kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arméns trumkår

Arméns trumkår (TRK) var en av försvarsmaktens officiella musikkårer mellan 1992 och 2009.

Historik 
Musikkåren grundades 1992 under namnet Försvarets trumkår (FTK), för att lösa högvakter under vintern. Kåren bestod årligen av ett 25-tal värnpliktiga musiksoldater fördelade på trummor, flöjter, saxofoner och bleckblås. Den ursprungliga sättningen var dock 21 trumslagare som också fick lära sig hantera flöjt (pipa). I den första upplagan fanns även en trumslagare som spelade trumpet och jägarhorn. Arméns Trumkår var den sista musikkåren som helt byggde på värnpliktiga soldater. Tjänstgöringen pågick mellan augusti och juni påföljande år och deras ansvar var därför främst vinterhalvårets uppgifter i Stockholm. Liksom Arméns Musikkår var trumkåren förlagd till Södermanlands regemente i Strängnäs. Genom försvarsbeslutet 2004 avvecklades regementet 2005. Med det omlokaliserades både TRK och Arméns musikkår till Livgardet, Kungsängen. Den 9 december 2008 meddelades att Arméns trumkår skulle upphöra som egen kår. 

Under våren 2009 for Arméns trumkår ut på en slutturné till Sydkorea, Tyskland och en rad platser i Sverige..

De sista soldaterna i Arméns trumkår muckade sommaren 2009. Deras sista framträdande blev i samband Ystad International Military Tattoo i augusti samma år.

Sammansättning 

Till marsch bestod TRK:s sättning av virveltrumma, bäckar, bastrumma, trumpet, bastrumpet, mellofon och flöjt. I Arméns trumkårs underhållningsband spelade sedan respektive musiksoldat sitt "riktiga" instrument. Flöjtspelarna spelade till exempel saxofon medan bleckblåsarna var uppdelade på tromboner och trumpeter.

Ledning 
Arméns trumkår leddes sedan starten av stabstrumslagare Tommy Törner. Signal trumslagare Noah Backman

Epitet 
TRK gick ibland under epitetet "Den spelande drilltroppen". Detta baserar sig på den hårt drillade exercisen, samt det höga tempot i det figurativa programmet. Arméns trumkår kännetecknades också av att vara den enda värnpliktiga kår som sjöng i sitt figurativa program.

Kamratförening
Musiker som tillhört Arméns trumkår har bildat Arméns Trumkårs Veteraner (TRK-V), som bl.a. var en av de musikkårer som spelade på kronprinsessan Victorias bröllop den 19 juni 2010.

Referenser

Se även
Musikkår
Militärmusik
Arméns musikkår
Marinens musikkår
Livgardets dragonmusikkår
Flygvapnets musikkår
Hemvärnsmusiken
Försvarsmusikcentrum
Militärmusiksamfundet
Marschmusik
Musikmarsch

Nedlagda svenska militära musikkårer
Musik i Stockholm
Musikgrupper bildade 1992
Musikgrupper upplösta 2009
Kammu

Kammu kan syfta på:

 Kammu (språk) – ett till språkfamiljen mon-khmerspråk (undergrupp till austroasiatiska språk) hörande språk i Laos, Kina, Myanmar, Thailand och Vietnam
 Kammu (kejsare) – en historisk kejsare av Japan
Kammu (språk)

Kammu är ett till språkfamiljen mon-khmerspråk (undergrupp till austroasiatiska språk) hörande språk som talas av cirka 500 000 människor i Laos, Kina, Myanmar, Thailand och Vietnam. 

Språket har länge varit föremål för forskning vid Institutionen för lingvistik vid Lunds universitet, där ett samarbete mellan lingvisterna Jan-Olof Svantesson, Kristina Lindell och Damrong Tayanin (modersmålstalare) lett till ett antal publikationer om språket. Ett tiotal språk som har mycket gemensamt med Kammu samlas i en grupp av språk som kallas Kammugruppen. I den utökade internationella språkkodsstandarden ISO 639-3 har kammu koden kjg.

Externa länkar
Presentation av Kammu Dictionary, ett forskningsprojekt vid Lunds universitet
Lista över publikationer om Kammuspråket

Austroasiatiska språk
Språk i Asien
Keiko (späckhuggare)

Keiko, född cirka 1977 eller 1978 nära Island, död 12 december 2003 i Taknes Fjord, Norge, var en späckhuggare som blev världskänd för sin roll som Willy i filmen Rädda Willy från 1993.

Biografi 
Keiko fångades 1979 och valfångarna sålde honom levande till en djurpark i MarineLand i Ontario, där han tränades. Han var mobbad av resten av poden (flocken) i akvariet och såldes till slut till en nöjespark i Mexiko. Samtidigt hade manuset till filmen Rädda Willy kommit till, och filmteamet letade efter en ensam späckhuggare som var tränad och kunde spela späckhuggaren Willy i filmen. De fick kontakt med nöjesparken och eftersom Keiko var den enda späckhuggaren de kunde hitta som var ensam och tränad hade de inget val. Men Keiko gjorde dem inte besvikna, filmen blev en succé. Eftersom Keiko inte räddas på riktigt som i filmen blev många barn besvikna och en fond för att släppa Keiko fri bildades, Free Willy Foundation. Det spekulerades i att Keiko eventuellt kunde flyttas till SeaWorld, och leva med andra späckhuggare i större pool. Han skulle antingen flyttas till SeaWorld i San Diego i Kalifornien, Orlando i Florida eller San Antonio i Texas. Men eftersom han hade problem med sin hälsa ville inte SeaWorld ha honom. Så världen över samlades pengar in och Oregon Coast Aquarium tog sig an uppgiften att hålla logi för Keiko. De byggde en jättelik tank med stenar, naturtrogna strömmar, två heltidsanställda tränare, direktkontakt till en veterinär och massa kvalitetsfisk.

Keiko skulle nu flygas från Mexiko till Oregon, USA. Hans resa höll på att få ett abrupt slut redan på flygplatsen då containern med den 8 ton tunga valen tippade till, och de metallrör man rullat den på in i flygplanet låste sig. Det tog en och en halv timme innan markpersonalen lyckades få containern att rulla igen. Keikos resa till ett nytt liv började och slutade lyckligt. Han tränades i att känna igen olika geometriska former såsom trianglar och fyrkanter och man släppte in fisk i hans tanker som han fick träna sig i att jaga på.

Till slut var han färdig för ett liv i det fria. De eksem och hudsjukdomar (papilloma-virus) han hade i det varma klorvattnet i Mexiko hade läkt fint och hans böjda ryggfena bekom honom inte ett dugg. Nu var Keiko drygt 22 år gammal. Free Willy Foundation byggde en nätinhägnad ("Seapen") i en vik vid Island, där han kunde simma in och ut och fick vara i de isländska vattnen igen. Resan till Island gick utan problem. Keikos hälsa fortsatte att förbättras, hans späcklager blev tjockare och han började tillbringa mer tid med vilda späckhuggare.

Efter att ha blivit frisläppt dök Keiko på sensommaren 2002 upp i Skålvikfjorden. Hans besök där fick internationell uppmärksamhet och ledde till en stor publiktillströmning. Hösten 2002 flyttades Keiko till en isfri plats vid Taknes, en norsk fjord.

Keiko dog i frihet av lunginflammation i Taknes den 12 december 2003. Han blev 27 år gammal.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Berömda valar
Thomas Lindstein

Thomas Arne Bernhard Lindstein, född 30 oktober 1947 i Stockholm, död 25 maj 2018 i Stockholm, var professor i socialt arbete vid Stockholms universitet från år 2000. Han utsågs till rektor vid Ersta Sköndal högskola 1997 och den 1 september 2003 till rektor vid Mitthögskolan (numera Mittuniversitetet).

Lindstein efterträdde Gunnar Svedberg som rektor vid Mittuniversitetet, som övergick till att bli rektor vid Göteborgs universitet. Lindsteins förordnande sträcker sig till 31 augusti 2009. Den 27 augusti 2007 begärde han att få sluta sin tjänst som rektor från och med februari 2008 för att återgå till sin forskning om barn till missbrukare.

Han är gravsatt i minneslunden på Brännkyrka kyrkogård.

Källor

Noter

Personer verksamma vid Stockholms universitet
Svenska professorer i socialt arbete
Rektorer vid Mittuniversitetet
Födda 1947
Män
Avlidna 2018
Personer från Stockholm
Hicham El Guerrouj

Hicham El Gerrouj (arabiska: هشام الكروج), född 14 september 1974, är en marockansk före detta friidrottare. Som medeldistanslöpare är han en av de absolut främsta genom alla tider. Efter den aktiva karriärens slut är han numera kringresande Unicef-ambassadör.

El Gerrouj slog igenom i mitten av 1990-talet. Han tog silver på 1 500 m i VM i Göteborg 1995, men föll i OS-finalen 1996. Efter det tog han emellertid över som den obestridde kungen i medeldistanslöpning. Han vann fyra raka VM-guld på 1 500 meter 1997–2003, men förlorade överraskande OS-finalen 2000. Han blev framröstad till världens bäste friidrottare både 2001 och 2005.

Inför OS 2004 var han återigen favorit, och han fick till slut sitt OS-guld på distansen efter en hård spurtuppgörelse med kenyanen Bernard Lagat. Han hade nu även börjat springa långdistanslopp och vann i OS även guld på 5 000 meter.

Hans nästa stora mål sades 2005 vara att försöka slå världsrekordet på 5 000 meter. El Guerrouj hade dock stora skadeproblem under vintern och beslutade sig våren 2006 för att avsluta sin karriär.

Meritlista

OS 
 2000 – 1500 meter, silver
 2004
 1 500 meter, guld 
 5 000 meter, guld

VM 
 1995 – 1 500 meter, silver
 1997 – 1 500 meter, guld
 1999 – 1 500 meter, guld
 2001 – 1 500 meter, guld
 2003
 1 500 meter, guld
 5 000 meter, silver

Världsrekord 
 1 500 meter – 3.26,00 (från 1998)
 1 mile – 3.43,13 (från 1999)

Referenser 

Marockanska medeldistanslöpare
Födda 1974
Olympiska guldmedaljörer 2004
Olympiska silvermedaljörer 2000
Världsmästare på 1 500 meter löpning
Världsrekordhållare på 3 000 meter löpning
Världsrekordhållare på 1 500 meter löpning
Världsrekordhållare på engelska milen
IAAF Golden League-vinnare
Män
Levande personer
Marockanska olympiska guldmedaljörer
Marockanska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Marocko
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Marocko
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Marocko
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Vinnare av Dicksonpokalen
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Johan Sterte

Per Johan Sterte, född 29 maj 1959 i Sollentuna, är en svensk kemist och akademisk ledare. Han var rektor för Växjö universitet 2003–2009, rektor för Luleå tekniska universitet 2009–2017 och rektor för Karlstads universitet från 2017.

Sedan november 2022 är Sterte landshövding i Västmanlands län.

Biografi 
Sterte är uppvuxen i Älmhult och gick ut gymnasiet i Växjö 1978. Han är civilingenjör med inriktning mot kemiteknik och avlade examen vid Chalmers tekniska högskola 1982. Han antogs därefter till forskarutbildning vid Chalmers, där han disputerade som filosofie doktor i teknisk kemi 1987 med avhandlingen New types of cracking catalysts based on cross-linked smectites.

Forskning 
Sterte har bedrivt forskning inom nanoteknikområdet och har bland annat uppfunnit en ny typ av pigment. Han blev docent i teknisk kemi vid Chalmers 1992.

Under sin forskarutbildning gjorde Sterte ett studieuppehåll för att under halvannat år arbeta vid University of Utah i USA. Efter avlagd doktorsexamen har han arbetat som teknisk chef för ett kemibolag vars verksamhet baserades på forskningsresultat från Stertes forskningsgrupp. Samtidigt tjänstgjorde han som vikarierande professor vid Chalmers.

Akademisk karriär
Vid Luleå tekniska universitet blev Sterte 1994 professor i kemisk teknologi, och ansvarade särskilt för att bygga upp civilingenjörsutbildningen i kemiteknik. Han utsågs av lärarkollegiet till en av tre representant för verksamheten i universitetets styrelse. Åren 2002–2003 var han även prorektor på halvtid vid Luleå tekniska universitet.

Sterte lämnade Luleå 2003 för att återvända till Småland och Växjö, där han var rektor för Växjö universitet från 1 september 2003 till 31 augusti 2009.

Från 1 september 2009 var han rektor för Luleå tekniska universitet; installationen ägde rum i november samma år.

Regeringen beslutade den 22 juni 2017 att utse Johan Sterte till rektor vid Karlstads universitet med tillträde 1 september 2017.

Han invaldes 2001 som ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien och 2014 i Kungliga Skytteanska Samfundet.

Referenser

Externa länkar
 
 LTU: Rektor

Svenska professorer i kemiteknik
Personer verksamma vid Luleå tekniska universitet
Personer verksamma vid Växjö universitet
Personer verksamma vid Karlstads universitet
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1959
Levande personer
Rektorer vid Luleå tekniska universitet
Personer från Sollentuna
Ulf Larsson

Ulf Sigfrid "Uffe" Larsson, född 1 juli 1956  i Bromma, Stockholm, död 28 september 2009 i Sundbyberg, Stockholms län, var en svensk skådespelare, komiker, regissör, programledare samt teaterdirektör för Nya Casinoteatern.

Biografi 
Ulf Larsson stod första gången på scen när han var fyra år och Egon Kjerrman lyfte upp honom på Berns stora scen. Han började tidigt med teater hemma i Täby, först med Peter Dalle och Pontus Enhörning, och sedan de fått kommunuppdrag bildade han och Dalle Cocosteatern år 1976. Larsson medverkade i sketcher i radioprogrammet Metropol i P3. 1986 medverkade han i Hannes Holms och Måns Herngrens Namnsdagsserien, och slog igenom året därefter som Storebror i barnprogrammet Bröderna Olsson i Hannes Holms regi. Han berättade historier i Pratmakarna och blev verkligt folkkär som programledare för Söndagsöppet som han ledde i nio år från och med 1992. Under en kort period var han även programledare för Blåsningen på TV3. Här bör även nämnas komediserien Kusiner i kubik från 1992 där han spelade mot Claes Malmberg och Sickan Carlsson.

På teaterscenen spelade han bland annat revy med Bosse Parnevik och Arlövsrevyn och gjorde stora komediroller i uppsättningar som Charleys Tant och Spanska flugan på Intiman, för den senare nominerades han till Guldmasken. Han producerade och författade även föreställningar, exempelvis en hyllning till sin idol Thor Modéen och en pjäs om Nacka Skoglunds liv. Med god hjälp av casino-legenden Gösta Krantz gjorde han några försök att skaka liv i de klassiska casinorevyerna och drev mot slutet av sitt liv en egen teater, Nya Casinoteatern.

Han skrev boken Kvartingen som sprängdes, där han berättade om sin alkoholism. Larsson var nykter sedan i december 1987. Larsson bildade 2008 tillsammans med dansaren Christina Samuelsson par i tredje svenska säsongen av Let's Dance i TV4. Paret blev det första av tolv som röstades ut ur tävlingen. Hans sista framträdande skedde i revyn Hjälp jag är med i Uffes revy på Folkets hus i Åby den 26 september 2009.

I september 2009 hittades Larsson livlös i sitt hem av sambon Lillemor Torsslow. Ambulans tillkallades men han konstaterades vara död; obduktion visade att orsaken var ett bråck på stora kroppspulsådern som hade brustit och orsakat en inre blödning. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi (urval) 

 (röst som Obelix)

 (röst som Obelix)
 (som Hjalmar Bodin)

 (röst)

 
 (som sig själv)
 (som sig själv)
 (röst)
 (taxichef)
 (röst som Obelix)

Teater

Roller (urval)

Regi (urval)

Referenser 

Svenska TV-programledare
Svenska skådespelare
Svenska teaterchefer
Svenska revyartister
Svenska komiker
Svenska röstskådespelare
Deltagare i Let's Dance
Skådespelare från Stockholm
Brommabor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1956
Avlidna 2009
Män
Vepa

Vepa är en tunn yllevävnad som man från medeltiden på många håll in på 1900-talet hade som underlakan eller täcke i sängen. Under 1900-talet blev vepan en ren prydnadsväv att hänga på väggen. Enligt uppgift var den ofta randig och vävd i fyrskaftad kypert. 

I dagsläget används begreppet även för mindre vävnader som skall hänga på väggen och det säljs broderimönster för mindre bonader (utan glas och ram) som varande vepor, men fortfarande tillverkas större vepor, oftast ungefär 2-3 meter långa oftast till reklamsyfte. På finskt-samiskt område kallas en vepa för rana.

Bildgalleri

Se även 
Banderoll (plakat)

Noter 

Vävning
Kerub

Keruber, de visa (hebr. kerubim, plural: keruvim, geez:ኪሩብ፣  plural:ኪሩቤል) är bland- eller änglavarelser som uppträder bland annat i Bibeln.

Historik och användning 
De är beskrivna i Hesekiels bok, men även i flera andra fornorientaliska religioner. De beskrivs som en blandning mellan djur- och människogestalt, och i senare kristen änglamytologi anses de vara den näst högsta ordningen av änglar, efter serafer.

Keruber uppträder i Gamla Testamentet som väktare, där de till exempel vaktar paradisets portar och förbundsarken, samt som bärare av Guds tron. Keruber beskrivs i Hesekielboken (kapitel 1 och 10) i "en syn" som att de där har fyra ansikten: ett människoansikte, ett lejonansikte, ett tjuransikte (i Hesekiel 10:14 i stället ett "kerubansikte") och ett örnansikte , vilket också inom astrologi svarar mot zodiakens s. k. fasta teckenelement vattumannen, lejonet, oxen samt skorpionen/örnen. 

Dessutom har de i beskrivningarna fyra vingar med en mänsklig arm under var och en av dem. Med ett par av vingarna sluter de sig intill varandra, och med det andra paret täcker de sina kroppar. De har raka ben, med en kalvs klövar som fötter, och de glimmar som om de var av metall. De har varsitt flammande svärd. Keruberna omges av ögon och ikläds oftast en dräkt av påfågelfjädrar för att symbolisera intellektet.

Barockkonst 
Barockkonstens små nakna putti kallas ofta "keruber". Detta har dock ingen biblisk anknytning.

Referenser 

Kristen mytologi
Änglar
Förbundsarken

Förbundsarken, vittnesbördets ark (heb. 'Aron ha-berith), är i de bibliska berättelserna (2 Mos. 25:21, 40:20) en guldbeslagen träkista där de båda lagtavlorna som Mose fått av Gud på berget Sinai förvarades.

Kistans lock ansågs samtidigt vara Guds tron och ska ha varit smyckad med två gyllene keruber. Arken skulle vara det synbara vittnesbördet om Guds närvaro. Sedan den en tid ska ha förvarats i Shilo, fördes den av David till Jerusalem. I Salomos tempel fick den sin plats i det allra heligaste, där den stod till Jerusalems förstörelse år 586 f.Kr.

Under medeltiden florerade legender om att förbundsarken innan förstörelsen av Salomos tempel fördes från Jerusalem. Vissa anger det kristna Etiopien som den plats dit den fördes. Den aksumitiske härskaren Menelik I, enligt legenden son till Salomo och drottningen av Saba, är den som skall ha tagit arken till sitt land. Enligt Uppenbarelseboken 11:19 i Bibeln finns den i himlen, där den förvaras i Guds tempel.

Källhänvisningar

Gamla testamentet
Judendom
Kerygma

Kerygma betyder på grekiska "ett utropat budskap" (av keryx, "härold") och används i kristen teologi särskilt om evangeliets budskap om Kristus som Guds Son, den som dött och uppstått.

Ordet används ibland för att särskilja detta budskap från andra former av kristen förkunnelse, till exempel parenes, olika slag av förmaning till församlingen, till exempel i Paulus brev. 
Kristen teologi
Grekiska ord och uttryck
Abruzzo

Abruzzo (; neapolitanska: Abbrùze, Abbrìzze, Abbrèzze; ibland kallat: Abruzzi, som är pluralformen; även försvenskat till Abruzzerna som även kan syfta på Appennino abruzzese) är en region i centrala Italien. Regionen hade cirka 1,27 miljoner invånare (2022), på en yta av 10 831 km². Abruzzo gränsar till Marche i nord, Lazio i väst och sydväst, Molise i sydost och det Adriatiska havet i öster. Abruzzo hör kulturellt, språkligt och historiskt till södra Italien, men ligger geografiskt i den centrala delen. Italiens nationella statistiska institut (ISTAT) anser att Abruzzo ska tillhöra södra Italien då regionen tillhörde Bägge Sicilierna under 1800-talet. Tidigare var Abruzzo och Molise en region (Abruzzi e Molise).

Abruzzos huvudstad är L'Aquila och regionen är indelad i fyra provinser; L'Aquila, Teramo, Chieti och Pescara, med staden Pescara som har flest invånare och är Abruzzos ekonomiska centrum. Även floden Pescara flyter genom regionen.

Regionen har ingen ovanligt stor turism trots att Abruzzo erbjuder en vacker natur. Speciellt i området kring L'Aquila finns det många slott och medeltida städer.

Några mindre städer i Abruzzo är Avezzano, Gissi och Sulmona. Abruzzos västra del är bergig och där finns bergskedjan Gran Sasso (som är en del av Apenninerna). I bergskedjan finns det flera skidorter. I den bergiga delen ligger även glaciären Calderone som är Europas sydligaste.

Historia 
Namnet Abruzzo härstammar antagligen från den latinska formen Aprutium, även om regionen under romartiden gick under namnet Picenum, Sabina et Samnium, Flaminia et Picenum och/eller Campania et Samnium. Regionen kallades Aprutium under medeltiden, vilket kan ha fyra olika anledningar. Vissa tror att det är en förvanskning av, eller av namnet på folkgruppen Praetutii. En annan möjlig etymologisk källa är latinets "aper" (vildsvin), så att Aprutium var "vildsvinens land" eller från "abruptum" (barsk, brant). En modernare etymologi är den från det latinska uttrycket "a Bruttiis" (från Bruttii) vilket betecknar landet som började med folket bruttier, som flyttade söderut och ockuperade Kalabrien. Sedan 1200-talet i Kungariket Neapel var regionen uppdelad i Abruzzo Citra och Abruzzo Ultra som 1806 delades i Abruzzo Ultra I och Abruzzo Ultra II. Fram tills år 1963 var Abruzzo och Molise en gemensam region (Abruzzi e Molise).

Geografi 
Regionen Abruzzo täcker cirka 10 831 km² och sträcker sig från Apenninerna till Adriatiska havet. Två tredjedelar av regionen består av berg, vilket gör regionen är en av de mest glesbefolkade trakterna i Italien. Den högsta toppen heter Gran Sasso och ligger på 2 914 meter över havet. Regionen har drabbats av flera jordbävningar, senast vid jordbävningen i L'Aquila 2009.

Provinser 
Abruzzos fyra provinser är:

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Visit Abruzzo

 
Italiens regioner
Chablis (vindistrikt)

Chablis är ett mindre, franskt vindistrikt som ingår i den större vinregionen Bourgogne. Viner från Chablis görs uteslutande av druvan Chardonnay och är i regel mycket torra, med hög syra, och lämpade för långtidslagring. Vinerna har normalt ingen, eller mycket begränsad ekfatskaraktär, vilket skiljer dem från de vita vinerna från resten av Bourgogne.

Chablisdistriktet intar en sådan särställning bland vita viner att "Chablis" kommit att bli en av de mest förfalskade ursprungsbeteckningar i vinvärlden.

Själva distriktet utgörs av ett tjugotal mindre byar runt orten Chablis. Jordmånen i området är mycket speciell, med inslag av krita och ler.

Viner från Chablis delas in i tre klasser efter appellation, från lättare till mer fylligt och koncentrerat:
Petit Chablis
Chablis
tillägg till Appellation Chablis kan vara lieux dits (namngivet läge), Premier Cru är exempel på lieux dits och ingen egen appellation (enligt beslutande organet INAO), beslut om lieux dits tas av kommunal myndighet, (dock brukar detta vara av en markerad högre kvalitet än "vanlig Chablis)
Chablis Grand Cru

Källor

Franska viner
Franska vindistrikt