kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Conrad Mardefelt

Conrad Mardefelt, även Marderfelt, fram till det att han adlades 1646 Conrad von Massberg, född cirka 1610 i Stockholm, död 21 maj 1688 i Siedenbrünzow, Brandenburg, var en svensk militär, guvernör, fältmarskalk och friherre.

Biografi 
Conrad Mardefelt var son till tyska immigranter. Hans militära banna inleddes 1628 när han blev volontär vid den svenska armén i Preussen under det pågående kriget med Polen-Litauen. Han blev ingenjör vid huvudarmén 1634 och han var två år senare med i slaget vid Wittstock, över vilket han ritade en plan. Senare arbetade han under Lennert Torstenson där han bland annat ritade en plan över slaget vid Jankov. Till följd av sin skicklighet som ingenjör blev han den 20 januari 1646 adlad under namnet Mardefelt och samma år blev han även generalinspektör över alla fästningar i Pommern, Mecklenburg och Westfalen samt kommendant i Demmin. Det var i Demmin som han under fem års tid var lärare i fortifikation åt Erik Dahlbergh. Efter trettioåriga krigets slut blev han generalingenjör över alla svenska fästningar söder om Östersjön. Efter att krig utbrutit mellan Sverige och Polen-Litauen 1655 värvade Mardefelt i Pommern ett eget infanteriregemente och följde sedan huvudarmén som generalkvartermästare. Senare under kriget blev han även kommendant i Thorn och Elbing samt guvernör i Wismar. Efter att krig utbrutit med Brandenburg 1675 blev Mardefelt utsedd till fältmarskalk och han var under kriget närmsta man till Carl Gustav Wrangel samt förde befäl över armén i hans frånvaro. Under vintern 1675–1676 försökte han erövra Wolgast, dock utan framgång. Under belägringen förlorade han även en son. Han återvände därefter till Sverige och upphöjdes till friherre efter vilket han användes till befästningsarbeten fram till krigsslutet. Efter det genomförde han tillsammans med Claes Rålamb en undersökning över tillståndet i de tyska provinserna och han drog sig sedan tillbaka till sina egendomar i Pommern efter att detta blivit slutfört 1683.

Se även 
 Lista över svenska fältmarskalkar

Referenser 
 Åberg, Alf (1985-1987) Svenskt biografiskt lexikon
 Hofberg, Herman (1906). Svenskt biografiskt handlexikon
 Palmblad, Vilhelm Fredrik (1843). Biographiskt Lexicon öfver namnkunnige svenska män

Födda 1600-talet
Avlidna 1688
Svenska fältmarskalkar
Män
Arvid Axel Mardefelt

Arvid Axel Mardefelt, Arvid Axel Marderfelt, född ca 1655, död 18 maj 1708 i Litauen var en svensk friherre, general och riksdagsledamot.

Biografi
Arvid Axel Mardefelt var son till fältmarskalken Conrad Mardefelt. Han deltog 1677-79 i det skånska kriget och blev överste vid Södermanlands regemente 1697. 

Vid stora nordiska krigets utbrott 1700 förde han befälet över de svenska trupperna i Holstein. Han var Carl Gustaf Rehnskiölds närmaste man under slaget vid Fraustadt 1706. Senare samma år led han nederlag när han mötte en överlägsen motståndararmé under slaget vid Kalisz. Efter detta hamnade han i polsk fångenskap men frigavs snart. 

Han anses ha varit en av den karolinska arméns främsta infanteribefälhavare.

Referenser

Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Svenska friherrar
Personer i stora nordiska kriget
Personer under stormaktstiden
Karoliner
Män
Födda 1600-talet
Avlidna 1708
Deltagare i slaget vid Fraustadt
Slaget vid Posen

Slaget vid Posen var ett slag under det stora nordiska kriget den 9 augusti 1704, i vilket Sverige besegrade Sachsen.

Slag under stora nordiska kriget
Sachsiska slag
Svenska slag
Slag i Polen
1704 i Polen
Krigsåret 1704
Slaget
Johan August Meijerfeldt den äldre

Johan August Meijerfeldt den äldre, född 1664 i svenska Livland, död 9 november 1749 på Sövdeborg i Skåne, var en svensk-livländsk militär, och från 1714 greve.

Biografi
Johan August Meijerfeldt var son till överinspektorn Anders Meijer till Festen och Laisholm i Livland som naturaliserades som svensk adelsman och då antog namnet Meijerfeldt. Modern, Anna Catharina Wolf till Dert, var dotter till kungliga kommissarien och myntmästaren i Riga, Mårten Wolf och syster till Henrik Wolf som adlades i Sverige mad namnet Wolfensköld. Johan August Meijerfeldt var andre sonen av tre.

Han började sin bana som frivillig i von Pahlens regemente till häst, och befordrades därefter i en rad värvade regementen tills han 1701 blev överstelöjtnant i Åbo och Björneborgs läns kavalleriregemente.

Meijerfeldt blev generalmajor i kavalleriet 1704, generallöjtnant 1710, kommendant i Stettin 1711,  general och generalguvernör i Pommern 1713. Samma år blev han utnämnd till kungligt rikskansliråd och blev senare tillförordnad kanslipresident 1719-1720. Meijerfeldt var en av få generaler som Karl XII anförtrodde självständigt befäl och han ledde en karolinsk ryttarkår till seger mot en till antalet överlägsen sachsisk styrka i slaget vid Posen 1704. Han deltog i slaget vid Poltava 1709 och slaget vid Helsingborg 1710. Han var därefter kommendant i Stettin 1710–1711, försökte i Bender 1711 utföra en beskickning till Konstantinopel och var därpå generalguvernör i Pommern 1713–1747. 

Meijerfeldt anslöt sig efter Karl XII:s död till det Holsteinska partiet, vilket stödde hertigen Karl Fredrik av Holstein-Gottorp tronanspråk. 

År 1705 upphöjdes han och hans yngre bror Wolmar till friherrar, men hann inte introduceras innan han 1714 upphöjdes till greve. Han skrev sig greve till Nehringen i svenska Pommern, samt friherre till Sövdeborg, Ågerup, Näsby, Wiggebyholm och själländska Gammel-Kjöge.

Meijerfeldts gifte sig första gången 1707 med Anna Maria Törnflycht, dotter till Olof Hansson Törnflycht. Deras enda barn, Carolina, dog ung. Efter hustruns död 1715 gifte han om sig 1717 med Brita Barnekow. I andra äktenskapet föddes Johan August Meijerfeldt den yngre.

Källor
Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor 
Nationalencyklopedin

Noter

Vidare läsning 
 

Karoliner
Personer i stora nordiska kriget
Svenska friherrar
Svenska generaler
Svenska grevar
Svenska guvernörer
Svenska generalguvernörer
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska riksråd under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Kungliga råd
Universitetskanslerer i Sverige
Födda 1664
Avlidna 1749
Män
Personer under stormaktstiden
Deltagare i slaget vid Narva
Deltagare i slaget vid Poltava
Deltagare i slaget vid Helsingborg
Personer från Livland
Deltagare i belägringen av Thorn
Deltagare i slaget vid Kliszów
Johan August Meijerfeldt den yngre

Johan August Meijerfeldt den yngre till Nehringen, född 4 maj 1725 i Stralsund, död 21 april 1800, var en svensk greve och militär. Han blev general 1789 och fältmarskalk 1790.

Bakgrund

Han var son till Johan August Meijerfeldt den äldre och gift med hovdamen Lovisa Meijerfeldt.

Meijerfeldt tjänstgjorde i såväl svenska som utländska arméer och deltog bland annat i Sjuårskriget. Efter att Anjalaförbundet besegrats blev han utnämnd till befälhavare över stridskrafterna till lands i Finland under Gustav III:s ryska krig 1788–1790. Han blev utnämnd till ledamot 61 av Kungliga Musikaliska Akademien den 26 januari 1774 och till en av rikets herrar 1792.

Begravd med serafimerståt i Riddarholmskyrkan.

Se även
 Lista över svenska fältmarskalkar

Källor
Nationalencyklopedin

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer under frihetstiden
Personer i Gustav III:s ryska krig
Personer under gustavianska tiden
Svenska fältmarskalkar
En av rikets herrar
Personer från Stralsund
Födda 1725
Avlidna 1800
Män
Mottagare av Serafimerorden
Riddare med stora korset av Svärdsorden
Johan August Meijerfeldt

Johan August Meijerfeldt kan syfta på: 

 Johan August Meijerfeldt (1664-1749), greve, general, riksråd. 
 Johan August Meijerfeldt (1725-1800), greve, fältmarskalk.
Józef Potocki

Józef Potocki, född 1673, död den 17 maj 1751, var en polsk greve och militär. 

Efter att i inledningsskedet av stora nordiska kriget ha stött kung August övergick han senare med sin släkt till Karl XII:s sida. Han uttalade sig 1704 avgjort för Stanislaus Leszczynski i manifestet Causæ, quæ moneant Rempublicam ad ineundam confiderationem et ineundam colligationem cum Suecis. Potocki anförde med framgång flera strövkårer, slog sachsarna vid Jaroslav 1705 och litauerna vid Olita 1706, men är känd för att han under inledningsfasen av slaget vid Kalisz 1706 avvek med sina polska trupper och lämnade svenskarna ensamma kvar på slagfältet, vilket i hög grad bidrog till det svenska nederlaget. I oktober 1709 begav han sig till Karl XII i Bender och tjänade honom sedermera i diplomatiska beskickningar.

Källor

Noter

Polsk adel
Personer i stora nordiska kriget
Personer i Polen under 1700-talet
Födda 1673
Avlidna 1751
Män
Cornelis Tromp

Cornelis Maartenszoon Tromp, född 9 september 1629 i Rotterdam, död 29 maj 1691 i Amsterdam, var en greve och nederländsk sjömilitär; amiral 1691.

Biografi
Tromp var son till amiralen Maarten Harpertszoon Tromp och Dignom Cornelisdochter de Haes. 

1676 erbjöds han befälet över den danska flottan och ledde den förenade dansk-nederländska flottan till seger i slaget vid Ölands södra udde år 1676. Tromp ledde tillsammans med Niels Juel den danska landstigningen i Ystad i juni 1676. Han hjälpte sedan till att inordna södra Skåne under danskt styre igen och gav bland annat danska "skovridere" som kapten Bendix Clausen licens till att värva lokala försvarsförband runt Ystad och på Österlen (då Östreslätt). Clausen kom senare att stämplas som snapphane av svenskarna och avrättades av svenskarna – på så sätt hade Tromp också inflytelse på snapphanerörelsen. Tromp besökte baron Jörgen Krabbe på Krageholm och tog en semester på två veckor där under sommaren 1676. 

Tromp erbjöds av danskarna titeln Greve av Sölvesborg.

Referenser

Noter

Externa länkar

 
http://www.trompenburgh.nl/

Nederländska amiraler
Nederländska militärer under 1600-talet
Mottagare av Elefantorden
Födda 1629
Avlidna 1691
Män
Niels Juel

För svenske översten inom luftvärnet på 1900-talet, se Niels Juel (överste).

Niels Juel, född 8 maj 1629, död 8 april 1697, var en dansk sjömilitär. Han var bror till Jens Juel.

Biografi
Juel tjänade några år med utmärkelse i holländska marinen, återvände 1656 till Danmark och var 1657-60 varvschef på Holmen'' och utmärkte sig i kriget med svenskarna 1657-1660. 1676 blev Juel överbefälhavare för flottan, erövrade samma år Gotland men ställdes därefter under Cornelis Tromps befäl, varför Juel andel i segern i slaget vid Ölands södra udde 1676 är svår att avgöra. 1677 besegrade Juel i Tromps frånvaro en svensk eskader i slaget vid Møn och förintade därpå den svenska huvudflottan i slaget vid Köge bukt 1677. Juel hade trots kungens varningar tagit upp striden med den starkare fienden men hans taktik och sjömanskap skaffade danskarna segern och därmed herraväldet till sjöss för återstoden av kriget. Juel utnämndes till generalamirallöjtnant och återfick efter Tromps avsked 1678 överbefälet. Juel blev president för amiralitetet 1683 och gjorde värdefulla insatser för flottans förbättring.

Källor 
 

Danska amiraler
Födda 1629
Avlidna 1697
Män
Danska militärer under 1600-talet
Personer i skånska kriget
Deltagare i belägringen av Köpenhamn
Mottagare av Dannebrogorden
Mottagare av Elefantorden
Christian Ulrik Gyldenløve

Christian Ulrik Gyldenløve, född den 3 december 1611, död den 16 oktober 1640, var en dansk diplomat och militär.

Biografi 
Han var son till kung Kristian IV av Danmark och dennes älskarinna Kirsten Madsdatter. Han var farbror till Ulrik Fredrik Gyldenløve.

Gyldenløve sändes 1634–1639 i flera diplomatiska ärenden, bland annat till Spanska Nederländerna för att avsluta en handelsaffär: Där blev han erbjuden att gå i spansk tjänst. Han ledde sedan ett kavalleriregemente, som mötte en överlägsen holländsk styrka i trakterna av Köln. Hans regemente trängdes in på en kyrkogård, där han blev ihjälskjuten.

Källor

Noter 

Danska diplomater
Danska militärer under 1600-talet
Kungligheters utomäktenskapliga barn
Personer som stupat i strid
Födda 1611
Avlidna 1640
Män
Ugglan
Kristian VI av Danmark

Kristian VI (danska: Christian 6.), född 30 november 1699 på Köpenhamns slott i Köpenhamn, död 6 augusti 1746 på Hirschholms slott i Hørsholm, var kung av Danmark och Norge från 1730 till sin död. Han var son till kung Fredrik IV av Danmark och dennes gemål Louise av Mecklenburg-Güstrow.

Biografi

Uppväxt 
Kristian fick en helt tysk uppfostran, präglad av djup religiositet. Det faktum att fadern begick bigami genom sitt äktenskap till vänster hand med Anna Sophie Reventlow fick Kristian att ta avstånd från sin far, och han kom att avsky sin styvmor.

Äktenskap 
Han fick tillstånd av sin far att själv finna en hustru. På en resa genom Europa, i sällskap med pagen Ulrik Adolf Holstein, fann Kristian den tyska prinsessan Sofia Magdalena av Brandenburg-Kulmbach, som då var i tjänst som hovdam hos den sachsisk-polska drottningen Christiane Eberhardine av Brandenburg-Bayreuth på slottet i Pretzsch i Sachsen. Sofia Magdalena tillhörde en yngre sidogren av det regerande furstehuset i det lilla markgrevskapet Brandenburg-Bayreuth och ansågs inte vara ett gott parti för Danmark. Men Kristian föll för prinsessans djupa religiositet, då han kunde känna igen sig i henne på det viset. Den 7 augusti 1721 blev han som kronprins gift med Sofia Magdalena.

Regent 
Efter faderns död 1730 tillträdde Kristian regeringen och blev rikets enväldige konung. Bland det första han gjorde var att upphäva faderns testamente och frånta den icke omtyckta styvmodern Anna Sophie Reventlow en stor del av den förmögenhet hon skulle ha ärvt. Han förvisade henne därefter till hennes familjehem Clausholm.

Kristian VI syntes allvarligt ha inriktat sig på att bli en duglig kung. Att detta trots hans ambition och klara förstånd inte lyckades, brukar tillskrivas hans bristande självtillit och skygga, tillknäppta och misstänksamma väsen, som gjorde honom främmande för sin omgivning och oåtkomlig för folkets bredare lager. Till hela sin läggning var han fredsälskande och konservativ, tog varken utåt eller inåt initiativ, och hans regering har uppfattats som färglös.

Byggnadsverksamhet kom dock att intressera honom, och betydande summor lades på Christiansborgs slott, Hirschholms slott och en rad andra byggnadsprojekt, det förstnämnda uppkallat efter kungen.

Han stod under stort inflytande av sin pietistiske hovpredikant Bluhme.

Eftermäle 

Christians kirke i Köpenhamn är uppkallad efter Kristian VI, liksom gymnasiet Christianeum i Hamburg, samt fortet Christiansværn i huvudorten Christiansted i Danska Västindien.

Barn 
 Fredrik V (1723–1766), kung av Danmark och Norge 1746–1766, gift första gången med Louise av Storbritannien och andra gången med Juliana Maria av Braunschweig-Wolfenbüttel
 Louise (1724–1724)
 Louise (1726–1756), gift med hertig Ernst Fredrik III av Sachsen-Hildburghausen

Anfäder

Kommentarer

Referenser

Noter 

 

Danmarks regenter
Norges regenter
Huset Oldenburg
Födda 1699
Avlidna 1746
Män
Personer i Danmark under 1600-talet
Danska politiker under 1700-talet
Fredrik Vilhelm von Hessenstein

Fredrik Vilhelm von Hessenstein, född 17 mars 1735 i Stockholm, död 27 juli 1808 på Schloss Panker i Holstein var en  svensk furste, riksråd, fältmarskalk, En av rikets herrar, Serafimerriddare och generalguvernör.

Biografi

Tidiga år 
von Hessenstein föddes på egendomen Vestberga som son till kung Fredrik I och dennes älskarinna Hedvig Taube. Förutom sin värdighet såsom svensk furste så var han dessutom även Tysk-romersk riksfurste.

Karriär
Hessenstein blev 1741 romersk riksgreve och 1742 svensk greve. 1747 utnämndes han till överste för Östgöta infanteriregemente – vid elva års ålder – samt befordrades 1756 till generalmajor, 1759 till generallöjtnant och 1770 till general. Han utnämndes 1772 till romersk riksfurste.

I pommerska kriget (1757-1762) deltog han med utmärkelse. Hessenstein tillhörde mösspartiet, och då han därför vid statskuppen 19 augusti 1772 avslog kung Gustav III:s anbud att bli överbefälhavare, fängslades han, men frigavs genast efter statskuppens genomförande. Samma år blev han romersk riksfurste.

Gustav III behandlade honom med mycken aktning, gav honom titeln "en af rikets herrar" (1773) och utnämnde honom till fältmarskalk (samma år). 1776 blev Hessenstein riksråd och generalguvernör i Pommern. Titeln riksråd fick han liksom riksdrotsen Wachtmeister och riksmarskalken Bonde efter rådets avskaffande (1789) behålla till 1791. Sistnämnda år nedlade han generalguvernörsämbetet och lämnade krigstjänsten.

1785 förklarades han för svensk furste, men blev aldrig introducerad som sådan på riddarhuset. 1799 tilldelade kung Gustav IV Adolf honom titeln "Durchlaucht" (i Tyskland en lägre form av "Eders/Hans Höghet").

Personligt

Ryktesspridning 
Det förekom rykten om att prinsessan Sofia Albertina hade fött en dotter vid namn Sofia och en son vid namn Peter Niklas. Fredrik Vilhelm antogs som far till barnen samt Gustav Badin.

Övrigt 
Jämte sin bror och sin syster Hedvig Amalia von Hessenstein figurerar han i Carl Jonas Love Almqvists roman Herrarne på Ekolsund från 1847.

Utmärkelser
Kommendör med stora korset av Svärdsorden - 28 april 1748 vid ordens införande
Riddare och Kommendör av Kungl. Maj:ts Orden (Serafimerorden) - 24 november 1755
En af rikets herrar - 25 januari 1773

Se även
 Lista över svenska fältmarskalkar

Referenser

Tryckta källor

Övriga källor

Externa länkar

Svenska furstar
Svenska riksråd under 1700-talet
En av rikets herrar
Svenska grevar
Svenska fältmarskalkar
Generalguvernörer i Pommern
Mösspartiet
Svenska kungligheters utomäktenskapliga barn
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Personer under gustavianska tiden
Födda 1735
Avlidna 1808
Män
SBH
Ugglan
Svenska militärer under 1700-talet
Militärer från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
Gustaf Gustafsson af Vasaborg

Gustaf Gustafsson, född 24 april 1616 i Stockholm, död 25 oktober 1653 i Wildeshausen, Bremen var en svensk friherre, greve och riksråd, 1646 greve med bland annat Nystad i Finland som grevskap. Gustafsson af Wasaborg var utomäktenskaplig son till kung Gustav II Adolf och Margareta Slots, och växte upp hos sin farbror, friherre Carl Carlsson Gyllenhielm som själv var utomäktenskaplig son till kung Karl IX.

Biografi
I november 1626 inskrevs han vid Uppsala universitet. 1630 blev han student i Wittenberg, där han uppmärksammades och blev rector illustris och höll en oration med anledning av den svenska segern i slaget vid Breitenfeld. Vid Gustav II Adolfs död fick han Axel Oxenstierna som förmyndare. 1633 lämnade han rektoratet i Wittenberg och anslöt sig till svenska armén där han blev överste för ett livländskt regemente och kommendant i Osnabrück. Han deltog i slaget vid Nördlingen där han utmärkte sig, om än mera för sitt mod än sin skicklighet. I enlighet med faderns testamende blev han 1634 postulerad administrator i stiftet Osnabrück. År 1637 adlades han  Vasaborg och fick Vibyholms kungsgård, Saaris gods med flera gods i Finland. 1641 utträdde han ur armén efter att på grund av sitt häftiga humör ha kommit i konflikt med sina officerare, och återvände till Osnabrück. Då Osnabrück fick avträdas i Westfaliska freden erhöll han i stället stiftet Wildeshausen och en kontant ersättning på 80.000 daler kopparmynt. 1645 blev han guvernör av Estland. 

Gustaf Gustafsson upphöjdes 1646 till friherre till Vibyholm, och år 1646 utnämndes han till greve af Nystad och introducerades på Riddarhuset 1647. 

År 1649 sökte han befattningen som riksamiral efter Carl Carlsson Gyllenhielms avsked, men fick nej och begav sig till Tyskland. Han kom på kant med drottning Kristina och bosatte sig år 1652 i Oldenburg. 

Gustaf Gustafsson avled vid 37 års ålder den 25 oktober 1653 i Wildeshausen, men är gravsatt i Riddarholmskyrkan i Stockholm.

Hans gren av Vasaätten utslocknade år 1777 med hans sondotter Henrietta Polyxena af Vasaborg

Familj
Han var gift med grevinnan Anna Sofia Wied-Runkel (död 1694) och hade två barn:
 Kristina af Wasaborg (1644–1689) 
 Gustaf Adolf af Wasaborg (1653–1732)

Vidare läsning

Referenser

Noter

Webbkällor
 

Svenska kungligheters utomäktenskapliga barn
Gustaf Gustafsson
Svenska grevar
Födda 1616
Avlidna 1653
Män
Gravsatta i Riddarholmskyrkan
Svenskt adlade
Kögebukten

Kögebukten, på danska Køge Bugt, är en vik på Själlands östkust, mellan ön Amager och halvön Stevns, i Danmark. Den är cirka 20 km bred och ligger sydväst om huvudstaden Köpenhamn. Där stod den 1-2 juli 1677 slaget vid Köge bukt mellan de danska och svenska flottorna, vilket är den största seger den danska flottan någonsin har vunnit.

Kustområde 
Vid Kögebukten finns, förutom staden Køge, en rad stränder och Köpenhamnsförorter, samt konstmuseet Arken (i Ishøj). Järnvägen Køge Bugt-banen går utmed bukten.

Klimat 
Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Källor 

Själland
Køge kommun
Bukter i Danmark
Kontrollbehov inkommande wikilänkar
Gustaf Adolf af Vasaborg

Gustaf Adolf af Wasaborg, född den 21 april 1653, död den 4 juli 1732, greve af Vasaborg, överstelöjtnant.
 
Gustaf Adolf studerade i Strasbourg. Han var ryttmästare i Hertigdömet Braunschweig-Lüneburg 1676. Överstelöjtnant i hannoveransk tjänst. Avsked 1680. Han förlorade Wildeshausen, som furstbiskopen av Münster intog under pågående krig med konung Karl XI samt miste sedermera genom Karl XI:s reduktion både grev- och friherreskap, varefter han bodde på gården Hengslage i amtet Wildeshausen. Han avled den 4 juli i Wildeshausen och gravsattes den 9 juli i Hundlosens kyrka.

Familj
Han var son till Gustaf Gustafsson af Vasaborg och Anna Sofia von Wied-Runkel och därmed sonsons sonson till Gustav Vasa. Hans hustru var Angelica Catharina von Leiningen-Westerburg, dotter till greve Georg Vilhelm av Leiningen-Westerburg.

15 barn varav 11 nådde vuxen ålder:
 Georg Mauritz af Vasaborg född 1678, dog ogift och utan tjänst den 14 januari 1754 och slöt därmed den grevliga ätten af Wasaborg på svärdssidan.
 Anton Adolf af Vasaborg (1689-1748). 
 Sofia af Vasaborg (Sofia Elisabet Christina), född den 24 augusti 1694 död den 12 december 1756 i Forbach i Lothringen. Hon var gift med generalguvernören i Saarbrücken, friherre Henning von Stralenheim; från dem härstammar den grevliga ätten von Strahlheim-Vasaborg i Bayern.
 Henrietta Polyxena af Vasaborg född 1696, avled ogift på sitt gods Hundlosen i Oldenburg 1777 och slöt den grevliga ätten af Wasaborg.

Källor

Svenska grevar
Gustav Adolf
Födda 1653
Avlidna 1732
Män
SBH
Bukt

En bukt är en bred och mjukt rundad inskärning i en kustremsa.

Se även
 Vik
 Fjord
 Tröskelfjord
 Mar
 Golf

 
Kustlandformer och oceaniska landformer
FIDE

FIDE är det internationella världsschackförbundet. Förkortningen står för Fédération Internationale des Échecs.

Historia 
FIDE grundades i Paris den 20 juli 1924. Efter världsmästaren Aleksandr Alechins död 1946 organiserade man den första turneringen om världsmästerskapet 1948 som vanns av Michail Botvinnik. Man organiserade sedan världsmästarturningarna fram till 1992, då utbrytarorganisationen Professional Chess Association (PCA), ledd av världsmästaren Garri Kasparov och stormästaren Nigel Short bildades. Sedan 2018 leds FIDE av Arkadij Dvorkovitj.

FIDE:s motto är Gens una sumus ("Vi är ett folk").

FIDE har genom åren ofta fått utstå kritik: 1975 tog man från Bobby Fischer den officiella titeln då han vägrade försvara den i en match mot Anatolij Karpov. 1984 stoppade man en titelmatch mellan Karpov och Kasparov med förklaringen att båda spelarna var uttröttade efter månaders spel utan att någon hade vunnit 7 partier.

De senaste 15 åren har förbundet och dess president också upprepade gånger anklagats för korruption.

FIDE-presidenter 
 1924–1949 Alexander Rueb
 1949–1970 Folke Rogard
 1970–1978 Max Euwe
 1978–1982 Friðrik Ólafsson
 1982–1995 Florencio Campomanes
 1995–2018 Kirsan Iljumzjinov
 2018- Arkadij Dvorkovitj

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Referenser

Schackförbund
Idrottsförbund bildade 1924