kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Efemerid

Bandata eller Efemerid, av grekiska (ἐφημέριος ephemerios) "daglig", är tabellerade data, som används för beräkning av positioner för  himlakroppar eller andra rymdfartsrelaterade objekt på himmelssfären som en funktion av tiden. Disciplinerna astronomi och astrologi använder sig av olika typ av efemerider.

Vetenskapliga bandata för astronomiska observationer anger oftast positioner för himlakropparna i rektascension och deklination, eftersom dessa koordinater för det mesta används på stjärnkartor.

Vetenskapliga bandata i solsystemet 
Sådana efemerider täcker typiskt flera århundraden i det förflutna och framåt i tiden. De framtida kan beräknas därför att den celesta mekaniken är en så pass tillförlitlig disciplin. Icke desto mindre finns det sekulära fenomen, vilka inte låter sig enkelt inordnas i efemeridernas möjligheter. De största osäkerheterna kring planeters positioner beror på störningar från otaliga asteroider, av vilkas de flestas såväl massa som bana är illa känd och därmed deras inverkan osäker.

Se även 
 Almanacka (GPS)
 Almanacka
 Alfonsinska tabellerna
 Astronomisk kalender
 Efemeridtidsskalan
 Celesta mekanikens historia

Referenser

Externa länkar 

 En gratis 3200 års Efemeridtabell tillhandahållen av Astro.com -- Baserad i Zürich, Schweiz (finns på 8 språk)
 Introduktion till JPLs efemerider

Astronomi
Astrologi
The Firstborn Is Dead

Andra studioalbumet från Nick Cave & The Bad Seeds, utgivet 1985. "Firstborn" avstavas ibland: "First-Born".

Låtlista 

 Tupelo
 Say Goodbye to the Little Girl Tree
 Train Long-Suffering
 Black Crow King
 Knockin' On Joe
 Wanted Man
 Blind Lemon Jefferson
 The Six Strings That Drew Blood (På CD:n, ej på LP:n)
 Tupelo (singelversionen; på CD:n, ej på LP:n)

Medverkande artister 

Nick Cave (sång, munspel, låtskrivande; även gitarr på turnén)

The Bad Seeds:

Mick Harvey (gitarr, basgitarr, orgel, piano, bakgrundssång, trummor, låtskrivande)
Blixa Bargeld (gitarr, bakgrundssång, låtskrivande)
Barry Adamson (trummor, gitarr, orgel, bakgrundssång, basgitarr, låtskrivande)

B-sidor & covers 

Tupelo gavs ut som singel, med The Six Strings That Drew Blood som b-sida. Videon gjordes av Cristoph Dreher. 
Johnny Cash har gjort en cover av Nicks version av Wanted Man. 
Knockin' On Joe har också blivit föremål för coverversioner. 
Blind Lemon Jefferson spelar i filmen Jonas In The Desert.

Kuriosa 

Tupelo är inspirerad av en låt med samma namn av John Lee Hooker.

The Six Strings That Drew Blood gavs tidigare ut av The Birthday Party, men låtarna skiljer sig åt väsentligt.

Många element i albumet (titeln, bland annat) och dess låtar, framförallt Tupelo, är referenser till Nick Caves bok And The Ass Saw The Angel.

Albumet skulle givits ut tidigare, men först krävdes att Bob Dylan godkände ändringarna Nick gjort i dennes låt, Wanted Man.

Musikalbum 1985
Album producerade av Flood
Mark O'Meara

Mark Francis O'Meara, född 13 januari 1957 i Goldsboro, North Carolina, är en amerikansk golfspelare.

O'Meara var en produktiv spelare på den amerikanska PGA-touren och över hela världen från mitten av 1980-talet till slutet av 1990-talet. Han har vunnit 16 tävlingar på PGA-touren med den första 1984 i Greater Milwaukee Open men det dröjde tills han var 41 år innan han vann sin första majortävling. I en sen avslutning av sin PGA-karriär vann han två majors 1998, The Masters Tournament och The Open Championship. Många ansåg segrarna kom av inspirationen att få jobba med sin nära vän Tiger Woods. Samma år vann han även World Matchplay Championship.

O'Meara är känd för att tävla utanför USA mer än andra ledande amerikanska spelare och han har vunnit tävlingar i Europa, Asien, Australien och Sydamerika. Med sitt fina sportsliga uppträdande är han en av de mest populära spelarna inom internationell golf. Efter sekelskiftet 2000 avtog hans form när han började att få skador men 2004 vann han en officiell tourtävling för första gången sedan 1998, Dubai Desert Classic, som trots att den spelas i Asien är en tävling på PGA European Tour.

Champions Tour 
O'Meara började spela på Champions Tour 2007. Hans första seger kom 2010 i Liberty Mutual Legends of Golf, en partävling han spelade tillsammans med Nick Price, genom att besegra John Cook och Joey Sindelar på det andra särspelshålet. O'Meara vann senare samma år Constellation Energy Senior Players Championship, en av fem majortävlingar på Champions Tour. O'Meara var den enda spelare att gå under 70 slag under alla fyra tävlingsvarv, och avslutade med 68 slag (-2 under par) på den sista ronden, vilket gjorde att han slutade på 273 slag (-7 under par) totalt. Michael Allen hade 66 slag under sista tävlingsvarvet, vilket gjorde att även han slutade på 273 slag, vilket ledde till särspel mellan dem två. O'Meara besegrade Allen med par på det första särspelshålet.

Meriter

Majorsegrar

1 Besegrade Brian Watts i det 4 hål långa särspelet: O'Meara (4-4-5-4=17), Watts (5-4-5-5=19).

Segrar på PGA Tour

Segrar på Champions Tour

Vinster på Japan Golf Tour 
 1985 Fujisankei Classic
 1992 Tokai Classic

Övriga segrar

1986 Australian Masters 
1987 Lawrence Batley International
1989 RMCC (med Curtis Strange)
1994 Argentine Open 
1997 Trophée Lancôme
1998 Cisco World Match Play Championship, Skins Game
1999 World Cup (med Tiger Woods) 
2000 Fred Meyer Challenge 
2002 Skins Game
2004 Dubai Desert Classic

Lagtävlingar 
 Alfred Dunhill Cup: 1985, 1986, 1987, 1996, 1997, 1998, 1999
 Ryder Cup: 1985, 1989, 1991, 1997, 1999
 Nissan Cup: 1985 
 Presidents Cup: 1996, 1998
 World Cup: 1999
 UBS Cup: 2001, 2002, 2003 
 U.S. vs. Japan: 1984
Källa:

Referenser

Externa länkar

Mark O'Meara på PGA Tour



Amerikanska golfspelare
Personer från Goldsboro, North Carolina
Födda 1957
Levande personer
Män
Alumner från California State University, Long Beach
Idrottare i Long Beach State 49ers
Idrottare från North Carolina
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Avplattning

Avplattning eller ellipticitet avser en vanligen symmetrisk avvikelse från sfärisk eller cirkulär form. Ofta används måttet för att beskriva formen hos planeter eller andra himlakroppar som blir avplattade på grund av sin rotation. 

Om a är avståndet från sfärens centrum till ekvatorn och b är avståndet från centrum till polen blir

Första och andra avplattningen 
Första avplattningen uttrycks

medan andra avplattningen uttrycks

där a är längden på rotationsellipsoidens storaxel, b är längden på dess lillaxel och  är dess vinkeleccentricitet.

Geometri
Celest mekanik
Hermann Gmeiner

Hermann Gmeiner, född 23 juni 1919 i Alberschwende i Österrike, död 26 april 1986 i Innsbruck i Österrike, grundade SOS Barnbyar.

Gmeiners mor dog när han var mycket liten. Hans syster blev då som en mor för honom och hans andra sju syskon. Han hade goda skolresultat som liten och erhöll ett stipendium, som hjälpte honom in på en internatskola. Under andra världskriget var han soldat i Ryssland. Efter kriget tog han hand om ungdomar, och blev vittne till de hem- och föräldralösa krigsbarnens elände. Han påbörjade även studier i medicin, men avbröt dock utbildningen.

Gmeiner började bygga upp organisationen med endast en liten summa pengar, som också var hela hans förmögenhet. Han startade den första byn 1949 i Imst i Österrike, som var baserad på att barnen fick växa upp under så naturliga familjeförhållanden som möjligt. Alla barnbyar är uppbyggda så att en barnby består av 10-15 familjehus med en barnbymamma och 7-10 barn i varje hus.

Gmeiner begravdes i sin första by i Imst.

Idag finns 550 byar i 134 länder. Totalt hjälper SOS-Barnbyar enmiljonfemhundratusen människor runt om i världen.

Gmeiner mest kända citat är i engelsk översättning Every big thing in our world only comes true, when somebody does more than he has to do ("Varje stor sak i vår värld blir bara verklighet när någon gör mer än han behöver").

Referenser 

Österrikare
Födda 1919
Avlidna 1986
NGO-Grundare
Män
Gradius

är ett horisontellt scrollande shoot 'em up-spel utvecklat av Konami 1985, och är det första spelet i den långa Gradiusserien. Spelet populariserade möjligheten att uppgradera vapen genom att plocka på sig power-ups under spelets gång. Spelet var ursprungligen avsett för arkadhallar och använde då Bubble System (Gradius)respektive Konami GX400 (Nemesis)), men konverterades från 1986 till många spelsystem, framförallt NES och den japanska hemdatorstandarden MSX. Gradius satte standarden för horisontella shoot 'em up-spel för många år, bland dess främsta konkurrenter fanns Irems R-Type.

Den kända Konamikoden skapades under utvecklingen av NES-versionen av det här spelet. Koden lyder Upp, upp, ner, ner, vänster, höger, vänster, höger, B, A.

Handling
Planeten Gradius är i fara, efter ett anfall från Bacterions. Det gäller att rädda planeten.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 GameStone - Gradius Home World
 Gradius Base
 

Datorspel 1985
NES-spel
MSX-spel
C64-spel
Mobilspel
Game Boy-spel
Playstation-spel
Playstation 3-spel
Playstation Network-spel
Playstation Portable-spel
Sega Saturn-spel
Nintendo DS-spel
ZX Spectrum-spel
Arkadspel
Windows-spel
PC Engine-spel
Science fiction-datorspel
Sharp X68000-spel
NEC PC-8801-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Virtual Console-spel till Wii U
Nintendo Switch Online-spel
Vävare

Vävare (Ploceidae)  är en familj med små fåglar som tillhör ordningen tättingar och som är nära besläktade med finkar.

Vävarna är fröätare med koniskt formade näbbar och merparten häckar söder om Sahara i Afrika, något färre arter i tropiska Asien men även i Australien. Hanarna har ofta praktfulla fjäderdräkter i starka röd och gula färger i kontrast till svart. Bland vissa arter har könen bara olika fjäderdäkt under häckningstid. 

De är sällskapliga och många arter lever i mycket talrika flockar. En av familjens arter, blodnäbbsvävaren, är världens mest talrika fågel i vilt tillstånd. Vävarna bygger intrikata bon som vävs av grässtrån, kvistar och liknande. Dessa bon har ofta formen av en pung och finns ofta i tjogtals på ett träd.

Taxonomi 
Familjen omfattar ungefär 16 släkten varav det största omfattar över 60 arter. Tidigare placerades änkorna i släktet Vidua i denna familj men de placeras numera oftast i den egna familjen Viduidae, och då ofta tillsammans med släktet Anomalospiza. Även sparvfinkarna i familjen Passeridae har ibland placerats i denna familj.

Släkten i taxonomisk ordning 
Efter Clements et al 2018:

 Släkte Bubalornis – 2 arter buffelvävare
 Släkte Dinemellia – 1 art, vithuvad buffelvävare
 Släkte Sporopipes – 2 arter
 Släkte Plocepasser – 4 arter sparvvävare
 Släkte Histurgops – 1 art, serengetivävare
 Släkte Pseudonigrita – 2 arter 
 Släkte Philetairus – 1 art, kolonivävare
 Släkte Malimbus – 10 arter malimber
 Släkte Anaplectes – 1–3 arter

 Släkte Ploceus – ca 60 arter
 Släkte Pachyphantes – 1 art, kompakt vävare, inkluderas ofta i Ploceus
 Släkte Quelea – 3 arter
 Släkte Brachycope – 1 art, kortstjärtad vävare
 Släkte Foudia – 7–9 arter fodyer, varav en utdöd

 Släkte Euplectes – 18–19 arter vidafinkar och eldvävare
 Släkte Amblyospiza – 1 art, tjocknäbbad vävare (Amblyospiza albifrons)

DNA-studier visar att arterna i det stora släktet Ploceus inte är varandras närmaste släktingar, där de asiatiska arterna är avlägset släkt med de afrikanska och den senare gruppen parafyletiskt med Malimbe. Vidare verkar kortstjärtad vävare vara är en del av Euplectes och scharlakansvävaren (Anaplectes) en del av Malimbe. Resultaten har dock ännu inte lett till några taxonomiska förändringar.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Lars Larsson (2001) Birds of the World, CD-rom

Externa länkar
Your Funeral, My Trial

Fjärde studioalbumet från Nick Cave & The Bad Seeds. Utgivet 1986.

Låtlista 

 Your Funeral, My Trial
 Stranger Than Kindness
 Jack's Shadow
 The Carny
 She Fell Away
 Hard On For Love
 Sad Waters
 Long Time Man
 Scum (på CD:n, ej på LP:n)

Medverkande artister 

Nick Cave (sång, mer?)

The Bad Seeds:

Blixa Bargeld (låtskrivande, gitarr, mer?)
Anita Lane (låtskrivande)
Mick Harvey (låtskrivande, mer?)
Thomas Wydler (?)
Barry Adamson (?)

B-sidor & covers 

Scum delades ut gratis, som promosingel under turnén.
The Carny spelas i filmen Himmel över Berlin. Den har spelats in i coverversion. 
Long Time Man är en låt av Tim Rose, baserad på ett traditionellt stycke. Låten har även spelats in av del andra artister.

Kuriosa 

Scum handlar om två journalister. 

Sad Waters lånar några rader från det gamla örhänget The Green, Green Grass of Home. 

Titeln på albumet är eventuellt en referens till en låt av Sonny Boy Williamson: Your Funeral and My Trial.

Musikalbum 1986
Sånger 1986
Album producerade av Flood
Sången om den eldröda blomman (1919)

Sången om den eldröda blomman är en svensk dramafilm från 1919 i regi av Mauritz Stiller. I huvudrollerna ses Lars Hanson, Edith Erastoff, Greta Almroth och Lillebil Ibsen.

Handling
Bondsonen Olof har tycke hos flickorna men efter ett gräl med sin far om detta ger han sig iväg hemifrån och blir flottare. Han förälskar sig i Kylikki men hennes far avvisar Olofs frieri tills han får veta att Olof inte är någon vanlig flottare utan en rik bondson.

Om filmen 
Filmen spelades in vid Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö med exteriörscener från Faxälven vid Långsele, Sollefteå. För foto svarade Ragnar Westfelt och Henrik Jaenzon. Som förlaga har man författaren Johannes Linnankoskis roman Laulu tulipunaisesta kukasta från 1905 som kom i svensk översättning 1906. 

Filmen premiärvisades 14 april 1919. Den blev en stor publiksuccé. Den spelades fem veckor på premiärbiografen  Röda Kvarn i Stockholm, något som aldrig hänt tidigare och nettovinsten på filmen rörde sig om minst 80 000 kr, den största vinsten dittills för någon svensk film.

Rollista i urval 
Lars Hanson – Olof Koskela 
Greta Almroth – Annikki 
Lillebil Ibsen – Elli, kallad Gasellen, piga på Koskelagården 
Louise Fahlman – Koskela-värdinnan, Olofs mor 
Axel Hultman – Koskela-bonden, Olofs far 
John Ekman – flottareförmannen 
Hjalmar Peters – Moisio-bonden 
Edith Erastoff – Kyllikki, Moisio-bondens dotter 
Nils Lundell – Inkala-sonen, Kyllikkis fästman 
Olof Ås – flottare 
Paul Hagman – flottare 
Gösta Ström – flottare i slagsmål 
Bengt Djurberg – en ung man

Musik i filmen 
Sången om den eldröda blomman, originalmusik komponerad av Armas Järnefelt. "Järnefelt var den förste i Sverige att komponera ett partitur som koordinerade bild och musik, delvis med folkvisematerial."

Källor

Externa länkar 

Svenska filmer 1919
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Mauritz Stiller
Filmer från Svenska Biografteatern
Svenska stumfilmer
Olin Dutra

Olin Dutra (17 januari 1901 - 5 maj 1983) var en amerikansk professionell golfspelare.

Dutra spelade på den amerikanska PGA-touren under slutet av 1920-talet och på 1930-talet och han vann totalt 19 tävlingar. Han var mest framstående under 1930-talet då han vann 1932 års PGA Championship och 1934 års US Open på Merion. Han deltog även i 1933 och 1935 års Ryder Cup. I PGA Championship 1932, som spelades som match på den tiden, spelade Dutra 196 hål och slutade på 19 slag under par. Han vann sina matcher med 9-8, 5-3, 5-4, 3-2 och 4-3.

Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1901
Avlidna 1983
Mässa nr 16 (WA Mozart)

Mässa No.16 i C-moll, K.427, komponerad av Wolfgang Amadeus Mozart troligen under 1782-83.

Orsaken till att C-mollmässan kom till är ännu outredd, kanske var det vid Mozarts hustru Konstanzes tillfrisknande, deras bröllop eller födseln av deras första barn. Mässan skrevs inte på uppdrag, vilket var det vanliga, utan endast av ett eget behov hos Mozart att skriva en stor mässa. 

Enligt ett brev från systern Nannerl uppfördes mässan den 26 oktober i Salzburg i Benediktinerkyrkan, där systern var sopransolist. Detta trots att mässan saknade Agnus Deisatsen och att credot inte var färdigt. Troligt är då, att man tog andra tonsättares musik och satte in där det behövdes. Senare kom musiken till mässan även att användas till hans kantat Davidde Penitente K.469. Många andra kompositörer har senare försökt avsluta C-mollmässan med hjälp av andra oavslutade Mozartverk.

Mässan är satt för sopran, tenor, bas, kör, flöjt (endast i Et incarnatus est) oboer, fagotter, horn, trumpeter, pukor, tre tromboner, stråkar och orgel.

 Kyrie
 Gloria
 Laudamus te
 Gratias
 Domine
 Qui tollis
 Quoniam
 Jesu Christe
 Cum Sanctu Spiritu
 Credo
 Credo in unim deum
 Et incarnatus est
 Sanctus
 Benedictus

Verk av Wolfgang Amadeus Mozart
Cumbia

Cumbia är en musikstil som ursprungligen kommer från Colombia. Cumbia är ett resultat av blandningen mellan många olika kulturer som funnits i Colombia vid olika tidpunkter: urbefolkningen, spanjorer/morer samt människor från Afrika som togs som slavar. Vissa hävdar att cumbia dansades och spelades som hovmusik bland den afrikanska befolkningen. Numera ingår cumbia i de latinska danserna tillsammans med salsa, samba och andra.

Den jamaicanska reggaen framställs vanligen som att den går i baktakt, och på samma sätt kan man beskriva både den ursprungliga cumbian och popcumbian. Reggaeton, den relativt nya latinamerikanska urbana stadsmusiken, har en del av sina rötter i ett ömsesidigt givande och tagande sinsemellan den jamaicanska och colombianska musiscenerna med smältdegeln i Panama.

Cumbia är väldigt populär i hela Syd- och Centralamerika, undantaget Brasilien där den inte fått så stor spridning. Ända sedan 1970-talet har "popcumbian" fortlöpande levererat låtar som slagit försäljningsrekord över hela Latinamerika, medan musiken inte alls nått Angloamerika och Europa. En jättehit från 1982 var "La Colegiala" (studentskan) med Rodolfo y su Tipica. Låten fick en stor spridning utanför Latinamerika genom att den ingick i en reklamfilm från Nescafé. 

Regionala variationer är vanliga. En variant som fått stor spridning på senare år är den argentinska cumbia villera som har sitt ursprung i Argentinas kåkstäder, “villas”. Typiska instrument för musikstilen är saxofon, trumpet, keyboard och trombon.

Musikgenrer
Danser
Musik i Latinamerika
M/S Kronprins Frederik

M/S Kronprins Frederik är ett fartyg som ägs av Scandlines.

Teknisk fakta
 Byggd: 1981
 Varv: Nakskov Skibsværft A/S, Nakskov, Danmark
 Längd: 152,00 m
 Bredd: 23,70 m
 Djupgående: 6 m, efter ombyggnad 5,10 m
 Maxfart: 18,5 knop, efter maskinbyte 20,5 knop
 Passagerare: 2280, efter ombyggnad 1400
 Hyttplatser: 0
 Bilar: 180, efter ombyggnad 225
 Lastmeter: 494, efter ombyggnad 724
 Antal järnvägsspår: 4
 Spårlängd: 494 m
 Antal godsvagnar: 60
 Hemmahamn: Korsør
 Rutt: Gedser-Rostock

Systerfartyg

 M/S Dronning Ingrid
 M/S Prins Joachim

Externa länkar
 M/S Kronprins Frederik

Passagerarfartyg
Fartyg byggda i Danmark
Fartyg sjösatta 1981
Mamaia

Mamaia är den största rumänska semesterorten vid Svarta havets kust. Mamaia är belägen inom Constanțas kommungräns på en 7 kilometer lång landtunga med Svarta havet i öster, Suitghiolsjön i väster och centrala Constanța några kilometer söderut.

Externa länkar 

Orter i Rumänien
Eduard Tubin

Eduard Tubin, född 18 juni 1905 i Torila i Guvernementet Livland (nutida Estland), död 17 november 1982 i Handen i Stockholms län, var en estnisk-svensk tonsättare.

Biografi
Tubin var en väletablerad tonsättare i Estland då han 1944 flydde till Sverige på grund av den sovjetiska ockupationen. I sitt nya hemland uppnådde han aldrig en position i musiklivet som stod i proportion till hans kvalifikationer; han arbetade i många år som musikarkivarie vid Drottningholmsteatern. Däremot var han fortsatt mycket uppmärksammad i Estland, trots sin exil, och gjorde regelbundna besök där.

Hans musik står på tonal grund men blev med åren allt mer fritonal. I de flesta av sina symfonier uttrycker han sig kraftfullt, kanske allra mest i den dramatiska och upprörda sjätte symfonin (1954), medan andra verk är mer romantiska, t.ex. den första violinkonserten (1941–42). I vissa verk bearbetade han folkmusik, t.ex. Sinfonietta över estniska motiv (1940) och Svit över estniska dansvisor för violin och orkester (1974).

1932 gifte han sig med skådespelerskan Linda Pirn och samma år föddes deras son Rein Tubin. Efter skilsmässan gifte han sig 1941 med balettdansösen Elfriede Saarik (senare Erika Tubin). Deras son Eino föddes 1942.

Tubin begravdes på Skogskyrkogården i Stockholm men 2018 flyttades hans och Erikas urnor till Tallinn.

Priser och utmärkelser
1977 – Atterbergpriset
1982 – Ledamot nr 835 av Kungliga Musikaliska Akademien

Viktiga verk 
Symfoni nr 1, 1931–34
Symfoni nr 2, Legendarisk symfoni, 1937
Kratt, balett, 1940
Symfoni nr 3, 1940–42
Symfoni nr 4, Sinfonia lirica, 1943/1978
Symfoni nr 5, 1946
Symfoni nr 6, 1954
Symfoni nr 7, 1958
Svit ur baletten Kratt, 1961
Symfoni nr 8, 1966
Barbara von Tisenhusen, opera, 1968
Symfoni nr 9, Sinfonia semplice, 1969
Prosten från Reigi, opera, 1971
Symfoni nr 10, 1973
Rekviem för fallna soldater för manskör, altsolist, orgel, trumpet och slagverk, 1979

Inspelningar 
På 1980-talet utkom de flesta av Tubins orkesterverk på skiva för första gången, tolkade av hans landsman Neeme Järvi på det svenska bolaget BIS Records. En symfonicykel dirigerad av en annan estländare, Arvo Volmer, gavs ut runt millennieskiftet på det finska bolaget Alba Records.

Litteratur 
Eino Tubin: Eduard Tubin, Bokförlaget Atlantis 2011

Källor 

Födda 1905
Avlidna 1982
Estländska klassiska kompositörer
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Män
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Estländare i Sverige
Psychotic Waltz

Psychotic Waltz är ett progressiv metal-band från San Diego i Kalifornien, USA.

Bandet startade 1985 under namnet Aslan efter en karaktär i C.S. Lewis roman Häxan och lejonet (originaltitel: The Lion, the Witch and the Wardrobe) och släppte en demo (Aslan). Bandet bytte namn 1986. Efter att ha släppt ett demoalbum (1988) och en singel ("I Remember"), släpptes år 1990 deras debutalbum A Social Grace. Bandet var verksamt fram till 1997 då de splittrades och de sammanlagt hade släppt fyra studioalbum. Efter bandets splittring har ytterligare två samlingsalbum släppts, Live & Archives och Dark Millenium. Båda innehåller livematerial och tidigare outgivet material, men de två albumen är av störst intresse endast för de redan inbitna fansen. Bandet återförenades dock 2010.

Psychotic Waltz spelar en komplex form av progressiv metal med inslag av psykedelisk musik. Deras musik är influerad av tidiga Fates Warning och ibland kan man även höra influenser från Jethro Tull.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
Ward Evans – basgitarr, tamburin 
Norm Leggio – trummor 
Brian McAlpin – sologitarr, akustisk gitarr 
Dan Rock – gitarr, keyboard 
Buddy Lackey – sång, flöjt 

Tidigare medlemmar
Phil Cuttino – basgitarr 
Steve Cox – gitarr

Diskografi 
Demo

Studioalbum
1990 – A Social Grace
1992 – Into The Everflow
1994 – Mosquito
1996 – Bleeding

Samlingsalbum
1998 – Live & Archives 
1999 – Dark Millenium 
2004 – A Social Grace + Mosquito 
2004 – Into the Everflow / Bleeding 
2011 – The Architects Arise: The First Ten Years

Referenser

Externa länkar
Psychotic Waltz officiella webbplats

Amerikanska progressive metal-grupper
Musikgrupper upplösta 1997