kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Landseer

Landseer är en hundras med Schweiz och Tyskland som ursprungsländer. Den är nära besläktad med newfoundlandshunden och förekommer mycket sparsamt såväl i Norden som på kontinenten. Liksom newfoundlandshunden är den av molossertyp och räknas till bergshundarna, men den har aldrig använts som boskapsvaktare eller herdehund.

Historia
Hundrasen är uppkallad efter konstnären Edwin Landseer (1802-1873), som ofta använde fläckiga newfoundlandshundar som motiv.

Landseer är en ganska ny ras. Under 1930-talet beslöt sig en Otto Walterspiel från München för att förstora den befintliga vit-svarta varianten av newfoundlandshund. Han gjorde detta genom inkorsning med bland annat pyrenéerhund och fick därigenom en stor vit-svart hund med ett helt annat helhetsintryck. 1933 registrerades de första valparna. Rasblandningen renavlades och den tyska kennelklubben Verband für das Deutsche Hundewesen (VDH) inkom i början av 1960-talet med en begäran om officiell rasregistrering i den internationella hundorganisationen FCI, vilket lyckades 1961 efter visst motstånd.

Egenskaper
Landseer är en sällskapshund. Den kan tävla i ett särskilt vattenprov i livräddning.

Utseende
Huvudskillnaden i utseendet ligger i kroppsbyggnaden som hos landseeren är högre men slankare, deras pälsfärg brukar även ha en mindre andel svarta fläckar än hos den vit-svarta newfoundlandshunden.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008,

Externa länkar

Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Landseerklubben 

Schnauzer och pinscher, molosser och bergshundar samt sennenhundar
Hundraser från Tyskland
Hundraser från Schweiz
Ivar F. Andrésen

Ivar F. Andrésen född Ivar Fridtjof Andrésen 27 juli 1896 i Bærum, uppväxt på Grünerløkka i Kristiania (nuvarande Oslo), död 26 november 1940 i Stockholm, var en norsk operasångare (bas).

Biografi
Andrésen studerade sång för Gilles Bratt i Stockholm och Halldis Ingebjart i Oslo samt för Siegfried Wagner i Bayreuth. Han scendebuterade som kungen i Aida på Stockholmsoperan 1919 och var verksam där till 1925. Därefter engagerades han vid flera av världens stora operascener som Dresden 1925–1937, Bayreuth 1927–1936, New York 1930–1932, Städtische Oper i Berlin 1931–1939. Han återkom till Stockholm 1939. 

Han var främst känd som Wagnersångare men gjorde även roller som Osimin i Mozarts Enleveringen ur seraljen och Bartolo i Figaros bröllop. Han fick tillnamnet "århundradets stämma" av sin samtid. Han var bror till barytonsångaren Henry Alf (Alf Henry Andresen).

Diskografi
Ivar Andresen]. CD. Preiser 89028. 1990.
[http://smdb.kb.se/catalog/id/001544232  Ivar Andrésen II. CD. Preiser 89125. 1996.
The early recordings 1921-1926. CD. Preiser 89238. 2001.
Wagner in Stockholm : recordings 1899-1970. Bluebell CD02-2698--2701. 2002. - Innehåll: 21. Hier sitz' ich zur Wacht ur Götterdämmerung = Ragnarök.

Källor 
 Sørensen, Inger, Operalexikonet, s. 29, Forum, 1993, .

Noter

Externa länkar

Födda 1896
Avlidna 1940
Norska operasångare under 1900-talet
Bassångare
Män
Sångare från Oslo
Suburbikariska stift

Suburbikariska stift kallas de sju gamla biskopsstiften runt Rom, vilkas biskopar var medlemmar av kardinalskollegiet. 

Numera är de bara, med undantag av Ostia, titulärsäten för kardinalbiskoparna. Vart och ett av stiften har istället sin egen ordinarie biskop utan säte i kardinalkollegiet. Biskopen av Ostia är ex officio kardinalkollegiets ledare, och stiftet Ostia har därför inskränkts till att endast omfatta domkyrkoförsamlingen, Santa Aurea, varjämte stiftsförvaltningen är förenad med Roms. Återstoden av det gamla stiftet är i allo förenad med Rom. Påven Benedictus XVI var under företrädaren såsom kardinal biskop av Ostia, och brukade predika i Santa Aurea.

De sju suburbikariska stiften
 Albano
 Frascati
 Ostia
 Palestrina
 Porto-Santa Rufina
 Sabina-Poggio Mirteto 
 Velletri-Segni

Romersk-katolska stift
Kulturåret 1814



Händelser
27 februari – Beethovens Symfoni nr 8 uruppförs.
14 augusti – Rossinis opera Il Turco in Italia uruppförs på Teatro alla Scala i Milano.
26 december – Rossinis opera Sigismondo uruppförs på Teatro La Fenice i Venedig.

Nya verk
Första delen av Fågel blå av Per Daniel Amadeus Atterbom ges ut.
Erik Gustaf Geijers dikt Den lille kolargossen publiceras i Poetisk kalender.
Traditioner af Swenska Folk-Dansar (1814-15) av A. A. Afzelius
Svenska folkvisor från forntiden (1814-17) av A. A. Afzelius

Födda
9 mars – Taras Sjevtjenko (död 1861), ukrainsk nationalskald.
17 mars – Johan Peter Molin (död 1873), svensk skulptör, bildhuggare och professor. 
22 maj – Amalia Lindegren (död 1891), svensk konstnär. 
1 juni – François Ponsard (död 1867), fransk författare och dramatiker.
28 juni – Frederick William Faber (död 1863), engelsk präst och psalmförfattare.
9 juli – Johan Gabriel Carlén (död 1875), svensk skriftställare.
18 juli – Ivan Mažuranić (död 1890), kroatisk författare, poet, lingvist och politiker.
14 augusti – Adolph Tidemand (död 1876), norsk målare. 
3 september  – Mathilda Gelhaar, svensk operasångare, hovsångare
10 september – Agatha Rosenius (död 1874), svensk psalmförfattare.
4 oktober – Jean-François Millet (död 1875), fransk målare, etsare och tecknare. 
19 december – Jean Högqvist (död 1850), svensk skådespelare.

Avlidna
21 januari – Jacques Henri Bernardin de Saint-Pierre (född 1737), fransk författare.
22 september – August Wilhelm Iffland (född 1759), tysk skådespelare och dramatiker.
2 december – Markis de Sade (född 1740), fransk greve och författare.
Teateråret 1850



Händelser

Januari
2 januari - Det norske Theater grnundas i Bergen.

Årets uppsättningar

Februari
11 februari - Jeanette Stjernströms pjäs Carl XII vid Pultava eller Sista resursen har urpremiär på Mindre teatern i Stockholm .

Maj
2 maj - Jeanette Stjernströms pjäs Tidens strid har urpremiär på Mindre teatern i Stockholm .

Juni
11 juni - Jeanette Stjernströms pjäs Läsare-presten har urpremiär på Mindre teatern i Stockholm .

Augusti
28 augusti - Richard Wagners opera Lohengrin har premiär i Weimar .

November
25 november - Jeanette Stjernströms pjäs Fyra dagar av konung Gustaf III:s regering har urpremiär på Mindre teatern i Stockholm .

Okänt datum
Den politiske kocken av August Blanche
Döden fadder av August Blanche
Komedianterne av August Blanche
Några lyriska stycken samt sceniska monologer och dialoger av August Blanche
Profbladet eller Frihetens lön av August Blanche

Födda
 15 januari - Nils Personne (död 1928), svensk skådespelare och regissör.
 26 mars - Amalia Riégo (död 1926), svensk operasångerska (sopran).
 17 april - Algot Lange (död 1930), svensk operasångare.
 17 augusti - Siri von Essen (död 1912), finlandssvensk skådespelerska.
 18 oktober - Arvid Ödmann (död 1914), svensk operasångare (tenor).
 26 oktober - Betty Hennings (död 1939), dansk skådespelerska.

Avlidna
 20 januari - Adam Oehlenschläger, 70, dansk skald och dramatiker.
 15 februari - Elisabeth Forsselius, 79, svensk operasångerska och skådespelerska.
 12 augusti - Aurora Strandberg, 23, svensk skådespelerska.
 Jean Högqvist (född 1814), svensk skådespelare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Francisco Sobrado

Francisco José Sobrado Reyes, född 1 april 1980 i Bukarest, Rumänien, är en svensk skådespelare. 

Sobrado, som har chilenska föräldrar är uppvuxen i Stockholm, studerade vid Teaterhögskolan i Göteborg 2000–2004. Han har varit engagerad vid Backa Teater, Teater Sörmland, Turteatern, Riksteatern och Stockholms Stadsteater 2005-2011 samt på Uppsala Stadsteater 2012-2017

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 

Svenska skådespelare
Män
Födda 1980
Levande personer
Personer från Bukarest
Åsa-Lena Hjelm

Åsa-Lena Maria Hjelm, född 11 april 1947 i Tyresö, är en svensk skådespelare. Hon är dotter till skådespelaren Keve Hjelm och syster till Kåre Hjelm.

Biografi 
Hjelm studerade vid Teaterhögskolan i Stockholm 1974–1977 med bland andra Pontus Gustafsson, Anita Molander och Jan Waldekranz som klasskamrater. Hon är bosatt i Göteborg och engagerad vid Göteborgs Stadsteaters fasta ensemble.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1947
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Leppe Sundewall

Karl Lennart Albert "Leppe" Sundevall, född 3 februari 1927 i Maria Magdalena församling, Stockholm, död 18 februari 2009 i S:t Görans församling, Stockholm, var en svensk trumpetare och jazzmusiker. 

Leppe Sundevall hette Leppe Sundevall med enkel-v och inte dubbel-v

Biografi

Leppe Sundevall debuterade i det ungdomliga revygänget Vårat gäng på 1940-talet, och var sedan verksam som musiker och sångare. Från 1947 till 1950-talets slut ingick han i orkestrar ledda av Simon Brehm, Thore Erling, Lulle Ellboj och Anders Burman. Han gjorde rösten till apan Kung Louie i Disneyfilmen Djungelboken, där han sjöng "Jag vill ju va som du". Sundevall är även känd för att ha sjungit slagdängan "Befälhavaren på bogserbåten på Ångermanälven".

Som sångare var han medlem i en tidig upplaga av gruppen Gals and Pals, där han sedan ersattes av Gillis Broman. Han var även medlem i Helmer Bryds Eminent Five Quartet.

Leppe Sundevall är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi 

 (röst till Kung Louie)
 (röst till Scatkatt)

Teater och revy

Roller (ej komplett)

Referenser 
 Leppe Sundewall i Orkesterjournalens jazzbiografier

Noter

Externa länkar 
 Leppe Sundewall på Svensk mediedatabas
 Leppe Sundewall på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960
 

Svenska jazzsångare
Svenska jazztrumpetare
Svenska röstskådespelare
Musiker från Stockholm
Sångare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1927
Avlidna 2009
Män
Finn Nielsen

Finn Nielsen, född 21 april 1937, är en dansk skådespelare.

Filmografi (i urval)

Referenser 

Danska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1937
Levande personer
Nässlorna blomma

Nässlorna blomma är en roman från 1935 av den svenske författaren Harry Martinson. Nässlorna blomma, och fortsättningen Vägen ut, är delvis självbiografiska och skildrar en föräldralös pojkes osäkra tillvaro i fattigsverige.

Handling
Boken handlar om den föräldralösa pojken Martin, som är Harry Martinsons alter ego, och är skriven utifrån barnets perspektiv. Martins far dör och hans mor far till Kalifornien. Alla som Martin tycker om försvinner ut ur hans liv. Han ackorderas ut som sockenpojke och får gå från gård till gård. Han får det hela tiden sämre. Språket i romanen beskrivs som medveten skrivkonst, med barnsliga innehåll.  Martin beskrivs som självisk, dum, barnslig, självmedlidande, inställsam, feg och falsk. Han idealiseras alltså inte.

Mottagande
Nässlorna blomma blev vid sin utgivning en stor succé hos både kritiker och läsare. Boken lovordades med berömmande och entusiastiska recensioner i pressen och redan i slutet av året 1935 hade den tryckts i sin sjunde upplaga. Anders Österling skrev att Martinson "här samlat sina krafter till en bok som har äkta substans, det erfarnas djupa must och därtill drömlivets spindelsvävsglitter över den skådade verkligheten". "Den är ur alla synpunkter exceptionell; genom stoffets egenart, genom uppfattningens rikedom och känslans intensitet höjer den sig till ett levande verk, som absolut fyller sin plats i svensk litteratur av i dag och nog inte kommer att sköljas bort i första taget."

Källor

Skönlitteratur 1935
Svenska romaner
Kalifornien i skönlitteratur
Verk av Harry Martinson
Barndomsskildringar
Självbiografier
Rolf Holmgren

Rolf Erling Holmgren, född 24 mars 1946 i Ystad, Skåne, är en svensk skådespelare och manusförfattare.

Biografi 
Holmgren studerade vid Statens scenskola i Stockholm. Efter studierna engagerades han vid Göteborgs Stadsteaters skolteaterensemble, som senare fick namnet Backa teater.

Filmografi 

 (kortfilm)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare
Svenska manusförfattare
Män
Födda 1946
Levande personer
Personer från Ystad
Svartå, Degerfors kommun

Svartå är en tätort i Degerfors kommun, Örebro län i landskapet Närke, 13 kilometer sydöst om Degerfors. Svartå är en ort med järnbrukshistoria belägen vid sjöarna Stor-Björken och Lill-Björken.

Historia 

Svartå är en gammal bruksort. 1658 fick Jöns Eriksson Grubb privilegier på den första stångjärnshammaren vid Svartåns utlopp ur Lill-Björken. Strax intill anlades en hytta, Björkhyttan eller Svartå masugn, med stöd av privilegium 1659. Avsikten var från början att hyttan skulle anläggas i Medskogs ström i Visnums härad. Bruket växte under hela 1700-talet, bland annat genom överföring av smide från Munkfors hammar i Letälven och Kråkfors hammar i Svartån till det nyanlagda övre bruket. 1783 uppfördes den nuvarande herrgårdsbyggnaden i gustaviansk stil av hovmarskalk Karl Falker.

År 1847 beslutades att driften skulle koncentreras till Svartå Övre bruk. En ny hytta byggdes där 1859–1860 samt nya smedjor 1872–1773. Malm till hyttan hämtades framför allt från gruvor i Nora bergslag. AB Svartå Bruk bildades år 1894, och 1912 förvärvades företaget av Hasselfors Bruks AB. Verksamheten vid smältsmedjan upphörde år 1947, då den nuvarande bultfabriken istället tog vid. Hyttan blåstes ner år 1966 som Sveriges sista träkolshytta.

Svartå var mellan 1897 och 1985 en järnvägsknut då Svartåbanan (Örebro–Svartå) hade sin ena ändpunkt här. Värmlandsbanan går fortfarande igenom samhället.

Befolkningsutveckling

Sevärdheter 
Hyttan med tillhörande byggnader revs 1970. Man lät dock spara själva hyttpipan som ensam står kvar intill det som nu är en idrottsplats med namnet Hyttvallen. Den kan således knappast ses som ett pedagogiskt exempel för hur en sentida träkolshytta ser ut. Smältsmedjan tömdes på utrustning efter nedläggningen på 40-talet, och användes därefter av bultfabriken i ett antal år. Efter en tid av förfall har den nya ägaren inlett en restaurering. Ett antal mindre byggnader som tillhört bruket finns även kvar.

Norr om bruksområdet ligger en stor arbetarbostad med mycket välbevarad ursprunglig karaktär på höjden norr. "Slottet" som den kallas i folkmun är numera hembygdsgård. Här finns en sekelskifteslägenhet i tidstypisk stil, en lägenhet inredd som på 40-talet och ett museum med gamla bruksföremål. Utanför står en gammal stångjärnshammare med tillhörande vattenhjul.

Svartå herrgård, med huvudbyggnad av sten i två våningar flankerad av två envåningsflyglar av reveterat trä, ligger på södra sidan om sjön Lill-Björken. I huvudbyggnaden finns ursprunglig gustaviansk väggdekor är bevarad i flera rum. Idag fungerar herrgården som hotell- och konferensanläggning.

Seldén Rigging har en fabrik i Svartå.

Bildgalleri

Se även 
Svartå herrgård
Svartån
Nysunds socken

Referenser

Externa länkar 
www.svarta.nu

Orter i Degerfors kommun
Svenska järnbruk
Tätorter i Sverige
Sven-Åke Gustavsson

Sven-Åke Gustavsson, egentligen Sven Åke Lennart Gustafsson, född 22 april 1951 i Skara, är en svensk skådespelare och teaterregissör.

Biografi 
Gustavsson växte upp i Oxelösund och arbetade i unga år som snickare. Han spelade även gitarr i ett amatörband. Efter att ha fullgjort militärtjänstgöring tog han anställning vid Oxelösunds järnverk. Lite senare flyttade han till Stockholm och började där att arbeta vid LM Ericssons fabrik.

Under denna tid kom Gustavsson i kontakt med en teatercirkel i ABF:s regi. Senare turnerade han med pjäsen Människor i rörelse, som handlade om arbetarrörelsens historia på 1940-talet. Efter detta tog skådespelarintresset över och 1977-1980 utbildade han sig vid Scenskolan i Göteborg.

Efter utbildningen anställdes han vid Folkteatern i Göteborg, där han även fick sitt genombrott. Han fortsatte därefter till Angereds teater och senare även Backa Teater. Vid den sistnämnda teatern gjorde han också sin regidebut 1994 med Spöket på Canterville. Numera (2012) ingår han i Göteborgs Stadsteaters fasta ensemble.

Sin mest kända och uppskattade TV-roll gjorde Gustavsson i den som privatdetektiven Anders "Snoken" Grip i TV-serien Snoken, vilken sändes i tre olika omgångar 1993, 1995 och 1997. Han har även spelat rollen som Mellberg i filmatiseringarna av Camilla Läckbergs böcker, en roll han tog över efter Göran Ragnerstam. Inför rollen sa Gustavsson att han varken läst böckerna eller sett de tidigare filmatiseringarna eftersom han ville skapa sin egen karaktär.

Filmografi

Teater

Roller

Regi

Priser och utmärkelser 
 1988 – Vilhelm Moberg-stipendiet

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
 
 Sven-Åke Gustavsson på Göteborgs stadsteater

Svenska skådespelare
Svenska teaterregissörer
Män
Födda 1951
Levande personer
Personer från Skara
Guldmasken för bästa manliga biroll
Ikas TV-kalas

Ikas TV-kalas var en serie barnprogram i nio delar som sändes 24 mars-26 maj 1990 i SVT:s Kanal 1.

Programmet var en fristående fortsättning på Ika i rutan från två år tidigare. Medverkade gjorde Ika Nord, som även skrev manus tillsammans med Lars Demian, som även gjorde vinjettmusiken. För regin stod Tomas Alfredson.

Programmet bestod i att Ika agerade olika roller i en blå schackrutig studio tillsammans med skelettet Åke.

Avsnitt 
 Rika Ika
 Vem har lust att städa?
 Arg
 Jakten på den försvunna grisen
 Den fantastiska Ika-kavalkaden
 Rekord! Senaste nytt från Ika Stadion.
 Åke och kärleken
 Fotboll från Belgien
 Finalkavalkaden

Referenser 

Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
Motorvägar i Belgien

Motorvägarna i Belgien är mycket väl utbyggda. Detta beror främst på att landet är mycket tätbefolkat. Landet har också en natur som gör att det också är förhållandevis lätt att bygga vägar. Belgien är ett av de länder som har de mest välutbyggda motorvägssystemen. Motorvägarna i landet har nästan alltid belysning som dessutom brukar vara av påkostad typ. Belgien är det land i Europa som har mest motorvägsbelysning. Eftersom Belgien har ett så pass tätt motorvägsnät som dessutom nästan alltid har belysning så kan denna belysning synas på satellitbilder som är tagna på natten.

Skyltning och numrering
Alla belgiska motorvägar har ett A- eller ett R-nummer men dessa skyltas normalt inte, de flesta sträckor utgör dessutom delar i Europavägar. För europavägarna skyltas bara europavägsnumren.

Motorvägssträckor i Belgien

Motorvägar
 A1 - E19 - Bryssel - Mechelen - Antwerpen - (Nederländerna)
 A2 - E314 - Leuven - Diest - Genk
 A3 - E40 - Bryssel - Leuven - Liège - (Tyskland)
 A4 - E411 - Bryssel - Namur - Arlon - (Luxemburg)
 A7 - E19 - Halle - Nivelles - Bergen - (Frankrike)
 A8 - E429 - Halle - Tournai - (Frankrike)
 A10 - E40 - Bryssel - Aalst - Gent - Brygge - Oostende
 A11 - E34 - Antwerpen - Zeebrugge
 A12 -       Bryssel - Boom - Antwerpen - (Nederländerna)
 A13 - E313 - Antwerpen - Hasselt - Liège
 A14 - E17 - Antwerpen - Sint-Niklaas - Gent - Kortrijk - (Frankrike)
 A15 - E42 - La Louvière - Namur - Liège
 A16 - E42 - Mons - Tournai
 A17 - E403 - Brygge - Kortrijk - Tournai
 A18 - E40 - Brygge - Veurne - (Frankrike)
 A19 -       Kortrijk - Ieper
 A21 - E34 - Antwerpen - Turnhout - (Nederländerna)
 A25 - E25 - Liège - Visé - (Nederländerna)
 A26 - E25 - Liège - Neufchâteau
 A27 - E42 - Battice - Verviers - Malmedy - Sankt-Vith - (Tyskland)
 A28 -       Aubange - Athus
 A54 -       Nivelles - Charleroi
 A112 -       Wilrijk - motorväg nummer A12
 A201 -       Zaventem
 A501 -       La Louvière
 A503 -       Charleroi - Marcinelle
 A601 -       Förbindelsemotorväg mellan motorvägarna A3 och A13
 A602 -       Ans - motorväg nummer A26
 A604 -       motorväg A15 - Jemappe

Motorvägsringar runt städer
 R0 - Bryssel
 R1 - Antwerpen
 R2 - Antwerpen
 R3 - Charleroi
 R4 - Gent
 R5 - Mons
 R6 - Mechelen
 R8 - Kortrijk
 R9 - Charleroi

Referenser
FN:s miljöprogram

Förenta nationernas miljöprogram, som ofta förkortas UNEP (av det engelska namnet United Nations Environment Programme), är ett organ som samordnar Förenta nationernas (FN) miljöarbete. Det bildades efter Förenta nationernas miljövårdskonferens i Stockholm 1972, som hade föreslagits av Sverker Åström. Organet är underordnat FN:s generalförsamling. Huvudkontoret ligger i Nairobi.

Direktör för UNEP är sedan 2019 danska Inger Andersen.

UNEP har upprättat varningssystemet GEMS och nätverket INFOTERRA, samt ett register över giftiga kemikalier. Den marina miljön är ett högprioriterat område, och likaså biologisk mångfald.

Flera miljökonventioner har tillkommit sedan UNEP bildades, såsom Wienkonventionen och Bonnkonventionen från 1983, Montrealprotokollet från 1987, Baselkonventionen från 1992 och Biodiversitetskonventionen från 1993.

År 1988 bildade UNEP tillsammans med  Meteorologiska världsorganisationen (WMO) FN:s klimatpanel (IPCC).

Externa länkar
 FN:s miljöprograms webbplats

Källor 

FN:s generalförsamling
FN:s ekonomiska och sociala råd
Miljöpolitik
Klimatpolitik
Organisationer bildade 1972
Wasserbillig

Wasserbillig (luxemburgiska: Waasserbëlleg) är en liten stad i Luxemburg belägen där floderna Mosel och Sûre möter varandra. Dessa floder formar gränsen till Tyskland vid staden. Wasserbillig har omkring 3 400 invånare vilket gör den till den största orten i kommunen Mertert.

Wasserbillig grundades under romarriket under namnet Biliacum.

Orter i Grevenmacher
Gränsorter i Europa
Hotel (musikalbum)

Hotel är även den engelska, och en vanlig felaktig, stavning av hotell.

Hotel är ett musikalbum av den amerikanske musikern Moby. Det lanserades internationellt den 14 mars 2005 och i USA den 22 mars.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Moby, om annat inte anges.

"Hotel Intro" - 1:55 
"Raining Again" - 3:46 
"Beautiful" - 3:12 
"Lift Me Up" - 3:19 
"Where You End" (Dimitri Ehrlich/Richard Hall) - 3:22 
"Temptation" (Gillian Gilbert/Peter Hook/Stephen Morris/Bernard Sumner) - 4:55 
"Spiders" - 3:45 
"Dream About Me" - 3:21 
"Very" - 3:43 
"I Like It" - 3:46 
"Love Should" - 3:52
"Slipping Away" - 3:39 
"Forever" - 3:39 
"Homeward Angel" - 5:50 
"35 Minutes" - 5:20 (dolt spår)

Musikalbum 2005
Album av Moby
Engelskspråkiga musikalbum
Pontiac (hövding)

Pontiac, egentligen Obwandiyag, född mellan 1712 och 1725, död 20 april 1769, hövding för ottawastammen.

Pontiac allierade sig i kriget mellan fransmännen och britterna i Nordamerika på fransmännens sida och förde befäl under delar av trupperna i samband med massakern på general Edward Braddocks kår 1755. Pontiac försökte senare samla stammarna i området kring de stora sjöarna mot den brittiska ockupationen av området genom Pontiacs uppror 1763, som fått hans namn. Sedan britterna fört in allt större resurser i området tvingades han 1766 sluta fred, ett avtal han sedan höll fram till dess att han mördades tre år senare.

Bilmärket Pontiac uppkallades efter honom.

Källor

Externa länkar

Nordamerikanska urfolkhövdingar
Män
Födda 1710-talet
Avlidna 1769
Mononymt kända personer
Handbok

Handbok, instruktionsbok, vägledning eller manual är en speciell typ av bruksanvisning, avsedd att användas som referens för den som redan är bekant med de allmänna koncepten. En beskrivning av ett programspråk, dess syntax och funktioner, eller en bruksanvisning för ett större datorprogram kan finnas i form av en handbok, liksom beskrivningar av hur en apparat skall underhållas.

Mera omfattande handböcker kan närmast ha karaktären av referensverk eller specialiserade uppslagsverk.

Se även 
 Formelsamling
 Kyrkohandbok
 Läkarhandbok

Externa länkar 

Facklitteratur
Dokument
Pedal

Pedal kommer av latin pes, "fot" (genitiv pedis) och syftar på något, som manövreras med foten. Man kan någon gång se den felaktiga benämningen fotpedal. Detta är ett exempel på tautologi.

Pedaler finns exempelvis i bilar, cyklar, symaskiner, trumset med flera tillämpningar.

Pedaler i olika sammanhang

Musikinstrument 
 Pedalklaviatur, orgel
 Dubbelpedal, trummor
 Effektpedal, för elgitarr och andra eldrivna instrument
 Pedal steel guitar, typ av elgitarr

Fordon 
 Pedal (bildel), för gas, broms och koppling

Maskinteknik
Cykeldelar