Vera Nilsson (konstnär)

Vera Amalia Märta Nilsson, född 1 juni 1888 i Jönköping, död 13 maj 1979 i Stockholm, var en svensk målare och tecknare.

Uppväxt och studier
Vera Nilsson föddes som yngsta barnet till kronofogden Karl Nilsson (död 1912) och Ada Nilsson, född Sjögren (död 1929). Hon växte upp i Jönköping och sommartid i morföräldrarnas hus Lilla Nyborg i Borgholm, vilket hon senare övertog. Hon gick ut flickskola i Jönköping och utbildade sig därefter till teckningslärare vid Tekniska skolan i Stockholm 1906–1909 samt våren 1910 för Carl Wilhelmson på Valand i Göteborg. Under åren 1911–1912 studerade hon för bland annat kubisten Henri Le Fauconnier vid Académie de la Palette i Paris.

Konstnärlig verksamhet
Vera Nilssons debututställning, tillsammans med Mollie Faustman, skedde 1917 på Københavs Ovenlyssal.

Vera Nilssons måleri kännetecknas av en tung och robust teknik; hon har målat landskap, särskilt då från Öland, men också kärleksfulla barnporträtt. Många av hennes målningar föreställer dottern Catharina Nilsson (1922–2015), kallad Ginga.

En fyra månaders vistelse i Senegal 1949–1950 resulterade i ett stort antal teckningar.

Hon fick många offentliga uppdrag, bland annat att utsmycka T-Centralen i Stockholm och fresker i Västertorpsskolan i Stockholm och i Djurgårdsskolan i Eskilstuna.

Med sin konst engagerade hon sig för de i samhället som hade det svårast, till exempel i Mätta de hungrade från 1963. Hon invaldes 1954 i Kungliga akademien för de fria konsterna, där hon var den första kvinna som blivit ledamot sedan 1889.

Vera Nilsson är representerad vid bland annat Nationalmuseum, Moderna museet, Norrköpings konstmuseum, Göteborgs konstmuseum, Örebro läns museum, Arkivet för dekorativ konst, Gripsholm, Kalmar konstmuseum, Malmö museum och i Hamburg. 

Vera Nilsson är begravd på Östra kyrkogården i Jönköping.

Opinionsbildning för konst i Stockholms tunnelbana
Vera Nilsson spelade en avgörande roll för tillkomsten av konst i tunnelbanan i Stockholm genom att under 1955 påverka stockholmspolitiker och ledningen vid Stockholms Spårvägar. Hon uppvaktade bland annat borgarrådet Hjalmar Mehr med flera brev. I ett brev till honom i mars 1955, som fick ett positivt gensvar, pläderade hon för att genom konst i tunnelbanan skapa "katedraler under jorden".

Den 18 april samma år inlämnades två gruppmotioner med snarlika förslag om att påbörja estetisk utsmyckning av tunnelbanan dels av kommunisterna, undertecknad av John Takman och Karin Nordlander, dels av socialdemokraterna, undertecknad av Stellan Arvidsson, Sten Andersson, Wilhelm Forsberg, Inga Thorsson  med flera. Åtminstone den förra var direkt tillkommen på initiativ av Vera Nilsson Hon uppvaktade hösten 1955 också spårvägschefen Hans von Heland, vilken senare kom att bli pådrivande för den fortsatta tunnelbanekonsten.

Efter beslut av stadsfullmäktige i mars 1956 utlystes en tävling om utsmyckning av station T-centralen, efter vilken Vera Nilsson tillsammans med elva andra konstnärer fick utsmyckningsuppdrag. Detta blev 1957 en mosaikklädd pelare på stationens övre plattform: Det Klara som trots allt inte försvinner.

Offentliga verk
 Målningen (på duk) Penning contra liv (1938), 400 x 594 cm, Skövde Konstmuseum
 Fresken Sagan om solen och stormen (1951) i trapphallen i Västertorps skola, Stockholm
 Fresken Händer (1954) i Djurgårdsskolan, Eskilstuna
 Mosaikpelaren Det Klara som trots allt inte försvinner(1957) i tunnelbanestationen T-Centralen, Stockholm
 Altartavlan De tre vise männen (1966–1967) i Nacksta kyrka, Sundsvall

Litteratur
 Vera Nilsson : retrospektiv utställning 1975 
 Lindkvist, Kristina: Vera Nilsson, Albin Amelin: måleri som passion (text Kristina Lindkvist och Ted Chikasha,  
 Yvonne Eriksson: Att teckna ett liv. Om Vera Nilssons konstnärskap, Bokförlaget Atlantis 2010. 
 Vera Nilsson: Blad ur skissböcker 1911-1979, urval av Catharina Nilsson, Öppna ögon, Stockholm 1983,  
 Cecilia Widenheim (red): I förvillelsens tid: Kring Vera Nilssons skissböcker, Moderna Museets utställningskatalog, 0347-9196: 308, Stockholm 2001

Källor
 Göran M. Silfverstolpe: Vera Nilsson, Sveriges allmänna konstförening, Stockholm 1986, Publikation SAK 95, 
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Noter

Se även
Konstnärskolonin i Vickleby
Färg och Form

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Konstnärer, T-Centralen
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Konstnärer från Jönköping
Gravsatta på Östra kyrkogården i Jönköping
Födda 1888
Avlidna 1979
Kvinnor
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Ledamöter av Konstakademien
Representerade vid Prins Eugens Waldemarsudde