kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Privilegium

Ett privilegium, är en exklusiv rättighet som ges till en viss person eller grupp av staten eller annat organ som kan utdela sådant. 

I det gamla ståndssamhället hade exempelvis skrån, kyrkan och adeln speciella privilegier (ståndsprivilegium), exempelvis fick kyrkan ta upp tionde istället för våra dagars kyrkoavgift. Också kunde handelsmän få privilegier av staden och hantverkare av det skrå han tillhörde.

Se även 
 Regale
 Privilegiebrev
 Riksrådets privilegiebrev 1436
 Uppsala universitets privilegier
 Adelsprivilegier i Sverige
 Stadsprivilegier
 Bergsprivilegier
 Stockfångst

Referenser 

Juridik
Sture Petrén


Bror Arvid Sture Petrén, född 3 oktober 1908 i Stockholm, död 13 december 1976 i Genève, var en svensk ambassadör och jurist.

Biografi 
Petrén var son till häradshövdingen Bror Petrén och Signe Anderberg. 

Efter filosofie kandidatexamen 1932 och juris kandidatexamen 1939 vid Lunds universitet genomgick Sture Petrén tingstjänstgöring i två år. År 1943 blev han assessor vid Svea hovrätt, och 1950 utrikesråd och chef vid Utrikesdepartementets rättsavdelning. Han utsågs till ambassadör 1957. Han var president i Svea hovrätt 1963–1967. År 1967 blev han juris hedersdoktor i Lund.

Vid sidan av sin ordinarie tjänst var Sture Petrén aktiv inom olika nationella och internationella skiljedomsverksamheter. Han var bland annat ledamot av Internationella domstolen i Haag, som ende svensk hittills. Han var även verksam som sakkunnig i Förenta nationernas generalförsamling 1948–1959, ombud vid konferenser, samt ledamot av Förenta nationernas administrativa domstol från och med 1952. Därtill ingick han i Europarådets kommission för de mänskliga rättigheterna från 1954.

Mellan 1971 och 1976 var han Sveriges domare i Europadomstolen.

Sture Petrén var ledamot i Svenska Akademien från 1969 på stol nummer 1 och blev riddare och kommendör av Serafimerorden 1972.

Han var från 1942 gift med Gertrud Serner-Petrén. De är begravda på Norra kyrkogården i Lund.

Utmärkelser 

   Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts orden (Serafimerorden), 6 juni 1972.
   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 26 november 1964.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenska jurister
Utrikesråd
Utrikesråd och Chefer för Utrikesdepartementets rättsavdelning
Sveriges ambassadörer
Hovrättspresidenter i Svea hovrätt
Ledamöter av Svenska Akademien
Män
Födda 1908
Avlidna 1976
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Mottagare av Serafimerorden
Jurister från Stockholm
Diplomater från Stockholm
Riksskattmästare

Denna artikel handlar om det svenska riksskattmästarämbetet. För det brittiska, se Riksskattmästare (Storbritannien).
Riksskattmästare var under 1600-talet en svensk ämbetsmannatitel, den femte i rang av de fem höga riksämbetsmännen. Tidigare benämndes ämbetet kammarmästare och hade inseende över rikets ekonomi. Kammarmästaren omnämns redan i början av 1300-talet och sedan flera gånger under medeltiden. Under Gustav Vasas tid benämndes ämbetet även överste räknemästaren och var då chef för "kammaren", Sveriges första centrala ämbetsverk. I en förteckning över rikets råd från början av 1570-talet omtalas rikets överste skattmästare. Ämbetet var under senare delen av Johan III:s tid obesatt. Vid rådets ombildning 1602 fick ämbetet titeln riksskattmästare och var fortfarande chef för Kammaren i Kammarkollegium samt bekräftades som sådan i regeringsformerna 1634 och 1660. Enligt samma lagar var riksskattmästaren också en av medlemmarna i regeringen när regenten var omyndig eller inte kunde regera.

Sveriges riksskattmästare 

Efter Sten Nilssons död lämnades ämbetet obesatt, och dess åligganden övertogs av presidenten i Kammarkollegium.

Referenser

Sveriges politiska historia
Sverige under stormaktstiden
Titlar i statsförvaltning
Seved Bååth

Seved Bosson Bååth, även Bååt, född 1 januari 1615, död 19 augusti 1669, var en svensk ämbetsman som bland annat var rikskattemästare och hovrättspresident.

Biografi
Han byggde 1662–1669 Bååtska palatset, Stockholm. Arkitekt var Nicodemus Tessin d.ä. Seved Bååth hade fått tomten i gåva av drottning Kristina, på villkor att det skulle byggas något ståndsmässigt här.

Seved Bååth anlade även år 1667 en trädgård norr om nuvarande Östermalmstorg – "Herr Seved Bååtz Trädgårdh". Den gav upphov till gatunamnet "Seved Bååtsgatan" (eg. "Seved Bååts trädgårdsgata") som fanns kvar fram till år 1864. Gatan utgör idag norra delen av nuvarande Nybrogatan.

Familj
Bååt gifte sig 13 november 1642 i Stockholm med friherrinnan Magdalena Stenbock (död 1686). Hon var dotter till riksrådet Gustav Stenbock och grevinnan Beata Margareta Brahe. De fick tillsammans barnen Gustaf Bååt (1643–1643), Anna Christina Bååt (1645–1733) som var gift med riksrådet Gustaf Banér, Beata Margareta Bååt (1647–1671) som var gift med landshövdingen Jakob Fleming, Maria Elisabet Bååt (1649–1682) som var gift med presidenten Anders Lilliehöök af Fårdala och vice landshövdingen Carl Gabriel Bååt (1650–1698).

Se även
Ätten Bååt
Karelens lagsaga

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

Presidenter i Kommerskollegium
Riksskattmästare
Hovrättspresidenter i Svea hovrätt
Personer under stormaktstiden
Födda 1615
Avlidna 1669
Män
Personer från Sorunda socken
Seved
Östermalmstorg

Östermalmstorg är Stockholms stadsdel Östermalms centrum, hit leder Sibyllegatan, Nybrogatan från Nybroplan, Humlegårdsgatan från Stureplan och Storgatan från Narvavägen/Djurgårdsbron. Mest kända byggnad vid torget är Östermalms saluhall från 1888. Under torget ligger tunnelbanestationen med samma namn. På torget står en skulpturgrupp, utförd av Willy Gordon. Öster om torget ligger Hedvig Eleonora kyrka.

Historik 

Torget finns med på de tidiga regleringskartorna från mitten av 1600-talet och anlades som ett typiskt axialtorg med den öst–väst-gående Storgatan som huvudaxel. Fram till 1880-talet hette det Ladugårdslandz Torget och därefter Östermalmstorg, 1932 blev namnet officiellt.

Från 1797 finns beskrivningar av torget som stort och öde, i många afseenden ett bedröfligt torg och ännu i mitten av 1800-talet fanns här, liksom på hela dåvarande Östermalm mest ruckel och plank. Runt torget låg många livsmedelsbutiker. Teatern Folkan låg vid torgets norra sida; den hette ursprungligen Ladugårdsteatern och öppnade 1856. Folkan stängde 2001, byggnaden revs och sedan år 2010 finns en ny byggnad med ett Åhléns-varuhus i bottenvåningen och två våningsplan (se Åhléns Östermalmstorg).

År 1888 invigdes Östermalms saluhall och torget fick dagens utseende. Länge var Östermalmstorg genomkorsat av Storgatan och under 1900-talet hårt trafikerat av både bilar och bussar. Numera är torget trafikfritt med daglig torghandel.

Kommunikationer 
 Tunnelbanestation Östermalmstorg.
 SL busslinje 62

Bildgalleri

Se även 
 Stockholms saluhallar
 Folkan
 Åhléns Östermalmstorg

Källor

Externa länkar 

Gator och torg på Östermalm
Solidus

För solidus inom typografin, se solidus (typografiskt tecken).

En solidus (bokstavlig betydelse hel) var ett guldmynt i det romerska riket som infördes av Konstantin den store ca år 312. Värdet motsvarade 6 000 silverdinarer. En solidus vägde 1/72 av en libra dvs. omkring 4,55 gram, vilket medförde att den ibland betecknades med valören LXXII. Vikten motsvarade 24 siliqua, vilket kan ha gett indelningen av guld i 24 karat. Myntet kallades ibland även aureus efter en föregångare. Se även den romerske krigsmannens sold.

Fyndplatser i Sverige 
Kvissle-Nolby-Prästbolet i Medelpad. Romerskt solidus präglat för Valens, kejsare av Östrom 364–378 e.Kr.
Ottarshögen i Vendel. Mynt präglade för Basiliskos, kejsare av Östrom år 475-år 476
Sandby borg, Öland

Medeltid, nutid 
I det medeltida Europa levde solidus (plural solidi) kvar som en myntenhet motsvarande 12 dinarer (silverpenningar). I Frankrike förkortades myntnamnet från solidi till sol och sou. Det lever kvar i uttryck som sans le sou, utan ett öre, pank. Slanguttrycket för en kanadensisk cent är också sou. Italienska soldo, plural soldi och spanska sueldo, som också används i betydelsen månadslön, härrör från solidus. Den peruanska valutan sol (sol de oro, guld-solidus, sedan 1991 nuevo sol, nya sol) bär detta namn sedan 1863. Detta sammanfaller dock med namnet på solen och representerar även inkafolkets solgud Inti (quechua för sol) som var namnet på valutan 1985–1991.
Av det italienska ordet soldato (bokstavlig betydelse: belönad) kommer det engelska ordet soldier och det svenska soldat, samt sold som soldatens lön i äldre svenska.

Externa länkar 

Romerska mynt
Guldmynt
Flavius Basiliskos

Flavius Basiliskos, död 476 eller 477 var romersk kejsare av Östromerska riket från år 475 till år 476. Han var rival till kejsar Zeno. 

Basiliskos var bror till Aelia Verina som var kejsar Leo I:s (457–474) hustru. Tack vare denna relation kunde han göra militär karriär. Efter några mindre framgångar tog denna karriär slut år 468, när han ledde den katastrofala invasionen av Vandalernas rike i Afrika. Detta var en av de allra största militära företagen i den sena antiken. 

Tack vare ett guldmynt som präglades åt denne kejsare och senare påträffades i gravhögen Ottarshögen i Vendel utanför Uppsala har denna hög kunnat dateras.

Referenser 

Bysantinska kejsare
Män
Födda 400-talet
Avlidna 476
Personer i Bysantinska riket under 400-talet
Gammelstads kyrkstad

Gammelstads kyrkstad är en samling kyrkstugor och kyrkstall kring Nederluleå kyrka i Gammelstad utanför Luleå, där långväga sockenbor hade sin fasta punkt vid kyrkobesök. Området är sedan 1996 upptaget på UNESCO:s världsarvslista.

Kyrkstaden är landets största och bäst bevarade kyrkstad med 404 stugor uppdelade i 552 kammare. Världsarvsområdet innefattar "kyrkan, omgiven av kyrkstaden, de gamla stadskvarteren, de offentliga byggnaderna och delar av den yngre permanenta bebyggelsen". Bland alla byggnader kan, förutom Nederluleå kyrka nämnas Betelkapellet, som är världsarvets besökscenter, Separatiststugan, Sockenmagasinet och Sockenstugan.

Historia 
Det äldsta belägget för Gammelstads kyrkstad finns i Johannes Bureus skildring av sitt besök här julen år 1600:

Från början hade folk från samma by sina stugor intill varandra och vid byarnas olika infarter till kyrkan. Gammelstads kyrkstad har aldrig härjats av någon stor brand och förnyelsen har skett sakta och stegvis. Många av dagens kyrkstugor fanns 1817, då den första detaljerade kartan ritades, och av dessa kan ett flertal ha existerat 100 år tidigare.

De unga och de gamla samlades på olika helger till kyrkbesök, nöjen och handel i Gammelstad. Man störde inte varandra och slapp trängas i stugorna. Några var tvungna att vara hemma och sköta om gården och djuren. Kyrkhelgerna delades in i gammeldoms- och ungdomshelger. Nyår, trettondagen, Marie bebådelse, Pingst och Mikaeli var ungdomshelger. Gammeldomshelger var Påsk, Gammelmidsommar, 1:a och 4:e Böndagen och Julhelgen.

I gamla tider var det vanligt att ungdomar som funnit varandra under en kyrkhelg senare lät sig vigas i en kyrkstuga. Bröllop i kyrkan var sällsynta till långt in på 1900-talet.

Folkskolläraren Gustav Granberg (född 1891) publicerade 1916 dikten Mikaelihelgen i Gammelstad om hur kyrkstugehelgsfirande kunde te sig kring sekelskiftet 1800 till 1900.

I Gammelstad är kyrkstadsseden levande. Tre till fyra gånger per år inbjuds församlingsborna till kyrkhelg och under den traditionella konfirmationsläsningen före midsommar bor ungdomarna i kyrkstugorna.

Världsarvsmotivering
Gammelstads kyrkstad upptogs 1996 på Unescos världsarvslista. Världsarvskommitténs motivering för detta löd:

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
Riksantikvarieämbetet - Gammelstads kyrkstad 
Gammelstads kyrkstad (officiell webbplats) 
UNESCO World Heritage Centre - Church Village of Gammelstad, Luleå 

Byggnader och anläggningar i Luleå kommun
Världsarv i Sverige
 
Byggnadsvård
Världsarv inskrivna 1996
Fornminnen i Norrbotten
Södra Ölands odlingslandskap

Södra Ölands odlingslandskap är ett område omfattande 56 000 hektar på Öland. Marken, som har brukats sedan stenåldern (3000 f.Kr.-1800 f.Kr.),
har spår av betydande mänsklig aktivitet i form av byar, jordbruk och boskapsskötsel. 

Området sammanfaller med Mörbylånga kommun förutom de nordligaste socknarna Torslunda, Glömminge, Algutsrum och Norra Möckleby.

Marken på södra Öland utgörs främst av en kalkstensplatå. Vädret i området är varmt och torrt.

Uppdelningen i radbyar, åkrar och betesmarker som förekommer i landskapet skapades under medeltiden. I landskapet introducerades inga främmande växter och dessutom skedde ingen gödsling vid Stora alvaret samt på de tillhörande sjömarkerna.

Ett världsarv
Södra Ölands odlingslandskap är av Unesco definierat som världsarv, av typen kulturarv.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
Riksantikvarieämbetet - Södra Ölands odlingslandskap

Mörbylånga kommuns geografi
Mörbylånga kommuns historia
Världsarv i Sverige
Kultur på Öland
Södra Ölands odlingslandskap
Birka och Hovgården

Birka och Hovgården är två områden på Björkö respektive Adelsö i Mälaren.

Ett världsarv 
Birka och Hovgården upptogs på Unescos världsarvslista 1993. Motiveringen löd:

Referenser

Externa länkar

Birka och Hovgården, Riksantikvarieämbetet
Birkaportalen, Historiska museet

Birka och Hovgården
Vikingamonument och platser
Världsarv inskrivna 1993
Världsarv i Sverige
Laponia

Laponia i svenska Lappland eller Lapplands världsarv är Europas största sammanhängande naturlandskap med så gott som orörd natur. Namnet kommer från det latinska namnet för Lappland.

Omfattning

Laponia omfattar 9 400 kvadratkilometer och inkluderar fyra nationalparker (Sarek, Muddus, Padjelanta och Stora Sjöfallet) och två naturreservat (Sjaunja och Stubba) och ligger i Arjeplogs kommun, Gällivare kommun och Jokkmokks kommun i Norrbottens län. I Laponia ingår även glaciäromådet på Sulitelma, Rapadalens deltaområde och Tjuoltadalen.

Landskapet präglas av fjäll, glaciär, myr och urskog. Det finns ett rikt växt- och djurliv med många hotade arter i området. Laponia är ett av de få världsarv som är kombinerat kultur- och naturområde eftersom samerna fortfarande använder Laponia som betesmark till sina renar och har gjort det i hundratals år.

Ett världsarv
Laponia togs 1996 upp på Unescos världsarvslista efter kriterium III, V, VII, VIII och IX. Världsarvskommitten motiverade sitt beslut enligt följande:

Världsarvskommittén sade sig också välkomna ett förslag på att göra Laponia till ett nationsöverskridande världsarv tillsammans med Norge.

Världsarvskommittén fattade i september 2023 beslut om att utreda Laponia som världsarv. Detta sedan Sveriges regering givit tillstånd för gruvbolaget Beowulf Mining att inleda en bearbetningskoncession för järnmalm i Kallak.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
Om Laponiatjuottjudus på Laponias webbplats
UNESCO World Heritage Centre - Laponian Area 
Riksantikvarieämbetet - Laponia

 
Världsarv i Sverige
Världsarv inskrivna 1996
Barabbas (roman)

Barabbas är en roman från 1950 av Pär Lagerkvist.

Barabbas är den rövare som blir frigiven istället för Jesus, som får se honom dö på korset och sedan blir bunden vid honom hela sitt liv i vanmäktigt trots. Han förstår mörkret på Golgata, men inte ljuset över den tomma graven. Han söker en tro men förblir instängd i sin egen verklighet. Här gestaltas människans rotlöshet i en värld utan Gud. I en värld där de kristna blir förföljda och korsfästa. Tänk om man inte hittar sin tro eller om tron inte hittar personen den är ämnad för.

Romanen blev internationellt en stor succé och anses vara en avgörande anledning till att Lagerkvist tilldelades Nobelpriset i litteratur 1951.

Filmatiseringar 
Romanen har filmatiserats två gånger: dels den svenska produktionen Barabbas regisserad av Alf Sjöberg (1953), med Ulf Palme som Barabbas, dels den mer internationella Barabbas (1961), då med Anthony Quinn i titelrollen.

Källor 

Kulturella återgivningar av Jesus
Romerska riket i skönlitteratur
Skönlitteratur 1950
Svenska romaner som blivit film
Romaner av Pär Lagerkvist
Karl (båt)

Karl, födelseår okänt, död 6 juli 1338, blev biskop i Linköpings stift 1307. Han förde en båt i sitt vapen och förs därför ibland till släkten Bååt, men exakt hur han skulle vara släkt med denna är oklart.

Karl var en stark anhängare till hertigarna Erik och Valdemar. Han blev 1307 biskop i Linköping och var 1318 en bland fredsstiftarna i Roskilde. Han nämns främst bland de svenska herrar som i juni undertecknade Oslotraktaten 1319 för att bevaka unionen mellan Sverige och Norge under konung Magnus Eriksson, och deltog i Skara-föreningen 1322 emot konungens mors, hertiginnan Ingeborgs, inflytelse i riksstyrelsen. Karl verkade för Linköpings domkyrkobyggnad och för stiftsungdomens undervisning även vid universitetet i Paris samt visade stor patriotism i kampen mot Ryssland. Han dog 6 juli 1338 och begravdes i Linköpings domkyrka.

Se även 
Lista över biskopar i Linköpings stift

Källor
 
 läst 11 september 2012

Biskopar i Linköpings stift
Avlidna 1338
Män
Svenska präster under 1300-talet
Födda okänt år
Torn (schack)

Tornet är en av de sex schackpjäserna. Tillsammans med damen räknas tornet till brädets tunga pjäser, att jämföra med de lätta pjäserna löpare och springare. I svensk schacknotation betecknas tornet med bokstaven T. I böcker och tidskrifter används ofta i stället ett piktogram: ♖

Vid ett schackpartis början har de båda spelarna två torn vardera, placerade i brädets hörn. Tornen kan tillsammans, med eller utan damen, bilda ett batteri.

Placering och rörelsemönster 
De vita tornen börjar på ruta a1 respektive ruta h1, medan de svarta tornen börjar på ruta a8 respektive h8. 

Tornet kan i ett drag röra sig vertikalt eller horisontellt, minst ett steg, och som mest så långt som det går utan att hoppa över någon av sina medpjäser, och inte längre än att den slår ut en motståndarpjäs. Tornet ingår även, tillsammans med kungen, i specialdraget rockad.

Tornets relativa värde 

Tornet brukar ges ett relativt värde på 5. Tornets styrka motsvarar ungefär en lätt pjäs och två bönder. Att byta en lätt pjäs mot ett torn kallas för att vinna kvalitet. Två torn är något starkare än en dam.

Tornen kommer ofta sent i spel eftersom de står i hörnen och behöver öppna linjer för att agera. På öppna linjer är tornen starka pjäser, allra helst om de kan komma ner på sjunde raden (eller andra raden för svart). Där kan de rensa bland motståndarens bönder och stänga in hans kung.
I slutspelet är tornen viktiga och klart starkare än lätta pjäser. Torn är bättre på angrepp än försvar så det är viktigt att de är aktiva.

Unicode 
Unicode har två tecken för tornen.

Se även 
 Schackpjäser
 Schackregler
 Tornslutspel

Källor

Externa länkar 

Schackpjäser
Lena Svedberg

Aina-Lena Bernice Svedberg, född 26 april 1946 i Karl Johans församling i Göteborg, död 2 juli 1972 i Stockholm, var en svensk tecknare, målare och illustratör.

Biografi 
Lena Svedberg växte upp i Addis Abeba i Etiopien, där hennes far var ekonomisk rådgivare åt kejsare Haile Selassie. Hon utbildade sig på Kungliga Konstakademin i Stockholm. I sina teckningar riktade hon kritik mot det moderna samhällets politiska och ekonomiska människosyn. Hon arbetade ofta i mycket stora format, med groteska, satiriska bilder med ett myller av gestalter och med en djup och radikal svärta. Hon medverkade tillsammans med bland andra Lars Hillersberg, Carl Johan De Geer och Karin Frostenson i den anarkistiska undergroundtidskriften PUSS. Under sitt korta liv var hon sjuklig, använde droger och tog sitt liv 1972, vid 26 års ålder.

Eftermäle 
Efter Lena Svedbergs död ingick hennes teckningar i ett antal utställningar, bland annat en samlingsutställning på Göteborgs konstmuseum och konsthall 1975 där hon presenterades tillsammans med Lena Cronqvist, Siri Derkert och Vera Nilsson. En minnesutställning visades bland annat på Malmö Konsthall 1976. Efter att hennes teckningar varit med på samlingsutställningen Hjärtat sitter till vänster på Göteborgs konstmuseum 1998, uppmärksammades hennes konst på nytt. 

Carl Johan De Geers kortfilm Jag minns Lena Svedberg (2000) skildrar Svedbergs och De Geers samarbete och vänskap med henne. Svedberg är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum, Moderna museet i Stockholm och Kalmar konstmuseum.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 Eje Högestätt och Mailis Stensman: Lena Svedberg 1946-1972. Katalog för minnesutställning i Malmö Konsthall
 Carl Johan De Geer: Lena Svedberg: Svensk illustratör och konstnär, Orosdi-Back förlag, Stockholm 2011,

Externa länkar 
 Filmen Jag minns Lena Svedberg av Carl Johan De Geer på Youtube  
 Om Puss, med teckningar av Lena Svedberg, på www.tidskrift.nu
 Lasse Ekstrand: Å. ouppfostrade Lena! på www.gd.se 28 juni 2011
 Orosdi-Back: Lena Svedberg

Konstnärer från Göteborg
Svenska målare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1946
Avlidna 1972
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Personer som begått självmord
Svenska tecknare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Ändtarm

Ändtarmen eller stolgången (latin: rectum) är den sista delen av tarmkanalen. Ändtarmen mynnar på kroppens utsida via en cirka tre centimeter lång gång omgiven av slutande ringmuskler, den så kallade analkanalen. Öppningen i sig kallas anus. Ändtarmen är för det mesta tom, men när avföring kommer ned till ändtarmen utlöses avföringsreflexen, som resulterar i att colon och hela ändtarmen utför en kraftig kontraktion. Då slappnar även den inre analsfinktern av och sinnesceller förmedlar en signal till hjärnan om att tarmen behöver tömmas. Människan kan i detta läge viljestyrt välja att knipa igen ringmuskeln eller att tömma tarmen.

Ändtarmen drabbas ibland av olika medicinska besvär; till de vanligaste hör hemorrojder som cirka hälften av befolkningen i västvärlden lider av på något vis. Analkuddarna finns i nedre delen av ändtarmen och består av blodkärl och bindväv. Om blodflödet till dessa störs kan kuddarna fyllas med mycket blod. Det är detta tillstånd som kallas hemorrojder.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Olav, Sand; Sjaastad, V. Øystein; Haug, Egil; Bjålie, Jan G.; Bolinder-Palmér (översättning); Grönwall, Karin (översättning); Olsson, Kristina (översättning) (2006) Människokroppen: Fysiologi och anatomi. Andra upplagan. Liber 
 Vigué, Jordi & Dunder, Kristina (översättning) (2004) Atlas över människokroppen Liber 

Mag- och tarmsystemet
Tjocktarmen
Landsorganisationen

Landsorganisationen kan syfta på:
Landsorganisationen i Danmark, (LO) – en facklig centralorganisation i Danmark 
Landsorganisationen i Norge, (LO) – Norges största fackliga centralorganisation
Landsorganisationen i Sverige, (LO) – en sammanslutning av fackliga arbetstagarorganisationer i Sverige
Landsorganisationen på Island – en facklig centralorganisation för arbetare på Island
Finska landsorganisationen (SAJ 1907-1930), Finlands första fackliga centralorganisation
Häpna

Häpna är ett svenskt Stockholmsbaserat skivbolag grundat 1999 av Johan Berthling och Klas Augustsson. Skivbolaget ger främst ut alternativ musik. Alla skivomslag från Häpna bär gemensamma drag och är formgivna av Klas Augustsson. Alla namn, titlar och låtlistor är skrivna med hans handstil. Dessutom förpackas alla skivor i digipack.

Artister i urval 
Hans Appelqvist
Anna Järvinen
Eric Malmberg
Sagor & Swing
Tape
Tenniscoats

Externa länkar
Häpnas webbplats

Biblis nr 52, (sid 43-48) "En bildvärld av trollsländevingar och kuriosakabinett. Om skivbolaget Häpnas skivomslag", av Jan Olofsson.

Källor

Svenska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1999