kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gasturbinfartyg

Gasturbinfartyg, (GTS), är fartyg som framdrivs med hjälp av gasturbiner istället för traditionella dieselmotorer, ångturbiner eller ångmaskiner.

Gasturbinerna kan antingen driva vanliga propellrar, men vanligare är att de driver någon form av vattenjetaggregat.
Stena Carisma drivs av två svensktillverkade gasturbiner.

Fartygstyper
Morihiro Hosokawa

Morihiro Hosokawa (細川 護煕 Hosokawa Morihiro), född 14 januari 1937 i Tokyo prefektur, var Japans 79:e premiärminister mellan 9 augusti 1993 och 28 april 1994. Han var den första premiärministern som inte kom från Liberaldemokraterna på trettioåtta år.

Födda 1937
Japans premiärministrar
Män
Levande personer
Personer från Tokyo
WP:Projekt Japan
Dick Taylor

Dick Taylor, född Richard Clifford Taylor den 28 januari 1943 i Dartford i Kent, är en brittisk gitarrist och medlem i rockbandet The Pretty Things, och tidigare basist i The Rolling Stones.

Taylor var med i originaluppsättningen av Rolling Stones men hoppade av 1963, innan de hunnit släppa sitt första album, och ersattes av Bill Wyman. Samma år bildade han The Pretty Things tillsammans med sångaren Phil May.

Diskografi
Studioalbum med The Pretty Things
The Pretty Things (1965) – UK No. 6
Get the Picture? (1965)
Emotions (1967)
S.F. Sorrow (1968)
Cross Talk (1980)
... Rage Before Beauty (1999)
Balboa Island (2007)
The Sweet Pretty Things (Are in Bed Now, of Course...) (2015)

Live-EP (solo)
Rocking The Stones (1990)

Externa länkar

 
Dick Taylor Interview

Födda 1943
Medlemmar i The Rolling Stones
Män
Levande personer
Engelska rockgitarrister
Engelska basister
Personer från Dartford
Tsutomu Hata

Tsutomu Hata (羽田 孜 Hata Tsutomu), född 24 augusti 1935 i Tokyo, död 28 augusti 2017 i Tokyo, var en japansk politiker och landets premiärminister mellan 28 april och 30 juni 1994. Han tillhörde Förnyelsepartiet (Japan Renewal Party).

Källor 

Födda 1935
Japans premiärministrar
Män
Avlidna 2017
Personer från Tokyo
WP:Projekt Japan
Japans finansministrar
Japans utrikesministrar
Bore (hydrologi)

Bore är ett vattenstörtningsfenomen som hör samman med ebb och flod på åtskilliga ställen av havskusten, företrädesvis vid utloppet av större floder, till exempel Amazonfloden, Ganges och Irrawaddy samt vid Nordkap och Saltstraumen i Norge.

Fenomenet, som inträffar vid tiden för den så kallade springfloden, det vill säga vid ny- och fullmåne, består däruti att vattnet stiger till en ovanlig höjd och våldsamt störtar sig in över stranden. Redan en stund före flodens ankomst hörs ett fruktansvärt dån, och därpå kommer flera, efter varandra 3,5-4,5 m höga, långsträckta vågor. Vid Seines mynning kallar man sådana vågor "la barre". Ett analogt fenomen i floden Dordogne som rinner ut i Girondeestuariet i Frankrike är känt under namnet "mascara" eller "mascaret". Även i Elbe förekommer något dylikt under benämningen "das Rastern".

Se även 
 Estuarium
 Stormflod
 Tidvatten
 Tsunami

Källor 
 

Hydrologi
Boris I av Bulgarien

Boris I Michail eller Boris I Mikael (bulgariska Борис I Михаил), död 2 maj 907, var bulgarisk khan från 852 till 889 och den förste kristne härskaren över Bulgarien. Han lade Mikael till sitt namn efter sitt dop 864. Han är helgon i östortodoxa kyrkan, och räknas som isapostolos.

Boris behöll sitt lands gränser i stort sett oförändrade genom diplomati och allianser med frankernas kung Karl den skallige, furst Rostislav av Mähren, den bysantinske kejsaren Mikael III, och slutligen kung Ludvig den tyske, trots att han led flera militära nederlag. Hans arméer stred ofta mot Kroatien och Serbien och den tyska monarkin. 863 gjorde ett fredsavtal med Bysantinska riket att Bulgarien återfick delar av Zagora, mot att Boris I blev tvungen att avsluta sin allians med det tyska kungadömet och anta kristendomen.

År 864 blev Boris döpt i sitt residens i Pliska. Han försökte dock inte med kraft omvända adeln. Boris lät avrätta över femtio adelsmän som behöll sin hedniska tro. Andra adelsmän fick beskydd av Vladimir, Boris äldste son och hedning. Vladimir omnämndes som följeslagare till sin far i striderna mot serberna före faderns dop. 

Boris eftersträvade självständighet för Bulgariska ortodoxa kyrkan och höll sig mitt emellan påven i Rom, Nicolaus I, och patriarken av Konstantinopel. Han skickade en speciell delegation till påven som medförde en lista med 115 frågor och återvände med 106 svar, som blev berömda, rörande religion, politik, sedvänjor och personlig tro. Katolska biskopar liksom bysantinska präster tilläts döpa och välsigna folket. År 870 gavs Bulgariska ortodoxa kyrkan autonomi från Patriarkatet i Konstantinopel.

År 893 drog sig Boris tillbaka till ett liv som munk och efterträddes av sin son Vladimir. Med stöd av hedniska adelsmän återinförde Vladimir den äldre religionen, men avsattes av Boris, som tog tillbaka makten och, enligt vissa traditioner, förblindade Vladimir. Hans andre son Simeon tillträdde då tronen och fortsatte sin fars verk. 

Boris var munk vid sin död. I Bulgarien firas han som nationalhelgon och hans festdag är 2 maj. Boris blev ett uppskattat och utbrett ikonmotiv. De flesta avbildningar visar honom som ungdomlig regent med täckt huvud och ett kors i handen.

Referenser 

 https://web.archive.org/web/20031008222419/http://www.bulgaria.com/history/rulers/boris1.html

Bulgariens regenter
Boris I av Bulgarien
Bulgariska helgon
Munkar
Avlidna 907
Män
Födda 800-talet
Folkets hus, Lindesberg

Folkets hus i Lindesberg är beläget i kvarteret Käglan, med entré mot Kristinavägen. Byggnaden uppfördes 1922 av föreningen Folkets hus i Lindesberg och var fram till sommaren 2005, då föreningen gick i konkurs, ett Folkets hus. Efter att föreningen gick i konkurs övergick byggnaden i fastighetsbolaget Samuel Karlssons ägo. Byggnaden inrymmer en biograf som har hyrts av Lindesbergs kommun för filmvisningar.

Historia 
Föreningen Folkets hus i Lindesberg bildades 9 maj 1908 med en styrelse bestående av gårdskarlen Karl Buske, skräddaren Anders Tenor, kakelformaren Harald Lindberg samt garvaren Benjamin Larsson. Inför husbygget anlades först en folkpark på Kyrkberget i syfte att få intäkter från dans och arrangemang som skulle finansiera bygget av Folkets hus. I november 1919 köpte man så den tomt där huset ligger, för 8 500 kronor. Ingenjör G. Ställberg ritade huset och den 22 december 1922 kunde man inviga huset. Invigningstal hölls av borgmästaren Magnus Sjölin. Men verksamheten hade smygstartat och dagen innan framfördes den första teaterföreställningen: Hennes förflutna skrivet av W von Scholz, framfört av Allan Rydings teatersällskap.

Externa länkar
Folkets hus, Lindesberg

Byggnader och anläggningar i Lindesbergs kommun
Lindesberg
Lindesberg
Arkitekturåret 1922
Biografer i Lindesberg
Sal Mineo

Salvatore "Sal" Mineo, Jr. född 10 januari 1939 i Bronx i New York, död 12 februari 1976 i West Hollywood i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Biografi 
När han var åtta år relegerades han från skolan, eftersom han betraktades som "bråkmakare". Han började då istället ta danslektioner och två år senare blev han barnstjärna i Broadway-uppsättningen av Rose Tattoo. 1952 fick han rollen som Yul Brynners son i Kungen och jag. 

Han gjorde filmdebut 1952 och medverkade sedan i en rad filmer, ofta i roller som tonåring med problem. Hans mest kända roll och stora genombrott var mot James Dean och Natalie Wood  i Ung rebell (1955), för vilken han nominerades för en Oscar för bästa manliga biroll. Han nominerades åter i samma kategori för  Exodus (1960). Han hade också framgång som sångare med hitlåtar som "Start Movin' (In My Direction)".

Under 1960-talet, då han börjat bli för gammal för att spela ungdomliga roller, falnade hans karriär. Han fick en del skurkaktiga roller som i Who Killed Teddy Bear? (1965) och TV-roller och producerade en teateruppsättning av Fortune and Men's Eyes om homosexualitet i ett fängelse. 

Under 1960-talet hade Mineo ett förhållande med Jill Haworth. Han kom senare att vara öppet bisexuell. 

Han rånmördades på gatan strax utanför sin bostad i West Hollywood.

Filmografi (urval)

Externa länkar 

  
 

Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Personer från Bronx
Födda 1939
Avlidna 1976
Män
Mördade skådespelare
Personer som blivit mördade i USA
Bacon (TV-program)

Bacon var ett svenskt TV-program som sändes på söndagar i ZTV. Programledare var Pontus Djanaieff och Claes Fahlén. Programmet producerades av Marie Hessel, som även varit producent för Fråga Olle på Kanal 5.

Se även
Knesset (TV-program)

TV-program i ZTV
Marty Wilde

Marty Wilde, ursprungligen Reginald Leonard Smith, född 15 april 1939 i Blackheath, Lewisham, London, är en brittisk sångare. Han är far till Kim Wilde, Ricky Wilde, Roxanne Wilde och Marty Jr.

Källor

Externa länkar

The Official Marty Wilde Website

Födda 1939
Brittiska sångare
Sångare inom populärmusik
Män
Levande personer
Personer från Blackheath
Groupie

En groupie (av engelska group 'grupp') är en person (ofta ung kvinna) som är  beundrare av en artist och som ingår i en grupp beundrare som ofta är eller försöker bli artistens älskarinna.

Hela groupielivsstilens drottning heter Pamela Des Barres och kan sägas vara en av världens första och mest kända groupies. Hon har skrivit böckerna "I'm with the band" och "Take another little piece of my heart" som båda handlar om hennes något annorlunda liv som aktiv groupie. Några av hennes fullträffar är Mick Jagger från The Rolling Stones och Jim Morrison från The Doors. Med några väninnor som också är groupies startade hon bandet "G.T.O's".

The Plastics är en mycket aktiv groupieförening som har sitt ursprung i Kalifornien, USA. Lexa Vonn är föreningens skapare och även dess så kallade president. Hon har bland annat följt efter rockaren Marilyn Manson i tolv år.

Den förmodligen mest kända filmen som, till stor del, handlar om groupies, är Cameron Crowes film från 2000, Almost Famous, där  Kate Hudson spelar huvudrollen. Andra exempel är "Confessions of a Teenage Drama Queen", "200 Motels", "Evita", "Roadie", "Rock n'Roll High School", "Queen of The Damned" och "The Banger Sisters".

Källor 

Benämningar på personer
Fandom
Neologismer
Ricky Wilde

Ricky Wilde, ursprungligen Richard James Reginald Steven Smith, född 6 november 1961, är en brittisk sångare, låtskrivare och musiker, som slog igenom som 11-åring med låten "I am an Astronaut". Han är son till Marty Wilde (född Reginald Leonard Smith), far till Scarlett Wilde (född Scarlett Lillian Smith) och bror till Kim Wilde (född Kim Smith) och Roxanne Wilde (född Roxanne Elisabeth Jessica Smith).

Diskografi
1972 – "I am an Astronaut" / "Hertfordshire Rock"
1973 – "April Love" / "Round And Round"
1973 – "Do it Again, a Little Bit Slower" / "Love Around"
1974 – "Mrs. Malinski" / "Cassette Blues"
1974 – "Teen Wave" / "Round & Round"
1974 – "I Wanna Go To a Disco" / "Bad Boy"
1974 – "Cassette Blues" / "Teen Wave"
2018 – "Pop Don't Stop (Single Mix)"

Källor

Externa länkar

Ricki Wilde på Angelfire
Ricky Wilde på Pop45 (arkiverad)

Brittiska låtskrivare
Brittiska sångare
Födda 1961
Män
Levande personer
Langasandur

Langasandur (danska: Langesand) är en by på Färöarna, belägen vid Sundini på Streymoys nordostkust. Langasandur tillhör Sunda kommun och grundades som en niðursetubygd 1838. Vid folkräkningen 2015 hade Langasandur 39 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Streymnes

Streymnes (IPA: , danska: Strømnæs) är en by på Färöarna, belägen i Sunda kommun i Saksunardalur på Streymoys östkust, direkt norr om Hvalvík. Det finns inga andra orter i dalen bortsett från Saksun på motsatta sidan. Streymnes nämndes första gången 1584.. Norrmän byggde Färöarnas första valfångstplats vid Gjánoyri i Streymnes 1893, och denna var i drift till 1927. Vid folkräkningen 2015 hade Streymnes 270 invånare.

Hemmaarenan för EB/Streymur, Við Margáir, ligger i Streymnes.

Befolkningsutveckling

Sport 
 EB/Streymur

Referenser

Orter på Färöarna
Bobby Rydell

Bobby Rydell, född Robert Louis Ridarelli den 26 april 1942 i Philadelphia, Pennsylvania, död 5 april 2022 i Philadelphia, var en amerikansk sångare som var en stor tonårsidol i början av 1960-talet.

Han slog igenom 1959 med "Kissin' Time" och hade därefter ett 20-tal hits fram till 1963. De största i USA var "Wild One" och "Volare", medan låten "Sway" blev en stor hit i Sverige 1960. Han spelade in flera låtar tillsammans med Chubby Checker, varav "Jingle Bell Rock" blev en hit julen 1961.

Bobby Rydell fortsatte att turnera och göra skivor även under senare år.

Singlar

† Chubby Checker och Bobby Rydell

Referenser

Externa länkar

Pressrelease om Bobby Rydells död.
The Official Bobby Rydell Website
History of Rock: Bobby Rydell
classicbands.com: Bobby Rydell

Amerikanska popsångare
Amerikanska sångare under 1900-talet
Musiker från Philadelphia
Födda 1942
Avlidna 2022
Män
Billy Fury

Billy Fury, född som Ronald Wycherley den 17 april 1940 i Liverpool, England, död 28 januari 1983 i London, var en brittisk popsångare och låtskrivare.

Han var i slutet på 50-talet fram till början av 60-talet internationellt känd och han förblev en aktiv låtskrivare fram till 80-talet. Han dog 1983 på St. Mary Abbott's Hospital, Västra London. Han är känd för hits som "Maybe Tomorrow", "Collette", "That's Love", "Halfway To Paradise", "Jealousy" m.fl. Han medverkade också i filmer som Play It Cool (1962).

Diskografi (i urval) 

Studioalbum
 

 
 
The One and Only (1983)

Livealbum
 

Samlingsalbum
 
 
The Sound and the Fury (2011)

Externa länkar 

Officiell webbplats (arkiverad)
Black Cat Rockabilly: Billy Fury
Billy Fury - finsk fansajt

Brittiska sångare
Brittiska pop- och rocksångare
Pop- och rockkompositörer
Män
Födda 1940
Avlidna 1983
Personer från Liverpool
Craig Douglas

Craig Douglas, född Terence Perkins den 12 augusti 1941 i Newport, Isle of Wight, England, är en brittisk sångare.

Diskografi (urval)
Singlar (topp 20 på UK Singles Chart)
1959 – "A Teenager in Love" (#14)
1959 – "Only Sixteen" (#1)
1960 – "Pretty Blue Eyes" (#4)
1960 – "The Heart of a Teenage Girl" (#10)
1961 – "A Hundred Pounds Of Clay" (#9)
1961 – "Time" (#9)
1962 – "When My Little Girl is Smiling" (#9)
1962 – "Our Favourite Melodies" (#9)
1962 – "Oh Lonesome Me" (#15)

Externa länkar
Craig Douglas på 45-rpm.org

Brittiska sångare
Män
Födda 1941
Levande personer
Huset Dulo

Huset Dulo var ett kungahus i Bulgariens tidigaste historia, som regerade i omgångar från 600-talet till 997.

Khan Kubrat grundade staten Onogur av protobulgarer och avarer, och hans söner var även regenter, Batbajan och Asparuch, varav den sista grundade Bulgarien. En sentida legend är att Dulo härstammade från Attila.

Regenter av huset Dulo 
Första gången
 Kubrat (605–665) över Onogunduri
 Batbajan (665–668) över Onogunduri
 Asparuch (668–701) över Utiguri
 Tervel (701–721)
 Kormesij (721–738) 
 Sevar (738–753)

Andra gången
 Krum (803–814) av kutriguri
 delat regentskap mellan Omurtag (815–831), Dukum (814–815) och Dizewg (815)
 delat regentskap med Malamir (831–852), Presian (836–852)
 Boris I Mikael (852–889)
 Vladimir av Bulgarien (889–893)
 Simeon I av Bulgarien (893–May 27 927)
 Peter I av Bulgarien (927–969)
 Boris II av Bulgarien (969–972)
 Roman I av Bulgarien (972–997) (delat regentskap med Samuil av Bulgarien 976–997)

Dulo
Dulo
Chris Barber

Donald Christopher "Chris" Barber OBE, född 17 april 1930 i Welwyn Garden City, Hertfordshire, England, död 2 mars 2021, var en brittisk trombonist, som var ledare för The Big Chris Barber Band. De hade en stor hit med "Petite Fleur". 
Långt upp i hög ålder verkade Chris Barber fortfarande som en kraftfull ledare för sitt 11-mannaband och turnerade Europa runt för utsålda salonger.

Diskografi (urval)
 New Orleans Joys (Chris Barber Jazz Band med Lonnie Donegan Skiffle Group) (1954)
 Bestsellers: Chris Barber & Papa Bue's Viking Jazzband (1954)
 Original Copenhagen Concert (1954)
 Chris Barber in Concert (1956)
 Chris Barber Plays, Vol. 1 (1955)
 Chris Barber Plays, Vol. 2 (1956)
 Chris Barber Plays, Vol. 3 (1957)
 Chris Barber Plays, Vol. 4 (1957)
 Chris Barber in Concert, Vol. 2 (1958)
 Chris Barber American Jazz band (1960)
 In Budapest (1962)
 Louis Jordan Sings (1962)
 Live in East Berlin (1968)
 Chris Barber & Lonnie Donegan (1973)
 Golden Hour of Chris Barber and his jazz Band featuring Vocals by Ottilie Patterson and Clarinet by Monty Sunshine  (1974)
 Echoes of Ellington, Vol. 1 (1976)
 Echoes of Ellington, Vol. 2 (1976)
 Echoes of Ellington (1978)
 Take Me Back to New Orleans (1980)
 Concert for the BBC (1982)
 Copulatin' Jazz: The Music of Preservation Hall (1993)
 Live at the BP Studienhaus (1997)
 Cornbread, Peas & Black Molasses (1999)
 The Big Chris Barber Band with Special Guest Andy Fairweather Low: As We Like It (2009)
 Chris Barber's Jazz Band, Chris Barber 1957–58 (2009)
 The Chris Barber Jazz & Blues Band, Barbican Blues (2009)
 The Big Chris Barber Band, Barber At Blenheim (2009)
 Chris Barber's Jazz Band with Sonny Terry & Brownie McGhee, Sonny, Brownie & Chris (2009)
 Chris Barber Memories Of My Trip (2011)

Källor

Externa länkar 

Officiell webbplats

Barber, Chris
Barber, Chris
Födda 1930
Avlidna 2021
Män
Brittiska musiker under 1900-talet
Brittiska musiker under 2000-talet
Personer från Welwyn Garden City
Aganippiska brunnssällskapet

Aganippiska brunnssällskapet var en litterär förening, som stiftades i Stockholm hösten 1839 av skalden Carl Fredric Dahlgren och var verksam i ungefär ett års tid. 

Medlemmarna samlades en gång varannan vecka i Dahlgrens hem till sammankomst, varvid källan Aganippe, efter vilken sällskapet uppkallats, representerades av tekannan och punschbålen. Bland medlemmarna fanns författaren Carl Jonas Love Almqvist, författaren Adolf Arwidsson, författaren August Blanche, Johan Gabriel Carlén, författaren Emilie Flygare-Carlén, skalden Olof Fryxell, Emilie Holmberg, författaren Göran Ingelman, prästen och diktaren Julius Axel Kiellman-Göranson, prästen och författaren Gustaf Henrik Mellin, tidningsmannen Carl Fredrik Ridderstad, bibliotekarien J.E. Rydqvist, konstnären Maria Röhl, författaren Johan Vilhelm Snellman, tidningsmannen O.P. Sturzen-Becker med flera.

Referenser
Nordisk familjebok (1904), band 1, s. 324 (länk)

Svenska litterära sällskap
Organisationer bildade 1839
Agapetus (helgon)

Agapetus eller Agapitus är en kristen martyr och helgon av Palestrina, Italien. Det finns inga uppgifter om hans liv, men Agapetuskulten i Rom och Praeneste är sedan tidigt erkänd av katolska kyrkan i liturgiska böcker och dedikationer. Han beskrivs som en femtonårig pojke som höggs ihjäl med ett svärd för att han vägrade avsäga sig den kristna tron. Hans helgondag firas den 18 augusti.

Enligt legenden torterades han genom att kokande vatten hälldes över hans mage, hans tänder drogs ut och han hängdes med huvudet nedåt över en brinnande eld. Sedan hetsades två vilda lejon mot honom, men de lade sig fromt vid hans fötter. Han avbildas därför över lågor tillsammans med två lejon. Han anropas mot magplågor och vid tandsprickning hos barn.

Före 1901 var den 18 augusti namnsdag.

Källor 

Italienska helgon
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Agapemåltid

Agapemåltider eller agaper (av gr. agape, "kärlek, kärleksbevis") eller kärleksmåltider, var i den äldsta kristna kyrkan gemensamma måltider, som församlingsmedlemmarna åstadkom genom gåvor. 

Måltiden var allmänt förekommande som ett uttryck för nära relation i den judiska miljön. Agapemåltiderna var ett slags efterbildningar av Jesus avskedsmåltid med apostlarna. Jesus åt tillsammans med sina lärjungar och uppmuntrade dem att fortsätta göra det till hans minne efter sin död. 

Måltiderna började och slutade med bön och lovsång, samt åtföljdes av att man firade nattvard tillsammans (se Apg. 2:46-47). När nattvarden under 100-talet skildes från dessa måltider, fick de alltmer karaktären av vanliga gästabud där omåttlighet och andra oordningar efter hand blev mer vanliga. Redan Paulus gav av denna orsak en tillrättavisning (1 Kor. 11:20–22). Någon gång under 100-talet skildes nattvarden från dessa måltider och blev mera ritualiserad.

Flera kyrkomöten yttrade sig mot agaper, bland andra det i Laodikeia (363). Längst fanns de kvar i den grekiska kyrkan, men förbjöds slutligen av Concilium quinisextum (692).
 
I modern tid har herrnhutarna åter upptagit detta bruk, och ännu senare även andra kyrkor. Under tidigt 2000-tal har åtskilliga församlingar agapemåltider i sitt kalendarium.Agapemåltider hålles oftast under skärtorsdagen, den dag då Jesus instiftade nattvarden, men kan även förekomma under andra tider.

Referenser

Noter

Webbkällor

Nattvarden
Grekiska ord och uttryck
Kristna liturgier och riter
Kristendomens historia
Drottning Elizabeths nationalpark

Drottning Elizabeths nationalpark är Ugandas mest besökta djurskyddsområde. Området ligger i den västra delen av landet och täcker 2 000 km² runt Kazingakanalen från Georgesjön till Edwardsjön. Nationalparken grundades 1952 och fick namn efter drottning Elizabeth II två år senare.

Parken är känd för sitt djurliv, trots att många djur dödades under kriget mellan Uganda och Tanzania. Många djurarter har återhämtat sig, såsom flodhästar, elefanter, leoparder, lejon och schimpanser. I parken finns 95 olika arter av däggdjur och över 500 arter fåglar.

Nationalparken omfattar bland annat Maramagamboskogen och gränsar till Kigezi viltreservat och Kyambura viltreservat samt Virunga nationalpark i Kongo-Kinshasa. Staden Kasese är belägen vid den nordvästra kanten av nationalparken.

Referenser 

Nationalparker i Uganda
Naturskyddsområden bildade 1952
Agatho

Agatho (av grekiska agathos ’god’), född cirka 577 på Sicilien, död före 10 januari 681 i Rom, var påve från 27 juni 678 till sin död 10 januari 681. Han kan ha varit så gammal som 100 år då han uppsteg på påvestolen.

Biografi 
Enligt en utbredd uppfattning var Agatho benediktinmunk vid Sankt Hermesklostret i Palermo innan han blev påve. 

Agatho genomdrev den så kallade monoteletismens fördömande först på en kyrkoförsamling i Rom 680 och sedan på det sjätte ekumeniska kyrkomötet i Konstantinopel samma år. Han avled i Rom medan delegater från Konstantinopel var på väg dit med dekreten från konciliet, och begravdes den 10 januari i Peterskyrkan. På grund av de många mirakler som han sägs ha utfört, kallas han ibland "undergöraren" eller Thaumaturgus.

Agatho är upptagen bland helgonen, och 10 januari är hans åminnelsedag inom den romerska kyrkan, 20 februari inom den grekiska.

Källor 

 Motsvarande artikeluppslag i Catholic Encyclopedia, Volume I. (1907)

Fotnoter

Externa länkar 

Män
Födda 577
Avlidna 681
Påvar
Italienska helgon
Benediktiner
Präster under 600-talet