kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vera Drake

Vera Drake är en brittisk-fransk-nyzeeländsk film från 2004 i regi av Mike Leigh.

Handling 
Vera Drake (Imelda Staunton) är en kvinna av många betraktad som omtänksam och mycket vänlig. Drake hjälper dem som är i behov av hjälp och det är inte få i efterkrigstidens England. De knappa resurser som hon trots allt har är till gagn för många inte minst hennes egen familj som hon med kärlek och omsorg tar hand om. I Vera Drakes tillvaro finns det dock en häpnadsväckande hemlighet.

Om filmen 
Filmen har belönats med flera fina priser.
 2004 European Film Awards 2004:  Bästa europeiska kvinnliga skådespelare - Imelda Staunton och nominerad för bästa film.
 2004 Filmfestivalen i Venedig: Vinnare av Guldlejonet: bästa film och bästa kvinnliga skådespelare - Imelda Staunton. 
 2004 British Independent Film Awards: Belönades med bästa kvinnliga skådespelare och nominerades för bland annat bästa film, bästa regi - Mike Leigh.
 2005 Oscar: Imelda Staunton är nominerad till en Oscar för sin roll som Vera Drake dessutom är filmen nominerad inom kategorin bästa regi och bästa originalmanus.
 2005 Golden Globe: Nominerad för "bästa prestation av kvinnlig filmskådespelare inom kategorin drama.   
 2005 BAFTA: Bästa regissör, bästa kvinnliga skådespelare och bästa kollektionsdesign.

Tagline 
 Wife. Mother. Criminal.

Rollista (i urval) 
 Imelda Staunton - Vera Drake
 Richard Graham - George
 Eddie Marsan - Reg
 Anna Keaveney - Nellie
 Alex Kelly - Ethel Drake, Veras dotter
 Daniel Mays - Sid Drake, Veras son
 Philip Davis - Stan Drake, Veras man
 Lesley Manville - Mrs Wells
 Sally Hawkins - Susan Wells
 Simon Chandler - Mr Wells
 Sam Troughton - David
 Marion Bailey - Mrs Fowler
 Sandra Voe - Veras mor
 Chris O'Dowd - Sids kund
 Adrian Scarborough - Frank Drake, Stans bror
 Heather Craney - Joyce Drake, Franks fru
 Jim Broadbent - domare
 Lesley Sharp - Jessie Barnes

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats

Filmer 2004
Brittiska dramafilmer
Franska dramafilmer
Nyzeeländska dramafilmer
Filmer i regi av Mike Leigh
1950-talet på film
Johan Bergenstråhle (regissör)

Lars Johan Rudman Bergenstråhle, född 15 juli 1935 i Bromma, Stockholm, död 23 augusti 1995 i Stockholm, var en svensk regissör och manusförfattare.

Biografi
Johan Bergenstråhle startade sin teaterbana vid Studentteatern i Stockholm och gick även på Witzanskys teaterskola där han träffade skådespelerskan Axelle Axell och han var under några år från mitten av 1950-talet aktiv som skådespelare. Han samarbetade tidigt med regissören Lennart Kollberg och ingick till och från i dennes teatertrupp: Sällskapet gycklarne. Där spelade han bland annat, med framgång, i den danska komedin Kärlek utan strumpor av Johan Herman Wessel. 

Men det var regissör han ville bli och han slog igenom som teaterregissör på Lunds studentteater med Jungfruleken av Jean Genet och En skugga av Hjalmar Bergman och startade Öresundsteatern i Malmö. Där satte han bland annat upp Bellman ur vägen av Sven Christer Swahn och musikarrangemang av Ulf Björlin. Detta föranledde Frank Sundström att engagera Johan Bergenstråhle till Uppsala Stadsteater i början av 1960-talet. 

Sin karriär inom filmen inledde Bergenstråhle som kritiker 1958, och blev då mycket fascinerad av den franska nya vågen och regissörer som François Truffaut och Claude Chabrol. Han regisserade från 1960-talet och framåt ett antal filmer och TV-serier, av vilka Hallo Baby med hans dåvarande hustru Marie-Louise Ekman i huvudrollen blev den mest uppmärksammade biofilmen. 1973 tilldelades han en Guldbagge för bästa regi för Jag heter Stelios. Hans sista film blev Bryllupsfotografen 1994.

Från 1965 och fram till sin död var han också verksam vid Stockholms stadsteater där han regisserade ett 20-tal pjäser, bland annat Minns du den stad 1970, som han också gjorde en nyuppsättning av på samma teater 1991, samt Kärlek på Krim 1994.  

Han avled den 23 augusti 1995 och är gravsatt på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Familj 
Johan Bergenstråhle var 1958–1965 gift med Axelle Axell med vilken han fick sonen Joachim Bergenstråhle; 1971–1980 med Marie-Louise Ekman med vilken han fick två döttrar varav den äldsta är Johanna Bergenstråhle; och 1989-1995 med Agneta Lindeberg med vilken han fick två söner.

Teater

Regi (ej komplett)

Filmografi

Som skådespelare
1989 – Kvinnorna på taket

Regi (film och TV)
1965 – Nattcafé (TV)
1965 – Herr Dardanell och hans upptåg på landet (TV)
1966 – Hotet (TV) 
1966 – Skuggan av Mart (TV)
1967 – Onkel Vanja (TV)
1969 – Made in Sweden
1970 – Baltutlämningen, baserad på P O Enquists bok Legionärerna

1972 – Spöksonaten (TV) 
1974 – Gustav III (TV)
1976 – Hallo Baby  
 
1980 – Ett drömspel (TV) 
1985 – August Strindberg ett liv (TV)
1994 – Bryllupsfotografen

Filmmanus
1967 – Onkel Vanja (TV) 
1969 – Made in Sweden
1970 – Baltutlämningen
1972 – Jag heter Stelios 
1978 – Slumrande toner fjärran ur tiden  
1994 – Bryllupsfotografen

Källor

Externa länkar
 

Födda 1935
Avlidna 1995
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska filmregissörer
Brommabor
Män
Guldbaggen för bästa regi
Svenska teaterregissörer
Regissörer från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Gravsatta på Katarina kyrkogård
Johan
Svenska TV-regissörer
Disciplinnämnd

En disciplinnämnd är en kommitté inom en organisation eller myndighet, vars syfte är att bedöma och beivra regelbrott.

Disciplinnämnd vid högskola
Disciplinnämnd vid högskola regleras i Högskoleförordningen (1993:100) 10 kapitlet. Nämnden leds av rektor. Övriga ledamöter är en representant för lärarna, två för studenterna samt en lagfaren ledamot, dvs en nuvarande eller före detta ordinarie domare vid exempelvis tingsrätt.

Nämnden kan besluta om varning eller avstängning från studier i upp till sex månader. Vid avstängning kan studenten inte delta i undervisning eller examination, dessutom meddelas CSN att studierna avbrutits under den aktuella perioden. Nämndens beslut är offentliga men syns inte i betygsutdrag eller examensbevis.

En högskola kan också ha en disciplinnämnd för personal, så kallad personalansvarsnämnd.

Se även
Advokatsamfundets disciplinnämnd
Plagiat
Plagiatkontroll
Statens ansvarsnämnd
Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd, HSAN

 

Grupper inom en organisation
Skoldisciplin
Sveriges administration
Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning

Tillgänglighet är ett begrepp som används för att beskriva hur pass väl en verksamhet, plats eller lokal fungerar för människor med funktionsnedsättning. Detta innefattar lokalers fysiska beskaffenhet, tillgången till information och ett bra bemötande. Det finns krav på nybyggen både av offentliga byggnader, lokaler dit allmänheten har tillträde (exempelvis butiker och restauranger) och hyresbostäder att de ska kunna nås och användas av personer med funktionsnedsättningar.

Tillgänglighet på webben betecknar hur väl en webbplats fungerar för personer med funktionsnedsättning. Exempelvis använder personer med lässvårigheter, grava synskador eller som är blinda textwebbläsare med uppläsningsfunktion. För att dessa ska kunna ta del av en bild måste den ha en beskrivande text, en så kallad ALT-text.

Tillgänglighet på webben standardiseras i riktlinjerna Web Content Accessibility Guidelines (WCAG), som har tagits fram av WAI (Web Accessibility Initiative) inom W3C (World Wide Web Consortium). I Sverige har WCAG först tolkats av myndigheten Verva i Vägledningen för 24-timmarswebben. Denna reglerade hur statliga myndigheter ska arbeta med tillgänglighet och fungerar också om rekommendation för hur alla offentliga webbplatser ska se ut och fungera. Vägledningen har sedan ersatts av webbriktlinjer.se (webbriktlinjer för offentliga sektorn), ursprungligen framtagna av e-delegationen. Sedan 1 januari 2019 lagstadgas dessa av Förordning (2018:1938) om tillgänglighet till digital offentlig service, som utgör den svenska implementation av webbtillgänglighetsdirektivet inom EU. Ansvarig för webbriktlinjer.se, och tillsynsmyndighet för lagen, är DIGG. Dessa svenska riktlinjer och lagar hänvisar till standarden WCAG nivå AA. 

Marschen för tillgänglighet är en organisation som verkar för att otillgänglighet ska klassas som diskriminering av personer med funktionsnedsättning.

Ett slags anpassning av utomhusmiljön för att synskadade lättare ska kunna ta sig fram är taktila ledstråk.

I mars 2023 stämde DO en kommun i Östergötland för bristande tillgänglighet för en skolelev med funktionsnedsättning.

Referenser

Se även
Alternativ och kompletterande kommunikation
Bostadsanpassningsbidrag
Design för alla
Handikapphjälpmedel
Internationella symbolen för tillgänglighet
Konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning
Marschen för tillgänglighet
Servicehund

Externa länkar
 Diggs webbriktlinjer
 Web Content Accessibility Guidelines WCAG 2.0

Funktionsnedsättning
Filmmanuskript

Filmmanuskript, ofta förkortat till filmmanus eller bara manus, är det skriftliga underlag med repliker och scenanvisningar som utgör grunden för en spelfilm eller TV-film. Manuskript skrivs av en eller flera manusförfattare, ibland med hjälp av en dramaturg. I framförallt USA är det vanligast att manus skrivs i grupp där varje manusförfattare har sin egen roll, till exempel att skriva repliker.

När man ska göra en film börjar förberedelserna oftast med ett manus. Det är den text som beskriver vad som ska hända i filmen, vad skådespelarna ska säga och vad de ska göra. Typiskt improviseras få repliker fram under inspelningen och framförallt tillkommer sällan nya scener, då det är dyrt att engagera all personal.

Från idé till filmmanus 
Idén till en film presenteras (pitchas) för ett produktionsbolag, som beslutar om de vill satsa pengar på den. Beslutet grundar sig ofta på erfarenhet av vad publiken vill ha, men också på hur dyr idén antagligen kommer att bli som film.

Om idén blir antagen fortsätter manusförfattaren att utveckla idén så att den gradvis blir mer och mer komplex och innehållsrik. Emellanåt lämnas utkast in till ansvarig producent, som kommer med synpunkter och förändringsförslag, vilka författaren beaktar under sitt fortsatta arbete.

Hela den här processen kan ta cirka ett till två år. Under tiden pågår de andra förberedelserna: rollbesättning, finansiering, rekognosering efter inspelningsplatser (location-scouting), med mera.

När manuset till slut bedöms vara klart, börjar filminspelningen. Det är ovanligt att manusförfattaren är med på hela eller ens delar av inspelningen. Undantaget är fall då manusförfattaren också regisserar filmen. En sådan regissör kallas vanligen auteur.

Hur ett manus ser ut 

Förenklat innehåller ett manus tre element:

 dialog - det som skådespelarna säger,
 scenanvisningar - det som händer i scenen, och enkla beskrivningar av det, och
 scenangivelser - om scenen är inomhus eller utomhus, om det är dag, natt eller kväll, och vad platsen där scenen utspelar sig kallas.

Dessa element kan sedan placeras på olika sätt på pappret. Enligt vissa traditioner centreras dialogen, medan allt annat placeras till vänster. Enligt andra placeras all dialog i en spalt till höger, och allt annat till vänster – så kallat tvåspaltsmanus, vilket numera främst används inom televisionen, men som var vanligt förr även inom andra genrer. Överhuvudtaget brukar en ganska stor del av en manuskriptsida vara textlös.

Formatet är viktigt för att producenten lätt ska kunna avgöra hur lång filmen kommer att bli. I amerikanska filmmanuskript (American Screen Standard) brukar man till exempel räkna med ungefär en sida manus per filmad minut.

Referenser

Externa länkar 
 Drew's Script-o-rama

Manuskript
Manusförfattare
Filmtermer
Germanien

Germanien, latin Germania, var det namn som man i romerska riket använde för landområdet öster om Rhen och norr om Alperna, och som huvudsakligen beboddes av germaner, men även av balter, skyter samt keltiska och slaviska folkstammar. Var Germanien slutade och andra regioner tog vid var inte klart definierat. De olika folkslagen var delvis etniskt blandade. I söder slutade Germanien vid Alperna. Skandinavien, som beboddes av folk som talade germanska språk, räknas ibland också till Germanien. Germanerna talade urgermanska eller protogermanska som är ursprunget till dagens germanska språk. De centrala delarna av antikens Germanien motsvarar geografiskt ungefär det nutida Tyskland, ett land vars namn på många språk stammar tillbaka till antikens Germania eller Alemannia.

Germanien och germaner var romarnas benämning på området respektive folket i området, invånarna själva benämnde sig eller identifierade sig under antiken inte som "germaner". Germanien var heller ingen politisk enhet så till vida att det fanns en kung eller liknande som styrde över området utan Germanien var uppdelat i en mängd stamfolk. Dock kunde troligtvis flera stammar samarbeta inför yttre hot, exempelvis från romarriket.

Det antika Germanien har beskrivits av Julius Caesar där han beskriver germanerna som barbarer. Den mest detaljerade antika beskrivningen av Germanien är av den romerske författaren Tacitus år 98 i boken Germania. Tacitus beskriver Germaniens klimat och natur liksom de olika germanska folkstammarna. Även om boken inte kan sägas vara helt historiskt tillförlitlig i och med dess politiska budskap till sin samtid och i viss mån skönlitterära karaktär är den likväl historiskt viktig då den senare haft stor betydelse för inte minst tyskarnas självbild och framväxten av den nordeuropeiska nationalromantiken under 1800- och 1900-talen. I boken omnämns kortfattat en germansk folkstam, "Suiones", som av många anses liktydigt med "svear". Detta skulle vara första gången som svear omnämns i världshistorien.

Romarna delade geografiskt upp Germanien i tre delar: 
 Germania Magna eller Germania Libera, det stora eller fri Germanien, vilket avsåg de stora områden öster om Rhen som förblev fria utanför Romarriket.
 Germania Superior, romersk provins kring övre Rhen, ungefär motsvarande dagens Schweiz, Alsace och Baden-Württemberg.
 Germania Inferior, romersk provins kring nedre Rhen, motsvarande delar av dagens Belgien, Luxemburg, Nederländerna och Nordrhein-Westfalen.

Under kejsar Augustus försökte romarna militärt erövra Germanien öster om Rhen och infoga det i det romerska provinssystemet. Romersk militär nådde ända fram till floden Elbe, men Germanien förblev endast delvis pacificerat. Det romerska nederlaget vid slaget vid Teutoburgerskogen år 9 e. Kr innebar att romarna gav upp ambitionen att helt erövra Germanien varvid Rhen förblev en etnisk och kulturell gräns mellan romerskt och germanskt.

Se även 
 Germaner
 Germanska språk

Referenser

Noter 

Germaner
Svinstian

Svinstian (originaltitel: Porcile) är en italiensk-fransk dramafilm från 1969 i regi av Pier Paolo Pasolini.

Rollista i urval 
Pierre Clémenti - ung kannibal
Jean-Pierre Léaud - Julian Klotz
Alberto Lionello - Mr. Klotz
Ugo Tognazzi - Herdhitze
Anne Wiazemsky - Ida
Margarita Lozano - Madame Klotz
Marco Ferreri - Hans Guenther
Franco Citti - Cannibal
Ninetto Davoli - Maracchione

Källor 

Porcile

Noter 

Italienska filmer 1969
Filmer i regi av Pier Paolo Pasolini
Franska dramafilmer
Italienska dramafilmer
Italienskspråkiga filmer
Rico Rönnbäck

Rickard Nils Gösta Rönnbäck, känd som Rico Rönnbäck, född 18 juli 1946 i Sankt Görans församling i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Utbildning och arbetsliv 
Rönnbäck utbildade sig först till byggnadsingenjör. Han bytte emellertid karriär och studerade vid Statens scenskola i Stockholm 1974-1977. Han engagerades 1977-1978 vid Göteborgs Stadsteater, Skånska Teatern och 1978-1982 vid Dramaten. 

År 1993 bildade han Stiftelsen Shakespeare '91, som bland annat drev utbildningsverksamhet för kriminellt belastade ungdomar inom ramen för Fryshuset men även för elever vid andra skolor i Sverige. Han medverkade 2007 som en fiktiv version av sig själv i tv-serien Hej rymden!.

Filmografi

 (röst)

 (röst)
 (röst)
 (röst)
 (röst)

 (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
Agentbolaget – Rico Rönnbäck

Födda 1946
Svenska skådespelare
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Svinstia

En svinstia är ett avgränsat boende för grisar/svin, vanligen i en ladugård. Svinstior kan även vara belägna i andra uthus på bondgården än i ladugården.

Svinstia kan även syfta på en smutsig eller ostädad miljö i allmänhet.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

Jordbruksbyggnader
Tamsvin
Homograf

Homografer är två eller flera ord som stavas likadant men som kan uttalas olika (se exempel i tabellen nedan; för fler exempel se Lista över svenska homografer). De har oftast även olika betydelser.

Avstavningshomografer är en undergrupp homografer som också är sammansatta ord, där betydelsen beror på var ordgränserna läses.

Exempel från andra språk
Nedan listas några exempel på några olika språk som normalt använder latinska alfabetet.

Se även
Lista över svenska homografer
Homofon
Homonym

Referenser
Noter

Tryckta källor
 Fält, Erik. (2008). Känsla för svenska : råd och hjälp för tal och skrift.  Uppsala: Scripta textproduktion.
 Gyllenbok, Jan. (2015). Ord till tusen - inspirationsbok i ordkunskap, ordbildning och ordanvändning i det svenska språket. 4:e uppl. Lomma: ICD Publ., s. 479-483.
 Lindberg, Ebba. (1998). När "voro" blev "var": så skapades den moderna svenskan. Stockholm: Norstedts.
 Sjögren, Peter A. (1979). Termer i allmän språkvetenskap: ett systematiskt lexikon. Stockholm: Akademilitteratur.

Lexikologi
Ortografi
Jonas Savimbi

Jonas Malheiro Savimbi, född 3 augusti 1934 i provinsen Bié, Angola, död 22 februari 2002 i provinsen Moxico, Angola, var en angolansk rebelledare och politiker. Han grundade och ledde "União Nacional para a Independência Total de Angola", UNITA (sv. Nationella unionen för Angolas fullständiga självständighet).

Biografi 
Efter utropandet av självständigheten den 11 november 1975 besegrades Savimbis och José Gilmore Holden Robertos trupper av det kommunistiska MPLA, vilket tvingade Savimbi att gå i exil i Zaire. Han startade sedan beväpnade paramilitära grupper med bas i norra Namibia (dåvarande Sydvästafrika som kontrollerades av Sydafrika). Dessa rebellgrupper satte igång ett långvarigt och blodigt inbördeskrig i Angola. UNITA erhöll finansiellt stöd och militär rådgivning från den dåvarande apartheidregimen i Sydafrika.

År 1991 godkände Savimbi en vapenvila med regeringspartiet MPLA. Efter UNITA:s angrepp mot 1992 års val, vilka förmodligen hade gett MPLA segern, återupptogs den väpnade konflikten som pågick ända fram till vapenvilans "officiella" sammanbrott 1994. Ett år senare erkände UNITA sitt nederlag och avslutade inbördeskriget. 1997 integrerades UNITA i en enad regering, men enbart för att året därpå bryta freden mellan MPLA och UNITA och återfalla i samma gamla tillstånd av gerillakrigföring.

Savimbi dödades i strider med regeringssidans styrkor 2002.

Födda 1934
Avlidna 2002
Angolanska politiker
Personer som stupat i strid
Män
Calle Flygare

Carl (Calle) Emil Anders Flygare, född 4 juli 1907 i Malmö, död 3 december 1972 i Katarina församling i Stockholm, var en svensk skådespelare och regissör. Han var ledare för teaterskolan som bär hans namn.
 
Efter att Flygare studerat teater vid elevskolan engagerades han av Gösta Ekman. Hans självkritik var hård och han bedömde sig själv som en medelmåttig skådespelare. År 1940 grundade han hemma i sin egen lägenhet Calle Flygare Teaterskola, där bland andra Inga Landgré, Willie Andréason, Harriet Andersson, Lars Ekborg och Mai Zetterling varit elever. 

Han var son till teaterkritikern Carl Flygare och skådespelerskan Ebba Flygare. Familjen är begravd på Norra begravningsplatsen.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Se även
Calle Flygare Teaterskola

Referenser

Externa länkar 

 Calle Flygares arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Svenska teaterregissörer
Födda 1907
Avlidna 1972
Män
Skådespelare från Malmö
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska teaterpedagoger
Vattenklöver

Vattenklöver, (Menyanthes trifoliata) är en växt som växer i vatten. Det är den enda arten i släktet vattenklövrar (Menyanthes), som tillhör familjen vattenklöverväxter.

Beskrivning
Vattenklövern blommar redan i slutet av maj eller början av juni med korta, upprätta klasar av egendomliga vackra blommor. Kronflikarna är invändigt snövita och tätt fransade av mjuka, vita hår. Befruktningsdelarna uppvisar den dimorfism (dubbelformighet), som kallas heterostyli (stiftolikhet), d.v.s. att hos vissa individer är ståndarna längre än pistillen, hos andra tvärtom. (En annan art med denna egenskap är gullviva, Primula veris.) En blomma är alltså "longistyl" eller "långstiftig" medan en annan är "brevistyl", med kort stift och långa ståndare. Man har hos vissa växter med liknande byggnad iakttagit att en befruktning mellan de ståndarknappar och märken som når motsvarande höjd är fördelaktig för fröproduktionen. Man har vid undersökning i mycket stark förstoring kunnat se skillnader i utseendet mellan pollen från lång ståndare och pollen från kort ståndare. Detta antyder en genetisk skillnad, som då är fördelaktig för den biologiska mångfalden.

Biotop
Vattenklöver kan bli dominerande i skogskärr och grunda åar och sjöar, med ganska stora bestånd. Den växer på strandbrädden av det öppna vattnet, ofta som ett brett bälte med bara denna växt mellan den fasta, torra marken och vattenkanten. Den sträcker sina vågräta, tjocka, fasta och sega stjälkar ut från stranden, dels i bottnen, dels flytande. På detta sätt kan vattendrag till slut fyllas och bli grunda av stjälkarnas täta flätverk. På landsidan blir beståndet däremot hämmat. På uppfyllda fuktställen och i småkärr som inte längre har öppet vatten påträffas endast små exemplar.

Habitat
Vattenklöver är utbredd över hela Norden och nästan hela Europa samt Asiens och Nordamerikas nordligare delar. 

I södra Norge når den upp till 1 150 m ö h; i Lule lappmark upp till 740 m ö h.

Utbredningskartor
Norden 
Norra halvklotet

Medicinsk användning
Menyanthes var tidigare en viktig medicinalväxt genom sina beska och magstärkande egenskaper. Bladen, Folium Menyanthis skulle helst insamlas under blomningstiden och torkas i skugga.

Nutida användning av vattenklöver är som stimulans av matsmältningen. Den ordineras även vid aptitlöshet, sura uppstötningar, förstoppning och väderspänningar. Använd växtdel är bladen.

Bygdemål

Källor

Externa länkar 
 Den virtuella floran

Vattenklöverväxter
Va Växtindex