kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sogn og Fjordane fylke

Sogn og Fjordane fylke (svenska: Sogn och Fjordane fylke) var ett av Norges fylken. Det gränsade till Hordaland i söder, Møre og Romsdal i nord, Oppland i öst och Buskerud i sydöst. Den 1 januari 2020 inrättades Vestland fylke, bildat genom sammanslagning av Hordaland och Sogn og Fjordane fylke.

Sogn og Fjordane karaktäriseras av breda och långsträckta fjordar, framför allt Sognefjorden, den längsta i Norge, och Nordfjord. Ett annat av fylkets kännemärken är den 487 km² stora Jostedalsbreen, det europeiska fastlandets största glaciär, som omgärdas av flera mindre glaciärer och glaciärarmar. I fylket finns också Norges västligaste utpost, ögruppen Utvær, där det förr fanns ett fiskeläge, men nu saknar fastboende. Utvær tillhör Solund kommun, den enda i fylket som är belägen enbart på öar, och som saknar fast landförbindelse. Här ligger Holmebåen som är kungariket Norges västligaste punkt.

Fylket inrättades 1763 under namnet Nordre Bergenhus amt och fick sitt nuvarande namn 1919. Det motsvarar de tre gamla landskapen Sunnfjord, Nordfjord och Sogn. Fylkets administration har sedan 1864 varit förlagd till Leikanger i mellersta Sogn, en plats som idag förefaller liten och avsides belägen.

Språk 
Sogn og Fjordane skiljer sig ut från resten av Norge även i språkligt avseende, då det är det enda fylke som helt domineras av det nynorska skriftspråket. I det näst nynorsktätaste fylket, grannen Møre og Romsdal i norr, har hälften av grundskoleeleverna nynorska som undervisningsspråk, medan det i Sogn og Fjordane är över 97%.

Nynorska infördes i de första skolorna på 1890-talet, och i snabb takt följde allt fler av fylkets skolor efter, så att 90% av skolorna infört nynorska efter några få årtionden. Från och med 1953 fanns endast två skolor kvar med bokmål som undervisningsspråk, den ena var skolan i Florø, fylkets enda stadskommun, den andra var skolan i Måløy, en annan av fylkets största tätorter. På dessa skolor fanns det dock nynorska parallellklasser. Omvänt fanns det parallellklasser med bokmål på skolan i fylkets då största tätort, industriorten Høyanger.

Sedan dess har inte mycket hänt, förutom att nynorskan ytterligare har stärkt sin ställning i Sogn og Fjordane, i motsats till de flesta övriga nynorskdistrikt i landet. Bokmålseleverna i Florø skola har stadigt minskat, och skolan gick därför över till nynorskt huvudspråk 2005, även om några parallellklasser med bokmål finns kvar. Bokmålsklasserna i Høyanger är sedan länge borta. I Måløy finns det alltjämt nynorska parallellklasser i de flesta årskurser.

Också näringslivet, offentliga sektorn och massmedierna dominerar nynorskan helt. Det är administrationsspråk i samtliga kommuner och liturgiskt språk i alla kyrkor utom Sør-Vågsøy kyrka i Måløy, där bokmål används vid de flesta gudstjänsterna.

Kommuner 
Sogn og Fjordane har 26 kommuner. I tabellen nedan kan man välja om raderna ska vara sorterade efter kommunnummer, kommunnamn eller folkmängd år 2005.

Referenser 

Sogn og Fjordane fylke
Erasmus (olika betydelser)

Erasmus kan syfta på::

 Erasmusprogrammet – EU:s program för internationellt samarbete och utbyte inom utbildning, ungdom och idrott
 Erasmus Montanus – en pjäs (komedi) från 1723 av den norska författaren och dramatikern Ludvig Holberg
 7907 Erasmus – en asteroid i huvudbältet

Personer
 Erasmus (helgon) (ca 240–ca 303), ett kristet helgon och martyr
 Erasmus Nicolai Arbogensis (–1580), en svensk hovpredikant, riksdagsman och biskop
 Erasmus Darwin (1731–1802), en läkare, botanist, uppfinnare, naturfilosof och en framstående abolitionist
 Erasmus Francisci (1627–1694), skribent och jurist
 Erasmus av Rotterdam (1466–1536), en nederländsk humanist
 Erasmus Sack (1633–1697), en läkare, professor

Se även
 Erasmuspriset – ett årligt pris som delas ut av Praemium Erasmianum Foundation, en nederländsk ideell organisation, uppkallat efter Erasmus av Rotterdam
 Erasmus Student Network – ett europeiskt studentförbund
Stikinefloden

Stikinefloden (Stikine River) är en flod i norröstra Kanada, med anslutning till Stilla havet i Alaska.

Vattendrag i Alaska
Vattendrag i British Columbia
Stilla havets avrinningsområde
Brian Hyland

Brian Hyland, född den 12 november 1943 i Woodhaven i New York, är en amerikansk sångare.

Brian Hyland slog igenom 1960, som sextonåring, med singeln "Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polka Dot Bikini". Låten handlade om flickan som var för blyg för att visa sig i sin nya bikini.

Han fortsatte därefter spela in musik under resten av 1960-talet. Några fler hits med Hyland är "Let Me Belong to You" (1961), "Sealed with a Kiss" (1962), "Ginny Come Lately" (1962), "The Joker Went Wild" (1966) och en cover på The Impressions "Gypsy Woman" (1970).

Diskografi (i urval)
Album
1961 – The Bashful Blonde
1962 – Let Me Belong to You
1962 – Sealed with a Kiss
1963 – Country Meets Folk
1964 – Here's to Our Love
1965 – Rockin' Folk
1966 – The Joker Went Wild
1967 – Tragedy
1967 – Young Years (a reissue of) Here's to Our Love
1969 – Stay and Love Me All Summer
1970 – Brian Hyland
1977 – In a State of Bayou
1987 – Sealed with a Kiss
1994 – Greatest Hits
2002 – Blue Christmas
2009 – Triple Threat Vol. 1
2010 – Triple Threat Vol. 2
2011 – Triple Threat Vol. 3

EP
2010 Another Blue Christmas

Singlar (topp 50 på Billboard Hot 100)
1960 – "Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini" (#1)
1961 – "Let Me Belong to You" (#20)
1962 – "Ginny Come Lately" (#21)
1962 – "Sealed with a Kiss" (#3)
1966 – "The Joker Went Wild" (#20)
1966 – "Run, Run, Look and See" (#25)
1970 – "Gypsy Woman" (#3)

Referenser

Externa länkar 

Diskografi på Discogs

Amerikanska sångare
Födda 1943
Män
Levande personer
Euklides från Megara

Euklides från Megara var en grekisk sokratisk filosof som levde omkring år 400 f.Kr. Han var lärjunge till Sokrates och är främst känd för att ha grundat den megariska skolan.

Se även 
 Euklides

Externa länkar 

Antikens grekiska filosofer
Män
Ludwig Feuerbach

Ludwig Andreas Feuerbach, född 28 juli 1804 i Landshut, död 13 september 1872 Rechenberg (som sedan 1899 är ett distrikt i Nürnberg), var en tysk filosof. Han var son till Paul Johann Anselm von Feuerbach och farbror till Anselm Feuerbach.

Asteroiden 7099 Feuerbach är uppkallad efter honom.

Feuerbach påverkades av och studerade hos Friedrich Hegel. För Hegel hade tillvarons kärna varit världsanden; för Feuerbach var den i stället naturen. Människan är en naturvarelse och hennes kroppsliga sinnen är hennes enda kunskapskälla. Föreställningen om det gudomliga är endast projektioner av människans sinnliga villkor; fysiologin är närmast en vetenskap som bildar förklaringsgrund för hela tillvaron. Feuerbach konstaterar, med en tysk ordvits: "Man är vad man äter" (Man ist, was man isst).
   
Feuerbach ser religionen som kommen ur lycklighetsdrift och egenkärlek, som ställer sig i vägen för en rent teoretisk insikt av "sanningen". Människans föreställning om en fullkomlig gud är egentligen en föreställning av det egna släktets viktigaste egenskaper, som exempelvis godhet och kärlek. Gud ses som summan av mänsklighetens allra högsta ideal. Enligt Feuerbach är det inte "Gud som skapat människorna, utan människorna som skapat Gud". Religionen är en mänsklig uppfinning, med Jesus som uttryck för idealmänniskan.

Referenser
Stanford Encyclopedia of Philosophy om Ludwig Feuerbach

Litteratur
Ludwig Feuerbach och den klassiska tyska filosofins slut av Friedrich Engels från 1886.

Externa länkar

Födda 1804
Avlidna 1872
Tyska filosofer
Alumner från Erlangens universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Personer från Landshut
Män
Unghegelianer
Materialister
Gösta Hammarbäck

Erik Gösta Hammarbäck, född 19 september 1907 i Norrbärke, Dalarna, död 15 februari 1976 i Sollentuna, var en svensk produktionsledare och producent.

Hammarbäck är begravd på Silverdals griftegård.

Produktionsledare i urval

Källor 

 Hammarbäck, Gösta Erik på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska filmproducenter
Personer från Norrbärke socken
Gravsatta på Silverdals griftegård
Födda 1907
Avlidna 1976
Män
Killing Machine

Killing Machine eller Hell Bent for Leather är ett album av den brittiska hårdrocksgruppen Judas Priest. Albumet släpptes 1978 under namnet Killing Machine i Europa, men det fick titeln Hell Bent for Leather när det släpptes i USA 1979. På den första versionen fanns inte låten 'The Green Manalishi' med.

Låtarna på albumet
"Delivering The Goods"
"Rock Forever"
"Evening Star"
"Hell Bent For Leather"
"Take On The World"
"Burnin' Up"
"The Green Manalishi (With The Two-Pronged Crown)"
"Killing Machine"
"Running Wild"
"Before The Dawn"
"Evil Fantasies"

Referenser 

Musikalbum 1979
Album av Judas Priest
Utpressning

Utpressning innebär att tvinga någon till handling eller underlåtenhet genom att hota med till exempel våld eller skandalisering.
Beskyddarverksamhet räknas som en form av utpressning. Utpressning skiljer sig från rån genom att hotet vid rån är om "trängande fara" och praktiskt taget inte lämnar offret något val.

Sverige
Utpressning är ett brott upptaget i den svenska Brottsbalkens 9 kap 4 § och kan ge fängelse i högst två år.
Om brottet bedöms som ringa kan istället böter eller fängelse i högst sex månader utdömas.
Är brottet grovt döms för grov utpressning till fängelse i lägst ett år och sex månader och högst sex år. Antalet anmälda fall av utpressning har femfaldigats mellan år 1990 och 2010 och enligt BRÅ handlar det sannolikt om en faktisk ökning, inte bara en ökad benägenhet att anmäla. Restaurangbranschen, byggbranschen och småföretag är mest utsatta. Malmö är den stad i Sverige där detta brott är vanligast.

Domstolsförhandlingar i utpressningsmål hålls ofta bakom stängda dörrar.

Utpressning infördes som brott i dåvarande Strafflagen först år 1934, efter en riksdagsmotion till 1933 års riksdag av Vilhelm Lundstedt (s) som främst avsåg att upphäva förbudet mot homosexuella handlingar mellan vuxna. Bakgrunden var ett antal uppmärksammade fall av utpressning där offren tett sig dubbelt skyddslösa. Dels hade de gjort sig skyldiga till kriminell otukt mot naturen, som den gängse termen löd, dels var utpressning ännu laglig. Eftersom offret i allmänhet var äldre än utpressaren riskerade offret ofta betydligt strängare straff än utpressaren.

I 18 kap 10 § strafflagen bestraffades homosexuella samlag med straffarbete dock högst i två år enligt lydelse fram till 1934: Öfwar någon med annan person otukt som emot naturen är eller öfvar någon otukt med djur; warde dömd till straffarbete i högst två år.

Därtill riskerade offret efter rättegång och straff att förlora sitt anseende, sin samhällsställning och sin inkomst.

Gränsen mellan utpressning och rån kan vara svår att fastställa vilket framgår av detta rättsfall, NJA 1997 s 507.

En person som tvingats följa med andra personer som gjorde sig skyldiga till utpressning, har dömts för medhjälp på grund av sin passivitet, vilket framgår av Svea hovrätts dom 1999-11-23 i mål B 4053-99.

Genom att bära MC Bandidos symboler på ryggen har en person dömts för försök till utpressning, eftersom symbolen ansågs i sig vara hot om brottslig gärning.
Utpressning på internet kan innebära att obehöriga har låst ens dator och att man måste betala för att den ska låsas upp eller ett falskt mejl där det påstås att webbkameran blivit hackad och fångat bilder där användaren tar del av pornografiskt innehåll och om användaren inte betalar kommer dessa bilder publiceras. En undersökning 2021 visade att 5 procent av de svenska internetanvändarna utsatts på utpressning på internet under det senaste året.

Se även 
 Rån
 Ocker
 Bötning

Referenser

Bedrägeri
Våldsbrott
Hotbrott
de:Erpressung
Heron från Alexandria

Heron från Alexandria var en grekisk fysiker och matematiker som föddes omkring år 10 och dog cirka år 70, och som var verksam i Alexandria. Heron konstruerade vinpressar, kranar, pumpar, vattenorglar och krigsmaskiner. Han uppfann "Herons ångkula" (eolipilen) som förebådade ångmaskinen, men som aldrig användes för praktiska behov.

Verksamhet
Heron var en framstående författare och inte bara inom den rena matematiken, utan även inom fältmätningskonsten och mekaniken. Som mekaniker är han känd genom uppfinningen av ångkulan och av den efter honom uppkallade Heronsbrunnen. Inom matematiken angav han en formel för att bestämma en triangels yta, då alla tre sidorna är givna (se Herons formel), samt för beräkningen av regelbundna månghörningar. Heron anses också ha varit den förste som angav en explicit iterativ metod för att beräkna kvadratrötter, vilken baserades på vad som ofta kallas den babyloniska metoden, som i sin tur är ett specialfall av den långt senare angivna Newton-Raphsons metod.

Herons skrifter har till en del gått förlorade, av en del (bland annat en fullständig handbok i fältmätningskonsten) är blott spridda fragment kvar. Bland dem, som blivit utgivna, måste nämnas: Pneumatika (latin Spiritualia), utgiven av Commandinus (1575; sedermera flera gånger utgiven samt översatt till italienska, tyska och engelska) och Geometricorum et stereometricorum reliquiæ, utgiven av Friedrich Hultsch (1864).

Herons källa 
Herons källa, eller Heronsbrunnen, var en springbrunn uppfunnen av Heron. Vatten hälls i en tratt, och trycket av vattenpelaren i röret fortplantas genom luften i röret till kärlet, som tjänstgör som en Herons kula.

Herons ångkula 

Herons ångkula, eller eolipilen (från latin Aeolus, vindarnas härskare, och pila, kula), var en av Heron beskriven apparat, med vilken ångans olika verkningar åskådliggjordes. Den består av en ihålig metallkula, försedd med ett eller flera utströmningsrör. Kulan fylls delvis med vatten eller annan vätska, som hettas upp till kokning, så att ånga strömmar ut. Om kulan görs rörlig kring en vågrät axel och utströmningsrörens öppningar vänds vinkelrätt mot denna och alla åt samma håll, så roterar apparaten till följd av ångans utströmning – reaktion. Detta är den äldsta ångmaskinen, vilken visserligen inte är bränslebesparande, men likväl på grund av sin enkelhet används som modell under 1800-talets senare del då till exempel Gustaf de Laval tar patent på ångturbinen 1883.

Källor

Noter 

Antikens grekiska filosofer
Antikens matematiker
Grekiska matematiker
Grekiska eponymer
Personer från Alexandria
Födda 10
Avlidna 70
Män
Ugglan
Nicolas Oresme

Nicolas Oresme, Nicholas Oresme, eller Nicole Oresme, född cirka 1320 i Normandie utanför Caen, död 11 juli 1382 i Lisieux, var en normandisk filosof, ekonom, matematiker, fysiker och biskop, och räknas som en av den moderna vetenskapens fundament. Han var den förste som översatte Aristoteles till folkspråk.

Han var bondson, och studerade till en början konst under Jean Buridan. 1348 var han teologistuderande i Paris och blev magister 1356 vid Collège de Navarre, en del av universitetet i Paris. 1362 blev han domkyrkopräst i Rouen och domprost 28 mars 1364. 3 augusti 1364 blev han biskop i Lisieux. Hans idéer förebådar renässansen. Han införde och skapade ett stort antal vetenskapliga termer för franska, genom latinet.

Han hade ett annat rumsbegrepp än Aristoteles som definierar rummet som det utrymme som kan upptas av en kropp. Oresme ser istället även den absoluta tomheten som ett rum. Han ser också möjligheten att den finns andra världssystem och att det kanske finns världar som avlöser varandra i tiden. Han hade även teorier om jordens rotation.

Oresme var den förste att bevisa att den harmoniska serien är divergent.

Hans beskrivning av det mänskliga psyket innehåller metoder som skulle kunna betraktas som empiriska. Hans teorier om medvetandet liknar dem som Hermann von Helmholtz hade, men Oresme framförde sina teorier fem århundraden tidigare.

Asteroiden 12576 Oresme är uppkallad efter honom.

Bibliografi 
 De l'origine, nature et mutation des monnaies, ett arbete om ekonomi och valutateori.
 De caelo et mundo, en avhandling om himmelen och jorden. Ett verk där Oresme förekommer Nicolaus Copernicus genom att utveckla Jean Buridans idéer om jordens och andra kroppars rörelser. Han beskrev analytisk geometri och förekom René Descartes, och beskrev en lag om fallande kroppar långt före Galileo. Han var den förste som använde potenser med rationella (bråktals-) exponenter.
 Kommentaren till Aristoteles etik (1370),
 Kommentarer till Aristoteles politik och ekonomisk (1371)
 Tractatus av configurationes qualitatum motuum - ej bevarat, men finns omnämnt i Tractatus de latitudinibus formarum av Johannes de Sancto Martino.
 Algorismus proportionum - matematik.
 De proportionibus proportionum - matematik: behandlar beräkningen med irrationella proportioner.

Källor 
 
 The MacTutor History of Mathematics archive
 The Catholic Encyclopedia
 Svensk Numismatisk Tidskrift
 Artikel om Oresmes penningteori

Noter 

Filosofer under 1300-talet
Franska filosofer
Franska biskopar
Alumner från Paris universitet
Födda 1320
Avlidna 1382
Män
Marsilius av Padua

Marsilius av Padua, född 1275 i Padua, död 1342 i München, var en italiensk filosof som skrev Defensor pacis, i vilken han försvarar folksuveränitetsprincipen och den sekulära staten.

Biografi 
Marsilius var kanik i Padua sedan 1316 och Ludvigs av Bajern livmedicus sedan 1326. Marsilius, som var påverkad av Wilhelm av Ockham, är föga känd till sina levnadsöden, men vittberömd genom skriften Defensor pacis ("Fredens försvarare"; tryckt i Basel 1522 och flera gånger senare) som han författade i förening med Johannes Jandunus på 1320-talet. 

Defensor pacis är medeltidens viktigaste kyrkopolitiska skrift, avsedd att försvara tyske kejsaren i hans strid mot påven Johannes XXII:s maktanspråk. Marsilius förfäktar här med förut okänd konsekvent folksuveränitet och den andliga maktens underkastelse under den världsliga. Den lagstiftande och dömande makten vilar hos folket, även på det kyrkliga området, då staten har även en evighetsuppgift, och folkets representant är kejsaren, fursten. Det andliga prästadömet står under hans världsliga lag. Kristus har, menar Marsilius, inte instiftat påvedömet; det är en historisk produkt, dess dekret är inte bindande utan kejserligt gillande, och dess bärare kan avsättas av kejsaren; kejsaren kan bara avsättas av ett allmänt koncilium. 

I den under modern tid upptäckta skriften Defensor minor tilldelar Marsilius kejsaren även jurisdiktionsrätt i äktenskapsfrågor. Defensor pacis fick under senare medeltiden väldig betydelse genom sitt vägröjningsarbete för den nya tiden.

Källor

Externa länkar

Filosofer under 1300-talet
Italienska filosofer
Alumner från Paduas universitet
Alumner från Paris universitet
Män
Födda 1275
Avlidna 1342
Personer från Padua
Ugglan
Häststridsvagn

Stridsvagn, var från forntid och antiken fram till tidig medeltid en tvåhjulig vagn, dragen bakom en eller flera hästar, avsedd för strid, jakt, eller kappkörning.

Förhistorisk tid
I förhistorisk tid användes stridsvagnar på två hjul med en liten plattform som var omgiven av ett bröstvärn. De drogs vanligen av två hästar eller vildåsnor och var bemannade av två eller tre soldater. Från vagnarna besköt man fienden med pilbåge eller anföll med spjut eller spjutyxa. Vissa stridsvagnar kunde också ha järnliar som stack ut från hjulen och kunde meja ner fotsoldater som stod i närheten. Den svaga punkten var att stridsvagnarna bara kunde användas effektivt vid strid på öppna fält och inte i skogbevuxna områden. Starkt regn kunde också göra att hjulen fastnade i lerig mark. 

Stridsvagnar användes i strid från det andra årtusendet f.Kr., bland annat i det forntida Egypten, Centraleuropa, Främre Orienten, persiska riket och under vedatiden i Indien. De förekommer i Homeros beskrivningar av trojanska kriget, Gamla testamentet och på hällristningar från bronsåldern i Norden.

Romerska riket 

I Romerska riket användes stridsvagnar till kapplöpningar och hade förlorat sitt militära värde.

Ögonvittnet Julius Caesar beskrev 55 f.Kr. i sin bok om kriget i Gallien hur britannerna stred med sina stridsvagnar:

“Deras sätt att slåss med deras vagnar är detta: för det första kör de omkring i alla riktningar och kastar sina vapen och bryter allmänt fiendeleden med den fruktan hästarna ger och bullret från hjulen; och när de har arbetat sig in mellan trupperna hoppar de av från sina vagnar och kämpar till fots. Under tiden tas vagnarna bort från striden och placeras så att, om deras herrar blir övermannade av antalet fienden, de kan ha en färdig reträtt tillbaka till sina egna trupper. De visar alltså i strid hästarnas hastighet tillsammans med infanteriet och blir genom dagliga övningar och exercis sådana experter att de är vana vid att även på en sluttande eller brant terräng kontrollera sina hästar i snabb hastighet.”

Hällristningar i Norden
 
På ett flertal nordiska hällristningar från bronsåldern finns tvåhjulade vagnar med rund front, öppna baktill och dragna av två hästar. Vid Gryt i nordöstra Skåne finns 17 sådana bilder av vagnar, uppställda på en rad. En liknande vagn finns i ett av bildstensmotiven i Kiviksgraven. Forskare har i dessa bilder sett likheter med samtida stridsvagnsbilder från medelhavsområdet. 

Under medeltiden kom stridsvagnar åter till användning av schweizare och husiter, och även i slaget vid Novara, 1513, förekom stora dylika, på vilka bågskyttar hade plats.

Se även 
 Hästsport
 Circus Maximus
 Kavalleri

Referenser

Noter

Källor 
 
 Hamblin, William J, Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC, London: Routledge (2006).

Bronsåldern
Hästfordon
Militärhistoria
Slesvigsk hjælpeforening

Slesvigsk hjaelpeforening, grundades i juni 1844 i Köpenhamn av det nationalliberala partiets ledande män på uppmaning av den bland bönderna i Nordschleswig bildade Slesvigske forening "som bestående länk och bindeled mellan de danske söder och norr om Kongeaa", och upphörde efter schleswig-holsteinska kriget 1848–1850.

Källor

Köpenhamn under 1800-talet
Organisationer bildade 1844
Organisationer i Köpenhamn
Stark syra

Starka syror är syror som protolyseras till stor del, det vill säga de har ett högt värde på sin syrakonstant, Ka.
Några starka syror är:
 Vattenlösning av vätebromid
 Vattenlösning av vätejodid
 Perklorsyra
 Salpetersyra
 Saltsyra (en vattenlösning av väteklorid)
 Svavelsyra

Starka syror är även frätande som starka baser.

Se även 
 Supersyra
Slevik batteri

Slevik batteri var ett artilleribatteri vid Slevikbukta i Onsøy i Norge, 15 km från Fredrikstad. Det anlades 1808 av norrmännen till skydd för därvarande utmärkta ankarplats m.m. När en svensk eskader under Wirsén till följd av motvind måste gå till ankars på Sleviks redd 11 augusti 1814, utrymde norrmännen genast batteriet, sedan de förnaglat bestyckningen. Kanoner och ammunition infördes då av svenskarna till Fredrikstad. 1815 såldes byggnaderna i Slevik, som därefter lämnades att förfalla.

Källor

Befästningar i Norge
Fredrikstads kommun