kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stacken

Stacken är en datorförening för studenter och anställda vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm sedan 1978.

Föreningen är uppkallad efter datastrukturen stack. Föreningens syfte är att främja intresset för och vidga kunskaper inom datorområdet.  Stacken är en kårförening inom Tekniska Högskolans Studentkår.  Stacken ingår i det lösa samarbetet Nordic University Computer Clubs Conference (NUCCC). Senast NUCCC arrangerades av Stacken var 1999. Stacken har sin lokal i Q-huset på KTH.

Projekt 
Stacken tillägnar sig åt ett antal KTH-projekt.
 AFS är ett globalt filsystem med klienter för nästan alla operativsystem. Arla är en fri implementation av en AFS-klient för de flesta av de plattformarna.
 Kerberos är ett autentiseringssystem som hela världen använder (även om inte alla vet det). Heimdal är en implementation av Kerberos 5 som till stora delar skrivs av Stacken.
 Lekstugan.net En lekstuga skulle man kunna definiera som ett litet hus (gärna rött) där man får vara sig själv för en liten stund. I praktiken är det spelservrar och forum.
 Monotone är ett fritt distribuerat versionshanteringssystem. Det tillhadahåller ett lager av versionstransaktioner i en enda fil, med en komplett samling nätoberoende operationer samt ett effektivt nätverksprotokoll.

Se även 
ABC-klubben
Lysator
Update

Referenser

Externa länkar

Officiell hemsida

Dataföreningar
Föreningar vid Kungliga Tekniska högskolan
Värmlänningarna (1921)

Värmlänningarna är en svensk film från 1921, i regi av Erik A. Petschler. Som förlaga till filmen har man Fredrik August Dahlgrens pjäs Wermlenningarne.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 24 oktober 1921 på flera biografer i Sverige, bland annat på Odéon i Stockholm. 

Det ursprungliga uppdraget att göra ett scenario och filmmanus av Dahlgrens stycke gick till Jules Gaston Portefaix, vilkens lösning inte accepterades av Erik A. Petschler. Schismen ledde till ett rättsligt mellanhavande dem emellan, men det slutliga inspelningsmanuskriptet var signerat av författaren Ejnar Smith. 

Till huvudrollen Anna engagerades först Rosa Tillman, men när den ryktbara stjärnan Anna Q. Nilsson visade sig besöka sitt gamla hemland just vid tiden för inspelningen lyckades man få henne att ställa upp som Anna. 

Filmen Värmlänningarna från 1921 ansågs länge som försvunnen, men 1998 återfanns en kopia i Moskvas filmarkiv. Filmen är nu restaurerad och det finns en visningsbar kopia i Filminstitutets filmarkiv, vilken visades vid Ransäters hembygdsgård 2001. 

Ytterligare fyra filminspelningar och två TV-inspelningar har gjorts av folklustspelet Wermlenningarne sedan 1910.

Rollista

Carl Sjögren - Nils Jonsson, kallad Löpar-Nisse 
Gustaf Ranft - Sven Ersson i Hult 
Anna Diedrich - Lisa, hans hustru 
Tor Weijden - Erik, deras son 
Frans Enwall - Jan Hansson i Sjötorpet 
Ida Malmstedt - Annika, hans hustru 
Anna Q. Nilsson - Anna, deras dotter 
John Börjeson - prosten 
Henning Liljegren - brukspatron 
Rosa Tillman - Lotta, hans dotter 
Arne Arvidsson - Vilhelm, hans son 
Helmer Larsson - Ola i Gyllby 
Ingrid Lundberg - Britta, hans dotter 
Henning Ohlsson - Anders, dräng hos Jan Hansson 
Carl F. Olsson - Per, Sven Erssons dräng 
Alice Svensson - Stina, Sven Erssons piga 
Nils Whiten - betjänt 
Fridolf Rhudin - en ung man 
Gustaf Edgren - en ung man

Se även
Värmlänningarna (pjäs)
Värmlänningarne (1910) 
Värmländingarna (1910)  
Värmlänningarna (1932) 
Värmlänningarna (1957)
Värmlänningarna (1962) (TV)
Värmlänningarna (1980) (TV)

Svenska dramafilmer
Svenska stumfilmer
Svartvita filmer
Filmer 1921
Svenska filmer baserade på pjäser
Återfunna filmer
Svenska 1920-talsfilmer
Filmer i regi av Erik A. Petschler
Jules Gaston Portefaix

Jules Gaston Portefaix, egentligen Henri Julius Portefaix, född 16 mars 1891 i Stockholm, död 21 februari 1966 i Stockholm, var en svensk skådespelare, manusförfattare och grosshandlare. 

Portefaix, som tillhörde en teatersläkt från Paris, var i unga år skådespelare och manusförfattare men sadlade om och blev grosshandlare i Stockholm. Han importerade bland annat franska parfymer.

Tillsammans med Helga Wahlgren (1900–1987) som han gifte sig med först 1928 hade han bland andra dottern Marianne (född 1923), en tid gift med Claes Sylwander, dottern Birgitta (född 1925), gift med Gunnar Lundin, och dottern dansösen Loulou Portefaix (1935–2008), 1960–1991 gift med Tage Hertzell. 

Han är begravd i Portefaix familjegrav på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Filmografi
1924 – Gösta Berlings saga

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 

Svenska skådespelare
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Män
Födda 1891
Avlidna 1966
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Skådespelare från Stockholm
Lupp

En lupp är en mindre variant av ett förstoringsglas. Brännvidden är kortare och vinkelförstoringen är högre.

Vinkelförstoringen är ungefär lika med förhållandet mellan ögats närgräns (standardvärde 25 cm) och linsens brännvidd. För ett förstoringsglas med en enkel lins brukar förstoringen ligga mellan tre och fem. Starkare linser har störande kromatisk aberration. Därför har en lupp med stor förstoring ofta två eller tre linser.

Kraftiga luppar kommer till användning för att bedöma ädelstenar, samt i fält av exempelvis biologer och geologer. Urmakare och tandläkare använder luppar utformade som glasögon. En speciell stenhålslupp med 10 – 20 × förstoring kniper urmakare fast framför ögat på samma sätt som en monokel.

Luppar med stark förstoring monteras ofta fast för att ge bild utan skakningar. Sådana luppar, ofta binokulära (så kallade "stereoluppar"), används inom exempelvis biologi och mineralogi.

Se även
Akriskop
Okular

Externa länkar

Optiska instrument
Linser
Reverb

Reverb är en effekt inom ljudtekniken som skapar en simulering av ett rums efterklang. Genom att reverb läggs på i efterhand spelas ofta ljudmaterialet som ska reverbereras in i dämpade utrymmen som ger lite efterklang. Användning och påläggning av reverb är en del av ljudmixen.

Reverbet används mest inom populärmusiken och olika genrer och årtionden har populariserat reverbet olika mycket. Reverbet hade en storhetsperiod under 80-talet med framförallt mycket reverb på trummor. Minst populärt var reverbet under 70-talet, men även om ett musikmaterial vid första anblicken inte verkar innehålla reverb kan materialet ändå ha lite reverb pålagt för att ge en mjukare och jämnare klang. Som ett exempel kan ett reverb med lång efterklang pålagt sparsamt på en röst få en större tydlighet genom reverbets lugnande och utjämnande karaktär.

Olika typer av reverb

Plate-reverb använder sig av 1-2 m stora metallplattor i ett dämpat utrymme, till exempel en låda. En elektronisk ljudupptagare gör om vibrationerna i plattorna till en elektrisk signal. Längden på efterklangen kan kontrolleras med hjälp av en dämpningsmekanism på metallplattorna.

Fjäderreverb påminner om plate-reverbet ovan men använder sig istället av metalliska spiralfjädrar som bärare av vibrationerna. Fjädrarnas längd kan variera från någon decimeter till någon meter, och har ofta byggts in i t.ex. gitarrförstärkare och mixerbord.

Digitala matematiska reverb använder digital teknik och matematiska algoritmer för att skapa reverbklangen. Denna typ av reverb är vanligast idag.

"Konvolverande reverb" egentligen faltande reverb använder inspelade reverbklanger med digital ljudteknik. Inspelningen går till genom att en högtalare placerad i ett utvalt rum spelar upp sinustoner som sveper genom frekvensområdet och mikrofoner fångar upp klangen som skapas. Efter att ha avfaltat inspelningen från själva sinussvepet får man ut ett knäpp med efterföljande efterklang. En startpistol eller exploderande ballong kan också användas för att skapa efterklang i rummet som spelas in. Med hjälp av faltningsalgoritmen kan man i efterhand återskapa rummet hört genom mikrofonerna. 

Ekokammare, den första typen av reverb. I ett rum spelar en högtalare upp det ljud som skall reverbereras och en eller flera mikrofoner fångar upp ljudet med klangen som skapas i rummet. Ofta är rummet kalt och har stor klang likt en toalett. Bland annat Phil Spector använde denna teknik flitigt, men den har idag spelat ut sin roll då det konvolverande reverbet är en smidigare variant av denna teknik.

Ljudteknik
Foobar2000

foobar2000 är en gratis mediespelare för musik till Windows utvecklad av Peter Pawlowski. Spelaren har snabbt blivit populär för sitt enkla gränssnitt och goda ljudkvalitet.

Funktioner 
Även om spelaren har ett enkelt gränssnitt har den flertalet funktioner och inställningar som finns i de vanligaste stora mediespelarna som till exempel Winamp. Programmet hanterar insticksmoduler (eng. plugins) för att utöka funktionerna i programmet, däribland uppspelning av olika ljudfilformat. 

En populär insticksmodul är Columns UI som kan användas för att visa information i kolumner. Det finns även insticksmoduler för att visa CD-omslag (s.k. album art) direkt i programmet eller för att skicka låtinformation till Last.fm.

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Officiell forum
 Officiell wiki
 Officiell Plugins
 WhatsApp PC

Freewareprogram
Mediespelare
Programvaror 2002
Pälkäne

Pälkäne är en kommun i landskapet Birkaland i Finland, cirka 40 km sydost om Tammerfors. Pälkäne har  invånare och har en yta på  km², varav  km² är vatten.

Kommunerna Pälkäne och Luopioinen sammanslogs den 1 januari 2007 till den nya kommunen Pälkäne. Pälkäne är enspråkigt finskt.

I Pälkäne kommun finns tre tätorter. De är Aitoo, Luopioinens kyrkoby och centralorten Epaala.

Historia 
Pälkänetrakten hörde ursprungligen i kyrkligt hänseende till Sääksmäki. Då förvaltningssocknen Pälkäne grundades i slutet av 1300-talet minskade samröret med Sääksmäki och den i slutet av 1300-talet grundade kyrksocknen Kangasala låg närmare. Vid sekelskiftet 1400 gjordes Pälkäne till ett kapell under Kangasala. Som kapell nämns Pälkäne 1409 men som kyrksocken redan år 1445. Den medeltida kyrkoruinen härstammar från sekelskiftet 1500 och övergavs 1839, då församlingens nya tegelkyrka hade färdigställts. Under förfallsperioden på 1800-talet användes byggnaden till olika sekulära ändamål. På senare tid omtalas emellertid byggnaden, som fortlöpande restaureras, som Finlands ståtligaste medeltida kyrkoruin och är Pälkänes främsta sevärdhet.

År 1713 drabbade svensk-finska armén, under general Carl Gustaf Armfeldt d.ä., samman med den ryska armén vid Kostianvirta men var tvungen att retirera.

Geografi
I Pälkäne finns de två större sjöarna Pälkänevesi och Mallasvesi, som är förbundna via ån Kostianvirta (svenska: Kostia å eller Kostia ström). Mallasvesi liksom sjöarna Kukkia och Roine är delvis belägna i kommunen.

Politik

Mandatfördelning i Pälkäne kommun, valen 1976–2021

Demografi

Befolkningsutveckling

Kända personer från Pälkäne
Enni Lundström (1866–1933), författare och journalist
Toivo Salonen (1933–), skridskoåkare
Riku Helenius (1988–), ishockeymålvakt
Aku Peltonen (1886–1954), skådespelare och regissör

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Kommunens webbplats (på finska)

 
Finlands kommuner
Demultiplexer

En demultiplexer (kortform demux) är inom elektroniken en anordning som bland flera insignaler väljer en (och endast en) utsignal beroende på kontrollsignal. En demultiplexer är motsatsen till en multiplexer.

Antag att du vill konstruera en 1:2-demultiplexer; den enklaste sorten med en ingång och två möjliga utgångar. Då kopplas insignalen till logikkretsar (OCH-, och ELLER-grindar) för att aktiveras när rätt "adress" skickas. I exemplet kanske utgång nr 1 vara "påslagen" då insignalen är noll; annars utgång nr 2.

Det går sedan bra att konstruera större demultiplexrar "från scratch", alternativt bygga dessa av mindre demultiplexrar.

Används till exempel vid adressavkodning i datorsystem.

Elektronik
Digitalteknik
Pectoralis minor

Pectoralis Minor eller lilla bröstmuskeln är en muskel mellan bröstkorgens 3-5:e revben och korpnäbbsutskottet på skulderbladet.

Dess huvudfunktioner är: Inåtrotation och depression samt abduktion av skulderbladet.

Den arbetar tillsammans med Serratus anterior och Pectoralis Major vid abduktion 

Abduktion av skulderbladet kallas även protraktion.

Styrketräning
Att isolera pectoralis minor är nästan omöjligt då det finns ett antal muskler som blandar sig i, men då denna muskel har en ganska liten betydelse så tränas den ofta i form av synergist till andra muskler i olika övningar. Vid framåtroterad axel är det däremot viktigt att fokusera stretching av denna muskel. Detta göra bäst genom att hålla överarmen eleverad i 90 grader, underarmen pekandes uppåt och med hjälpmedel såsom en dörrpost eller en träpinne försiktigt rotera axelt dorsalt

Bänkpress och armhävningar är bra övningar för Pectoralis minor.

Se även 
Stora bröstmuskeln

Referenser

Skelettmuskler
Bröstkorgen
Rectus femoris

Musculus rectus femoris (m. rectus femoris) är en muskel på lårets framsida, som är en del av muskelgruppen av musculus quadriceps femoris. De övriga musklerna i musculus quadriceps femoris är musculus vastus medialis, musculus vastus intermedius och musculus vastus lateralis.

Muskelns ursprung är i bäckenbenet via två senor, den ena från vingen av tarmbenet (ala ossis ilii) och den andra från strax ovamför höftledsgropen. Dess fäste är i knäsenan som via knäskålen går ned till smalbenet.

Funktion 
Funktionen hos m. rectus femoris är flexion (böjning) i höften och extension (sträckning) av benet vid knät.

Flexion i höften sker genom m. rectus femoris, musculus sartorius och musculus iliopsoas. M. rectus femoris har svagare flexionsverkan vid höften när knät är sträckt eftersom muskeln då redan är förkortad. På samma sätt dominerar inte m. rectus femoris i extension vid knät när höften är böjd eftersom muskeln då redan är förkortad. Detta innebär att knästräckning från en sittande position framför allt utförs av de tre vastus-musklerna och inte m. rectus femoris.

M. rectus femoris är en direkt antagonist till "hamstringsmusklerna" på lårets baksida, vid både höften och knät.

Styrketräning 
Isolerande övning för denna muskel är inte möjlig. En övning som aktiverar m. rectus femoris delfunktion är excentrisk benpendling, men det gör den tillsammans med bland annat musculus iliopsoas, tensor fascia latae, musculus sartorius, men även vissa delar av adduktorerna som synergist. En annan övning som fokuserar på m. rectus femoris är benspark.

Källor 

Skelettmuskler
nedre extremitetens anatomi
1RM

1RM, eller en repetition max, är en definition inom styrketräning. Denna definition anger den belastning som krävs för att göra det möjligt att endast klara en repetition (rep) i en övning. Det går att göra en grov uppskattning av 1RM för olika övningar genom att räkna det antal repetitioner (reps) som går att genomföra på en lägre belastning, och sedan multiplicera med en faktor.

Faktortabell
I denna tabell finns antalet repetitioner, multiplikator, procentpåslag och exempelvikt. Exempelvikt är 25 kg 1RM. Dock bör noteras att listan är generell och inget som gäller för alla. T.ex. kommer tyngd- och styrkelyftare som är tränade för att lyfta en tung vikt en gång att få annorlunda utslag jämfört med en kroppsbyggare, som har annat upplägg på sin träning, och därför kan träna på ganska tunga vikter i jämförelse med vad denne kan maxa.

Styrketräning
Gerard Manley Hopkins

Gerard Manley Hopkins född 28 juli 1844 i Stratford utanför London, död 8 juni 1889 i Dublin, var en brittisk författare som brukar räknas till de viktorianska poeterna men kan egentligen inte inordnas helt i någon skola. Hopkins anses vara en föregångare till experiment med rytmer inom poesin och är en av dem som använder obundna strofer, s.k. fri vers. 

Hopkins använder mycket allitterationer och musikaliska element i sin diktning och brukar räknas till de absoluta pionjärerna inom modern poesi. Inledningsraderna i The Windhover är typiska för Hopkins språkbruk: 
I caught this morning morning's minion, king-
dom of daylight's dauphin, dapple-dáwn-drawn Falcon, in his riding

Hopkins gav aldrig tillstånd till att hans experimentella sonetter och övriga diktning skulle ges ut, och först 30 år efter Gerards död publicerade Bridges hans poesi i samlingen Poems 1918. Bl.a. T.S. Eliot har skrivit dikter i Hopkins sprung rhythm.

Biografi 

Hopkins studerade i Oxford med början 1863 där han blev påverkad av Oxfordrörelsen och konverterade till katolicismen 1866. Två år senare blev han novis, och efter att ha studerat teologi i Wales prästvigdes han 1877. I samband med att han blev jesuit brände han sina ungdomsdikter och slutade skriva poesi. 
1875, återupptog han sitt skrivande, efter ett på sin tid omtalat skeppsbrott som han skildrade i dikten The Wreck of the Deutschland. Han tjänstgjorde som präst bland annat i Liverpool bland irländska immigranter. Under en tid hade han även en professur i klassisk litteratur  vid universitetet i Dublin.

Gerard Manley Hopkins dog i tyfus 1889. Hans sista ord lär ha varit:
- I am so happy, so happy.

Litteratur
 Gerard Manley Hopkins - The Major works (Oxford University Press, 1986)
 Norman White - Hopkins, A literary Biography (Oxford University Press, 1992)

Externa länkar
Poems
The Gerard Manley Hopkins Society
The Wreck of the Deutschland
The Windhover 

 (engelska)
 (engelska)

Födda 1844
Avlidna 1889
Engelska jesuiter
Engelska romersk-katolska präster
Engelskspråkiga författare
Engelska poeter
Brittiska författare under 1800-talet
Män
Engelska präster under 1800-talet
Alumner från Balliol College, Oxford
Gagra

Gagra (abchaziska och ryska: Гагра; georgiska: გაგრა) är en stad i Abchazien i nordvästra Georgien. Den ligger vid foten av Stora Kaukasus' utlöpare vid Svarta havets nordöstkust, nära gränsen mot Ryssland. Den har 12 364 invånare (år 2011). Enligt folkräkningen 1989 hade Gagra 26 636 invånare, men detta antal har minskat drastiskt på grund av georgiernas massutvandring i samband med kriget i Abchazien på 1990-talet. Klimatet är subtropiskt, vilket gjort Gagra till en turistort under Tsarryssland och Sovjetunionen samt i mindre skala även på senare tid med ryska turister, vilka kommer dit främst via den ryska badorten Sotji, 22 kilometer norr om Gagra. Staden är huvudort i distriktet Gagra.

Efter ryska revolutionen 1905 etablerades i staden en revolutionär regering, vilken grundade republiken Gagra, som dock snart erövrades med massarresteringar av revolutionärer i staden som följd. Första världskriget medförde svåra följder för staden i och med att turistnäringens infrastruktur förstördes. Under ryska revolutionen 1917 fick bolsjevikerna snabbt kontroll över staden. Lenin beslutade i ett dekret 1919 att en "semesterort för arbetare" skulle anläggas i på orten. Under andra världskriget användes den för att behandla sårade. Efter kriget uppfördes flera sanatorier i staden, som med resten av den abchaziska kusten blev en del av den så kallade sovjetiska rivieran. Gagra omstreds under kriget i Abchazien 1992-1993 av georgisk militär och abchaziska separatister och staden åsamkades då stora skador.

Källor 

Orter i Abchazien
M2 (England)

M2 (motorväg) och A2 (landsväg) är två brittiska vägar som tillsammans bildar en viktig vägförbindelse mellan London och Dover via bland annat Rochester, Chatham och Canterbury. Vägarna härstammar från den romerska vägen Watling Street, men har byggts ut i flera omgångar, huvudsakligen till fyrfältsväg. Motorvägssträckan M2 mellan Rochester och Faversham i Kent är egentligen bara en förbifart runt Medway-området, som A2 går igenom. M2:s planerade anslutningar till andra motorvägar byggdes aldrig, och när M20 stod klar övertog den rollen som den viktigaste förbindelsen mellan London och städerna vid Engelska kanalens östra del.

Se även 
Lista över motorvägar i Storbritannien

Externa länkar

 

Motorvägar i Storbritannien
Harry Vardon

Harry Vardon, född 9 maj 1870 i Grouville på Jersey, död 20 mars 1937 i Totteridge i Barnet i norra London, var en brittisk golfspelare.

Under sin uppväxt var Vardon inställd på att bli trädgårdsmästare och att spela fotboll på fritiden, men inspirerad av sin bror kom han under tonåren att spela mer och mer golf och vid 20 års ålder blev han professionell golfspelare. Han blev den förste professionelle golfaren som spelade i knickers, skjorta, slips och kavaj och inom några år var han golfens första superstjärna.

1896 vann han den första, av sitt rekord på sex, Open Championships.  1900 blev han den första internationella golfkändisen när han tävlade i USA där han kallades The King of Golf. Han spelade mer än 80 matcher i USA och vann bland annat US Open. 20 år senare, vid 50 års ålder, blev han tvåa i US Open. 

Under sin karriär vann Vardon 62 golfturneringar. Han utvecklade ett grepp som bär hans namn, Vardongreppet, och som idag används av 90% av alla golfspelare. Efter karriären blev Vardon banarkitekt och har ritat många banor i Storbritannien. Efter segern i The Open 1903 fick han tuberkulos men trots sin dåliga hälsa fortsatte han att träna och tävla och skrev instruktions- och inspirationsböcker om golf. Efter sin död instiftade PGA of America Vardon Trophy som är priset till den spelare på USA-touren med den lägsta genomsnittsscoren under året.

Harry Vardon är medlem i World Golf Hall of Fame. Hans mest prestigefyllda medaljer finns att beskåda på Jersey Museum och i historieböckerna betraktas han som en av de största golfspelarna.

Majorsegrar
US Open: 1900
The Open Championship: 1896, 1898, 1899, 1903, 1911, 1914

På film
Harry Vardon är en av huvudkaraktärerna i filmen The Greatest Game Ever Played från 2009. I filmen gestaltas Vardon av Stephen Dillane.

Externa länkar
Harry Vardon på About.com

Golfspelare från Jersey
Födda 1870
Avlidna 1937
Män