Focke-Wulf Fw 190

Focke-Wulf Fw 190 är ett tyskt jaktflygplan från Focke-Wulf som användes under andra världskriget. Flygplanet som konstruerades av Kurt Tank betraktas allmänt som ett av Luftwaffes främsta jaktplan, och var enligt många andra världskrigets främsta jaktplan. Planet byggdes i ett flertal varianter, däribland jaktbombplans-, torped- och höghöjdsvarianter; sammanlagt tillverkades fler än 20 000 exemplar. Tidiga versioner av flygplanet drevs av en stjärnmotor, men de senare var i stället utrustade med en V-motor.

Utveckling

Ursprunget 
Europeiska jaktplan från 1930-talets mitt hade nästan helt frångått stjärnmotorer eftersom det antogs att dessa motorers stora diameter skapade alltför stort luftmotstånd, vilket skulle sänka dess jaktplans topphastighet. De flesta europeiska jaktplan från denna tid hade därför istället radmotorer, som exempelvis Messerschmitt Bf 109, Supermarine Spitfire, Hawker Hurricane och Morane-Saulnier MS.406. 

I Tyskland hölls 1934-1935 en stor uttagning för jaktplan, där Arado, Focke-Wulf, Heinkel och Messerschmitt deltog med var sitt jaktflygplan. Messerschmitt vann i slutändan kontraktet med sin Bf 109, och planet sattes i produktion som Tysklands standardjaktplan. På grund av produktions- och reservdelsfördelarna med en standardiserad konstruktion var planen initialt att Bf 109 skulle förbli det Luftwaffes enda enmotoriga jaktplan framöver, men RLM kontaktade redan 1937 Focke-Wulf med en förfrågan om ett nytt, ensitsigt och enmotorigt jaktplan. Anledningen till detta är inte helt klarlagd, men accepterade teorier innefattar bland annat att RLM var oroliga att Bf 109 inte skulle tillverkas i tillräckligt hög takt, eller att Focke-Wulf hade kapacitet för ytterligare tillverkning som inte utnyttjades.

Kurt Tank, som var ingenjör och designer på Focke-Wulf från 1931, trodde dock på stjärnmotorns fördelar. En stjärnmotor skulle skilja sig från en radmotor inte bara på grund av sin cylinderkonfiguration, utan även eftersom stjärnmotorn skulle vara luftkyld medan radmotorn var vätskekyld. Att eliminera vätskekylningen som komponent skulle både göra motorn enklare att tillverka, men även ge den större resistens mot fiendeeld, eftersom en träff i en radmotors kylsystem innebär en läcka som, beroende på läckans omfattning, förr eller senare leder till motorhaveri. På grund av detta, samt att RLM inte behövde ytterligare ett plan med DB 601-motorn, som det redan vid denna tidpunkt var brist på, var Ernst Udet en stor förespråkare för ett nytt jaktplan med stjärnmotor. Kurt Tank själv resonerade följande när det kom till det nya jaktplanets konstruktion:

Den äldsta ritningen av Fw 190 V1, den första prototypen, är daterad 18 juli 1938. Vid denna tidpunkt var den planerade beväpningen fyra kulsprutor och ritningen följdes av en fullskalig trämodell. RLM beställde efter inspektion tre prototyper från Focke-Wulf.

Konstruktionen 
Fw 190 var ett ensitsigt, lågvingat helmetallplan. Hela konstruktionen genomsyrades av tidigare beskrivna filosofi, där slitstyrka, tålighet och enkelhet, båda i form av underhållning och tillverkning, stod i fokus. Det infällbara landningstället var brett och mycket starkt, konstruerat för att hålla vid en landning där planet slår i marken med en nedgång på 4,5 m/s, vilket var dubbla gentemot vad som vanligen krävdes. Det breda landningsstället gjorde även att planet var lättare att kontrollera på marken, speciellt på ojämnt underlag, vilket i sin tur ledde till färre olyckor. 

Bränslet hölls i två självtätande tankar placerade under förarkabinen. Beväpningen bestod till en början av fyra 7,92 mm kulsprutor, två placerade i nosen ovanför motorn och två placerade i vingrötterna, alla fyra synkroniserade för att skjuta mellan propellerbladen. Från och med tredje prototypen var landningsstället, klaffarna och beväpningen (både laddningen och avfyrningen) elektriskt kontrollerade, snarare än med hydraulik som var vanligare vid denna tid, detta eftersom Kurt Tank menade att de elektriska systemen var mer slitstarka och mindre känsliga för fiendeeld än hydrauliska system. 

Vingarna var byggda för att tåla mycket höga G-krafter samt höga hastigheter under dykningar. Hela flygplanet var mycket aerodynamiskt stabilt, och mycket få roderkorregeringar behövde göras under flygning, detta för att underlätta för piloten. Precis som Bf 109 och många andra tyska jaktplan vid denna tid hade Fw 190 relativt hög vingbelastning. Detta gav planet möjlighet till mycket höga dykhastigheter och lägre luftmotstånd, därav högre topphastighet, men även sämre manöverbarhet och högre överstegringshastighet.

Stort fokus lades vid att Fw 190 skulle vara enkelt att underhålla i fält. Exempelvis fanns det separationspunkter runtom flygplanskroppen, så att exempelvis hela motorn eller stjärten kunde bytas ut under relativt kort tid.

Motorn 
Huvudartikel: BMW 801

Den första motorn att användas i Fw 190 var BMW 139, en 14 cylindrig, tvåradig, luftkyld stjärnmotor. Ganska snart byttes denna ut mot BMW 801, som blev den motor som Fw 190 skulle drivas av fram till Dora-varianten av Fw 190, då planet fick en V12 radmotor (se "Fw 190 D" i denna artikel). BMW 801 hade samma konfiguration som BMW 139, och var därför även den luftkyld. 

I en radmotor blir cylindertopparna varmast, och för att förse dessa med tillräcklig kylning lämnas ofta hela nosen "öppen" för att maximera flödet av luft. Detta ger dock mycket högt luftmotstånd, vilket sänker flygplanets prestanda. För att undvika detta gavs Fw 190 en avsmalnande nos med en ring runt cylindertopparna, vilket även ökade luftkylningens effektivitet eftersom denna design ökade luftens hastighet när den flödade genom ringens öppning.

Fw 190 A

Fw 190 A-1 
Fw 190 A-1 började tillverkas i juni 1941 och var den första serieproducerade modellen. De första planen levererades till en Erprobungsstaffel bildat från II./JG 26, för vidare utprovning. Efter utprovningen började hela JG 26 konvertera till Fw 190.
A-1 var utrustad med en BMW 801C-1 motor som gav 1 539 hk (1 147 kW). Beväpningen bestod av två MG 17 monterade i nosen ovanpå motorn, två MG 17 monterade i vingrötterna samt två MG FF/M monterade i vingarna. Totalt tillverkades 102 stycken.

Fw 190 A-2 
Fw 190 A-2 började tillverkas i augusti 1941. De två MG 17 kulsprutorna monterade i vingrötterna byttes ut till två automatkanoner av typen MG 151/20 då en lämplig synkroniseringsmekanism nu fanns tillgänglig. Motorn byttes mot en BMW 801C-2 och genom att införa kylslitsar i sidan på motorkåpan så löste man problemet med överhettning av den bakre cylinderraden. Totalt byggdes 420 stycken Fw 190 A-2.

Fw 190 A-3 
Fw 190 A-3 började tillverkas under våren 1942 med den kraftfullare BMW 801D-2 motorn. Den nya motorn hade en maximal effekt på 1 730 hk (1 290 kW) tack vare högre kompressionsförhållande och ökat laddtryck från kompressorn. Det ökade kompressionstrycket tvingade fram ett bränslebyte från B4 (87 oktan) till C3 (96 oktan). Flera olika Umrüst-Bausatze utvecklades speciellt för A-3, däribland:
 U3 - Jaktbombplan med ett ETC-501 bombfäste under flygkroppen som kunde bära en 500 kilos bomb eller en 300 liters fälltank, saknade MG FF automatkanonerna i vingen.
 U4 - Spaningsversion med två RB 12.5 kameror som saknade MG FF automatkanonerna i vingarna.

Fw 190 Aa-3 
Fw 190 Aa-3 var en exportvariant av Fw 190 A-3, vilka 72 stycken levererades till Turkiet mellan oktober 1942 och mars 1943.

Fw 190 A-4 
Fw 190 A-4 började tillverkas i juni 1942. Den största skillnaden var att BMW 801D-2 motorn nu kunde användas med MW-50 systemet för att temporärt öka laddtryck och därigenom effekten till 2 100 hk (1 566 kW) under tio minuter. Men på grund av förseningar i produktionen av MW-50 systemet kom inga Fw 190 A-4 att levereras med systemet, i själva verket skulle den faktiska introduktionen av systemet dröja tills Fw 190 A-8 började levereras. Radio utrustningen uppgraderades från FuG 7a till den modernare FuG 16z. Totalt byggdes fler än 900 Fw 190 A-4. Flera olika Umrüst-Bausatze utvecklades speciellt för A-4, däribland:
 U1 - Jaktbombplan med ett ETC-501 bombfäste under flygkroppen som kunde bära en 500 kilos bomb eller en 300 liters fälltank, saknade MG FF automatkanonerna i vingarna.
 U3 - Jaktbombplan med samma beväpning som Fw 190 A-4/U1 tjänade som grund till Fw 190 F-1
 U4 - Spaningsversion med två RB 12.5 kameror som saknade MG FF automatkanonerna i vingen.
 U7 - Höghöjdsjaktplan med kompressor
 U8 - Jaktbombplan med lång räckvidd, hade en 300 liters fälltank under vardera vinge och bomställ under flygkroppen. Endast de två MG 151/20 i vingroten monterades. Varianten tjänade som grund till Fw 190 G-1.
 R1 - Jaktplan utrustad med FuG 16ZE-radion
 R6 - Jaktplan med två WGr. 21-raketer under vingarna. Endast ett exemplar byggt.

Fw 190 A-5 
Fw 190 A-5 började tillverkas i november 1942. Motorn var framflyttad något för att balansera konstruktionen, och denna version var bättre anpassad för ett större antal Umrüst-Bausatze, däribland:
 U2 - Nattjaktplan med flamdämpare för avgasrören, saknade de två yttersta automatkanonerna
 U3 - Jaktbombplan med ett ETC-501 bombfäste under flygkroppen som kunde bära en 500 kilos bomb eller en 300 liters fälltank, saknade helt beväpning i vingarna.
 U4 - Spaningsversion med två RB 12.5 kameror som saknade MG FF automatkanonerna i vingarna.
 U7 - Jaktplan med två 30 mm automatkanoner i vingarna, antingen av modell Mk 103 eller Mk 108.
 U8 - Jaktbombplan med lång räckvidd, hade en 300 liters fälltank under vardera vinge och bombställ under flygkroppen. Endast de två MG 151/20 i vingroten monterades. Varianten tjänade som grund till Fw 190 G-2.
 U12 - Jaktplan med vapenkapslar av modell WB 151 under vingarna. Dessa kapslar höll två 20 mm MG 151 per kapsel, planet hade alltså totalt 6 × 20 mm MG 151.

Fw 190 A-6 
Fw 190 A-6 började tillverkas i maj 1943 och hade nya vingar som både hade lägre vikt och var starkare än de tidigare. Från och med denna modell ersattes MG FF/M akan med MG 151.

Fw 190 A-7 
Fw 190 A-7 började tillverkas i november 1943. Beväpningen ändrades ytterligare -  de två 7,92 mm kulsprutorna ersattes med de kraftfullare 13 mm MG 131.

Fw 190 A-8 
Fw 190 A-8 började tillverkas i februari 1944. Detta var den sista massproducerade varianten av Fw 190 A. Drevs av en BMW 801 D-2 eller BMW 801Q med MW-50 och tillverkades i 6 550 exemplar fram till maj 1945. A-8 var i stort sett en förfinad A-7, med längre räckvidd.

Fw 190 A-9 
Fw 190 A-9 började tillverkas i september 1944 och planerades som en höghöjdsvariant av A-8. 660 tillverkades.

Fw 190 A-10 
Fw 190 A-10 var en planerad variant specialiserad på bekämpning av markmål, men nådde aldrig produktion.

Fw 190 F 
Fw 190 F var ett jaktbombplan, tänkt att bekämpa markmål. Denna variant hade mer bepansring och var tänkt att ersätta Junkers Ju 87 Stuka från andra halvan av 1942. Tidigare hade flera Umrüst-Bausatze tillverkats för att konvertera Fw 190 A till jaktbombplan, men Fw 190 F var från grunden tänkt att fylla denna roll.

Fw 190 F-1 
Fw 190 F-1 var baserad på Fw 190 A-4/U3

Fw 190 F-2 
Fw 190 F-2 var baserad på Fw 190 A-5/U3

Fw 190 F-3 
Fw 190 F-3 var baserad på Fw 190 A-5/U17

Fw 190 F-8 
Fw 190 F-8 var baserad på Fw 190 A-8. Flera olika Umrüst-Bausatze utvecklades speciellt för F-8, däribland:
 U1 - Jaktbombplan med lång räckvidd. Försedd med fästen och rörsystem för två 300 liters fälltankar under vingen.
 U2 - Torpedbombare, aldrig massproducerad.
 U3 - Torpedbombare, kunde bära en betydligt tyngre torped än U2, aldrig massproducerad.
 U4 - Nattjaktplan

Fw 190 F-9 
Fw 190 F-9 var baserad på Fw 190 A-9, och tros ha gått i någon form av serieproduktion.

Fw 190 G 
Fw 190 G var ett jaktbombplan med längre räckvidd än F-varianten, totalt byggdes cirka 1 300 exemplar. Varianten togs fram för att man förväntade sig att F-variantens räckvidd inte skulle räcka till på östfronten, som sträckte sig över mycket stora ytor. Den ökade räckvidden skulle uppnås genom att plocka bort de yttersta automatkanonerna samt kulsprutorna samt addera fälltankar under vingarna.

Fw 190 G-1 
Fw 190 G-1 var baserad på Fw 190 A-4/U8

Fw 190 G-2 
Fw 190 G-2 var baserad på Fw 190 A-5/U8

Fw 190 G-3 
Fw 190 G-3 var baserad på Fw 190 A-6

Fw 190 G-8 
Fw 190 G-8 var baserad på Fw 190 A-8

Fw 190 D 
Jaktplan med Jumo 213A motor

Källhänvisningar

Noter

Externa länkar 

 Färgning Focke-Wulf Fw 190

Tyska jaktflygplan
Tyska stridsflygplan under andra världskriget
Flygplan tillverkade av Focke-Wulf