kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1360-talet



Händelser 
 1364 - Albrekt av Mecklenburg väljs med svenska riksrådets hjälp till kung vid Mora stenar.
 1368 - Mingdynastin ersätter Yuandynastin i Kina.

Födda 
 1369 - Jan Hus, böhmisk reformator.

Avlidna 
17 juni 1361 – Ingeborg Håkansdotter, prinsessa av Norge.
12 september 1362 – Innocentius VI, påve.
1364 – Valdemar III av Danmark, kung av Danmark.

Externa länkar
1350-talet



Händelser 
 1350 - Magnus Erikssons landslag stadfästs, liksom allmänna stadslagen för Sveriges städer.
 1350-1351 - Digerdöden härjar Sverige och Finland.

Födda 
 1353 - Margareta, drottning av Danmark 1387-1412, Norge 1387-1412 och Sverige 1389-1412.

Avlidna 
 1359 - Erik Magnusson, svensk kung 1357-1359 (död i pest).

Externa länkar
1340-talet



Händelser 
 1347 - "Magnus Erikssons landslag" utfärdas. Ungefär samtidigt utkommer "Magnus Erikssons stadslag".

Födda 
1340 – Håkan Magnusson, kung av Sverige och kung av Norge.

Avlidna 
 1343 - Marsilius av Padua, italiensk filosof.
 1349 - William av Occam, engelsk franciscanermunk och filosof.

Externa länkar
1330-talet



Händelser 
 1330 – Konungastyrelsen, en av Sveriges märkligare medeltida böcker, skrivs.
 1332 – Erikskrönikan (som påbörjades 1322) färdigställs. 
 1335 – Kung Magnus Eriksson gifter sig med prinsessan Blanka av Namur på Bohus fästning.

Födda 
1331 – Gregorius XI, påve.
1336 – Innocentius VII, påve.
1339 – Erik Magnusson av Sverige, kung av Sverige.

Avlidna 
2 augusti 1332 – Kristofer II av Danmark, kung av Danmark.
4 december 1334 – Johannes XXII, påve.

Externa länkar
1320-talet



Händelser 
 1322 - Erikskrönikan påbörjas (och färdigställs 1332).
 1323 - Freden i Nöteborg undertecknas och en ungefärlig gräns dras mellan Sverige och Republiken Novgorod från Karelska näset till Brahestad.

Födda 
1321 – Valdemar Atterdag, kung av Danmark.

Avlidna 
 1321 - Dante Alighieri, italiensk författare.
 1326 - Mats Kettilmundsson, svensk rikshövitsman 1318-1319.
 1327 - Johannes Eckhart, tysk filosof och teolog.

Externa länkar
1310-talet



Händelser 
 1317 - Nyköpings gästabud utspelas.
 1319 - Det så kallade Frihetsbrevet, som har kallats "Sveriges Magna Charta", upprättas.

Födda 
1310 – Urban V, påve.
1314 – Valdemar III, kung av Danmark.
April eller maj 1316 – Magnus Eriksson, kung av Sverige och Norge.
1318 – Urban VI, påve.

Avlidna 
1311 – Botulf, den enda kända person i Sverige som avrättats för kätteri.
20 april 1314 – Clemens V, påve.
16 februari 1318 – Valdemar Magnusson, prins av Sverige.
5 april eller 15 augusti 1319 – Ingeborg Magnusdotter av Sverige, drottning av Danmark.
8 maj 1319 – Håkon Magnusson, kung av Norge.
13 november 1319 – Erik Menved, kung av Danmark.

Externa länkar
1300-talet (decennium)



Händelser 
 1300
 Sturlungasagan, som beskriver Islands historia under 1100- & 1200-talen, nedtecknas.
 Åbo domkyrka invigs.
 1306 - Håtunaleken utspelas.
 1309 - Påven flyttar till Avignon.

Födda 
September 1300 – Magnus Birgersson, prins av Sverige.
1301 – Ingeborg Håkansdotter, prinsessa av Norge.
1303 – Heliga Birgitta, svenskt helgon.

Avlidna 
26 december 1302 – Valdemar Birgersson, kung av Sverige.
11 oktober 1303 – Bonifatius VIII, påve.
7 juli 1304 – Benedictus XI, påve.

Externa länkar
1290-talet

Korsriddarna erövrar sitt sista fäste och korstågen avslutas 1291 efter att pågått i cirka 90 år. 1296 inleds skotska frihetskriget, då Alexander III av Skottland dör utan att lämna någon arvinge efter sig, vilket innebär att Edvard I av England gör anspråk på Skottlands tron, för att få mer makt och stärka sitt grepp över ön. Detta leder till krig mellan skottarna och engelsmännen.

Händelser 
1290 – Birger Magnusson blir kung av Sverige.
1 augusti 1291 – Gamla edsförbundet, föregångare till dagens Schweiz, bildas.
2 januari 1296 – Upplandslagen stadfästs.
8 januari 1297 – Monaco blir självständig stat.

Födda 
 1290 - Marsilius av Padua, italiensk filosof.

Avlidna 
 1294 - Roger Bacon, engelsk franciscanermunk och filosof.

Externa länkar
1295

1295 (MCCXCV) var ett normalår som började en lördag i den Julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Birger Magnusson blir myndig och därmed regerande svensk kung.
 Påven Bonifatius VIII utnämner Nils Allesson till ny svensk ärkebiskop, vilket går emot den danske ärkebiskopen Jens Grands önskan.
 Kexholms fästning går förlorat till ryssarna och det svenska korståget avslutas.
 Katedralen i Bolzano börjar byggas.
 Jakob II blir kung av Aragonien.
 Det första parlamentsmötena äger rum i Westminsterpalatset i London. 
 Bygget av Beaumaris Castle på Anglesey börjar, som den sista ring av slott byggda av Edward I av för att underkuva Wales.

Födda 
 Isabella av Frankrike, drottning av England 1308–1327 (gift med Edvard II)
 Johanna av Flandern, hertiginna och regent av Bretagne.

Avlidna 
Fennena av Kujáva, drottning av Ungern.
Margareta av Provence, drottning av Frankrike.
Sancho IV av Kastilien, kung av Kastilien.
21 december – Erik av Brandenburg, ärkebiskop av Magdeburg.
Padishah Khatun, regerande drottning av Kirman.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1267

1267 (MCCLXVII) var ett normalår som började en lördag i den Julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
Uppsalakapitlet föreslår strängnäsbiskopen Finved som ny svensk ärkebiskop. Den danske ärkebiskopen Jakob Erlandsen hävdar dock sin överhöghet och får påven att istället välja prosten Sacer i Lund. Denne undanber sig dock tjänsten och Uppsala kommer att stå utan ärkebiskop i några år.
Dominikanermunken Petrus de Dacia träffar bondflickan Kristina, känd för sina extaser, i byn Stommeln utanför Köln. En varm vänskap med rik brevväxling hela livet kommer att bli resultatet av detta möte.
Montgomeryfördraget (Treaty of Montgomery) leder till att Llywelyn ap Gruffudd får sin nya titel prins av Wales godkänd av den engelske kungen Henrik III av England.

Födda 
Jakob II, kung av Aragonien 1295-1327, kung av Sicilien 1285-1295 under namnet Jakob I.

Avlidna 
 3 eller 4 mars – Laurentius, svensk ärkebiskop sedan 1255.
 9 oktober – Otto III av Brandenburg, markgreve av Brandenburg.
 Ingeborg av Kalundborg, politiskt aktiv dansk godsägare.

Externa länkar
Bolzano

Bolzano (  eller Bozen ( ; ladinska: Balsan/Bulsan; ) är en stad med 107 760 invånare (2021) och kommun i provinsen Sydtyrolen i norra Italien. Det är provinsens huvudort och tillika största stad, belägen i regionen Trentino-Alto Adige.

Bolzano gränsar till kommunerna Eppan an der Weinstraße, Karneid, Laives, Deutschnofen, Ritten, Jenesien, Terlan och Vadena. Den ligger vid floden Isarcos (de: Eisack) utträde i floden Adiges (de: Etsch) dalgång strax norr om den plats där floderna flyter samman.

Bozen är en gammal handelsstad, de nuvarande internationella mässorna i staden har sitt ursprung i de marknader som började hållas 1202. I modern tid har staden blivit en viktig industriort, bland annat med stålverk, aluminiumindustri och magnesiumverk. Även turismen är en viktig näring, förorten Gries-Quirein blev tidigt en populär vinterkurort. Ismumien Ötzi finns på Bozens/Bolzanos arkeologiska museum.

Historia 
Bozen (it: Bolzano) grundades 14 f. Kr. med namnet Bauzanum, kom under Frankerriket på 700-talet. 1531 blev Bozen en del av Tyrolen. Tillsammans med resten av Tyrolen blev den 1805 en del av Bayern och 1815 av Kejsardömet Österrike. 1919, som en konsekvens av första världskriget, blev Bozen en del av Italien.

Genom sitt strategiska läge vid Brennerbanan utsattes Bolzano för kraftiga bombningar under slutet av andra världskriget som förstörde mycket av den äldre medeltida stadskärnan. Trots det finns ännu mycket bevarat, särskilt runt Laubenstraße (it. Via dei Portici) som är Bozens/Bolzanos gamla centrum. Bland stadens kyrkor märks katedralen, påbörjad 1295 på resterna av flera äldre kyrkor, det 1224 grundlagda franciskanerklostrets kyrka påbörjad 1291, och det 1272 grundade dominikanklostrets kyrka påbörjad 1275. Runt staden finns även flera äldre slott och borgar, däribland Burg Runkelstein (it. Castel Róncolo) påbörjad 1237.

Politik 
Renzo Caramaschi innehar posten som stadens borgmästare sedan 2016 och Luis Walcher är stadens vice borgmästare sedan 2019

Demografi 
Kommunen hade 107 760 invånare 2022. Enligt en folkräkning 2011 har 73,80% av befolkningen italienska, 25,52% tyska och 0,68% ladinska som sitt modersmål. Historiskt har dock befolkningen i Bolzano huvudsakligen varit tyskspråkig.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Kommuner i provinsen Sydtyrolen
Orter i Trentino-Alto Adige
Banktillstånd

Banktillstånd, med äldre terminologi även bankoktroj, innebär att ett företag har tillstånd att bedriva bankverksamhet.

Sverige 
Banktillstånd innebär att ett företag har tillstånd att ta emot pengar från allmänheten genom inlåning. Med tillståndet följer att företagets verksamhet underställs gällande lagstiftning och löpande tillsyn av Finansinspektionen. Bankerna är sedan gammalt de enda företag som har haft rätt att från allmänheten ta emot nominellt bestämd inlåning på konto om behållningen är tillgänglig med kort varsel.

Med banktillståndet följer också rätt att bedriva en rad andra finansiella verksamheter. Ett företag som vill bedriva tillståndspliktig finansieringsverksamhet utan att samtidigt bedriva bankinlåningsverksamhet behöver inte banktillstånd. Ett sådant företag måste i stället ha tillstånd enligt lagen om kreditmarknadsbolag vars bestämmelser inte är lika begränsande som bankrörelselagens bestämmelser.

Banktillståndet ger även så kallad statlig insättningsgaranti, vilket innebär att staten ersätter insatta pengar (upp till en viss nivå) om banken skulle bli bankrutt. På Insättningsgarantinämndens webbplats finns information om vilka banker och kreditmarknadsbolag som omfattas av den statliga insättningsgarantin.

Historik 
Fram till 2004 användes begreppet oktroj för att beskriva banktillstånd i Sverige. När lagen om bank- och finansieringsrörelse trädde i kraft 1 juli 2004, och då ersatte bankrörelselagen från 1987, upphörde begreppet oktroj att användas i svensk banklagstiftning.

För att få rätt att bedriva denna typ av inlåningsverksamhet krävdes ett särskilt tillstånd, en bankoktroj, som utfärdades av regeringen. Sedan den 1 juli 2004 beviljas tillstånd att bedriva bank- och finansieringsrörelse av Finansinspektionen.

Från den 1 juli 2004 får även kreditmarknadsbolag ta emot inlåning på konto med statlig insättningsgaranti.

Källor

Externa länkar 
Lista över de institut som får ta emot insättningar som omfattas av insättningsgarantin

Bankväsen
Finansrätt
1288

1288 var ett skottår som började en torsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Februari 
22 februari – Sedan Honorius IV har avlidit året innan väljs Girolamo Masci till påve och tar namnet Nicolaus IV.

Juni 
16 juni – Stora Kopparberget i Falun omtalas för första gången, då ett köpebrev för andelar i gruvan upprättas. STORA (numera Stora Enso), som har sina rötter i denna gruva, kan därmed sägas vara världens äldsta aktiebolag.

Okänt datum 
Den avsatte kung Valdemar Birgersson återvänder till Sverige och sätts då i fängsligt förvar på Nyköpingshus.
I ett brudrov rövar Folke Algotsson bort Ingrid Svantepolksdotter. Han bestraffas dock hårt, för att tydligt markera kungamaktens styrka i förhållande till rikets stormän.
Vaksala finns första gången omnämnt i ett dokument.
Visby ringmur står färdig, vilket leder till inbördeskrig på Gotland. Bönderna ogillar nämligen att behöva betala tull, när de ska in i staden och sälja sina varor.
Bönderna leds av en bonde vid namn Petrus Harding i Vall.
En drabbning mellan bönderna och Visbys borgare inträffar i Högebro och en vid Roma kloster.
Augusti – Fred sluts mellan bönderna och borgarna och Magnus Ladulås passar då på att stärka sitt grepp om Gotland.
Domkapitlet i Västerås är belagt från detta år.
Marco Polo besöker Indien.

Födda 
Godaigo, japansk kejsare 1318–1331 och 1333–1339.
Karl I Robert av Ungern.

Avlidna 
Rikissa Birgersdotter, svensk prinsessa, drottning av Norge 1251–1257, gift med Håkon den unge (död omkring detta år).
Mechtild av Holstein, drottning av Danmark 1250–1252 (gift med Abel) samt gift med Birger jarl 1261–1266.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Filippo Brunelleschi

Filippo Brunelleschi, född 1377 i Florens, Italien, död 15 april 1446 i Florens, var en italiensk arkitekt under ungrenässansen. Hans mest berömda byggnadsverk finns i Florens.

Biografi

Brunelleschi fick en omsorgsfull utbildning, där han bland annat ägnade sig åt tekniska studier och gick i lära hos en guldsmed. Han blev känd som konstnär första gången 1401, då han deltog med en tävlingsskiss föreställande "Abrahams offer", avsedd som dekor till de östra dörrarna i Baptisteriet i Florens. Tävlingen vanns av Lorenzo Ghiberti.

Brunelleschi var den förste att formulera och tillämpa perspektivlagarna inom konst och arkitektur; han utvecklade centralperspektivet.

Byggnadsteknik och formspråk 
Brunelleschis mästerverk är kupolen till Florens domkyrka Santa Maria del Fiore, uppförd 1417–1434 och den första kupol som uppförts i Italien sedan antiken. Den gigantiska kupolen, cirka 46 m bred, skulle ha varit omöjlig att uppföra med gotikens teknik, men Brunelleschi hade ingående kunskaper om romarnas valvteknik, förmedlad av den romerske arkitekten och arkitekturteoretikern Vitruvius. Brunelleschi förenade den antika romerska arkitekturens teknik med gotikens spetsform och skapade därmed en tvåskalig kupol, som var starkare och enklare att bygga.

Det var dock med Ospedale degli Innocenti, ("Hittebarnshuset", uppfört 1421–1444) som Brunelleschi åstadkom vad som brukar anses vara den första renässansbyggnaden. I dess fasad iakttar Brunelleschi den antika arkitekturens formspråk med slanka korintiska kolonner och breda valvbågar. I svicklarna har Andrea della Robbia utfört medaljonger i färgad terrakotta som framställer små lindebarn.

Namn 
 Nedslagskratern Brunelleschi på Merkurius
 Asteroiden 6055 Brunelleschi

Byggnadsverk i urval, samtliga i Florens 

 Santa Maria del Fiore, endast kupolen, 1417–1434
 Basilica di San Lorenzo, påbörjad cirka 1418
 Sagrestia Vecchia, del av basilikan San Lorenzo, 1419–1428
 Hittebarnshuset, 1421–1445
 Pazzikapellet, påbörjat 1429
 Santo Spirito, påbörjat 1436

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Noter

Externa länkar 

Födda 1377
Avlidna 1446
Italienska arkitekter under 1400-talet
Män
Italienska renässansarkitekter
Arkitekter från Florens
Humanist

Humanist kan avse:

 en person som studerar eller studerat humaniora, eller som är verksamma inom skönlitterär forskning, historia och andra humanistiska vetenskaper.
 en person som är anhängare till humanism eller har en allmän humanistisk inställning med betydelsen medmänsklig.
 en person under renässansen som hävdade att människor är naturligt jämlika och idén om ett allmänt människovärde.
 en person som är medlem i eller sympatiserar med förbundet Humanisterna med livssyn byggd på icke-teistisk, sekulär etik, rationalism och kritiskt tänkande samt en världsbild byggd på  moderna naturvetenskapliga forskningsmetoder.
 Inom typografi, ett sans-serif-teckensnitt med en mer handskriftsinspirerad och klassisk form, exempelvis Eric Gills teckensnitt Gill Sans, Adobe Inc. teckensnitt Myriad Pro och Syntax.
 Humanist (film) – sydkoreansk komedifilm av Mu-yeong Lee från 2001.
Maximilian

Maximilian är ett mansnamn, återgående på ett tysk-romerskt kejsarnamn, det latinska Maximiliánus, som är bildat till latinets máximus som betyder "den störste". En kortform är Max. Den franska formen är Maximilien.

Namnet är mycket ovanligt bland äldre män. På 1990-talet ökade dock namnet i popularitet och det tillhör numera de 100 vanligaste mansnamnen. 31 december 2005 fanns det totalt 1 857 personer i Sverige med namnet, varav 1 080 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 173 pojkar namnet, varav 100 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 1 februari (sedan 2001).

Personer med namnet Maximilian 
 Ferdinand Maximilian, österrikisk ärkehertig och kejsare av Mexiko
 Maximilian I (tysk-romersk kejsare), österrikisk ärkehertig och kejsare 
 Maximilian I av Bayern (kurfurste), hertig av Bayern
 Maximilian I Joseph av Bayern, kung av Bayern 
 Maximilian II (tysk-romersk kejsare), tysk-romersk kejsare 
 Maximilian II Emanuel av Bayern, kurfurste av Bayern 
 Maximilian II av Bayern, kung av Bayern
 Maximilian III Joseph av Bayern, kurfurste av Bayern
 Maximilian Emanuel, prins av Württemberg
 Maximilian av Antiokia, kristen martyr
 Maximilian av Lorch, martyr och romerskt-katolskt helgon
 Maximilian av Tebessa, romerskt-katolskt helgon
 Maximilian Axelson, journalist, lärare och författare
 Maximilian Schell, österrikisk-schweizisk skådespelare
 Maximilian Fletcher
 Maximilian von Gagern, tysk politiker
 Maximilian von Klinger, tysk författare
 Maximilian Kolbe (1894 - 1941), polsk franciskanermunk och martyr
 Maximilien de Robespierre, fransk revolutionspolitiker
 Maximilian Schmeling, tysk pugilist
 Maximilian Véronneau, kanadensisk ishockeyspelare
 Maximilian von Spee, tysk sjömilitär
 Maximilian Weichs, tysk fältmarskalk

Fiktiva karaktärer med förnamnet Maximillian 
 Maximilian Largo, huvudskurken ifrån Bondfilmen,  Never Say Never Again  , ifrån 1983 .

Regentnamn
Förnamn
Mansnamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Filippo Lippi

Filippo Lippi eller Fra Filippo Lippi, född 23 juni 1406 i Florens, död 8 oktober 1469 i Spoleto, var en italiensk renässanskonstnär, verksam i Florens.

Biografi
Under 1420-talet studerade Lippi Masaccios fresker i Santa Maria del Carmine, det kloster där han var verksam. Den smått excentriske Fra Lippi fick med nunnan Lucrezia Buti sonen Filippino 1457 och kom så i onåd hos Kyrkan. Genom Cosimo de' Medicis beskydd kunde han dock fortsätta som konstnär och blev en av de viktigaste konstnärerna i Florens.

Konst
Lippis konst utgick från traditionen efter Masaccio men tillförde det "nordliga" element som realism och färgbehandling; han placerade de kristna gestalterna utan gloria i en samtida miljö, ofta med utblickar genom fönster och valv i bakgrunden över ett uttalat italienskt landskap. Influenserna från Holland och Flandern är tydliga. Hans son, Filippino Lippi, var även han målare.

Åren 1465 till 1467 studerade konstnären Sandro Botticelli till målare hos Filippo Lippi.

Bilder

Källor

Externa länkar 

 

Florentinska målare
Renässansmålare
Karmeliter
Män
Födda 1406
Avlidna 1469
Andrea Mantegna

Andrea Mantegna, född 1431 i Padua, död 1506 i Mantua, var en italiensk renässansmålare.

Biografi
Mantegna utbildades från tio års ålder hos sin adoptivfar Francesco Squarcione i Padua tillsammans med bland andra Giovanni Bellini. Där utförde han bland annat den berömda sviten i Eremitanikyrkan (1448–1456) som nästan helt förstördes i en allierat bombanfall av Padua under andra världskriget. År 1459 eller 1460 blev han utsedd till hovmålare hos markgreven Ludovico II Gonzaga i Mantua, där han sedan förblev verksam fram till sin död frånsett ett antal resor, bland annat till Rom 1488–1490. Mantgena vistades några gånger i Venedig, bland annat cirka 1454–1456. Han gifte sig 1454 med Nicolosia, dotter till Jacopo Bellini.

Mantegna påverkades mycket starkt av skulptören Donatello och dennes beundran för den romerska antiken och påverkade i sin tur bland andra svågern Giovanni Bellini och Albrecht Dürer. I sina verk använder Mantegna ett ofta extremt perspektiv kombinerat med reliefer parallella med bildplanet. Jämfört med Bellini var hans bilder mer realistiska, gestalterna hade mer individuella drag.

I takfresken i Brudgemaket i Palazzo Ducale i Mantua gestaltar Mantegna för första gången i den västerländska konsten ett skenperspektiv som visar en öppning mot himlen. Öppningen har infattats med en balustrad över vilken änglar, människor och djur blickar ner. Denna djärva komposition, kallad sotto in sù, med sin i underperspektiv starkt förkortade framställning blev förebild för senare konstnärer, i synnerhet under barocken. Mantegna finns representerad vid bland annat Statens Museum for Kunst och Göteborgs konstmuseum.

Källor

Noter

Externa länkar 

 

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Statens Museum for Kunst
Italienska konstnärer
Födda 1431
Avlidna 1506
Män
Renässansmålare
Masaccio

Masaccio (Tommaso di Ser Giovanni di Simone Guidi Cassai), född 21 december 1401 i San Giovanni Valdarno i Toscana, Italien, död 1428 i Rom, var den italienska ungrenässansens främste målare, verksam i huvudsak i Florens. Masaccio är ett alternativnamn till Maso, vilket är en kortform av Tommaso.

Liv och verk 

Tillsammans med Masolino målade Masaccio 1425–1428 freskerna i Santa Maria del Carmine i Florens med motiv från aposteln Petrus liv.

Masaccios karriär blev kort; han dog 26 år gammal, men realismen och användningen av centralperspektivet fick mycket stort inflytande på den kommande generationen. Han bröt med den gotiska traditionen genom att ersätta vidlyftig ornamentik med vardagliga detaljer och genom att låta gestalterna uppträda i ett, som man då uppfattade det, verkligt rum. Masaccio verkade från cirka 1422 i Florens, men han avslutade sin konstnärliga bana i Rom med en serie fresker i kyrkan San Clemente.

Skattepenningen 

I fresken Skattepenningen är gestalterna arrangerade på djupet runt Kristus i ett vidsträckt landskap, vilket inte, som i Giottos fresker, utgör en skärm runt ett begränsat bildutrymme. Masaccios gestalter är starkt upplysta från en källa utanför bilden, som om ljuset, i själva verket, kommer från kapellfönstret som är placerat till höger. Ljuset träffar dem i en vinkel och kastar skuggor på marken och spelar över gestalternas former, som för att tydligt avslöja några och dölja andra. Masaccio laborerar här med chiaroscuroeffekter, det vill säga ett spel mellan ljus och skugga för att uppnå dramatisk verkan. Stor vikt läggs på det här sättet vid en tämligen betydelselös episod i evangeliets berättelse: i mitten berättar Kristus för Petrus, att denne skall finna ett mynt i gapet på en fisk (som ses till vänster) med vilken skatteuppbördsmannen (till höger) skall betalas. Berättelsen förmedlas genom några få iögonenfallande gester och intensiva, betydelsefulla blickar mellan personerna, som dock förblir ganska orörliga.

Verk (i urval) 
 Cappella Brancacci, Santa Maria del Carmine, Florens 1425–1428
 Skattepenningen
 Petrus predikar i Jerusalem
 Petrus döper de nyomvända
 Teofilos sons uppståndelse
 Petrus botar med sin skugga
 Fördelningen av de gemensamma tillgångarna
 Ananias död
 Utdrivandet ur paradiset
 Den heliga Treenigheten, Santa Maria Novella, Florens, 1425–1428
 Korsfästelsen, 1426

Källor

Externa länkar 

 

Födda 1401
Avlidna 1428
Italienska konstnärer
Renässansmålare
Män
Personer från San Giovanni Valdarno
Masolino da Panicale

Masolino da Panicale, egentligen Tommaso di Cristoforo Fini, född 1383 i Panicale, Italien, död 1447 i San Giovanni Valdarno, var en italiensk målare under övergången från sengotik till ungrenässans.

Masolino gick sannolikt i lära hos skulptören Lorenzo Ghiberti i början av 1400-talet. Masolinos mest omtalade verk är freskerna i kyrkan Santa Maria del Carmine i Florens, som han utförde tillsammans med den 18 år yngre Masaccio 1425–1428. Trots åldersskillnaden var det Masaccio som påverkade Masolino snarare än tvärtom. Masolino var utbildad i en gotisk, dekorativ stil som han inte kunde eller ville frigöra sig ifrån. Giorgio Vasari omtalar Masolino i sin konstnärsbiografi.

I basilikan San Clemente i Rom har Masolino, troligtvis med assistans av Masaccio, utfört en serie fresker i Sankta Katarinas kapell med motiv ur Sankta Katarinas liv. Freskerna utfördes 1428-1431 på uppdrag av kardinal Branda Castiglione.

Verk (urval) 
 Madonnan och barnet (1423)  (nu i Kunsthalle, Bremen)
 Anna själv tredje (1424)  (nu i Uffizierna, Florens)
 Påven Gregorius den store och helgonet Mattias (1425) – Santa Maria Maggiore, Rom
 Bebådelsen (1425-1430) – San Niccolò Oltrarno, Florens
 Fresker i baptisteriet (1425) – Castiglione Olona
 Fresker med motiv ur Sankta Katarina av Alexandrias liv (1428-1431) – Cappella di Santa Caterina d'Alessandria, San Clemente, Rom

Externa länkar 

 

Födda 1383
Avlidna 1447
Italienska konstnärer
Män
Personer från Panicale