Nevins på IMDb

Externa länkar
 The Three Suns (med Morty Nevins) framför Beyond the Blue Horizon (Youtube) 

Födda 1917
Avlidna 1990
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska dragspelare
Män
Niels Hvid

Niels Hvid, född 18 mars 1535 i Köpenhamn, död 19 juni 1589, biskop i Lunds stift 1578-1589.

Niles Hvid var troligen rektor i Köpenhamn 1557-1558. Efter studier vid utländska universitet var han präst vid några olika kyrkor i Köpenhamn. Efter att ha tagit magistersexamen blev han 1571 kanik i Lund. Han var en god predikant och valdes 1578 till biskop i Lunds stift. En otrevlig händelse inträffade när han av kyrkvärdarna i domkyrkan fick tillåtelse att överta en gravsten som tillhört släkten Ulfstand. Kungen bidrog till en förlikning med släkten, men en avsatt präst från Skurup, Jacob Nielsen, skrev några nidvisor där han anklagade biskopen för stöld. Prästen dömdes för förtal och avrättades, men skvallret fortsatte ändå.

Källor
 

Biskopar i Lunds stift
Män
Födda 1535
Avlidna 1589
DBL
Danska präster under 1500-talet
Personer från Köpenhamn
Åsa Melldahl

Åsa Margareta Branting Melldahl, född 8 maj 1951 i Munkfors, är en svensk regissör, skådespelare, manusförfattare och dramaturg.

Biografi 
Melldahl studerade först vid Skara Skolscen. Hon fortsatte därefter vid Statens scenskola i Malmö, där hon utexaminerades 1974.
Därefter arbetade hon som skådespelare på Riksteatern och Unga Klara, innan hon inledde sin karriär på Musikteatergruppen, 1981. 

Efter några år som regissör på bland annat Riksteatern och Boulevardteatern debuterade hon 1988 som operaregissör med Jonas Forssells Hästen och gossen på Norrlandsoperan. Sedan dess har hon gjort ett femtiotal föreställningar. Lika många operor och musikaler som teaterföreställningar. Bland operaföreställningarna finns åtta nyskrivna verk, varav fem i samarbete med tonsättaren Jonas Forssell. 1995-2000 var Melldahl chef för Radioteatern, Sveriges radio där hon fortsatte regissera och dramatisera till 2016. Melldahl har regisserat på de flesta stora teater- och operascenerna i Sverige, som till exempel Kungliga Operan, Göteborgsoperan, Drottningholms Slottsteater, Dramaten, Göteborg stadsteater och Malmö Opera. Bland hennes mer uppmärksammade uppsättningar märks till exempel Köpenhamn (2000) och William Shakespeares Trettondagsafton (2015) på Dramaten, Höstsonaten (2014) och Utrensning (2011) på Stockholms Stadsteater samt operauppsättningen En midsommarnattsdröm (2013) på Läckö slott.

Filmografi roller

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 
 

Svenska operaregissörer
Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1951
Levande personer
Personer från Munkfors
Svenska teaterregissörer
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Emirernas emir

Emirernas emir, Amīr al-umarā, var titeln för befälhavaren för kalifens livvakt. Från och med kalifen ar-Rādīs (al-Rādī bi’llāh ibn al-Muqtadir) regeringstid (934-40) blev Amīr al-umarā den reella makthavaren i kalifatet. Till posten utnämndes 936 en Ibn Rāīq, son till en frigiven khazarisk slav, som då fick befogenheter vilka i rangordningen placerade honom före vesiren. Detta var resultatet av en längre period av militarisering och geografisk maktförskjutning inom kalifatet, vilka successivt överflyttade makten från arabiska kalifer till icke-arabiska militära befälhavare, inte sällan av slavursprung. Ibn Rāīq efterträddes 940 på posten av Baçkam, ytterligare en turkisk emir med slavbakgrund. Maktförskjutningen från kalifen till Amīr al-umarā permanentades definitivt när ämbetet 945 övertogs av buyiderna, en persisk furstesläkt. Därefter var kaliferna fullständigt maktlösa galjonsfigurer.

Personligheter inom islam
Titlar
Nimbus (mc)

Nimbus är ett danskt motorcykelmärke.

Den första Nimbus-motorcykeln såg dagens ljus i stadsdelen Frederiksberg i Köpenhamn 1919. Den tillverkades av företaget Fisker & Nielsen, som också ligger bakom produktionen av dammsugaren Nilfisk.

Produktionen kom i gång på allvar 1921 och pågick fram till omkring 1960. Totalt tillverkades Nimbus i omkring 14.000 exemplar.

Motorcykeln hade en fyrcylindrig radmotor om 750cc. Åren 1919-1929 byggdes typ A och B, vilka hade halvtoppmotor och fjädring fram och bak. Typ A och B blev kända som "Kakkelovnsrøret" (kakelugnsröret) för sin kuriösa cylindriska bensintank. Motorcyklarna av dessa typer var mycket påkostade och följaktligen dyra.

1934 lanserades Typ C med en OHC-motor, även den om 750cc men av en mer produktionsanpassad konstruktion. Bakfjädringen övergavs men i stället fick motorcykeln världens första teleskopframgaffel. Typ C kom att kallas för "Humlebien" (humlan) och blev mycket populär. Typ C visade sig vara en synnerligen robust liten motorcykel och huvuddelen av produktionen finns fortfarande kvar.

Nimbus blev känd i hemlandet som "Danmarks Motorcykel" och räknas litet som en riksklenod. Märket har många livaktiga klubbar av vilka den viktigaste, "Dansk Nimbus Touring (DNT)", har tusentals medlemmar. Fyra tusen beräknas fortfarande vara i bruk mer eller mindre regelbundet och kanske lika många till finns undanställda i samlingar och på museer. Reservdelstillgången är god.

Referenser

Externa länkar

 DNT:s Nimbus-sajt 
 Svensk/engelsk Nimbus-sajt

Danska motorcykeltillverkare
Abd al-Malik

Abd al-Malik ibn Marwān (arabiska: عبد الملك بن مروان), född 646 eller 647, var kalif 685–705, den nionde i ordningen. Han är känd för eftervärlden som byggherre till Klippdomen i Jerusalem. Han var son till Marwan I (Marwan ibn al-Hakam). 

Vid sitt maktövertagande mötte han starkt motstånd, dels från nordarabiska stammar i Nordsyrien och Irak, dels från de inflytelserika grupperna i Irak kharijiterna, shiiterna och kretsen kring Abd Allah ibn al-Zubayr. Åren 691–92 lyckades han effektivt kväsa upproret. Han fortsatte därefter erövringarna i Nordafrika, och intog Karthago 697. Under Abd al-Maliks kalifat fullföljdes det arbete med skapandet av en centralförvaltning för kalifatet vilket inletts under hans närmaste företrädare. Förvaltningsspråket blev genomgående arabiska och de grekisktalande syrier, som tidigare skött förvaltningen på lägre nivå ersattes av arabisktalande. De mynt av bysantinsk typ, med bild på härskaren, som dittills använts inom kalifatet ersattes av nya mynt utan bilder och i stället med trosbekännelsen, korancitat och kalifens namn inpräglade.

Han efterträddes av sin son, al-Walid I, som  byggde staden Anjar i Bekaadalen i nuvarande Libanon.

Källor

Noter

Källor 
 Nationalencykopedin, CD-utgåvan 2000

Umayyader i Damaskus
Födda 640-talet
Avlidna 705
Män
Artaxerxes I

Artaxerxes I (fornpersiska Artaxšacā, Bibelns Artasasta) var en persisk kung av akemenidernas dynasti, som regerade mellan 464 och 423 f.Kr. Han hade tillnamnet μακρόχειρ (makrocheir, "långhand"), enligt uppgift eftersom hans högra hand var längre än den vänstra.

Asteroiden 7212 Artaxerxes är uppkallad efter honom.

Biografi
Artaxerxes kom på tronen 465 f.Kr., efter att satrapen Artabanos hade mördat hans far Xerxes I och även hans äldre bror Dareios hade dödats.

Under Artaxerxes inträdde de första tydliga spåren till det stora rikets förfall; Baktrien och Egypten avföll. I Egypten hade libyern Inaros dödat satrapen Akheimenes och med hjälp av atenska skepp gjort sig till herre. En persisk här under den syriske satrapen Megabyzos slog år 456 f.Kr. ned upproret och tog Inaros till fånge, men lovade att han skulle få behålla livet. I Nilens delta utropade sig dock Amyrtaios till farao och stod emot alla persiska angrepp.

Under tvisten mellan Aten och Sparta förde grekerna inte krig mot perserna med samma kraft, och 449 f.Kr. slöts den så kallade kimoniska freden, eller Kalliasfreden, där de grekiska stadsstaterna på Mindre Asiens kust i fortsättningen endast nominellt var storkungens undersåtar.

När libyern Inaros senare, trots det givna löftet, dödades på initiativ från kungamodern Amestris gjorde Megabyzos uppror. Han var segerrik, men när han på så sätt lyckats upprätta den heder han förlorat genom det brutna löftet gick han med på att lägga ned vapnen. 

Artaxerxes dog år 424 f.Kr., samtidigt med sin drottning Damaspia. Sedan hans efterträdare Xerxes II avled efter endast 45 dagar på tronen efterträddes han av Dareios II.

Artaxerxes i Bibeln 
Artaxerxes gav prästen Esra tillåtelse att åka till Juda och på oktrojera judarna där Torah-lagen som storkungens vilja, och han tillät senare Nehemja att låta återuppbygga Jerusalems tempel och murar.

Källor 

Akemenidiska härskare
Män
Avlidna 424 f.Kr.
Födda okänt år
Christoph Vischer

Christoph Vischer, född  20 januari 1518 i Sankt Joachimsthal, död 11 september 1598 i Celle. Av Högmarck (1736) kallad Christopher Fischer. Också känd under benämningen Piscator. Generalsuperintendent i Zelle, Hannover. Vän med Philipp Melanchthon, Martin Luthers medarbetare. Han finns representerad i den svenska psalmbokens utgåvor från 1695 till 1937 med psalmen (1937 nr 96) diktad 1597. Texten översatt till svenska av Jesper Swedberg.

Psalmer
Vi tackar dig, o Jesus god (1695 nr 153, 1819 och 1937 nr 96) skriven 1597.

Fotnoter

Externa länkar
 
 

Tyska psalmförfattare
Födda 1518
Avlidna 1598
Män
Dareios II

Dareios II nothos, (latin Darius nothus, grekiska nothos, den oäkte), även kallad Ochos, var kung av Persien 423-404 f.Kr. Han var utomäktenskaplig son till Artaxerxes I. 

Under hans regering gjorde sig Egypten oberoende. Åtskilliga andra upprorsförsök lyckades han att dämpa, mestadels genom list och mutor. Vid sin död efterträddes han av sin son med Parysatis, Artaxerxes II.

Källor 

Akemenidiska härskare
Män
Avlidna 404 f.Kr.
Födda okänt år
Vi tackar dig, o Jesus god

Vi tackar dig, o Jesus god är en gammal psalm i fyra verser av Christoph Vischer från 1597. Psalmen översattes av Jesper Swedberg 1694. 

Texten inleds 1695 med orden:
Wij tacke tigh, o JEsu godh!
Som rinna låt titt dyra blodh

I Koralbok för Nya psalmer, 1921 anges att det är samma melodi som till psalmerna Snart sista stunden kommen är (1921 nr 659) och Den rätt på dig, o Jesus, tror (1819 nr 582) vars melodi troligen varierat med utgivningarna.

Publicerad som
Nr 153 i 1695 års psalmbok under rubriken "Om Christi pino och dödh".
Nr 96 i 1819 års psalmbok under rubriken "Jesu lidande, död och begravning: Tacksamma suckar vid Jesu kors".
Nr 92 i Stockholms söndagsskolförenings sångbok 1882 med verserna 1-4, under rubriken "Psalmer".
Nr 140 i Metodistkyrkans psalmbok 1896 med verserna 1-4, under rubriken "Kristi lidande och död".
Nr 48 i Svensk söndagsskolsångbok 1908 under rubriken "Jesu lidande".
Nr 190 i Sionstoner 1935 under rubriken "Passionstiden".
Nr 96 i 1937 års psalmbok under rubriken "Passionstiden".
Nr 62 i Finlandssvenska psalmboken 1986 under rubriken "Fastetiden".
Nr 156 i Lova Herren 1988 under rubriken "Passionstiden".

Tyska psalmer
Passionspsalmer
Artaxerxes II

Artaxerxes II, av grekerna kallad Μνήμων (Mnemon, "Den minnesgode"), var kung över det Persiska riket från år 404 f.Kr. till sin död, år 358 f.Kr. Han var son till Dareios II och Parysatis och sonson till Artaxerxes I.

Kyros uppror 
I början av sin regering tvingades Artaxerxes nedkämpa ett uppror från sin yngre bror Kyros, som var modern Parysatis favorit. Kyros hade tagit hjälp av grekiska legotrupper för att erövra tronen från Artaxerxes. Det avgörande slaget vid Kunaxa skulle med grekernas hjälp ha slutat med seger för Kyros, om han inte själv hade fallit i slaget. Grekernas återtåg leddes av Xenofon, som sedan skildrade det i sin Anabasis.

Krig med grekerna 
Senare startade Sparta krig mot perserna, och deras kung Agesilaos II hade till att börja med framgång, men lyckan vände efter att Artaxerxes år 395 f.Kr. betalade Aten, Thebe, Korinth och Argos för att hjälpa honom. Kriget som därmed följde i Grekland är kända som Korinthiska kriget. Den atensk-persiska flottan under Konon segrade vid Knidos över spartanernas flotta, och vid Antalkidas fred 386 f.Kr. beseglades perserkungens herradöme över de grekiska staterna i Mindre Asien.

Greken Euagoras på Cypern gjorde uppror år 391 f.Kr., och upproret kuvades först 376 f.Kr. efter stora svårigheter, särskilt som det stöddes av Egypten, som omkring år 400 f.Kr. själva hade lösgjort sig ur persiskt herravälde.

Satrapupproret 
År 362 gjorde Ariobarzanes, satrap i Mysien och Frygien, och Orontes, satrap av Armenien, uppror mot Artaxerxes, det så kallade satrapupproret. Upproret stöddes av både Aten och Sparta, men tog slut när Ariobarzanes förråddes av sin son Mithradates och korsfästes.

Hustrur 
Artaxerxes sägs ha haft 350 hustrur och 115 söner. Hans huvudhustru var Stateira I, tills hon förgiftades av Artaxerxes mor Parysatis omkring 400 f.Kr. En annan viktig fru var den fokaiska kvinnan Aspasia.

Av kungens fyra söner dödades den äldste, Dareios, då han stod i begrepp att mörda fadern. Den andre i ordningen, Ariaspes, begick självmord eftersom den tredje brodern, Ochus, hade intalat honom att kungen ville låta döda honom. Även den yngste sonen, Arsames, mördades.

Källor 

Akemenidiska härskare
Män
Avlidna 358 f.Kr.
Födda 436 f.Kr.
Lilja (diktverk)

Lilja är namnet på ett isländskt diktverk från mitten av 1300-talet.  Det är en drapa som räknas som den största religiösa dikten från nordisk medeltid.

Inledningen skildrar Gamla testamentets tid. Huvudavdelningen skildrar frälsningsverket i två stävjamål och avslutningen innehåller ett anropande av Gud, Kristus och Maria samt en hälsning till läsaren. Dikten omfattar 100 strofer på det klangfulla versmåttet "hrynhenda", som efter denna sång även fått namnet liljulag.

Diktens författare är den isländske augustinmunken Eysteinn Ásgrímsson, död 1361. Samtida skrifter yttrar om denna sång att "alla skalder ville ha diktat Lilja", där författaren med lågande hänförelse ger uttryck åt sin tro i ett språk som på en gång är vältaligt och genom sin enkelhet utgör en avsiktlig motsats till det på den tiden rådande förkonstlade isländska skaldespråket.

Källor

Noter

Externa länkar
Dikten på fornisländska

Isländsk poesi
Drapor
Ugglan
Gatustridsvapen

Ett gatustridsvapen är ett vapen som oftast används i våldsamma bråk på allmänna platser. Knivar och knogjärn är exempel på gatustridsvapen, men även basebollträn.

Flera gatustridsvapen förbjöds att bäras på allmänna platser som gator och torg i Sverige den 1 juni 1988, i samband med att Sverige skärpte knivförbudet på offentliga tillställningar, efter ett lagförslag utarbetat av Leif G.W. Persson som menade att kniven var det mest använda vapnet vid mord.

Källor

Våld
Anders Leijonstedt

Anders Leijonstedt (före adlandet Wolimhaus), född 1649 i Uppsala, död den 10 oktober 1725 i Stockholm, var en svensk greve och riksråd.

Biografi
Leijonstedt var son till apotekaren Simon Wolimhaus och bror till Jakob Gyllenborg. Liksom brodern var han måg till Olof Arvidsson Thegner.

Efter studier i Uppsala och en utrikes resa blev han 1683 sekreterare vid bankoverket samt 1685 ledamot och 1696 direktör i den för reduktionsdomarnas verkställande tillsatta kommissionen. Från 1686, då han adlades med namnet Leijonstedt, var han tillika protokollssekreterare i rikskansliet. Han befalldes 1694 att bevista rådslagen i Kanslikollegium och sändes 1698 som envoyé extra-ordinaire till Brandenburg, där han avslöt den tvist angående gränserna i Pommern, som fortgått sedan westfaliska fredsslutet.

Åren 1703–1710 var han åter minister i Berlin, blev sistnämnda år kansliråd, utnämndes 1714 till högste ombudsman (chef för revisionsexpeditionen för justitiemål). Han blev den förste innehavaren av justitiekanslerämbetet 1714. År 1716 erhöll han friherrlig värdighet men tog inte introduktion. 15 april 1719 valdes han till lantmarskalk efter den dagen innan avlidne Per Ribbing.<ref>Svenska landtmarskalkar – Porträtter och biographiska uppgifter (Stockholm 1854), sidan 38-39.</ref> Uppsatt på förslag till riksråd, utnämndes han också därtill strax efter riksdagens slut. Samma år blev han även president i Kammarrevisionen och greve.

I yngre år ägnade sig Leijonstedt även åt diktning och några tillfällighetsstycken av honom finns i P. Hansellis samling "Vitterhetsarbeten af svenska författare", 5:e delen. Tragedin Dido, författad i slutet av 1660-talet, återfanns av Karl Warburg i Köpenhamn och utgavs i "Samlaren''" 1880.

Galleri

Bibliografi 

 - Utgiven av Karl Warburg.

Se även 
 Lejonstedts gränd
 Kvarteret Cerberus

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska riksråd under 1700-talet
Svenskspråkiga författare
Sveriges justitiekanslerer
Kansliråd
Lantmarskalkar
Svenskt adlade
Svenska grevar
Födda 1649
Avlidna 1725
Män
Ämbetsmän från Uppsala
Författare från Uppsala
Ugglan