kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mohammed Farah Aidid

Mohamed Farrah Hassan Aidid (), född 15 december 1934 i Hiiraan-regionen, död 1 augusti 1996 i Mogadishu, var en somalisk politiker och under ett år, 1995-1996, Somalias president. 

I egenskap av den mäktigaste krigsherren hade Aidid mellan 1991 och sin död 1996 huvudkontrollen över det av inbördeskrig sargade landet. Inbördeskriget förstärkte svältkatastrofen i landet som ledde till att ca 300 000 civila dog. Aidid ska ha plundrat matförnödenheter som skickades av bland annat Röda korset. Omvärlden ingrep under ledning av USA och skickade 20 000 soldater, vilket innebar att mat åter kunde delas ut och en skör stabilitet återställas. Aidid och hans styrkor drog sig då tillbaka från Mogadishu med omnejd.

Biografi
Aidid satt fängslad i 6 år efter att kritiserat diktatorn Siyaad Barre för klanpolitik och dåligt statsmannaskap i början av 1970-talet då han var officer. Under slutet av 1970-talet när han kom ut ur fängelse var han ambassadör till Indien. Aidid var militärt utbildad och var civil militärchef i slutet av 1980-talet.

Aidid var den mäktigaste ledaren i Somalia under 1990-talet. Mohammed Farah Aidids klan, Hawiye, gick i krig mot Siyaad Barre 1990 med stöd från SNM (Somali National Movement). Han ledde partiet Förenade somaliska kongressen (USC).

I juni 1993 dödades 24 pakistanska FN-soldater av Aidids milis. USA satte in specialstyrkorna Delta Force, Task Force Rangers och 160:e SOAR i slaget om Mogadishu den 3 till 4 oktober 1993. De skulle oskadliggöra Aidids regim genom att tillfångata Aidids utrikesminister Omar Salad Elmi och hans politiska rådgivare Mohamed Hassan Awale men misslyckades med detta. De drog sig tillbaka 1995. Den 1 augusti 1996 dödades Aidid i vad som förmodligen var strider i Mogadishu med en konkurrerande klan.

Aidid räknas som en hjälte för vissa klaner (Hawiye) i centrala och södra Somalia som han tillhörde och av stammarna i Somaliland (Isaaq). Stammarna i nordöst, Darod, som är bosatta i Puntland anser honom som huvudansvarig till att kriget om regeringsskifte bytes till klankrig mellan Hawiye och Darod.

Se även 
 Black Hawk Down

Referenser 
 
 http://www.cnn.com/WORLD/9608/02/aideed/
 https://web.archive.org/web/20110210191125/http://inquirer.philly.com/packages/somalia/

Avlidna 1996
Somaliska politiker under 1900-talet
Somalias presidenter
Män
Födda 1934
Somaliska krigsherrar
Nationella unionen

Nationella unionen (på hebreiska האיחוד הלאומי, Ha'ihud Ha'Leumi) var ett israeliskt högerparti bildat 1999 som en allians mellan tre partier: Moledet (Fäderneslandet), Herut och Tkuma. I valet 1999 fick unionen fyra platser i Knesset.

Herut lämnade unionen efter ett tag och ersattes år 2000 av Yisrael Beiteinu. Det sistnämnda partiet mer än fördubblade unionens storlek och förändrade dess väljarunderlag genom att det attraherade stora grupper ryska invandrare. 

När Nationella unionens ledare, den israeliske turistministern Zeevi, mördades 2001 efterträddes han av Yisrael Beiteinus ledare Avigdor Lieberman, före detta sekreterare åt premiärminister Benjamin Netanyahu (1996-1999). 

I valet 2003 fick unionen sju mandat i Knesset och tog plats i Ariel Sharons koalitionsregering tillsammans med Likud, Shinui, Mafdal och Israel Ba-Aliya. Nationella unionens medverkan i regeringen blev dock kortvarig. Unionens båda ministrar, Binyamin Elon och Avigdor Lieberman, fick snart sparken sedan man motsatt sig Israels lämnande av Gazaremsan. 

2005 lämnade Yisrael Beiteinu Nationella unionen och ersattes av det nybildade partiet Ahi. 

Nationella unionen genomförde i de allmänna valen 2006 en valteknisk samverkan med Nationalreligiösa partiet, under listbeteckningen Halkhud HaLeumi - Mafdal, vilken fick nio platser i Knesset.

Medlemmar av Knesset 

Inför valet 2009 beslutade man att partierna bakom Halkhud HaLeumi - Mafdal skulle gå samman i det nya partiet Judiskt hem.
Men missnöje med att företrädare för Nationalreligiösa partiet kom att dominera Judiskt hem fick flera politiker att lämna det nya partiet och istället åter kandidera under namnet Nationella unionen.
Enligt de preliminära valresultaten från valet den 10 februari 2009 valdes följande fyra politiker från Nationella unionen in i Knesset:

Ya'akov Katz 
Aryeh Eldad 
Uri Ariel 
Michael Ben-Ari

2001 års rabbinbrev 
Ya'akov Katz och Uri Ariel stödde 2001 de kontroversiella öppna brev som rabbiner skrivit. De båda försvarade rabbinerna och deras rätt att uttrycka sig som de gjorde. Breven  beskrev att judiska kvinnor inte skulle arbeta sida vid sida med icke-judar, att land och bostäder i Israel inte skulle hyras ut eller säljas till icke-judar.

Källor

Historiska politiska partier i Israel
Politiska partier bildade 1999
Politiska partier upplösta 2009
Bells of Christmas

Bells of Christmas är en julsång skriven av Mike Dekle och Byron Hill. Hasse Andersson har skrivit en text på svenska med jul- och fredstema som heter Julens klockor, och spelat in den på julalbumet Jul i Kvinnaböske 1986 .

Referenser

Fredssånger
Amerikanska julsånger
Mercators projektion

Mercator-projektion är en kartprojektionsmetod som är vanligt förekommande, exempelvis på världskartor och sjökort. Den bevarar riktningar korrekt. Eftersom en kompasskurs mellan två punkter på kartor av detta slag bildar en rät linje (loxodrom), används de ofta för sjökort. Det är dock inte kortaste vägen. Kortaste vägen är en storcirkel. Längdskalan är variabel och minskar med avståndet till polerna. En variant, Gauss-Krüger, används i svenska nationella kartor med referenssystemet RT 90.

Metoden för projektionen kan beskrivas på följande sätt: Om en cylinder antas omsluta en sfär avbildas en punkt på sfären på cylinderytan (kartan) där sfärens förlängda radie (den radie som svarar mot punkten på sfären) skär cylinderytan. Mercators projektion är alltså en cylinderprojektion.

Projektionsmetoden uppfanns av Gerhard Mercator.

Projektionen blir rätt vid ekvatorn men når i teorin aldrig polerna och det beror på den cylindriska projektionen. Gerhardus Mercators projektion blev känd på 1500-talet och har sedan dess använts på haven. Det behövdes bara en kompass och en linjal för att styra in rätt riktning och sedan var man säkert på rätt väg. Dessutom är Mercators projektion vinkelriktig men inte ytriktig och den används även idag i dagens kartböcker.

Kartprojektioner
Konforma avbildningar
Edvard Bäckström

Per Johan Edvard Bäckström, född 27 oktober 1841 i Stockholm, död 12 februari 1886 i Stockholm, svensk författare, tidningsman, sångtextförfattare och översättare, son till den historiske författaren Per Olof Bäckström.

Bäckström studerade i Uppsala 1860–1863, och blev 1863 extra ordinarie amanuens i Riksarkivet och Kungliga biblioteket, men ägnade sig snart helt åt litterär verksamhet. Han var medarbetare i Ny illustrerad tidning 1863–1873, musikkritiker i Aftonbladet 1863-1874, redaktör för Teater och musik 1876, av Nu 1877 och av Post- och inrikes tidningar från 1878. Redan under skoltiden skrev Bäckström dikter, och 1860 publicerade han diktsamlingen Skaldeförsök. Han upptogs under sin studietid i Uppsala i Namnlösa sällskapet, till vars kalendrar han lämnade bidrag under signaturen Edvard. Senare publicerades diktsamlingarna Lyriska dikter (1870) och Sånger och berättelser (1876). Han försökte sig även på dramatiken, men utan samma framgång. Bland hans pjäser märks Evas systrar (1869), Första maj (1870), Fången på Kallö (1870) samt Dagvard Frey, sorgespel i fem akter (1876, spelades på Kungliga Dramatiska Teatern 1877). Hans Samlade skrifter utgavs 1889–1890 med en levnadsteckning av akademisekreteraren Carl David af Wirsén. Edvard Bäckström är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bäckström skrev bland annat den på sin tid kända dikten om Sten Sture:

Herr Stens visa 
  
Herr Sten, den unge Sture,  han stridde i Duvnäs skog.
Och om mig så vingar bure, jag vet vart jag flöge nog:
"I ärlige Dalabönder, slån sköldar och hjälmar sönder.
Vi frukta för ingen, vi.
Jag ser i min skara mången,
som kämpar för första gången,
men riddare kan han bli."
 
Herr Sten den tappre Sture, höll slag vid Brännkyrka by.
Och om mig så vingar bure, dit ville väl nu jag fly:
"Här gäller det stå eller falla, vem är mig en man för alla
och bär vår fana idag?"
Då trädde där fram gullhårig en yngling, en tjugoårig,
och svarade: "Det gör jag."
 Herr Sten, den trogne Sture, han föll vid Åsunda sjöOch om mig så vingar bure, nog flöge jag dit att dö.När slagen han låg på båren, och yrsnön lekte i såren,de sina han blitt såg an:”Vi bleknen I, män, för döden? Friskt mod. Ty när störst är nödennog finner väl Gud sin man.”''

(Åsunda sjö är Åsunden vid Ulricehamn där slaget på Åsundens is stod i januari 1520.)

Översättningar
 François Ponsard: Hedern och penningen: komedi i 5 akter ("fri öfversättning") (Seligmann, 1875)
 François Ponsard: Det besegrade lejonet: skådespel i 5 akter ("fri öfversättning") (Seligmann, 1875)
 Henri de Bornier: Rolands dotter: skådespel i fyra akter  ("fri öfversättning") (Seligmann, 1876)
 Victor Hugo: Hernani: dram i 5 akter (Seligmann, 1877)

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Födda 1841
Avlidna 1886
Svenska sångtextförfattare
Svenska författare under 1800-talet
Svenska översättare
Översättare från franska
Svenskspråkiga författare
Svenska musikkritiker
Översättare från Stockholm
Författare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Vilhelm Svedbom

Per Jonas Fredrik Vilhelm Svedbom, född 8 mars 1843 i Stockholm, död där 25 december 1904, var en svensk kompositör.

Biografi
Fadern var Per Erik Svedbom. Svedbom blev student i Uppsala 1861, filosofie doktor 1872 och docent i litteraturhistoria vid Uppsala universitet samma år. Han blev sekreterare vid Musikaliska akademien 1876 och lärare vid konservatoriet i musikhistoria och estetik 1877. Efter Albert Rubensons död 1901 blev Svedbom konservatoriets direktör och innehade denna befattning till sin död 1904. Han gifte sig 1884 med Hilma Lindberg, känd som talangfull pianist.

Svedbom reste flera gånger till utlandet för att sätta sig in i de musikaliska förhållandena där. Som delegerad för Sverige deltog han 1885 i Wienkonferensen för bestämmande av normaltonhöjd. Från 1878 var han sekreterare i Musikaliska konstföreningen och från 1881 ordförande i den av honom och Ludvig Norman stiftade Musikföreningen. Han var även medlem av operastyrelsen.

Kompositioner
Redan tidigt blev Svedbom känd i Uppsala som en god pianist och kompositör av vismelodier. Han studerade senare komposition för Friedrich Kiel i Berlin. Svedbom komponerade bland annat I rosengården för solo, kör och orkester samt Fyris till Orphei Drängar:s 25-års-fest 1878. Ur den förra kommer Svennens sång, som blev mycket populär. Andra mera sjungna solosånger av Svedbom är Sten Sture, Källan Karneval och En stackars tjänsteflicka. Av hans körsånger är mest bekanta arrangemangen av Grönbergens visa och Hej dunkom.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Musiker från Stockholm
Födda 1843
Avlidna 1904
Män
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1800-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Ulf Wesslén

Ulf Johan Gunnarsson Wesslén, född 14 februari 1927 i Stockholm, död 3 oktober 2009 i Stockholm, var en svensk kompositör och musiker (organist och pianist).

Han var före sin pensionering många år verksam som organist i Maria Magdalena kyrka i Stockholm. Wesslén har framträtt en hel del med Alice Babs och är för många mest känd för detta. Dock har han skrivit mycket smakfulla körarrangemang - till exempel Greensleeves - och även annan musik. Han har också varit verksam som lärare i musikteori.

Filmmusik
1954 - Gabrielle

Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska klassiska kompositörer under 2000-talet
Svenska musiker
Män
Födda 1927
Avlidna 2009
Personer från Stockholm
Emanuel Jonasson

Emanuel Jonasson född Johan Emanuel Jonasson 23 februari 1886 i Stockholm död 19 oktober 1956, svensk kompositör och musiker. 
 
Jonasson arbetade först som militärmusiker vid Svea Livgarde, och som biografmusiker bland annat i en sexmannaorkester på biografen Gyllene Göken i Stockholm på 1910-talet. Han var även verksam under pseudonymen 'Gök-Jonas . Han är främst känd för kompositionen Gökvalsen (1918) som blev en internationell schlager, och som är en av de svenska melodier som blivit mest känd och spelad utomlands.

Filmmusik
1955 - Blå himmel

Svenska musiker
Svenska kompositörer under 1900-talet
Män
Födda 1886
Avlidna 1956
Personer från Stockholm
Riket (programformat)

Riket (engelskt namn: The Empire) är ett programformat som utvecklats av Troja Television, Sveriges Television och Jarowskij. Formatet utvecklades för SVT som behövde en ersättare för Expedition Robinson sedan man valt att sluta sända detta program. Den svenska versionen hade premiär i november 2004 och formatet har sedan sålts utomlands.

Länder till vilka formatet licensierats

*Oberon är samproducerat mellan public service-organisationerna i Nederländerna och flamländska Belgien.

Programformat
Reality-program
Hedwig Courths-Mahler

Hedwig Courths-Mahler, egentligen Ernestine Friederike Elisabeth Courths, född Mahler 18 februari 1867 i Nebra (Unstrut), död 26 november 1950 i Tegernsee, var en tysk författare.

Hon skrev följetongsmässiga kärleksromaner; bland de mest kända är Ich lasse dich nicht (1912), Die Pelzkönigin (1922), Es irrt der Mensch (Kärleken väntar ej),  Lena Warnstetten (Den svåra lögnen) och Ohne dich kein glück (Dig vill jag äga). Hennes romaner utgavs i 30 miljoner exemplar världen över.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyskspråkiga författare
Tyska författare
Födda 1867
Avlidna 1950
Kvinnor
Den siste gudfadern

Den siste gudfadern är en amerikansk miniserie från 1997. Regisserad av Graeme Clifford och baserad på romanen "The Last Don" av Mario Puzo. 
Handlingen följer med en Italiensk gangsterfamilj med Don Domenico Clericuzio i spetsen mellan åren 1964 och 1985. Serien har stora likheter med Gudfadern.
1998 kom även en uppföljare Den siste gudfadern 2.

Amerikanska miniserier från 1990-talet
TV-seriestarter 1997
Åbyfjorden

Åbyfjorden är en smal fjord i mellersta Bohuslän, med branta granitstränder. Precis som de andra fjordarna i den västsvenska skärgården skär Åbyfjorden långt in i landet i SV-NO riktning och bildar ett lugnt innanvatten.

Fjorden skiljer Sotenäset, (Sotenäs kommun), i nordväst från Härnäset, (som i sin tur är en del av Stångenäset, Lysekils kommun), i sydöst. Mitt på den nordöstra stranden ligger Åby säteri som under 1600-talet tillhörde Margareta Huitfeldt och i anslutning till vilket djurparken Nordens Ark ligger sedan 1990-talet.

Galleri

Externa länkar

Bohusläns geografi
Fjordar i Sverige
Se-ri Pak

Se-ri Pak (koreanska: 박세리, Bak Se-ri; Se Ri Pak är det namn hon oftast går under i väst), född 28 september 1977 i Daejeon, är en sydkoreansk professionell golfspelare.

Pak blev professionell 1996 och blev medlem på LPGA-touren 1998 och under sin första säsong på touren vann hon två majortävlingar, LPGA Championship och US Womens Open. Samma år blev hon utsedd till Rolex Rookie of the Year.

Efter sina majorsegrar har hon i november 2005 vunnit över 20 tävlingar på touren inklusive ytterligare tre majors. Hennes framgångar har gjort att hon tävlingsmässigt har kvalificerat sig för World Golf Hall of Fame men hon kan inte väljas in där innan hon har spelat tio år på touren, det vill säga 2007. Då kommer hon att bli den yngste spelaren sedan Tom Morris Jr som har valts in.

Liksom Annika Sörenstam har även Pak ställt upp i en proffstävling för herrar, 2003 års SBS Super Tournament på Koreatouren där hon slutade på 10:e plats.

Meriter

Majorsegrar
1998 LPGA Championship, US Womens Open
2001 Weetabix Womens British Open
2002 LPGA Championship
2006 LPGA Championship

LPGA-segrar
1998 Jamie Farr Kroger Classic, Giant Eagle LPGA Classic
1999 ShopRite LPGA Classic, Jamie Farr Kroger Classic, Samsung World Championship of Women's Golf, PageNet Championship
2001 YourLife Vitamins LPGA Classic, Longs Drugs Challenge, Jamie Farr Kroger Classic, AFLAC Champions
2002 The Office Depot Championship, First Union Betsy King Classic, Mobile LPGA Tournament of Champions, Sports Today CJ Nine Bridges Classic
2003 Safeway PING, Chick-fil-A Charity Championship, Jamie Farr Kroger Classic
2004 Michelob ULTRA Open

Källor

Externa länkar
 Profil på LPGA Tour

Sydkoreanska golfspelare
Födda 1977
Kvinnor
Levande personer
WP:Projekt Korea
Folke Bohlin

Folke Bohlin, född 21 september 1931 i Uppsala, är en svensk musikvetare och dirigent samt professor emeritus i musikvetenskap vid Lunds universitet.

Biografi
Bohlin är son till biskopen i Härnösands stift Torsten Bohlin och hans hustru, läraren och översättaren Anna Bohlin. Efter studentexamen vid Högre allmänna läroverket i Härnösand studerade han vid Uppsala universitet. Han blev filosofie kandidat 1955, teologie kandidat 1960, filosofie licentiat 1965 och filosofie doktor 1970. Bohlin blev docent i musikvetenskap vid Lunds universitet 1970 och universitetslektor där 1971. Han tillträdde professuren i musikvetenskap i Lund år 1986.

Sin musikaliska verksamhet inledde han i Uppsala som sånganförare (1954–1964) vid Norrlands nation, och därmed även dirigent för Norrlands nations manskör. Han var en energisk pådrivare och nydanare av nationens musikliv och skapade "Norrlands nations musikverksamhet", som var öppen för alla studenter vid universitetet. Han var repetitör och senare vice dirigent för Orphei Drängar 1957–1968, grundade Norrlands nations kammarkör 1957, som 1964 blev Uppsala akademiska kammarkör, dirigent för Uppsala Domkyrkas Gosskör 1967–1968, var andre förbundsdirigent i Svenska Sångarförbundet,  Lunds Studentsångförenings anförare 1972–1985 och preasens agens (ordförande) i det lärda samfundet Societas Ad Sciendum 1997–1998.

Folke Bohlin var gift med kördirigenten Eva Svanholm Bohlin samt är far till dirigenten Ragnar Bohlin och sopranen Ingela Bohlin.

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien, nr 836 (LMA, 1982)
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1974)
1981 – Norrbymedaljen

Bibliografi (urval)
Från Haeffner till Alfvén i 

I. E. Hedenblad, Svenskt biografiskt lexikon bd 18 (1969–71)
J.A. Josephson, tillsammans med Anna Johnson, Svenskt biografiskt lexikon  bd 20 (1973–75). 
Johann Christian Friedrich Haeffner, Svenskt biografiskt lexikon bd 17 (1967–69) 
Kring ett Haeffnerdokument från 1785 , Svensk tidskrift för musikforskning 51 (1969), s. 141–155

Källor
 , sid 155
Johnsen, Gösta: "Musiklivet inom Norrlands nation 1927–1977", i 
Folke Bohlin i Nationalencyklopedins webbupplaga

Noter

Externa länkar

Folke Bohlin på Discogs 
 Folke Bohlin i Svensk mediedatabas
 Verkförteckning: bibliografi och diskografi (2011)

Svenska kördirigenter
Svenska professorer i musikvetenskap
Svenska musikologer
Svenska musikhistoriker
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Mottagare av Norrbymedaljen
Personer verksamma vid Lunds universitet
Musiker från Uppsala
Födda 1931
Levande personer
Män
Milorg

Milorg (från militærorganisasjon) var namnet på en hemlig militärorganisation och väpnad motståndsrörelse i Norge under andra världskriget. Milorg bildades i maj 1941 och kämpade mot Vidkun Quislings regim och mot Tysklands militära närvaro i Norge. De hjälpte till exempel till med sprängningen av tungvattenfabriken i Rjukan som var nödvändig för tyskarnas försök att utveckla kärnvapen.

Några av motståndsgrupperna som ofta utförde uppdrag åt Milorg var Osvaldgruppen, 2A, Oslogjengen och Pellegruppen.

Se även 
 Norska motståndsrörelsen

Källor

Fotnoter

Motståndsrörelsen i Norge under andra världskriget
Socialistiska partiet (Frankrike)

Socialistiska partiet, PS (), är ett socialdemokratiskt politiskt parti i Frankrike. Partiet bildades år 1969 som en efterträdare till Franska sektionen av Arbetarinternationalen.

Det är medlem av Europeiska socialdemokratiska partiet och Socialistinternationalen.

Historia
Partiets mest framträdande person var François Mitterrand (1916–1996), den förste företrädaren för partiet som innehade presidentämbetet. Mitterrand valdes 1981 och omvaldes 1988 för en andra period. Under hans ledning genomgick Frankrike vissa socialistiska reformer, bland annat genom nationalisering av banker, försäkringsbolag och försvarsindustrin.

Under Mitterrands presidenttid verkade partiet för att öka arbetarnas löner samtidigt som man strävade efter en minskning av veckoarbetstiden, ett projekt som fortsatt genom införandet av 35-timmarsveckan år 2002 under den socialistmärkte Lionel Jospins tid som premiärminister.

Andra ledande företrädare är Paris borgmästare Bertrand Delanoë och partiets Premier secrétaire (förste sekreterare, det vill säga partiledare) sedan 1997, François Hollande. Hollande återvaldes 2003 i stark motsättning mot partiets vänsterflygel. 

I en medlemsomröstning 1 december 2004 tog partiet med 59 procent av rösterna ställning för förslaget till EU-konstitution. Trots det deltog ett flertal framträdande företrädare för partiet, bland dem Laurent Fabius och Henri Emmanuelli i kampanjandet för nejsidan i folkomröstningen den 29 maj 2005, då det franska folket sa nej till konstitutionen. 

I partiets primärval inför det franska presidentvalet 2007 ställde tre kandidater upp: Dominique Strauss-Kahn, Laurent Fabius och Ségolène Royal. Samtliga tre var före detta ministrar i Mitterrands regeringar, Fabius som premiärminister. Den 16 november 2006 sent på kvällen meddelades att Ségolène Royal vunnit primärvalet och blivit partiet presidentkandidat. Royal fick 60 procent av medlemmarnas röster, Strauss-Kahn 21 och Fabius 19. Royal förlorade dock i presidentvalets andra omgång emot Folkrörelseunionens kandidat, Nicolas Sarkozy.

2012 valdes partiets kandidat François Hollande till fransk president. Han ställde inte upp i Frankrikes presidentval 2017 (Tid i befattningen15 maj 2012–14 maj 2017).   Partiets presidentkandidat gick inte vidare till den andra omgången i 2017.

I juni 2017 parlamentsval Socialistpartiet led ett historiskt nederlag, med bara 29 platser mot 280 under förra mandatperioden.

Ledare
Socialistpartiets förstesekreterare sedan 1969:
Alain Savary (1969–1971)
François Mitterrand (1971–1981)
Lionel Jospin (1981–1988)
Pierre Mauroy (1988–1992)
Laurent Fabius (1992–1993)
Michel Rocard (1993–1994)
Henri Emmanuelli (1994–1995)
Lionel Jospin (1995–1997)
François Hollande (1997–2008)
Martine Aubry (2008–2012)
 Harlem Désir (2012-2014)
 Jean-Christophe Cambadélis (sedan 2014)

Valresultat

Presidentval

Val till Nationalförsamlingen

Europaparlamentsval

Källor

Politiska partier i Frankrike
Socialdemokratiska partier i Europa
Politiska partier bildade 1969
Socialistiska partier i Frankrike
John Bauerleden

John Bauerleden är en 50 km lång vandringsled mellan Gränna och Huskvarna, där den ansluter till IKHP-stugan i Norra Klevaliden. Leden har kallats "den vackraste vägen mellan Gränna och Huskvarna" och passerar utsiktsplatsen på Målakulle.

Externa länkar
Vandringsleder i Jönköpings kommun

Vandringsleder i Jönköpings län
Transport i Jönköpings kommun
Stockholms Isjaktklubb

Stockholms Isjaktklubb är en förening som grundades 10 februari 1901 i Saltsjöbaden i samband med Nordiska spelen. Hemort är sedan 1904 ön Stora Skraggen i Stora Värtan utanför Djursholm. Det är en av världens äldsta isjaktklubbar.

Externa länkar
 Stockholms Isjaktklubb

Isseglingsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1901
Lars Blohm

Lars Blohm, född 1933 är en svensk dirigent, arrangör, kyrkomusiker, hovorganist vid Hovförsamlingen, och har varit Stockholms Studentsångares dirigent i två omgångar, mellan 1967 och 1981, och mellan 1985 och 1989.

Svenska dirigenter
Svenska kördirigenter
Män
Födda 1933
Levande personer
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj