kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gulbenkianmuseet

Gulbenkianmuseet (Museu Calouste Gulbenkian) är ett konstmuseum beläget i Lissabon, Portugals huvudstad. Museet öppnades i oktober 1969 enligt ett testamente av Calouste Gulbenkian, en oljemagnat med armeniskt ursprung. Han hade verkat i Portugal i mitten av 1900-talet och hade hela sitt liv samlat på konst. Museet drivs av Gulbenkianstiftelsen (Fundación Calouste Gulbenkian), som även driver andra verksamheter såsom ett bibliotek, ett center för modern konst och ett forskningsinstitut.

Museibyggnadens historia 
Vasco Maria Eugénio de Almeida förvärvade en del av Parque de Santa Gertrudes i april 1957 för uppförandet av Gulbenkianstiftelsens byggnader och en offentlig/privat park. Två år senare startade en tävling för ett projekt som handlade om att bygga organisationens huvudbyggnad. Den vanns så småningom av ett team som bestod av arkitekterna Alberto J. Pessoa, Pedro Cid och Ruy Jervis d'Athouguia (1917–2006), förutom landskapsarkitekterna António Viana Barreto och Gonçalo Ribeiro Telles, som var ansvariga för utformningen av parken som omger byggnaden. Senare tillkom Francisco Caetano Keil do Amaral i teamet som konsult, och Frederico Henrique George gick med i det team som arbetade med byggnaden. 

I december 1961 påbörjades projektet för den främre delen av parken, medan arbetet med marken och stödmurarna började följande år. En skulpturpanel installerades i högkvarterets byggnad av arkitekten Artur Rosa 1962. År 1968 avslutades projektet. Den 2 oktober 1969 invigdes byggnaderna och trädgårdarna.

Den 12:e International Federation of Landscaping Architects Congress hölls i september 1970 i Gulbenkianstiftelsens hus. 1975 belönades fastigheten med Valmorpriset.

Konstsamling 
Samlingen består av cirka sex tusen föremål, både antik och modern konst, ur Calouste Gulbenkians privata konstsamling. Ett tusental av föremålen visas för allmänheten.

Utställningar 
Den permanenta utställningen bildar två skilda avdelningar:
Det första ägnas åt orientalisk och klassisk konst, med föremål som egyptisk, grekisk-romersk, islamisk, kinesisk och japansk konst.
Den andra avdelningen tillägnas den europeiska konsten, med föremål från 1000-talet till 1900-talet. Utställningen visar antika böcker, skulpturer och målningar, med gamla mästare som Rogier van der Weyden, Rubens, Rembrandt, Domenico Ghirlandaio, Frans Hals och exempel på rokoko (François Boucher och Jean-Honoré Fragonard). Bland målarna från artonhundratalet finns bland annat Édouard Manet, Renoir, Degas och Henri Fantin-Latour.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar
Gulbenkian-stiftelsen (på engelska)

Konstmuseer och konsthallar i Portugal
Museer i Lissabon
Sefer habbahir

Sefer bahir ("Ljusets bok", titeln åsyftar en vers ur Jobs bok), Sefer habbahir, är en tidig esoterisk bok som blev central inom kabbalan. Den tillkom i Provence, men tidpunkten för dess tillkomst har varit föremål för debatt. Bland haredijudar anses den, på grund av sin ramberättelse, härröra från 100-talet och vara författad av Nehunjah ben ha-Kana, men religionshistoriker daterar den till långt senare. I början av 1900-talet daterade Gershom Scholem boken till år 1176, men på 1990-talet daterade Joseph Dan den till 1230-talet.

Judendom
Judisk mystik
EDonkey2000

eDonkey2000 är ett fildelningsprogram som använder sig av P2P-tekniken med möjlighet för flera källor för en och samma nedladdning. Runt 2005 gick fildelningsprogrammet Overnet ihop med eDonkey2000. Programmet använder fildelningsnätverket med samma namn (även förkortat som ed2k) och är kompatibelt med andra fildelningsprogram som eMule och mlMac.

Fildelningsprogram
Kubikrot

I matematiken är kubikroten ur ett reellt tal x det reella tal, vilket upphöjt till 3 blir x. Kubikroten ur x betecknas .

Definition

x upphöjt till en tredjedel är lika med kubikroten ur x.

Egenskaper
Följande samband för kubikrötter gäller för alla positiva reella tal x och y (jämför potenslagarna):

 för varje reellt tal x

Kubikroten ur ett tal som inte är en jämn kub är ett irrationellt tal.

Se även

Kvadratrot
Rottecken

Grundläggande algebra
Hebreiska alfabetet

Hebreiska alfabetet har 22 bokstäver och används för att skriva hebreiska, jiddisch, judisk arabiska och övriga språk som används av den judiska gemenskapen. Ett kännetecken för det hebreiska alfabetet är att det skrivs från höger till vänster. Det lånades in från det feniciska alfabetet och var ett eget utvecklat skrivsystem omkring 800-talet f.Kr.

Det hebreiska skrivsystemet är en konsonantskrift eller abjad, det vill säga en skrift som bara använder konsonanter. Vokaler anges som punkter under eller i bokstäverna, så kallad niqqud, och används då uttalet är tvetydigt, eller under inlärning av läskunskaper för barn och vuxna. Dessa punkter anger det vokalljud som följer efter konsonanten under vilken punkterna är utskrivna. Undantaget är viss niqqud i anslutning till bokstaven vav (ו) då en punkt till vänster om den (וּ) anger ett uttal snarlikt "u" utan något konsonantljud, medan en punkt ovan (וֹ) anger ett uttal snarlikt "o" utan något konsonantljud. Då vissa ord börjar med vokaler eller har dubbla vokalljud finns två bokstäver som inte har några egna ljud; alef (א) och ayin (ע). Dessa kan omformas till vilket vokalljud som helst med hjälp av niqqud, vilket gör det möjligt att skriva ut ett ord som antingen börjar med ett vokalljud eller som har ett dubbelt vokalljud. Ett exempel är ordet עיר (med niqqud עִיר), vilket betyder "stad" och uttalas ungefär "ir". Ordets första bokstav, ayin, har inget eget ljud men blir till ett i-ljud genom punkten hiriq. 

Tabellen nedan visar det hebreiska alfabetet i tryckstil. Slutbokstäverna är varianter som används när bokstaven är den sista i ett ord. De härstammar från den tid då skriften skrevs på pergament som var dyrt och orden skrevs utan mellanrum. För vissa bokstäver var det då tvetydigt om var ordet tog slut. Slutvarianterna användes då för att markera detta och de används än i dag i modern hebreiska.

Tabell

Källor

Externa länkar
Peter Nuottaniemi

Malte Bernt Peter Nuottaniemi, född 18 augusti 1970 i Luleå, är en svensk basist och låtskrivare. Han är basist i The Bear Quartet. Som en av bandets tre huvudsakliga låtskrivare har Nuottaniemi gått från att både skriva text och musik på bandets tidiga skivor till att främst ägna sig åt textförfattande. Numera spelar Nuottaniemi även i ett band som heter Container of Love.

Nuottaniemis texter beskriver ofta utanförskap, problematiserad kärlek och relation till hembygden, till exempel i Revisited och It Only Takes a Flashlight to Create a Monster. 

 

Svenska pop- och rockmusiker
Svenska basister
Samiska musiker
Sverigefinländare
Svenska sångtextförfattare
Sverigefinska artister
Musiker från Luleå
Födda 1970
Levande personer
Män
Fairbanks

Fairbanks är en stad i den amerikanska delstaten Alaska med en yta av 84,6 km² och en befolkning, som uppgår till 31 535 invånare (2010). Detta gör staden till den näst mest befolkade i Alaska efter Anchorage. 

Staden är belägen på 64,5° nordlig bredd (ungefär samma breddgrad som för Skellefteå i Sverige) och är den största staden i den inre delen av delstaten. Staden ligger på båda sidor om floden Chena River, som är ett utomordentligt fiskevatten. Det är Nordamerikas nordligaste stad, undantaget Ilulissat på Grönland, och Nordamerikas nordligaste tätort med över 10.000 invånare.

Subarktiskt inlandsklimat råder i Fairbanks, med stora temperaturvariationer. Högsommaren är i allmänhet kort och temperaturmässigt endast något svalare än i exempelvis Stockholm. Vintrarna är dock mycket kalla med temperaturer som ofta tar sig under -25 grader Celsius, vilket gör Fairbanks till USA:s kallaste stad.

I Fairbanks finns armébasen Fort Wainwright och flygbasen Eielson Air Force Base, båda tillkomna under andra världskriget.

Kommunikationer 
 Fairbanks International Airport
 Alaska Railroad
 George Parks Highway

Sport
Alaska Nanooks
 Fairbanks Ice Dogs

Utbildning
University of Alaska Fairbanks

Se även 
 Fairbanks Bay
 Fairbanks Creek

Källor

Orter i Alaska
Benny Ekman

Benny Ekman, född 25 november 1955 i Stockholm, är en svensk konstnär.

Ekman bodde under sin uppväxt elva år i Australien dit hans familj flyttade 1958. Familjen återvände till Sverige och Huddinge 1969 och 1991 flyttade han till Västervik.

Benny Ekman målar huvudsakligen i akryl, men använder även andra tekniker. Hans första utställning var sommarsalongen Västervik 1996, han har sedan dess deltagit i en rad separat- och samlingsutställningar. Ekman har deltagit på Liljevalchs vårsalong, Cowparade i Stockholm med två kor och även utsmyckat fem sviter på ishotellet i Jukkasjärvi. Han är representerad i Sverige, Finland, Lettland och har fått Kulturstipendium regionförbundet Kalmar 2005 och Västerviks kommun kulturstipendium 2008.

Konstverk

Referenser

Externa länkar 
 Benny Ekmans webbplats

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1955
Levande personer
Män
Ibaraki prefektur

Ibaraki prefektur, , prefektur i Japan belägen på ön Honshu, i Kanto-regionen. Residensstaden är Mito.

Administrativ indelning 

Prefekturen var år 2016 indelad i 32 städer (-shi) och tolv landskommuner (-machi eller -mura).
Kommunerna grupperas i sju distrikt (-gun). Distrikten har ingen administrativ funktion utan fungerar i huvudsak som postadressområden.
 
Städer:
 Bandō, Chikusei, Hitachi, Hitachinaka, Hitachiōmiya, Hitachiōta, Hokota, Inashiki, Ishioka, Itako, Jōsō, Kamisu, Kasama, Kashima, Kasumigaura, Kitaibaraki, Koga, Mito, Moriya, Naka, Namegata, Omitama, Ryūgasaki, Sakuragawa, Shimotsuma, Takahagi, Toride, Tsuchiura, Tsukuba, Tsukubamirai, Ushiku, Yūki 

Distrikt och landskommuner:

Galleri

Källor 

 
WP:Projekt Japan
Realränta

Realränta, real avkastning, är den ränta som erhålls om inflationen räknas bort från den nominella räntan. Nominell ränta är det okorrigerade räntebeloppet. Den nominella räntan används ofta i avtal och som utgångspunkt för beräkningar, men ger i sig själv sällan en bra bild av kostnader eller avkastning.

Översikt 
Faktisk realränta, realränta ex post, är den extra köpkraft en långivare erhåller utöver det utlånade beloppets köpkraft. Den faktiska realränta beräknas som nominell ränta minus faktisk inflation.

Förväntad realränta, realränta ex ante, är den extra köpkraft en långivare förväntar sig erhålla utöver det utlånade beloppets köpkraft när lånet ingås. Den förväntade realräntan beräknas som nominell ränta minus förväntad inflation.

Beräkningar 
 = Nominell ränta
 = Realränta
 = Inflation

Approximationen är bra vid låga värden för inflation, åtminstone upp till 8-10%.

Avdragsrätt för ränta 
Eftersom man i Sverige får dra av delar av sin räntekostnad kan man, för en investering tex ett husköp, räkna fram en ränta som tar hänsyn till detta. Under vissa perioder med hög inflation har då den faktiska realräntan kunnat bli negativ. Enkelt uttryckt kan den nominella räntan minskas med 30% eftersom kapitalvinstskatten för närvarande (2009) är 30%.

Se även 
Amortering
Styrränta
Ränta
Realvärde
Nominell
Reala kapitalinkomster/utgifter

Ränta
Finansiell ekonomi
The Concretes

The Concretes är ett svenskt indiepopband. Bandet grundades 1995 av Victoria Bergsman, Maria Eriksson och Lisa Milberg men har med tiden växt till ett åttamannaband. Utöver de åtta fasta medlemmarna har de på sina skivor flera gästartister som de kallar "Honorary Concretes". Victoria Bergsman lämnade bandet sommaren 2006 för att starta en solokarriär, och en tid efteråt föddes hennes eget projekt Taken by Trees.

I Sverige släpper The Concretes sina skivor på sitt eget skivbolag Licking Fingers. Sedan 1999 har de givit ut fyra album, ett antal singlar och EP, både på vinyl och CD. Den självbetitlade debutskivan producerades av Jari Haapalainen; uppföljaren In Colour producerades av amerikanen Mike Mogis som bland annat arbetat med Bright Eyes och Rilo Kiley. På den tredje skivan - Hey Trouble - som släpptes den 4 april 2007 är det åter igen Haapalainen som producerar albumet.

Internationellt har The Concretes gjort sig kända, bland annat som förband till The Thrills på USA-turné 2004 och till The Magic Numbers i Storbritannien 2006. Dessutom användes "Say Something New" i företaget Targets TV-reklam i USA. I USA släpps skivorna av Astralwerks och i resten av världen av EMI.

Bandmedlemmar 
 Maria Eriksson - gitarr, sång
 Martin Hansson - bas
 Ulrik Karlsson - trumpet, flygelhorn, piano
 Lisa Milberg - sång
 Per Nyström - orgel
 Ludvig Rylander - sax, klarinett, flöjt, gitarr, piano
 Daniel Värjö - gitarr, mandolin
 Dante Kinnunen - trummor

Tidigare medlem
 Victoria Bergsman - sång

Honorary Concretes (från debutskivan)
Erik Bünger - kör
Nicolai Dunger - kör
Jari Haapalainen - slagverk, mandolin
Tomas Hallonsten - piano
Malte Homberg - kör
Christian Hörgren - cello
Irene Kastner - harpa
Peter Nyhlin - kör
Anne Pajunen - altfiol
Thomas Ringquist - altfiol
Anna Rodell - fiol
Jonna Sandell - fiol

Diskografi

Album 
 2003 The Concretes
 2006 In Colour
 2007 Hey Trouble
 2010 WYWH

Samlingar 
 2000 Boyoubetterunow
 2005 Layourbattleaxedown

EP 
 1999 "Limited Edition"
 1999 "Lipstick Edition"
 2001 "Nationalgeographic"
 2004 "Say Something New"
 2004 "Warm Night"

Singlar 
 2002 "Forces"
 2003 "You Can't Hurry Love"
 2003 "Warm Night"
 2004 "Seems Fine"
 2004 "Lady December"
 2006 "Chosen One"
 2006 "On the Radio"
 2007 "Kids"
 2010 "Good Evening"
 2010 "All Day"

Externa länkar 
 

Musikgrupper bildade 1995
Concretes, The
Svenska indiepopgrupper
Gifu prefektur

Gifu prefektur (岐阜県 Gifu-ken) ligger i Chuburegionen mitt på den japanska ön Honshu. Residensstaden heter Gifu. Tillsammans med Aichi prefektur, Shizuoka prefektur och Mie prefektur så tillhör Gifu området Tōkai.

Administrativ indelning 

Prefekturen var år 2016 indelad i 21 städer (-shi) och 21 kommuner (-chō och -mura).
Kommunerna grupperas i nio distrikt (-gun). Distrikten har ingen administrativ funktion utan fungerar i huvudsak som postadressområden.

Städer:
 Ena, Gero, Gifu, Gujō, Hashima, Hida, Kakamigahara, Kani, Kaizu, Mino, Minokamo, Mizuho, Mizunami, Motosu, Nakatsugawa, Ōgaki, Seki, Tajimi, Takayama, Toki, Yamagata 

Distrikt och kommuner:

Anpachi distrikt
Anpachi
Gōdo
Wanouchi
Fuwa distrikt 
Sekigahara
Tarui

Hashima distrikt
Ginan
Kasamatsu
Ibi distrikt
Ibigawa
Ikeda
Ōno

Kamo distrikt 
Hichisō
Higashishirakawa
Kawabe
Sakahogi
Shirakawa
Tomika
Yaotsu

Kani distrikt 
Mitake
Motosu distrikt 
Kitagata
Ōno distrikt 
Shirakawa
Yōrō distrikt 
Yōrō

Galleri

Källor 

 
WP:Projekt Japan
Ibaraki

Ibaraki kan avse:
 Ibaraki prefektur - en prefektur i Japan
 Ibaraki, Ibaraki - en kommun i Ibaraki prefektur, Japan
 Ibaraki, Osaka - en stad i Osaka prefektur, Japan
Kiltoch

Kiltoch är en fiktiv by i Tintins äventyr, skapad av belgaren Hergé. Den ligger uppe i de skotska högländerna. Här återfinner vi bland annat puben The Kiltoch Arms, där Tintin övernattar. Byn ligger troligtvis vid havet, då det förekommer tidvatten. I bukten utanför byn på en ö, ligger de svarta ruinerna av slottet Ben Moore. Här höll falskmyntare till, beskyddade av gorillan Ranko, som injagade skräck i befolkningen i byn, tills Tintin kom dit.

Källor

Fiktiva platser i Tintins äventyr
Alessandro Albani

Alessandro Albani, född 15 oktober 1692 i Urbino i Italien och död 11 december 1779 i Rom, var en italiensk kardinal, författare och mecenat. Han var kardinalprotodiakon från 1747 till 1779.

Albani var son till Orazio Albani och Maria Bernarda Hondedei, och brorson till påve Clemens XI. Han härstammade från den framstående italoalbanska familjen Albani. Albani utnämndes till kardinaldiakon av Sant'Adriano al Foro 1721. Han lät uppföra den berömda Villa Albani (1743-1763) i Rom och spelade en avgörande roll för det kyrkliga livet i Venedig.

Källor

Externa länkar

Italienska kardinaler
Kardinalprotodiakoner
Kardinaldiakoner av Sant'Adriano al Foro
Kardinaldiakoner av Santa Maria in Via Lata
Alumner från Universitetet La Sapienza
Personer i Italien under 1600-talet
Italienska präster under 1700-talet
Personer från Urbino
Födda 1692
Avlidna 1779
Män
Tyfus

Tyfus är idag ett samlingsbegrepp för ett flertal olika sjukdomar orsakade av rickettsiabakterier, varav fläcktyfus är den vanligaste. Förr inkluderades även de tyfusliknande sjukdomarna tyfoidfeber och den mildare paratyfoid (förr kallad paratyfus) i begreppet tyfus, men de två sistnämnda sjukdomarna orsakas av två salmonellabakterier, Salmonella typhi respektive Salmonella paratyphi. Likheten med tyfus är orsaken till att dessa två fått ändelsen "oid" som betyder "liknande".

Totalt finns det 17 identifierade varianter av rickettsiabakterier som orsakar sjukdomar hos människor, vissa med hög dödlighet men de flesta orsakar bara irriterande klåda.

Tyfus uppdelas normalt i tre huvudgrupper:
Fläcktyfus är den mest kända och farligaste varianten av tyfus. Den orsakas av bakterien Rickettsia prowazekii, som överförs mellan människor via klädlusen. Fläcktyfus kunde förr orsaka stora epidemier, speciellt bland soldater och andra, som i krig tvingas leva nära varandra med begränsade möjligheter till renlighet och hygien. Än idag är dödligheten 10-60 procent, såvida inte patienten behandlas med tetracykliner inom åtta dagar.

Murin tyfus (även kallad endemisk tyfus) orsakas av bakterien Rickettsia typhi och sprids till människor via loppor från råttor. Den förekommer bland annat i södra Kalifornien, Texas och Hawaii. Den är behandlingsbar med antibiotika och har relativt låg dödlighet.

Fläckfeber är den moderna svenska medicinska benämningen på den grupp tyfussjukdomar som orsakas av fästing- och kvalsterburna rickettsiabakterier.

Referenser
Smittskyddsinstitutet

Se även  
 Medicinsk entomologi
 Fläcktyfus
 Tyfoidfeber

Bakteriella infektioner
Zoonoser
Sani-Cola

Sani-Cola är en dryck som förekommer i äventyren om Tintin av tecknaren Hergé. Namnet är en ordvits som syftar på det franska namnet på Tomten, St. Nicolaus.

Drycken innehåller klorofyll. Sani-Cola ska dock inte hällas ut på växter då denna får en växt att vissna mycket fort. Enligt tillverkaren ska denna dryck med klorofyll vara nyttig men detta är tveksamt.

Fiktiva detaljer i Tintins äventyr
Fiktiv mat och dryck
Piana degli Albanesi

Piana degli Albanesi är en stad och kommun i storstadsregionen Palermo, innan 2015 i provinsen Palermo, på Sicilien i Italien med albansk majoritetsbefolkning.Kommunen hade  invånare (2017). Staden är belägen 720 meter över havet.

Historia

Ursprungligen kallades Piana degli Albanesi för Hora vilket betyder stad. Den albanska benämningen för staden är Hora e Arbëreshevet. Den grundades 1488 av en grupp albanska flyktingar, mestadels soldater och deras familjer från nutida Albanien eller dåtida Arberias armé. Detta efter att deras dåtida konung Gjergj Kastrioti "Skenderbeg" avlidit pga sjukdom. De som kallade sig då och även idag för  arberesjer, flydde från den osmanska arméns framfart på Balkan. Kung John II av Spanien tillät dem bosätta sig i området. Sedan 1941 är den belägen på en kulle och under den finns det en konstgjord sjö.

Näringsliv 
Säd, vindruvor, oliver och grönsaker är de primära jordbruksprodukterna för byns ekonomi. Även avel av boskap och får är väl utspridd. Likaså hantverksprodukter som broderier i guldfärg, dockor i albanska dräkter, ikoner och keramik.

Sevärdheter 
De viktigaste landmärkena är bland annatChiesa di Santa Maria Odigitria (Sankt Mary Odigtrias kyrka) byggt 1644 efter ritningar av arkitekten Pietro Novelli. Chiesa di San Giorgio (Sankt George kyrka) som är stadens äldsta och Chiesa di San Vito (Sankt Vitus kyrka) som har en magnifik portal.

Kultur
I Piana degli Albanesi finns en säregen och vacker påskfest. Vid infarten till staden tar två pianesi (det vill säga "invånare i Piana"), i sin typiska klädsel, emot besökare och ger dem några färgade ägg. Senare följer gudstjänsten och under den läses evangeliet upp på sju olika språk, bland annat arabiska. I slutet går ett långt processionståg längs gatorna och vid detta tillfälle är invånarna klädda i praktfulla albanska nationaldräkter.

Referenser

Externa länkar
 Comune di Piana degli Albanesi

Kommuner i storstadsregionen Palermo
Orter på Sicilien
Romano Scarpa

Romano Scarpa, född den 27 september 1927 i Venedig, Italien, död den 23 april 2005 i Málaga, Spanien, var en italiensk serieskapare. Han är idag ansedd som en av de mest framstående av skaparna av Disneyserier någonsin - i hemlandet Italien troligen den ende som kan mäta sig med Carl Barks i popularitet. Det är faktiskt rimligt att påstå att det inflytande som Barks hade över "Kalle Anka"-seriens utveckling i USA, samma inflytande hade Scarpa på serien i Italien.

Innan han började ägna sig åt serietecknande på heltid drev han en animeringsstudio som gjorde reklam- och kortfilmer. Scarpa tecknade och skrev serier för den italienska, och senare även danska, seriefabriken under mer än 50 år (dubbelt så länge som Carl Barks), från 1953 ända fram till sin död 2005. Han skapade en stor mängd färgstarka karaktärer till både Kalle Ankas och Musse Piggs universum, varav många även slagit igenom i Sverige.

I Sverige har hans serier framför allt publicerats i Kalle Ankas Pocket, och hans för den svenska publiken mest kända skapelser torde vara Joakim von Ankas beundrarinna Gittan och Svarte Petters kumpan och flickvän Trudy.

Referenser

Externa länkar
Romano Scarpa på coa
Romano Scarpa, Un artista inusitato - Den ultimata sidan om Scarpa och hans serier

Födda 1927
Avlidna 2005
Italienska serieskapare
Disneytecknare och -författare
Män
Resgods

Resgods, järnvägsterm. Den resande får i begränsad utsträckning ta med sig gods under resan. Det kan vara resväskor, skidor, med mera. Det finns två kategorier:

Handresgods. Resenärer får i Sverige ta med så mycket man själv kan bära och som får plats i tågets hyllor. Cyklar får tas med på de flesta pendel- och regionaltåg men inte på SJ:s tåg.
Polletterat resgods

Referenser

Järnväg
Paul I av Grekland

Paul I av Grekland (Pávlos I), född 14 december 1901 i Aten, död 6 mars 1964 i Aten, var kung av Grekland från 1 april 1947 till sin död 1964.

Han var son till Konstantin I av Grekland och Sofia av Preussen.

Paul följde sin far i dennes landsflykt 1917. När Pauls bror Alexander I av Grekland plötsligt avled 1920, vägrade han efterträda honom.
Paul levde i landsflykt även åren 1924-1935 och (i Sydafrika tillsammans med sin familj) 1941-1946.

Han gifte sig 9 januari 1938 med Frederika av Hannover, född 18 april 1917, död 6 februari 1981.

Barn 
 Sophia av Grekland, född 2 november 1938 (gift med Juan Carlos av Spanien)
 Konstantin II av Grekland, född 2 juni 1940
 Irene, född 11 maj 1942

Referenser

Personer i Grekland under 1900-talet
Greklands regenter
Huset Glücksburg
Födda 1901
Avlidna 1964
Män
Storkorset av Hederslegionen
Storkorset av särskilda klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Personer från Aten