kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fantômas (musikalbum)

Fantômas (också känd som Amenaza al mundo efter texten på skivomslaget), är den amerikanska musikgruppen Fantômas debutalbum, släppt den 26 april 1999 av skivbolaget Ipecac.

Låtförteckning
"Book 1: Page 1" – 1:33
"Book 1: Page 2" – 1:38
"Book 1: Page 3" – 1:08
"Book 1: Page 4" – 4:22
"Book 1: Page 5" – 0:45
"Book 1: Page 6" – 1:11
"Book 1: Page 7" – 0:54
"Book 1: Page 8" – 1:01
"Book 1: Page 9" – 0:47
"Book 1: Page 10" – 1:20
"Book 1: Page 11" – 0:53
"Book 1: Page 12" – 1:58
Utan titel – 0:03
"Book 1: Page 14" – 2:11
"Book 1: Page 15" – 2:13
"Book 1: Page 16" – 0:57
"Book 1: Page 17" – 0:50
"Book 1: Page 18" – 5:06
"Book 1: Page 19" – 1:21
"Book 1: Page 20" – 0:29
"Book 1: Page 21" – 0:38
"Book 1: Page 22" – 2:11
"Book 1: Page 23" – 0:56
"Book 1: Page 24" – 0:52
"Book 1: Page 25" – 0:52
"Book 1: Page 26" – 1:15
"Book 1: Page 27" – 1:37
"Book 1: Page 28" – 1:35
"Book 1: Page 29" – 1:11
"Book 1: Page 30" – 0:33

Alla låtar skrivna av Mike Patton

Medverkande
Fantômas
Mike Patton – sång, sampling
Dave Lombardo – trummor
Buzz Osborne – gitarr
Trevor Dunn – basgitarr

Produktion
Mike Patton – producent, omslagskonst
Billy Anderson, Gummo – Ljudtekniker
Different Fur, Adam Muñoz – mixning
George Horn – mastering
Zuccatosa, John Yates – omslagskonst
Greg Werckman – management

Referenser

Externa länkar 
Chronicles of Chaos: Fantômas

Album av Fantômas
Amerikanska debutalbum
Musikalbum 1999
Dvärgstjärna

En dvärgstjärna eller dvärg är en stjärna som befinner sig i en speciell fas av sin livscykel. I stjärnans centrum pågår kärnreaktioner där väte omvandlas till helium. Detta är den längsta fasen i stjärnornas livscykel. Mer än tre fjärdedelar av alla stjärnor är dvärgar. Tidigare användes till exempel begreppet gul dvärg för solen, men detta är inte längre i bruk.

Termen ”dvärg” uppstod ursprungligen 1906 då den danske astronomen Ejnar Hertzsprung noterade att de rödaste stjärnorna som klassificerades som K och M i Harvard-systemet kunde delas in i två olika grupper. De lyser antingen mycket starkare än solen, eller mycket svagare. För att skilja dessa grupper kallade han dem "jätte"- och "dvärg"-stjärnor, där dvärgstjärnorna är svagare och jättestjärnorna är ljusare än solen. De flesta stjärnor klassificeras för närvarande under Morgan–Keenan systemet med bokstäverna O, B, A, F, G, K och M, en sekvens från de hetaste: typ O, till den svalaste: typ M. 

Omfattningen av termen "dvärg" utvidgades senare till att inkludera följande:

Dvärgstjärna står i allmänhet för någon huvudseriestjärna, en stjärna av klass V: huvudseriestjärnor (dvärgar). Exempel: Achernar (B6 Vep)  

 Röda dvärgar är huvudseriestjärnor med liten massa.  
 Gula dvärgar är huvudseriestjärnor med massa som är jämförbara med solens.
 Orange dvärgar är huvudseriestjärnor av K-typ.
 En blå dvärg tillhör en hypotetisk klass av stjärnor med mycket liten massa, som ökar temperaturen när de är nära slutet av deras livstid i huvudserien. 
 En vit dvärg är en stjärna som består av joniserad materia, som är det sista steget i utvecklingen av stjärnor, som inte är tillräckligt stora för att kollapsa i en neutronstjärna eller ett svart hål - massa mindre än ungefär 9 solmassor.
 En svart dvärg är en vit dvärg som har kylts tillräckligt för att inte längre kunna sända ut något synligt ljus.
 En brun dvärg är ett substellärt objekt som inte är tillräckligt stort för att kunna starta fusion av väte till helium, men fortfarande tillräckligt massiv för att fusionera deuterium - mindre än omkring 0,08 solmassor och mer än cirka 13 Jupiter-massor.

Referenser

Noter

Stjärntyper
GV-stjärna

En GV-stjärna är en stjärna i huvudserien, av luminositetsklass V, med en massa av 0,84 till 1,15 M☉ och en yttemperatur på 5 300 till 6 000 K. Solen är en sådan stjärna. Gul dvärg är en äldre, något oegentlig benämning, med tanke på att 90% av stjärnorna i Vintergatan är svagare än dem.

Färgen hos GV-stjärnor kan skifta från orange över gult till vitt. GV-stjärnor ligger ungefär i mitten av det möjliga massintervallet för en stjärna, det vill säga på huvudserien eller under denna i HR-diagrammet.

Referenser

Externa länkar

Stjärntyper
Black Lizard

Black Lizard (originaltitel: Kurotokage) är en japansk parodisk dramafilm från 1968. Den är regisserad av Kinji Fukasaku.

Handling
Den kvinnliga juveltjuven Black Lizard försöker kidnappa Sanaye, en dotter till en rik juvelare, i ett försök att själva juvelarens diamant Egyptens Stjärna. För att förstöra Black Lizards planer hyr juvelaren in Japans bästa detektiv, Akechi.

Rollista (i urval)
Akihiro Miwa - Black Lizard
Isao Kimura - Detektiv Akechi
Kikko Matsuoka - Sanaye
Junya Usami - Shobei Iwasa
Yusuke Kawazu - Junichi Amamiya
Kô Nishimura - Privatdetektiv Keiji Matoba

Externa länkar

Filmer 1968
Japanska komedifilmer
Filmer i regi av Kinji Fukasaku
WP:Projekt Japan
Nanni Moretti

Giovanni "Nanni" Moretti, född 19 augusti 1953 i Brunico, är en italiensk filmskapare och skådespelare. Han är internationellt känd bland annat för filmerna Caro diario (Kära dagbok) och La stanza del figlio (Ett rum i våra hjärtan). I sin ungdom spelade Moretti vattenpolo för Lazio.

Efter stort hemlighetsmakeri hade 2006 hans satirfilm Kajmanen (Il Caimano) premiär. Filmen handlar om Italiens tidigare president Silvio Berlusconi och premiären kom precis innan det italienska valet. Moretti har tidigare varit aktiv i vänsterrörelsen och bland annat hjälpt till att organisera protester mot Silvio Berlusconis högerregering.

2012 ledde han juryn vid Filmfestivalen i Cannes.

Filmografi i urval 
 (skådespelare)
 (regissör, manusförfattare, skådespelare, producent)
 (regissör, manusförfattare, skådespelare, producent)
 (regissör, manusförfattare, skådespelare, producent)
 (regissör, manusförfattare, producent)
 (manusförfattare, skådespelare)
 (regissör, manusförfattare, skådespelare, producent)
 (regissör, manusförfattare, skådespelare, producent)

Referenser

Externa länkar

Italienska filmproducenter
Italienska filmregissörer
Italienska skådespelare under 1900-talet
Italienska manusförfattare
Italienska vattenpolospelare
Födda 1953
Levande personer
Män
Italienska skådespelare under 2000-talet
Personer från provinsen Sydtyrolen
Lars Stenbäck

Lars Jacob Stenbäck, född 26 oktober 1811 i Kuortane, död 21 april 1870 i Storkyro, var en finländsk skolman, präst och skald.

Biografi
Stenbäck blev student 1827 vid Katedralskolan i Åbo och vistades efter några år i Helsingfors 1830–1832 i Uppsala för att studera estetik och konsthistoria. Efter återkomsten till Helsingfors blev han och några andra studenter 1834 på grund av en konflikt med universitetsmyndigheterna relegerade från universitetet på ett halvt år. Denna tid tillbringade Stenbäck i Vörå, där hans far var kyrkoherde. Han genomgick en religiös väckelse och var en ivrig pietist då han återupptog sina studier. Vid det laget hade han redan etablerat sig som diktare, bland annat med Vandringsminnen, några dikter från tiden i Uppsala. Han blev filosofie kandidat 1837, filosofie magister 1840, teologie kandidat 1843 och teologie licentiat 1845.

Den pietistiska livsförnekelsen ledde småningom till att Stenbäck nästan helt tystnade som skald, eftersom han på grund av sin religiösa övertygelse (som även förde honom in i en skarp polemik med Johan Ludvig Runeberg) betraktade poesin som religionens fiende. Han redigerade 1839–1841 Evangeliskt Veckoblad, ett organ som försvarade pietismen och kritiserade rationalismen; tidningen förbjöds 1841 av myndigheterna. 

Sin pedagogiska karriär inledde Stenbäck 1846 som rektor för högre elementarskolan i Vasa, där han blev mycket uppskattad. År 1855 flyttade Stenbäck till Helsingfors för att överta professuren i pedagogik, som han emellertid redan följande år lämnade av hälsoskäl. Han tillträdde nu kyrkoherdetjänsten i Storkyro, där han, alltmer bruten av sin sjukdom (tuberkulos), stannade till sin död. I de stridigheter som flammade upp bland pietisterna tog Stenbäck inte del; tvärtom närmade han sig mot slutet av sitt liv Johann Tobias Becks biblicism. 

Lyrikern Stenbäck var en formens mästare; han tål en jämförelse med sin samtids litterära storheter. Som helhet betraktad utmärks hans diktning av en stark kontrast mellan nattsvart mörker och strålande ljus, något som avspeglar den svåra inre kamp han hade att genomkämpa. Stenbäck utsågs 1853 till ledamot av psalmbokskommittén och deltog med stor iver i dess arbete. Han utgav 1866 ett eget psalmboksförslag. Hans Dikter utkom i tre upplagor (1840, 1850 och 1868).

Psalmer
Den natten, då jag förråddes
För Jesu milda ögon
Guds barn jag är översatt 
När den arma jordens tid förgår 
O vad salighet Gud vill skänka översatt

Bibliografi

Källor

Noter

Externa länkar 

 

Personer från Kuortane
Födda 1811
Avlidna 1870
Finländska psalmförfattare
Finländska pedagoger
Finländska professorer
Personligheter inom pietismen
Finländska präster
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Finlandssvenska poeter
John Sundberg

John Sundberg, född 1891 död 1963, var en finlandssvensk kompositör.

Biografi 
John Sundberg var verksam som kyrkomusiker i Norra svenska församlingen i Helsingfors.

Han anlitades som musikalisk expert av psalmbokskommitténs ordförande kyrkoherde E .B. Holmsten angående ändringar i psalmboken, då psalmbokstilläget 1928 uppfattades som en halvmesyr. Vid 1943 års kyrkomöte där texterna godkändes beslöt man om vem som skulle förse texterna med melodier. I den koralkommitté som tillsattes representerade dock endast John Sundberg praktisk kyrkomusikalisk erfarenhet. Koralkommittén hade sitt arbete färdigt till 1948 års kyrkomöte och melodierna till 1943 års psalmbok kunde godkännas. Att arbetet utfördes i så pass rask takt berodde på att man redan 1942 gjorde ett grundligt arbete och utgav en notbilaga till psalmboksförslaget. 

Sundberg utgav den fyrstämmiga koralboken till 1943 års psalmbok. Han har bland annat komponerat melodin till psalmen När den arma jordens tid förgår.

Bibliografi

Referenser 

Finländska koralkompositörer
Finlandssvenska kompositörer
Män
Födda 1891
Avlidna 1963
Finlandssvenska musiker
Japansk trana

Japansk trana (Grus japonensis) är en utrotningshotad östasiatisk art i familjen tranor.

Utseende och läten 
 
Japansk trana är en mycket stor och huvudsakligen vit trana. Dess kroppslängd uppmäts till 150 centimeter. Den är röd på hjässan och svart på ansikte och hals, men med en vit fläck från bakom ögat till huvudets baksida. I flykten syns att handpennorna är vita men armpennor och tertialer svarta. Liknande snötranan och trumpetartranan har svarta handpennor och vita halsar, medan svarthalsad trana har grå kropp. Lätena är ljusare och genomträngande.

Utbredning och systematik 
Arten häckar i Sibirien och Mongoliet samt på ön Hokkaido i Japan. Vintertid flyttar den till östra Kina och Korea, medan den japanska populationen är stannfågel. Tillfälligt har den påträffats i Taiwan.

Japansk trana är systerart till en grupp bestående av de asiatiska arterna munktrana och svarthalsad trana, amerikanska trumpetartranan och den i Europa förekommande tranan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
I Ryssland och Kina häckar den i våtmarker med gräs, vass eller säv. Vintertid och under flyttningen påträffas den i tidvattensslätter, saltträsk, vid floder, översvämmade gräsmarker och saliner.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar (VU). På relativt kort tid har arten minskat kraftigt i antal. Även om beståndet på Japan har vuxit till sig väsentligt de senaste årtiondena och är numera stabilt har populationen på det asiatiska fastlandet fortsatt att minska. Det totala beståndet är fortfarande också litet, bestående av 
mellan 2000 och 2650 vuxna individer.

Källor

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tranor
Fåglar i palearktiska regionen
WP:Projekt Japan
WP:Projekt Kina
Johan Michael Lindblad

Johan Michaël Lindblad, född 15 maj 1817 i Karlstorps socken, Småland, död 14 december 1893 i Hörby församling, var en svensk präst. 

Lindblad tog en teologisk examen vid Uppsala universitet 1840, prästvigdes samma år och blev 1848 kyrkoherde i Öveds socken, Skåne samt 1870 kontraktsprost. Själv renlärig statskyrkopräst hade Lindblad ändå förståelse för tidens religiösa väckelse- och lekmannarörelser och ägnade särskilt nykterhetsarbetet ett varmt intresse. Han utgav predikosamlingar, uppbyggelseskrifter på vers och prosa samt redigerade flera religiösa tidskrifter och kalendrar.

1861 gav han ut reseskildringen Minnen från Schweiz.

Han var även verksam som översättare, framför allt av Hans Adolph Brorsons psalmer.

Originalpsalmer
En ängel osedd ned till jorden svävar
Här kommer en främling från fjärran ort 
I fjärran mörka länder
O Jesus kärleksrike
På öde heden stod en halvbränd ros

Översättningar
Den skönaste ros har jag funnit
Till Betlehem mitt hjärta
Upp, alla verk som Gud har gjort 
Vad det blir gott att landa

Källor

Externa länkar

Svenska präster under 1800-talet
Personer i Svenska kyrkan
Svenska psalmförfattare
Personer från Karlstorps socken
Födda 1817
Avlidna 1893
Män
Stortorget, Malmö

Stortorget är ett torg beläget i Malmö. Det började anläggas 1538 i samband med nedrivandet av Heligandsklostret, som med sin kyrkogård upptog omkring 70 procent av det blivande torgets yta. I en notis omtalas platsen 1542 som "thet ny torg". Det ståtliga rådhuset, Nordens vid den tiden största i sitt slag, beläget utmed torgets östra sida kunde tas i bruk 1547.

Vid Stortorget ligger bland annat landshövdingeresidenset, Malmö rådhus, Kockska huset, Hotell Kramer, och Apoteket Lejonet. Mitt på torget står en ryttarstaty av kung Karl X Gustav, skulpterad av John Börjeson och tillkommen i samband med Slöjd- och Industriutställningen i Malmö 1896. Initiativtagare till statyn var framför allt tidningsmannen och politikern Carl Herslow samt historieprofessorn Martin Weibull. 

Stortorget har historiskt varit Malmös mest centrala torg, men genom spårvägens elektrifiering övertogs denna roll alltmer av Gustav Adolfs torg. Stortorget trafikerades av hästspårvagnar år 1887–1907, hästomnibussar åren 1898–1907 och elektriska spårvagnar åren 1906–1957.

Just sydväst om Stortorget ligger Lilla torg, och cirka 250 m rakt söderut (längs Södergatan) ligger Gustav Adolfs torg.

Som kuriosa kan nämnas att meridianen 13° ostlig längd går genom Stortorget vilket innebär att dess medelsoltid är exakt (om man står på rätt plats) åtta minuter efter centraleuropeisk tid (det vill säga svensk normaltid).

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Torg i Malmö
Malmö Centrum
The Director's Cut

The Director's Cut är ett musikalbum av den amerikanska musikgruppen Fantômas. Albumet är ett konceptalbum som innehåller olika covers på filmmusik och utgavs juni 2001 av skivbolaget Ipecac Recordings.

Låtförteckning
"The Godfather" (Nino Rota-cover) – 2:46
"Der Golem" (Karl Ernst Sasse-cover) – 2:38
"Experiment in Terror" (Henry Mancini-covier) – 2:40
"One Step Beyond" (Harry Lubin-cover) – 2:58
"Night of the Hunter (Remix)" (Walter Schumann-cover) – 0:58
"Cape Fear" (Bernard Herrmann-cover) – 1:48
"Rosemarys Baby" (Krzysztof Komeda-cover) – 3:20
"The Devil Rides Out (Remix)" (James Bernard-cover) – 1:38
"Spider Baby" (Ronald Stein-cover) – 2:26
"The Omen (Ave Satani)" (Jerry Goldsmith-cover) – 1:49
"Henry: Portrait of a Serial Killer" (Robert McNaughton-cover) –  3:08
"Vendetta" (John Barry-cover) – 1:59
Utan titel – 0:04
"Investigation of a Citizen Above Suspicion" (Ennio Morricone-cover) – 4:00
"Twin Peaks: Fire Walk with Me" (Angelo Badalamenti-cover) – 3:28
"Charade" (Henry Mancini-cover) – 3:04

Medverkande
Fantômas
Mike Patton – sång, keyboard, melodika, arrangering
Dave Lombardo – trummor
Buzz Osborne – gitarr
Trevor Dunn – basgitarr

Produktion
Mike Patton – producent, omslagskonst
S. Husky Höskul – ljudtekniker
Magnum D.I., Toji-Division, Desmond Shea, DJ Klinger and Radar – assisterande ljudtekniker
George Horn – mastering
Martin Kvamme – omslagskonst
Kai Myhre – foto

Referenser

Externa länkar 
Låttexter på DarkLyrics

Album av Fantômas
Musikalbum 2001
Amerikanska konceptalbum
Min själ, upp att lovsjunga Herren

Min själ, upp att lovsjunga Herren är en psalm av Frans Patrik Ohldin från 1893. Den är en parafras över 103:e psalmen i Psaltaren och består av sex strofer med omkväde. Den bearbetades något 1985 för sångboken Lova Herren 1988.Texten finns på http://www.fullbordat.nu/?id=2&songID=14&songbookID=1&year=2006&week=4

Publicerad som
Nr 170 i Svensk söndagsskolsångbok 1929 under rubriken "Böne- och lovsånger".
Nr 73 i Sionstoner 1935 under rubriken "Guds lov".
Nr 14 i Lova Herren 1988 under rubriken "Guds lov".

Svenska psalmer
Parafraser
Frans Patrik Ohldin

Frans Patrik Ohldin, född 1864, död 1906. Fabriksförman i Göteborg, organist och sångboksutgivare.

Sånger av Ohldin
Min själ, upp att lovsjunga Herren i Svenska Missionsförbundets sångbok 1920, Svensk söndagsskolsångbok 1929 och Lova Herren 1988

Svenska psalmförfattare
Födda 1864
Avlidna 1906
Män
Dock inte

Dock inte (alt. Dock aldrig eller Jag har aldrig) är ett dryckesspel som kan spelas av två personer eller fler.

Regler 
Alla spelare ska sitta vid ett bord med varsitt ölglas eller annan alkoholbaserad dryck. En av spelarna börjar med att säga "Jag har dock inte..." följt av en fråga som ställs till alla vid spelarna vid bordet. Till exempel "Jag har dock inte kastat en sten på någons fönster.". De spelare vid bordet som har kastat en sten på någons fönster skall dricka. Sen går turen över till nästa spelare som ska fråga. Spelaren kan fråga vad som helst, vilket kan vara roligt att få reda på de mest intima hemligheterna om någon.

Se även
  Sanning eller konsekvens

Dryckesspel
Vallsundet

Vallsundet är ett sund i Storsjön mellan Frösön och fastlandet i söder (Annersia). Tidigare gick här en färja mellan Frösön och fastlandet. 1998 byggdes Vallsundsbron och numera är färjelinjen nedlagd.

Östersunds kommuns geografi
Sheffield Castle

Sheffield Castle var en borg i Sheffield, England, uppförd där floderna Sheaf och Don flyter samman. Det är möjligt att ett anglo-saxiskt långhus legat där tidigare och dominerat staden. 

Det första Sheffield Castle var en borg i trä, uppförd åt William de Lovetot i början av 1100-talet. Den förstördes under det Andra baronkriget, 1266, tillsammans med resten av staden och ersattes av en större borg i sten 1270.

Under 1500-talet byggde earlen av Shrewsbury ett alternativt residens, Sheffield Manor.  Borgen skadades kraftigt under det Engelska inbördeskriget och stora delar revs 1648. 

De sista ruinerna är bevarade vid stadens Castle Market och öppna för allmänheten.

Källor

Byggnader och anläggningar i South Yorkshire
Sheffield
Borg- och slottsruiner i England
Millennium Monsterwork 2000

Millennium Monsterwork 2000 är ett musikalbum av Fantômas och Melvins som släpptes 2002 på skivbolaget Ipecac. Albumet spelades in under en konsert på "Slim's", San Francisco, Kalifornien nyårsafton, år 2000.

Låtförteckning
 "Good Morning Slaves" ("Page 27", Patton) – 1:47
 "Night Goat" (Melvins) – 5:07
 "The Omen (Ave Satani)" (Jerry Goldsmith) – 1:58
 "Cholo Charlie" ("Page 3", Patton) – 1:03
 "White Men Are The Vermin Of The Earth" – 1:01
 "Terpulative Guns & Drugs" ("Page 28", Patton) – 2:45
 "Ol' Black Stooges" (Crover/Osborne) – 2:34
 "Ripping Chicken Meat" ("Page 1", Patton) – 1:51
 "The Bit" (Crover) – 5:55
 "Musthing With The Phunts" ("Page 29", Patton) – 1:00
 "Me And The Flamer" ("Page 14", Patton) – 4:03
 "She's A Puker" ("Page 6", Patton) – 1:08
 "The Turkey Doctor" ("Page 10", Patton) – 1:05
 "Hooch" (Melvins) – 1:21
 "Mombius Hibachi" (Melvins) – 1:30
 "Liquorton Gooksburg" ("Page 23", Patton) – 0:46
 "Skin Horse" (Osborne) – 3:35
 "Cape Fear" (Bernard Herrmann) – 1:51

Medverkande
Musiker (Fantômas/Melvins)
Trevor Dunn – basgitarr
King Buzzo – gitarr, sång
Dave Lombardo – trummor
Mike Patton – sång, sampling, elektronik
Dale Crover – trummor, sång
Kevin Rutmanis – basgitarr
Dave Stone – gitarr, elektronik

Produktion
Vincent De Franco – producent, ljudtekniker
Vinny Palese – ljudtekniker (live)
John Goldon – mastering
Randy Hawkins – ljud (live)
Mackie Osborne – omslagskonst

Referenser

Externa länkar 
Pitchfork: Monsterwork (as Fantômas Melvins Big Band) (arkiverad)

Album av Fantômas
Musikalbum 2002
Itōprocess

En Itōprocess är en stokastisk process, , vars element kan framställas som en summa av en 'vanlig integral' och en stokastisk integral:

En sådan framställning kallas för en stokastisk differentialekvation, och den brukar skrivas mer kortfattat på följande sätt:

De stokastiska processerna  och  skall vara sådana att integralerna ovan existerar, vilket de gör om

Vidare skall processernas värden vid varje tidpunkt endast bero på de tidigare värden som Wienerprocessen W antagit; värdena  och  skall vara funktioner av värdena , där tiderna u ligger före tidpunkten s:

Man säger att processerna a och b är anpassade till den filtration som Wienerprocessen genererar:

Processen är uppkallad efter den japanske matematikern Kiyoshi Itō.

Se även
Stokastisk integral
Itos formel (eller Itos lemma), ett mycket viktigt resultat nära knutet till begreppet Itōprocess

Källor
B. Øksendal, Stochastic differential equations: An introduction with applications, Fifth edition, (2000), Springer Verlag;
T. Björk, Arbitrage theory in continuous time, (1998), Oxford University Press;
I. Karatzas och S.E. Shreve, Brownian motion and Stochastic calculus, Second edition, (1991), Springer Verlag

Sannolikhetsteori
Stokastiska processer
Ellen Keys Strand

Strand är ett före detta privat hem tillhörigt författaren Ellen Key, som blivit ett personmuseum över henne, vanligen känt som Ellen Keys Strand. Strand ligger på sydsluttningen av Omberg invid Vättern, i Alvastra, Ödeshögs kommun, Östergötland.

Beskrivning 
Huset byggdes 1910-1912 enligt Yngve Rasmussens ritningar. Interiören har bevarats i ursprungligt skick i syfte att vara ett personmuseum över Ellen Key. Stiftelsen "Strands vilohem för kroppsarbetande kvinnor", bildades 1914 och skulle aktiveras sex månader efter Ellen Keys död (i praktiken den 2 april 1927). Till stiftelsen skänkte hon sitt hem Strand samt 70 000 kronor, vilket utökades med 55 000 kronor, som insamlats till hennes 70-årsdag av vänner. Vilohemmet var öppet mellan 1 maj och 30 september för kroppsarbetande kvinnor, mestadels hemmahörande i Stockholm, vilka fyllt 25 år och "har kultur nog att vårda och värdera Strand". Företräde gavs medlemmarna i Tolfterna som bildades av Ellen Key 1892 för att sammanföra kvinnor ur olika yrken och klasser. Sommarhemmet upphörde senare.

Inredningen på Strand är i stor utsträckning från Keys föräldrars gård samt från mor- och farföräldrarnas hem. De flesta konstverk är gåvor direkt från konstnärerna. Här finns verk av bland andra prins Eugen, Richard Berg, Karl Nordström, Carl Larsson och Anders Zorn. Ett porträtt av Ellen Key, målat av Richard Berg, inköptes 1960 av Strandstiftelsen för donationsmedel. På Strand finns också Keys omfattande boksamling av modern skönlitteratur. Den består till stor del av dedikationsexemplar från författarna.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
 
 
 , Svenska Dagbladets årsbok : 1927, red. Erik Rudberg & Edvin Hellblom, Stockholm 1928, s. 13.

Externa länkar

Författarmuseer i Sverige
Museer i Östergötlands län
Byggnader och anläggningar i Vadstena kommun
Byggnadsminnen i Östergötlands län
Arbetslivsmuseer i Sverige
Herr och fru Mommesen på skogsutflykt

Herr och fru Mommesen på skogsutflykt är en svensk film från 1911.

Om filmen
Filmen premiärvisades 7 december 1911 på Folkets Hus-biografen i Helsingborg. Filmen spelades in i Malmö.

Roller
Oscar Stribolt - herr Mommesen 
Kate Fabian - fru Mommesen

Externa länkar

Svenska filmer 1911
Svenska dramafilmer
Svenska kortfilmer
Svenska stumfilmer
Kortfilmer 1911