kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Filmproducent

En filmproducent är en person som inför bland annat filmbolaget ansvarar för en filmproduktion. Filmproducenten har det högsta ansvaret för att filmen genomförs, både ekonomiskt och kreativt. Exekutiv producent, även kallad verkställande producent, är en sorts överordnad producent inom nöjes-, media- och kulturindustrin. Den exekutive producenten ägnar sig mer åt det övergripande ansvaret, till exempel finansiella frågor, medan en "vanlig" producent, särskilt inom musikinspelningar, arbetar närmare inspelningsprocessen, till exempel med att ge instruktioner i studion. En filmproducent ger inte instruktioner till skådespelarna.

Det finns flera sorter av producenter, bland annat teaterproducent.
Om man är producent inom teater eller filmindustrin (vilket inte är så stor skillnad) har man ansvaret att skaffa fram passande skådespelare. Man har även ansvar för pengar, sponsorer, dagsscheman och så vidare. Man ordnar auditions (provfilmning) och castings. Sedan är det i slutändan regissören som bestämmer vilka skådespelare som får rollerna, i samråd med producenten. I Europa har regissören mer makt över en filmproduktion och den slutgiltiga filmen än en regissör i Hollywood. I Hollywood, där film mer är en industri än en konstform, spelar pengar och reklamsponsring en sådan viktig roll och därför är producentens roll viktigare i USA än i Europa. I USA kan sponsorer (ibland producenten om denne även satsat pengar) kräva att ett slut ska ändras, för att de till exempel inte vill att deras produktmärke ska förknippas med en film som kan väcka anstöt eller ha ett provocerande budskap. Inom tv-industrin i USA har producenten en dominerande roll och bolagen har ofta hård kontroll på manus och vad som sker i en serie, det finns mindre kreativ frihet för regissören. Trots att det är olika regissörer i en TV-serie märker man ingen skillnad från avsnitt till avsnitt. Formen är låst. Det görs förstås "oberoende" konstnärlig film även i USA och dessa produktioner fungerar som de europeiska.

Se även 
 Exekutiv producent

 

eo:Produktoro
he:מפיק
uk:Виробник фільму
Inka

Inka eller Inca kan syfta på: 

 Inka (härskare) – titeln på Inkarikets härskare
 Inkafolket –  ett indianfolk i västra Sydamerika
 Inkariket – den största statsbildningen i västra Sydamerika under förcolumbiansk tid
 Inkafolkets mytologi –  känd genom muntliga traditioner och de nedtecknade versioner av spanska erövrare
 Inkor – ett släkte i familjen kolibrier
 Inca (datorspel) – ett dator-/TV-spel utvecklat av Coktel Vision, och utgivet 1992
 Inca (djur) – ett släkte av skalbaggar
 Inca, Spanien – en stad på Mallorca i Spanien
 Inca Point – en udde i Antarktis
 8275 Inca – en asteroid i huvudbältet
Inkafolket

Inkafolket, inkaindianerna, var ett indianfolk i västra Sydamerika. Inkafolket kom efter Inkarikets kraftfulla expansion att underkuva andra folkgrupper i västra Sydamerika och blev till sist den största och mäktigaste kulturen under förcolumbiansk tid i Amerika.

Utbredning 
Inkafolket befolkade och kontrollerade som mest ett territorium på mer än 3 miljoner kvadratkilometer.

Inkarikets slutgiltiga fall inträffade, då spanjorerna under ledning av conquistadorerna kom. De dödade inkarikets ledare och tog makten. Inkarikets armé kunde därefter lätt besegras. Inkariket erövrades av de spanska conquistadorerna år 1532.

Mytologi 

Inkafolket trodde att bergen var gudar, som hörde bön och de därför offrade till. Machu Picchu är en stad/ruin/rituell plats. Många tror att den var central för inkaindianernas kultur.

Samhälle 
Inkafolket hade ett väl utvecklat samhälle, och liksom mayafolket, hade man kommit långt gällande medicinska uppfinningar. Exempelvis utfördes inkafolket avancerade hjärnoperationer, som också patienterna oftast överlevde. Exempelvis har fynd av kranier visat att inkafolkets ­läkare hade kompetens att lätta på tryck i hjärnan, man tror också att de kunde avlägsna tumörer och liknande med relativt stor framgång. Därtill hade inkafolket ett utvecklat postsystem, vägnät och kunde också frystorka mat. 

Inkafolket utvecklade även lyxstaden Machu Picchu som är belägen på bergsrygg, 2430 meter över havet, i Anderna.

Språk  
Under inkarikets expansionsfas för Chinchaysuyu (dvs den fjärdedel av inkariket som låg norr om Cusco) började man av praktiska skäl i sin administration använda det språk, Quechua, som talades av befolkningen längs kusten, trots att man själva ursprungligen talade puquina. Quechua blev sedan inkarikets gemensamma språk.

Inkafolket använde sig av ett sinnrikt system kallat quipu med snören och knutar för registrering av sina tillgångar. Med knutar kunde indikeras nummer från ett till tio, och färgen på snöret angav vilken vara det gällde, även om det bör noteras att det senare inte hade någon gemensam regel, utan kunde variera. Quipu var ett gammalt kulturarv, i Caral har 5.000 år gamla quipus hittats.

Några ord ur inkafolkets språk 
 Acsu: En längre tunika med öppningar för armar och hals.
 Apo: guvernör 
 Ayllo: Det andiska språkets beteckning för en mer social samhörighet, ofta tolkad som en viss individs familj, men även som en större gruppering som från kvarter till nation. 
 Chicha: Ett slags öl gjort av majs som dracks på högtider och ceremonier
 Coya: Primär(tillfällig)-hustru.
 Iliclla: En fyrkantig sjal.
 Huaca: Lokal gudom.
 Mamacona: "Solens jungfrur". Kvinnor som tjänade staten. 
 Mita: Skatt i form av arbete.
 Mitma: betecknar en grupp människor som flyttas från en plats till en annan.
 Yanacona: Män i permanent statlig tjänst

Se även 
 Inkariket
 Peru
 Conquistador
 Inka

Källor 

 
Förcolumbianska kulturer
Tigerhaj

Tigerhaj (Galeocerdo cuvier) är en fiskart i familjen gråhajar. Tigerhajen har fått sitt namn av de mörka streck som den har när den är ung, men som blir svagare när hajen blir äldre. Tigerhajen blir normalt 2,5 - 3,5 meter lång, men kan ibland bli upp till 5,5 meter lång. Rekordet är dock på 7,4 meter. 
Tigerhajen använder sina tänder till mycket. De vassa spetsarna håller fast bytet, medan de sågformade nedre eggarna går bra att skära med. Tänderna är starka och kan skära igenom skalet på en sköldpadda. De kan bita med en kraft på 60 kg. Som hos nästan alla hajarter ersätts tigerhajens tänder kontinuerligt. Om en tand bryts av ersätts den mycket snart av en ny som flyttas fram från raden bakom. 

Tigerhajens käftar sitter bara löst fästa vid huvudet med muskler och ligament, så att de kan skjutas fram när den hugger till. När den äter av ett stort byte skakar den huvudet fram och tillbaka för att slita loss ordentliga bitar. 

Tigerhajarna simmar i de varma vattnen runt öar och utanför kontinenternas kuster. Tigerhajar finns i alla tropiska och subtropiska hav. De är vanligast i centrala Stilla havet. Ofta närmar de sig land nattetid för att skaffa mat. I Hawaii frossar tigerhajarna på albatrosser. I Indiska Oceanen och Stora Oceanen lever de på fisk, andra hajar, sälar och saltvattenskrokodilungar. Tigerhajen attackerar sällan människor, men ibland sker attacker. Tigerhajen räknas som den näst farligaste hajen för människor. (Den farligaste hajarten anses vara tjurhaj.)

När två tigerhajar parar sig simmar de tätt intill varandra. De lägger inte ägg som vissa andra hajar, utan föder levande ungar, vars ägg har kläckts innan de lämnar modern. Tigerhajen får ungar ungefär en gång om året, och då föds 10 till 80 ungar. Dessa kan simma när de föds och klarar sig således själva.

De flesta tigerhajar blir upp till 20 år gamla, men vissa kan bli upp till 80 år gamla. Tigerhajens skinn är starkt, och därför används det ofta till skor. Tigerhajens nedre stjärtfena är kortare än den övre för att den inte ska skrapa i havsbottnen när hajen ligger och vilar sig.

Källor

Externa länkar 

Gråhajar
Cell (olika betydelser)

Cell (från latinets cella, 'rum') kan syfta på:

 Cell (biologi) – det minsta komplexet som har självständig metabolism
 Cell  – engelsk titel på en bok av Stephen King, se Signal (bok)
 Cell (film) – en amerikansk film från 2016 av Tod Williams baserad på boken
 Cell (geometri) – i fyrdimensionell geometri de polyedrar som bygger upp en fyrdimensionell polytop
 Cell (mobiltelefoni) – den minsta geografiskt indelningen för mobiltelefonisystem
 Cell (processor) – en processor
 Cell (rum) – antingen munkars och nunnors bostad i ett kloster eller de intagnas bostad i ett fängelse
 Fyllecell – en arrestlokal där berusade personer får vistas/vila när de har omhändertagits av exempelvis polis
 The Cell – en amerikansk skräckfilm från 2000, regisserad av Tarsem Singh
Förcolumbiansk tid

Förcolumbiansk tid är en term som refererar till kulturerna i Amerika innan européerna hade påverkat dem. Rent tekniskt är det tiden innan Christofer Columbus steg i land i Bahamas 1492. Men termen används även om årtiondena efter det och man brukar använda termen fram till tiden, då spanjorerna på 1500-talet kom och koloniserade Centralamerika. 

De civilisationer i Amerika som vi kallar förkolumbianska är de mesoamerikanska, bland andra olmeker, tolteker, azteker och mayakulturen i Centralamerika, samt i Anderna inkafolket och moche.

1519 anlände spanjoren Hernán Cortés till aztekerna i Mexiko och totalförstörde på två år deras huvudstad Tenochtitlán, där Mexico City nu står. Han skonade dock den äldre staden Teotihuacán (från 100 f.Kr. till 700 e.Kr.), som nu har blivit restaurerad och utgrävd. 

Också mayaindianernas land intogs under 1500-talet av spanjorerna. De hade då levt där i över 2 700 år, men hade sin storhetstid under 300–1000-talen. Inkariket hade sin storhetstid mellan 1200 och 1533, då även dess land intogs.

Amerikas historia
Historiska epoker
Iridium

Iridium är en vit metall med något gulaktig ton i platinafamiljen. Till platinametallerna hör även platina, osmium, palladium, rutenium och rodium. Iridium upptäcktes av engelsmannen Smithson Tennant i resterna efter att råmaterial av platina hade upplösts av kungsvatten. Namnet kommer antingen av gudinnan Iris eller latinets iris, ”regnbåge”, men bägge syftar på iridiums olikfärgade salter, som dessutom är kraftiga.

Tennant gjorde upptäckten 1803. Det var också han som namngav det nyupptäckta elementet.

Förekomst
Iridium finns inte i stora mängder på jorden, men är desto vanligare i rymden. I samband med meteoritnedslag får jorden en tillfällig förhöjd halt av iridium som sedan sedimenterar på havsbottnen. Förhöjda halter av iridium i en specifik del av en lagerföljder är därför en tillförlitlig indikation på att ett meteoritnedslag skett vid tidpunkten för sedimentens avsättning.

Egenskaper
Iridium är mycket hårt och bräckligt vilket gör det svårt att maskinbearbeta. Iridium är den korrosionsbeständigaste av alla metaller. Iridium angrips inte av några syror utan endast av smälta salter som natriumklorid, NaCl och natriumcyanid, NaCN. Den uppmätta densiteten är något lägre än osmiums men teoretiska beräkningar utifrån kristallstrukturen har indikerat att iridium är något tätare och borde ge högre densitet, 22,65 kg/dm³, än osmium, 22,61 kg/dm³. För närvarande är det alltså osäkert vilket grundämne som har högst densitet.

Framställning och användning
Iridium utvinns som biprodukt i nickelgruvor. Det ingår i arkivmetern i Paris som består av 90 % platina och 10 % iridium, och vars längd fram till år 1960 var definitionen av en meter. Standardkilogrammet är gjort av samma legering. Metallen används i elektriska kontakter och i legeringar som ska tåla höga temperaturer.

Källor 

Grundämnen
Platinametaller
Katalysatorer
Ålands hav

Ålands hav är det havsområde i södra Bottniska viken som skiljer Åland från svenska fastlandet i höjd med Uppland, och genom sin nordligaste del Södra Kvarken (eller "Ålands sund" på finska; Ahvenanrauma) förbinder Bottenhavet med Egentliga Östersjön. Ålands havs största djup är 301 meter. Ålands hav har trafikerats sedan 1960-talet (då den första Ålandsfärjan kördes mellan Kapellskär och Mariehamn) av främst färjetrafiken från Kapellskär eller Grisslehamn norr om Stockholm till Åland med vidare färd mot Åbo på finska fastlandet, och omvänt, men ångfartyg började att köras mellan Grisslehamn och Eckerö, för posttransport, redan i november 1870 då Ålands hav utgjorde en del av den så kallade Stora Postvägen. Till minne av de postroddar som tvingades kämpa för livet på det stormiga Ålandshavet, varav många miste livet, arrangeras sedan 1974 den årliga båttävlingen Postrodden längs den gamla postvägens rutt mellan Grisslehamn och Eckerö (och sedan 2003 även en liknande årlig båttävling också kallad Postrodden mellan Åland och Åbo). Ålandsförbindelsen, en fast förbindelse i form av undervattenstunnel för höghastighetsjärnväg, ungefär längs gamla postvägen, har föreslagits i Ålands hav och det öster om Åland belägna Skärgårdshavet, för att konkurrera med färjetrafiken mellan Stockholm, Åland, Åbo och Helsingfors, samt binda samman Stockholm med Kustbanan Åbo–Helsingfors (och i förlängningen en euroasisk höghastighetsjärnväg mellan Peking och Moskva).

Se även 
 Märket
 Signilskär
 Kobba Klintar

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Områden och platser i SMHI:s sjöväderrapport
Ålands hav
Uppsala stift

Uppsala stift (latin: Dioecesis Upsaliensis) är ett stift inom Svenska kyrkan som omfattar hela Uppsala och Gävleborgs län samt delar av Stockholms län.  Fram till 1973 hette stiftet Uppsala ärkestift.

I Uppsala stift finns en ärkebiskop och sedan år 1990 ytterligare en biskop: Ärkebiskopen av Uppsala (sedan december 2022 Martin Modéus) är ordförande för stiftets domkapitel samt har Uppsala kontrakt som pastoralt område. Biskopen i Uppsala stift (sedan år 2019 Karin Johannesson) är vice ordförande i domkapitlet, ordförande i stiftsstyrelsen samt har ett pastoralt område bestående av stiftets övriga kontrakt. Vissa biskopliga ämbetsuppgifter i stiftet, till exempel att viga präster och diakoner, ska enligt Kyrkoordningen (7 kap. 3 §) ”utföras av ärkebiskopen eller, efter uppdrag från ärkebiskopen, av biskopen [i Uppsala stift]”.

Historia 
Uppsala stift grundades 1164 i och med inrättandet av en ärkebiskop för Sverige som alltså placerades i Uppsala. Före 1164 var Sigtuna sätet för biskopen i Uppland. Domkyrkan var då den som nu kallas Gamla Uppsala kyrka. 1273 flyttades ärkebiskopens säte ett stycke söderut till nuvarande plats som alltså övertog namnet Uppsala. Uppsala domkyrka började byggas detta år och den invigdes 1435.

Stiftet omfattade från början alla nordliga svenska landskap, samt det norska Jämtland. 1647 bildades Härnösands superintendentia, senare kallat Härnösands stift.

Ärkebiskopen 
Uppsala stift är säte för Svenska kyrkans ärkebiskop. Sedan 2022 är Martin Modéus ärkebiskop, med valspråket "Levande tillsammans med Kristus". Han efterträdde ärkebiskop Antje Jackelén. Ärkebiskopsbostaden ligger intill Uppsala domkyrka. Ärkebiskopen har ett särskilt ansvar för Svenska kyrkan nationellt.

Biskopen i Uppsala stift 
År 1990 inrättade Svenska kyrkan ett ytterligare biskopsämbete. Biskopen i Uppsala skulle avlasta ärkebiskopen och enbart vara biskop över stiftet. Sedan 2019 är Karin Johannesson biskop. Hon efterträdde biskop Ragnar Persenius och blev därmed den tredje som har haft detta ämbete.

Kontrakt 
 Uppsala kontrakt (0101)
 Upplands södra kontrakt (0108)
 Upplands västra kontrakt (0109)
 Upplands norra kontrakt (0110)
 Gästriklands kontrakt (0111)
 Hälsinglands södra kontrakt (0113)
 Hälsinglands norra kontrakt (0115)

Bilder från stiftet 
Ett urval med bilder från stiftets kyrkor.

Se även 
 Lista över biskopar i Uppsala stift
 Herdaminne

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Uppsala stifts officiella webbplats
Webbsida

Webbsida är en enstaka sida på en webbplats.

Tekniskt är en webbsida en textfil uppbyggd av till exempel Hypertext Markup Language (HTML) eller Extensible Hypertext Markup Language (XHTML) som kan läsas av en webbläsare.

Det är möjligt för en webbsida att integrera olika typer av resurser. Dessa inkluderar stilinformation, som är ansvarig för hur sidan ser ut, skript som lägger till interaktion med en webbsida och media som innehåller ljudeffekter, bilder och videor.

Nomenklatur 
Ordet webbsida används ibland felaktigt med betydelsen ”webbplats”, vilket leder till att orden förväxlas.

Ordet hemsida () används också ibland som synonym till webbsida, men kan även ha andra betydelser. På grund av detta rekommenderar Svenska datatermgruppen att man undviker ordet till förmån för mer precisa ord som ”webbplats”, ”webbsida”, ”ingångssida” och ”startsida” i de olika betydelserna.

Se även
 Hemsida
 Webbdesign
 Webbutveckling
 Webbhotell
 Webbplats

Källor 

 

World Wide Web
Webbplats

En webbplats är en sammanhängande samling av texter, dokument, bilder och multimedia som lagras på en webbserver, och som är nåbar över webben (det vill säga, genom kommunikation över Internet med protokollet HTTP).

För att besöka en webbplats används en webbläsare där webbplatsens adress, dess URL, anges. Olika bitar information – webbsidor, bilder etcetera – hämtas från webbplatsen när besökaren önskar se dem. Hyperlänkar gör att vissa ord kan leda vidare till andra sidor och kan även leda till information på andra webbplatser. För att kunna göra en webbplats tillgänglig för andra behövs en webbserver (ofta hyrs plats på ett webbhotell). Man brukar komma åt en webbplats genom IP-adress men man brukar oftast använda ett domännamn. Webbplatsen byggs främst upp genom programmering där grunden består av HTML följt av Cascading Style Sheets och Javascript.  Det finns företag som utvecklar webbplatser åt andra företag eller privatpersoner, så kallade webbyråer.

Nomenklatur 
Webbplats kallas också informellt för sajt, webbsajt, website med flera anglicismer och pseudoanglicismer.

Ordet webbplats används ibland felaktigt med betydelsen ”webbsida”, det vill säga en enskild sida på en webbplats.

Ordet hemsida () används också ibland som synonym till webbplats, i synnerhet en personlig webbplats, men kan även ha andra betydelser. På grund av detta rekommenderar Svenska datatermgruppen att man undviker ordet till förmån för mer precisa ord som ”webbplats”, ”webbsida”, ”ingångssida” och ”startsida” i de olika betydelserna.

Personliga webbplatser
Bland de första att erbjuda användare att skapa personliga webbplatser hemsidor var leverantörerna Geocities, Angelfire och Lycos i USA. I Sverige började internetleverantören Swipnet att erbjuda sina kunder att skapa egna webbplatser 1994. Även internetleverantören Algonet och portalen Passagen börjar erbjuda tjänsten 1994 respektive 1996. De första personliga webbplatserna var ofta experiment som fungerande som en blandning mellan ett CV och en övning i webbutveckling. En studie genomförd 1998 av Anna-Malin Karlsson visade att grundfunktionen med de personliga hemsidorna på den tiden oftast var att visa vem hemsideskaparen var och presentera dess intressen. Vissa hemsidor användes snarare som en form av gesällprov i webbplatsbyggande, där besökarna gav varandra utlåtande om hemsidan utseende och funktioner. Det var även vanligt med hemsidor som kretsade kring något specifikt ämne som hemsideskaparen var intresserad av, en sorts faktabank. Några hemsidor presenterade även sådant som hemsideinnehavaren hade skapat själv till exempel dikter eller bilder. Till stor del kretsade det även kring kommunikation som att lämna meddelanden i gästböcker som ofta fanns på hemsidorna. I samband med att bloggar och sociala nätverk började dyka upp under andra halvan av 00-talet så dalade den personliga hemsidans popularitet.

Se även 
 Hemsida
 Sociala medier
 Webbdesign
 Webbutveckling
 Webbhotell
 Webbsida

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
 World Wide Web Consortium (W3C)
TV-film

En TV-film är en långfilm som är inspelad för att visas direkt i TV, utan att först visas på bio eller gå direkt till video. Många TV-filmer är lågbudgetfilmer och/eller verklighetsbaserade med förlagor som skönlitterära verk eller i vissa fall TV-serier. Eftersom de räknas som TV-produktioner är de nominerbara för Emmypriset.

Dramatiska och ibland något dokumentärlika TV-filmer kan benämnas TV-spel. Begreppet användes åtminstone för filmer producerade till och med början av 1980-talet.

Exempel på TV-filmer 
 Rescue from Gilligan's Island (1979)
 Introducing... Janet (1983)
 Mördarens sista vittne (1985)
 En bön om nåd (1989)
 Summer Dreams: The Story of The Beach Boys (1990)
 Dödsfällan (1992)
 Labor of Love: The Arlette Schweitzer Story (1993)
 Norma Jean & Marilyn (1996)
 Two Came Back (1997)
 The Rat Pack (1998)
 Den tatuerade änkan (1998)
 Take Me Home: The John Denver Story (2000)
 Carrie (2001)
 She's No Angel (2001)
 Helter Skelter (2004)

Se även 
 Direkt till video
 TV-teater i Sverige

Källor

Film
Halleluja! Sjung om Jesus

Halleluja, sjung om Jesus är en lov- och offertoriepsalm av William Chatterton Dix och skrevs 1866. Den översattes till svenska av Anders Frostenson 1967. 

Såväl i engelsk som svensk version sjunges psalmen till en koralmelodi (F-dur, 6/4) av Rowland Hugh Prichard från 1855, kallad "Hyfrydol". i Herren Lever 1977 är koralstasen skriven av Ralph Vaughan Williams. Melodin används även till sången Mitt i all min egen strävan. I likhet med dess original används den svenska översättningen ofta som offertoriepsalm men med sitt klara innehåll även i andra sammanhang året om, men kanske särskilt ofta till jul ("Född av kvinna"), påsk ("Hans allena segern är")  och Kristi himmelsfärds dag ("Fastän skyar honom lyfte / bort och ingen honom ser / glömmer vi ej vad han lovat: alltid skall jag bo hos er.").

Text
Texten i sin svenska version ansluter mycket nära till den engelska: Vers två vilar på Matteusevangeliet 28:20, vers tre som den engelska på Hebreerbrevet 7:25 och Lukasevangeliet 23:41-43 medan fjärde versen stödjer sig på Galaterbrevet 4:4-7. Texten i metern 8 7. 8 7 kan sjungas långsamt och högtidligt. 

Den engelska texten och noterna finns publicerade i The English Hymnal with Tunes, 1906, som nr 301 med titeln "Alleluya, sing to Jesus" för "Den heliga nattvarden".

Frostensons text är upphovsrättsligt skyddad till år 2076.

Publicerad i 
Herren Lever 1977 som nummer 804 under rubriken "Lovsånger".
Levande sång som nummer 608 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".
Den svenska psalmboken 1986 som nummer 15 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".
den finlandssvenska psalmboken som nummer 303
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 192 under rubriken "Vi tackar dig".
Lova Herren 2020 som nummer 23 under rubriken "Guds Son, Jesus vår Frälsare".
Cecilia 2013 som nr 9 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".

Externa länkar
Hos Cyber hymnal finns melodi och text på engelska.

Referenser

Noter 

Brittiska psalmer
Kom, låt oss nu förenas här

Kom, låt oss nu förenas här är en lovpsalm av Isaac Watts år 1707. I Sverige sjungs den även med en refräng tillkommen omkring år 1850:

Halleluja! O Guds Lamm,
som har segrat på Golgata!
Halleluja, halleluja, halleluja! Amen.

Sången översattes till svenska av Gustaf Palmquist år 1862 och bearbetades av Catharina Broomé år 1984. Den melodi som används i Sverige är engelsk och tillkommen omkring år 1850 (alltså tillsammans med refrängen). Isaac Watts' text är tydligt inspirerad av lovsångerna i Uppenbarelseboken, kapitel 4 och 5. Vers 4 i den svenska versionen anspelar dessutom på Romarbrevet kapitel 8 och dess tal om skapelsens befrielse.

I många andra länder saknas refrängen – som alltså inte hör till originalet – och man använder gärna en melodi av Johann Crüger. Det är samma som till Med tacksam röst och tacksam själ.

Publicerad i 
Sions Sånger 1890, som nr 1 (Adventisternas sångbok)
Herde-Rösten 1892 som nr 231 under rubriken "Lof och tacksägelse".
Samlingstoner 1919 som nr 9 under rubriken "Samlingssånger".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 411 under rubriken "Lovsånger".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 16 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".
Den svenska psalmboken för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland som nr 295

Externa länkar
På Cyberhymnal kan man lyssna till melodin

Brittiska psalmer