kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Birger Forsberg

John Birger Forsberg, född 11 april 1922 i Hedesunda, död 19 juni 2012 i Solna, var en svensk målare, grafiker, tecknare, skulptör och textilkonstnär.

Han var son till stinsen John Forsberg och Anna-Lisa Nilsson. Som ung studerade han teckning vid en aftonskola i Gävle. Han kom då med i Brynäsgruppen, en samling målare med gemensam ateljé på Brynäsgatan. Han fortsatte sina konststudier i slutet av 1940-talet vid Konsthögskolan i Stockholm och bedrev självstudier under studieresor till London, Paris, Italien och Spanien. Separat ställde han ut i Härnösand 1948 och i Stockholm 1951. Han medverkade i Nationalmuseums utställning Unga tecknare 1948–1949 och utställningen Nutida svensk grafik på Nationalmuseum 1951 samt i Liljevalchs vårsalong 1952 och ett flertal gånger i länsutställningarna som visades i Gävle. Tillsammans med Ulla Viotti ställde han ut på Galleri MNK i Karlstad 1963. På Forsbergs 90-årsdag 2012 invigdes utställningen Uppåt väggarna i Skaparbyn som speglade Forsbergs nära åtta decennier långa konstnärskap.

Forsberg flyttade från Gävle till Stockholm på 1940-talet och var från 1956 anställd som lärare i grafik vid Konstfack i Stockholm under 30 år.

Hans konst består av måleri, grafik, teckning, skulptur och vävning, i oljefärg eller pastell utförde han landskapsskildringar, porträtt och hästmotiv som skulptör utförde han mindre trästatyer. Bland hans offentliga uppdrag märks utsmyckningen för tunnelbanestationen Slussen i Stockholm 1965 samt en del illustrationsarbeten och scendekorer.

När den egyptiska vävar- barnens utställning visades på Moderna Museet 1960 blev Forsberg inspirerad att skapa något liknande i Sverige och fem år senare från 1965 bedrev han fri bildvävnad med barn och ungdomar i sin födelseby Vall efter initiativ av Wissa Wassef Art Centre i Harrania i Egypten, verksamheten i Hedesunda upphörde 2006. Dottern Eva Forsberg har varit med sedan starten i Hedesunda 1965 och förde vävartraditionen vidare.

Forsberg är representerad vid Moderna Museet, Länsmuseet Gävleborg
, Örebro läns museum, Kalmar Konstmuseum, Kungliga biblioteket och i New York.

Se även
Hedesundavävarna

Referenser

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon del II sid 215, Allhems förlag, Malmö. 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 151.

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Personer från Hedesunda socken
Födda 1922
Avlidna 2012
Män
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Representerade vid Moderna museet
Nattens skuggor sakta viker

Nattens skuggor sakta viker är en psalm skriven av Nils Frykman år 1889 och handlar om Kristi återkomst. Var och en av de tre stroferna innehåller utropet: "Herren kommer, Herren kommer!" Psalmen präglas av glädje och förväntan. Den sista strofen (i original "Dyre Jesu, håll mig redo") har ofta använts som gemensam slutsång i väckelsekretsar. 

Melodin (F-dur, 6/8) är av James McGranahan från 1881.

Publicerad i
Svensk söndagsskolsångbok 1908 som nr 334 under rubriken "Kristi tillkommelse".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 734 under rubriken "Kristi återkomst".
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 290 under rubriken "Kristi tillkommelse".
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 477  under rubriken "De yttersta tingen och himmelen".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 477.
Segertoner 1930 som nr 341.
Sionstoner 1935 som nr 690 under rubriken "Kristi återkomst".
Guds lov 1935 som nr 412 under rubriken "Morgon och afton".
Sions Sånger 1951 som nr 136. 
Segertoner 1960 som nr 341 under rubriken "Jesu Återkomst".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 552 under rubriken "Evighetshoppet"
Sions Sånger 1981 nummer 34 under rubriken "Herrens andra ankomst".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 318 under rubriken "Kristi återkomst".
Lova Herren 1988 som nr 731 under rubriken "Kristi återkomst, domen och det eviga livet".

Externa länkar
På Projekt Runeberg finns noter till melodin 

Svenska psalmer
Runar

Runar är ett mansnamn med oklart ursprung men som enligt en förklaring är keltiskt och betyder älskad man. En annan förklaring är att det är ett fornnordiskt namn (från runa = bokstav, hemlig visdom och hari = krigare). Den 31 december 2009 fanns det 849 personer i Sverige med namnet Runar, varav 248 bar det som förstanamn/tilltalsnamn

Namnsdag: I finlandssvenska almanackan 15 september. I den svenska tidigare 24 november, men från och med 2001 ersatt av Rune.

Personer med namnet Runar
Rúnar Júlíusson, isländsk musiker
Runar Tafjord, norsk musiker
Runar Karlsson. åländsk politiker
Runar Patriksson, rektor, kantor och politiker
Runar Schildt, finlandssvensk författare
Runar Søgaard, norsk pingstpastor

Referenser

Noter

Övriga källor 

 Nationalencyklopedin

Mansnamn
Konkret musik

Konkret musik, från franskans musique concrète, är en musikterm myntad av Pierre Schaeffer 1950. Termen har ofta tolkats som att kompositören sammanställer inspelade ljudfragment till ett montage, men precis som med exempelvis termen elektroakustisk musik har olika personer tolkat termen på olika sätt. Istället för att bara omfatta musik skapad utifrån världsliga ljud, vilket ofta har tolkats som alla former av ljud som inte skapas med musikinstrument, så menar vissa kompositörer att konkret musik är ett försök att skapa nya möjligheter och uttryck inom musiken. Utgångspunkt för den skriftliga traditionen i klassisk musik har sedvanligen varit abstraktion, där man börjar med att skriva ned musiken med hjälp av noter, som sedan tolkas av musiker till hörbar musik. I konkret musik utgår kompositören istället från konkreta ljud, vilka han/hon experimenterar med och sedan abstraherar till musikaliska kompositioner.

Ett av de stora namnen som ägnat sig åt konkret musik, i hela verk och som delteknik, är Karlheinz Stockhausen.

Se även 
 Elektroakustisk musik
 Elektronisk musik

Musikgenrer
Klassisk musik
Serpent

Serpent är ett blåsinstrument från 1500-talet. Serpenten har ett två meter långt tonrör som oftast är av trä. På 1800-talet fick serpenten klaffmekanik. Instrumentet var i bruk fram till mitten av 1800-talet. Den användes framförallt inom militär- och kyrkomusik. Instrumentet Ofikleid är en utveckling av serpenten.

I början av 1800-talet byggdes serpenter med en fagottliknande böjning och med en dov klang, kallade Bashorn.

Källor

Externa länkar
Douglas Yeo Serpent Band 
en sida med bilder på olika serpenter
London Serpent Trio

Blåsinstrument
Sinka

Sinka eller zinka är ett äldre blåsinstrument. Den har grepphål som blockflöjten men ett munstycke som liknar trumpetens. Instrumentet fanns redan under medeltiden men var som mest använt på 1500- och 1600-talen inom både den kyrkliga och världsliga musiken. Serpenten är en variant av detta instrument, men i basläge.

Externa länkar 

Blåsinstrument
Musikhistoria
Interkontinental ballistisk robot

En interkontinental ballistisk robot eller missil (på engelska intercontinental ballistic missile, förkortat ICBM) är en ballistisk robot med en räckvidd på mer än 5 500 km.

Räckvidd
Räckvidden är tillräckligt stor för att skjuta från en kontinent till en annan. Interkontinentala ballistiska robotar är försedda med en eller flera kärnvapenstridsspetsar, ofta av MIRV-typ, som kan styras individuellt mot olika mål i samma område.

Plattformar
Robotarna kan avfyras från såväl land som från ubåtar i undervattensläge. Robotarna utvecklades under det kalla kriget då de användes av Sovjetunionen och USA för att hota varandra.

Strategisk betydelse
Interkontinentala ballistiska robotar har aldrig använts i krig men fortsätter att utgöra ett hot om kärnvapenkrig. De är en förutsättning för ömsesidig garanterad förstörelse och därmed för terrorbalansen.

Landbaserade interkontinentala ballistiska robotar i bruk 
USA
 LGM-30G Minuteman III
Indien
 Agni-V
Kina
 DF-4
 DF-31
 DF-5
 DF-41
Israel
 Jericho 3
Nordkorea
 KN-08
 Hwasong-14
Ryssland
 RS-28 Sarmat
 RS-26 Rubezj
 RS-24 Jars
 RT-2PM2 Topol-M
 UR-100N
 R-36M Vojevoda
 RT-2PM Topol

Källor 

Robotvapen
Taffel (bord)

Taffel är ett äldre ord för bord eller upphöjd platå. 

Att bryta taffeln är ett uttryck för avslutningen av en formell middag.

Se även
 Taffel (instrument)
 Taffelberg, platåberg
 Taffeltäckare, person som dukar finare bord
 Publik taffel, måltid inför publik

Referenser

Externa länkar

Måltider
Bord
Skurar av nåd skall jag sända

Skurar av nåd skall jag sända är en psalm med originaltexten skriven av Daniel Webster Whittle, med pseudonymen El Nathan, 1883 och den svenska texten av John Ongman 1890 och Kerstin Lundin 1985. Musiken är komponerad av James McGranahan 1883.

Publicerad i
Samlingstoner 1922 som nr 30 under rubriken "Bönesånger".
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 134 under rubriken "Helgelse - Helgelsens verk".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 134
Kom 1930 som nr 7 , med titeln "Skurar av nåd skola falla" under rubriken "Inledning och bön".
Segertoner 1930 som nr 16 med titeln "Skurar av nåd skola falla" under rubriken "Bönesånger".
Sionstoner 1935 som nr 43 under rubriken "Inledning och bön"
Segertoner 1960 som nr 16
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 217 under rubriken "Helgelse".
Psalmer och Sånger 1987 som nr 575 under rubriken "Att leva av tro - Bönen". 
Segertoner 1988 som nr 373 under rubriken "Fader, son och ande - Anden, vår hjälpare och tröst".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 470 under rubriken "Ordet och bönen".

Referenser

Noter 

Amerikanska psalmer
Tamtam

Tamtam är ett slagverksinstrument av cymbaltyp; en metallskiva med något uppböjd kant. Tamtam är en variant av den asiatiska gongen. Tamtam låter mörkt och dånande och om den inte avdämpas har den en lång efterklang. Den har använts i symfoniorkestrar sedan 1700-talet.

Slagverk
MFF Bordtennis

MFF Bordtennis bildades 1975 och var Malmö FF:s bordtennissektion. Klubben vann totalt sju svenska lagmästerskap, alla på herrsidan, vilket skedde under säsongerna 1988/1989, 1989/1990, 1990/1991, 1993/1994, 1996/1997, 1997/1998 och 2003/2004. Säsongen 2004/2005 tog man SM-silver. Bland andra Jörgen Persson och Thomas von Scheele har representerat klubben.

Den 3 juli 2006 lämnade MFF Bordtennis in en konkursansökan, och hela bordtennissektionen lades ner. Försök att behålla ungdomsverksamheten gjordes.

Källor

Externa länkar
 MFF Bordtennis

Sportklubbar bildade 1975
Sportklubbar upplösta 2006
Upplösta bordtennisklubbar i Sverige
Sportklubbar som gått i konkurs
Bordtennis
Jag har beslutat att följa Jesus

Jag har beslutat att följa Jesus är en folklig så kallad spiritualsång, som i en del källor sägs ha indiskt ursprung och i andra engelskt. Ursprungstiteln är I have decided to follow Jesus. Psalmen översattes 1967 till svenska av Larseric Janson (född 1923) som var vice VD i Dagengruppen och IBRA Radios direktör. Den är använd världen över i samband med dop och företrädesvis inom den baptistiska pingströrelsen. Den infördes dock inte till Sverige och de svenska sångböckerna förrän med Jansons översättning.

Den svenska översättningen från 1967 är belagd med upphovsrättligt skydd. Men melodin med den engelska texten är tillgänglig på den externa melodilänken.

Publicerad i
Psalmer och sånger som nummer 594 under rubriken "Att leva av tro - Omvändelse". 
Segertoner 1988 som nummer 513 under rubriken "Att leva av tro - Omvändelse".

Externa länkar
Hos Svenska psalmer finns melodin att lyssna till.

Referenser

Noter 

Religiösa sånger
Brittiska psalmer
Folkmusik
Shakuhachi

Shakuhachi ("en fot åtta") är ett japanskt blåsinstrument, en kantblåst flöjt. Instrumentet är vanligen gjort av bambu och har sitt namn efter längden. Känt inte minst genom sin användning som meditationsredskap inom zenbuddhism, se "suizen".

Den traditionella shakuhachin är 1,8 shaku (ca. 54,5 cm) lång och är stämd i en pentatonisk skala i tonarten D. Idag kallas dock alla storlekar av flöjten shakuhachi. De finaste flöjterna tillverkas av den del av bambustammen som växer närmast marken. Gärna med en del av roten kvar. Det tillverkas också billigare nybörjarflöjter i PVC.

Tonen frambringas genom att den som spelar blåser mot en vass kant, som kallas utaguchi, på flöjten. Då bryts luften och toner uppstår. I utaguchin placeras ofta en bit horn för att förstärka och skydda kanten. Hornbiten formas lite olika beroende på inom vilken byggartradition flöjten tillverkats och den visar också vilken skola musikern tillhör.

Eftersom shakuhachi inte har något munstycke som leder luften (som till exempel blockflöjten och andra spaltflöjter) så kan tonens karaktär formas med ett stort spektrum av klangfärger, beroende på hur man blåser.

Svensken Gunnar Jinmei Linder är en av nordens mest erkända shakuhachi-musiker.

Träblåsinstrument
Musik i Japan
WP:Projekt Japan
Som när ett barn kommer hem om kvällen

Som när ett barn kommer hem om kvällen är en svensk psalm av tonsättaren Göte Strandsjö från 1967. Texten bygger på Lukasevangeliet 15:11–32 och Johannesevangeliet 14:2. Den handlar om hur det är likadant att komma till Gud som att komma hem om kvällen, en plats där man är väntad och där man hör hemma.

Texten har upphovsrättsligt skydd till år 2071.

Publicerad i
Cantarellen 1984 som nummer 80.
EFS-tillägget 1986 som nummer 772 under rubriken "Att leva av tro: Förtröstan – trygghet".
Sjung till vår Gud som nummer 145.
Psalmer och Sånger 1987 som nummer 596 under rubriken "Att leva av tro - Omvändelse".
Segertoner 1988 som nummer 517 under rubriken "Att leva av tro - Omvändelse".
Psalmer i 90-talet som nummer 881 under rubriken "Förtröstan". 
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nummer 592 under rubriken "Erfarenhet och vittnesbörd".
Lacrymosa 1993.
Verbums psalmbokstillägg 2003 som nummer 774 under rubriken "Att leva av tro: Förtröstan – trygghet". 
Ung psalm som nummer 130. 
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 21 under rubriken "Gud tycker om oss".

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Lasse Lindroth

Oliwer Erik Lasse Lindroth, ursprungligen Cambiz Fachericia, född 9 november 1972 i Teheran i Iran, död 11 juli 1999 mellan Tanumshede och Munkedal, var en svensk författare, skådespelare och ståuppkomiker. Han omkom i en bilolycka norr om Uddevalla och var folkbokförd i Kungsholms församling i Stockholm.

Biografi 
Han föddes i Teheran i Iran och adopterades av svenska föräldrar i Täby vid sex månaders ålder. Lindroths popularitet grundlades åren 1994–1995, då han blev en centralfigur i komikerklubben SUCK tillsammans med Lennie Norman, Adde Malmberg, Babben Larsson, Anna-Lena Brundin med flera. I början av 1990-talet bildade han en teatergrupp i Täby som han även blev konstnärlig ledare för. Efter ett antal verkligt uppmärksammade uppsättningar, bland annat på Café 90, fokuserade han mer på författarskapet och att bli komiker på heltid.

År 1995 utkom hans första bok Där inga änglar bor. Den följdes av ytterligare tre, den sista postumt. Samma år skapade han "Ali Hussein", ett alter ego han använde som ståuppkomiker. Med utländsk bakgrund och personliga erfarenheter kunde han i denna roll gyckla vardagsrasism och främlingsrädsla. Trots att han hotades av rasistiska grupper fortsatte han sitt arbete. 1995 gjorde han även debut som skådespelare (syster Nader Massoud) i TV-serien Sjukan i SVT tillsammans med bland andra Ulf Brunnberg och Björn Gustafson. Lindroth medverkade i ett par avsnitt av humorprogrammet Snacka om nyheter 1996 och i fyra Beck-filmer.

Död
Lindroth omkom i en bilolycka i juli 1999 på väg hem till Göteborg. Hans bil krockade med en buss i en kurva vid Alnässjön, belägen mellan Rabbalshede och Hällevadsholm på dåvarande E6:an norr om Uddevalla. Ingen annan kom till skada i olyckan. Lindroth är begravd på S:t Jörgens kyrkogård i Varberg i kvarteret Oxel. Gravstenen har inskriptionen "Den sjunde dagen" och pryds av en ICHTHYS, som är en tidig kristen symbol i form av en stiliserad fisk och ett tecken som Lindroth även bar som en vänskapstatuering. 

Tre veckor före sin död hade han gift sig med Emma Lindroth Steinwall. Deras dotter, Olivia Lindroth Steinwall, föddes ett halvår senare. 

2020 sände SVT Karolin Axelssons dokumentär om Lasse Lindroth, Allt för ett skratt.

Filmografi 
 
 
 (TV-film)

 (TV-film)
 (TV-film)

Bibliografi

Referenser

Vidare läsning

Svenska komiker
Svenska författare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Teheran
Personer som omkommit i trafikolyckor
Födda 1972
Avlidna 1999
Män
Jean-François-Thérèse Chalgrin

Jean François Thérèse Chalgrin, född 1739 i Paris, död 21 januari 1811 i Paris, var en fransk arkitekt, verksam inom nyklassicismen.

Chalgrin utbildades i klassicerande riktning av Giovanni Niccolò Servandoni, var i Paris verksam vid Luxembourgpalatset och Saint-Sulpice, Odéonteatern samt skapade tillsammans med Jean-Arnaud Raymond Triumfbågen i Paris. Triumfbågen började uppföras efter Napoleons segrar 1806, men blev färdigställd av Guillaume-Abel Blouet först 1837.

Chalgrin ritade kyrkan Saint-Philippe-du-Roule, vilken kom att inspirera Étienne-Hippolyte Godde.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Födda 1739
Avlidna 1811
Franska arkitekter under 1700-talet
Män
Arkitekter från Paris
Kasinot i Monte Carlo

Kasinot i Monte Carlo som öppnades 14 december 1856 är ett av världens mest kända kasinon. Mittemot kasinot finns den vackra och utsmyckade kasinoträdgården. Palmerna står framför kasinot Les Casinos de Monte-Carlo. I trädgården finns rabatter och välskötta gräsmattor. Det finns fontäner som sprutar vatten och vackra dammar och massor med vackra blommor som till exempel liljor och rosor. 

Bakom kasinot finns solterrasser med utsikt över Medelhavet. Victor Vasarelys vackra arbeten dekorerar taket till konferenscentret och Auditoriums tak. Charles Garnier, arkitekten till L'Opéra Garnier i Paris, byggde det nya kasinot i Monte Carlo som invigdes 1878. 

Medborgare i staten Monaco - inklusive furstefamiljen - äger inte tillträde till kasinot.

Anledningen till att man byggde kasinot var att ekonomin i Monaco var dålig och Karl III av Monaco vill förbättra landets inkomster. Monaco var ett av de få länderna i Europa som tillät Kasinon vilket gjorde att ekonomin i Landet blomstrade och Fursten kunde avskaffa skatterna för medborgarna i landet . Idag är dock landet inte lika beroende av kasinot som står för mindre än 5% av landets intäkter.

Se även
Opéra de Monte-Carlo

Referenser

Externa länkar
Kasinots officiella webbplats (engelska)

Byggnader och anläggningar i Monaco
Kasinon i Monaco
Monte Carlo
Monte-Carlo SBM
Vad än dig möter, käre vän

Vad än dig möter, käre vän (Urspr. Ehvad dig möter, käre vän) är en så kallad läsarsång från 1881 av Carl Lundgren med musik hämtad ur Hemlandstoner från 1884. Psalmen har en uppmuntrande körtexten: 

Och det skall ske, att vem som helst
av Herren nåd begär,
skall från all synd och död bli frälst
och vara där han är.

Carl Lundgren reste omkring och sjöng med hjälp av sitt psalmodikon, och det är troligt att även denna sång från början är en solosång. Texten består av fem 4-radiga verser samt den fyra rader långa körtexten till den första versen. Emil Gustafson valde bibelordet Apostlagärningarna 2: 21 "Hvar och en som åkallar Herrens namn skall varda frälst."  för denna psalmtext i sin psalmbok Hjärtesånger 1895.

Melodin G-dur i 6/8-dels takt.

Inspelningar
 Bröderna Jönsson sjunger gamla läsarsånger.
1984 – Mamma är det långt till himlen av Torkel Selin.
1985 – Gospelsånger II med Mia Marianne & Per Filip

Publicerad i
 Det glada budskapet 1890, som nr 43 med titeln "Ehwad dig möter kära wän."
Hjärtesånger 1895 som nummer 37 med titeln "Ho som helst" under rubriken "Väckelse- och Inbjudningssånger".
 Zions Strängaspel 1907 10:e upplagan under rubriken Säg det för Jesus.
Samlingstoner 1919 som nr 125 under rubriken "Trossånger".
Fridstoner 1926 som nr 58 under rubriken "Frälsnings- och helgelsesånger".
Segertoner 1930 som nr 130 under rubriken "Väckelse och inbjudan".
Segertoner 1960 som nr 131.
Psalmer och Sånger 1987 som nr 597 under rubriken "Att leva av tro - Omvändelse".
Segertoner 1988 som nr 515 under rubriken "Att leva av tro - Omvändelse".

Enbart körsångstexten Och det skall ske att vem som helst av Herren nåd begär är publicerad i

Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 45 i körsångsdelen under rubriken "Frälsning".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 48 i körsångsdelen under rubriken "Frälsning".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 784 under rubriken "Frälsning".
Sångboken 1998 som nr 188.

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Carl Lundgren
Helge Mauritz

Helge Mauritz, egentligen Helge Mauritz Jonson, född 18 december 1903 i Göteborg, död 27 maj 1991 i Karl Johans församling i Göteborg, var en svensk skådespelare och sångare.

Helge Mauritz kom 1926 till Lilla teatern i Göteborg och därefter till Slottsskogsteatern 1929. Han engagerades 1932 av Ragnar Klange som revyskådespelare vid Folkets hus teater i Stockholm. Han filmdebuterade 1931 i Gustaf Edgrens Skepp ohoj! och han kom att medverka i drygt 60 filmer. 1947 lämnade han artistlivet och flyttade tillbaka från Stockholm till Göteborg. Helge Jonson arbetade därefter på Motorverken fram till pensioneringen. 

Han är begravd på Billdals kyrkogård.

Filmografi i urval 

1931 – Skepp ohoj!
 1934 – Synnöve Solbakken
 1934 – Sången om den eldröda blomman
1935 – Kärlek efter noter 
 1935 – Swedenhielms
 1935 – Valborgsmässoafton
 1936 – Intermezzo
 1936 – Johan Ulfstjerna
1936 – På Solsidan

 1937 – Ryska snuvan

1937 – John Ericsson - segraren vid Hampton Roads
1938 – Kamrater i vapenrocken
1939 – Filmen om Emelie Högqvist
1939 – Kadettkamrater
1939 – Landstormens lilla Lotta
 1940 – Frestelse
 1940 – Stål
1941 – Gatans serenad
1941 – Landstormens lilla argbigga
1941 – Tåget går klockan 9
1941 – Tänk, om jag gifter mig med prästen
 1942 – Doktor Glas
1942 – Gula kliniken
 1942 – Rid i natt!
1943 – Aktören
1943 – Det brinner en eld
1943 – En vår i vapen
1943 – Natt i hamn 
1943 – Professor Poppes prilliga prillerier 
1944 – Den heliga lögnen 
1944 – Den osynliga muren 
 1944 – Fattiga riddare
 1944 – Kejsarn av Portugallien
 1944 – Vändkorset
1945 – 13 stolar
 1945 – Brott och Straff 
1946 – Ballongen
1946 – Bröllopet på Solö 
1946 – När ängarna blommar 
1947 – Bruden kom genom taket
1947 – Stackars lilla Sven

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare
Födda 1903
Avlidna 1991
Män
Skådespelare från Göteborg
Henrik III (tysk-romersk kejsare)

Henrik III, född 28 oktober 1017, död 5 oktober 1056, var tysk-romersk kejsare 1046–1056. 

Han var son till kejsar Konrad II och Gisela av Schwaben.

Henrik var vid faderns död redan sedan 10 år utsedd och krönt till hans efterträdare, och övertog regeringen utan motstånd. Hans regeringstid var tidigt framgångsrik. Böhmen tvingades att erkänna den tyska överhögheten. Ungern underkastade sig kejsaren efter långvariga strider, vilket ledde till att Markgrevskapet Österrike utvidgades med Neumark ända till Leitha. Senare kunde Henrik dock inte behålla denna ställning, och även Polen undandrog sig hans överhöghet.

Vid synoden i Sutri i december 1046 satte Henrik punkt för en bitter schism inom påvedömet och avsatte Gregorius VI, Benedictus IX och Silvester III. Han uppsatte i stället Clemens II på påvestolen; denne krönte Henrik den 25 december 1046. 

Henrik III utsåg fyra tyskar till påvar; Clemens II (1046–1047), Damasus II (1048), Leo IX (1049–1054) och Viktor II (1055–1057).

Familj 
Henrik III:s första hustru var Gunhild (Kunigunde) av Danmark, dotter till Knut den store, de fick ett barn:
 Beatrix, cirka 1038–1061
Efter Gunhilds död gifte sig Henrik med Agnes av Poitou född cirka 1020 och död 14 december 1077 i Rom, de fick barnen:
 Mathilde, 1045–1060
 Adelheid, 1048–1096
 Henrik IV, 1050–1106
 Konrad, 1052–1055
 Judith Sophie, cirka 1054–1105

Källor 
 Personendatenbank des höheren Adels in Europa; Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg - Hämtad 2009-04-27

Noter

Tysk-romerska kejsare
Födda 1017
Avlidna 1056
Män
Personer i Tyskland under 1000-talet