kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gårdstånga kyrka

Gårdstånga kyrka är en kyrkobyggnad i Gårdstånga i Lunds stift. Den är församlingskyrka i Eslövs församling.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan byggdes under 1100–1200-talet. På 1400-talet slogs valven. År 1622 byggdes ett gravkor i norr på initiativ av Anna Brahe till minne av hennes döde man Steen Maltesen Sehested. Tornet tillkom också under 1600-talet.

1888-1889 restaurerades ordentligt. Tornet fick de nuvarande trappgavlarna och Svante Thulin gjorde dekorationer på väggar och i valv, liknande de han utfört i Lunds domkyrka.

Inventarier 
Kyrkan har många renässansinventarier utförda 1609-1628 av Jacob Kremberg.

År 1609 beställdes predikstol och altartavla av Kremberg. Dessa kunde levereras 1612. Av kyrkliga handlingar som finns bevarade kan man uttyda att Kremberg själv medverkade vid uppsättningen. Därefter gjordes fler inventarier: bänkinredningen, dopfunten med baldakin och kyrkans läktare. 1622 gjorde Kremberg ett korskrank i Gårdstånga för att skilja det nyuppförda gravkoret från resten av kyrkan.

Skulpturerna bekostades till stor del av Anna Brahe, som bland annat ägde Viderups gods. De många inventarierna kan ha uppkommit till minne av hennes man Steen Maltesen Sehested, men det kan också vara ett tecken på hennes religiösa övertygelse, ett uttryck för hennes tro.

Orgel
1889 byggde Rasmus Nilsson, Malmö en orgel med 6 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1956 av Wilhelm Hemmersam, Köpenhamn och är en mekanisk orgel. Den omdisponerades 1965 av Anders Persson och renoverades 1980 av Gunnar Carlsson, Borlänge.

Källor

Se även 
 Gårdstångastenen 2 och Gårdstångastenen 3 (runstenar funna i kyrkomuren).

Externa länkar 
 Svenska kyrkan Eslöv
 Kulturmiljöbild
 Information från kommunen

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Eslövs kommun
Virgin

Virgin kan syfta på:

 Virgin (släkt) – en svensk adlig släkt
 Virgin Group – Richard Bransons företagsgrupp, i vilken bland annat följande verksamheter ingår eller har ingått:
 Virgin Records, skivbolag
 Virgin Atlantic Airways – flygbolag
 Virgin Blue
 Virgin Express
 Virgin Galactic
 Virgin Mobile – mobiltelefonoperatör
 Virgin Cola – drycker
 Virgin Racing – Formel 1-stall
 Virgin Galactic – ett brittiskt företag med planer att arrangera turistresor till rymden
 Virgin Australia – ett australiskt lågprisflygbolag
 Virgin Drinks – ett dotterbolag till Virgin Group
 Virgin Cola – en coladryck
 Virgin Radio – ett varumärke
 Virgin Mary – en alkoholfri drink
 Virgin Gorda – en ö i ögruppen Brittiska Jungfruöarna
 Virgin Suicides –  en amerikansk långfilm från 1999
 Virgin Territory – en amerikansk romantisk komedifilm från 2007
 Virgin Steele – ett heavy metalband från New York , USA 
 Virgin Play – datorspelsutvecklare
Arwen

Arwen Undómiel är en fiktiv figur i J.R.R. Tolkiens värld om Midgård. Hon är en halvalv och dotter till Elrond och Celebrían, och syster till Elladan och Elrohir. Arwen är dessutom dotterdotter till Galadriel och Celeborn. När hon gifte sig med kung Aragorn II blev hon drottning av det återförenade konungariket Arnor och Gondor.

Etymologi 
Namnet Arwen betyder "ädel dam" på det alviska språket sindarin ('ar'= ädel, 'wen' = dam). Hennes andra namn, Undómiel betyder Aftonstjärna på Quenya ('undómë' = skymning, 'él' = stjärna).

Film 
I Peter Jacksons trilogi om Härskarringen spelas Arwen av skådespelerskan Liv Tyler, där Arwen fått en betydligt större roll än i böckerna. I fanfilmen The Hunt for Gollum spelades Arwen av Rita Ramnani.

Referenser

Externa länkar 
Wikia
Tolkien Gateway
The Thain's Book

Fiktiva drottningar
Alver i Tolkiens värld
Fiktiva figurer introducerade 1954

de:Figuren in Tolkiens Welt#Arwen
Enver Hoxhas museum

Enver Hoxhas museum (albanska Muzeu Enver Hoxha), eller Pyramiden, är en sevärdhet i Albaniens huvudstad Tirana. Det invigdes 1988 till Enver Hoxhas 80-årsdag (han dog 1985) och skapades av Hoxhas dotter Pranvera och svärson Klement Kolaneci.

Källor
inspirock

Mausoleer i Albanien
Byggnader och anläggningar i Albanien
Sevärdheter i Albanien
Stansaab

Stansaab bildades 1971 genom att datadelen i Standard Radio & Telefon AB bröts ut. Stansaabs ägare var då staten, Saab-Scania och ITT. Stansaab fanns i Barkarby utanför Stockholm och hade då 860 anställda. Stansaab tillverkade främst datoriserade ledningssystem för försvaret och civilflyget. Stora framgångar nåddes med stordatorterminalen Alfaskop. ITT avvecklade sitt engagemang i Stansaab 1973. Samma år överfördes Facits terminaldel till Stansaab.

Flygledningssystemen för såväl STRIL60 och den civila delen var fortsatt fokuserade runt den egenutvecklade datorn Censor som gjordes i flera generationer.

Satsningen på civila flygledningssystem inleddes med en installation på Arlanda 1964, som togs i drift 1965. Efter detta installerades anläggningar i Paris, Jugoslavien, Holland och Belgien, samt på Sturup. År 1975 fick Stansaab en mycket stor order från Sovjetunionen på ett luftrafiksystem för Moskva, Kiev och Mineralnyje Vody. Ordervärdet på denna affär var 314 miljoner kronor, och inkluderade uppförande av radartorn och utbildning av personal med BPA och ASEA som underleverantörer. Denna order kom att leda till en insmuggling av 24 kretskort till Sovjetunionen och en diplomatisk kris mellan Sverige och USA som kallades Datasaabaffären.

År 1977 övertog Stansaab en order från Dataindustrier AB på 500 st Zilog Z80-baserade persondatorer av typen Seven S som utvecklats av DIAB och skulle levereras till Kommundata. Dessa tillverkades vid fabriken i Barkarby. När Stansaab gick upp i Datasaab år 1978 lades produktionen av Seven S ned.

Datasaab-divisionen från Saab-Scania i Linköping och Stansaab i Barkarby slogs ihop 1978 i företaget Datasaab AB.

Namnet Stansaab var en sammanslagning av de två ursprungliga ägarnas namn, ITT Standard Radio och Saab.

Referenser 

Ej längre existerande svenska företag
Sveriges datorhistoria
Svenska datorföretag
Iduns kokbok

Iduns kokbok är en kokbok författad av Elisabeth Östman. Den första upplagan utgavs 1911 av Aktiebolaget Ljus, tryckt vid Isaac Marcus Boktryckeri AB Stockholm. Därefter har den utgivits i flera nya upplagor fram till upplaga 15 som publicerades 1932, ett år innan författarens död.

Beskrivning

Iduns kokbok är uppkallad efter och initierad av veckotidskriften Idun där Elisabeth Östman var redaktör. Boken är rik illustrerad med tolv färgplanscher visande teckningar på kött, fisk, fågel, grönsaker och liknande samt innehåller recept för över tusen maträtter, dessutom anvisningar för bakning, konservering och dukning. I boken finns två sidor med fotografier av olika servettbrytningar och fyra styckningsplanscher "tagna direkt efter naturen på Aug. Falks slakteri". Elisabeth Östman blev känd för sin husmodersskola som hon drev från 1902 fram till sin död i Stockholm.

I en reklamtext från 1912 kunde man bland annat läsa: "Iduns Kokbok är vår modernaste kokbok till utstyrsel och innehåll. Alla bokens 1071 recept äro praktiskt pröfvade vid Elisabeth Östmans Husmodersskola..." På mindre än ett år såldes den i över 18 000 exemplar. 1912  kostade boken 5:50 kr som klotband och utgavs även som 30 häften där varje häfte kostade 15 öre.

I Idun nr. 6 från 1911 står bland annat: "Den vackra boken utkommer på aktiebolaget Ljus förlag. Det är på förlagets önskan, som nystafning blifvit använd i texten".

Bokens illustrationer (exempel)

Källor

Iduns kokbok i Libris

Externa länkar

Svenska kokböcker
Svenskspråkig facklitteratur
Facklitteratur 1911
Kouros

Kouros, plural kouroi, var under den arkaiska tiden i grekisk konst monumentala skulpturer av nakna män. Det var idealiserade bilder snarare än porträtt. De inspirerades av egyptiska skulpturer.

Efter år 500 f.Kr verkar tillverkandet av kourosskulpturer ha dött ut.

Källor

Noter

Skulpturtyper
Mithridates VI Eupator

Mithridates VI Eupator (Mithradates) född 132 f.Kr., död 63 f.Kr., var en persisk-grekisk kung av Pontos i nordöstra Mindre Asien mellan 120 f.Kr. och 63 f.Kr.

Den siste av de bosporanska kungarna på Krim, Pairisades V, satte sig år 114 f.Kr. i protektoratställning under Mithridates på grund av trycket från skyterna. Som återgäldning skickade den pontiske härskaren trupper till Krim under generalen Diofantos' ledning. År 107 f.Kr. skedde en skytisk resning under Saumakos på Krim, men denna slogs tillbaka av Mithridates, vilket tillfälligt försäkrade dennes överhöghet över halvön.

I ett försök att utvidga sitt territorium vid Svarta havet ledde Mithridates ett uppror mot romarna år 88 f.Kr., men tvingades sluta fred tre år senare efter nederlag mot Cornelius Sulla. Efter några år återupptog Mithridates kriget och drev en expansion mot det av romarna kontrollerade Asia Minor och Grekland. I ett tredje krig, påbörjat samtidigt som Spartacus slavuppror krossades 71 f.Kr. drog han ut i fält mot romaren Lucullus. Sedan Pompejus fått befälet efter sin kampanj mot piraterna 67 f.Kr. besegrades Mithridates snart. Hans allierade kung Tigranes II av Armenien besegrades i slaget vid Tigranakert, där armenierna led svåra förluster. Mithridates flydde till Krim där han begick självmord 69 år gammal, medan Pompejus införlivade Pontos, Syrien och Judeen med Rom, bland annat intog han Jerusalem. Mithridates var otvivelaktigt en av Roms största fiender någonsin tillsammans med Pyrrhus, Hannibal, Vercingetorix, Arminius, Boudicca, Boiorix och Attila och om än inte så framgångsrik så bekämpade Mithridates Rom fanatiskt i tjugofem års tid. Han är berömd också för sin språkkunnighet (25 språk sammanlagt) och för sin rädsla att bli förgiftad (se mithridat).

Mithridates VI var gift sex gånger: första gången 116 med sin syster drottning Laodike av Pontus (död 90); andra gången 88 med Monime (död 71), tredje gången 86 med bihustrun Berenice från Chios (död 71), fjärde gången 86 med bihustrun Stratonike av Pontos (död 63); femte gången med en okänd kvinna och sjätte gången med Hypsicratea. Han hade också ett antal konkubiner.

Referenser

Noter

Externa länkar

Pontus regenter
Födda 132 f.Kr.
Avlidna 63 f.Kr.
Män
Alexandros Papadiamantis

Alexandros Papadiamantis, född 4 mars 1851, död 2 januari 1911, var en grekisk journalist som härstammade från Skiathos. Han var en av Greklands främsta litterära personligheter. Alexandros Papadiamantis växte upp på Skiathos tillsammans med fem bröder och systrar innan han åkte till Aten för att inleda sin karriär som journalist. Han skrev mer än 100 noveller och korta romaner som alla handlade om livet på ön.

Några av hans mest kända verk är Zigenerskan, Mörderskan och Mannen som reste till ett annat land. År 1908 återvände han till Skiathos där han avled 1911.

Källor 

Grekiska författare under 1800-talet
Avlidna 1911
Män
Födda 1851
Markos Vamvakaris

Márkos Vamvakáris (grekiska: Μάρκος Βαμβακάρης), född 1905 i Ano Syros, död 1972, var en grekisk musiker. Han var en av de främsta företrädarna för den grekiska bluesen eller rempétika. Vamvakáris var mästerlig på bouzouki och var även berömd som kompositör. Det har gjorts mer än 30 inspelningar av hans musik, den tidigaste på 1930-talet. En byst av Vamakáris spejar ut över havet från det lilla torg som är uppkallat efter honom i Ano Syros.

Födda 1905
Bluesmusiker
Grekiska folkmusiker
Bouzoukispelare
Grekiska kompositörer
Folkmusikkompositörer
Män
Avlidna 1972
Val Kilmer

Val Edward Kilmer, född 31 december 1959 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare.

Kilmer slog igenom i filmen Top Secret! från 1984. Han har medverkat i storfilmer som Top Gun, True Romance, Heat, Déjà vu, Alexander och Batman Forever. 

Val Kilmer har varit gift med skådespelaren Joanne Whalley. Han äger en gård i New Mexico. 

Kilmer är medlem i Church of Christ, Scientist.

Filmografi (i urval) 

 (avsnitt 13.7 - One Too Many)

 (TV-film)                                                      
 (TV-film)

 (kortfilm)

 (röst)

 (okrediterad)
 (avsnitt 1.5 The Script and the Sherpa)

 (avsnitt 4.1 - Trust Metric)

 (röst)

 (röst)

 (röst)

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1959
Män
Levande personer
Skådespelare från Los Angeles
Alumner från Juilliard School
Sven Linderot

Sven "Sven-Lasse" Harald Linderot, före 1918 Larsson, född 8 oktober 1889 i Skedevi församling, Östergötlands län, död 7 april 1956 i Sankt Görans församling, Stockholm, var en svensk journalist och politiker (kommunist), riksdagsman (första kammaren) 1939–49, partiordförande i Sveriges kommunistiska parti 1929–51 och huvudredaktör för Norrskensflamman 1925–27.

Biografi 
Linderots föräldrar var statare. Han arbetade 1900–12 som glasblåsare vid Reijmyre glasbruk och deltog i storstrejken 1909. Efter deltagande i ytterligare strejker blev han svartlistad 1912. Åren 1907–12 var han ledamot av styrelsen for Stockholmsdistriktet av Socialdemokraterna och 1912–14 var han symaskinsförsäljare i Stockholm. Därefter var Linderot agitator för Svenska fabriksarbetareförbundet och från 1915 ombudsman för Svenska handelsarbetareförbundet. Han var 1916–17 sekreterare i Socialdemokratiska ungdomsförbundet, och när detta bröt med moderpartiet socialdemokraterna följde han med till Sveriges socialdemokratiska vänsterpartis ungdomsförbund, där han 1917–21 var han ordförande. Från 1923 var Linderot journalist på Norrskensflamman och chefredaktör där 1925–27.

Partiordförande
Linderot var ordförande i Sveriges kommunistiska parti 1929–51 och ledamot av första kammaren i riksdagen 1939–49. I sin roll som partiordförande försökte han balansera mellan Kominterns revolutionära linje och sin egen tro på en fredlig väg till socialismen via samarbete med socialdemokratin och den övriga arbetarrörelsen. Linderot var en ofta uppmärksammad debattör i riksdagen, men fick inget stort inflytande utanför det egna partiet, trots att detta under hans ledning nådde röstetalet 10,3 procent i andrakammarvalet 1944. Under efterkrigstiden och kalla krigets inledning saknades förutsättningar för Linderots enhetsfrontstaktik. Han avgick som riksdagsman efter det stora nederlaget i andrakammarvalet 1948, där partiet endast fick 6,31 procent av rösterna, och som partiordförande 1951.

Internationella uppdrag
Vid Kominterns sjunde kongress i Moskva 1935 valdes Linderot till dess exekutivkommitté. Bland hans internationella insatser kan även nämnas positionen som andre styrman på fartyget Eskilstuna III, som var den första båten att bryta blockaden mot det nybildade Sovjetryssland i maj 1919.

Privat 
Linderot var från 1918 gift med Gerda Linderot (född Rasmusson), även hon riksdagsledamot för SKP. Tillsammans hade de ett adoptivbarn, Ina Linnéa (1926–2022). 

Linderot avled 1956 och är begraven på Skogskyrkogården i Stockholm. Vid hans begravning talade författaren Moa Martinson.

Bibliografi 
 - Tillsammans med Jalmar Wiksten.

 - Tillsammans med Hilding Hagberg.
 - Tillsammans med Rodny Öhman.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

 Sven Linderot och den tidiga arbetarrörelsen i Nynäshamn

Män
Födda 1889
Avlidna 1956
Personer från Skedevi socken
Svenska kommunister
Svenska chefredaktörer
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Sveriges kommunistiska parti (1921)
Vänsterpartiets partiledare
Claes Tholin

Claes Emil Tholin, född 22 oktober 1860 i Södra Säms socken i dåvarande Älvsborgs län, död 27 juni 1927 i Stockholm, var en svensk skräddare och politiker. Tholin var Sveriges socialdemokratiska arbetarepartis första partiledare åren 1896–1907, efter att man 1889–1896 haft kollektivt ledarskap.

Tholin är tillsammans med Mona Sahlin och Håkan Juholt de hittills enda socialdemokratiska partiledare som lämnat uppdraget som partiledare utan att ha varit Sveriges statsminister.

Biografi 
Tholin fick vid tio års ålder lära sig skräddaryrket. År 1880 begav han sig till Köpenhamn, där han kom att vistas fram till 1890. Där fick för första gången höra talas om socialismen och fackföreningar. Han blev medlem i skräddarnas fackförening och i danska arbetarpartiets ungdomsförening, den så kallade Karl Marx-klubben. Efter att i tio år ha verkat i styrelsen för fackföreningen återvände Tholin till Sverige. Väl i Sverige fortsatte han med sitt fackliga engagemang. Tholin satt i Svenska skrädderiförbundets styrelse 1891 och från 1900 till 1904. År 1896 utsågs han av Sveriges socialdemokratiska arbetarepartis verkställande utskott, på förslag av Hjalmar Branting, till partiledare.

I kampen för rösträtten genomfördes 1902 en storstrejk. Tholin tillhörde då, tillsammans med Branting, August Palm, Carl Gustaf Wickman, Herman Lindqvist och Anders Sjöstedt, strejkutskottet.

Han var från 1892 gift med Matilda, född Bryle (1858–1950). Makarna är begravda på Solna kyrkogård.

Referenser 

Svenska socialdemokrater
Män
Födda 1860
Avlidna 1927
Socialdemokraternas partiledare
Personer från Södra Säms socken
Gravsatta på Solna kyrkogård
Arshi Pipa

Arshi Pipa, född 1920 i Shkodra i Albanien, död 1997 i Washington, D.C. i USA, var en albansk författare, debattör och filosofie doktor.

Pipa föddes och växte upp i Shkodra, där han gick i skolan till 1938. Han skrev sina första dikter i slutet av 1930-talet och de ingår i hans första diktsamling Lundërtarë som kom ut 1944. Han studerade filosofi på Florens universitet i Italien och doktorerade 1942 på en avhandling om Henri Bergson. Fram till 1946 var han lärare i skolor i städerna Tirana och Durrës. Pipa kunde inte anpassa sig till det kommunistiska systemet efter andra världskriget och i april 1946 blev han fängslad av kommunistregeringen på grund av sina patriotiska tankar om demokrati. Under sina tio år i fängelse skrev han bland annat diktsamlingen "Libri i burgut" (svenska: Boken i fångenskap) om sina upplevelser. Efter frigivningen flydde Pipa 1957 till Jugoslavien och två år senare flyttade han till USA. Där fortsatte han sin forskar- och utbildningsgärning vid en rad lärosäten och var vid sin pensionering professor i italienska vid University of Minnesota i Minneapolis. 

Pipas största betydelse är inte som poet, utan som språk- och litteraturkritiker. Bland annat hans tre verk utgivna i München 1978 (Trilogia Albanica) om den albanska litteraturen har uppmärksammats och hans studie om skapandet av det officiella albanska språket - The Politics of Language in Socialist Albania - var kontroversiell.

Bibliografi (urval)
Lundërtarë (sv. Sjöfarare), Tirana 1944 
Libri i burgut (sv. Boken i fångenskap ), 1959 
Rusha, München 1968 
Montale and Dante, Minneapolis 1968 
Meridiana, München 1969 
Albanian folk verse. Structure and genre, München 1978 
Albanian literature. Social perspectives, München 1978 
Hieronymus de Rada, München 1978 
Studies on Kosova (med Sami Repishti), New York 1984. 
The politics of language in socialist Albania, New York 1989 
Albanian Stalinism. Ideo-political aspects, New York 1990 
Contemporary Albanian literature, New York 1991 
Subversion drejt konformizmit. Fenomeni Kadare (sv. Subversion eller konformism. Fenomenet Kadare), Tirana 1999 - postum

Se även
Albansk litteratur

Källor
Biografi om Arshi Pipa av Robert Elsie

Fotnoter

Albanskspråkiga författare
Albanska författare
Albanska litteraturkritiker
Albanska poeter
Personer verksamma vid Columbia University
Personer från Shkodra
Personer i Albanien under 1900-talet
Födda 1920
Avlidna 1997
Män
Alumner från University of Minnesota
Alumner från Florens universitet
Aleks Buda

Aleks Buda, född den 7 september 1910 i Elbasan i Albanien, död den 7 juli 1993 i Tirana i Albanien, var en albansk historiker och professor. Han blev direktör för Nationalteatern i Tirana 1945 och ordförande för Albaniens vetenskapsakademi 1973. Efter studíer i Italien och Österrike bidrog han stort inom området albansk medeltida historia och nationell renässans.

Aleks Buda var chefredaktör för och medförfattare till Historia e Shqipërisë (Albaniens Historia) 1959.

Källor

Noter

Albanska historiker
Albanska professorer
Ledamöter av Albaniens vetenskapsakademi
Personer från Elbasan
Personer i Albanien under 1900-talet
Födda 1910
Avlidna 1993
Män
Alumner från Wiens universitet
Taberg

Taberg kan syfta på:
Taberg (tätort) – en tätort i Jönköpings kommun
Taberg (berg) – ett berg i Jönköpings kommun
Tabergs naturreservat - Jönköpings kommun
Tabergsgruvan – en gruva i Jönköpings kommun
Tabergs gruvor – en gruva i Nordmark, Filipstads kommun
Tabergsån – i Jönköpings län
Tabergsdalen – en dal i vilken Tabergsån rinner genom Jönköpings kommun
Vildkaprifol

Vildkaprifol eller  höstkaprifol (Lonicera periclymenum) är en av de få lianerna i Sverige, den enda som genom sin vedstam och längd liknar lianerna i regnskogarna.

Biologi

Den är vanlig där det är varmt, i Götalands västra kustlandskap och längs Norges södra och sydvästra kust. Den är ganska vanlig på Bohusläns trädlösa klippstränder och öar, där den växer nedliggande, spaljéformigt utbredd. I skogar och lundar till exempel i norra Skånes lummiga skogsparker och på de branta, lövskogsklädda bergen kring Hardangerfjorden och Sognefjorden blir den en verklig klättrare, en slingerväxt och kan nå upp till mer än 10 meters höjd i till exempel ekar, lindad kring stammar och grenar med otaliga, täta varv av sin upp till 25 meter långa slingerstam. Den är också ganska ofta planterad och blommar efter att dess släkting kaprifolen blommat ut.

Blommorna
Denna art har skymningsblommor, det vill säga att de endast framåt kvällen utsänder en stark, behaglig doft, medan blomningen vilar under dagens ljusa och varma del. Eftersom blomman har ett långt och smalt rör kan nektaren i dess botten nås endast av stora insekter med långt sugrör, till exempel svärmare (skymningsfjärilar). Under vackra sommarkvällar svärmar de kring kaprifolhäckarna.

Bär, giftighet
De stora röda bären sitter tätt ihop. De har mild smak men är giftiga. Förgiftningssymptom kan inkludera magont, kräkningar, ansiktsrodnad, överdriven törst och vidgade pupiller. Förgiftningar (hos barn) är dock ovanliga, och hos ett barn kan ett intag på minst tio bär leda till magont.

Olika namn
Tidigare namn på kaprifol har varit vrivendel, vrivrånge eller vrevrang.

Vildkaprifol och människan
Vildkaprifol är Bohusläns landskapsblomma.

Se även
Kaprifol (i Sverige som trädgårdsväxt + förvildad)

Referenser

Externa länkar

 Den Virtuella Floran 
 
 Info på Medicinmannen.com
 Info på Shenet.se

Landskapsblommor 
Kaprifolväxter
Vi Växtindex
Giftiga växter
Kasemi

Kasemi, född 1570, död 1650, var en osmansk arkitekt som räknas till en av den klassiska osmanska arkitekturens mästare.

Han föddes i byn Gramsh i Tomorrica i Skrapar i Albanien. Han tog examen i arkitektur och tros vara en av den berömde osmanska arkitekten Mimar Sinans assistenter. Han tjänade som den viktigaste arkitekten i Osmanska riket och har skapat monument som Qoshku Bagdad, Qoshku Revan, moskén i Faience och många arbeten såsom värdshus, broar, badhus och vägar i Berat, Korce, med flera.

Referenser

Islamisk arkitektur
Osmanska arkitekter
Personer i Osmanska riket under 1600-talet
Män
Födda 1570
Avlidna 1650
Osmanska slavar
Aleksi Andrea

Aleksi Andrea, även kallad Durrsaku, född 1425 i Durrës i Albanien, död 1505 i Split i Kroatien, var en albansk arkitekt, målare och skulptör och en av den dalmatiska renässansens största konstnärer.

I alla sina verks inskriptioner markerade Aleksi Andrea sitt ursprung från Dürres. Fortfarande ung, gick han i exil i staden Split i Dalmatien, där han studerade under handledning av skulptören Mark Troja. Han är skaparen till köpmännens statyer i Ancona i Italien och till väggmålningarna från 1454  i kyrkan på ön Arabe i Dalmatien. Hans mest kända verk är dop i Trogir.

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Albanska målare
Albanska skulptörer
Albanska arkitekter
Personer i Albanien under 1400-talet
Personer i Albanien under 1500-talet
Personer från Durrës
Födda 1425
Avlidna 1505
Män