kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Félix Miéli Venerando

Félix Miéli Venerando, mest känd som enbart Félix, född 24 december 1937 i São Paulo, död 24 augusti 2012 i São Paulo, var en brasiliansk professionell fotbollsspelare.

Han var Brasiliens målvakt när landet tog hem sitt tredje VM-guld 1970. Félix var en smidig och reaktionssnabb målvakt som dock gjorde ett och annat misstag. Han spelade 39 landskamper för Brasilien. Han spelade fram till 1968 i Portuguesa, då han bytte till Rio-klubben Fluminense. Med Fluminense vann han Rio-mästerskapet fem gånger.

Källor 

Brasilianska fotbollsspelare
Män
Födda 1937
Världsmästare i fotboll
Spelare i Associação Portuguesa de Desportos
Fotbollsspelare i Fluminense FC
Spelare i VM i fotboll 1970
Avlidna 2012
Everaldo

Everaldo Marques da Silva, född 11 september 1944 i Porto Alegre, Rio Grande do Sul, död 28 oktober 1974, var en brasiliansk fotbollsspelare.

Vänsterback i Brasiliens världsmästarlag 1970. Säker markeringsspelare som spelade 24 landskamper och som under hela sin karriär tillhörde Porto-Alegre-klubben Grêmio. Med Grêmio blev han delstatsmästare i Rio Grande do Sul fyra gånger. 1974, när han var på väg att lägga skorna på hyllan för att satsa på en karriär inom politiken, omkom Everaldo i en bilolycka.

Brasilianska fotbollsspelare
Män
Födda 1944
Avlidna 1974
Spelare i Grêmio FBPA
Spelare i EC Juventude
Clodoaldo

Clodoaldo Tavares de Santana, född 26 september 1949 i Aracaju, Sergipe, brasiliansk fotbollsspelare.

Defensiv mittfältare i Santos och brasilianska landslaget under 1970-talet. Världsmästare 1970. En skada hindrade honom från att bli uttagen till 1974 års VM-trupp. Clodoaldo var både kreativ och en bra markeringsspelare. Han var bra både offensivt och defensivt, även om han inte var någon stor målskytt. Totalt blev det 13 fullträffar på 510 matcher för Santos mellan 1966 och 1980. Clodoaldo blev sedermera klubbdirektör i Santos.

Brasilianska fotbollsspelare
Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Världsmästare i fotboll
Födda 1949
Män
Spelare i Santos FC
Spelare i VM i fotboll 1970
Levande personer
Spelare i Tampa Bay Rowdies (1975–1993)
Personer från Sergipe
Sniglar

Sniglar är en organismgrupp med blötdjur som tillhör landlungsnäckorna (Stylommatophora). Sniglar är en allmän benämning för landsnäckor som saknar skal (hus). 

Sniglarna utgör en polyfyletisk grupp av landlevande snäckor. Det vill säga att gruppen omfattar en mängd arter som inte nödvändigtvis är närbesläktade. Deras gemensamma egenskap är att de saknar synligt skal, vilket betyder att snäckorna flera gånger genom evolutionen har reducerat skalet. De flesta arterna har dock kvar skalrester i form av en platta eller korn av kalk under huden. Några fördelar för sniglarna med att inte längre ha något skyddande skal är att de inte är beroende av kalk och dessutom blir smidigare och snabbare.

Djuret är långsträckt och nästan halvcylindriskt. Huvudet är vanligtvis försett med fyra tentakler av vilka de två bakre har ögon. Manteln är framtill köttig, på sidorna fri och baktill finns en fastväxt sköld på främre delen av ryggen. På högra sidan finns en inskärning, där en rund öppning utgör andningshålet/ingången till lungan (därav namnet lungsnäckor). På samma sida sitter tarm- och genitalöppningarna.
Sniglar är hermafroditer.

Sniglar förekommer i många miljöer. Dock är de känsliga mot torka och är därför framför allt nattaktiva. Dagtid gömmer de sig på svala och fuktiga platser. De flesta sniglarna äter levande eller döda växtdelar. Flera arter äter gärna as och några är rovdjur.

Referenser

Se även 
 Lista över sniglar i Sverige

Snäckor
Östanbäck

Östanbäck kan syfta på:

Östanbäck, Skellefteå kommun, Västerbotten
Östanbäck, Valbo, Gästrikland

Se även 
Östanbäcken, Härnösands äldsta stadsdel
Östanbäcks kloster
Giraffdjur

Giraffdjur (Giraffidae) är en familj i ordningen partåiga hovdjur som idag bara omfattar två arter som placeras i var sitt släkte, okapin och giraffen. Utöver detta finns två utdöda släkten beskrivna.

Beskrivning 

Hos giraffdjuren är framdelen av kroppen särskilt kraftig. De har korta ogrenade och beklädda horn utan förhornad hud. De nu levande giraffdjuren saknar lättklövar. Ett annat gemensamt kännetecken mellan giraff och okapi är den kraftfulla, mycket rörliga blå tungan. Dessutom finns en ränna i deras hörntänder. Hornen är redan vid födseln utbildade och de växer under livets lopp samman med skallen. Hornen växer hela livet men de får ingen påfallande storlek. Hos okapin bär bara hanar horn, men hos honor finns ansats till horn . Giraffens synförmåga är mycket bra men hos okapin är synen inte så väl utvecklad.

Tandformeln är I 0/3 C 0/1 P 3/3 M 3/3, alltså 32 tänder.

Utbredning och biotop
Giraffdjur förekommer idag bara i vissa delar av Afrika. Okapin förekommer i skogsbiotoper och giraffen främst på savannen.

Ekologi 
Giraffdjur livnär sig huvudsakligen av blad men giraffen är mera specialiserade på denna födokälla än okapin. Annars skiljer okapin och giraffen sig mycket åt vad gäller ekologi. Exempelvis lever okapin ensam förutom under parning medan giraffen bildar flockar med upp till 25 individer. Okapin stannar vanligen i ett mindre område medan giraffen strövar över stora regioner.

Systematik och evolution 

Familjens evolutionära utveckling går från hornlösa, inte ensidigt utbildade hovdjur till djurformer som tar sin näring från träden så högt över marken, att de därigenom blivit befriade från all konkurrens med sina släktingar. De ursprungligast kända giraffdjuren är de europeiska och asiatiska släktena Palaeotragus och Samotherium, som står varandra mycket nära och av vilka större delen av skeletten är kända. De skiljer sig från de moderna girafferna genom att hals och lemmar var relativt kortare och att de främre lemmarna endast var obetydligt längre än de bakre samt att kranietaket i mindre grad var luftfyllt än hos giraffen. Dessa utdöda släktena levde fram till pleistocen.

Familjen delas upp i två underfamiljer varav en är utdöd:

 Underfamilj Sivatheriinae (utdött)
 Släkte Palaeotragus 
 Släkte Samotherium 
 Släkte Birgerbohlinia
 Släkte Griquatherium
 Släkte Helladotherium
 Släkte Indratherium
 Släkte Libytherium
 Släkte Orangiatherium
 Släkte Bramatherium
 Släkte Hydaspitherium
 Släkte Sivatherium
 Släkte Vishnutherium
 m.fl.
 Underfamilj Giraffina
 Släkte Giraffa - Giraff
 Släkte Okapia - Okapi

Referenser

Noter

Externa länkar 

Idisslare
Harlequin (musikgrupp)

Harlequin var ett svenskt punkband från Mariestad som startades 1991 av Erik "Kotten" Kolthoff och Magnus Nilsson. Enligt egen utsago spelade Harlequin "pop-core" - en blandning av punk/hardcore/visa/folkmusik och pop. Den första spelningen gjordes på en ungdomsgård i Mariestad i januari 1992 och den sista spelningen genomfördes på ungdomskulturhuset Elvärket i Mariestad påskafton 1998. Bandet lades ner under slutet av 1990-talet då medlemmarna flyttade till olika orter i landet. 
Sammanlagt genomfördes cirka hundra spelningar under perioden 1992-1996.
Hösten 2011 återförenades Harlequin tillfälligt för att göra en handfull spelningar.

Medlemmar 
Sång/gitarr: Erik "Kotten" Kolthoff
Elgitarr: John Saldin (Ersattes 1994 av Lennart Hessle)
Bas/sång: Markus Johansson (Ersattes 1996 av Per Andersson)
Trummor: Magnus Nilsson
Diverse ljud och rörelser: Sven Heij

Diskografi 
 "Skifvor till khaffet" 1993 (CD-EP, Rockford Records, Rckf CD 002)
 "Ont" 1995 (Kamel Records, Kamel 015)

Samlingar 
 "På ont å gott" 1993 (Rockford Records, Rckf CD 001)
 "Karl för sin hatt" 1994 (Rockford Records och BirdNest Records, Rckf CD 003/BIRD006CD)
 "Nej till EU" 1994 (Rosa Honung Records, NEJCD-94)
 "Definitivt 50 Spänn IV" 1995 (BirdNest/Kamel Records, RABB9506CD)

Andra projekt 
Sveriges Allmänna Orkester (Kotten & Lennart)
Wolfbrigade (Markus)
Los con Gracias del Dios (Kotten & Sven)
Sub Alert (Per och Lennart)
Kurt Olvars Rebeller (Lennart)

Referenser 

Svenska punkband
Vaxholms artillerikår

Vaxholms artillerikår (№ 8), var ett artilleriförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1889–1901. Förbandsledningen var förlagd i Vaxholms garnison i Vaxholm.

Historia
Vaxholms artillerikår hade sitt ursprung i ett från 1794 till Vaxholm förlagt kompani ur Första Svea artilleriregemente, vilket tillsammans med fästningskompani ur Första Göta artilleriregemente, 1889 bildade Vaxholms artillerikår (No 5). Kåren var förlagd till Oskar-Fredriksborg och Rindö. Kragfärgen på attilan var då röd. Vaxholms artillerikår ändrade 1892 beteckning till No 8 och kragfärgen blev vit i utformningen för fästningsartilleriet (halva kragen med spetsar). Den 12 december 1901 upplöstes kåren och utgick ur artilleriet, för att den 1 januari 1902 bilda Vaxholms kustartilleriregemente (KA 1) i kustartilleriet.

Förbandschefer
Nedan anges förbandscheferna mellan åren 1888–1901.

1888–1896: Hugo Wennerholm
1896–1901: Oskar Sylvander

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Fredriksborgs fästning
Första Göta artilleriregemente
Lista över svenska artilleriregementen
Första Svea artilleriregemente
Sveriges artilleri
Vaxholms fästning
Vaxholms kustartilleriregemente

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar

Vaxholms garnison
Ej längre existerande svenska artilleriförband
Svenska militära enheter bildade 1889
Svenska militära enheter upplösta 1901
Kerstin Vilén

Kerstin Gunnel Vilén, född Kerstin Wiebe 10 april 1918 i Malmö S:t Pauli församling, död 24 april 2016, var en svensk förbundsdomare i golf, och var en av Sveriges absolut mest regelkunniga. Under sin yrkesverksamma tid svarade hon på läsarfrågor i Svensk Golfs frågespalt.

Hon tilldelades 1996 som artonde person PGA Sveriges väggplakett, som tilldelas personer som "bidragit till att öka tillgängligheten för golf, spridit information om professionell golf till gagn för PGA eller på annat sätt bidragit till PGAs utveckling".

Hon var även hedersledamot och -medlem på Ljunghusens GK, liksom hennes make Lennart.

Källor

Svenska golfspelare
Födda 1918
Kvinnor
Avlidna 2016
Idrottare från Malmö
Överluleå

Överluleå kan avse:

 Överluleå socken
 Överluleå landskommun
 Överluleå församling
 Överluleå kyrka
 Överluleå distrikt 
 Kuouka, som tidigare kallades för Överluleå.

Se även
 Bodens municipalsamhälle
Nederluleå
Ytterluleå
Lars Berglund

Lars Erik Torsten Berglund, född 9 februari 1921 i Stockholm, död 14 juni 2002 i Täby, var en svensk författare, manusförfattare och pjäsförfattare. Han använde ibland pseudonymen Lars Helgesson.

Lars Berglund är begravd på Danderyds kyrkogård.

Filmmanus

Bibliografi i urval som Lars Helgesson
Isoleringen 
På den säkra 
Utflykt

Referenser 

Svenskspråkiga författare
Svenska manusförfattare
Författare publicerade under pseudonym
Författare från Stockholm
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1921
Avlidna 2002
Män
Alweg

Alweg, av företaget skrivet ALWEG, var ett transportföretag som var pionjärer för det grenslande monorailsystemet.

Historia 
Alweg grundades 1953 av den svenske industrimagnaten doktor Axel Wenner-Gren. Företagets namn var Alweg-Forschung GmbH (Alweg Forskningsbolag) och det hade sitt säte i Fühlingen utanför Köln. Bolaget var en avknoppning av Verkehrsbahn-Studiengesellschaft (Forskningsgruppen för transitjärnvägar), som redan året före har lagt fram sitt första förslag på monorailkonstruktion och prototyper. Namnet Alweg var en akronym av Axel Wenner-Grens namn (Axel Lennart Wenner-Gren).

Alweg är mest känt för att ha utvecklat Disneylands monorailsystem, som öppnade 1959, och Seattle Center Monorail, som invigdes till 1962 års utställning Century 21 Exposition. Båda systemen är fortfarande i drift. Seattle Center Monorail använder fortfarande Alwegs originaltåg som numera har gjort tjänst över 160.000 mil. År 1963 föreslog Alweg ett monorailsystem för staden Los Angeles. Detta skulle konstrueras, byggas, drivas och underhållas av Alweg. Alweg lovade att ta hela den finansiella risken för projektet, och systemet skulle återbetala sig genom försäljningen av färdbiljetter. Stadens kommunstyrelse avslog förslaget och valde att inte ha någon tågtrafik alls.

Alwegs teknik licensierades 1960 till Hitachi, som fortsätter att bygga monorailsystem över hela världen vilka är baserade på Alwegs teknik. Världens mest trafikerade monoraillinje, Tokyo Monorail, blev färdig 1964 och hade utförts av Hitachis dåvarande division Hitachi-Alweg.

När Alweg fick finansiella svårigheter, togs driften i Tyskland över av Kruppverken. Verksamheten vid Alwegs dotterbolag Wegematic i Seattle upphörde 1964. Delar av tekniken som användes i Disneylands monorail förvärvades av Bombardier Transportation.

Externa länkar 

 The ALWEG Archives
 Alwegs förslag för Los Angeles (The Monorail Society)

 
Ej längre existerande tyska företag
Spårtrafik
Tyska järnvägsbolag
Järnvägsbolag bildade 1953
Axel Wenner-Gren
Luigi Boccherini

Luigi Boccherini, född 19 februari 1743 i Lucca i Toscana, död 28 maj 1805 i Madrid i Spanien, var en italiensk kompositör.

Boccherini uppförde 1768 sina första stråktrior i Paris och flyttade strax därefter till Madrid där han blev anställd vid akademien. Han fick ett årligt underhåll av Fredrik Vilhelm II av Preussen som drogs in när kungen avled.

Boccherini är, förutom Mozart, den ende av Joseph Haydns samtida, som kommer denne kvartettmusikens skapare nära. Hans kompositioner med bland annat 58 häften kammarmusik saknar kanske högre energi, men utmärker sig för uppfinningsrik figuration och intressant teknik. Hans cellokonserter kännetecknas som fantasifulla med synnerligen svår teknik och oerhört högt läge för cellon. Musiken är även lite vekare än Joseph Haydns stil och Boccherini kallades av samtiden även lite elakt för Fru Haydn .

Luigi hade även en bror, Gastone, som var balettdansör, koreograf och librettist till bland andra Antonio Salieri.

Se även 
 Verklista för Luigi Boccherini

Filmer innehållandes Boccherini-musik (urval) 
 1933 – Lady för en dag
 1955 – Ladykillers
 1984 – Greystoke: Legenden om Tarzan, apornas konung
 1995 – Ace Ventura: Den galopperande detektiven rider igen
 2003 – Master and Commander - Bortom världens ände
 2005 – Bröderna Grimm

Källor

Externa länkar 
 
 Verkföreckning (på franska): http://www.musiqueorguequebec.ca/catal/boccherini/bocl.html

Italienska kompositörer
Klassiska kompositörer
Personer i Italien under 1700-talet
Födda 1743
Avlidna 1805
Män
Ugglan
Personer från Lucca
Italienska musiker under 1700-talet
Italienska cellister
Laga skifte

Laga skifte i Sverige var en jordreformsförordning som beslutades år 1827 och principerna i denna skiftesstadga gällde till 1928. I vissa delar reviderades stadgan 1866, men ersattes av 1926 års lag om delning av jord som trädde i kraft den 1 januari 1928.

Syftet var att slutföra de jordreformer som påbörjats med storskiftet och enskiftet. Det räckte att en bonde, eller snarare besutten delägare i byn begärde laga skifte för att ansökan om skifte skulle vara giltig, ett så kallat absolut skiftesvitsord. Laga skifte var inte lika genomgripande som enskifte, men betydligt mer långtgående än storskiftet. Till skillnad från storskiftet omfattade det även utägomark, och där gårdslägena blivit kvar orubbade, flyttade man ut gårdstomter till nya tomtlägen, om så behövdes.

I mindre produktiva områden fick ofta gårdarna ett stycke åkerjord och ett stycke skog.

Enligt solskiftet som gällde i stora delar av Sverige hade varje bonde i byn en del, teg, i varje åkerstycke. På så sätt hade var och en del i den bättre jorden såväl som i den sämre. Bredden på tegen motsvarade bondens andel i byn, som i sin tur också manifesterades i tomtens bredd längs bygatan. Bytomtens läge markerade också medsols vilken lott gården hade rätt till. Därav uttrycket "tomt är tegs moder". Tegarna var normalt smala och kunde inte brukas var för sig. Allt brukande måste därför ske gemensamt och man måste i huvudsak enas om vad man skulle odla.

Laga skifte innebar att varje bondes andel samlades och lades ut på, i idealfallet, en plats. Den som fick sin andel i den sämre jorden fick då i motsvarande grad mer mark och vice versa. Det samlade värdet av hemmanet före och efter skiftet skulle vara lika. Man flyttade också ut tomten och byggnaderna till den egna marken, vilket innebar att byn mer eller mindre splittrades. Odlingsarbetet blev effektivare och varje gård producerade mer. Att gårdarna började producera mer berodde också på att det blev allt vanligare med bättre redskap av järn.

Skiftet gjorde att bönderna inte längre var beroende av varandra på samma sätt som de varit tidigare i byarna. Man behövde inte heller längre gå över någon annans åker för att komma till sin egen och många vågade nu testa nya grödor. Många av bönderna blev tvungna eller valde att flytta från byn eller fick ta tjänst som dräng eller piga åt någon bättre bemedlad bonde.

Delar av Sverige skiftades aldrig, särskilt i Dalarna.

Se även
Agrara revolutionen
Jordbrukets historia
Omarrondering

Noter

1827 i Sverige
Sveriges agrarhistoria
Sverige under 1800-talet
Fastighetsrätt
Mycket väsen för ingenting (film)

Mycket väsen för ingenting (engelska: Much Ado About Nothing) är en brittisk-amerikansk romantisk komedifilm från 1993 i regi av Kenneth Branagh. Filmen är baserad på William Shakespeares pjäs med samma namn. I huvudrollerna ses Branagh, Emma Thompson, Robert Sean Leonard, Denzel Washington, Michael Keaton, Keanu Reeves och Kate Beckinsale.

Handling 
En grupp soldater kommer tillbaka efter ett fälttåg och gästar ståthållaren Leonato. Den unge Claudio uppvaktar Leonatos dotter Hero, medan den mer erfarne Benedick utväxlar förolämpningar med Beatrice, något som Benedicks överordnade Don Pedro och Leonato bestämmer sig för att försöka omvandla till kärlek. De sätter en plan i verket att få bägge att tro att den andre redan är kär. 

Under tiden bestämmer sig den tungsinte Don Juan dock för att ställa till problem, genom att få det att verka som om Hero varit otrogen med hans medhjälpare. Planen fungerar och Claudio förbannar Hero, medan Leonato förskjuter henne. Benedick och Beatrice upptäcker dock planen och med hjälp av konstapel Dogberry lyckas de få Don Juans medhjälpare att erkänna sin del av planen. De skapar en ny plan för att få Claudio att acceptera Hero, genom att låtsas att hon begått självmord.

Om filmen 
Filmen är baserad på William Shakespeares pjäs med samma namn. Filmen hade svensk premiär den 1 oktober 1993.

Rollista i urval 
Kenneth Branagh - Benedick, adelsman från Padua
Emma Thompson - Beatrice, Leonatos brorsdotter
Robert Sean Leonard - Claudio, ung greve från Florens
Kate Beckinsale - Hero, Leonatos dotter
Denzel Washington - Don Pedro, prins av Aragonien
Keanu Reeves - Don Juan, Don Pedros halvbror
Richard Briers - Leonato, ståthållare i Messina
Michael Keaton - Dogberry, stadsvaktkonstapel
Gerard Horan - Borachio
Imelda Staunton - Margaret
Brian Blessed - Antonio, Leonatos bror
Ben Elton - Verges 
Jimmy Yuill - Broder Francis
 Richard Clifford - Conrade
Phyllida Law - Ursula
Patrick Doyle - Balthazar

Externa länkar
 

Filmer 1993
Amerikanska komedifilmer
Brittiska komedifilmer
Shakespearefilmatiseringar
Sicilien på film
Filmer i regi av Kenneth Branagh
Engelskspråkiga filmer
Lost in Space

Lost in Space är en amerikansk TV-serie från 1960-talet, som utspelar sig 1997 och följer den fiktiva Familjen Robinson under en färd mot stjärnsystemet Alfa Centauri. En långfilm baserad på TV-serien hade premiär 1998.

Skådespelare 
Prof. John Robinson - Guy Williams
Maureen Robinson - June Lockhart
Maj. Don West - Mark Goddard
Judy Robinson - Marta Kristen
Penny Robinson - Angela Cartwright
Will Robinson - Bill Mumy
Dr. Zachary Smith - Jonathan Harris
The Robot - Bob May
The Robot - Dick Tufeld (röst)

Nyinspelning

En nyversion av TV-serien hade premiär på Netflix i april 2018.

Källor

Fotnoter

1997 i fiktion
Amerikanska science fiction-TV-serier
TV-seriestarter 1965
TV-serieavslutningar 1968
Amerikanska TV-serier från 1960-talet
Lantmätare

Lantmätare innebär en person som utför lantmäteriverksamhet eller har utbildning på fältet. Liknande typer av ord är kartografer personer som specialiserade på framställning av kartor. Även beteckningarna kartingenjörer och karttekniker används för specifika utbildnings- och yrkesinriktningar.

Sådana individer tar examen från flera skolor med olika grader och titlar. Kartläggare tar examen från yrkesskolan. De som har tagit examen från en yrkeshögskola och universitet kallas lantmäteriingenjör.

Förutom kartläggning kan lantmätarens arbetsuppgifter vara relaterade till  exempelvis fjärranalys, geodesi, fastighets- eller geodatafrågor.

Källor 

Lantmätare
Lantmäteri
Kartografi
Gustaf von Numers

Gustaf Adolf von Numers 21 mars 1848 i Maxmo, död 6 februari 1913 i Kannus, var en finlandssvensk författare och stationsinspektor.

Biografi
Föräldrar var lantbrukaren Lorentz August von Numers och Johanna Gustava Malin. Numers blev student i Helsingfors 1869. Han arbetade han från 1884 som stationsinspektor i Bennäs och i samma befattning i Kannus 1908-1913.
  
Numers lärde känna teatermannen Kaarlo Bergbom 1887. Bergbom fick läsa några av Numers pjäser och han lät uppföra flera av dem på Finska teatern i Helsingfors, bland annat debutstycket Erik Puke 1888. Numers skrev på svenska men framförandena skedde först på finska.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar
 

Finländska dramatiker
Finlandssvenska författare
Män
Födda 1848
Avlidna 1913
Personer från Vörå
Avaskär

Avaskär är ett område, med kapell och kyrkogård, i Kristianopels socken i Karlskrona kommun i östra Blekinge.

Historia 
På 1300-talet återerövrade danskarna Blekinge. Om Avaskärs tidigare historia är inte mycket känt då den danske kungen Valdemar Atterdag lär ha förstört alla handlingar från denna tid. Avaskär var under medeltiden en av Danmarks minsta städer, belägen endast 6 km från den svenska riksgränsen. Staden drabbades därför av åtskilliga skövlingar och bränder under de återkommande svensk-danska krigen på 1400- och 1500-talen. 

Den första antydningen i litteraturen om Avaskär är i Chronicon Livonicon vetus, där det nämns att Valdemar Sejr "på väg hem från Visby på våren 1207 med sitt följe hemresan till Danmark, hvilken färd ställdes öfver Gotland. Denna ö nåddes palmsöndagen (15 april). Uppehållet på Gotland kan endast ha varat några dagar, ty redan påsken (22 april) firades af ärkebiskopen på danskt område (in terra sua)". 

Avaskär omtalas första gången med säkerhet år 1350 och existerade som stad fram till 1600, då staden tillsammans med Lyckå miste sina stadsprivilegier till förmån för den nyanlagda fästningsstaden Kristianopel.

År 1451 träffades den svenske kungen Karl Knutsson och Danmarks kung Kristian I i Avaskär. Mötet kommer till stånd efter att Danmark och Sverige krigat sedan 1449 och handlade om vilket land som hade rätt till Gotland. Något nämnvärt resultat gav mötet inte.

Avaskär var dåligt befäst och landhöjningen hade gjort hamnförhållandena allt sämre. Den 15 september 1563, under Nordiska sjuårskriget, brändes staden ner av svenskarna. Staden återuppbyggdes men dess storhetstid var över. År 1598 anlände Sigismund med sin flotta till Avaskär för att därifrån ta sig till Kalmar och hävda sin rätt till tronen av Sverige. Året därpå beslutade Kristian IV att grunda en ny betydligt bättre befäst stad med namnet Kristianopel och Avaskär försvann därefter från historien.

Se även 
Andra forna städer i Blekinge:
 Elleholm
 Kristianopel
 Lyckå

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 Blekinge Museum om Avaskär under nordiska sjuårskriget
, Riksantikvarieämbetet.

 

Historiska städer i Sverige
Orter i Karlskrona kommun
Fornminnen i Blekinge
Blixtmeddelande

Blixtmeddelande (engelska: FLASH massage) är ett meddelande av stor betydelse. Begreppet används även som en prioriteringsbeteckning- företrädesrätt - på information ämnad att sändas i svenska militära informationsnätverk, innebärande den näst viktigaste prioriteringen efter alarmmeddelande (betecknas med bokstaven Z).

Blixtmeddelande betecknas med bokstaven Y, men har numera utgått som företrädesrätt (näst högsta företrädesrätt är numera operationsilmeddelande - opil-meddelande - vilken betecknas med bokstaven O).

Sambandstjänst
Militära termer och begrepp