kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mamma, pappa, barn (sång)

För andra betydelser, se Mamma pappa barn (olika betydelser). 
Mamma, pappa, barn är en sång från 1981 av det svenska punkbandet Ebba Grön. Sången kom på albumet Kärlek & uppror från 1981, som var Ebba Gröns andra album. Sångens namn kommer från leken mamma pappa barn, och den var spår 2 på albumet, efter 800°.

Sångtexten handlar om familjerelationer och relationerna till en mans föräldrar. Texten är väldigt dyster, trots det höga skatempot. Låten med refräng som påminner om David Bowies Rebel Rebel och ett saxofonsolo mot slutet skiljer sig mycket från de tidigare Ebba Grön-låtarna. Låtens ska-karaktär vittnar om en tydlig influens från den inriktning som det brittiska punkbandet The Clash slog in på i samband med sin LP London Calling, släppt 1979.  Mamma pappa barn är den enda Ebba Grön-låten som det har spelats in en musikvideo till – den kan ses i slutet på Ebba the Movie.

Det finska bandet Eläkeläiset har spelat in en finskspråkig cover på låten kallad Humppapappa vaan'' som bland annat finns med på samlingsskivan Humppa-Akatemia.

Källor

Externa länkar

Ebba Grön
Svenska sånger
Svenskspråkiga sånger
Sånger 1981
800°C

800°C är en låt med det svenska punkbandet Ebba Grön. Låten är det första spåret på gruppens andra album Kärlek & uppror från 1981.

Det finns flera olika uppfattningar om vad sångtexterna handlar om. Två vanliga uppfattningar är att texten handlar om kärnvapen och att den handlar om narkotikamissbruk.

Album 
Sången finns med på följande album:
 Kärlek & uppror
 Ebba Grön 1978-1982
 Boxen
 Ebba Grön Samlingen

Källor 

Sånger 1981
Ebba Grön
Kalla kriget i populärkultur
Protestsånger
Svenska sånger
Svenskspråkiga sånger
Kustgnejs

Kustgnejs är en gnejs som är Blekinges landskapssten och samtidigt en unik råvara för produktion av kvalitetsmakadam.

Gnejsen har grå till gråvit färg och består i huvudsak av kvarts och fältspat, med inslag av biotit. Den finns från trakten av Immeln vid gränsen till Skåne och fyndområdet sträcker sig till Torhamn i öster.

Källor

Noter

Bergarter med tillnamn
Landskapsstenar
Gnejs
Blåmossa

Blåmossa (Leucobryum glaucum) är en art i släktet blåmossor av familjen Leucobryaceae. Arten förekommer över större delen av Väst- och Centraleuropa.

Blåmossan växer i täta kuddar, alltfrån en decimeter till en halvmeter höga. Den är relativt ljust grön med 7–10 millimeter långa blad. Arten har separata han- och honplantor. Blåmossan förökar sig dels genom gulaktiga sporer, dels vegetativt genom att små blad faller av och bildar en ny individ.

Blåmossan skyr alltför kalkhaltig mark och uppträder gärna på till exempel torv, men också sand eller sten. 

Blåmossan är Blekinges landskapsmossa och växer mest i nordväst i tallskog.

Källor

Noter

Externa länkar

Egentliga bladmossor
Bl Växtindex
Landskapsmossor
Beväpna er

Beväpna er är en låt av det svenska punkrockbandet Ebba Grön som släpptes på skiva första gången på albumet We're Only in It for the Drugs år 1979.

I texten uttrycks kraftigt negativa känslor mot tidigare och nuvarande medlemmar av svenska kungahuset samt sångerskan Zarah Leander. Det nämns i texten tydliga referenser till avrättningsformen känd som nackskott med frasen "...dom tål lite bly i nackarna". Låten är med på Ebba Gröns samlingsalbum Ebba Grön 1978-1982 men det är den enda låten vars text inte är publicerad i det medföljande texthäftet. 

Skitsystem har gjort en cover på låten, vilken utgavs som 7"-singel 2011.

Källor

Fotnoter 

Sånger 1979
Ebba Grön
Svenska sånger
Svenskspråkiga sånger
Generation Terrorists

{{Album infobox |
  Namn        = Generation Terrorists |
  Typ         = Studioalbum |
  Artist      = Manic Street Preachers |
  Utgivning      = 10 februari 1992 |
  Inspelad    = 1991 |
  Genre       = Rock |
  Längd       = 73:11 |
  Skivbolag   = Columbia Records |
  Producent   = Steve Brown |
Förra album  =  |
Detta album  = Generation Terrorists(1992) |
Nästa album  = Gold Against the Soul(1993) |}}Generation Terrorists är det walesiska rockbandet Manic Street Preachers debutalbum. Det släpptes i England den 10 februari 1992. 

För att undvika kontroverser i USA så ändrade man låtlistan i den amerikanska utgåvan och tog bort de lite "svårare" låtarna. Albumet släpptes i sin fulla, ocensurerade form överallt annars. Ironiskt nog så hände samma sak för Manics förebilder The Clash när de skulle släppa sitt debutalbum The Clash i USA. Omslaget till albumet visar Richey James Edwards högra arm och bröst. På armen hade han en tatuering av en ros och texten "Useless Generation". Texten ändrades dock på omslaget till Generation Terrorists''.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Manic Street Preachers, om annat inte anges.

"Slash N' Burn" - 3:59 
"Nat West-Barclays-Midlands-Lloyds" - 4:32 
"Born to End" - 3:55 
"Motorcycle Emptiness" - 6:08 
"You Love Us" - 4:18 
"Love's Sweet Exile" - 3:29 
"Little Baby Nothing" - 4:59 
"Repeat (Stars and Stripes)" - 4:09 
"Tennessee" - 3:06 
"Another Invented Disease" - 3:24 
"Stay Beautiful" - 3:10 
"So Dead" - 4:28 
"Repeat (UK)" - 3:09 
"Spectators of Suicide" - 4:40 
"Damn Dog" (Jacob Brackman/Billy Mernit) - 1:52 
"Crucifix Kiss" - 3:39 
"Methadone Pretty" - 3:57 
"Condemned to Rock 'N' Roll" - 6:06

Musikalbum 1992
Brittiska debutalbum
Album av Manic Street Preachers
Annika Lantz

Annika Maria Lantz, född 9 mars 1968 i Hägerstens församling i Stockholm, är en svensk radiopratare, komiker, konstnär och TV-programledare.

Biografi
Annika Lantz är uppvuxen i Sätra i Stockholm. Hon studerade film vid Stockholms universitet. Hon har arbetat för Sveriges radio sedan 1993, då hon var programledare för P5 Radio Stockholm. Hon har medverkat i flera program för Sveriges Radio P3, bland andra Kvällspasset, Morgonpasset och sitt eget Lantz i P3. Lantz i P3 sändes även i TV på SVT. Lantz i P3 flyttades senare till P1 och P4. I TV har Lantz gjort sin egen pratshow, I afton Lantz i SVT.

Som komiker är Lantz bland annat känd från TV4:s Parlamentet, där hon medverkade i tolv säsonger tills hon enligt egen utsago inte längre stod ut med att vara "kvinnligt alibi" för sexistiska skämt. Lantz återkom som paneldeltagare i senare säsonger. Lantz har även medverkat i SVT:s Högsta Domstolen och Snacka om nyheter. Sedan våren 2013 jobbar Lantz med radioprogrammet Lantzkampen, ett frågesportprogram där två lag bestående av kändisar och experter tävlar om vem som kan ha mest rätt om veckans nyheter. Sedan 2018 har Lantz ett kort radioprogram fyra dagar i veckan, Kära Annika, där hon brevväxlar med andra kultur- och medieprofiler såsom Nadia Jebril och Jonatan Unge.

Hon har även skrivit böckerna 9 1/2 månad från 2007 utgiven på Normal förlag, Pest eller kolera tillsammans med Kjell Eriksson och Ola Karlsson, 2004 utgiven på DN bokförlag samt romanen Det elfte budet 2014 utgiven på Wahlström & Widstrand. 2016 utkom Vad ska en flicka göra? Konsten att vara riktigt rädd, som bland annat handlar om cancer, något hon själv drabbats av.

År 2002 medverkade Lantz i det sista avsnittet av Rederietoch 2008 hade hon en liten röstroll i Colin Nutleys film Angel.

Lantz tilldelades Sveriges Radios språkpris 2016 i kategorin för rikssändningar.

Familj 
Lantz är gift med Tomas Granryd och har två barn.

Skådespelarinsatser 
Lantz spelade en liten roll i Byhåla 3 (1993), den tredje, och avslutande, säsongen av TV-serien om Ronny och Ragge. Där blir hon under en semester på Kanarieöarna förälskad i Ronny, medan denne har klätt ut sig till en kvinnlig reseledare.

Lantz var även med i ett avsnitt av Sune och hans värld från 2002. I avsnittet lyckas Sune genom en lyssnartävling vinna en dejt med Lantz. Hon blir dock lite besviken över att hennes dejt är med en nioåring. I den engelskspråkiga dubbningen kallas karaktären "Sexy Sandra".

Lantz var åklagare i tv-programmet Högsta domstolen.

TV och Film 

.

Bibliografi
9 1/2 månad, 2007
Det elfte budet, 2014
Vad ska en flicka göra? : konsten att vara riktigt rädd, 2016

Källor

Externa länkar 

 
Kvinnor
Svenska radioprogramledare
Svenska TV-programledare
Födda 1968
Levande personer
Sommarvärdar 2016
Personer från Stockholm
Dave Brubeck

David Warren "Dave" Brubeck, född 6 december 1920 i Concord, Kalifornien, död 5 december 2012 i Norwalk, Connecticut, var en amerikansk jazzpianist och kompositör.

Efter att Brubeck tagit examen vid University of the Pacific 1942 tjänstgjorde han under andra världskriget i George Pattons tredje armé. Brubeck studerade klassisk komposition för den franska kompositören Darius Milhaud.

Tillsammans med Paul Desmond (saxofon), Bob Bates (bas) och Joe Dodge (trummor) bildade han 1951 The Dave Brubeck Quartet. De spelade  Desmonds komposition Take Five som går i 5/4-takt. Gruppen hade en förkärlek för asymmetriska taktarter; förutom den välkända Take Five spelade de även Unsquare dance i 7/4-takt och Blue Rondo A La Turk i 9/8-takt. Gruppen upplöstes 1967 men gjorde åter en spelning till 25-årsjubileet 1976.

Brubeck fortsatte efter gruppens upplösning att spela tillsammans med Paul Desmond och gjorde även en del spelningar med barytonsaxofonisten Gerry Mulligan.

2002 spelade pianisten John Salmon  in Dave Brubecks verk "Chromatic Fantasy Sonata" och "Five Pieces from Two-Part Adventures" på skivmärket Naxos.

Dave Brubeck avled 2012 på Norwalk Hospital i Connecticut.

Asteroiden 5079 Brubeck är uppkallad efter honom.

Referenser

Externa länkar
 Take Five.
 The Brubeck Institute
 David Brubeck på omslag till Time Magazine november 1954

Amerikanska jazzpianister
Amerikanska jazzkompositörer
Personer från Concord, Kalifornien
Födda 1920
Avlidna 2012
Män
Abborrfors

[[Fil:Ahvenkoski Kymijoessa.jpg|mini|420px|Vattenkraftverket, byggt 1933, i Sjöforsen i Kymmene älv, på gränsen mellan Pyttis och Strömfors kommuner.Koordinater .]]

Abborfors (finska Ahvenkoski'') är en ort vid västligaste grenen av Kymmene älv, 16 km öster om Lovisa stad. 

Abborfors var åren 1743–1809 gränsort mellan Sverige och Kejsardömet Ryssland. Här fanns ett gränspostkontor och gränstull samt en gränsvakt av svenska och ryska trupper. Bekant är den tvistefråga mellan de båda grannrikena, till vilken Abborfors bro en gång gav anledning, i det konung Gustav IV Adolf yrkade, att bron skulle till hela sin längd överstrykas med de svenska färgerna, oaktat att gränsen gick mitt över densamma.

Mer känt är kanske Abborfors för att det var den ena av två anfallsvägar när Ryssland angrep Sverige den 21 februari 1808 och därmed startade det Finska kriget.

Idag ligger Abborfors på gränsen mellan landskapen Nyland och Kymmenedalen. Byn väster om älven heter Lillabborfors och hör till Lovisa stad (tidigare Strömfors kommun) i Östra Nyland. Byn öster om älvgrenen heter Storabborrfors och hör till Pyttis kommun i Kymmenedalen.

Källor

Orter i Nyland
Pyttis
Strömfors
Geografiska områden i Sveriges historia
Ugglan
Orter i Finlands historia
Storabborrfors

Storabborrfors (fi. Suur-Ahvenkoski) är en herrgård i Pyttis kommun i Kymmenedalen.

Generalen av infanteriet herr Bernhard Indrenius upphöjdes till friherre 1871. Släkten dog ut på manssidan 1920 och på kvinnolinjen 1975. Hans dottersöner, barn av polske konteramiralen Hieronim Maximilian Zalewski adopterades 1914 med namnet Indrenius-Zalewski. Abborfors Gård gick vidare till friherre Bernhard Indrenius-Zalewski och ärvdes av hans tre döttrar.

Litteratur
Herman Hultin: Pyttis socken / en skildring ... utarb. på uppdrag av kommunalfullmäktige i Pyttis, 1926
Eeva-Liisa Oksanen: Det gamla Pyttis, Pyttis och Strömfors historia till år 1743; förhistoria: Anja Sarvas, Lovisa 1991
Albert Hästesko: Stor-Abborfors, i Herrgårdar i Finland, tredje häftet, sida 69f, Helsingfors 1921
Gunnar Sivén: Släkten Clayhills, Genealogiska Samfundets i Finland årsskrift XIX-XX, 1935-1936, sida 189f, Helsingfors 1937.

Se även
 Släkten Creutz
 Släkten Clayhills
 Släkten Indrenius
 Släkten Indrenius-Zalewski

Pyttis
Herrgårdar i Kymmenedalen
De åtta

De åtta var en konstnärsgrupp som bildades 1911 av Isaac Grünewald som ville ha en elitmålargrupp efter De unga och som hade en utställning. Det var konflikt mellan honom och Birger Simonsson inom De unga som ledde till att gruppen bildades. I gruppen ingick förutom Grünewald även Sigrid Hjertén, Einar Jolin, Leander Engström, Gösta Sandels, Nils von Dardel, Tor Bjurström samt slutligen efter ett par avhopp Birger Simonsson. Simonsson tillkom efter att först August Lundberg och senare Albert Hoffsten hoppat av.

Efter att de flesta ställt ut första gången 1909 brukade de sammanfattas under benämningen 1909 års män. Den mera populära benämningen de svenska fauvisterna syftar på att de flesta varit elever till Matisse i Paris. Med denna grupp introducerades på allvar den moderna konsten i Sverige.

Medlemmar

Referenser

Konstnärsgrupper i Sverige
Marinus van der Lubbe

Marinus van der Lubbe, född 13 januari 1909 i Leiden, död 10 januari 1934 i Leipzig, var en nederländsk kommunist. Han är känd för att ha dömts för att ha anlagt riksdagshusbranden i Berlin år 1933.

Biografi
van der Lubbe gick 1925 med i Nederländernas kommunistiska parti men utträdde ur partiet 1931 efter en konflikt.

Efter Adolf Hitlers Machtübernahme i slutet av januari 1933 reste Marinus van der Lubbe till Berlin och uppmanade där till aktivt motstånd mot den nazistiska regimen. Den 27 februari 1933 arresterades han för att ha startat riksdagshusbranden och förklarade sig som ensam förövare. Efter en rättegång dömdes van der Lubbe den 23 december 1933 till döden för högförräderi. Han avrättades med giljotin den 10 januari 1934 i Leipzig.

Omständigheterna kring branden är dock oklara. van der Lubbe frikändes postumt i januari 2008 av en domstol i Berlin med hänvisning till att han inte givits en rättvis process, samtidigt som det betonades att han inte nödvändigtvis skulle ses som oskyldig till brottet ifråga. År 1999 restes åt Marinus van der Lubbe en minnesvård i Leipzig samt minnesmärken i Leiden och Berlin.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Födda 1909
Avlidna 1934
Män
Personer från Leiden
Nederländska kommunister
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade med giljotin
Felaktigt dömda personer
Marklandsgatan

Marklandsgatan är både en gata och en kombinerad buss- & spårvagnshållplats vid Högsbo i södra Göteborg. 

Spårvagnshållplatsen är ändhållplats för linje 3 och linjerna 1, 2, 7 och 8 passerar också här på sin väg från Göteborgs centrum mot Frölunda torg och Tynnered. Busshållplatsen är ändpunkt för linje 64, 84, 95 och 758 samt passeras av linje 16, 58, X2 och X3

Hållplatsen har en pressbyrå. I närheten finns en mataffär, en pizzeria och en bensinstation. Slottskogsvallen har Marklandsgatan som närmaste hållplats. 

Gatan Marklandsgatan, som hållplatsen är uppkallad efter, är 800 m lång och går från Högsboleden bredvid hållplatsen och söderut till Tunnlandsgatan. Längs gatan ligger två busshållplatser kallade Högsboleden och Högsbo. Hållplatsen Marklandsgatan ligger norr om vägen Högsboleden ett antal meter från gatan Marklandsgatan.

Spårvägen kom till Marklandsgatan 1962, då spåren från Högsbogatan och Linnéplatsen byggdes. Mellan Linnéplatsen och Marklandsgatan delade spårvagnarna spår med järnvägen Säröbanan, som senare lades ner. 1963 fortsatte förlängningen av spårvägen mot Frölunda, längs en annan sträckning än Säröbanan.

Se även
Göteborgs spårväg
Busstrafik i Göteborg

Gator i Göteborg
Spårvagnstrafik i Göteborg
Wok

Wok (efter det kantonesiska ordet och uttalet för "gryta", pinyin: huò, 鑊), en form av tunn, rundbottnad, kupad stekpanna där man snabbt och hett tillreder, wokar, till exempel grönsaker, nudlar eller mindre bitar av kött. Även den maträtt som man tillreder kan kallas wok.

Den kupade stekpannan och tekniken att snabbsteka rätter vars ingredienser skurits i små bitar kom till Kina från Centralasien under Tangdynastin. En vanlig bakgrundsförklaring till tekniken är att den är energisnål då tillagningen går snabbt vilket passar bra för samhällen där brännved är bristvara. Grytan används dock i Kina även för ångkokning och andra mer långsamma matlagningstekniker.

Att kalla snabbstekning och snabbstekta rätter för "wok" är ett icke-kinesiskt språkbruk.

Woken utsågs i Sverige till årets julklapp 1990 av Handelns utredningsinstitut.

Ordet "wok" är belagt i svenska språket sedan 1982, medan ordet "woka" är belagt sedan 1990.

Referenser 

Köksredskap
Maträtter
Kinesiska maträtter
WP:Projekt Kina
Behrn Arena (fotbollsanläggning)

Ej att förväxla med Behrn Arena (bandyanläggning) eller Behrn Arena (ishall).

Behrn Arena, fram till 2005 Eyravallen,  är en fotbollsarena i centrala Örebro i Sverige. Eyravallen invigdes den 26 augusti 1923  och fick sitt namn efter stadsdelen Eyra i Örebro. Den är hemmaarena för Örebro SK och KIF Örebro DFF. Från och med 2012 är arenan även hemmaplan för Örebro Black Knights som spelar amerikansk fotboll i Superserien för herrar och Superserien för damer. Stadion rymmer 13 072 åskådare. Vissa matcher under VM 1958 spelades på Eyravallen, till exempel spelades den 15 juni 1958 matchen mellan Frankrike-Skottland (2-1).

Publikrekordet på arenan noterades den 8 oktober 1961 i matchen mellan Örebro SK och Degerfors IF (2-0), då 20 066 personer kom. I augusti 2004 besökte den svenska popgruppen Gyllene Tider arenan med sin bejublade turné GT25! och drog 22 459 personer.

Historia 
Örebro SK blev den första klubben i allsvenskan med konstgräs på hemmaarenan,(Umeå FC hade konstgräs på sin hemmaplan i allsvenskan 1996) då Behrn arena fick just det underlaget i samband med att man började bygga om hela den norra sidan 2003. Arenan har under år 2007 fått en helt ny ståplatsläktare på den västra sidan. Den gamla träläktaren har ersatts av en modern betongläktare innehållande olika lokaler som restaurang, kontor, gym med mera. Loger har byggts till på den nya läktaren. 2008-2009 byggdes den östra läktaren om till en ny kombinerad sitt- och ståplatsläktare. Även här finns idag VIP-loger.

Sedan september 2008 går även närliggande bandy- och ishockeyarenan Vinterstadion och Toyotahallen under namnet Behrn Arena, efter att Behrn Fastigheters Per Johan Behrn köpt namnrättigheterna. Anläggningarna har byggts om till en modern bandyhall och en upprustad ishockeyhall i samband med ombyggnationen av östra läktaren på fotbollsanläggningen. Fastighetsägare är Örebroporten Fastigheter AB.

Läktare
 Norra läktaren byggd 2003. 4 250 sittplatser under tak.
 Två restauranger, en pub, flera affärslokaler.  
 Södra läktaren byggd 1974. 3 000 sittplatser under tak.
 Västra läktaren byggd 2007. 3 029 stående eller alternativt 1 500 sittande.
 Östra läktaren är en sitt- och ståplatsläktare, reserverad till största delen för motståndarsupportrar. Finns även VIP-loger. Byggnationen påbörjades 29 september 2008  och invigningen skedde 23 september 2009. Läktaren tar 1 290 sittande och ca 1 100 stående.

Se även
Behrn Arena (bandyanläggning)
Behrn Arena (ishall)

Källor
Örebro SK:s webbplats
Eyravallens historia

Fotnoter

Fotbollsanläggningar i Sverige
Sport i Örebro
Sportanläggningar invigda 1923
Sportanläggningar i Örebro kommun
1923 i Sverige
KIF Örebro DFF

KIF Örebro DFF, tidigare Karlslunds IF DFF, är en damfotbollsförening i Örebro som spelar i damallsvenskan sedan 2003 (med undantag för en säsong i Elitettan år 2018). Klubben bildades 1920, och startade ett damlag i fotboll 1980.

Inför säsongen 2005 värvade man den meriterade Pia Sundhage som tränare. Hon har i sin tur bidragit till värvningen av två landslagsspelare, Kristine Lilly och Kate Markgraf. Den mest kända av dem var Kristine Lilly som spelade en halv säsong 2005. Inför säsongen 2006 värvade man två spelare med U21-meriter från USA. Dessutom värvade man den tjeckiske landslagsspelaren Pavlina Scasna.

År 2006 blev Stina Segerström och Caroline Näfver KIF Örebros första spelare i Sveriges damlandslag i fotboll.

År 2021 fattade klubbens medlemmar beslut om att anta ett nytt klubbemblem samt nya klubbfärger. Det nya emblemet innebär att klubben helt lämnar Karlslunds IF-identiteten.

Placering tidigare säsonger

Karlslunds Idrottförening (Karlslunds IF)

Karlslunds Idrottförening Örebro Damfotbollsförening (KIF Örebro DFF)

Färger 
KIF Örebro DFF spelar i röd matchdräkt hemma och mörk matchdräkt borta.

Dräktsponsor 
 ???? – Nike
 2020- – Umbro

Trikåer

Spelartruppen

Kända spelare 

  Nathalie Persson (2020–)
  Tove Enblom (2021–)
  Heidi Kollanen (2019–)
  Elli Pikkujämsä (2020–)
  Berglind Rós Ágústsdóttir (2021–)
  Marie Hammarström (1999–2003, 2005–2012)
  Kristin Hammarström (1999–2010)
  Elin Magnusson (1999–2015)

Tränare 
  Rickard Johansson, sedan januari 2021.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 KIF Örebro DFF:s officiella hemsida
 KIF Örebro DFF, på SvFF.se
Kommunikationsdepartementet

Kommunikationsdepartementet var ett departement i Sveriges regeringskansli som uppkom genom delningen av det arbetstyngda Civildepartementet den 1 juli 1920 och som handlade ärenden rörande post, trafik, radio och television (till 1967) och kommunikationer. Departementet lades ned den 31 december 1998, då ärendena i stället flyttades över till det nya Näringsdepartementet.

Kommunikationsministerns frågor handhas numera av infrastrukturministern.

Statsråd i Kommunikationsdepartementet

Chefer 
Se Sveriges infrastrukturminister

Statssekreterare i Kommunikationsdepartementet 
August Beskow 1920–1925
Willand Aschan 1925–1928 (tillförordnad 1923–1924 och 1925–1927)
Thorsten Wijnbladh 1928–1934
Nils Quensel 1934–1936
Tage Wärn 1936 (tillförordnad)
Torsten Löfgren 1936  (tillförordnad)
Frans Severin 1937–1942 (tillförordnad fram till 1940)
Axel Westling 1942–1945
Enar Lars Eckerberg 1945–1947
Arne S. Lundberg 1947–1951
Per Åsbrink 1951–1955 (tillförordnad fram till 1953)
Erik Grafström 1955–1957
Nils Hörjel 1958–1964
Lars Peterson 1964–1969
Nils-Olov Hasslev 1969–1976
Bengt Furbäck 1976–1978
Georg Danell 1978
Lennart Lübeck 1978–1979
Hans Sandebring 1979–1981
Nils Erik Bramsvik 1981–1982
Monica Sundström 1982–1986
Ulf Dahlsten 1986–1988
Gunnel Färm 1988–1990
Ingemar Skogö 1990–1991
Per Egon Johansson 1991–1994
Magnus Persson 1994–1998

Ej längre existerande svenska departement
Organisationer bildade 1920
Organisationer upplösta 1998
Klas Horn (1583–1632)

Klas Horn af Kanckas, född den 15 september 1583  i Narva , död den 22 augusti 1632  i Bad Windsheim i Franken, var en svensk ämbetsman, riksråd, landshövding. Han var son till fältmarskalk Carl Henriksson Horn och Agneta von Dellvig, bror till Evert Horn, Gustaf Horn (1592–1657) och Henrik Horn och farbror (genom Gustaf Horn) till Agneta Horn. År 1618 gifte han sig med grevinnan Ebba Leijonhufvud.

Försedd med hertig Karls rekommendationsbrev till åtskilliga furstehus, företog Klas Horn efter slutade studier i fäderneslandet en resa till Tyskland, där han 1600 anställdes som livpage hos kurfursten Kristian II av Sachsen. Sedan han tillbringat tre år där, dels i förenämnda befattning, dels som stallmästare, fortsatte han sina resor och återkom till Sverige 1605. Vid svenska hovet fick han till en början plats som stallmästare hos kronprinsen Gustav II Adolf och utnämndes 1612 till riksstallmästare.
Efter ryska krigets utbrott reste han till Livland och gjorde åren 1614–1615 fälttjänst under sin bror Evert Horn. Klas Horn blev 1616 hovmarskalk och ståthållare över Stockholm samt upphöjdes efter Stolbovafreden 1617 till riksråd. Han utnämndes 1620 till riksmarskalk samt var 1622–1624 ståthållare över Eskilstuna, Ulfvesunds, Västerås och Väsby län samt Skinnskatteberg och Väster-Dalarna.
Han var vidare landshövding i Uppland 1624–1631 samt ståthållare på slottet Tre Kronor i Stockholm och Uppsala slott. 1631 blev han residerande legat i Stralsund och generalguvernör i Vorpommern.
Före sin död låg han sjuk i Stralsund under 1631.

Gravsatt i Sturekoret i Uppsala domkyrka.

1600–1602 – Kammarpage hos kurfursten Kristian II av Sachsen
1605 – Stallmästare hos prins Gustaf Adolf
1612 – Riksstallmästare
1617 – Riksråd
1620 – Hovrättsråd i Svea hovrätt
1624–1630 – Landshövding över Uppland och ståthållare på Stockholms och Uppsala slott.
1624–1632 – Lagman i Karelens lagsaga

Källor

Födda 1583
Avlidna 1632
Svenska riksråd under 1600-talet
Landshövdingar i Uppsala län
Män
Svenska hovmarskalkar
Klas Horn
Gravsatta i Uppsala domkyrka
Personer från Narva
Svenska stallmästare