kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gyrodactylus

Gyrodactylus är ett släkte i klassen monogena sugmaskar bland plattmaskarna. Det är sötvattenlevande parasiter som angriper framför allt yngel. Laxdjävul (G. salaris) angriper i synnerhet lax.

Vuxna fiskar är inte lika känsliga som yngel och smolt. Även öring, både vuxna och yngel, kan bli angripna, men infektionen brukar inte vara dödlig, vilket ofta är fallet med laxyngel som drabbas. Flera norska älvar har blivit hårt drabbade av Gyrodactylus med följd att laxen i dem har minskat kraftigt. Gyrodactylus bekämpades tidigare med Rotenon som släpptes ut i älvarna. Ett problem var att även laxen dog. På senare tid har försök gjorts att ta död på enbart parasiten med hjälp av aluminiumsalter och utspädd svavelsyra. Ansvariga för försöken är NIVA, Norska Institutet för Vattenforskning.

Parasiter
Plattmaskar
Centralstation

Centralstation (förkortas C eller central) anger huvudstationen för orter med flera järnvägsstationer. Stationens fungerar som en knutpunkt i transportsystemet, där man kan byta mellan olika tåg eller till andra transportslag. Detta tar sig uttryck i att vissa tåg, som fjärr- och snabbtåg bara stannar där och inte på andra stationer i en ort, till skillnad från lokal- och pendeltåg. Många centralstationer är helt eller delvis säckstationer, ändstationer för en eller flera linjer.

Om en centralstation omfattar flera trafikslag än järnväg (främst busstrafik), kallas hela stationen ibland för resecentrum.

Centralstationer i Finland
 Helsingfors centralstation
 Åbo centralstation

Centralstationer i Sverige
Begreppet "centralstation" används delvis i Sverige i en vidare bemärkelse, även för den enda station på orten. I vissa fall har det historiska skäl då namnet minner om tiden innan bilismen, då det utefter linjerna var tätt mellan stationerna med passagerarutbyte. Men till skillnad från i andra länder det ibland aldrig funnits fler än en station i vissa orter, som trots det haft en centralstation. Man har då använt "central-" för att markera den högre servicenivå som kommer av stationens betydelse i järnvägssystemet, speciellt då för viktiga järnvägsknutar.

De flesta större järnvägsstationer i Sverige ägs och utvecklas av det statliga fastighetsbolaget Jernhusen. Järnvägsstationer med mer lokal betydelse ägs av aktuell kommun.

 Arlanda centralstation
 Avesta centrum
 Bodens centralstation
 Borlänge centralstation
 Borås centralstation
 Fagersta centralstation
 Falköpings centralstation
 Falun centralstation
 Gävle centralstation
 Göteborgs centralstation
 Halmstads centralstation
 Helsingborgs centralstation
 Hässleholms centralstation
 Jönköpings centralstation
 Kalmar centralstation
 Karlskrona centralstation
 Karlstads centralstation
 Kiruna centralstation
 Kristianstads centralstation
 Linköpings centralstation
 Lunds centralstation
 Malmö centralstation
 Norrköpings centralstation
 Nässjö centralstation
 Skövde centralstation
 Stockholms centralstation
 Sundsvalls centralstation
 Söderhamns centralstation (1886–1997)
 Södertälje centrum
 Trollhättans centralstation
 Uddevalla centralstation
 Umeå centralstation
 Uppsala centralstation
 Västerås centralstation
 Örebro centralstation
 Örnsköldsviks centralstation
 Östersunds centralstation

Se även
Järnvägsstation
Hauptbahnhof (centralstation i tysktalande länder)

Externa länkar 
Jernhusen

Järnvägsstationer
Järnvägsstationer i Sverige
David Morrell

David Morrell, född 24 april 1943 i Kitchener, Ontario, är en kanadensisk-amerikansk författare. Han är bosatt i USA.

David Morrell är mest känd för sina böcker om Rambo, en veteran från Vietnamkriget: Tvekampen (originaltitel: First Blood) 1972, Rambo - First Blood II (Rambo First Blood II) 1985 och Rambo III (Rambo III) 1988. Alla tre böckerna har filmats med Sylvester Stallone i huvudrollen. I den första boken så dog Rambo, så de senare böckerna är baserade på filmerna och skrevs efter att filmerna haft premiär.

Bibliografi (urval) 
 (First Blood)
 (Blood Oath)
 (The Brotherhood of the Rose)
 (The Fraternity of the Stone)
 (The League of night and Fog)
 (Fireflies)
 (The Fifth Profession)
 (Assumed Identity)
 (The Covenant of the Flame)
 (Creepers)

Externa länkar 
 The David Morrell Network

Engelskspråkiga författare
Kanadensiska författare under 1900-talet
Kanadensiska författare under 2000-talet
Personer från Kitchener
Födda 1943
Levande personer
Män
Alumner från Pennsylvania State University
Passare (ritverktyg)

Passare eller cirkelpassare är ett verktyg som används för att till exempel rita cirklar. Den är ställbar och har två skänklar, med en spets respektive ett ritstift.

Användning och varianter
En passare kan också användas för att mäta avstånd, speciellt på en karta. Då används ofta en speciell passare, stickpassare, som har spetsar i båda "benen" (och alltså saknar ritstift). Denna används vid avståndsbestämning och positionsbestämning på sjökort.

Det finns även krumpassare som är ett verktyg som både mäter tjockleken på skålväggar och diameter.

I vissa klassiska konstruktionsproblem skall geometriska frågeställningar lösas med passare och rätskiva.

Passare i kulturen 
En passare återfinns på Östtysklands flagga, tillsammans med en hammare och en krans av sädesax.

Referenser

Externa länkar 

Verktyg
Mätinstrument
Sjumannarugby

Sjumannarugby () är en variant av rugby där varje lag har sju spelare. Både rugby league och rugby union finns i sjumannavarianter, även om rugby union-varianten är vanligare.

Historia

Sporten skapades av Ned Haig och David Sanderson i Melrose i Skottland 1883. Haig och Sanderson var bägge slaktare till yrket och spelade för det lokala rugbylaget Melrose RFC. De var med och grundade Melrose Sevens som är ett årligt mästerskap i sportvarianten.

Trots sjumannarugbyn stora popularitet i kommunen Scottish Borders, spelades det knappt något utanför kommunen fram till början av det tredje och fjärde decenniet av 1900-talet. Den första turneringen i sjumannarugby utanför Skottlands gränser var Percy Park Sevens som anordnades i North Shields i Tyne and Wear i Nordöstra England 1921.

Sporten har funnits med vid Samväldesspelen sedan . Den regleras av the International Rugby Board.

Från och med 2016 kom sjumannarugby med i olympiska sommarspelen.

Regelverk
Matcher spelas med två halvlekar om sju minuter vardera med en minuts halvtidsvila, jämfört med ungefär 80 minuter för övriga rugbyvarianter. Om matchen är en final av en större turnering brukar finalmatchen förlängas till 2 × 10 minuter med två minuters halvtidsvila.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Engelskspråkiga Wikipedia: Rugby sevens (2006-03-17)

Externa länkar 
 IRB officiella webbplats för sjumanna Rugby (union)
As I Lay Dying

As I Lay Dying är ett  metalcoreband som grundades i San Diego, Kalifornien under 2001. Bandets namn är en referens till boken med samma namn av William Faulkner, men det finns i övrigt inget samband mellan boken och bandets texter. Bandet vann år 2007 Ultimate Metal Gold award från MTV2. Bandet är både ett av de största/populäraste inom sin genre.

Historia
Bandet bildades av sångaren Tim Lambesis efter att han lämnat Society’s Finest där han hade spelat gitarr. Bandet var först en trio med Evan White på gitarr och Jordan Mancino som trummis. Deras första album Beneath the Encasing of Ashes kom ut i juni 2001 och anses vara det mest brutala av albumen. 2002 gav bandet ut ett split-album med American Tradegy. Ett år senare släpptes albumet Frail Words Collapse som gjorde att bandet blev mycket populärt och de började turnera med Killswitch Engage, In Flames och Hatebreed. As I Lay Dying släppte albumet An Ocean Between Us sommaren 2007. Bandet finns kvar men är nerlagt för tillfället.

Stämpling till mord
Den 7 maj 2013 greps sångaren Tim Lambesis av polis i San Diego. Enligt uppgift ska han ha försökt anlita en lönnmördare för att döda sin exfru. Han dömdes till 6 års fängelse och fick sparken av bandet. Resten av medlemmarna bildade det nya bandet "Wovenwar" med sångaren Shane Blay från bandet "Oh, Sleeper". Bandet hade större melodiska inslag utan growl. Dock tillkom mer growl på deras andra studioalbum. 2017 startade As I Lay Dying igen med Tim Lambesis på sång.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Tim Lambesis – sång  (2000 – 2014, 2017 – )
Jordan Mancino – trummor  (2000 – 2014, 2018 – )
Phil Sgrosso – rytmgitarr, bakgrundssång  (2003 – 2014, 2018 – )
Nick Hipa – gitarr, bakgrundssång  (2004 – 2014, 2018 – )
Josh Gilbert – basgitarr, sång (2007 – 2014, 2018 – )

Tidigare medlemmar
Noah Chase – basgitarr (2001)
Jeremy Rojas – gitarr (2001)
Evan White – gitarr (2001 – 2003)
Jasun Krebs – gitarr (2002 – 2003)
Aaron Kennedy – basgitarr (2003)
Clint Norris – basgitarr, sång (2003 – 2006)

Turnerande medlemmar
Tommy Garcia – basgitarr (2001 – 2002), gitarr (2002)
Ruben Gutierrez – gitarr (2001)
Chris Lindstrom – gitarr (2001 – 2002, 2003)
Brandon Hays – basgitarr, gitarr (2002)
Chad Ackerman – rytmgitarr, bakgrundssång (2002)
Mark MacDonald – gitarr (2003 – 2004)
Aaron Newberry – basgitarr (2007)
Justin Foley – trummor (2009)

Bildgalleri

Diskografi
Studioalbum

EP
2011 – Decas

Singlar
2003 – "94 Hours"
2003 – "Forever"
2005 – "Confined"
2005 – "Through Struggle"
2006 – "The Darkest Nights"
2006 – "The Darkest Nights Remix" (Promo)	
2007 – "Within Destruction" (Promo)
2007 – "Nothing Left"
2008 – "The Sound of Truth"	
2012 – "Cauterize"
2018 – "My Own Grave"
2019 – "Redefined"

Samlingsalbum
2006 – A Long March: The First Recordings

Annat
2002 – As I Lay Dying / American Tragedy (delad album med American Tragedy)
2009 – This Is Who We Are (videoalbum)

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska metalcore-grupper
Amerikanska kristna musikgrupper
Musikgrupper bildade 2001
Musikgrupper från San Diego
Stora Fjäderägg

Stora Fjäderägg (Västerbottniska Stórfjeregg) är ett cirka 1,8 x 1,3 km stort skär i Holmöskärgården. Denna ö har besökts av människor sedan länge och ett tecken på detta är en silverring som hittades på ön år 1911, ringen härstammar från Polen eller Baltikum. Många fornlämningar finns på platsen, exempelvis kompassrosor och tomtningar. Fiske och säljakt har bedrivits sedan länge och redan år 1729 invigdes ett kapell för dem som var där under sommaren. Ön är av riksintresse för kulturmiljövården.

År 1851 uppfördes en sex meter hög fyr som vägledning för sjöfarande i de svårnavigerade farvattnen i norra Kvarken. Samtidigt uppfördes de första fyrvaktarbostäderna. Det behövdes nämligen personal för att sköta fyren som drevs med ett urverk och rovolja som ljuskälla. År 1888 byggdes även ett kummel för att guida fiskarna till de bästa fiskeplatserna. När kumlet på Stora Fjäderägg är ens med fyren samtidigt med två kummel på Ängesön visste fiskarna att de var på rätt plats. År 1903 uppfördes en fristående fyrmästarbostad.

År 1914 revs kapellet och samma år höjdes fyren till 13 meter. För att förhindra förlisningar när det är så dimmigt att fyrens ljus inte syns byggdes 1915 en mistlur som fick namnet ”Geten”. Den drevs av en stor tank med tryckluft (som finns kvar på plats i mycket rostigt skick) och som lät ungefär som en get (därav namnet). Detta bröl skulle varna båtarna om öns närvaro, så att de slapp grundstöta på skäret eller bådarna i trakten.

Under hösten 1917 blev dimman så tjock att själve fyrmästaren inte hittade tillbaka från stranden till bostäderna, varefter ett räcke byggdes från fyren österut. Räcket är numera borttaget men rostiga spår efter dess stolpar syns fortfarande.

År 1933 utbyggdes fyrvaktarbostaden med ytterligare en lägenhet. År 1965 kom elektriciteten till ön, vilket innebär att fyren kunde automatiseras och utrustas med elektriska 1000 watt-lampor. Kort därefter, i oktober 1967, avfolkades skäret inför vintern. Byggnaderna på fyrplatsen ägs idag av Naturvårdsverket och används under sommarhalvåret.

I fyrmästarbostaden huserar sedan 1986 västerbottensornitologerna som vår och höst ringmärker flyttfåglar på ön. Den stora helgolandsfällan som är ett stort trattformat fågelnät uppfördes 2004. Förutom ett rikt fågelliv kännetecknas ön av att svampskörden vissa år kan bli riktigt stor. I fyrvaktarbostäderna finns sedan 2001 ett STF-vandrarhem. Det är öppet från början av juni till mitten av september och drivs av Fyrvaktaren HB på uppdrag av Holmöns Båtmuseum.

Sommaren år 2008 meddelade Sjöfartsverket att fyren släckts permanent. Verket ansåg att fyren ej var viktig för den kommersiella sjöfarten längre.

Öar i Umeå kommun
Svenska öar i Bottniska viken
Fyrar i Sverige
Riksintressen för kulturmiljövården i Västerbottens län
Spöke till salu

Spöke till salu är en svensk komedifilm från 1939 i regi av Ragnar Arvedson.

Handling
Det grevliga paret Creutzerhjelm är på jakt efter ett riktigt spökslott. Därför har ägaren till slottet Skiöldeborg beslutat sig för att spela spöke för att på så vis kunna sälja sitt slott. Hon har tänkt spöka för greveparet redan när de anländer i bil men råkar istället spöka för en viss doktor Strömvall, byns nye läkare som blir så rädd att han kör i diket.

Rollista i urval
Hilding Gavle - greve Jan Casimir Creutzerhjelm
Tollie Zellman - grevinnan Creutzerhjelm
Karl-Arne Holmsten - doktor Kåre Strömvall
Annalisa Ericson - Greta Skiöldebring, äger slottet Skiöldeborg
Katie Rolfsen - Thea Brummel, licentiat
Nils Poppe - inbrottstjuven "Kirre"
Carl Reinholdz - inbrottstjuven "Snöret"
Rune Carlsten - boven Simonsson
Emil Fjellström -  slottsförvaltare Persson
Anna-Lisa Baude - Matilda Persson 
Ragnar Widestedt - direktör Wisén

 

Filmer 1939
Svenska komedifilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
JBoss

JBoss är ett amerikanskt företag som är en division under Red Hat. De levererar bland annat en applikationsserver och en portalserver baserad på öppen källkod. Företaget grundades år 2001 av Marc Fleury. Företaget säljer även support på sina produkter över hela världen. Bland de svenska kunderna märks bland andra SJ.

 
Organisationer inom fri programvara och öppen källkod
Amerikanska IT-företag
Företag bildade 2001
Bengt Ågerup

Bengt Ågerup, född 1943 i Uppsala i Uppsala län, är en svensk entreprenör och forskare. Han kallar sig själv för Sveriges "antagligen enda socialistiska miljardär". Han var under perioden 1994–2012 bosatt i Paris och bor idag i Genève i Schweiz.

Ågerup doktorerade 1974 i njurfysiologi med avhandlingen "Passive fluid reabsorption in the proximal tubule of the rat kidney" vid medicinska fakulteten på Uppsala universitet med A. Erik G. Persson som handledare. Han var verksam vid Pharmacia till 1987 då han grundade Q-Med. I mars 2011 sålde han sina aktier i företaget till Galderma SA, ett fransk-schweiziskt läkemedelsföretag. 

År 2011 startade Ågerup det privata investmentbolaget Nexttobe AB, som investerar i bioteknik, bland annat i Hansa Medical AB och Olink AB. Han stödjer aktivt svensk travsport och är engagerad i forskningen vid Karolinska institutet. Ågerup var 2008–2013 styrelseledamot i Stiftelsen för strategisk forskning och han är sedan 2011 ledamot av Kungliga Patriotiska Sällskapet. År 1996 grundade han Stall Zet och handplockade några år senare Daniel Redén som stallets vd och tränare. Stallet har rönt stora framgångar inom travet med stjärnhästar som Propulsion, Don Fanucci Zet och Conrads Rödluva. 

Ågerup hade 2019 den största enskilda skulden hos Kronofogden på 1,5 miljarder kronor i dagsläget. Skulden uppstod i samband med att han sålde sin andel i Q-Med. Den 31 augusti 2023 medgav Bent Ågerup skatteverkets konkursansökan i Stockholms Tingsrätt och därmed blev han försatt i personlig konkurs.

Referenser

Noter

Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Svenska miljardärer
Män
Födda 1943
Levande personer
Alumner från Uppsala universitet
Näringslivspersoner från Uppsala
Gentlemannagangstern

Gentlemannagangstern är en svensk dramafilm från 1941 i regi av Weyler Hildebrand.

Handling
Efter utlandsvistelse återvänder Patrik Bergman till Stockholm. Patrik var innan han reste misstänkt för ett bankrån men inget gick att bevisa. Patriks far, som har en bankirfirma, har rest till Göteborg i affärer. Bankir Bergman har affärer med Fred Alfredsson, direktör i ett försäkringsbolag, och han har för dess räkning hämtat ut en halv miljon i kontanter, som över natten nu ligger i bankirfirmans kassaskåp. 

Patrik och Fred är gamla bekanta och de planerar att ses Patriks ankomstkväll. Men mötet blir inte av och istället möter Patrik i Freds tomma våning inbrottstjuven Göransson och även operasångerskan Galli Giovanni. 

Nästa morgon visar sig att den halva miljonen stulits under natten från bankirfirmans kontor och nattvakten hittas dessutom mördad. 
Både Patrik och bankirfirmans kassör blir misstänkta och poliskommissarie Strömberg sätts på att reda upp härvan.

Om filmen
Filmen hade Sverigepremiär på Skandia i Stockholm den 1 februari 1941. Den har även visats på SVT. Filmen är inspelad under hösten 1940 i Filmstaden i Råsunda, (ateljé), med exteriöra bilder tagna i Stockholm och på Bromma flygplats. Filmfotograf var Åke Dahlqvist.

Som förlaga användes Lars-Erik Halléns bok Svettiga Svensson och Nuet från 1929.

Rollista
Allan Bohlin - "Sir" Patrik Bergman
Annalisa Ericson - operettsångerskan Galli Giovanni, alias Singoalla Johansson
Håkan Westergren - direktör Fred Alfredsson
Marianne Löfgren - Svea "Blonda Ängeln" Fager
Holger Löwenadler - kriminalkommissarie Strömberg
Katie Rolfsen - Susie Göransson
Weyler Hildebrand - Göransson, hennes man, gangster
John Ekman - direktör Oskar Bergman, Patriks far
Bror Bügler - kassör Holm
Kotti Chave - Axel, Bergmans chaufför
Arthur Fischer - Adamsson, gangster
Magnus Kesster - gangster med glasögon
Karin Nordgren  Axels flickvän Daisy
Artur Rolén - privatdetektiv Dahlin
Victor Thorén - Nilsson, Adamssons kumpan
David Erikson - kriminalöverkonstapel Johansson
Torsten Hillberg - Westfeldt
Helge Mauritz - vaktmästare
Anna-Stina Wåglund - telefonist
Marianne Lenard - fru Strömberg
John Melin - biträde på pantbanken
Ivar Wahlgren - kriminalpolis
Richard Lund - Boberg, tjänsteman hos Alfredsson
Harry Philipson - biträde på pantbanken
Nina Scenna - sekreterare på Alfredssons kontor
Adèle Söderholm - städerskan på bankirfirman
Aurore Palmgren - kund på pantbanken
Gunnar Sjöberg - läkaren
John Elfström - kriminalare

Externa länkar
 

Filmer 1941
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Weyler Hildebrand
Svenska komedifilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Aitutaki

Aitutaki är en av Cooköarna och ligger ungefär 225 km norr om huvudön Rarotonga. Den har ett invånarantal på ungefär 1 200 personer. Aitutaki är den näst mest besökta ön av Cooköarna och räknas som en av de vackraste öarna i Söderhavet. Aitutaki är en atoll med en stor lagun och rev gående runt ön. Högsta punkten är på 123 meter vid Maunga Pu på nordvästra sidan av ön. Omkring Aitutaki finns även en del mindre obebodda öar som Maina, Mangere, Akaiami, och Tekopua. Längst upp i norr finns en liten flygplats bestående av två startbanor varav en används. Den första byggdes av amerikanska trupper under andra världskriget. Flygplatsen används nu av Air Rarotonga som har dagliga flygningar till ön.

Historia
Den första kända européen som satte sin fot på ön var kapten William Bligh och hans besättning från  den 11 april 1789. Det kända myteriet hände inte långt efter.

Geografi 
Aitutaki är en atoll. Högsta toppen ligger på ungefär 123 meter vid höjden som är känd som Maunga Pu på norra sidan. 

Revet som skapar basen för Aitutaki är formad ungefärlig som en liksidig triangel med 12 km i bredd i längd. Den södra spetsen av triangeln är nästan helt under vattenytan och den östra sidan består av ett stråk med småöar (däribland Mangere, Akaiami och Tekopua). 

Den västra sidan av atollen består av många av Aitutakis viktigaste delar. I riktning mot södra sidan så finns det en spricka i atollen som gör att båtar har tillträde till lagunen som täcker stora delar av den södra triangeln. Vidare mot norr finns ännu en spricka i atollen som tillåter ankarplatser nära land vid Arutanga. 

Aitutakis start- och landningsbana finns belägen allra lägst i norr och i södra lagunen finns möjligheter för flygbåtar att landa.

Intresseplatser 

Aitutaki är mest känd för sin turkosa lagun, obebodda öar och palmkantade stränder. En annan fördel man har är att man hittills har blivit besparade från massturismen. Notervärt är också den gamla kyrkan och ett par gigantiska banjanträd.

One Foot Island är en liten ö i sydöstra delen av lagunen och sägs ofta vara den viktigaste turistattraktionen. Den sägs ge besökare den bästa vyn över Aitutakiatollen och beroende på tidvattnet kan man gå över till en sandbank en bit ifrån. Trippen till ön den mest vanliga av turerna som anordnas och bokas lättast genom resorterna på Aitutaki. One Foot Island, som är obebodd, har dock ett eget postkontor där man kan få en "One Foot Island-stämpel" i sitt pass för en rimlig summa pengar.

Air Rarotonga erbjuder dagliga turer till Aitutaki från huvudön Rarotonga.

Det finns även två andra noterbara småöar. Rapota och Moturakau är platserna där första säsongen av den brittiska dokusåpan Shipwrecked spelades in 2000 och sedan igen 2006. Dessa öar användes också som stamplatser för den amerikanska dokusåpan, Survivor: Cook Islands.

Externa länkar 

 Aitutaki på cookislands.org.uk

Cooköarnas öar
Q-Med

Q-Med AB är ett medicintekniskt företag, som grundades av fil. dr Bengt Ågerup och finansierades av Healthcap. Bolaget utvecklar, tillverkar, marknadsför och säljer främst medicintekniska implantat. Q-Med AB förvärvades av Galderma SA, ett fransk-schweiziskt läkemedelsföretag, i mars 2011.  

Huvuddelen av produkterna är baserade på företagets patenterade teknik, NASHA, för framställning av stabiliserad icke-animalisk hyaluronsyra. I produktportföljen finns idag: Restylane för att fylla ut linjer och rynkor, skapa volym samt konturera ansiktet; Durolane, för behandling av höft- och knäledsartros; Deflux för behandling av vesicoureteral reflux (VUR, en missbildning i urinblåsan) hos barn samt Solesta mot fekal inkontinens. 

Försäljningen sker via Galdermas egna dotterbolag eller distributörer i över 100 länder. Vid Galdermas forsknings- och tillverkningsanläggning i Uppsala arbetar idag ca 470 medarbetare.

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska medicintekniska företag
Företag i Uppsala
Företag tidigare listade på Stockholmsbörsens O-lista (övriga)
Företag initialt finansierade med venturekapital
Easton

Easton kan syfta på

Personer
 Easton Corbin (1982–), en amerikansk sångare och låtskrivare
 Bret Easton Ellis (1964–), en amerikansk författare
 Cornelius Easton (1864–1929), en nederländsk journalist och framstående amatörastronom
 Sheena Easton (1959–), en brittisk popsångerska och skådespelerska

Geografi

Storbritannien
 Easton, Allerdale – en ort i Bowness, Allerdale, Cumbria, England
 Easton, Berkshire – en ort i West Berkshire, Berkshire, England
 Easton, Bristol – en ort i Bristol, England
 Easton, Cambridgeshire – en ort och civil parish i Cambridgeshire, England
 Easton, Carlisle – en ort i Arthuret, Carlisle, Cumbria, England
 Easton, Corsham – en ort i Corsham, Wiltshire, England
 Easton, Dorset – en ort i Dorset, England
 Easton, Hampshire – en ort i Hampshire, England
 Easton, Isle of Wight – en ort i Isle of Wight, England
 Easton, Lincolnshire – en ort och civil parish i Lincolnshire, England
 Easton, Norfolk – en ort och civil parish i Norfolk, England
 Easton (parish i Wiltshire) – en civil parish i Wiltshire, England
 Easton, Somerset – en ort i Somerset, England
 Easton, South Hams – en ort i Bigbury, South Hams, Devon, England
 Easton, Suffolk – en by och en civil parish i Suffolk Coastal, Suffolk, England
 Easton, West Devon – en ort i Chagford, West Devon, Devon, England

Se även
 Easton-in-Gordano – flera

USA
 Easton, Connecticut – en kommun (town) i Fairfield County i Connecticut
 Easton, Kansas – en stad i den amerikanska delstaten Kansas
 Easton, Maryland – en stad i den amerikanska delstaten Maryland
 Easton, Massachusetts – en kommun (town) i Bristol County i delstaten Massachusetts
 Easton, New Hampshire – en kommun (town) i Grafton County i delstaten New Hampshire
 Easton, New York – en kommun (Town) i Washington County i delstaten New York
 Easton, Pennsylvania – en stad i den amerikanska delstaten Pennsylvania