kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Malt

Malt är säd, vanligen korn, som fuktats med vatten och fått gro. Groddarna producerar enzymet amylas vilket får stärkelsen i malten att omvandlas till maltsocker när malten läggs i blöt, som vid bryggning. Efter att groendet gått tillräckligt långt avbryts processen genom att grönmalten torkas eller rostas med varm luft. Den färdiga malten kan lagras länge. Malt används i tillverkning av öl och whisky men används även i jul- och påskmust, vissa bröd och till exempel memma. Dess rostningsgrad är en viktig smakfaktor: kraftigare rostning ger ett mörkare öl i och med att sockret karamelliseras. Vid ölbryggning används huvudsakligen ljusa maltsorter som pilsnermalt och pale ale-malt. 

Mältare, ofta mälterska, var förr en person som livnärde sig på att framställa malt. Mälthus, eller mälteri kallades den byggnad i vilket detta utfördes.

För att bestämma rostningsgraden använder man sig av EBC (European Brewery Convention) där högre värde anger mörkare färg.

Vanligast är ljus malt som innehåller stora mängder av sockerbildningsenzym. Ljusa maltsorter är bland annat pilsner- och lagermalt (3–4 EBC), pale ale-malt (4–7,5 EBC), wienermalt (5–8 EBC), vetemalt (5 EBC) och münchnermalt (8–25 EBC). Karamellmalt (100–300 EBC) använder man när man brygger mörkare öler för att ge dem färg, arom och stomme. Den förekommer även i en form som kallas kristallmalt.

Färgmalter används särskilt ofta vid framställningen av mycket mörka ölsorter, till exempel porter. Färgmalt kallas chokladmalt (1000 EBC) rostad malt (1000–1500 EBC) bland annat.

Maltsorter

Färgmalt 
Färgmalt är malt som torkats vid 200 °C. Malten blir nästan svart och har en bränd smak. Färgmalt används framförallt till porter & stout.

Karamellmalt 
Karamellmalt är malt som torkats vid 100 °C. Karamellmalten försockras under mältningen och används bland annat vid bryggning av ale. Malten ger en betydligt mörkare färg till ölet och ger även en ökad sötma.

Källor

Ölbryggning
Sädesslag
Bakning
Hammondorgel

Hammondorgel är ett elektromekaniskt instrument skapat av Laurens Hammond och John M. Hanert som började tillverkas 1935. Fram till 1985 tillverkades över två miljoner hammondorglar med den elektromekaniska teknologin med tonhjul. Efter detta har många instrument tillverkats där det ursprungliga hammondljudet istället skapas med hjälp av elektroniska kretsar.

Beskrivning

Hammondorgeln har två klaviaturer (manualer) med 44 eller 61 tangenter och 12, 13, 25 eller 32 pedaler. Tonerna bildas som inducerade elektriska spänningar i spolar, i anslutning till roterande tonhjul, liknande kugghjul. På en gemensam axel sitter tonhjul med olika antal tänder och roterar framför varsin pickup, varvid spänningar bildas vars frekvens beror av antalet tänder och rotationshastigheten hos tonhjulet. De inducerade spänningarna förstärks sedan elektroniskt. De mest kända hammondorglarna, som till exempel Hammond B3, har 96 tonhjul varav 5 balanshjul som används för att balansera ut de mekaniska vibrationerna. Följaktligen genereras 91 olika samtidiga frekvenser som används för att generera samtliga toner i orgeln. Varje tangent använder en kombination av nio av dessa frekvenser, vilka sedan blandas till det slutliga ljudet.

Historia
Hammondorgeln patenterades av Laurens Hammond 1934 (visades upp april 1935) och innebar att de elektromekaniska musikinstrumenten började användas i stor skala. Den för Hammondorgeln karaktäristiska tonhjulstekniken uppfanns dock redan under 1830-talet men fick sin funktion i en orgel genom Hammonds adaption av synkronmotorn. Hammondorgeln tillverkades av The Hammond Organ Company i Chicago och var från början avsedd att vara ett billigt alternativ till den traditionella piporgeln i kyrkorna. Den kom därigenom att användas mycket inom gospelmusiken och blev senare ett standardinstrument för jazz och blues under 1950-, 60- och 70-talen. 
Dessa orglar används ofta fortfarande även om de sista tonhjulsorglarna lämnade Hammondfabriken under mitten av 1970-talet. Sedan tillverkningen av ursprungsorglarna upphörde har många konstruktioner gjorts för att åstadkomma "hammondljudet" på elektronisk väg. Resultaten har varierat och ofta varit föremål för diskussioner.

Leslie
Till det speciella ljud som förknippas med Hammondorgeln bidrar också den så kallade Lesliehögtalaren. Det är en fristående mekanisk konstruktion där ett roterande hjul med en ljudkanal är placerat framför en fast högtalare, och diskanten återges genom en fast diskanthögtalare med ett roterande hornelement. Det ursprungliga Leslie-kabinettet har också en rörförstärkare som kan överstyras och ge en påtaglig men avrundad distorsion. 
I moderna kopior av Hammondorgeln samt i synthesizers försöker man ofta återskapa Leslie-effekten digitalt.

Kända hammondorganister

Se även
 Elpiano, synthesizer, orgel
 Lista över musikinstrument

Externa länkar

 The Organs - Hammond FAQ
 MAFY Hammond & Leslie Service
  Svenska Hammond

Tangentinstrument
Orgelinstrument
Elektromekaniska musikinstrument
Grodd

En grodd är växters motsvarighet till djurens embryon. Groddar uppstår när ett frö hamnar i en gynnsam omgivning. Ofta innebär det tillgång till vatten, luft, mull och ljus från solen.

Groddar från till exempel krasse, bönor eller linser är populära och nyttiga grönsaker, som ofta groddas i hemmen. I exempelvis kinesisk matlagning steks ofta groddarna, medan man i Europa oftast äter dem som råkost.

Växtanatomi
Utvecklingsbiologi
Harpa

Harpa är ett stränginstrument som har funnits sedan antika tider, som spelas genom att knäppas, vanligen med båda händerna. En harpa består, liksom lyran och besläktade instrument, av en ram, där en sida utgörs av instrumentkroppen, och genom vilken strängarna är spända. Skillnaden är att på harpan går strängarna rätt ut från instrumentkroppen, medan de på lyratypen löper över instrumentkroppen som på en fiol eller gitarr.

Historia 

Harpan härstammar förmodligen från Orienten. Många tidiga kulturer hade någon form av harpliknande instrument. Tidiga harpor var mer eller mindre diatoniskt stämda, liksom folkliga harpor än idag.

Tidigast belagd är en bågformig typ, konstaterad i Mesopotamien redan omkring 3000 f. Kr och runt 2.700 f. Kr hos egyptierna. Vinkelharpan finns belagd något senare, även den först i Mesopotamien och senare i Egypten.

Ramharpan med pelare förekom i östra medelhavsområdet under antiken, och förefaller härifrån ha spridit över stora delar av gamla välden. Till hos angelsaxerna kom den på 700-talet e. Kr. i form av en triangulär ramharpa med starkt böjt förträ. Brittiska öarna kom att bli ett centrum för harpan, och den irländska harpan blev under senmedeltiden ett populärt instrument även på kontinenten.

Under medeltiden var harpan allmänt känd i västra Europa, och en mindre harpa användes för ackompanjemang av minnesångare och trubadurer. Under senare delen av 1600-talet sattes små hakar på harpans hals, vilka möjliggjorde förkortning av strängarna (hak-harpa).

På 1720-talet utvecklade Hochbrucker en pedalharpa med sju pedaler för att få en kromatisk skala utan ohanterligt många strängar. Enkelpedalharpan kan höja alla strängars tonhöjd med ett halvt tonsteg.

Inemot 1810 kom à double mouvement-harpan (dubbelpedalharpan), som uppfanns av Sébastien Érard. Den möjliggjorde en förhöjning av 2 gånger en halvton och spelning i alla tonarter.

Den moderna dubbelpedalharpan har pedaler med tre olika lägen för att höja, neutralisera respektive sänka de olika strängarna. Pedalharporna är diatoniskt stämda och på dubbelpedalharpan justerar de sju pedalerna var för sig alla harpans olika strängar. Den vanliga moderna orkesterharpan är en dubbelpedalharpa, där tonerna kan både höjas och sänkas, och har 46 - 48 strängar. Enklare harpor och övningsharpor har en mekanisk vippa vid varje sträng som alla behöver slås om för att byta tonart.

Ett försök att ersätta den dyrbara och svårspelade pedalharpan genom ett klaverinstrument med harpliknande klang gjordes med klaverharpan (claviharpe), uppfunnen av J. C. Dietz 1813.

Nuförtiden finns även elharpor, vilket är en harpa som kan, precis som till exempel en elgitarr, kopplas till en förstärkare.

Harpa som symbol 
Harpan används även inom heraldiken. Irlands statsvapen avbildar en harpa.

Se även 
 Gitarr
 Kantele
 Luta
 Lyra
 Psalterium
 Nyckelharpa

Referenser

Externa länkar
Heckelfon

Heckelfon är ett träblåsinstrument med dubbelt rörblad och besläktat med bland annat oboe och engelskt horn.

Heckelfonen är något större än engelskt horn och dess lägsta ton är A, en kvint lägre än engelskt horn och en oktav plus en halvton lägre än oboe. Den uppfanns av Wilhelm Heckel i Biebrich 1904. Heckelfonen har ibland förväxlats med basoboen, som även kallas barytonoboe. Instrumenten har dock olika tonomfång och delvis olika konstruktion.

Richard Strauss har skrivit för heckelfon i operorna Salome och Elektra samt i En alpsymfoni. Kurt Atterberg utnyttjade instrumentet i sin femte symfoni Sinfonia funebre. Även den finske tonsättaren Kalevi Aho har funnit bruk för heckelfonen i sin orkestermusik.

Se även
 Oboe, Fagott
 Lista över musikinstrument

Externa länkar
 Wilhelm Heckel GmbH - The Heckelphon

Träblåsinstrument
Helikon (musikinstrument)

Ett helikon (betoning på första stavelsen) är ett bleckblåsinstrument byggt i cirkelform, avsett att bäras över axeln vid spel och på så sätt bli mer portabelt vid spel stående, gående eller ridande. Då cirkelformen samtidigt gör instrumentet mer klumpigt vid transport och förvaring så är helikon mest förekommande i musikkårer och andra ensembler som spelar under nämnda förhållanden, exempelvis inom militärmusiken.
Ur helikonet utvecklades senare sousafonen.

Den vanligaste varianten är bashelikonet som förutom cirkelformen är identisk med bastuban, och därför har samma speltekniska och klangliga egenskaper som denna.
Likt bastuban förekommer helikon i stämningarna F, Ess och Bb.

En mindre vanlig variant är tenorhelikonet, som beroende på mensurens grovlek är en cirkelformad variant av, i minskad grovleksordning, eufoniet, tenorhornet eller ventilbasunen, med respektive instruments klangfärg.
Stämning i Bb, i sällsynta fall i C.

Även althelikon, ett cirkelbyggt althorn i Ess eller möjligen F har förekommit, men är sällsynt.

Bleckblåsinstrument
Horn (musikinstrument)

Horn är ursprungligen, och rent etymologiskt ett signal- eller musikinstrument skapat av ett djurhorn, t.ex. antilop, bock, buffel, get, ko, oxe, tjur, eller vädur, men idag vanligen ett bleckblåsinstrument med skålformat munstycke och vidgat klockstycke eller ett rörbladsinstrument.

Exempel

Bleckblåsinstrument 
 Valthorn (ofta benämnt enbart horn)
 Naturhorn (även naturtrumpet)
 Althorn
 Tenorhorn
 Baryton
 Eufonium
 Flygelhorn

Träblåsinstrument 
 Bassetthorn
 Engelskt horn

Signalinstrument 
 Blåshorn (även kohorn, vallhorn)
 Bygelhorn
 Jakthorn
 Jägarhorn
 Posthorn

Se även
 Musik
 Tuba
 Lista över musikinstrument
 Lista över musikgenrer

Källor 

Bleckblåsinstrument

de:Horn (Musikinstrument)
es:Trompa (instrumento musical)
hr:Francuski rog
vi:Kèn thợ săn
Horn

Horn kan syfta på:

 Horn (utskott) – en typ av utskott av benvävnad eller hornämne (keratin) som är vanligt bland djur
 Hornämne – ett svavelhaltigt protein keratin som tillhör en grupp av fibrösa proteiner, se Keratin
 Horn (seglingsterm) – hörn på ett segel
 Hornhögtalare

Musikinstrument 
 Horn (musikinstrument) – olika bleckblåsinstrument som ingår i olika typer av blåsorkestrar och musikkårer
 Althorn – ett bleckblåsinstrument
 Tenorhorn – ett bleckblåsinstrument
 Baryton – ett bleckblåsinstrument
 Eufonium – ett bleckblåsinstrument
 Naturhorn (även naturtrumpet) – ett bleckblåsinstrument 
 Valthorn (ofta benämnt enbart horn) – ett bleckblåsinstrument
 Lur – ibland benämnd horn

Träblåsinstrument 
 Bassetthorn
 Engelskt horn

Signalinstrument 
 Blåshorn (även kohorn, vallhorn)
 Bygelhorn
 Jakthorn
 Jägarhorn
 Posthorn

Orgel
Horn (orgelstämma)

Personer
 Horn (efternamn) – ett efternamn samt personer med efternamnet
 Hornätten – en svensk-finländsk adlig ätt
 von Horn – en gren av en adelsätt (vam Horne) från Bremen i Sverige
 Horn af Rantzien – en svensk adelsätt bördig från Greifswald i Pommern

Geografi

 Afrikas horn – en halvö i östra Afrika

Antarktis 

 The Horn, Antarktis,

Australien
 The Horn, Victoria – berg

Island 

 Barðsneshorn, udde, Austurland, 
 Hornbjarg, stup, Västfjordarna, 
 Horn (bergstopp i Island, Västlandet), 
 Horn (udde), Västfjordarna,

Nederländerna 

 Horn (ort i Nederländerna, Limburg, Gemeente Leudal, lat 51,21, long 5,95),

Polen 

 Żabi Róg, ort, Ermland-Masuriens vojvodskap, Powiat ostródzki,

Schweiz 

 Horn, Thurgau, ort och kommun i Thurgau,

Storbritannien 

 Horn (distrikt i Storbritannien), England, District of Rutland,

Sverige

 Horn, Kinda kommun – en tätort i Kinda kommun
 Horn, Södertälje kommun – ett säteri i Södertälje kommun
 Horn, Svärta, en by i Svärta socken, Nyköpings kommun
 Horn – en annan benämning på en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Västerviks kommun, se Lindödjupet och Målängen
 Horn, Västerås kommun – en by i Västerås kommun, några km söder om Borgåsund
 Horns kungsgård – en kungsgård, borgsruin och naturresrervat på Öland
 Horns udde – Öland

Se även
 Horns socken
 Horns landskommun
 Horns församling
 Horns kyrka
 Horns distrikt

Sydafrika 

 Horns, berg, KwaZulu-Natal, UThukela District Municipality,

Tjeckien 

 Hory (ort), Karlovy Vary,

Tyskland 

 Horn, Rheinland-Pfalz – kommun i Rheinland-Pfalz,

Österrike 

 Horn, Österrike, stad i Niederösterreich, 
 Horn (distrikt), distrikt i Niederösterreich

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Islandförgreningar
Robotskapade Nederländernaförgreningar
Robotskapade Polenförgreningar
Robotskapade Storbritannienförgreningar
Robotskapade Sydafrikaförgreningar
Robotskapade Tjeckienförgreningar
Bennie Moten

Bennie Moten eg. Benjamin Moten, född 13 november 1894 i Kansas City, Missouri, död 2 april 1935 i Kansas City, Missouri, var en amerikansk pianist och orkesterledare.

Bennie Moten ledde Bennie Moten's Kansas City Orchestra, som var det mest framstående jazzbandet i Mellanvästern i USA under slutet av 1920-talet och början av 1930-talet. Bandet turnerade över hela landet och hade en storsäljare på skivbolaget Victor med låten South 1928.

1929 anslöt sig Count Basie från "The Blue Devils" och flera andra musiker till bandet. Efter Bennie Motens död tog Count Basie över bandet.

Se även
Charlie Parker

Referenser

Externa länkar
Bennie Moten
Bennie Moten's Kansas City Orchestra
Lycos - Bennie Moten

Amerikanska jazzpianister
Amerikanska orkesterledare
Födda 1894
Avlidna 1935
Personer från Kansas City, Missouri
Män
Koreanska muren

Koreanska muren är en påstådd gigantisk mur som sägs löpa tvärs över den koreanska halvön en bit in på den sydkoreanska sidan om gränsen. Trots att få utanför Nordkorea erkänner det gigantiska bygget, har Nordkorea protesterat mot den vid flera tillfällen. De hävdar även att muren inte är en defensiv konstruktion, utan avsedd som ett förstärkt brohuvud för en kommande invasion av Nordkorea.

Enligt nordkoreanska uppgifter är muren 250 km lång, 5–9 meter hög, 10–20 meter bred vid basen och 3–8 meter bred vid toppen. Materialet består av 800 000 ton betong, 200 000 ton stål och 3,5 miljoner m3 grus, sand och annat. Den skär rakt igenom 122 byar. Muren ska ha uppförts 1977–1979 av amerikanska ingenjörstrupper till en kostnad av 32 biljoner won. Nordkoreanerna lade fram en officiell protest år 1999, på 20-årsdagen av det påstådda slutförandet.

Varken USA eller Sydkorea erkänner existensen av någon mur. De hävdar att den närmast liknande konstruktionen är en cirka 2 km lång antistridsvagnsmur som ibland syns på bilder som sägs visa den koreanska muren.

Externa länkar
 Full text från en artikel i NY Times om muren
 The Militant - "muren finns och är osynlig från sydsidan"
 The Concrete Korean Wall must be Brought Down - mer fakta om kostnaderna för byggandet.

Murar i Sydkorea
WP:Projekt Korea

en:Korean Demilitarized Zone#Korean Wall
Monica Westén

Monica Westén, gift Rydén, född 15 mars 1966, är en svensk friidrottare (sjukampare och häcklöpare) som var verksam under andra halvan av 1980-talet och första halvan av 1990-talet. 

Höjdpunkten i karriären kom 1990, då Westén satte svenskt rekord i sjukamp 6085p, som stod sig i över 10 år. Samma säsong slog hon även igenom på 400 meter häck med personliga rekordet 54,69 och brons vid EM i Split. 1991 förbättrade hon sitt peronliga rekord i femkamp till 4520p vilket höll sig som svenskt rekord i 11 år. 

Westén tävlade först för Huddinge AIS men efter år 1989 för IF Göta. Hon utsågs år 1989 till Stor Grabb/tjej nummer 384. Hon deltog vid OS 1992 samt VM 1991 och VM 1993. På EM har Monica tävlat i såväl 400mh som höjdhopp, 800m samt stafett.

Personliga rekord 

 200 meter - 24,32 (Götzis 16 juni 1990)
 400 meter - 53,43 (Värnamo 3 september 1989)
 800 meter - 2.01,86 (Gävle 8 juli 1993)
 100 meter häck - 13,56 (Karlskrona 24 juli 1989)
 400 meter häck - 54,69 (Stockholm 13 augusti 1990)
 Höjdhopp - 1,89 (Helsingfors 18 augusti 1990)
 Längdhopp - 6,21 (Götzis 17 juni 1990)
 Sjukamp - 6085 (Götzis 17 juni 1990)

Källor

Sverigebästa Personliga rekord, födelsedatum (läst 2012-08-15)
friidrott.se:s Stora Grabbar-sida
Stora grabbars märke

Noter

Födda 1966
Svenska mångkampare
Svenska häcklöpare
Kvinnor
Levande personer
Svenska mästare i sjukamp
Svenska mästare i höjdhopp
Svenska mästare i häcklöpning
Svenska mästare i kortdistanslöpning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Svenska idrottare under 1900-talet
Friidrottare i Huddinge AIS
Friidrottare i IF Göta
Sjukamp

Sjukamp är två friidrottsgrenar, mångkamper. Sjukamp är mästerskapsgren utomhus för damer och inomhus för herrar, med inte helt överensstämmande grenprogram. Sjukamp för damer har varit med på det olympiska programmet sedan 1984 - innan dess tävlade man i femkamp. Det har diskuterats att i framtiden i utomhusmästerskap ersätta damernas sjukamp med tiokamp.

Sjukamp för damer 
De sju grenar som ingår i damernas sjukamp är:  100 meter häck, höjdhopp, 200 meter, kulstötning, längdhopp, spjutkastning och 800 meter. 

Kända svenska sjukampare är Monica Westén, Carolina Klüft, Jessica Samuelsson och Bianca Salming.

Poängsystem 

Poängsystemet utvecklades av Dr Karl Ulbrich. Grenarna delas in i tre grupper, där antalet poäng beräknas enligt formlerna:

Löpgrenar (200 m; 800 m; och 100 m häck): 

Hoppgrenar (höjdhopp och längdhopp):

Kastgrenar (kulstötning och spjut): 

P är poäng, T är tid i sekunder, M är höjd/längd i centimeter och D är längd i meter. Konstanterna a, b, c har olika värde för de olika grenarna. (se tabell)

Rekord 
Världsrekordet på 7 291 poäng innehas av amerikanskan Jackie Joyner-Kersee vilket hon satte vid OS i Seoul 1988. Europarekordet på 7 032 poäng innehas av Carolina Klüft vilket hon satte vid VM i friidrott 2007; därmed överträffade hon ryskan Larisa Turtjinskajas (då Larisa Nikitina) 18 år gamla europarekord på 7 007 poäng.

Bästa sjukampsserierna genom tiderna 

Källa:

Sjukamp för herrar 
Herrarnas mångkampsgren utomhus är tiokamp, men eftersom en del av tiokampens grenar inte ryms i de flesta inomhusarenor tävlar man i sjukamp vid inomhustävlingar. Herrarnas sjukamp består av:
 60 meter
 Längdhopp
 Kulstötning
 Höjdhopp
 60 meter häck
 Stavhopp
 1 000 meter

Poängsystem 

Poängsystemet bygger på samma formler som i damernas sjukamp men med andra konstanter:

Löpgrenar (60 m; 1000 m; och 60 m häck): 

Hoppgrenar (höjdhopp, längdhopp och stavhopp):

Kastgrenar (kulstötning): 

P är poäng, T är tid i sekunder, M är höjd/längd i centimeter och D är längd i meter. Konstanterna a, b, c har olika värde för de olika grenarna. (se tabell)

Rekord 
Världsrekordet i manlig sjukamp innehas av Ashton Eaton. Det svenska rekordet lyder på 6 142 poäng, hopsamlade av Henrik Dagård.

Externa länkar 
 IAAF Scoring Tables for Combined Events

Se även 
 Tiokamp
 Femkamp

Friidrottsgrenar
Mångkamp

Mångkamp är ett samlingsnamn för några idrottsgrenar som innehåller flera delgrenar, bland annat femkamp, sjukamp, tiokamp, modern femkamp, militär femkamp, artistisk- och rytmisk gymnastik, samt racketlon.

Tävlingar i tyngdlyftning med ryck och stöt kallas tvåkamp. I amatörtävlingar i friidrott förekommer en trekamp med 100 meter lopp, kulstötning och längdhopp. Före 1981 tävlade kvinnor inte i sjukamp utan i femkamp där 200 meter loppet och spjutkastningen saknades.

Se även 
 Svenska Mångkampsförbundet
Svenska Friidrottsförbundet
Svenska Gymnastikförbundet

Källor 

 

en:Multisport
de:Mehrkampf
fr:Épreuves sportives combinées
no:Mangekamp
ru:Многоборье
Hålkort

För hålkort i poker, se Hålkort (poker)

Ett hålkort är ett mekaniskt lagringsmedium som användes i datorns föregångare hålkortsmaskinen redan på 1800-talet. Hålkort användes länge för in- och utmatning av data i datorer. Från mitten av 1970-talet började man gå ifrån användningen av hålkort som lagringsmedium, en process som var nästan helt avklarad vid början av 1990-talet. Det vanligaste formatet var 80-kolumnerskortet, som rymde 80 tecken (bytes). Det fanns även hålkort med 96 kolumner. Kodningen av hålkort kallas ibland Hollerithkod efter uppfinnaren Herman Hollerith.

Hålkorten kom att ersättas alltmer av disketter under 1980-talet.

Numerisk styrning

Hålkort används fortfarande till att styra till exempel mekaniska vävstolar etc.

Se även 
 Hålremsa

Referenser

Lagringsmedier
Maskinteknik