kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fredrik Svanberg

Fredrik Svanberg, född 1972, är docent i arkeologi och arbetar som chef för Kulturhistoriska avdelningen vid Nordiska museet. Han har tidigare bland annat arbetat som forskningschef vid Statens historiska museer, som projektledare för arkeologiska undersökningar vid Riksantikvarieämbetet samt som 1:e antikvarie vid Statens historiska museum.

Biografi 
Fredrik Svanberg är arkeolog och museispecialist. Han disputerade 2003 i Lund på avhandlingen Decolonizing the Viking Age vars ena volym behandlar vikingatiden ur ett postkolonialt perspektiv, medan den andra handlar om gravskick och identitet i vikingatidens Sydskandinavien. Han har även forskat kring bronsåldern, dödsritualer, arkeologi i ett samhällsperspektiv, museifrågor och speciellt samlande samt kring raslärans och de äldre anatomiska samlingarnas historia i Sverige. Som forskningschef vid Statens historiska museer skapade och samordnade Svanberg ett större antal forsknings- och utvecklingsprojekt av olika slag, bland annat om det vikingatida Birka som skapade en Birkaportal, om Historiska museets egen historia och om museisamlande, samt var redaktör för skriftserien The Museum Of National Antiquities, Stockholm, Studies (senare The Swedish History Museum, Studies) i vilken ett antal volymer gavs ut. Svanberg har arbetat med många utställningsprojekt, till exempel History Unfolds på Historiska museet. Svanberg var ledare för ett regeringsuppdrag om att göra en kunskapsöversikt om mänskliga kvarlevor vid museer. Svanberg är en av redaktörerna för tidskriften Nordisk museologi samt deltar i editorial board för tidskriften Current Swedish Archaeology och editorial advisory board för tidskriften Museum Worlds. 

Svanberg har varit aktiv som kulturskribent och kulturdebattör i dagspress med artiklar om historiebruk, museifrågor och svåra kulturarv.

Bibliografi (urval)
 "Älskade museum. Svenska kulturhistoriska museer som kulturskapare och samhällsbyggare". Tillsammans med Charlotte Hyltén-Cavallius. Nordic Academic Press. Lund (2016)
 "Människosamlarna. Anatomiska museer och rasvetenskap i Sverige ca 1850-1950". The Swedish History Museum, Studies 25. Stockholm (2015)
 "Forskning vid museer". (redaktör). The Museum Of National Antiquities, Stockholm. Studies 19. Stockholm (2011)
 "Museer och samlande". The Museum Of National Antiquities, Stockholm. Studies 12. Stockholm (2009)

 "Publik arkeologi". Tillsammans med Katherine H Wahlgren. Stockholm (2007)

 Dödsritualer, identitet och religion. i: Odens öga mellan människor och makter i det förkristna Norden, red: Andrén, A. et al. Helsingborg (2006)

 Decolonizing the Viking Age. 1. Acta archaeologica Lundensia. Series in 8o, 43. Lund (2003)

 Decolonizing the Viking Age. 2, Death rituals in south-east Scandinavia AD 800-1000. Acta archaeologica Lundensia. Series in 4o, 24. Lund (2003)

Referenser 

Svenska arkeologer
Födda 1972
Män
Levande personer
Lilly Larson Lund

Lilly Larson Lund, född 18 april 1902 i Kristiania, död 14 januari 1992 i Oslo, var en norsk skådespelare.

Filmografi 
Enligt Internet Movie Database:

Källor 

Norska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1902
Avlidna 1992
Skådespelare från Oslo
Finn Bernhoft

Finn Bernhoft, född 6 februari 1898 i Oslo, död 27 april 1981, var en norsk skådespelare.

Filmografi (urval)

 (okrediterad)

Källor 

Norska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1898
Avlidna 1981
Skådespelare från Oslo
Med rätt att döda

Med rätt att döda (eng. titel Licence Renewed) var den första romanen av John Gardner om Ian Flemings hemlige agent James Bond. Den gavs ut 1981. Gardners bok blev en nystart för den litterära Bond - som inte figurerat i bokform sedan 1968 (Överste Sun) - som skulle vara fram till 1994 då nästa författare, Raymond Benson, tog vid.

I denna bok skaffar också Bond en personlig bil, en SAAB 900 Turbo som han kallar "Silver Beast".

Handling
Boken utspelar sig något år efter Flemings böcker, men det har blivit 1980-tal. Trots att 00-sektionen inte längre finns, får Bond i uppdrag av M att undersöka Anton Murik, en kärnfysiker som anklagats för att samarbeta med terrorister. Bond infiltrerar Muriks slott (i Skottland), i sken av att vara legoknekt, och får jobbet att döda terroristen Franco. Men Franco har i sin tur fått jobbet att döda Muriks vackra skyddsling Lavender Peacock.

Under tiden lyckas Bond lista ut Muriks verkliga plan: att kapa ett antal kärnkraftverk i Storbritannien med hjälp av olika terroristgrupper. Men när Bond har fått reda på det, fångas han av Muriks väldige livvakt, Caber.

Rollfigurer (i urval)
 James Bond
Anton Murik
Caber
Lavender Peacock
Franco
 M
Bill Tanner
Ann Reilly (Q'ute)
Mary Jane Mashkin

Övrigt
 Trots att 00-sektionen inte finns längre, använder M Bond på samma sätt som tidigare, med förklaringen: "Du kommer alltid att vara 007 för mig". Däremot har Q gått i pension och efterträtts av den vackra Ann Reilly som Bond får ett deltidsförhållande med.
 När boken gavs ut i USA fick den en amerikansk titel: License Renewed (med s istället för c).
 En sekvens i början, där Murik fuskar på galoppbanan Ascot Racecourse, liknar en scen i Bond-filmen Levande måltavla (1985). Det är inte säkert ifall Bond-filmen vinkar till Gardners bok eller inte.
 Bonds nya bil är en Saab 900 Turbo som kallas The Silver Beast. Den är till skillnad från de tidigare, Bonds egen bil, men har utrustats med massor av prylar, inspirerat av Bond-filmerna. Trots det hävdar Gardner att han inte sett någon Bond-film sedan han fick jobbet att skriva om Bond. Saab tog tillfället i akt, och gjorde en enorm reklamkampanj där en bil utrustades på samma sätt som Bonds. Bilen användes av Bond i de två kommande Bond-böckerna.

Källor 

James Bond-böckerna
Skottland i skönlitteratur
Skönlitteratur 1981
Bengt Rodhe

Bengt Karl Viktor Rodhe, född 18 september 1901 i Gnarp, Hälsingland, död 2 maj 1968 i Växjö, var ensvensk kompositör, musikarrangör, sångare och pianist. Han var sonson till skolmannen B.C. Rodhe.

Bengt Rodhe studerade vid Musikaliska Akademien i Stockholm och i Berlin. Han komponerade och arrangerade filmmusik på 1930-talet. Han blev senare kapellmästare i Boden och musikchef vid radion i Luleå. Därefter flyttade han till Växjö 1947 och blev pianolärare vid musikskolan där. Han skrev två symfonier, en violinkonsert, sånger och en operett.

Filmmusik

Källor
 Svensk filmdatabas

Svenska pianister under 1900-talet
Män
Födda 1901
Avlidna 1968
Svenska filmmusikkompositörer
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Personer från Gnarps socken
Helge Lunde

Helge Lunde, född 2 januari 1900 i Etnedal, död 1987 i Oslo, var en norsk regissör, manusförfattare, filmproducent och produktionsledare.

Filmografi

Regi

Manus

Producent 

Norska filmregissörer
Norska manusförfattare
Norska filmproducenter
Födda 1900
Avlidna 1987
Män
Jens Andreas Friis

Jens Andreas Friis, född 2 maj 1821 i Sogndal,  Norge, död 16 februari 1896 i Kristiania, var en norsk författare och lingvist.
    
Friis blev teologie kandidat 1884, universitetsstipendiat i samiska och finska 1847 samt blev 1866 extraordinarie och 1874 ordinarie professor i samiska. Friis var den första universitetsläraren i samiska, och hans flitiga författar- och översättargärning har varit grundläggande för studiet av detta språk. Hans Lappisk Grammatik (1856) var ett för sin tid utomordentligt arbete. Ordbog over det lappiske Sprog med latinsk og norsk Forklaring samt en Oversigt over Sprogets Grammatik (1887) var långt fram i tiden den främsta källan för studier i samiska. Bland andra arbeten märks också Lappisk Mythologi, Eventyr og Folkesagn (1871) samt hans etnografiska kartor över Finnmarken (1861-62, omarbetad upplaga 1881) och Troms fylke (1890).

Friis översatte även en mängd religiösa skrifter till samiska, bland annat utgav han den norsk-samiska psalmboken (1870), och i den norsk-samiska bibelöversättningen (1895) hade han en betydande del. Friis framträdde även som reseskildrare, bland annat med En Sommer i Finnmarken (1880). Han verkade även som skönlitterär författare med ämnen från Lappland och de norska fjällen. Främst märks hans Fra Finnmarken. Skildringer, 1881, som senare kom i flera nya upplagor och då var omdöpt till Laila (svensk översättning utgavs 1882). Romanen har filmats tre gånger.

Friis var även aktiv inom turiströrelsen och en engagerad sportfiskare och jägare.

Noter

Se även 
 Lars Jacobsen Hætta

Norska författare
Norska lingvister
Norska professorer
Födda 1821
Avlidna 1896
Män
GRS80

Geodetic Reference System 1980 (GRS80) är ett referenssystem som togs i bruk av Internationella geodetiska kommissionen år 1979 och används för bland annat EUREF-systemet.

Geometriska konstanter 
Jordens form beskrivs som en rotationsellipsoid med följande värden:
 Halva storaxeln 6 378 137,000 00 m (ekvatorradie)
 Halva lillaxeln  6 356 752,314 14 m (polradie)
 Förhållande  0,996 647 189 318 775
 Avplattning  0,003 352 810 681 182
 Inverterad avplattning: 298,257 222 101

Fysiska konstanter 
 Den geocentriska gravitationskonstanten med atmosfärens massa  3 986 005 m³/s²
 Dynamisk formfaktor  = 108 263
 Rotationens vinkelhastighet  = 7 292 115 s-1

Se även 
 WGS 84

Externa länkar 
  

Geodesi
Lunar Laser Ranging

Lunar Laser Ranging (LLR) är en avståndsmätning till positionskända punkter på månen. Metoden används för att mäta jordens rörelser.

Apolloprogrammet
Månen
Skrållan (docka)

Skrållan är den äldsta svenska taldockan. Den skapades 1966 av leksaksföretaget Magtoys. År 2014 köptes Magtoys och varumärket Skrållan upp av leksaksföretaget Micki. 

Skrållan namngavs efter rollfiguren Skrållan i Astrid Lindgrens tv-serie Saltkråkan, som hade börjat sändas några år tidigare. 

Skrållans talfunktion är batteridriven och vid tryck på dockans mage så säger hon en slumpvis vald fras av 25 möjliga. Det finns även möjlighet att välja mellan fem olika språk (svenska, engelska, norska, danska och finska). 

Varumärket Skrållan inkluderar numera förutom flera olika dockor också dockkläder och tillbehör. Utöver Skrållan finns lillasystern Lillan som enbart kan säga några få ord samt skratta och gråta, och kompisarna Selma och Pim som har respektive 24 fraser. På samtliga taldockor finns möjligheten att välja språk. I serien ingår även dockorna Anna och David; de är vattentåliga och har ingen talfunktion.

Utbytbara skivor/minneskort 
På originaldockan låg ljuden lagrade på tre färgade plastskivor (en röd, en grön och en blå) som via en lucka i dockans rygg kunde bytas ut för att skapa mer variation. På nytillverkade Skrållan är skivorna ersatta med minneskort. Det medföljande minneskortet rymmer 24 meningar samt skratt. Man kan även köpa till två separata minneskort som innehåller sånger och ramsor.

Källor

Externa länkar
Skrallan.se – Skrållans officiella webbplats (arkiverad)
Skrållan på Mickiofsweden.com

1960-talets leksaker
Dockor
Produkter lanserade 1966
NNSS

NNSS kan syfta på:
Nevada National Security Site, amerikanskt skjutfält för kärnvapen mellan 1951 och 1992
Transit (navigation), ett satellitbaserat positionsbestämningssystem
Bengt Blomgren

Bengt Bertil Blomgren, född 15 augusti 1923 i Kungsholms församling i Stockholm, död 4 april 2013 i Norrköping, var en svensk skådespelare, manusförfattare och regissör.

Biografi 
Bengt Blomgren var son till köpmannen Gustaf Emanuel Bernhard Blomgren och hans andra hustru Lydia Johanna Maria, ogift Nilsson. 

Förutom ett större antal filmroller under perioden 1942–1997 var Bengt Blomgren speaker i ett tjugotal filmer och regisserade också sex filmer, däribland I rök och dans, På heder och skoj och Hällebäcks gård under tiden 1954–1961. Han var engagerad vid Dramaten 1951–1952.

I över 30 år var Bengt Blomgren regissör på Riksteatern och han medverkade som skådespelare i olika svenska TV-serier, som Rederiet och Tre kronor. Fram till ett år före sin död 2013 var han aktiv.

Han var gift 1945–1950 med Margareta Waller (1924–2003), 1955–1974 med skådespelaren Ellika Mann (1924–2003) och sista gången från 1999 med Agnes Almén (född 1956). I första giftet hade han sonen Gustaf Blomgren (1947–2007).

Regi (i urval)

Filmmanus

Filmografi i urval 

 (TV-film)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Radioteater

Roller

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska filmregissörer
Svenska teaterregissörer
Skådespelare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Födda 1923
Avlidna 2013
Män
NSWC 9Z-2

NSWC 9Z-2 är ett geografiskt tvådimensionellt koordinatsystem som användes av bland annat av navigationssystemet Transit (Navy Navigation System (Transit) Doppler Reference Frame).

Se även
 WGS84
 PZ90
 RT 90

Geografiska koordinatsystem
Rotationsellipsoid

En rotationsellipsoid eller sfäroid är den rotationskropp som uppstår då en ellips roterar kring den ena av sina axlar och är således ett specialfall av en ellipsoid. Den är i det allmänna fallet antingen en tillplattad, oblat, eller utdragen, prolat, sfär. Om ellipsen roteras kring lillaxeln blir rotationsellipsoiden oblat och om den roteras kring storaxeln blir den prolat. En sfär räknas också är en rotationsellipsoid, men är varken tillplattad eller utdragen.

Form och storlek 
Formen och storleken på den ellips som roterats för att få en rotationsellipsoid brukar ofta anges med halva storaxeln och den inverterade avplattningen. Den inverterade avplattningen, 1/f, är förhållandet mellan halva storaxeln, a, och halva lillaxeln, b, enligt nedan.

Approximation av himlakroppars form 
Många himlakroppars form kan mer eller mindre noggrant anses ha formen av en rotationsellipsoid.  Himlakropparna har i allmänhet approximativt formen av tillplattade sfäroider eller, om de roterar tillräckligt långsamt, sfärer. Några av månarna i solsystemet liknar mer långsmala sfäroider - Saturnus månar Mimas, Enceladus och Tethys samt Uranus måne Miranda.

Jordens form 
Jordens havsyta (geoiden) kan förhållandevis noggrant anges som en rotationsellipsoid. Det görs till exempel i GRS80. Radien vid polerna är drygt 20 kilometer kortare än ekvatorns radie på grund av jordens rotation.

Andragradsytor
Ytor
Imatra

För asteroiden, se 1520 Imatra. 

Imatra är en stad och kommun i landskapet Södra Karelen i Finland. Imatra består av ett flertal tämligen utspridda stadsdelar vid och runt floden Vuoksen.

Endast 7 km ifrån Imatra ligger gränsen mot Ryssland och den ryska staden Svetogorsk. Före fortsättningskriget hörde Svetogorsk till Finland, och hette då Enso. De närmaste storstäderna är Sankt Petersburg 210 km sydöst, Petrozavodsk 290 km nordöst samt Finlands huvudstad Helsingfors 230 km sydväst. Grannkommunen Villmanstrands huvudort ligger 40 km sydväst.

Det finns inget riktigt centrum i Imatra, utan det mesta är utspritt. I stadsdelen Imatrankoski, belägen vid Fortums  vattenkraftverk och Imatra fors () finns de flesta affärerna och kaféerna. Imatra fors är en stor turistattraktion. Mansikkala är centralort med de flesta kommunala institutionerna såsom stadsbibliotek, gymnasium, sporthall och stadshus.

Imatra är enspråkigt finskt, med en ökande andel ryska och ryskspråkiga personer.

Historia 
Imatra grundades som köping år 1948 kring tre industritätorter. Köpingen bildades av delar av Jäskis, Ruokolax och Joutseno kommuner. Köpingen blev stad 1971.

Politik

Mandatfördelning i Imatra stad, valen 1976–2021

Vänorter 
Imatra har sex vänorter:
 Ludvika kommun, Sverige
 Narva-Jõesuu, Estland
 Salzgitter, Tyskland
 Szigetvár, Ungern
 Tichvin, Ryssland
 Zvolen, Slovakien

Ekonomi 
I Kaukopää och Tainionkoski finns det två stora massafabriker som ägs av Stora Enso.

Gränshandeln och turismen från Ryssland är en viktig näring.

Det finns en flygplats, Immola samt flera järnvägsstationer i Imatra. Det går tåg till Ryssland från Imatra.

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Källor 

http://www.imatra.fi/

Referenser

Externa länkar 

 
Gränsorter i Europa
Finlands kommuner
Eidar

AB Eidar, Trollhättans bostadsbolag, kommunalt bostadsbolag i Trollhättan, bildat 1947.

Eidar har omkring 6000 hyreslägenheter i Trollhättan, Sjuntorp, Upphärad, Väne-Åsaka och Velanda.

Externa länkar
 Eidar AB - Officiell Webbplats

Företag i Trollhättan
Root mean square error

Root mean square error (RMS) är ett mått på spridningen av avvikelserna, till exempel när en jämförelse görs mot ett givet värde, eller som ett mått på medelvärdet av standardavvikelserna eller standardfelen.

där  är avvikelsen.

Se även
Effektivvärde

Statistik
en:Root mean square
Morkarla socken

Morkarla socken i Uppland ingick i Olands härad, ingår sedan 1974 i Östhammars kommun och motsvarar från 2016 Morkarla distrikt.

Socknens areal är 92,97 kvadratkilometer varav 91,21 land. År 2000 fanns här 417 invånare. Kyrkbyn Morkarla med sockenkyrkan Morkarla kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Morkarla socken har medeltida ursprung. 
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Morkarla församling och för de borgerliga frågorna bildades Morkarla landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Dannemora landskommun som 1974 uppgick i Östhammars kommun. Församlingen uppgick 2010 i Dannemorabygdens församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Morkarla, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Olands härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente, Olands kompani och Livregementets dragonkår, Norra Upplands skvadron.

Geografi
Morkarla socken ligger sydväst om Östhammar kring Olandsåns källflöde Morkarlaån. Socknen är en flack skogsbygd med småsjöar i väster och odlingsbygd vid Morlandaån.

Länsväg 292 samt Dannemora-Hargs Järnväg passerar socknens norra del. En före detta järnväg mellan Knaby och Ramhälls gruvor kan fortfarande skönjas i terrängen. Byar i socknen är Morkarla, Halvbygda, Flymyra och Knaby.

Fornlämningar
Två runstenar har påträffats.

Namnet
Namnet skrevs 1312 Olandamoro och 1397 Morakarla och är båda bygdenamn. I båda namnen ingår mor, '(sumpig) granskog' där det äldre namnet även innehåller häradets namn, Oland, och det yngre ordet plural av karl.

Se även
Morkarla församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Uppsala län, del 2 Hermes 1949 libris

Externa länkar

Indelningar i Östhammars kommun
Socknar i Olands härad
Gelfiltrering

Gelfiltrering, även känt som GPC (Gel Permeation Chromatography) är en kromatografisk metod för att separera proteiner och andra större molekyler baserat på storlek. När man utför gelfiltrering separerar en analyt baserat på dess storlek. Metoden kallas även SEC (Size Exclusion Chromatography).

Vid gelfiltrering använder man vanligtvis en gel av en polysackarid som är formad till små kulor. Kulorna består av fina kanaler och suger därför lätt upp vätska och sväller. Den svällda gelen placeras i en kromatografikolonn. Proteiner med olika molekylstorlek vandrar olika fort genom kolonnen. Anledningen till det är att kanalerna i gelkulorna har olika vidd. Ju mindre molekylerna är desto lättare kan de tränga in i de smala, slingrande kanalerna. Små molekyler transporteras på så sätt en längre väg genom kolonnen än stora molekyler. Vägen blir längst för de allra minsta molekylerna eftersom de passerar genom flest kanaler. De största molekylerna tar genvägen förbi gelkornen och kommer på så vis först ut ur kolonnen. Man kan säga att gelfiltreringen ger "omvänd silverkan".

Gelfiltrering används när man vill analysera polymerer eller när man vill rena den önskade produkten. När man undersöker polymerer tar man i huvudsak hänsyn till dispersiteten (Đ) och molekylmassan. Genom gelfiltrering kan man bestämma Đ och tillsammans med ytterligare data kan man även bestämma molekylmassan av analyten. För att bekräfta att separationen är lyckad krävs ytterligare påvisning av filtreringens resultat. 

Gelfiltrering som metod utvecklades av de svenska kemisterna Jerker Porath och Per Flodin, som publicerade upptäckten 1959. Metoden kommersialiserades av Pharmacia.

Se även
Kromatografi

Kromatografi
Kemiska separationsmetoder
Svenska uppfinningar
Formel 1-VM 1965

hade tio deltävlingar som kördes under perioden 1 januari-24 oktober. Förarmästerskapet vanns av britten Jim Clark och konstruktörsmästerskapet av Lotus-Climax.

Vinnare 
 Förare:  Jim Clark, Storbritannien, Lotus-Climax
 Konstruktör:  Lotus-Climax, Storbritannien

Grand Prix 1965

Grand Prix utanför VM 1965

Stall, nummer och förare 1965

Slutställning förare 1965

Slutställning konstruktörer 1965

Externa länkar

Säsonger
Elektrofores

Elektrofores är en metod att separera molekyler med olika laddning. Nästan alla biomolekyler är laddade.

Elektrofores är en metod som karaktäriserar och separerar joner. Ett exempel är separeringen av aminosyror. Några droppar av aminosyrablandningen överförs till ett papper som fuktats med en buffertlösning med lämpligt pH. Därefter lägger man en elektrisk spänning på ca 300 V över pappret. Då kommer negativa aminosyrajoner att vandra mot anoden (anafores) och positiva mot katoden (katafores). Inom molekylärbiologin är gelelektrofores en vanlig tillämpning av elektrofores.

Se även 
 gelelektrofores
 agarosgelelektrofores
 kapillärelektrofores

Referenser

Noter

Externa länkar 

Molekylärbiologi
Elektrofores
SLR

SLR kan avse: 

 Satellite Laser Ranging. Avståndsmätning till positionskända satelliter. Metoden används för att mäta jordens rörelser.
 Single Lens Reflex, på svenska "enögd spegelreflexkamera". Den vanligaste typen av systemkamera, som nästan helt har kommit att ersätta de "tvåögda spegelreflexkamerorna" (TLR).
 Sveriges Låssmedsmästares Riksförbund, en rikstäckande branschorganisation för låssmedssmästare i Sverige.
 Svenska Lantmännens Riksförbund
Jan Erik Lindqvist

Jan Erik Lindqvist, född 25 juli 1920 i Adolf Fredriks församling, död 23 oktober 1988 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 

Lindqvist studerade vid Dramatens elevskola 1939–1940 och var därefter engagerad vid Dramaten i tio år. Därefter följde engagemang vid stadsteatrarna i Malmö, Göteborg och Uppsala innan han 1967 återvände till Dramaten. Han var även verksam vid Stockholms stadsteater 1970–1975 och 1981.

Han kom att medverka i över 75 film- och TV-produktioner, bland annat gjorde han rösten till Muminpappan i 1973 års TV-julkalender, Jul i Mumindalen.

Jan Erik Lindqvist vilar i minneslunden på Kungsholms kyrkogård i Stockholm.

Filmografi 

 (TV)

 (TV-film)

Teater

Roller

Radioteater

Roller

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 
 
 Jan-Erik Lindqvist på Malmö stadsteater
 Vägglusen på Radioteatern

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Alumner från Dramatens elevskola
Personer från Norrtälje
Födda 1920
Avlidna 1988
Män