kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kontrafagott

Kontrafagott är träblåsfamiljens djupaste musikinstrument. 

Kontrafagottens omfång är en oktav lägre än den vanliga fagottens, och klangkaraktären kan betecknas som något knarrig. Ett känt exempel på kontrafagott som soloinstrument finns i Maurice Ravels Gåsmors sagor, där den gestaltar Odjuret i "Samtal mellan Skönheten och Odjuret".

Moderna kontrafagotter har vanligen ett register ner till BBb (subkontra-bb), en halv ton över pianots lägsta ton. Det förekommer också kontrafagotter som går ytterligare en halvton ner, vilket utnyttjas i en del orkesterlitteratur. Kända tillverkare som erbjuder fagotter ner till AA är Heckel och Oscar Adler. Enstaka exemplar finns som går ytterligare någon halvton ner. Liksom hos den vanliga fagotten finns det två olika system för borrning och grepp, dels det tyska eller Heckel-systemet, dels det franska systemet.

Instrumentet tillverkas numera i trä, lönn för tyskt system och rosenträ för franskt, även om de första rören och klockstycket alltid är i metall. Kända tillverkare av kontrafagotter med tyskt system idag är till exempel (inom parentes en uppskattning av antal kontrafagotter de gör varje år) Heckel (10), Oscar Adler (knappt 20), Mollenhaur (15), Fox (18), Amati (okänt), Schreiber (okänt) samt ett antal tillverkare som kan tillverka enstaka instrument.

I orkestern spelas kontrafagotten vanligen av tredje eller i förekommande fall fjärde fagottisten, som ibland förväntas byta mellan kontra- och vanlig fagott när vederbörande har paus i noterna.

Kontrafagotten i sin nuvarande form härrör till stor del från mitten av 1800-talet. Under 1900-talet har det tillkommit några utvecklingar som inte fått så stor spridning. En av dessa är framtagen av Arlen Fast och finns tillgänglig från Fox. En mer radikal omformning är Contraforte, framtagen av Guntram Wolf. En äldre granne i instrumentfamiljen träblås är sarrusofon som härrör från mitten av 1800-talet. I dagens orkester spelas sarrusofonens stämmor ofta på kontrafagott, bland annat i Trollkarlens lärling av Paul Dukas.

Se även
 Fagott
 Träblåsinstrument
 Lista över musikinstrument
 Lista över musikgenrer

Referenser
 Raimondo Inconis, Il controfagotto, storia e tecnica, ed. Ricordi, Milano (1984–2004) - ER 3008 / ISMN 979-0-041-83008-7.

Externa länkar
 Kontrafagott Resource

Träblåsinstrument
Sound of Music

Sound of Music är en amerikansk musikal från 1959, delvis baserad på verkliga händelser. Manuset är av Howard Lindsay och Russel Crouse, medan musiken är Richard Rodgers och sångtexterna av Oscar Hammerstein II. Filmatiseringen från 1965 anses vara en av filmhistoriens största musikalsuccér.

Musikalen bygger på en självbiografisk roman av Maria von Trapp.

Synopsis
Maria är en ung novis (blivande nunna) i Salzburg. Hon skickas iväg från sitt kloster för att bli barnsköterska åt Georg von Trapp som är en änkling med sju barn. I början är barnen elaka mot henne, precis som mot de föregående guvernanterna, men hon lär barnen att sjunga och lyckas på det sättet få dem att tycka om henne. Maria blir så småningom även kär i Georg. Han har dock redan ett förhållande med en baronessa. Men efter olika turer lämnar baronessan honom, och Maria och Georg gifter sig. En dag tar nazisterna över i Österrike och de kräver att Georg går i tjänst på nytt. Under en sångfestival lyckas familjen fly över bergen till Schweiz.

I filmen från 1965 spelas Maria av Julie Andrews och Georg von Trapp av Christopher Plummer. Filmen regisserades av Robert Wise och vann en Oscar för bästa regi. Sean Connery var ett av Robert Wise förslag till den som skulle spela Georg von Trapp.

Roller 
 Georg von Trapp, baron
 Maria Rainer, guvernant
 Liesl
 Friedrich
 Louisa
 Kurt
 Brigitta
 Marta
 Gretl
 Max Detweiler, Georgs vän
 Elsa Schröder, baronessa
 Rolfe Gruber, brevbärare
 Frau Schmit, husföreståndarinna
 Franz, butler
 Abbedissan
 Syster Berthe
 Syster Margaretta
 Syster Sophia
 Herr Zeller, nazist
 Amiral Brinkmann

Uppsättningar 
The Sound of Music hade urpremiär på Broadway i New York den 16 november 1959, totalt gavs 1 443 föreställningar. Bland huvudrollsinnehavarna fanns Mary Martin som Maria och Theodore Bikel som von Trapp. Regissör var Vincent J. Donehue. Uppsättningar gjordes ganska snart i London (1961, 2 385 föreställningar) och i Melbourne, och musikalen har sedan dess regelbundet satts upp runt om i världen.

Svensk urpremiär hade musikalen på Skövde Operettsällskap numera Skövde Scenproduktion1977. Därefter har den satts upp på Folkan 1982 med Per Myrberg som von Trapp, Ann-Charlotte Björling som Maria, Ulla Sallert som Abbedissan och Pernilla Wahlgren som Louisa von Trapp och på Göta Lejon 1995 med Carola Häggkvist och Tommy Körberg (senare Christer Sjögren) i huvudrollerna.

Den sattes upp på Göteborgsoperan med premiär den 17 oktober 2003.
 och åter 2007–2008 på Göta Lejon i Stockholm. Huvudroller hade Pernilla Wahlgren och Tommy Nilsson. Den uppsättningen åkte även på turné april-maj 2008.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Sound of Music, Göta Lejon 2007-2008

Amerikanska musikaler
Österrike i fiktion
Musikåret 1959
Teateråret 1959
Kultur i New York
1959 i USA
J-båt

J-båt är en långkölad segelbåtstyp som bland annat användes under America's Cup 1930-1937. I dag finns endast tre av de ursprungliga J-båtarna kvar; Shamrock V, Endeavour, Velsheda.

År 2017 sjösattes en nybyggd J-båt, Svea, byggd vid Vitters varv i Nederländerna efter Tore Holms ritningar från 1930-talet.

Kända J-båtar
Shamrock V
Endeavour 
Velsheda

Källor

Externa länkar

Kölbåtar
Segelbåtstyper
Rudolf Diesel

Rudolf Christian Karl Diesel, född 18 mars  1858 i Paris, död 30 september 1913 under oklara omständigheter vid en drunkningsolycka i Engelska kanalen, var en tysk ingenjör och uppfinnare av dieselmotorn 1892.

Rudolf Diesel föddes i Paris som son till tyska föräldrar. Detta var en turbulent tid i Mellaneuropa, som tyskar i Frankrike blev familjen Diesel deporterad till England vid Fransk-tyska krigets utbrott. Han var mycket teknikintresserad hela livet och flyttade till Tyskland och den tekniska högskolan i München. Där blev han inspirerad att bygga en egen motor. Han ville att den nya motorn skulle ha en hög verkningsgrad. Från början skulle motorn kunna drivas av många olika bränslen.
 
Företagen Fried. Krupp och Maschinenfabrik Augsburg framställde 1893-1897 den första fungerande dieselmotorn. Motorn kunde köras på billigare bränslen men den var större och tyngre än konkurrenterna. Den blev populär i stora fordon som tåg, lastbilar och fartyg senare också när ekonomin gick bättre kom den även snabbt till vanliga bilar.

Rudolf Diesel omkom under mystiska omständigheter när han föll överbord i samband med en båtresa till England den 30 september 1913 dit han var på väg för att träffa franska och brittiska marinen. Hans kropp återfanns senare i floden Schelde. Det finns olika teorier till vad som ledde till hans död. En är att det var självmord på grund av bland annat ekonomiska problem, en annan att tyska marinen låg bakom.

Asteroiden 10093 Diesel är uppkallad efter honom.

Litteratur 
Eugen Diesel, Rudolf Diesel: hans liv och verk (Lund 1941)

Källor

Noter

Tyska ingenjörer under 1800-talet
Tyska uppfinnare
Industrihistoria
Maskiningenjörer
Alumner från Münchens tekniska universitet
Personer som drunknat
Gravsatta till sjöss
Personer från Paris
Tyska eponymer
Män
Födda 1858
Avlidna 1913
Kordofon

Kordofon, vetenskaplig terminologi för stränginstrument, musikinstrument bestående av strängar spända över en resonanslåda.

Se även
 Stränginstrument
 Lista över musikgenrer
 Lista över musikinstrument

Stränginstrument
J/80

J/80 är en segelbåt byggd av J-Boats i USA. Båten är en entypsbåt, vilket innebär att kappseglingstävlingar sker enligt väl definierade klassregler just för denna båttyp. 

En J/80 båt är 8 meter lång och 2,51 meter bred. Deplacementet är 1 320 kg.

Se även
J/105

Externa länkar
 Svenska J/80 Förbundet 

Kappseglingsbåtar
Mestis

Mestis (även kallat FM‐serien) är den näst högsta ishockeyserien i Finland efter FM‐ligan och motsvarar den svenska Hockeyallsvenskan. Mestis grundades år 2000 för att ersätta division I när FM‐ligan blev en stängd serie.

Uppflyttning
Före säsongen 2008–2009 fanns det inget system för uppflyttning till FM‐ligan, men KalPa flyttades ändå upp år 2005 när FM‐ligan utökades till 14 lag. Från 2009 till 2013 kvalspelade vinnaren mot sista laget i FM‐ligan, men inget lag lyckades vinna. Från och med säsong 2013–2014 slopas ligakvalet och vinnaren kan bli uppflyttad om laget har de ekonomiska förutsättningar som krävs för spel i FM‐ligan.

Under grundserien spelas 56 matcher, varefter de åtta bästa lagen går vidare till kvartsfinal. Slutspelet spelas i bäst av sju matcher. De två sämsta lagen kvalar för att hålla sig kvar mot de två bästa lagen från Finlandsserien.

Lag

Tidigare säsonger

Källor

Ishockeyserier
Ishockey i Finland
Sportevenemang i Finland
Kornett

Kornett är ett bleckblåsinstrument som påminner mycket om trumpeten. Det finns ingen enkelt definierad skillnad, men  munstycket på en kornett har en något mindre fattning än på en trumpet och blåsgången är konisk i stället för cylindrisk under en större del av sin längd. Klangen är något mjukare samtidigt som den har stor teknisk lättrörlighet. Kornetten uppfanns på 1800-talet och används främst i brassband men även inom jazz- och militärmusik. Kornetten var särskilt vanlig i den tidiga jazzen på 1910- och 1920-talen; många musiker som senare gjorde sig kända som trumpetare började sina banor som kornettister, däribland Louis Armstrong och Red Nichols.
En kornett är vanligtvis stämd i Bess, men det finns också kornetter som är stämda i C och Ess. En kornett stämd i Ess kallas ess-kornett eller soprankornett och är vanlig i brassband.

Kända kornettister 
Louis Armstrong
Bix Beiderbecke
Shaye Cohn
Lars Färnlöf
Bobby Hackett
Thad Jones
Freddie Keppard
Nick LaRocca
Philip McCann
King Oliver
Muggsy Spanier
Rex Stewart
Jules Levy
Edwin Franko Goldman
Wäinö Kauppi
Sam Rydberg

Se även 
 Trumpet
 Lista över musikinstrument
 Lista över musikgenrer

Bleckblåsinstrument
Ukulele

Ukulele () är ett litet fyrsträngat stränginstrument med ursprung i Portugal. Den fick stor spridning på Hawaiiöarna under 1800-talet och spred sig vidare till europeisk och amerikansk musik under 1920-talet. Ukulelen finns vanligtvis i fyra storlekar (Sopran, Concert, Tenor och Baryton). Ordet ukulele betyder ungefär "hoppande loppa".

Ukulelen (sopran- och concertukulelen) stäms vanligen (strängarna uppifrån och ned) A, D, F# (fiss), B (H) (ett D6-ackord eller bm7-ackord) eller (i USA) G, C, E, A (ett C6-ackord eller am7-ackord). Barytonukulelen stäms D, G, B, E (som fyra högsta på en gitarr), vilket ger ett G6-ackord eller em7-ackord. Tenorukulelen stäms som sopran- eller barytonukulelen. Den första strängen (A vid D6-stämning) kan stämmas högre än övriga strängar (dvs i samma oktav), eller en oktav ned.

Ukulelens relativt svaga ljudvolym gör att instrumentet har svårt att göra sig hört i orkestersammanhang. Därför utvecklades (runt 1920) banjoversioner av ukulelen. Denna så kallade "banjolele" har ett starkare ljud än den ursprungliga ukulelen, men stäms på samma sätt och har i övrigt ungefär samma ljudkaraktär.

Ukulelen finns med olika utformningar av resonanslådan. Bland annat har den så kallade fluke-ukulelen en resonanslåda som i formen påminner något om en balalajka. Ukulelen förekommer också med elektrisk förstärkning med såväl vanliga ljudupptagande mikrofoner som piezomikrofoner. Ovanligare, men förekommande är, el-ukulele med stålsträngar och magnetmikrofoner.

Se även 
 Beirut
 Israel Kamakawiwoʻole
 Jake Shimabukuro
 George Formby
 Lista över musikinstrument
 Lista över musikgenrer
 Ukulele Orchestra of Great Britain

Källor

Stränginstrument
Marintrumpet

Marintrumpet, är trots namnet ett stråkinstrument med bara en sträng. Vid spel används bara flageolettoner och klangen påminner därför om en trumpet. Resonanslådan är smal och hög, och stöds likt kontrabasen mot marken eller golvet. Instrumentet var förr i tiden vanligt i Tyskland, Nederländerna och Frankrike, men förekommer knappast längre.

Se även
Stråkinstrument
Lista över musikinstrument
Lista över musikgenrer

Externa länkar
Tromba marina

Stråkinstrument
Reinhold Ljunggren

Anders Reinhold Ljunggren, född 9 januari 1920 i Berga, Kronobergs län i Småland, död 14 juli 2006 i Vimmerby, var en svensk konstnär och arbetade både som målare och grafiker.

Biografi
Reinhold Ljunggrens far var godsägaren Arnold Ljunggren född 20 januari 1886 i Kristianstad, Skåne, död 5 augusti 1921. Modern var Betty Inger Augusta (född Sjörén) 12 augusti 1889  i Köpenhamn, Danmark, omgift Gustafsson, död 3 augusti 1980. Efter faderns tidiga död flyttade modern med Reinhold och hans syster Hanna 1922 till Ljungby i Småland där han växte upp. År 1937 flyttade han till Stockholm där han utbildade sig på Tekniska skolan och studerade hos Edvin Ollers och Otte Sköld. 1939-1941 studerade han vid Konstakademien. Han flyttade 1941 till Trosa där han bodde i över 30 år och flyttade därefter till Norra Vi och sedan till Vimmerby. Han har skildrat naturen och småstaden med stor detaljrikedom. Hans verk karaktäriseras ofta av en viss ödslighet. Ljunggren skapade diplomen för de första Nobelprisen i ekonomi 1969. Han har även gjort sig känd som porträttmålare med avbildningar av till exempel kung Gustaf VI Adolf, Gunnar Ekelöf, Evert Taube och Jarl Kulle. Ljunggren installerades 1980 som hedersledamot vid Södermanlands-Nerikes nation i Uppsala.

Reinhold Ljunggrens konst finns representerad på Nationalmuseum och Moderna museet i Stockholm, Kalmar konstmuseum, Örebro läns landsting och på Bonniers porträttsamling i Villa Manilla på Djurgården i Stockholm.

Han gifte sig 29 augusti 1940 med Carin Ljunggren (född Ångman) 24 juni 1921 i Arboga, död 10 juli 2003 i Vimmerby.

Källor
Födelsebok: Berga (G) C:9 (1917-1946)
Församlingsbok: Berga (G) AIIa:4 (1912-1927) och Ljungby (G) AIIa:10 (1922-1928)
Statistiska Centralbyrån (SCB) - 1940 års folkräkning]
Sveriges dödbok 1860-2017

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1920
Avlidna 2006
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska grafiker under 1900-talet
Representerade vid Bonnierska Porträttsamlingen
Personer från Berga socken, Småland
Representerade vid Moderna museet
Max Vogler

Max Vogler, född 13 juni 1854 i Lunzenau, Sachsen; död där 8 oktober 1889; lyriker och skönlitterär författare; recensent och litteraturhistoriker. Levde och var verksam i Lunzenau.
 
Efter avlagd lärarexamen studerade Vogler filologi, filosofi samt historia vid universiteten i Zürich, Jena och Berlin. En av hans inriktningar blev Nordiska språk, vilket tog sig form i dissertationen Sjúrðar kvæði. Die färöischen Lieder von Sigurd 1877, en genomträngande beskrivning och analys av de färöiska Sigurd-sångerna. Vogler lär ha fått sin inspiration till avhandlingen från sin lärare, professor Ludwig Ettmüller vid Zürichs universitet, vilken gjort sig förtjänt genom översättningar av fornnordisk litteratur samt som utgivare av diverse antologier inom det området. 

Vogler var skriftställare med socialkritisk och antiklerikal tendens under den ekonomiska uppsvingstiden (de s.k. grundåren) efter Tyska kejsarrikets enande 1871. Vogler publicerade huvudsakligen i tidningar nära knutna till såväl socialdemokratin som fritänkarrörelsen. Kritiken riktar sig mot följderna av den alltmer uppkommande materialismen i och med den hastigt fortskridande industrialiseringen. Jämte skönlitterära alster skapade Vogler framför allt lyrik. Naturbilder tjänar där som metaforer för övervinnandet av ålagda tvång som orsakats av samhälleliga förändringar. Fritt tänkande och dygdigt handlande är de oeftergivliga grundtoner som nästan alltid vidlåder Voglers dikter.

Romaner
Der Herr Kommerzienrath, München 1883. ("Herr kommerserådet"). 
Berättelsens publicering fick en treårig rättegång till följd. Anklagelsen gällde förtal och uppvigling. Fängelsestraff för förläggare och bokhandlare samt konfiskation av alla exemplar.

Im Dorf der Schmied, Leipzig 1887. ("Smeden i byn").
Berättelsen utspelar sig i Elsass och är ett bidrag för att övervinna schismerna mellan Tyskland och Frankrike.

Referenser
Ludwig Fränkel, "Vogler, Max", Allgemeine deutsche Biographie, bd 40, s. 177f.

Tyskspråkiga författare
Män
Födda 1854
Avlidna 1889
Arvid

Arvid eller Arnvid är ett mansnamn som kommer av det fornnordiska Arnviðr, som är sammansatt av ord med betydelserna 'örn' och 'skog'. En sidoform är Arved. 

Detta är ett namn som är vanligast bland de äldsta och de yngsta. Den 31 december 2014 fanns det totalt 24 172 personer i Sverige med namnet, varav 11 744 med det som tilltalsnamn. År 2014 fick 540 pojkar Arvid och 11 pojkar Arwid som tilltalsnamn vilket gjorde det till det 18:e populäraste namnet det året.  

Namnsdag: 31 augusti

Personer med förnamnet Arvid
 Arvid August Afzelius, svensk hovpredikant, psalmförfattare och folklivsforskare
 Arvid Andersson (atlet)
 Arvid Andersson (gymnast), OS-guld i truppgymnastik 1920
 Arvid Andersson, svensk tyngdlyftare, bragdmedaljör
 Arvid Carlsson, svensk medicinsk forskare och nobelpristagare
 Arvid Fredborg, svensk författare och publicist
 Arvid Hanssen, norsk författare
 Jan Arvid Hellström, svensk biskop och hymnolog
 Arvid Holmberg, gymnast, OS-guld i lag 1920
 Arvid Horn, svensk militär och statsman
 Arvid Järnefelt, finlandssvensk författare
 Arvid Knöppel (skytt)  , bryggare, sportskytt, författare, OS-guld i lag 1908
 Arvid Pedersson Kåse, svensk frälseman, hövitsman hos kung Gustav Vasa och väpnare
 Arvid Lagercrantz, svensk radioman och författare
 Arvid Mörne, finlandssvensk författare
 Arvid Nordquist, svensk handlare, grundare av och VD för Arvid Nordquist H.A.B
 Arvid Runestam, svensk biskop
 Arvid Thorberg, svensk LO-ordförande 1920-1930
 Arvid Wallman, svensk simhoppare, OS-guld 1920
 Arvid Wittenberg, fältmarskalk
Felix Arvid Ulf Kjellberg, youtubare aka Pewdiepie

Svenska statsministrar
 Arvid Posse , jurist, ämbetsman och företagare
 Arvid Lindman , militär. ämbetsman och företagsledare

Fiktiva personer med förnamnet Arvid
Arvid, en karaktär i Wilhelm Mobergs Utvandrarsvit.
Arvid Falk, huvudperson och författarens alter ego i August Strindbergs roman Röda rummet från 1879

Se även
Arvidsjaur, vars etymologi dock inte har med mansnamnet Arvid att göra

Referenser

Mansnamn
Svenska mansnamn
Svenska förnamn
Fornnordiska mansnamn
Storbritanniens herrlandslag i ishockey

Storbritanniens herrlandslag i ishockey, numera Team GB, tillhörde pionjärerna  inom landslagsishockey. Landet var ett av de fyra medlemsstater som ingick när International Ice Hockey Federation (IIHF) bildades 1910.

Storbritanniens landslag vann det första Europamästerskapet i ishockey 1910. Man vann även världsmästerskapet, den olympiska turneringen och Europamästerskapet 1936, dock i samma turnering.

Storbritannien spelade under 2000-talets början i VM:s division I. Men den 28 april 2018 kvalificerade man sig till A-VM för första gången sedan 1994.

Meriter 
OS 1924: Brons, OS 1936: Guld
EM-guld: 1910, 1938
VM-silver: 1937, 1938

VM-statistik

1924-2006

2007- 

 ändrat poängsystem efter VM 2006, där seger ger 3 poäng istället för 2 och att matcherna får avgöras genom sudden death (övertid) och straffläggning vid oavgjort resultat i full tid. Vinnaren får där 2 poäng, förloraren 1 poäng.

Profiler 
 Tony Hand
 David Longstaff
 Robert Dowd

Externa länkar 
ice hockey uk

Källor 

Landslag startade 1910
Ishockey i Storbritannien
Ishockeylandslag
Ishockey
11:Metre

11:Metre (egentligen 11:Metre One Design) är en fyramanssportbåt konstruerad av Ron Holland.

Källor 
International 11:Metre One Design Class Association
ISAF 11:Metre
Kappseglingsbåtar
J/105

J/105 är en typ av segelbåt konstruerad av Rod Johnstone och byggd av J-Boats i USA. Som de flesta båtar J-Boats bygger har J/105 ett bogspröt för att halsa en gennaker.

Källhänvisning
Båtsidan.com J/105

Externa länkar
 J-Boats i Sverige

Kölbåtar
Take Off Your Pants and Jacket

Take Off Your Pants And Jacket, ett musikalbum av blink-182, släppt den 12 juni, 2001. Albumet har sålts i över 12 miljoner exemplar, vilket gör den till blink-182:s näst mest sålda album.

Låtar på albumet 
 "Anthem Part II"
 "Online Songs"
 "First Date"
 "Happy Holidays, You Bastard"
 "Story Of A Lonely Guy"
 "The Rock Show"
 "Stay Together for the Kids"
 "Roller Coaster"
 "Reckless Abandon"
 "Everytime I Look For You"
 "Give Me One Good Reason"
 "Shut Up"
 "Please Take Me Home"

Musikalbum 2001
J/24

J/24 är en segelbåt konstruerad av Rod Johnstone och byggd av J-Boats i USA. J/24 är världens största kölbåtsklass med över 5 000 båtar (1998).

Källhänvisningar
ISAF/ISAF UK Ltd J/24

Kölbåtar
Warning

Warning är Green Days sjätte studioalbum som släpptes den 3 oktober 2000 av Reprise Records.

Singlar
Minority, släppt den 31 augusti 2000.
Warning, släppt den 11 december 2000.
Waiting, släppt den 29 oktober 2001.
Macy's Day Parade, släppt den 3 november 2001.

Låtförteckning 
Alla texter är skrivna av Billie Joe Armstrong och all musik av Green Day, om inget annat nämns.
 Warning (3:42)
 Blood, Sex and Booze (3:33)
 Church on Sunday (3:18)
 Fashion Victim (2:48)
 Castaway (3:52)
 Misery (5:05) (Text av Green Day)
 Deadbeat Holiday (3:35)
 Hold On (2:56)
 Jackass (2:43)
 Waiting (3:13)
 Minority (2:49)
 Macy's Day Parade (3:34)

Musikalbum 2000
Album av Green Day
Monokord

Monokord, är ett instrument som under antiken användes till akustiska undersökningar, till exempel för att demonstrera intervaller och matematiska proportioner mellan strängars längder. 

Det bestod ursprungligen av en avlång resonanslåda med en graderad skala på locket, en sträng över och spelas med stråke eller med knäppande på strängarna. Under medeltiden fick monokorden flera strängar och flera stall men benämningen bibehölls, och användes länge även för klavikordet, som anses uppkommet ur monokorden.

Monokordet har använts som seriöst spelinstrument och är föregångaren till stråkinstrumentet marintrumpet.

Se även
 Lista över musikinstrument
 Lista över musikgenrer

Noter 

Stränginstrument
Standing on the Shoulder of Giants

Standing on the Shoulder of Giants är ett musikalbum av det brittiska rockbandet Oasis, släppt den 29 februari 2000. 

Originalmedlemmarna Paul "Bonehead" Arthurs och Paul "Guigsy" McGuigan hoppade av medan man spelade in albumet och Noel Gallagher fick därför spela in två gitarrljud och basljudet separat. Man anlitade också en ny producent, Mark Stent. Dessa förändringar bidrog till att albumet fick en mer experimentell ton än sina föregångare, med influenser bland annat från electronica och psykedelisk musik.

Liksom gruppens tre föregående album nådde Standing on the Shoulder of Giants förstaplatsen på den brittiska albumlistan. Det sålde dock något sämre, med totalt cirka fyra miljoner exemplar sålda. Låtarna "Go Let It Out", "Who Feels Love?" och "Sunday Morning Call" släpptes som singlar.

Albumtiteln är tagen från ett citat av Isaac Newton: "If I can see further than anyone else, it is only because I am standing on the shoulders of giants". Noel Gallagher såg citatet präglat på ett tvåpundsmynt och tyckte att det var en passande albumtitel.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Noel Gallagher, om annat inte anges.

"Fuckin' in the Bushes" - 3:18 
"Go Let It Out" - 4:38 
"Who Feels Love?" - 5:44 
"Put Yer Money Where Yer Mouth Is" - 4:27 
"Little James" (Liam Gallagher) - 4:15 
"Gas Panic!" - 6:08 
"Where Did It All Go Wrong?" - 4:26 
"Sunday Morning Call" - 5:12 
"I Can See a Liar" - 3:12 
"Roll It Over" - 6:31

Medverkande
Oasis
Liam Gallagher - sång, tamburin
Noel Gallagher - sång, bakgrundssång, sologitarr, kompgitarr, bas.
Alan White - trummor, percussion

Övriga
Mark Coyle - sitar, 12-strängad gitarr
Mark Feltham - munspel
Charlotte Glasson - flöjt
Paul Stacey - gitarr, bas, keyboard
Linda Lewis - bakgrundssång
P.P. Arnold - bakgrundssång

Musikalbum 2000
Album av Oasis