kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anders Jacobsson

Anders Jacobsson kan avse flera personer:

en svensk författare, se Anders Jacobsson (författare) samt Anders Jacobsson och Sören Olsson
en svensk bandytränare, se vidare Anders Jacobsson (bandytränare)
en svensk violinist, se vidare Anders Jakobsson
en svensk rollspelskonstruktör, se vidare Anders Jacobsson (rollspelskonstruktör)
en svensk regissör och manusförfattare, mest känd för filmen Evil Ed
en svensk trummis även kallad pompe i hårdrocksbandet WOE från Göteborg
 Anders Jakobsson (journalist) – en musiker och journalist
Anders Jacobson (1921–1981), företagsledare i konfektionsföretaget Oscar Jacobson
Anders Jacobsson (bandytränare)

Anders Jacobsson född 1964, är en svensk bandytränare, förbundskapten för Sveriges herrlandslag i bandy. 
Aktiv som spelare i Västanfors IF BK 1979-1982, Sandvikens AIK 1982-1997

Tränaruppdrag
Förbundskapten  för Sveriges herrlandslag i bandy - 2005/2006
Sandvikens AIK

Referenser

Svenska bandytränare
Män
Födda 1964
Levande personer
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottsledare under 2000-talet
Procivitas

Procivitas privata gymnasium, av företaget skrivet ProCivitas Privata Gymnasium, är en svensk friskolegrupp med gymnasium runt om i Sverige. Skolorna ägs sedan 2011 av Academedia-koncernen, och finns i Helsingborg, Karlberg, Lund, Malmö, Stockholm, Uppsala och Växjö. Först ut var gymnasieskolan i Helsingborg. De senaste tillskotten är Procivitas Karlberg som öppnade under hösten 2019, samt Procivitas Uppsala som startade sin verksamhet året därpå.

Orter
Procivitas Privata Gymnasium bedriver verksamhet på följande orter:
1997 – Helsingborg
1999 – Växjö
2002 – Malmö
2014 – Lund
2017 – Stockholm
2019 – Karlberg
2020 – Uppsala

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Gymnasieskolor i Sverige
Gymnasieskolor i Helsingborg
Gymnasieskolor i Växjö
Gymnasieskolor i Malmö
Gymnasieskolor i Lund
Gymnasieskolor i Stockholm
Gymnasieskolor i Uppsala
Courtage

Courtage är den avgift som en fondkommissionär debiterar sin kund vid handel med värdepapper som till exempel aktier. Begreppet är skapat från det franska uttrycket för mäklare och mäklarfirma, courtier respektive société de courtage.

Det finns några olika sätt att ta ut denna avgift på. Dels kan den tas ut som en procentuell avgift på den summa du köper eller säljer för, dels kan den tas ut som en fast eller minimum avgift. De flesta nätbanker har ett courtage på cirka 1-100 kr. 

Kostnaden debiteras vanligen för både köp och försäljning. Ofta slås kostnader på samma dag och i samma riktning i samma papper samman, vilket innebär att kunden slipper betala kostnaden för flera order på samma dag i ett visst värdepapper, utan bara behöver betala som för ett köp/sälj. 

Exempel: En kund vill köpa 100 aktier i Alfa Laval för 135 kr/st. Detta skulle kosta 13 500 kr. Courtaget kostar 100 kr minimum eller 0,15%. 0,15 % av 13 500 är 20,25 och eftersom detta är lägre än minimikostnaden kommer kunden debiteras minimikostnaden på 100 kr. Totalsumman är därför 13 600 kr.

Se även 
 Värdepappersdepå

Värdepapper

de:Courtage
Erik Öhlin

Ivan Erik Öhlin, född 16 mars 1909 i Oscars församling i Stockholm, död 12 januari 1977 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, var en svensk målare, grafiker, tecknare och rentier. 

Öhlin studerade vid Berggrens målarskola 1931–1932 och ett år för Albert Engström, Olle Hjortzberg och Isaac Grünewald vid Konstakademien i Stockholm innan han fortsatte sin utbildning i Danmark och Paris där han bland annat studerade för Fernand Léger och Amédée Ozenfant fram till 1938. Efter och under sin utbildningstid företog han ett antal studieresor till bland annat Rom där han bosatte sig 1957. Som separatutställare debuterade han på Gummesons konsthall 1934 som följdes av en separatutställning på Svensk-franska konstgalleriet 1935 och Modern konst i hemmiljö 1939, han ställde ut en serie med Parismotiv på Louis Hahnes konstsalong 1945 och han genomförde en privat visning på prins Eugens Waldemarsudde 1966 dessutom ställde han ut separat på Institut Tessin i Paris och på Circolo Scandinavia i Rom. Tillsammans med Göran Brunius ställde han ut på Galerie Modern 1938 och han medverkade i samlingsutställningarna God konst i alla hem och i Riva del Sole i Italien. Under 1940-talet medverkade han med konstrecensioner i Konstvärlden och därefter i tidskriften Se. Hans konst består av molnstudier, träd- och stenstudier, stilleben och landskapsskildringar utförda i olja, pastell, akvarell eller teckning.

Öhlin är representerad vid Nationalmuseum och Moderna museet. 

Han var son till grosshandlare Adolf Ivan Öhlin och Märta Collijn samt gift första gången 1934 med Birgitta Öberg och från 1942 med skådespelaren Birgit Bergelin-Rydeberg (1907–1979). Erik Öhlin är begravd på Djursholms begravningsplats.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 800, Allhems Förlag, Malmö. 
ÖHLIN, Ivan ERIK i Svenska konstnärer. Biografisk handbok / s 528 (1980).

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1909
Avlidna 1977
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Birgit Sergelius

Birgit Lovisa Sergelius, född 13 mars 1907 i Helsingfors, död 29 januari 1979 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, var en finlandssvensk skådespelare.

Sergelius genomgick Svenska Teaterns elevskola i Helsingfors och var därefter engagerad vid den teatern fram till 1929. Därefter spelade hon huvudsakligen på scener i Sverige, bland annat vid Blancheteatern, Göteborgs stadsteater och Vasateatern.  

Filmdebuten skedde 1926 i Finland och i Sverige uppmärksammades hon i titelrollen i filmen Charlotte Löwensköld 1930. 

Hon var gift första gången mellan 1934 och 1941 med skådespelaren Georg Rydeberg och andra gången från 1942 med konstnären Erik Öhlin.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 
 
 

Finlandssvenska skådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Helsingfors
Födda 1907
Avlidna 1979
Kvinnor
Crailsheim

är en stad i Landkreis Schwäbisch Hall i regionen Heilbronn-Franken i Regierungsbezirk Stuttgart i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland. Folkmängden uppgår till cirka  invånare.

Staden ingår i kommunalförbundet Crailsheim tillsammans med staden kommunerna Frankenhardt, Satteldorf och Stimpfach.

Staden är belägen på båda sidorna av floden Jagst, som är en biflod till Neckar. I närheten av staden finns en stor trafikplats där motorvägarna A 6 och A 7 korsar varandra. Crailsheim är också en viktig järnvägsknutpunkt.

Historia
Crailsheim har sina rötter i en frankisk bosättning från 600-talet i närheten av en övergång av floden. 
Det första skriftliga beviset på stadens existens är från 1136. 
Redan 1875 blev staden en viktig järnvägsknutpunkt då linjen Stuttgart – Nürnberg öppnades.
Under 1930-talet inrättades ett flygförband ingående i Luftwaffe och järnvägen och flygfältet gjorde staden till ett eftertraktat mål för de allierades bombangrepp under Andra världskriget.
Innan de amerikanska trupperna i april 1945 intog staden utkämpades hårda strider varvid staden till mer än 80% förstördes.
Återuppbyggnaden skedde inte enligt historisk förebild utan efter vad som då (1945) ansågs modernt.

Kuriosa
På 1300-talet utsattes staden för en månadslång belägring av de förenade grannstäderna Schwäbisch Hall, Rotenburg ob der Tauber och Dinkelsbühl, varvid livsmedlen började närma sig upphällningen. Kvinnorna i staden bakade då av det sista mjölet gifflar, s.k. Hörnchen (eller på den lokala dialekten ”Horaffen”), varefter man slängde dem över stadsmuren till belägrarna. Därefter klev staden tjockaste kvinna, borgmästaren hustru, upp på muren och visade sin omfångsrika och bleka bakdel för belägrarna. Vid åsynen av så mycket överflöd insåg belägrarna det utsiktslösa i att åstadkomma något med belägringen och gav sig iväg. Denna händelse firas varje år bland annat med att alla skolelever får var sin giffel – Horaffengebäck - som är bakad som ett avrundat dubbel-W för att påminna om borgmästarfruns bakdel.

Källor

Kommuner och städer i Landkreis Schwäbisch Hall
Jagst

Jagst är en ca 200 km lång högerbiflod till Neckar i nordöstra Baden-Württemberg. Jagst har ett mycket vindlande lopp, som börjar inte långt från staden Aalen. De första ca tre fjärdedelarna har floden en huvudriktning mot norr, varefter den gör en kraftig vänstersväng och i slutet av sitt lopp rinner den i sydvästlig riktning. Jagst förenar sig med Neckar ca 15 km nordväst om Heilbronn.

Externa länkar 

Rhens avrinningsområde
Vattendrag i Baden-Württemberg
Domaren

Domaren är en svensk dramafilm från 1960, regisserad av Alf Sjöberg. Filmen visades som Sveriges bidrag vid Filmfestivalen i Cannes 1961. Som förlaga till filmen har man Vilhelm Mobergs teaterpjäs Domaren som uruppfördes 1957.

Handling 
Poeten Krister Langton återvänder hem från en längre tids vistelse i Italien och upptäcker att hans förmyndare, domare Cunning, svindlat bort Kristers förmögenhet.

Om filmen 
Filmen spelades in vid Sandrewateljéerna och hade premiär den 14 oktober 1960 på biograf Royal i Stockholm. Den har visats vid ett flertal tillfällen i SVT, bland annat i maj 2019.

Rollista i urval 

Ingrid Thulin – Brita Randel 
Gunnar Hellström – Albert Arnold, statsåklagare 
Per Myrberg – Krister Langton, poet, Britas fästman 
Georg Rydeberg – Edvard Cunning, domare i statsrätten 
Naima Wifstrand – fru Wangdorff, sånglärarinna 
Ulf Palme – doktor Leonard, överläkare vid psykiatriska sjukhuset 
Åke Lindström – Lanner, redaktör för tidningen Folktribunen 
Elof Ahrle – Thorvald, redaktionssekreterare på Folktribunen 
Holger Löwenadler – rättsombudsman 
Olof Widgren – ordförande i statsrätten 
Georg Årlin – direktör Randel, Britas far 
Ingrid Borthen – fru Randel, Britas mor 
Inga Gill – servitris

Musik i filmen 
Sjungom studentens lyckliga dag (Studentsång), kompositör Prins Gustaf, text Herman Sätherberg, sång Barbro Ericson
Tänker du att jag förlorader är, sång Naima Wifstrand. 
Ja, må han leva! 
La Marseillaise (Marseljäsen), kompositör och fransk text Claude Joseph Rouget de Lisle, svensk text 1889 Edvard Fredin, instrumental

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska filmer 1960
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Filmer i regi av Alf Sjöberg
Vilhelm Moberg-filmatiseringar
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Rättsliga dramafilmer
Svenska 1960-talsfilmer
Johan Jakobsson (Liberalerna)

Johan Gustav Vilhelm Jakobsson, född 29 maj 1970 i Boo församling, Stockholms län, är en tidigare partisekreterare för Folkpartiet Liberalerna. Mellan 2020 och 2021 var han chef för kommunikation och opinionsbildning på Svenskt Näringsliv. Från och med 2023 är Jakobsson statssekreterare med ansvar för kommunikation hos statsminister Ulf Kristersson.

Biografi 
Jakobsson är grundare av och har tidigare varit vd på konsultföretaget Nordic Public Affairs AB. Jakobsson har även varit senior advisor på Public Affairs-avdelningen hos Vattenfall. 

Från augusti 2007 till september 2010 var Jakobsson Deputy Managing Partner på Kreab Gavin Anderson. 

Jakobsson var 1993–1994 ordförande vid Stockholms Studentkårers Centralorganisation (SSCO).

Jakobsson är huvudägare i Johan Jakobsson Placering AB, ett svenskt företag verksamt inom värdepappershandel.

Jakobsson var partisekreterare för Folkpartiet liberalerna 2003–2006. Han pekades då ofta ut som ansvarig för den förnyelseprocess som Folkpartiet genomgick efter valförlusten 1994. Efter partiets stora framgångar i valet 2002 utsågs han till partisekreterare. Han anses som partisekreterare ha haft ett stort inflytande på partiets politik. Han anklagades för att ha begått fel i anslutning till den så kallade spionaffären i den svenska valrörelsen 2006. Han avgick då som partisekreterare den 5 september 2006. Den rättsliga prövningen frikände senare Jakobsson.

Familj 
Johan Jakobsson är gift med Anette Maria Jakobsson och har tillsammans fyra barn.

Referenser 

Personer inom Sveriges näringsliv
Män
Födda 1970
Levande personer
Partisekreterare för Folkpartiet
Personer från Stockholm
Åke Lindström

Karl Åke Hartvig Lindström, född  22 juli 1928 i Söderhamn, död 26 december 2002 i Stockholm, var en svensk skådespelare och regissör.

Biografi 
Lindström filmdebuterade 1950 i Arne Mattssons Kyssen på kryssen, och han kom att medverka i drygt 40 filmproduktioner. Han medverkade också i TV-klassikern Hedebyborna där han spelade major Eberman.

Lindström är även känd som den som gett sin röst åt kapten Haddock i de svenska skivinspelningarna av Tintin-serien som gjordes på 1970- och 1980-talet. I animeserien Starzinger gör han rösten till Hakka. Hans röst förekommer även i flera andra tecknade serier från denna tid, såsom Cobra.

Lindström är gravsatt i Gustaf Vasa Columbarium

Filmografi i urval 

 (röst)

 (röst)
 (röst)
 (röst)
 (röst)
1989 – CD-Tintin – Solens tempel (röst)

 (tomten)

1995 – CD-Tintin – Det svarta guldet (röst)
1995 – CD-Tintin – Faraos cigarrer (röst)
1995 – En nämndemans död
1996 – CD-Tintin – Enhörningens hemlighet (röst)
1996 – CD-Tintin – Rackham den rödes skatt (röst)
1996 – CD-Tintin – Tintin hos gerillan (röst)
1997 – CD-Tintin – Det hemliga vapnet (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Roller

Källor

Externa länkar

 

  på Malmö stadsteater

Födda 1928
Avlidna 2002
Svenska skådespelare
Svenska röstskådespelare
Svenska regissörer
Män
Personer från Söderhamn
Ingrid Borthen

Ingrid Borthen, egentligen Ingrid Johansson,  född Borthen 22 september 1913 i Trondheim, död 17 mars 2001 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Borthen, som var dotter till affärsman Eyvind Borthen och Julie Backman, utexaminerades från Dramatens elevskola 1939. Hon var engagerad vid Dramaten 1939–1941, vid Göteborgs stadsteater 1942–1950, vid Uppsala stadsteater 1954–1959, vid Göteborgs stadsteater 1959–1962, vid TV-teatern 1962–1963, vid Helsingborgs stadsteater 1963–1967 och vid Riksteatern 1967. Hon innehade pjäsengagemang vid Stockholms stadsteater från 1979.

Borthens svenska filmdebut skedde i Gustaf Molanders Familjens hemlighet 1936, hon kom att medverka i drygt 25 film- och TV-produktioner.

Borthen är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm. Hon var 1948–1961 gift med skådespelaren Ulf Johanson.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Bilder

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

 
 Östgötateaterns arkiv

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Trondheim
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1913
Avlidna 2001
Kvinnor
Herman Ahlsell

Herman Adolf Ludvig Ahlsell, född den 4 oktober 1919 i Danderyd, död i 18 oktober 1994 i Hovås, var en svensk regissör och skådespelare.

Biografi
Ahlsell studerade vid Dramatens elevskola 1938–1940. Efter studierna engagerades han vid Helsingborgs stadsteater. Han var engagerad vid Göteborgs Stadsteater 1942–1983, men från 1949 mest som regissör. Han har gjort Kar de Mumma- och Karl Gerhard-revyer.

Herman Ahlsell var sonson till Adolf Ahlsell. Han var far till skådespelarna Puck och Tom Ahlsell.Ahlsell är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Filmografi (urval)

Regi 
1961 – Melodin som aldrig kom bort
1970 – Sonja (TV-serie)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Radioteater

Roller

Noter

Externa länkar
 
 

Svenska teaterregissörer
Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1919
Avlidna 1994
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Personer från Danderyds socken
Svenska TV-regissörer
Män
Komei

Kejsar Komei (孝明天皇), född Osahito (統仁), född 22 juli 1831, död 30 januari 1867, var Japans 121:e kejsare.

Biografi
Han ärvde tronen efter sin far, kejsar Ninko (仁孝天皇), och blev kejsare den 10 mars 1846 och härskade till sin död, då han efterträddes av sin ende levande son Mutsuhito, senare kejsar Meiji.

Före sitt tillträde som kejsare bar han titeln Hiro no miya ("prins Hiro").

Kejsar Komei var Ninkos fjärde son. Han gifte sig med Kujo Asako (九条夙子), efter sin död känd som Eisho Koteigo (英照皇太后).

Han fick fyra döttrar och två söner, Den ende som uppnådde vuxen ålder var den äldste sonen, den blivande kejsaren Meiji. Meijis biologiska mor var hovdamen Nakayama Noshiko (慶子中山).

Komeis yngre syster, den kejserliga prinsessan Kazu-no-miya Chikako (和宮親子内親王) skulle egentligen gifta sig med shogun Tokugawa Iemochi som en del av planen att förena hovet med shogunatet. Giftermålet blev dock aldrig av då Tokugawa plötsligt dog vid 35 års ålder. Det fanns misstankar om att han mördats av antibakufurörelsen.

Referenser

Externa länkar

Personer i Japan under 1800-talet
Japanska kejsare
Födda 1831
Avlidna 1867
Män
WP:Projekt Japan
Tom Ahlsell

Tom Ahlsell, född 16 mars 1950 i Göteborg, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Ahlsell utbildade sig vid Statens scenskola i Göteborg 1975–1978 och engagerades efter examen på Malmö Stadsteater. Han tillhörde under tre år Unga Teatern på Malmö Stadsteater där han medverkade i föreställningar som Den feruktansvärda semällen och Sagan om havet. Han har medverkat i musikaler som La Cage aux Folles och Little Shop of Horrors och i dramer som Woyzeck, Vasasagan, Revisorn, Romeo och Julia, Bubblorna i bäcken, Utsikt från en bro, Hedda Gabler och Tartuffe. 2006 gjorde han huvudrollen i Teater Terriers föreställning Drömmer om att dö (som en svensk med hög cred), som utvaldes till Teaterbiennalen året efter. Ahlsell har också varit verksam vid Malmöbaletten, Riksteatern och Radioteatern. Han har läst Dagens dikt i P1 och undervisat i framställningsteknik på Folkuniversitetet.

Ahlsell filmdebuterade 1979 i Jackie Södermans Charlotte Löwensköld. Han är son till regissören Herman Ahlsell och bror till skådespelaren Puck Ahlsell.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 Tom Ahlsell på Malmö stadsteater

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1950
Män
Levande personer
Skådespelare från Göteborg
Svenska skådespelare under 2000-talet
Jackie Söderman

Jean Ludvig Jackie Söderman, ursprungligen Jean Ludvig Söderman, född 27 maj 1927 i Göteborg, död 3 april 2011 i Askims församling, Göteborgs kommun, var en svensk regissör, koreograf och teaterchef.

Biografi 
Söderman studerade balett i London och Paris. Han var engagerad på Stora Teatern i Göteborg som dansör från 1947, som balettmästare 1953–55 och som koreograf och regissör 1955–58. Därefter blev Söderman frilansande regissör. Han arbetade med såväl talteater som operett och revy. Under åren 1964–67 regisserade han på Dramaten och 1967–79 var han regissör och producent vid TV-teatern i Göteborg. För TV regisserade Söderman dramaserier som Hem till byn, författad av Bengt Bratt som också skrev manus till Södermans enda långfilm Charlotte Löwensköld efter en roman av Selma Lagerlöf.

Söderman var chef för Stora Teatern i Göteborg 1980–83, för teater- och musikavdelningen på TV2 i Stockholm 1984–86 samt för TV-teatern i Göteborg 1986–87.

Filmografi

Regi i urval 

1969 - Klas Klättermus (TV)
1969 - Friställd (TV-serie) 
1971 - Offside (TV-serie)
1971 - I väntan på Godot (TV)
1971 - Hem till byn (TV-serie), avsnitt 1–6
1972 - Rävspel (TV-serie) 
1973 - Hem till byn, avsnitt 7–12
1974 - Jourhavande (TV-serie) 
1976 - Hem till byn, avsnitt 13–20
1977 - Bröderna (TV-film)
1979 - Charlotte Löwensköld 
1981 - Charlotte Löwensköld och Anna Svärd (TV-serie)
1990 - Hem till byn, avsnitt 21–26
1995 - Hem till byn, avsnitt 27–32
1999 - Hem till byn, avsnitt 33–40
2002 - Hem till byn, avsnitt 41–46

Teater

Regi (ej komplett)

Koreografi (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 
 Vem är det, svensk biografisk handbok 1993
 Sveriges befolkning 1990, DVD-ROM, 2011
 Pressmeddelande, JSarts AB, 2011-04-06
 Svenska Gravar, läst 2015-02-16
 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar 
 
 
 

 

Svenska teaterregissörer
Svenska koreografer under 1900-talet
Svenska teaterchefer
Svenska TV-regissörer
Regissörer från Göteborg
Födda 1927
Avlidna 2011
Män
Svenska regissörer under 1900-talet
Mona Dan-Bergman

Mona Gerda Bergman-Isacsson, känd som Mona Dan-Bergman, född 10 juni 1927 i Stockholm, död 14 augusti 1992 på Lidingö, var en svensk skådespelare.

Biografi
Hon var dotter till lättmetallpionjären Wilhelm Dan Bergman och Kerstin Bergh  samt yngre syster till Tom Dan-Bergman och brorsdotter till författaren Erik Dan Bergman och ingenjören Sven  Dan Bergman.

Dan-Bergman studerade vid Göteborgs Stadsteaters elevskola 1948–1951. Hon filmdebuterade 1950 i Gösta Werners Två trappor över gården, och hon kom att medverka i knappt 10 film- och TV-produktioner.

Hon var 1958–1965 gift med konstnären Arne Isacsson, med vilken hon fick barnen Jörgen (född 1959) och Arna (född 1961). Dan-Bergman är gravsatt i minneslunden på Lidingö kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller i urval

Radioteater

Roller

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Mona Dan-Bergman på Malmö stadsteater
 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1927
Avlidna 1992
Kvinnor
Barbro Ericson

Barbro Helene Augusta Ericson Hederén, född Ericson 2 april 1930 i Halmstad, är en svensk operasångare (mezzosopran och alt).

Biografi
Ericson är utbildad vid Kungliga Musikhögskolan och Operahögskolan i Stockholm. Efter att ha debuterat på Kungliga Teatern 1956 anställdes hon där 1958. Hon kom att gestalta över 100 olika roller, främst i de stora mezzorollerna i verk av Wagner, Verdi och Strauss. Hon har även gjort modernare roller som exempelvis Mother Goose och Baba i Stravinskijs Rucklarens väg, Mescalina i Ligetis Den stora makabern, Marie i Bergs Wozzeck och Madame de Croissy i Poulencs Karmelitsystrarna. Ericson har även uppträtt på flera scener i utlandet såsom Bayreuth, Salzburg, Metropolitan, Bayerische Staatsoper i München, La Scala och Covent Garden.

Hennes register spänner från Glucks Orfeus till Carmen och den höga sopranrollen som Santuzza i Mascagnis På Sicilien. Två av hennes största framgångar var 1975 som Amman i Richard Strauss Die Frau ohne Schatten och dessförinnan som Klyteimnestra i samme tonsättares Elektra.

Priser och utmärkelser
1967 – Stipendium ur Set Svanholms minnesfond 
1968 – Hovsångerska
1978 – Litteris et Artibus

Diskografi (urval)
Great Swedish Singers: Barbro Ericson. Bluebell records ABCD 094. Svensk mediedatabas.
Verismo at the Royal Swedish Opera 1952-1962. Caprice CAP 22063. Svensk mediedatabas.
Anna i Berlioz Trojanerna. Caprice CAP 22054.
Ortrud i Richard Wagners Lohengrin. Med Nicolai Gedda, Aase Nordmo Løvberg, Rolf Jupither, Bengt Rundgren, Ingvar Wixell. Kungliga Operan 29 januari 1966. Hovkapellet. Dirigent Silvio Varviso. Ponto PO-1011.
Kundry i Richard Wagners Parsifal. Bayreuth 1964. Dirigent Hans Knappertsbusch (dirigentens sista framträdande). Orfeo D'Or. Även på Golden Melodram GM 1.0004-4 CD.
Amman i Richard Strauss Die Frau ohne Schatten. Med Birgit Nilsson, Walter Berry, Matti Kastu, Siv Wennberg. Kungliga Operan 13 december 1975. Hovkapellet. Dirigent Berislav Klobucar. Sterling CDA-1696/98. 3 CD. Svensk musikdatabas.
Amneris i Verdis Aida. Med Anita Välkki, Set Svanholm, Sigurd Björling, Erik Saedén. Kungliga Operan 4 april 1960. Hovkapellet. Dirigent Sixten Ehrling. Opera Depot OD10366-2.
Amneris i Verdis Aida. Med Birgit Nilsson, Kolbjörn Höiseth, Rolf Jupither, Arne Tyrén, Bengt Rundgren. Kungliga Operan 7 maj 1966. Hovkapellet. Dirigent Ino Savini. Opera Depot OD10315-2. 
Klytämnestra i Richard Strauss Elektra. Med Birgit Nilsson, Berit Lindholm. Kungliga Operan 1965. Hovkapellet. Dirigent Berislav Klobucar. House of Opera CD861.

Filmografi

Källor 
 Sørensen, Inger, Operalexikonet, sidan 166, Forum, 1993, .

Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska mezzosopraner
Svenska hovsångare
Altar
Kvinnor
Födda 1930
Levande personer
Mottagare av Litteris et Artibus
Musiker från Halmstad