kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anduin

Anduin, "långa floden" är i J.R.R. Tolkiens fiktiva värld Midgård det sindarinska namnet på den längsta floden under den Tredje åldern. Anduin kallas också Stora floden. Floden rinner upp i området mellan Dimmiga bergen och Grå bergen och mynnar ut i Belfalasbukten i Belegaer (Stora havet).

Anduins lopp 
Anduin rinner upp i två källor (Långån och Gråfåran) i området där Dimmiga bergen och Grå bergen möts. Därefter rinner Anduin söderut, öster om Dimmiga bergen. Längs Anduins lopp ansluter många bifloder och älvar, som till exempel Limlit, Sir Ninglor, Nimrodel och Ente älv. Efter att ha passerat Lórien når Anduin Bruna markerna och sedan sjön Nen Hithoel. Söder om sjön störtar floden ned i Raurosfallen. Floden fortsätter via Ente älvs mynningar och Våtvången vidare söderut förbi Minas Tirith och mynnar söder om Gondor ut i deltat Ethir Anduin i Belfalasbukten.

Anduins längd har beräknats till 2 233 kilometer.

Se även
 Lista över platser i Tolkiens värld

Referenser 

Platser i Tolkiens värld
Adalbert Stifter

Adalbert Stifter, född 23 oktober 1805 i Böhmen, död 28 januari 1868, var en österrikisk författare. 

Asteroiden 7127 Stifter är uppkallad efter honom.

Biografi
Stifter, som var född i Böhmen, levde från 1848 som folkskoleinspektör i Linz. Litterär berömmelse vann han med en rad noveller i Studien (6 band, 1844-50), karakteriserade av en vek naturkänsla och minutiös psykologisk skildring.

Stifter skrev finstämda berättelser och är mest känd för den stora romanen "Der Nachsommer" (ej översatt till svenska, ungefär "Brittsommar"). Han räknas till de största prosaisterna under tyskt 1800-tal. Han var även landskapsmålare och mot slutet av sitt liv led han av svåra psykiska problem som sedermera också ledde till självmord.

Svenska översättningar 
 "Den gamle ungkarlen" ("Der Hagestolz") (översättning E.N. Tigerstedt. Ingår i: Modern världslitteratur: de levande mästerverken. Band 26 (Natur & Kultur, 1946)
 Brokiga stenar: ett urval (Ur Bunte Steine: "Granit", "Bergmilch" och "Bergkristall") (översättning Jane Lundblad, Tiden, 1949)
 Kondoren och Vilda blommor ("Der Condor" och "Feldblumen") (översättning och efterord: Rolf Haglund) (Galder, 1980)

Källor

Externa länkar

 

Tyskspråkiga författare
Österrikiska författare
Födda 1805
Avlidna 1868
Män
Walhalla
Voxel

En voxel är en tredimensionell motsvarighet till en pixel, ett volymelement. Voxlar kan inte som pixlar direkt representeras på en bildskärm. Fördelarna är i stället att kunna representera volymer inom datorgrafik på ett matematiskt förhållandevis enkelt sätt. Tekniken används till största delen för 3D-grafik inom medicinsk teknik, till exempel datortomografi, och andra vetenskaper.

Datorgrafik
Konstantinska donationen

Den Konstantinska donationen (latin Constitutum Donatio Constantini) är ett förfalskat romerskt, kejserligt edikt som påstods ha utfärdats av Konstantin den store 324 och som gav påven Silvester I och hans efterträdare suveränitet och andligt ledarskap över Rom och Västromerska riket, det vill säga det som blev Kyrkostaten.

Enligt traditionen ska denna donation ha varit Konstantins belöning till Silvester sedan denne botat kejsaren från spetälska genom ett mirakel. Om dokumentet varit äkta hade påven i Rom, efter att Konstantin flyttat Romerska rikets huvudstad till Konstantinopel (dagens Istanbul) som senare blev Östromerska rikets och därefter Bysantinska rikets huvudstad, kunnat styra Västromerska riket som romerska kejsare.

1440 bevisade den italienske humanisten Lorenzo Valla genom att analysera det latin som användes i dokumentet att det omöjligen kunde ha författats 324. Idag antas det att ediktet istället skrevs omkring 752 under påven Stefan III:s pontifikat under en tid då den Romersk-katolska kyrkan behövde stärka sin auktoritet gentemot världsliga makthavare.

Dokumentet spelade en central roll då påven krönte Karl den store till romersk kejsare.

Se även 
 Vicarius Filii Dei

Externa länkar 
 The Latin Library – Constitutum Donatio Constantini (latin)

Förfalskningar
Påvedömets historia
Hedvigsholmen

Hedvigsholmen är en befäst holme i Marstrands hamn. Den kallades ursprungligen Fiskholmen men fick några år efter det Bohuslän blivit svenskt (1658) namnet Hedvigsholmen, och har senare även kallats Kvarnholmen.

Fiskholmsskansen var en murad redutt, som danskarna börjat bygga men ej hunnit fullborda när Bohuslän 1658 blev svenskt, Wämschiöldh lät då bygget fortsätta i svensk regi.

Skansen förstärktes och utvidgades under 1660-talet och Hedvigsholms fästning bestod vid utbrottet av kriget med Danmark 1675 av en murad redutt mitt på Hedvigsholmen och en skans med stenbröstvärn på västra udden. Då Marstrand 1677 anfölls av Ulrik Frederik Gyldenløve, försvarades Hedvigsholmen av den endast 60 man starka besättningen 6-15 juli med utmärkt tapperhet. Först under överstelöjtnant Andreas Björnsköld sedan under major Stark, som tvingades utrymma befästningarna utan att, som han ämnat, lyckas spränga dem i luften. Gyldenlöve förstärkte försvarsverken. Efter fredsslutet (1679) iståndsattes stenredutten efter ritning av David Lydinghielm; men 1693 påbörjades de "alldeles onödiga" befästningarnas rasering.

Under Karl XII:s sista danska krig återställdes de emellertid så gott det gick och bestyckades. Vid Peder Tordenskjolds anfall mot Marstrand 22 juli 1719 utrymdes de av besättningen (12 man och en underofficer)sedan kanonerna förnaglats. Tordenskjold gav Hedvigsholmen namnet Charlottenholm. Efter fredsslutet (1720) återtogs namnet Hedvigsholmen, men befästningarna lämnades åt sitt öde. Ännu syns dock några lämningar av dem.

Källor 

Befästningar i Sverige
Bohusläns historia
Kungälvs kommun
Ugglan
Lutz Taufer

Lutz Fred Taufer, född 1944, är en tysk tidigare terrorist verksam inom Röda armé-fraktionen (RAF). Taufer var en av medlemmarna av Kommando Holger Meins som den 24 april 1975 ockuperade den västtyska ambassaden i Stockholm.

Taufer gick med i RAF 1971. Vid ambassadockupationen 1975 var han psykologistudent. I juli 1977 dömdes han till livstids fängelse för mord och terroristverksamhet. Han frigavs 1996.

Källor 

Födda 1944
Medlemmar i Röda armé-fraktionen
Män
Tyska mördare
Levande personer
Vänsterextremister
Theda Bara

Theda Bara, ursprungligen Theodosia Burr Goodman, född 29 juli 1885 i Cincinnati i Ohio, död 7 april 1955 i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk skådespelerska och stumfilmsstjärna; filmhistoriens första vamp.

Biografi 
Theda Bara blev stjärna över en natt 1915 genom sin roll som hänsynslös "femme fatale" i filmen A Fool There Was. Filmen bygger på en dikt av Rudyard Kipling, The Vampire och på så sätt uppstod ordet "vamp".

Theda Bara lanserades som en kvinna med mystiska krafter, född i Saharaöknen, "kärleksbarnet" till en fransk konstnär och hans egyptiska älskarinna. Det sades att hennes namn var ett anagram för "Arab Death". I verkligheten var hennes far en vanlig, judisk skräddare.

Hon hade långt svart hår och använde kolsvart ögonmakeup för att framhäva sin blekhet. Hon omgav sig med dödssymboler, såsom dödskallar och korpar, körde omkring i en vit limousin, blev uppassad av "nubiska tjänare" och höll presskonferenser i starkt parfymerade rum, medan hon satt och smekte en orm.

Theda Bara begav sig till Broadway i förhoppning om att göra en ny karriär där. Detta misslyckades dock, och hennes karriär gick rakt utför. 1926 gjorde hon sin sista film och försvann därefter i glömska. Från 1921 till sin död i cancer 1955 var hon gift med regissören Charles Brabin.

Under sin karriär medverkade hon i runt 40 filmer, men av dessa har de flesta gått förlorade; bara ett fåtal kompletta filmer finns bevarade.

Filmografi i urval

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 
 

Födda 1885
Avlidna 1955
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Kvinnor
Skådespelare från Cincinnati
Alumner från University of Cincinnati
Filippo Juvarra

Filippo Juvarra, född 7 mars 1678 i Messina, död 31 januari 1736 i Madrid, var en italiensk arkitekt och teaterdekoratör.

Biografi
Juvarra var elev till arkitekten Carlo Fontana.

Hans enda bevarade verk i Rom är Cappella Antamoro (1708–1710) i kyrkan San Girolamo della Carità i närheten av Piazza Farnese. Kapellet uppvisar en rik marmorklädsel, och en originell skulpterad altaruppsättning framställer helgonet Filippo Neris himmelsfärd mot bakgrund av en gloria i form av ett stort, ovalt fönster. Skulpturen är utförd av Pierre Legros den yngre.

Mest känd är dock Juvarra för att ha ritat Basilica di Superga (1716–1727) i Turin. Den uppfördes som ett tackoffer för Turins befrielse efter den franska belägringen 1706. Liksom de flesta barockarkitekter hade Juvarra blick för läge, och kyrkan är belägen på toppen av en brant kulle, 450 m ovanför staden. Juvarra utformade den så att kupolen och portalens volymer markerades. Kupolen med sina parställda kolonner och tunga ribbor har influerats av Peterskyrkans kupol. Portiken är strängt klassisk, men tornhuvarna är i mogen barock med rötter hos Borromini. De invecklade svängda formerna var däremot sällsynta i Italien och förknippas vanligen med Österrike och Sydtyskland, en typisk blandning i den sena internationella stilen.

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

 

Personer från Messina
Italienska barockarkitekter
Födda 1678
Avlidna 1736
Män
United States Patent and Trademark Office

United States Patent and Trademark Office (USPTO) är USA:s motsvarighet till Patent- och registreringsverket (PRV). USPTO sorterar under USA:s handelsdepartement.

USA:s federala myndigheter
Borussia-Park

Borussia-Park är en tysk fotbollsarena i Mönchengladbach.

Arenan ersatte Bökelbergstadion 2004. Arenan är hemmaplan för Bundesliga-laget Borussia Mönchengladbach.

Sportanläggningar i Tyskland
Sportanläggningar invigda 2004
Gigan

Gigan (ガイガン, Gaigan) är ett enormt monster som dök upp första gången i den japanska filmen Godzilla vs Gigan (1972). Gigan är den ständige skurken i de Godzilla-filmer i vilka han förekommer.

Filmerna

Godzilla vs Gigan
I filmen Godzilla vs Gigan sänds en flygande cyborg (en varelse av både levande och konstgjorda delar) till jorden av nebulanerna, invånarna från Space Hunter-nebulosan i universum M. Gigan samarbetar med King Ghidorah och med gemensamma krafter tänker de attackera Tokyo. Där stöter emellertid skurkarna på de båda hjältarna Godzilla och Anguirus, och efter en lång och hård strid blir de två rymdmonstren besegrade och tvingas återvända till rymden.

Godzilla vs Megalon
Ett år senare, i filmen Godzilla vs Megalon (1973), har Gigan återigen blivit sänd till jorden av nebulanerna, denna gång för att hjälpa folket i Seatopia att utrota mänskligheten. Tillsammans med Megalon vill de ta hämnd på människorna, och de strider mot människornas trogna bundsförvanter Godzilla och Jet Jaguar. Gigan överger till slut Megalon och flyger tillbaka till rymden.

Godzilla: Final wars
I filmen Godzilla: Final wars (2004) återvänder Gigan till jorden, nu som ett mumifierat cyborgmonster, eftersom han blev ihjälslagen av Mothra för mer än 12 000 år sedan. Han hade emellertid blivit väckt till liv igen av xilianerna för att medverka i deras globala invasion av jorden. Gigan flyger till Sydpolen för att förgöra den nyligen uppvaknade Godzilla, som slumrat under isen, bortglömd av människorna. 

Gigan har skickligt snarat Godzilla med sina gripklor, men Godzillas eldstrålar skiljer hans huvud från kroppen. Senare anländer Mothra för att hjälpa Godzilla mot Monster X. Då infinner sig en helad och ännu farligare Gigan, med uppgraderade vapen, för att slåss mot sina gamla ärkefiender. De liar som han har på sina armar förvandlas till dubbla motorsågar och han kan slunga ut diskar av eld. Mothra får en av sina vingar avsågad av Gigans motorsågshänder. Gigan har nu synbarligen dräpt sin fiende och samarbetar därefter med Monster X mot Godzilla. Då anfaller Mothra plötsligt igen. Gigan slungar sina elddiskar mot henne men missar. Då skjuter han strålar från sitt öga som sätter eld på Mothra och hon ser ut att störta mot en säker död. Men medan Gigan gör en segergest kastas hans diskar tillbaka mot honom och sågar av hans huvud. Han lever fortfarande, men är ur stånd att göra något. Slutligen störtar den brinnande Mothra ner och förgör dem båda i en enda väldig explosion av eld.

Fiktiva utomjordingar
Varelser i Godzilla
Toho Kaiju
WP:Projekt Japan
Fiktiva figurer introducerade 1972
Horst Köppel

Horst Köppel, född 17 maj 1948, är en tysk fotbollsspelare och fotbollstränare.

Köppel var en av Tysklands bästa mittfältare under 1970-talets första hälft. Efter den aktiva karriären har Köppel varit tränare, bland annat i det tyska fotbollslandslaget och Borussia Dortmund. 2005-2006 var han tränare för Borussia Mönchengladbach.

Klubbar

Tränare 
 Borussia Mönchengladbach
 Borussia Dortmund

Spelare 
 VfB Stuttgart
 Borussia Mönchengladbach
 Vancouver Whitecaps FC

Externa länkar 
 Spelarbiografi om Horst Köppel (svenska)

Födda 1948
Tyska fotbollsspelare
Tyska fotbollstränare
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i Borussia Mönchengladbach
Spelare i Vancouver Whitecaps FC
Tränare i Borussia Mönchengladbach
Tränare i Borussia Dortmund
Tränare i FC Tirol Innsbruck
Tränare i Urawa Red Diamonds
Män
Levande personer
Personer från Stuttgart
Martin Max

Martin Max, född 1968, är en tysk fotbollsspelare.

Max har vunnit skytteligan två gånger i Bundesliga.

Meriter
1 A-landskamp för Tysklands herrlandslag i fotboll
Skyttekung i Bundesliga 2000, 2002

Klubbar
Klubbar som spelare.
FC Hansa Rostock
TSV 1860 München
FC Schalke 04
Borussia Mönchengladbach

Externa länkar
Spelarbiografi om Martin Max

Tyska fotbollsspelare
Män
Födda 1968
Spelare i FC Hansa Rostock
Spelare i 1860 München
Spelare i FC Schalke 04
Spelare i Borussia Mönchengladbach
Levande personer
Rainer Bonhof

Rainer Bonhof, född 29 mars 1952 i Emmerich, är en tysk fotbollsspelare och fotbollstränare.

Rainer Bonhof slog igenom i Borussia Mönchengladbach och sitt genombrott i landslaget under VM i Västtyskland 1974. Rainer Bonhof var fram till tonåren nederländsk medborgare men som uppvuxen i Västtyskland bytte han till tyskt pass. Bonhof var även med vid VM 1978 men varken han eller laget som helhet lyckades leva upp till de höga förväntningarna. De sista åren av den aktiva karriären kantades av skador. Efter den aktiva karriären har Bonhof verkat som tränare, ofta tillsammans med sin gamla lagkamrat Berti Vogts.

Meriter 
 VM i fotboll: 1974, 1978
 VM-guld 1974
 EM i fotboll: 1976, 1980
 EM-silver 1976

Externa länkar

Födda 1952
Tyska fotbollsspelare
Tyska fotbollstränare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i 1. FC Köln
Spelare i Borussia Mönchengladbach
Spelare i Hertha BSC Berlin
Spelare i Valencia CF
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i La Liga
Tränare i Borussia Mönchengladbach
Män
Levande personer
Personer från Emmerich am Rhein
Spelare i Mundialito 1980
Hans Meyer (fotbollstränare)

Hans Meyer, född 3 november 1942, är en tysk fotbollstränare och före detta professionell spelare.

Hans Meyer hade stora framgångar med FC Carl Zeiss Jena i början av 1980-talet och lotsade laget till final i Cupvinnarcupen 1981. Efter murens fall verkade Meyer i olika föreningar. Meyer förde 2000-2001 Borussia Mönchengladbach tillbaka till Bundesliga. 2005-2006 fick Meyer epitetet mirakeltränare då han vände 1. FC Nürnbergs negativa trend och förde upp laget till en slutlig åttondeplats.

Tränaruppdrag 
 Borussia Mönchengladbach (1999-2003, 2008-)
 1. FC Nürnberg (2005-2008)
 Hertha BSC Berlin (2004)
 FC Carl Zeiss Jena

Födda 1942
Tyska fotbollstränare
Tyska fotbollsspelare
Östtyska fotbollsspelare
Spelare i FC Carl Zeiss Jena
Tränare i Borussia Mönchengladbach
Tränare i 1. FC Nürnberg
Tränare i Hertha BSC Berlin
Tränare i FC Carl Zeiss Jena
Män
Levande personer
Arlene Baxter

Arlene Baxter, född 27 november 1962 i Oceanside, Kalifornien, USA, är en amerikansk fotomodell och fotograf.

Arlene Baxter var Playboys Playmate of the Month i december 1993.

Externa länkar
 Arlene Baxter - Miss December 1993

Amerikanska fotomodeller
Playboy Playmates
Kvinnor
Födda 1962
Levande personer
Oceanside, Kalifornien

Oceanside är en stad i södra Kalifornien, USA. Invånarantalet var 167 086 år 2010. Gränsande till Carlsbad och Vista i söder och marinkårsbasen Camp Pendleton i norr.

Klimat

Källor 

Orter i Kalifornien
Ruud Krol

Rudolf Jozef Krol, född 24 mars 1949 i Amsterdam, är en nederländsk före detta fotbollsspelare och fotbollstränare.

Ruud Krol inledde sin karriär i Ajax under legendariske tränaren Rinus Michels, och spelade vänsterback i det lag som gick till final i Europacupen 1969. Krol missade dock finalen på grund av ett brutet ben. I gengäld var han med om att vinna Europacupen med Ajax tre år i rad, 1971 till 1973. Medan flera av hans lagkamrater, såsom Johan Cruyff och Johan Neeskens, lämnade Ajax, stannade Krol kvar i klubben ända till 1980. Han flyttade till NASL för att spela i Vancouver Whitecaps, men stannade bara i en säsong. Han flyttade tillbaka till Europa och skrev på för italienska Napoli, där han spelade i fyra säsonger. Krols sista klubb innan han lade skorna på hyllan var franska Cannes, där han spelade fram till 1986.

Krol gjorde landslagsdebut för Nederländerna mot England 1969, och spelade 83 landskamper fram till och med 1983. Han var en viktig kugge i den nederländska totalfotbollen under 1970-talet, och kunde spela på alla positioner i försvaret och på mittfältet. I VM 1974, där Nederländerna nådde finalen, spelade Krol vänsterback, och några av hans prestationer man minns var förspelet till Cruyffs mål mot Brasilien och ett 25-metersskott mot Argentina. Nederländerna föll dock på mållinjen, då de förlorade med 1–2 mot värdlandet Västtyskland i finalen.

Vid VM i Argentina 1978 hade Krol bytt till en liberoposition och tagit över lagkaptensbindeln efter Johan Cruyff, som inte längre spelade i landslaget. Återigen gjorde Krol en bra turnering, men kunde inte förhindra att Nederländerna förlorade sin andra VM-final i rad, den här gången 1–3 mot värdlandet Argentina.

Krol var Nederländernas lagkapten även i EM 1980, men den här gången åkte man ut redan i gruppspelet. Nederländerna misslyckades att kvalificera sig till VM 1982, och Krol spelade sin sista landskamp 1983, en 1–0-förlust i EM-kvalet mot Spanien. Hans nederländska rekord på 83 landskamper överträffades av Aron Winter under EM 2000.

Efter spelarkarriären har Krol verkat som tränare. Han har varit förbundskapten för Egypten och assisterande förbundskapten för Nederländerna (under Louis van Gaal) samt assisterande tränare i Ajax (under Ronald Koeman). Under 2005 var han tillfällig huvudtränare i Ajax, efter att Koeman avgått.

Födda 1949
Nederländska fotbollsspelare
Nederländska fotbollstränare
Spelare i AFC Ajax
Spelare i Vancouver Whitecaps FC
Spelare i SSC Napoli
Fotbollsspelare i AS Cannes
Spelare i Eredivisie
Spelare i Serie A
Spelare i Ligue 1
Spelare i VM i fotboll 1974
Spelare i VM i fotboll 1978
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1976
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1980
Tränare i KV Mechelen
Tränare i Servette FC
Tränare i Zamalek SC
Tränare i AFC Ajax
Tränare i AC Ajaccio
Tränare i Orlando Pirates
Män
Levande personer
Idrottare från Amsterdam
Nederländska idrottare under 1900-talet
Personer i Nederländerna under 2000-talet
Nederländska landslagsspelare i fotboll
Göran Zachrisson

Göran Zachrisson, född 14 maj 1938 i Stockholm, död 11 augusti 2021 i Djursholm i Danderyds distrikt i Stockholms län, var en svensk golfjournalist och TV-kommentator. Zachrisson var känd för sitt kunnande och sin speciella berättarteknik.

Zachrisson var chefredaktör på tidningen Svensk golf åren 1964–1967 och frilansade 1962-1992 på SVT, där han var sysselsatt med golf, segling, skidåkning och intervjuer. Han medverkade vid SVT:s bevakning vid alla OS mellan 1972 och 1992. Från 1966 kommenterade han The Open Championship och många andra golftävlingar i TV. Från början av 1990-talet fram till 2019 frilansade han som golf- och seglingskommentator på Viasat Sport.

Han var dessutom golfskribent i många tidningar, förutom i Svensk Golf också i Golf-Store Magazine och Golf Digest. Han hade personlig kontakt med de stora golfspelarna av sin tid såsom Sam Snead, Jack Nicklaus, Arnold Palmer och Seve Ballesteros. Han hade väldigt många resdagar i hela världen i arbetet och utövade sporterna själv aktivt, vilket bidrog till hans insiktsfulla berättarstil. Han har även skrivit en bok om långfärdsskridskor och arbetade i unga år som fotomodell. I mars 2012 intervjuade Göran Zachrisson den svenske lagkaptenen Zlatan Ibrahimović. Intervjun som fick namnet Zlatan Exklusivt sågs av över två miljoner svenska tv-tittare.

Zachrisson var medlem i Djursholms GK där han var bankommitténs ordförande och sedan 1992 var han medlem i Royal and Ancient Golf Club of St Andrews, världens mest ansedda golfklubb. Zachrisson var även medlem i Sand GC, Stockholms GK, Svartinge GK, Royal Liverpool GC och Charlton G&CC.

När Zachrisson sommarpratade 18 juli 2007 berättade han bland annat att sonen Jonas spelade i svenska synthpopbandet NASA. Slutet av livet kantades av svårigheter då två av de nära gick bort i cancer: hustrun Gunilla 2012 (efter 20 års sjukdom) och sonen Jonas, 53 år gammal 2019.

Göran Zachrisson är begravd på Djursholms begravningsplats. Kollegan Jens Lind gjorde 2020 en dokumentär om Zachrisson för SVT; Göran Zachrisson – porträttet.

Utmärkelser
Guldklubban, 1979
PGA:s väggplakett, 1994

Referenser

Externa länkar

Födda 1938
Golf i Sverige
Avlidna 2021
Män
Svenska golfspelare
Journalister från Stockholm
Sommarvärdar 1979
Sommarvärdar 1986
Sommarvärdar 2007
Svenska sportkommentatorer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Julie Lynn Cialini

Julie Lynn Cialini (egentligen Julie Lynn Smith), född 14 november 1970 i Rochester, New York, USA, är en amerikansk fotomodell och skådespelare. Hon var herrtidningen Playboys Playmate of the Month i februari 1994 och Playmate of the Year 1995.

Externa länkar
 Officiell webbplats
 
 Julie Lynn Cialini - Miss February 1994

Amerikanska fotomodeller
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Playboy Playmates
Kvinnor
Födda 1970
Levande personer
Personer från Rochester, New York
Frankrikes Grand Prix 2003

Frankrikes Grand Prix 2003 var det tionde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 2003.


Resultat 
 Ralf Schumacher, Williams-BMW, 10 poäng 
 Juan Pablo Montoya, Williams-BMW, 8 
 Michael Schumacher, Ferrari, 6 
 Kimi Räikkönen, McLaren-Mercedes, 5 
 David Coulthard, McLaren-Mercedes, 4 
 Mark Webber, Jaguar-Cosworth, 3 
 Rubens Barrichello, Ferrari, 2 
 Olivier Panis, Toyota, 1 
 Jacques Villeneuve, BAR-Honda
 Antonio Pizzonia, Jaguar-Cosworth
 Cristiano da Matta, Toyota
 Heinz-Harald Frentzen, Sauber-Petronas 
 Nick Heidfeld, Sauber-Petronas 
 Justin Wilson, Minardi-Cosworth
 Ralph Firman, Jordan-Ford 
 Jos Verstappen, Minardi-Cosworth

Förare som bröt loppet
Jarno Trulli, Renault (varv 45, motor) 
Fernando Alonso, Renault  (43, motor) 
Giancarlo Fisichella, Jordan-Ford (42, motor) 
Jenson Button, BAR-Honda (21, bränslebrist)

VM-ställning

Källor 

2003 i Frankrike
Frankrikes Grand Prix
Some Kind of Monster

Some Kind of Monster är en dokumentärfilm om Metallica.

Tittaren får följa Metallica under bland annat basisten Jason Newsteds avsked, inspelningen av albumet St. Anger och de ständigt intensiva konflikter som uppstår inom bandet. Tittaren får även se en audition som Metallica håller för att hitta en ny basist.

Some Kind of Monster är också en låt på Metallicas album St.Anger.

Amerikanska dokumentärfilmer
Metallica