kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gustaf Fredrik Mörner

Gustaf Fredrik Mörner af Morlanda föddes på Gåvetorp i Småland den 11 oktober 1768 och dog i Linköping 19 januari 1841. Han var en svensk greve och militär.

Biografi
Han var son till överstelöjtnant greve Carl Gustaf Mörner och Sofia Elisabet Steuch. Vid fjorton års ålder 1782 blev han fänrik vid amiralitetet. Han deltog i åtskilliga sjöexpeditioner, deltog i slaget vid Hogland, varefter han utnämndes till löjtnant. Han deltog i sjöträffningarna vid Öland, Reval, mellan Kroastadt och Seskär och reträtten ur Viborgska viken. Han blev utnämnd till kapten vid amiralitetet 1790, och 1793 kompanichef vid Göta garde.

Han var gift första gången 1793 med friherrinnan Augusta Lovisa von Höpken, dotter till friherre Nils von Höpken och grevinnan Ulla von Fersen, en av de bekanta "tre gracerna" från Gustav III:s hov. Han blev gift andra gången 1813 med Margareta Virgin.

Han utnämndes till förste major och överstelöjtnant och till kammarherre hos drottning Fredrika Dorotea Wilhelmina 1797. Han blev befordrad till överste i armén och sekundchef vid Livgrenadierregementets rotehållsfördelning 1802. Han kommenderades 1805 till Tyskland, där han följande året blev tillfångatagen av fransmännen och återkom till Sverige efter statsvälvningen 1809. Han fick 1810 i uppdrag att överföra underrättelsen om valhandlingen i Örebro till den utkorade tronföljaren. Han utnämndes 1811 till chef för Lifgrenadierregementet.

Under kriget 1813 tjänstgjorde Mörner som brigadchef under fältmarskalken, greve von Essen. Han anförde 1814 de trupper som verkställde landstigningen på Valöarna och Kragerön vid erövringen av Fredrikshald och Rolsön. Vid arméns fördelning 1816 i divisioner och brigader blev Mörner chef för första infanteribrigaden. Han utnämndes 1823 till generallöjtnant och tog avsked 1826. Samma år utnämndes han till ståthållare på Rosersbergs slott. Han blev serafimerriddare 1837.

Han var far till Carl Gustaf Hjalmar Mörner (militär, bataljmålare, sedetecknare, född 1794).

Bilder

Källor

Personer under gustavianska tiden
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska generaler
Födda 1768
Avlidna 1841
Män
Personer från Lekaryds socken
Riddare med stora korset av Svärdsorden
Mottagare av Serafimerorden
Svenska grevar
Gustaf_Fredrik
Ludvig Mörner

Ludvig Carlsson Mörner, född 6 december 1764 på Rödjenäs i Jönköping, död   19 oktober 1823 i Stockholm, var en svensk friherre och biskop.

Mörner började sin yrkesverksamma karriär som militär men övergick till studier och blev 1786 student vid Uppsala universitet, där han blev filosofie magister 1791 och docent i romerska antikviteter 1793, då han utgav en avhandling De veterum Romanorum theatris.
Efter prästvigning 1794 utnämndes han till kyrkoherde i Ljungby socken och samtidigt kallad till ordinarie kunglig hovpredikant. År 1800, vid 35 års ålder, blev han biskop i Växjö och samma år utnämnd till teologie doktor. 3 juli 1803 blev han kommendör av Kungl. Nordstjärneorden.
Esaias Tegnér skrev om sin företrädare Mörner: "Vexiö stift har egenteligen ej haft någon Biskop sedan Wallqwist dog, således ett 25årigt Interregnum; ty Mörner, ehuru en i öfrigt ovanligt rättskaffens och vältänkande man, hade likväl hvarken kunskaper eller håg eller energie svarande mot sitt kall."

Mörner var son till hovjägmästare Carl Gustaf Mörner och Margareta Fredrika Duse. Han gifte sig 1796 med
Hedvig Gustafva von Baumgarten. Han är gravsatt på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Se även 
Lista över biskopar i Växjö stift

Noter

Biskopar i Växjö stift
Alumner från Uppsala universitet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Män
Födda 1764
Avlidna 1823
Kommendörer av Nordstjärneorden
Personer från Vetlanda
Ludvig
Gravsatta på Katarina kyrkogård
JAK Medlemsbank

JAK Medlemsbank är en svensk bank utan inlåningsränta och vinstutdelning. Banken är medlemsägd och har utvecklat de banktjänster medlemmarna önskar och behöver i sin vardag. Medlemmarna sparar pengar utan att få inlåningsränta och lånar pengar genom att betala en utlåningsränta. Utlåningsräntan ska täcka de kostnader banken har i sin verksamhet inklusive den för risk. Där ingår inte inlåningsränta eller vinstutdelning. Namnet kommer från den klassiska nationalekonomins produktionsfaktorer jord, arbete och kapital.

Funktion 
Grundprincipen i JAK Medlemsbank är att medlemmarna lånar ut sina pengar till banken utan att kräva någon ränta. Banken kan då låna ut pengar som inte är belastade med inlåningsräntor eller vinstutdelning till låntagare.

Kostnader 
JAK Medlemsbanks kostnader är befriade från inlåningsräntor och vinstutdelning. Räntan på JAK-lånen motsvarar bankens faktiska kostnader och är inte kopplade till den statliga styrräntan reporäntan. Det betyder att JAK-lånen inte påverkas av konjunkturens svängningar. När reporäntan är låg kan det löna sig bättre att låna i en vanlig bank men när reporäntan stiger påverkas inte JAK Medlemsbank.

Historik 
1965 startade Jord Arbete Kapital – riksförening för ekonomisk frigörelse efter en dansk förlaga startad 1931. Namnet blev snart JAK Riksförening. Ändamålet var att "sprida information om räntans skadeverkningar på samhället och att främja ekonomiskt samarbete för genomförandet av räntefri finansiering".
1969 gav föreningen sitt första lån.
1990 ökade antalet medlemmar kraftigt, speciellt efter att riksbanken tillfälligt hade höjt styrräntan till 500 procent. Medlemstalet var som högst drygt 40 000.
1993 bildades JAK Ekonomisk förening, vilken tog över verksamheten.
1997 krävde nya lagar att JAK måste bli bank för att fortsätta verksamheten. JAK Medlemsbank startade och tog över verksamheten den 30 april 1998 efter att regeringen hade givit JAK en bankoktroj, vilket innebär att insättningar har statlig insättningsgaranti.
2003 var medlemstalet stabilt runt 23 000. Omslutningen (inlåning plus utlåning) uppgick till omkring en miljard kronor.
Under 2005 passerade medlemstalet 30 000, under 2006 passerade det 33 000 och 2008 var medlemstalet 36 500 passerat.
2016 var medlemsantalet strax över 38 000 
2017 förbjöds JAK av Patent- och marknadsdomstolen att använda begreppet "räntefri" och liknande uttryck i all sin marknadsföring när lånen inte är räntefria.

Källor

Vidare läsning 
Margunn Bjørnholt: Pengene mot strømmen: Alternative finansieringsorganisasjoner, Oslo, University of Oslo, 1995, , sida 82-129
Margrit Kennedy: Pengar utan ränta och inflation, 1989, Bokförlaget Korpen, Göteborg (originalets titel: Interest and Inflation Free Money,1988, Permaculture Publications)

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska banker
Banker bildade 1998
Alternativa banker
Kooperativ i Sverige
Räntekritik
La Grave

La Grave är en kommun i departementet Hautes-Alpes i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen La Grave som tillhör arrondissementet Briançon. År  hade La Grave  invånare.

La Grave ligger i de franska alperna och är känd för sin fina off-pistskidåkning.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen La Grave

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Hautes-Alpes

Källor 

Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Vintersportorter i Frankrike
Kommuner i Hautes-Alpes
Plus beaux villages de France
Louis De Geer

Louis De Geer kan syfta på:

Personer ur släkten De Geer
Louis De Geer (1587–1652), den svenska industrins fader, finans- och industriman av vallonskt ursprung
Louis De Geer (1622–1695) son till Louis De Geer (1587–1652)
Louis De Geer (1818–1896), Sveriges första statsminister (1876–1880)
Louis De Geer (1854–1935), Sveriges statsminister (1920–1921), son till Louis De Geer (1818–1896)
Louis De Geer (1824–1887), friherre, godsägare och riksdagsman
Louis De Geer (1866–1925), friherre, kammarherre och fideikommissarie, son till Louis De Geer (1824–1887)
Louis De Geer (1887–1953), friherre, överceremonimästare och fideikommissarie
Louis De Geer (1888–1954), författare
Louis De Geer (1910–1987), friherre, ambassadör, far till Carl Johan De Geer

Övrigt
Louis De Geer (konserthus) i Norrköping
Tjajkovskij

Tjajkovskij kan avse:
Tjajkovskij, Perm kraj – stad i Ryssland, namngiven efter tonsättaren Pjotr Tjajkovskij
Tjajkovskij (krater) – en krater på Merkurius
Moskvakonservatoriet – en berömd musikhögskola i Ryssland som sedan 1940 bär Pjotr Tjajkovskijs namn

Personer
Pjotr Tjajkovskij (1840-1893), rysk tonsättare
Boris Tjajkovskij (1925-1996), rysk tonsättare (utan släktskap med den föregående)
Claude Joseph Rouget de Lisle

Claude Joseph Rouget de Lisle, född 10 maj 1760 i Lons-le-Saunier, Jura, död 26 juni 1836 i Choisy-le-Roi, Seine-et-Oise (numera Val-de-Marne), var en fransk ingenjörsofficer, författare och kompositör, medlem av revolutionsarmén under Franska revolutionen. Han är främst känd för att ha skrivit den franska nationalsången "La Marseillaise" ("Marseljäsen") över en natt, 24 till 25 april 1792.

Rouget de Lisle blev under det så kallade skräckväldet fängslad som rojalist och undgick giljotinen i sista stund genom Robespierres fall. Senare kämpade han under general Hoche och sårades vid Quiberon. Av kung Ludvig Filip I av Frankrike tilldelades han sedermera en smärre pension. 

Han skrev en lång rad andra texter och tonsättningar. Han utgav bland annat Essais en vers et en prose (1796) och komponerade två samlingar hymner, sånger och romanser samt Cinquante chants français (1825), där han tonsatte 50 sånger av skilda franska författare. Han författade även ett antal operalibretton. 

Några revolutionära och patriotiska sånger rönte en viss kortvarig framgång. Efter att Rouget de Lisle med nöd och näppe undsluppit terrorväldet diktade han en Hymne dithyrambique sur la conjuration de Robespierre ("Hyllningssång över sammansvärjningen mot Robespierre") och le Chant du Combat ("Stridssång") skrevs för och användes av den franska Egypten-armén. 

År 1881 lät staden Lons-le-Saunier hedra Rouget de Lisle med en staty.

Externa länkar 

Födda 1760
Avlidna 1836
Franska kompositörer
Personer under franska revolutionen
Franskspråkiga författare
Franska författare
Män
Personer från Lons-le-Saunier
Riddare av Hederslegionen
Carl Henrik Wrangel

Carl Henrik Wrangel, född 28 januari 1681 i Hapsal, Estland, död 23 mars 1755 i Sperlingsholm, var en svensk friherre  (Wrangel af Adinal) och militär (fältmarskalk). Han var son till Reinhold Wrangel, far till Georg Gustaf Wrangel af Adinal och brorson till Didrik Wrangel af Adinal.

Biografi
Han gick i krigstjänst vid 15 års ålder och deltog i flera av Karl XII:s fälttåg, varvid han kom att befordras till kapten vid Livgardet och senare överstelöjtnant vid Skånska ståndsdragonerna. Efter slaget vid Poltava 1709 tillfångatogs han av ryssarna. Vid hemkomsten 1722 utnämndes han till överste vid Nylands regemente till häst,1727 överste för Tavastehus regemente, 1729 för Nylands dragonregemente, 4 september 1732 generalmajor och 1739 överste för Skaraborgs regemente. 1732 blev han också landshövding i Österbottens län, men utnämningen blev kortvarig. 1739 föreslogs han till riksråd, men tackade nej till detta "för att vid armén och krigsväsendet få förbliva".

Vid utbrottet av ryska kriget 1741 förde han under Henrik Magnus von Buddenbrock befälet över den ena, omkring 4 000 man starka avdelningen av svenska armén i Finland.

I spetsen för denna inlät han sig – för att skydda Villmanstrand – i strid med en mer än dubbelt så talrik rysk armékår utan att invänta Buddenbrocks avdelning (se slaget vid Villmanstrand). Buddenbrocks avdelning var på väg, och Wrangel hade fått order om att inte lämna sin fördelaktiga position förrän förstärkning kommit. Hans finska trupper insåg att situationen var hopplös och flydde. Ryssarna stormade därpå Villmanstrand, varvid Carl Henrik Wrangel, som i slaget fått sin högra arm sönderskjuten, åter togs tillfånga. (Trots Wrangels agerande fick Buddenbrock hela skulden för nederlaget och halshöggs efter 41 års tjänst i den svenska armén, troligen främst för att Wrangel tillhörde mösspartiet och Buddenbrock hattpartiet som startat kriget.)

Vid sin hemkomst ur fångenskapen 1742 erhöll Wrangel dyrbara presenter av kungen och Stockholms borgerskap och 1743 blev han generallöjtnant, överste för Närkes och Värmlands regemente samt general. År 1754 utnämndes han till fältmarskalk.

Under Dalupproret 1743 var han en av de deputerade som skulle söka avstyra dalkarlarnas tåg mot Stockholm, men oaktat sin popularitet förmådde han inte uträtta något. Politiskt sett var han en moderat mössa, men deltog inte mycket i riksdagsstriderna.

År 1748 köpte han godset Sperlingsholm utanför Halmstad av sin släkting Georg Bogislaus Staël von Holstein. Där avled han i mars 1755. Han efterlämnade tre barn.

Källor

Noter

Svenska generaler
Svenska fältmarskalkar
Personer i stora nordiska kriget
Landshövdingar i Österbottens län
Karoliner
Födda 1681
Avlidna 1755
Män
Ugglan
Personer från Hapsal
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Carl
Personer i Hattarnas ryska krig
Deltagare i slaget vid Poltava
Deltagare i slaget vid Fraustadt
Offpist

Offpist är ett samlingsbegrepp för all alpin skidåkning som sker utanför markerade och preparerade nedfarter. 
Begreppet  "offpist" (ordagrant översatt till svenska som utanför skidbacke) kommer från ordet pist som innebär prepared skidbacke och off som betyder av eller utanför. Offpist associeras därför ofta till åkning i lössnö. Det kan även röra sig om skogsåkning i ett skidområde eftersom det fortfarande är utanför den markerade nedfarten.

Risker
En stor fara med offpiståkning är lavinrisken. Faktorer som kan påverka lavinrisken är lutningen på terrängen, instabil snö och mänskliga faktorer. För att undvika laviner är det viktigt att välja rätt terräng i kombination med goda lavinkunskaper. En studie från 2018 gjord av Naturvårdsverkets fjällsäkerhetsråd visade att två av tre offpiståkare besatt bristfälliga kunskaper om laviner.

Se även
 Lavinryggsäck
 Alpin skidsport
 Bergsguide
 Freeride 
 Haute Route
 Heliskiing
 Telemark

Referenser

Externa länkar 

Skidsport
Liège (provins)

Liège (tyska Lüttich; flamländska Luik), är en vallonsk provins i östra Belgien. Huvudstad i provinsen är Liège. Franska är det dominerande språket i provinsen, men i Eupen-Malmedy finns en betydande minoritet som talar tyska. Inom provinsen verkar därför de bägge federala Franska och Tyskspråkiga gemenskaperna. De tysktalande områdena utgör en integrerad del av distriktet Verviers, förutom i rättsliga frågor utgör de utgör det egna distriktet Eupen.

Distrikt och kommuner 
Liège är uppdelat i fyra administrativa distrikt (fr: arrondissements) som består av totalt 84 kommuner.

Huydistriktet:
 Amay
 Anthisnes
 Burdinne
 Clavier
 Engis
 Ferrières
 Hamoir
 Héron
 Huy
 Marchin
 Modave
 Nandrin
 Ouffet
 Tinlot
 Verlaine
 Villers-le-Bouillet
 Wanze

Liègedistriktet:
 Ans
 Awans
 Aywaille
 Bassenge
 Beyne-Heusay
 Blégny
 Chaudfontaine
 Comblain-au-Pont
 Dalhem
 Esneux
 Flémalle
 Fléron
 Grâce-Hollogne
 Herstal
 Juprelle
 Liège
 Neupré
 Oupeye
 Saint-Nicolas
 Seraing
 Soumagne
 Sprimont
 Trooz
 Visé

Verviersdistriktet:
 Amel
 Aubel
 Baelen
 Büllingen
 Burg-Reuland
 Bütgenbach
 Dison
 Eupen
 Herve
 Jalhay
 Kelmis
 Lierneux
 Limbourg
 Lontzen
 Malmedy
 Olne
 Pepinster
 Plombières
 Raeren
 Sankt Vith
 Spa
 Stavelot
 Stoumont
 Theux
 Thimister-Clermont
 Trois-Ponts
 Verviers
 Waimes
 Welkenraedt

Waremmedistriktet:
 Berloz
 Braives
 Crisnée
 Donceel
 Faimes
 Fexhe-le-Haut-Clocher
 Geer
 Hannut
 Lincent
 Oreye
 Remicourt
 Saint-Georges-sur-Meuse
 Waremme
 Wasseiges

 
Provinser i Vallonien
Våneviksgranit

Våneviksgranit är en vid Vånevik förekommande grovkornig röd granit med blå kvarts. Den har brutits och till stor del oarbetad överförts till Tyskland för att där sågas och slipas. Eftersom den kan erhållas i sprickfria block med en längd av omkring 10 meter och 1 à 2 meters bredd, lämpar den sig väl för monumentala ändamål. Piedestalen för John Ericssons byst vid Nybroplan i Stockholm är av denna bergart, likaså fotställningarna för ett stort antal monument i tyska städer.

Se även
Vånevik stenhuggarmuseum

Källor

Externa länkar
Bilder på Våneviksgranit på skan-kristallin

Bergarter med tillnamn
Granit
Wrangel af Adinal

Wrangel af Adinal är en svensk, numera utslocknad, friherrlig adelsätt.

Personer med efternamnet Wrangel af Adinal
Didrik Wrangel af Adinal, 1637–1706
Carl Adam Wrangel af Adinal, 1748–1829
Carl Henrik Wrangel af Adinal, 1681–1755
Georg Gustaf Wrangel af Adinal, 1728–1795, "brännvins-Wrangel"

Se även
Wrangel
Wrangel af Ellistfer
Wrangel af Fall
Wrangel af Lindeberg
Wrangel af Ludenhoff
Wrangel af Maidel
Wrangel af Sage och Waschel
Wrangel af Salmis
Wrangel af Sauss
Wrangel von Brehmer

Externa länkar
Andja (Addinal) i Estland
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Estland - adelsätter i estländska Riddarhuset
Wrangel af Adinal (ätt nummer 199)

Svenska friherrliga ätter
1631

1631 (MDCXXXI) var ett normalår som började en onsdag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en lördag i den julianska kalendern.

Händelser

Januari 
13 januari – Genom fördraget i Bärwalde erhåller Sverige 400.000 riksdaler årligen av Frankrike, mot att Sverige ställer upp med 36.000 man i Tyskland.

April 
3 april – Svenskarna erövrar staden Frankfurt an der Oder.
21 april – Sverige ockuperar Hertigdömet Pommern.

Maj 
4 maj – Sverige sluter förbund med kurfurstendömet Brandenburg.
10 maj – Kejserlige generalen Tilly stormar och plundrar Sveriges allierade Magdeburg.

Juli 
18 juli – Gustav II Adolf leder bland annat Västgöta ryttare i ett överfall i slaget vid Burgstall.

Augusti 
Augusti – Tilly anfaller Sachsen.

September 
1 september – Ett förbund sluts mellan Sverige och Sachsen.
7 september (GS) – En svensk armé under Gustav II Adolf besegrar kejsarens trupper under Tilly i slaget vid Breitenfeld, en av de mera kända svenska segrarna under trettioåriga kriget.
22 september – Svenskarna erövrar staden Erfurt.

November 
17 november – Svenskarna erövrar staden Frankfurt am Main.

December 
4 december – Staden Mainz, där Gustav II Adolf slår vinterkvarter, erövras av svenskarna.

Okänt datum 
Ett svenskt sändebud skickas till Konstantinopel för att försöka få med osmanerna i kampen mot kejsaren, vilket dock misslyckas.
Wallenstein blir åter general i den kejserliga armén.
Johan Kasimir av Pfalz-Zweibrücken blir ny svensk riksskattmästare.

Födda 
26 juni – Vincenzo Albrici, italiensk tonsättare, organist och kapellmästare.
28 november – Abraham Brueghel, flamländsk målare.
14 december – Anne Conway, engelsk filosof inom metafysiken och moralfilosofin.

Avlidna 
 28 februari – Regina Basilier, tysk-svensk affärsidkare.
10 juli – Konstantia av Steiermark, 42, polsk drottning, gift med Sigismund.
14 oktober – Sofia av Mecklenburg, 74, drottning av Danmark och Norge 1572–1588, gift med Fredrik II.
 Catherine de Parthenay, fransk matematiker.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Ståndssamhälle

Ståndssamhälle betecknar ett samhälle där olika sociala grupper skiljer sig från varandra genom juridiskt fastställda rättigheter och skyldigheter. Ståndssamhället har förändrats sedan medeltiden och försvann helt i Europa under 1700- och 1800-talen. Stånden, liksom skråväsendet, reglerades kollektivt med privilegiebrev.

Det är i kyrkan som uttrycket ståndssamhälle har sin grund, där man ansåg att samhället var en organism precis som djur- och växtriket. "Rötter, stjälk och blad, eller ben, hjärta och huvud hade alla nödvändiga uppgifter". Olika delar i samhället hade olika uppgifter att fylla.

Från början under medeltiden fanns det tre olika stånd:
adeln – bellatores, "de som strider" "mäktigast och rikast" "bor i en borg" "betalar ingen skatt".
prästerskapet – oratores, "de som ber i kyrkan" "betalar ingen skatt".
Alla andra – laboratores, "de som arbetar" "bor i städerna" "betalar skatt till kungen och kyrkan".

I Sverige, Finland, Norge samt delar av Österrike och Schweiz utgjorde borgare och landägande bönder ett tredje respektive fjärde stånd. Som borgare räknades de bättre ställda innevånarna i städer och byar (ett jobb och ägandet av land var t.ex obligatoriska minimikrav för att ha status som borgare). Därmed var den övergripande majoriteten av dem som i övriga Europa skulle räknats som medlemmar av det tredje ståndet, helt utan medlemskap i ett stånd i dessa länder.

Se även 
ståndsriksdagen
klassamhälle

Ståndsväsen
1636

1636 (MDCXXXVI) var ett skottår som började en tisdag i den gregorianska kalendern och ett skottår som började en fredag i den julianska kalendern.

Händelser

Februari 

20 februari – Den svenska postföringen ordnas genom att Svenska Postverket grundas. Mot skattefrihet skall vissa bönder låta sina drängar förmedla posten.

Juli 
Juli – Axel Oxenstierna återvänder till Sverige.

September 
18 september – Harvard University, USA:s äldsta universitet, grundas.
24 september (GS) - Svenskarna under Johan Banér besegrar kejsarens trupper i slaget vid Wittstock i norra Brandenburg.

Okänt datum 
Frankrike förklarar kejsaren krig och bistår Sverige med ytterligare en subsidietraktat, resultat av Axel Oxenstiernas besök i Frankrike.
Änkedrottningen Maria Eleonora av Brandenburg fråntas vårdnaden om drottning Kristina. Kristina fostras istället hos sin faster Katarina Vasa på Stegeborgs slott.
Johannes Messenius avlider efter nära 20 år i fängelse.
För att öka kronans tullintäkter förbjuds alla sjöstäder norr om Stockholm och Åbo att idka utrikeshandel. Detta kallas "Det bottniska handelstvånget".
Arkitekten Nicodemus Tessin den äldre bosätter sig i Sverige.
Fermats lilla sats formuleras.
Martin Laimbauer, bondeledare, avrättas.
Tullverket grundades officiellt.

Födda 
23 oktober – Hedvig Eleonora av Holstein-Gottorp, drottning av Sverige 1654–1660, gift med Karl X Gustav.
2 november – Edward Colston, brittisk slavhandlare.
6 november – Henrietta Adelaide av Savojen, politiskt aktiv kurfurstinna av Bayern.
Jacques Marquette, jesuitisk missionär.
Justine Siegemundin, tysk barnmorska och författare.
Marguerite de la Sablière, fransk kulturmecenat och ledare för en litterär salong.

Avlidna 
3 februari – Petrus Kenicius, svensk ärkebiskop sedan 1609.
17 september – Stefano Maderno, italiensk skulptör.
Dodo Knyphausen, tysk militär i svensk tjänst.
Louyse Bourgeois, fransk barnmorska och författare i förlossningskonst.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar