kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mohammed Knut Bernström

Mohammed Knut Johan Richard Bernström, född 22 oktober 1919 i Saltsjöbaden, död 21 oktober 2009, (folkbokförd i Marocko)
, var en svensk diplomat och koranöversättare.

Biografi
Bernström var son till civilingenjören Seth Bernström och Erna von Hillern-Flinsch. Bernström tjänstgjorde på Utrikesdepartementet i 40 år och verkade i Spanien, Frankrike, Sovjetunionen, USA, Brasilien, Colombia, Venezuela samt Marocko. Han var ambassadör i Caracas 1963–1966, Port-au-Prince och Santo Domingo 1964–1966, Madrid 1973–1976 och Rabat 1976–1983, jämväl i Banjul, Dakar och Nouakchott 1977–1983. År 1983 gick han på egen begäran i pension av hälsoskäl.  

Bernström hade en lång diplomatisk karriär som beskrevs som lysande, med en exceptionell förmåga att tränga in i främmande kulturer. Han framhöll att språket var nyckeln, och lärde sig bland annat japanska, arabiska, spanska och franska, och kom att medverka i många förhandlingar, bland annat inom det flygpolitiska området. År 1970 blev Sibirienrutten för SAS flygningar mellan Skandinavien och Japan möjlig genom en överenskommelse i Tokyo, som av företrädare för Japan beskrevs som "en stor diplomatisk triumf för skandinaverna med Bernström i spetsen".

Bernström var protestant från början men övergick på 1950-talet till katolicismen. Senare lämnade han kristendomen och konverterade 1986 till islam, som han kommit i kontakt med under sin tid i Marocko. Han tog då samtidigt förnamnet Mohammed. Bernström utgav en kommenterad översättning av Koranen till modern svenska under namnet Koranens budskap (Proprius förlag, 1998). Denna tolkning har erhållit officiellt godkännande från det anrika al-Azhar-universitetets islamiska forskningsinstitution. Bernström har vid sidan av tolkningen kommentarer, den arabiska originalskriften samt varje suras (kapitels) förhistoria. Efter Koranen började Bernström arbeta på en översättning av haditherna, som dock aldrig publicerades under hans livstid.

Bibliografi

Noter 

Män
Födda 1919
Avlidna 2009
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska diplomater under 1900-talet
Chefer för Utrikesdepartementets handelsavdelning
Sveriges ambassadörer i Venezuela
Sveriges ambassadörer i Haiti
Sveriges ambassadörer i Dominikanska republiken
Sveriges ambassadörer i Spanien
Sveriges ambassadörer i Marocko
Sveriges ambassadörer i Gambia
Sveriges ambassadörer i Mauretanien
Sveriges ambassadörer i Senegal
Personer inom islam i Sverige
Översättare från arabiska
Personer från Saltsjöbaden
Konvertiter till islam
Marc Surer

Marc Surer, född 18 september 1951 i Füllinsdorf, är en schweizisk racerförare.

Racingkarriär
Surer blev formel 2-mästare  och debuterade i formel 1 för Ensign Racing i Italiens Grand Prix säsongen . 
Hans bäste säsong blev i Brabham  då han slutade på trettonde plats. 
Säsongen efter blev Surer allvarligt skadad i en rallyolycka vilket gjorde att hans F1-karriär var slut efter fem lopp.

F1-karriär

 

 

|}

Noter

Källor

Födda 1951
Schweiziska racerförare
Schweiziska Formel 1-förare
Arrows F1-förare
Brabham F1-förare
Tyska F3-mästerskapsförare
Sportvagns-VM-förare
Män
Levande personer
Matts Jungstedt

Matts Jungstedt, född 10 juni 1924 i Växjö, är en svensk målare.

Matts Jungstedt är bror till Torsten Jungstedt. Han utbildade sig på Tekniska skolan i Stockholm  1941-1944, Otte Skölds målarskola 1944, målarskolor i Oslo 1947 och på Kungliga Konsthögskolan 1948-53 samt i grafik i Amsterdam 1963-1965.

Han målar landskap, figurkompositioner, djur, från kubistisk abstraktion till naturalism och i blond färgskala. Han arbetar även i akvarell och pastell.  Han är representerad på bland annat Gotlands konstmuseum.

Offentliga verk i urval
utsmyckning av lekplats i Sundbyberg
muralmålning i sgrafitto i Ultuna
akrylmålning i Stockholms Marknadsdomstol
smidd grind vid ingången vid Hjorthagen, tunnelbanestation Ropsten i Stockholm

Födda 1924
Män
Levande personer
Konstnärer verksamma i Stockholms tunnelbana
Svenska målare under 1900-talet
Backhoppning vid olympiska vinterspelen 2006

Backhoppning vid olympiska vinterspelen 2006 hölls i Stadio del Trampolino i Pragelato, 82 km från Turin, Italien.

Medaljörer

Medaljligan

Herrar

Normalbacke

Tävlingen hölls vid "Stadio del Trampolino" med en K-punkt på 106 meter.
12 februari 2006

Stor backe

Tävlingen hölls vid "Stadio del Trampolino" med en K-punkt på 140 meter.
18 februari 2006

Lagtävling - stor backe

Tävlingen hölls vid "Stadio del Trampolino" med en K-punkt på 140 meter.
20 februari 2006

Deltagande nationella olympiska kommittéer

Referenser

Noter

Allmänna källor
Ski Jumping at the 2006 Torino Winter Games - SR/Olympic sports

Externa länkar
Subway

Subway IP Inc. (numera Subway Inc.), är en amerikansk snabbmatskedja med restauranger över hela världen. Främst serveras smörgåsar med olika tillbehör, separat eller i ett "meal", med dricka samt chips, kaka eller äpple till. Smörgåsarna komponeras efter färdiga förslag eller egna önskemål från ett urval av fisk, grönsaker, kött och ost. Som kund kan du också välja på olika sorters bröd; Sesam, ljust, ost och oregano, fullkorn med honey oat eller fullkorn. Under år 2011 gick Subway om McDonald's i antalet restauranger och blev världens största restaurangkedja.

Subway etablerades för första gången i Sverige 1999 med en restaurang på Norrlandsgatan i Stockholm. I september 2003 gick den svenska franchisetagaren bakom Subway i konkurs. Idag finns det 162 restauranger i Sverige. Den första Subway i Finland öppnades 2000 på Annegatan i Helsingfors.

Den 22 augusti 2023 meddelade riskkapitalbolaget Roark Capital Group att man hade kommit överens om att köpa Subway för nio miljarder amerikanska dollar.

Referenser

Externa länkar 

  

Multinationella företag med huvudkontor i USA
Amerikanska snabbmatskedjor
Företag i Connecticut
Företag bildade 1965
Amerikanska smörgåsrestauranger
Agne Hamrin

Josef Agne Hamrin, född 15 september 1905 i Jönköping, död 22 september 1983, var en svensk journalist och författare.

Biografi 
Agne Hamrin var son till Josef och Beda Hamrin och bror till Carl-Olof och Yngve Hamrin. Han växte upp i en frikyrklig miljö inom Svenska Alliansmissionen i Jönköping. Han avlade studentexamen 1924 på Jönköpings högre allmänna läroverk i Jönköping, med bland annat Harald Hagendahl som lärare i latin. Han utbildade sig därefter vid Lunds universitet 1925–1927 och avlade filosofie kandidat-examen i filosofi för Hans Larsson, statistik för Sven Wicksell, nationalekonomi för Emil Sommarin och religionshistoria för Efraim Briem. 

Han började som journalist på tidningen Jönköpings-Posten, där han var redaktionssekreterare 1927–1931, men lättade därefter på banden med familjeföretagets tidning, även om han också fortsättningsvis skrev mycket för Jönköpings-Posten under faderns livstid, inbegripande ledarartiklar. I juli 1935 började han på Göteborgs-Posten, parallellt med skrivande för Jönköpings-Posten, och var dess korrespondent i London 1935–1938. Han arbetade därefter för Dagens Nyheter i Stockholm. Han blev uppsagd därifrån vid andra världskrigets utbrott 1939 och blev då pressattaché vid Sveriges ambassad i Rom med sidouppdrag för Dagens Nyheter. Han var sedan medelhavskorrespondent för Dagens Nyheter till 1948 och under en andra sejour 1950–1970.

Hamrin debuterade med En liten stad: kåserier på vers och prosa om den svenska landsortsstaden i helg och söcken 1931, vilken till fadern Josef Hamrins förtrytelse hade förlagts av Bonniers och inte av familjens eget förlag.

Agne Hamrin gifte sig 1935 med den tyska skådespelerskan Grete Müllermeister (1910-2009). Han var far till Harald Hamrin. Han tillbringade somrarna på en gård i Ödängla nära Mönsterås, vilken han införskaffade 1940.

Bibliografi 

 En liten stad: kåserier på vers och prosa om den svenska landsortsstaden i helg och söcken, Bonniers 1931
 Italienska dagar och drömmar, 1932
 John Bull i helg och söcken, 1938
 På italienska vägar, 1944
 Diktatorns fall, 1944
 Italiens väg till demokrati, 1946
 Storm över Palestina, 1948
 Grekland mellan öst och väst, 1948
 Spansk horisont, 1949
 Nilen stiger, 1952
 Italien efter fascismen, 1953
 Resa bland rebeller, 1954
 Murslev och svärd, 1955
 På egna vägar i Italien, 1957
 Året runt i Rom, 1958
 En vår i Grekland, 1960
 Bokslut i Jerusalem, 1961
 Italien 1861–1961, 1961
 Italienarnas Italien, 1965
 Italiens levande landskap, 1967
 Här är Italien, 1968
 Rom 100 år som Italiens huvudstad, 1970
 Hem till Grekland, 1975
 I fascismens Europa, 1979
 Medelhavskorrespondent, 1980
 Tal på Övralid 1972, 1982

Priser och utmärkelser 
 Stora Journalistpriset 1967
 Övralidspriset 1972

Referenser

Noter

Tryckta källor 
Publicistklubbens matrikel 1936

Externa länkar 
Karl Anders Adrup: Agne Hamrin – en klassisk journalist i Dagens Nyheter den 9 september 1979

Svenskspråkiga författare
Svenska journalister under 1900-talet
Utrikeskorrespondenter
Agne
Författare från Jönköping
Födda 1905
Avlidna 1983
Män
Vinnare av Stora journalistpriset
Journalister från Jönköping
Labelle

LaBelle, amerikansk vokal sångtrio bildad 1962 som Patti LaBelle and the Blue-Belles. När gruppen bildades var medlemmarna fyra: Patti LaBelle, Cindy Birdsong, Wynona "Nona" Hendryx och Sarah Dash.

Under 1960-talet hade gruppen ett typiskt soulinfluerat tjejgruppssound inte olikt Supremes eller Martha and the Vandellas. De hade några halvstora hits i USA fram tills Birdsong lämnad gruppen 1967 för att gå med i Supremes. Man tog aldrig in en ersättare för henne utan forttsatte som en trio. Gruppen var fortsatt aktiv under början av 1970-talet och utvecklade ett mer funkinspirerat sound. Men de nådde inte kommersiell framgång. Det kom att ändras då gruppen 1974 släppte singeln Lady Marmalade på Epic Records. Låten toppade billboardlistan och kom att med sina vågade franska refräng "voulez vous coucher avec moi (ce soir)" bli deras enda riktigt stora hit. LaBelle upplöstes två år senare efter att inte ha lyckats följa upp framgången med ovanstående låt. Sångerskorna gjorde därefter solokarriär med varierat resultat.

Medlemmar
The Blue Belles (1962) / Patti LaBelle & The Blue Belles (1962–1967)
Patricia "Patsy" Louise Holt / Patti LaBelle
Nona Hendryx
Sarah Dash
Cindy Birdsong

Holt bytte namn till Patti LaBelle 1962.

Patti LaBelle & The Blue Belles (1967–1970)
Patti LaBelle
Nona Hendryx
Sarah Dash 

Birdsong lämnade gruppen och blev medlem i The Supremes 1967.

LaBelle (1970–1976, 2005–2009)
Patti LaBelle
Nona Hendryx
Sarah Dash

Diskografi (urval)
Album som The Blue Belles (Patti La Belle and Her Blue Belles; Patti LaBelle and The Bluebelles)
Sweethearts of the Apollo (1963)
Sleigh Bells, Jingle Bells and Blue Belles (1963)
On Stage (1964)
Over the Rainbow (1966)
Dreamer (1967)

Album som LaBelle
Labelle (1971)
Moon Shadow (1972)
Pressure Cookin' (1973)
Nightbirds (1974)
Phoenix (1975)
Chameleon (1976)
Back to Now (2008)

Externa länkar

Intervju i "Blues and Soul" med LaBelle

Amerikanska musikgrupper
Triogrupper
Lista över gymnasieskolor i Göteborg

Detta är en lista över gymnasieskolor i Göteborg

Gymnasieskolor
Aniaragymnasiet
Angeredsgymnasiet
Bräckegymnasiet
Burgårdens utbildningscentrum
Donnergymnasiet
Drottning Blankas gymnasium
Engelska gymnasiet
Ester Mosessons gymnasium
Frölundagymnasiet
Göteborgs högre samskola
GTI
Göteborgs Fria Waldorfgymnasium
Hvitfeldtska gymnasiet
International it college of Sweden
IHGR
Ingrid Segerstetds Gymnasium
Katrinelundsgymnasiet
Kitas gymnasium
KLARA Teoretiska Gymnasium Göteborg Postgatan
KLARA Teoretiska Gymnasium Göteborg Vallgatan
Kunskapsgymnasiet
Mikael Elias Gymnasium
Munkebäcksgymnasiet
NTI Gymnasiet Johanneberg (f. d. IT-Gymnasiet)
NTI Gymnasiet Kronhus
NTI Mediegymnasiet
Plusgymnasiet
Polhemsgymnasiet
Schillerska gymnasiet

Sigrid Rudebecks gymnasium
Sjölins Gymnasium Göteborg
Slottsbergsgymnasiet
Thoren Innovation School
Turismgymnasiet
Yrkestekniskt centrum (YTC) (fd Lindholmens gymnasium)
Vingagymnasiet
Vittra i Vasastan

Gymnasieskolor i kranskommunerna
Lerums Gymnasium
FFG Mölndal, Krokslättsgymnasiet och Fässbergsgymnasiet i Mölndal
Hulebäcksgymnasiet i Mölnlycke, Härryda

Gymnasieskolor i Göteborg
Gymnasieskolor
Gymnasieskolor i Göteborg
Visnums församling

Visnums församling är en församling i Östra Värmlands kontrakt i Karlstads stift i Svenska kyrkan. Församlingen ligger i Kristinehamns kommun i Värmlands län och ingår i Kristinehamns pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen var till 1962 moderförsamling i pastoratet Visnum och Visnums-Kil som från omkring 1500 till 1638 även omfattade Rudskoga församling. Från 1962 till 2006 var den moderförsamling i pastoratet Visnum, Visnum-Kil och Rudskoga som fram till 1970 även omfattade Södra Råda församling. Från 2006 ingår församlingen i Kristinehamns pastorat.

Organister

Series pastorum

Kyrkor 
 Visnums kyrka
 Björneborgs kyrka

Se även
Visnums socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Församlingar i Karlstads stift
Indelningar i Kristinehamns kommun
Brenton Wood

Brenton Wood är en soulsångare född Alfred Jesse Smith 26 juli 1941 i Shreveport, Louisiana, USA. Han började intressera sig för musik på slutet av 1950-talet men det dröjde fram till 1967 innan han fick framgång som artist främst med "The Oogum Boogum Song" och hans största hit "Gimme Little Sign". Han lyckades inte följa upp framgångarna men har ändå fortsatt uppträda och spela in album då och då.

Diskografi (urval)
Studioalbum

Hitsinglar
1967 – "The Oogum Boogum Song" (US #34, US R&B #19)
1967 – "Gimme Little Sign" (US #9, US R&B #19)
1967 – "Baby You Got It" (US #34, US R&B #30)
1968 – "Lovey Dovey Kinda Lovin'" (US #99)
1977 – "Come Softly To Me" (US R&B #92)

Externa länkar

Brenton Wood på AllMusic

Födda 1941
Amerikanska sångare
Män
Levande personer
Personer från Shreveport
Erik Acharius

Erik Acharius, född 10 oktober 1757 i Gävle, död 14 augusti 1819 i Vadstena, var en svensk botanist, läkare, naturforskare och tecknare.

Biografi 
Acharius var son till Johan Eric Acharius, "TolagsKamrer och Controllör" vid Tullverket i Gävle, och Catharina Margaretha Hagtorn. Inledningsvis fick Acharius privat undervisning tills han 1770 intogs på Gävle gymnasium. Han blev 1773 student i Uppsala, där han under några år bedrev studier. Han studerade naturhistoria och medicin vid Uppsala universitet och Lunds universitet. År 1776 disputerade han pro exercitio de Planta Aphyteia som den siste under Linnés presidium. Han vistades sedan i Stockholm, studerade naturvetenskaper och medicin samt blev ritare vid Vetenskapsakademien 1778. Auktorsnamnet Ach. kan användas för Erik Acharius i samband med ett vetenskapligt namn inom botaniken.

Acharius genomgick 1782 medicinska examina i Lund under Rosenblads presidium, blev 1785 stadsläkare i Landskrona, 1789 provinsialläkare i Vadstena och 1795 föreståndare för det nya kurhuset i Vadstena samt erhöll 1803 professors fullmakt. Acharius blev ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1795, av Vetenskapsakademien 1796, av Linnean Society i London 1801. År 1809 utnämndes han till riddare av Vasaorden och 1810 till medlem av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala. Kurhuset i Vadstena inrättades efter hans förslag och anordning. Som tecknare illustrerade Acharius Johan Peter Westrings verk Svenska lafvarnes färghistoria 1805 och Carl Peter Thunbergs Flora Capensis.

Genom sitt intresse för botaniken ådrog Acharius Linnés uppmärksamhet och välvilja. Särdeles ryktbar blev han för sitt reformerande studium av klassen Lichenes, lavarna (som numera inte anses vara en klass), bland kryptogamerna. Han utarbetade för dem en ny klassindelning, tillade nya släkten och arter, bestämde deras karaktärer. Han har kallats lichenologins fader och utgivit flera högst värdefulla arbeten inom detta område: Lichenographiæ Sueciæ prodromus (1798); Methodus lichenum (1803); Lichenographia universalis (1810); Synopsis methodica lichenum (1814) samt dessutom en stor mängd smärre uppsatser i Vetenskapsakademiens handlingar, Lantbruksakademiens annaler med flera periodiska skrifter. En växtfamilj (Achariaceae) samt ett växtsläkte inom familjen, Acharia, flera arter, såsom Rosa acharii, Conferva acharii med flera, samt en insekt, Tortrix achariana, har namngivits efter honom. Han brukar betecknas som Carl von Linnés siste lärjunge.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska mykologer
Lichenologer
Svenska provinsialläkare
Svenska innehavare av professors namn
Svenska illustratörer under 1700-talet
Linnés lärjungar
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Botaniker under 1700-talet
Botaniker under 1800-talet
Svenska botaniker under 1700-talet
Svenska botaniker under 1800-talet
Svenska läkare under 1700-talet
Svenska läkare under 1800-talet
Konstnärer från Gävle
Födda 1757
Avlidna 1819
Män
Ugglan
Svenska illustratörer under 1800-talet
Alumner från Lunds universitet
Alumner från Uppsala universitet
Jan-Hugo Norman

Jan-Hugo Norman, född 23 december 1936 i Danderyd, är en svensk film och TV-fotograf. 

Norman var anställd som filmfotograf vid Sandrews 1956-1957, varefter han har varit verksam som TV-fotograf.

Filmfoto i urval 
2008 - Fordringsägare
2003 - Min första kärlek

1983 - Alfred Nobel - Mr. Dynamite

Externa länkar 

Födda 1936
Svenska filmfotografer
Män
Levande personer
Personer från Danderyds socken
Kaj Larsen

Kaj Anders Jörgen Larsen, född 14 maj 1951 i Stockholm, är en svensk scenograf, produktionsledare, byggledare med mera.

Producent

Scenograf

Filmografi roller

Svenska filmproducenter
Män
Födda 1951
Levande personer
Personer från Stockholm
Stig Gabrielson

Stig Anders William Gabrielsson, född 13 maj 1920 i Fridlevstad i Blekinge, död 24 mars 1977 i Stockholm, var en svensk sångare, musiker (saxofon och klarinett), samt  sångtextförfattare. 

Stig Gabrielson började spela blåsinstrument i skolorkestern i Karlskrona, men vid mitten av 1930-talet flyttade familjen till Stockholm. Där studerade han måleri på Tekniska skolan, samt studerade även för konstnären Gunnar Torhamn och hjälpte till att dekorera bland annat Hagalunds kyrka och Blidö kyrka.  

Intresset för musiken förstärktes alltmer, och hösten 1938 åkte han på turné med Cubaneraorkestern. Sedan följde flera engagemang med bland andra Arne Hülphers, "Vårat gäng", Gösta Jonsson, Sune Lundwall, Andrew Walter och Leif Kronlund. I Thore Ehrlings orkester var han en populär saxofonist och vokalist under åren 1945–1951. Han spelade därefter ett antal år på Svenska Amerikalinjens kryssningar innan han 1961 tvingades sluta som musiker på grund av sjukdom. Han var sedan anställd på Thore Ehrlings musikförlag, och tog endast tillfälliga spelningar. Gabrielsson är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Filmografi
1956 – Nattbarn – sångaren

Källor
Stig Gabrielson från Orkesterjournalen.

 Gabrielsson, Stig Anders William på SvenskaGravar.se

Externa länkar
Stig Gabrielson på Svensk mediedatabas
Stig Gabrielson på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960 

Födda 1920
Avlidna 1977
Svenska sångtextförfattare
Svenska sångare under 1900-talet
Personer från Fridlevstads socken
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Män
Fustanella

Fustanella är en veckad, oftast vit, knäkort kjol, som används som nationaldräkt i Albanien och Grekland.

Namnvariationer i olika språk
Inhemska ord för "kjol" och "klänning" som jämförelse:

Källor
Svensk uppslagsbok, 1932, spalt 562

Albanska folkdräkter
Grekiska folkdräkter
Språkstrid

Språkstrid syftar främst på en politisk/nationell strid inom ett tvåspråkigt land om vilket språk som ska dominera, eller om språkens jämställdhet, men det kan även förekomma strider som utlöses av stavningsreformer och ändrade grammatiska regler inom ett språk.

Exempel på strider mellan språk:
Norska språkstriden
Finska språkstriden
Belgiska språkstriden
Färöiska språkstriden
Tjeckoslovakiska språkstriden

Exempel på språkreformsstrider:
Majonnäskriget i Danmark

Språkpolitik
Yö

Yö (finska för "natt"), är en finländsk rockgrupp från Björneborg som bildades 1981. Sångaren var Olli Lindholm som avled i februari 2019. Deras mest kända låtar är bland andra Rakkaus on lumivalkoinen och Joutsenlaulu. Yö är en av Finlands bäst säljande artister och har sålt mer än miljon skivor.

Diskografi

Studioalbum 
1983 – Varietee
1984 – Nuorallatanssija
1985 – Myrskyn jälkeen
1986 – Äänet
1988 – Lanka palaa
1989 – Toinen puoliaika
1991 – Antaa soittaa
1992 – Tänä yönä
1993 – Kymmenes kevät
1994 – Hyviä vuosia
1996 – Satelliitti
1997 – Pirstaleet
1999 – 13. Yö
2000 – Valo
2003 – Rakkaus on lumivalkoinen
2005 – Kuolematon
2007 – Valtakunta
2009 – Loisto
2012 – Pelko ja rakkaus
2014 – Hyvässä ja pahassa
2016 – Puolet taivaasta – puolet helvetistä
2017 – Hyvän yön lauluja
2018 – Mitä jos mä rakastan

Referenser

Finländska rockgrupper
Antti Tuisku

Antti Tapani Tuisku, finsk sångare född den 27 februari 1984 i Rovaniemi. Han blev trea i finska Idols år 2003. Antti Tuisku bor idag i Helsingfors. Efter Idols kom hans skivor att bli försäljningssuccéer i Finland där flera av hans skivor och singlar nådde upp till toppen på försäljningslistorna. I Emma-galan 2016 vann Tuisku pris för årets manliga solist 2015. Hans album En kommentoi blev vald till årets album och årets pop-album.

Diskografi 
 2004 - Ensimmäinen
 2004 - Ensimmäinen Deluxe
 2005 - Antti Tuisku
 2005 - Minun jouluni
 2006 - New York
 2006 - Rovaniemi
 2009 - Hengitän
 2010 - Kaunis kaaos
 2011 - Minun jouluni 2
 2013 - Toisenlainen tie
 2015 - En kommentoi
 2017 - Anatude
 2020 - Valittu kansa

Referenser 

Finländska sångare
Födda 1984
Män
Levande personer
Personer från Rovaniemi
Bröllopet på Solö

Bröllopet på Solö är en svensk dramafilm från 1946 i regi av Ivar Johansson.

Om filmen
Filmen premiärvisades 21 september 1946 på biograf  Astoria i Stockholm. Filmen spelades in vid Sandrewateljéerna i Stockholm med exteriörer från Skeppsdal i Roslagen av Erik Blomberg. Som förlaga har man Oscar Wennerstens pjäs Bröllopet på Solö som uruppfördes på Södra Teatern i Stockholm 1915. Filmen är en fristående fortsättning av filmen Bröderna Östermans huskors

Roller i urval 
Adolf Jahr - Kalle Österman 
Rut Holm - Agneta Österman, Kalles hustru 
Sigbrit Molin - Ella, Kalles och Agnetas dotter 
Sven Magnusson - Torsten, Kalles och Agnetas fosterson 
Emy Hagman - Anna, piga 
Lasse Krantz - Anders, dräng 
John Elfström - Anton Andersson, handelsman 
Ingemar Holde - Isak, expedit 
Sten Lindgren - präst 
Birger Åsander - länsman 
Carl Reinholdz - Sjöberg 
Stig Johanson - sjömannen 
Anna Olin - kokfru 
Helge Karlsson - gäst 
Anna-Stina Wåglund - gäst

Filmmusik i urval
Roslagens vackraste ros, kompositör och text Nils-Georg, som är en pseudonym för Nils Perne och Georg Eliasson
Öckerövalsen, kompositör Gog Lon, text Karl Kaas, svensk text Fritz Gustaf
Kärleken är ett förunderligt ting, musikbearbetning Charles Redland.

Svenska filmer 1946
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Ivar Johansson
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenskspråkiga filmer