kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dan Gahnström

Dan Gahnström, född 4 april 1951 i Göteborg, är en svensk politiker inom Miljöpartiet och tidigare Vänsterpartiet. Han var från 2010 till 2016 kommunalråd i Botkyrka kommun och ordförande i kommunens tekniska nämnd. 2016 fick han uppdraget i regeringskansliet att samordna insatserna för etablering av nyanlända. Han sitter även som ersättare i Sveriges kommuner och landstings (SKL) styrelse och som ledamot i Syvabs styrelse.

Efter att ha varit medlem i Kommunistisk ungdom i många år, var Dan Gahnström 1977 med om att bilda Arbetarpartiet Kommunisterna och var i flera år ordförande för dess ungdomsförbund i Bohuslän samt dess partisekreterare . I samband med Berlinmurens fall lämnade han detta parti för Vänsterpartiet. Han var redaktör för tidningen Flamman 1989-1993 och var med och bröt loss Flamman från APK för att istället ge den beteckningen "oberoende socialistisk".

Gahnström var 2004 en av initiativtagarna till att bilda debattföreningen Vägval Vänster. Han var vid detta tillfälle ordförande för Vänsterpartiet i Bohuslän och kommunalpolitiskt aktiv i Uddevalla kommun samt landstingssekreterare. Han satt i Vägval Vänsters ledning fram tills han avgick vid årsstämman i Uddevalla den 28 juni 2006.

2005 lämnade Gahnström Vänsterpartiet och gick med i Miljöpartiet och blev i samband med detta politisk sekreterare i Miljöpartiets riksdagskansli.

Gahnström är gift med Esabelle Dingizian  och var tidigare gift med Evy Gahnström.

Källor 

Svenska miljöpartister
Tidigare svenska vänsterpartister
Män
Födda 1951
Svenska redaktörer
Levande personer
Politiker från Göteborg
Berts bokslut

Berts Bokslut är en ungdomsroman i dagboksform från 1999 av de svenska författarna Anders Jacobsson och Sören Olsson. Sören Olsson menade år 2000 att boken var hans favorit i Bertserien tillsammans med Berts ytterligare betraktelser.

Bokomslag
Bokomslaget visar Bert som vinkar från ett tågfönster.

Handling
Boken handlar om Bert Ljung under perioden 10 juli-12 augusti det år han är 16 år och skall tågluffa med sina kompisar i Europa, men till föräldrarna säger han att han är i Sverige. När någons föräldrar ringer på nya mobiltelefonen gäller det att låta som om man är i Säffle i Sverige fastän de i själva verket är i Budapest i Ungern. Boken är den sista i den traditionella Bert-serien. Bert måste lova att hålla kontakten med föräldrarna varje dag, så de inte oroar sig för mycket. 

Eftersom Åke köpt tågpass för resande i hela Europa, och det bär av till Italien, Tyskland, Ungern, Frankrike med flera.
Lill-Erik packar ned mediciner, Åke med knivar, kaststjärnor, sprit och dynamitgubbar med sig. Bert funderar på att ta med sig elbas och svetsglasögon, men hans mormor tvingar på honom en hel bunt med biblar. I Sverige väntar Patricia, men Bert oroar sig för vad som skall hända om han träffar någon tjej under resan, och alla skrattar åt Lill-Erik då han pratar tyska.

Killarna reser runt i Europa, och letar mat, boende och underhållning på skilda håll, och ringer hem och berättar om sina resor till Norrland och Sveriges västkust.

Litterär stil
Boken skiljer sig något från tidigare Bert-böcker på så vis att den skildrar en rundresa, medan de tidigare koncentrerat sig på händelser på ungefär en och samma ort.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 De populära Bertböckerna! 

Bertböcker
Böcker utgivna på Rabén & Sjögren
Europa i skönlitteratur
Järnväg i skönlitteratur
Skönlitteratur 1999
Fixerbad

Fixerbad är en kemikalieblandning som används i det sista steget i framkallningen av film eller papper. Fixeringsmedlet stabiliserar bilden och tar bort den oexponerade silverhalogen som finns kvar på fotografisk film eller fotografiskt papper, och lämnar kvar det reducerade metalliska silver som bildar bilden. Genom fixering är filmen eller papperet okänsligt för ytterligare ljusverkan. Utan fixering skulle den återstående silverhalogeniden mörkna och orsaka slöjbildning på bilden. Fixering uppnås vanligen genom att behandla filmen eller papperet med en lösning av tiosulfatsalt. Populära salter är natriumtiosulfat - vanligtvis kallad hypo - och ammoniumtiosulfat – vilka vanligtvis används i moderna snabba fixerbad.  
Fixering involverar dessa kemiska reaktioner (X = halid, typiskt Br−):
AgX  +  2 S2O32−    →   [Ag(S2O3)2]3−  +   X−
AgX  +  3 S2O32−    →   [Ag(S2O3)3]5−  +   X−
Förutom tiosulfat innehåller fixeringsmedlet vanligtvis milt sura föreningar för att justera pH och förhindra vidare verkan av spårmängder från framkallaren. Denna förening är ofta en alkalivätesulfit (bisulfit) som också tjänar till att konservera tiosulfatet. Fixerbad används för alla vanliga filmer, inklusive svartvita filmer, Kodachrome och kromogena filmer.

Källor

Fotografiska kemikalier
Bert och kalla kriget

Bert och kalla kriget är en ungdomsroman i dagboksform av de svenska författarna Anders Jacobsson och Sören Olsson, utgiven den 25 juli 2005. Boken ingår inte i den traditionella Bert-serien utan är en helt ny version. Det är därför Bert är 12 år igen och går i sjätte klass, men handlingen har flyttats från 1990-talet till 2000-talet, med sms, mms och MSN istället för videobandspelare och 14-tums-TV. Kwok-Hei Mak har illustrerat boken, och illustrationerna är inspirerade av manga. Bokens titel har tagits från det kalla kriget, som man brukar kalla det politiskt spända läget mellan USA och Sovjetunionen som rådde från mitten av 1940-talet till slutet av 1980-talet.

Bokomslaget
Bokomslaget visar Bert med klasskompisar på skolgården.

Handling
Boken handlar om Bert Ljung under det kalenderår han fyller 12, och går höstterminen i 6:an. 
Fröken Sonja Ek utlyser en tävling i vänskap. Men alla vill vinna och ta emot det fina priset. Läget blir oroligt. Eleverna på Beckaskolan gör allt för att vinna, hotar, mutar, slåss och smickrar. Bert blir ovän med både Lill-Erik och Åke när de inte ger honom sin vänskapsröst. Och mitt i allt detta börjar en ny tjej i Berts klass, "snygga" Arijana från "livsfarliga" Skrantvalla där det påstås att alla är mördare, och beväpnade med kniv. Klimpen, den tuffaste i klassen, har en massa lappar som det egentligen står namn som inte ens existerar. Bert hoppas att Klimpen blir diskad.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Bert

Bertböcker
Böcker utgivna på Rabén & Sjögren
Skönlitteratur 2005
Berts betraktelser

Berts betraktelser är inom Bert-serien ett gemensamt namn på dagboksromanerna Berts första betraktelser, Berts vidare betraktelser och Berts ytterligare betraktelser eller alla dessa tre upplästa i radio och 1992-1993 överförda på kassettband, med tillagda sånger på kassettbanden. Varje månad motsvarade ett kassettband som innehåller fyra sånger vardera.

Se även
Berts bästa betraktelser – en skiva från 1994, med sånger från Bert-serien

Bertserien
Neo (tidskrift)

Neo var en partipolitiskt obundet borgerligt samhällsmagasin som, med start i januari 2006, utkom med sex nummer per år. Magasinet grundades av Sofia Nerbrand. Chefredaktör och huvudägare sedan hösten 2009 var Paulina Neuding. Andreas Ericson var VD och Mattias Svensson redaktör. Magasinet hade ett redaktionsråd där Therese Bohman, Johan Lundberg, Bengt Ohlsson, Peter Santesson, Anders Rönmark och Fredrik Erixon var medlemmar.

I sin programförklaring angav redaktionen att man ville vara ett alternativ till traditionella medier och förespråka yttrandefrihet, en fri marknadsekonomi och liberal demokrati. Neo hade ursprungligen beteckningen "liberal" men bytte under 2012 till "borgerlig". 

I varje nummer finns vanligtvis en intervju med en central gestalt inom politik eller media.

21 september 2015 meddelades tidningens nedläggning.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Nedlagda svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 2006
Tidskrifter nedlagda 2015
Andreas Achenbach

Andreas Achenbach, född 29 september 1815 i Kassel, död 1 april 1910 i Düsseldorf, var en tysk konstnär.

Biografi
Achenbach började sin utbildning under Wilhelm von Schadow i Düsseldorfs konstakademi. Redan vid 14 års ålder fick han sälja en målning. Åren 1832 och 1833 gjorde han med sin far resor till Rotterdam, Amsterdam och Riga och målade huvudsakligen havsmiljöer. Senare blev han elev till Johann Wilhelm Schirmer. Först tillhörde hans verk romantiken, men efter att han 1835 bosatte sig i München och träffade Louis Gurlitt ändrade han stil till realism.

Achenbach gjorde flera resor, till exempel 1835 till Danmark, Norge och Sverige, där han gjorde en målning av fallen i Trollhättan. År 1836 var han i Alperna och Tyrolen och från 1843 till 1845 i Italien. År 1846 var han tillbaka i Düsseldorf och blev professor där. Landskap av honom finns i de flesta museer i Tyskland.

Andreas Achenbach var bror till Oswald Achenbach.

Konstnärskap
Med sitt virtuostemperament och för dåtidens Tyskland dristigt klangfulla palett beredde Achenbach väg för en mera realistisk naturuppfattning än den förut förhärskande. Från Holland där han tagit intryck av främst Ruisdaels och Hobbemas konst, och från kuperade eller skogiga trakter i Westfalen med vattenkvarnar och andra pittoreska inslag hemförde han många vänliga, varmtoniga landskapsbilder utan marinernas stormiga patos. Dessa mera lugna effekter i en ofta djup och smulten färgskala (ibland månsken) utövade han stort inflytande på düsseldorfskolans konst vid 1800-talets mitt. Senare förföll Achenbach till självupprepande rutinmåleri.. Achenbach är representerad vid Nationalmuseum

Källor

Noter

Externa länkar

 

 

Tyska målare
Konstnärer under romantiken
Ledamöter av Konstakademien
Födda 1815
Avlidna 1910
Män
Riddare av Hederslegionen
Representerade vid Nationalmuseum
Immortal Souls

Immortal Souls är ett finskt melodisk death metal- och unblack metal-band som grundades 1991. De är upphovsmän till den inte jättekända musikgenren Wintermetal. Den kallas wintermetal på grund av deras sångtexter, som till stor del handlar om kylan i norr. Exempelvis heter två av skivorna "Under The Northern Sky" och "Ice Upon The Night".

Skivor
Immortal Souls - Kassett 1995
Reflections of Doom - Kassett 1997
Divine Wintertime - EP 1999
The Cleansing - EP 2000
Under the Northern Sky - CD 2001
Ice Upon the night - CD 2003
Once Upon a Time in the North - CD 2005
Wintereich - CD 2007
IV: The Requiem for the Art of Death - CD 2011
Wintermetal - CD 2015

Medlemmar
Aki Särkioja - Sång och Bas
Esa Särkioja - Gitarr
Marko Pekkarinen - Gitarr
Juha Kronqvist - Trummor

Externa länkar
 Bandets hemsida

Finländska musikgrupper
Kristna musikgrupper
Death metal-grupper
Caroline Sifvert

Caroline Sifvert, svensk låtskrivare, kompositör, textförfattare och musikproducent.

Studerat vid Musicacademy of Örnsköldsvik, musik och medieproduktion.
Sedan 1997 har hon varit verksam låtskrivare och musikproducent för musikförlaget Misty Music och har skrivit till bl.a. artister vid Fame Factory, popgruppen E.M.M.A och diverse pedagogisk barnmusik. Skriver och komponerar de flesta genre och musikstilar.

Nu aktuell med ett eget rockprojekt och skall äntligen uppträda med sitt nystartade rockband "Caroline" med handplockade musiker från Sverige.

Externa länkar
 

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska musikproducenter
Kvinnor
Åsa-Nisse-marxism

Åsa-Nisse-marxism är en skämtsam term som ibland används för att beskriva ideologin inom Centerns Ungdomsförbund (CUF) under 1970- och 1980-talen, då förbundet förespråkade en mer vänsterinriktad och miljöengagerad politik. Bland de aktiva CUF-företrädare som kallades "Åsa-Nisse-marxister" fanns den tidigare ordföranden i CUF Anders Ljunggren.

Den socialdemokratiska partiordföranden Olof Palme karaktäriserade, i en kärnkraftsdebatt i riksdagen den 14 april 1977, den dåvarande centerpartistiske energiminstern Olof Johansson som Åsa-Nisse-marxist.

Se även 
Åsa-Nisse
Marxism

Referenser 

Politiska termer
Centerpartiet
Gissel

Ett gissel är ett slags piska av läderremmar med metallstycken inflätade. Verbet av att piska med ett gissel är att gissla. Då Osiris avbildas har han ett gissel i ena handen. Ett gissel hör ihop med en så kallad krumstav (eller hekastav), som är en symbol för rikedom och makt. 

Ordet "gissel" är belagt i svenska språket sedan 1200-talet.

Att gissla är en variant av piskning, och praktiserades bland annat i Romarriket. Förbrytaren placerades i en position så att huden på ryggen var sträckt. Därefter piskades han/hon med en piska av läderremmar med metallstycken längst ut. Detta resulterade i att förbrytarens hud sprack.

Se även 
 Flagellanter

Referenser 

Redskap
Gud över oss förbarmar sig

Gud över oss förbarmar sig är en psalm av Martin Luther från 1524 som översattes av Olaus Petri 1536 och bearbetades av Johan Olof Wallin 1819. Liksom psalmen O Herre Gud, oss nådig var bygger den på  finns med i 1695 års psalmbok med samma nummer, med den äldre inledningen.

Melodin är enligt 1937 års psalmbok samma som till O Fader vår, barmhärtig, god (nr 25) som i 1986 års psalmbok för psalmen ifråga anges vara en medeltida melodi nedtecknad i Magdeburg från 1524.

Publicerad i
Göteborgspsalmboken 1650 på s. 88-89 med inledningen GUD ware oss barmhertig och mild under rubriken "Om Guds Ord och Försambling".
1695 års psalmbok som nr 67 med inledningen GUD ware oss barmhertig och mild under rubriken "Konung Davids Psalmer".
1819 års psalmbok som nr 402 under rubriken "Med avseende på särskilda personer, tider och omständigheter: Årets tider och jordens fruktbarhet: Tacksägelse för jordens fruktbarhet".
1937 års psalmbok som nr 497 under rubriken "Jordens fruktbarhet".

Tyska psalmer
Hin och smålänningen (1927)

Hin och smålänningen är en svensk dramafilm från 1927 i regi av Erik A. Petschler.

Om filmen
Filmen premiärvisades 14 november 1927. Inspelningen av filmen utfördes i Filmstaden Råsunda med exteriörer från Äppelviken i Värmland av Gustav A. Gustafson. Som förlaga hade man Frans Hedbergs folklustspel från 1888 som uruppfördes på Djurgårdsteatern i Stockholm. En nyinspelning av Hin och smålänningen regisserades 1949 av Ivar Johansson, se Hin och smålänningen.

Roller i urval
Erik A. Petschler - Hin, alias van Zaaten 
Thor Modéen - Gunnar Rask, rallare 
Jenny Tschernichin-Larsson - Titta Grå 
Greta Anjo - Elna 
Anita Dorr - Margit Bernfeldt 
Nils Arehn - brukspatron Bernfeldt 
Ragnar Arvedson - baron Casimir von Suckten 
Gideon Wahlberg - rallarbasen 
Axel Ringvall - Wässman, prost 
Sam Ask - Burk, länsman 
Gösta Lycke - hans sekreterare 
Bror Hallberg - Ola Hansson, torpare 
Emmy Albiin - Malena, hans hustru 
Anna von Mentzer - fru Karolina Bernfeldt 
Agnes Clementsson  Wässman, prostinna

Midsommar på film
Svenska filmer 1927
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska 1920-talsfilmer
Filmer i regi av Erik A. Petschler
Hin och smålänningen (1949)

Hin och smålänningen är en svensk dramafilm från 1949 i regi av Ivar Johansson.

Om filmen
Filmen premiärvisades 14 mars 1949. Inspelningen gjordes i Sandrew-Ateljéerna i Stockholm med exteriörer från Nalen, Strömbron, Värtahamnen, Katarinahissen och Flen av Carl-Eric Edlund och Sven Nykvist. Som förlaga har man Frans Hedbergs folklustspel från 1888 som uruppfördes på Djurgårdsteatern i Stockholm. En tidigare inspelning av Hin och smålänningen regisserades 1927 av Erik A. Petschler, se Hin och smålänningen.

Rollista (urval) 
Stig Järrel - Gammel-Erik, alias Hin, alias van Zaaten 
Sigge Fürst - Gunnar Rask, smålänning, bergsprängare, alias greve Sunnerbo 
Naima Wifstrand - Titta Grå, även kallad Gråtitta 
Ulla Andreasson - Elna, hennes dotter 
Arthur Fischer - Ola Hansson, torpare 
Wilma Malmlöf - Malena, hans käring 
Torgny Anderberg - Per, deras son 
Sten Lindgren - Smerling, brukspatron 
Ruth Weijden - Amelie Smerling, hans hustru 
Sigbrit Molin - Annie Smerling, deras dotter 
Bengt Logardt - Sven Smerling, löjtnant, deras son 
Willy Peters - Casimir, friherre 
Oscar Winge - David, prost 
Gull Natorp - Gustava, prostinna 
Eric Laurent - Brunstedt, förvaltare 
Adèle Lundvall - Lotten, hushållerska 
Gösta Qvist - Jonsson, betjänt 
Alf Östlund - Lund, länsman 
Siegfried Fischer - fjärdingsman 
Henning Ohlsson - Jan, gammal värmlänning, smed 
Nils Johannisson - Bergman, ingenjör 
Gösta Bodin - Ahlberg 
Gustaf Hedström - Borell 
Hugo Tranberg - Svensson 
Georg Skarstedt - tågledare 
Hilmer Peters - stins 
Naemi Briese - servitris 
Bernt Callenbo - springschas i Stockholm 
Gustaf Hiort af Ornäs - läkare 
Folke Pilo - gäst på bruket 
Nils Hultgren - man

Musik i filmen
Smålänningen, kompositör Charles Redland, text Sigge Fürst, sång Sigge Fürst 
Sweet Guitar Stuff, kompositör Kurt Wärngren, instrumental. 
Kungsträdgården Swing, kompositör Charles Redland, instrumental. 
Jumble Jump, kompositör Yngve Lindblad

Externa länkar
 

Filmer 1949
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Ivar Johansson
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Sörnäs

Sörnäs (finska: Sörnäinen) är en stadsdel i Berghälls distrikt i Helsingfors stad.  

Sörnäs började växa fram som en arbetarstadsdel med industri- och hamnbruk under den senare hälften av 1800-talet, sedan hamnbanan från Fredriksberg till Sörnäs hamn togs i bruk på 1860-talet. Tidigare bestod Sörnäs mest av landsbygd. En stor del av Sörnäs har en likartad struktur som grannstadsdelen Berghäll, det vill säga den består av arbetarbostäder byggda under hela 1900-talet. Under den senare hälften av 1900-talet började ett intensivt bostadsbyggande i området och även en ökande omvandling av gamla industrifastigheter längs Sörnäs strandväg till kontor. Bland annat förlades Helsingfors stadskontor till Sörnäs.

Sörnäs hamn var länge tillsammans med Västra hamnen Helsingfors viktigaste godshamn. Då Nordsjö hamn blev klar mot slutet av 2008 stängdes godshamnen i Sörnäs. Sedan godshamnen stängdes har de före detta industri- och hamnområden i Fiskehamnen börjat byggas om till moderna stads- och bostadsområden, ett ombyggnadsarbete som beräknas vara färdigställt först till 2040. Grundberedningen inleddes år 2009 och de första bostadshusen började byggas i början på 2010-talet.

Sörnäs metrostation, den första metrostationen i Sörnäs, öppnades år 1984. I januari 2007 fick Sörnäs sin andra metrostation, då Fiskehamnens metrostation öppnades intill hamnområdet.

På 1970-talet revs Maskin och Bros fabriksområde och byggdes Havshagen (även kallat Havshagnäs,) som är ett bostadsområde med höghus som präglas av stadsplaneringsideal och betongarkitektur från 1960- och 1970-talet.

I Sörnäs ligger även Teaterhögskolan och Bildkonstakademin.

Bildgalleri

Se även
 Sörnäs metrostation

Källor

Noter
Hide your face

Hide your face är ett album av Hideto Matsumoto som gjordes 1994.

 PSYCHOMMUNITY
 DICE
 SCANNER
 EYES LOVE YOU (T.T VERSION)
 D.O.D (DRINK OR DIE)
 CRIME OF BREEN St.
 DOUBT (REMIX VERSION)
 A STORY
 FROZEN BUG '93 (DIGGERS VERSION)
 T.T. GROOVE
 BLUE SKY COMPLEX
 OBLAAT (REMIX VERSION)
 TELL ME
 HONEY BLADE
 50% & 50% (CRYSTAL LAKE VERSION)
 PSYCHOMMUNITY EXIT

Musikalbum 1994
Psyence

Psyence är ett album av Hideto Matsumoto som gjordes 1996.

 Psyence (1996)
PSYENCE
 ERASE
 Genkai Haretsu
 DAMAGE
 LEMONed I Scream (CHOCO-CHIP version)
 Hi-Ho
 FLAME
 BEAUTY & STUPID
 OEDO COWBOYS
 BACTERIA
 GOOD-BYE
 Cafe Le Psyence
 LASSIE (demo master version)
 POSE
 MISERY (remix version)
 ATOMIC M.O.M

Musikalbum 1996
Ja, Zoo

Ja, Zoo är ett album av Hideto Matsumoto som släpptes november 21, 1998.

Låtlista 

Musikalbum 1998
Japanska musikalbum
WP:Projekt Japan
3.2.1.

3.2.1. är ett musikalbum från 1998 av Zilch.

Låtförteckning 
 Electric Cucumber
 Inside the Pervert Mound
 Sold Some Attitude
 Space Monkey Punks From japan
 Swampsnake
 What's up Mr. Jones?
 Hey Man So Long
 Psyche
 Fuctrack#6
 Doubt
 Pose
 Easy Jesus

Musikalbum 1998
Hertonäs

Hertonäs [härtå-] () är en stadsdel och ett distrikt med metrostation i Helsingfors stad.

Stadsdelar inom distriktet är Hertonäs och Tammelund. Delområden inom stadsdelen är Västra Hertonäs, Kasberget, Hertonäs företagsområde och Hertonäs strand.

Historik
Bosättningen i Hertonäs är mycket gammal; nära Hertonäs metrostation finns det en av de bäst bevarade gravarna från bronsåldern i Helsingfors. Byn Hertonäs hörde till de äldsta i Helsinge socken (nuvarande Vanda stad), dit Hertonäs hörde fram till 1946. År 1548 nämns Hertonäs som Hertones, senare som Hertugnes och Hertognes. 

Historiker antar att namnet kommer av Laurens Hertoghe, som verkade som nämndeman i Borgå kring år 1405. Man antar att han åtnjutit skattefrihet och gett sitt namn åt sina ägor. 

Hertonäs by bestod på 1500-talet av fyra frälsesäterier, vilka på 1700-talet förenades med Båtsvik säteri till en gård om ca 800 ha. Hertonäs gård är den äldsta i östra Helsingfors och hörde till släkten Jägerhorn från 1500-talet. 

Greve Augustin Ehrensvärd köpte Hertonäs gård år 1752, kort efter att han inlett byggnadsarbetena på Sveaborg. Han anlade ett tegelbruk på Tammelund där man tillverkade tegel för befästningsarbetena. Tio år senare grundades också ett keramisk industri på Hertonäs, Hertonäs Fajansfabrik. Gårdens marker sträckte sig ända till Botby, Malm och Vik. Efter att ha varit i Johan Sederholms ägo kom gården att tillhöra den siste kommendanten på Sveaborg, Carl Olof Cronstedt. Cronstedts ättlingar sålde 1859 gården till landskamreren i Uleåborgs län, Carl Gustaf Bergbom, vars ättlingar i sin tur avyttrade merparten av gårdens marker 1916. Efter att den sista godsägaren John Bergbom dödats vid frukostbordet av rödgardister hösten 1917 donerade arvingarna gårdscentrum med bl.a. huvudbyggnad och park till föreningen Svenska Odlingens Vänner i Helsinge, som sedan år 1925 här upprätthåller ett herrgårdsmuseum och Knusbacka allmogemuseum.

1900-talet
Hertonäs inkorporerades med Helsingfors år 1946 och man började genast planera en ny förort. Hertonäs kom att bli den första och den största av dessa nya förorter från 1950-talet. Redan på 1930-talet verkade Hertonäs hamn (finska Herttoniemen satama) och Hertonäs godsstation med järnvägsförbindelse till Malm. Hamnen lades ner i början av 1990-talet för att ersättas av det nya bostadsområdet Hertonäs strand.

Hertonäs metrostation öppnade år 1982, samtidigt med den andra metrostationen i Hertonäs, Igelkottsvägen. Österleden går genom Hertonäs.

Bildgälleri

Externa länkar
 Hertonäs gård
 

Helsingfors distrikt