kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wellandkanalen

Wellandkanalen (Welland Canal) är en vattenkanal i Nordamerika med en längd av 43,4 km från Port Colborne, Ontario över Eriesjön till Port Weller, Ontario och har slutligen sitt utlopp i Ontariosjön. Genom denna kanal kan fartyg på Stora sjösystemet undvika Niagarafallen, vilka lindrigt sagt kan vara svårforcerade. Varje år fraktas 40 miljoner ton gods genom kanalen. Den förser även vissa industrier längs den med vatten och elektricitet.

Höjdskillnaden i kanalen är 99,5 m, vilket är möjligt genom ett sluss-system; det finns åtta slussar längs sträckan. Kanalen är 9 m djup.

Dagens Wellandkanal, den fjärde i ordningen, byggdes mellan 1913 och 1932. Den första kanalen, byggd av William Ferritt, var färdig 1833. Konstruktionen var dock bristfällig och man hade stora problem, den blev aldrig lönsam. Den köptes senare av Övre Kanada, men de förluster som Wellandkanalen och Cornwallkanalen orsakade ledde till att Övre Kanada gick i konkurs. Efter detta tillkom 1840 Act of Union, i vilken beslutades att Övre Kanada och Nedre Kanada skulle slås ihop till ett land, Kanada, med ett parlament.

Externa länkar 
 

Transport i Ontario
Kanaler i Ontario
Europeiska valutaenheten

Den europeiska valutaenheten (, ecu) var en valutaenhet vars värde baserade sig på en valutakorg av nationella valutor inom Europeiska unionens medlemsstater. Ecun infördes den 13 mars 1979 som en del av Europeiska monetära systemet och ersatte europeiska räkneenheten. Genom Europeiska växelkursmekanismen försökte medlemsstaterna minimera växelkursfluktuationerna mellan ecun och de nationella valutorna.

Valutasymbolen för ecun (₠) bestod av ett ”C” sammanflätat med ett ”E”, vilket var initialerna för Europeiska gemenskaperna på flera europeiska språk. Symbolen användes dock inte i särskilt stor utsträckning, utan istället användes valutakoden XEU av de flesta banker.

Ecun kom aldrig att användas som betalningsmedel i form av sedlar och mynt utan förblev under hela sin existens en valuta endast på pappret. Förutom dess funktion inom växelkursmekanismen användes den av unionens institutioner för redovisningsändamål fram till införandet av euron den 1 januari 1999. Ecu som namn för den planerade gemensamma europeiska valutan hade många franska förespråkare eftersom ”écu” var namnet på ett äldre franskt myntslag. Namnet hade dock svagt stöd bland övriga medlemsstater.

Euron ersatte ecun med förhållandet 1:1 den 1 januari 1999.

Se även 
 Euro
 Europeiska monetära systemet

Referenser 

Eurosamarbetets historia
ECU

ECU, ecu eller Écu kan syfta på: 

 ecu – en valutaenhet vars värde baserade sig på en korg av nationella valutor inom Europeiska unionens medlemsstater, se Europeiska valutaenheten
 Écu – en serie mynttyper som präglades av Frankrike från 1263 till 1789
 ECU  –  en elektronikbox (Electronic control unit eller Engine Control Uni), se Styrenhet (fordon)
 ECU – en internationell schackorganisation, se European Chess Union
 ECU – landskod enligt ISO 3166-1 för Ecuador
Hovslätt

Hovslätt är ett samhälle som ligger mellan Jönköping och Norrahammar och utgör en del av tätorten Jönköping.

Historia

Samhället Hovslätt växte fram 1894 när Vaggerydsbanan, järnvägen mellan Jönköping och Vaggeryd, byggdes. Stationen och sedermera samhället fick sitt namn från den kvarn som fortfarande finns kvar i hembygdsparken. Hofslätt lär finnas nämnt så tidigt som 1500-talet, då som en smedja. Hovslätt växte fram till att bli ett klassiskt järnvägssamhälle. Det byggdes villor, startades affärer och Tabergsån gav energi till en mängd industrier.

Samhället
I Hovslätt finns bland annat en skola, Hovslättsskolan, fyra förskolor, en aktiv hembygdsförening, HIK Hovslätts Idrotts klubb, två mataffärer, två frisör salonger, två pizzerior, ett bussbolag, och tre kyrkor: Equmeniakyrkan Hovslätt,  Kyrkvillan (Svenska Kyrkan) och Pingstkyrkan. I Equmeniakyrkan finns det största ungdomsarbetet i samhället. Där erbjuds scout, körverksamhet och sällskapsspelande.På fredagar klockan 20.00 anordnas Superfredá, en välbesökt tonårsaktivitet med ca 40 deltagare.

Natur runt omkring
Hovslätt ligger i Tabergsdalen. Hassafalleden, med start i Hofslätts hembygdsgård, är den mest kända vandringsleden i Hovslätt. Stigen leder till Hassafallen, en ravin med forsande vatten som har få motsvarigheter i den här delen av Småland. Tack vare en nybyggd bro kan man fortsätta upp till Varkullen som är Hovslätts högsta punkt med sina 228,5 m ö.h. Från Varkullen kan man se Tabergstoppen, Värmeverket vid Torsvik, Vättern och stora delar av Jönköping.

På motsatt sida av dalen ligger utsiktsplatsen Lisaberg.

Kollektivtrafik
Hovslätt trafikeras av Jönköpings länstrafiks linje 28.

Idrott
I idrottsföreningen Hovslätts IK utövas fotboll, innebandy och friidrott.

Externa länkar
Webbplats för Hovslätt

Stadsdelar i Jönköping
Gärsnäs

Gärsnäs är en tätort i Simrishamns kommun i Skåne län, på Österlen.

Historia
På 1880-talet fanns endast två hus och två småbruk där byn Gärsnäs nu ligger. På den plats där torget idag ligger fanns en stor vattensamling där folk brukade roa sig. 
Namnet Gärsnäs kommer troligen från det fornnordiska namnet Gyrtgir och ändelsen –näs kommer troligen från ett näs i Tommarpsån.  

Gärsnäs fick sin första tågförbindelse när Simrishamn-Tomelilla Järnväg öppnades 1882. År 1894 tillkom Ystad–Gärsnäs Järnväg mellan Köpingebro och Gärsnäs, främst för att betjäna sockerindustrin, och Gärsnäs–S:t Olofs Järnväg öppnades 1902. Den första stationen i Gärsnäs invigdes 1882 när järnvägen mellan Simrishamn och Tomelilla öppnade och var byggd i trä. Den ersattes med en ny tegelbyggnad när den nya linjen från Ystad och Köpingebro öppnades 1894. Trästationen flyttades till Gärsnäs Gård, och blev sedermera ett bostadshus för gårdens anställda.

Gärsnäs saftstation kom till området år 1920, dit sockerbetor transporterades och av dem framställdes råsaft. Dock lades även detta senare ner. År 1946 startade Bertil Blom Gärsnäs Fjäderfäslakteri - Österlen. Det var ett framgångsrikt kycklingslakteri och hade många anställda. Den sista ägaren av slakteriet var AB Kronfågel som flyttade verksamheten och 1999 blev dock nedläggningen bekräftad.

Gärsnäs har haft flera affärer, såsom klädesaffärer, fiskaffär och urmakare.

Befolkningsutveckling

Samhället
I Gärsnäs by finns det en mellanstadieskola som färdigställdes år 1960. Arkitektens namn var Bror Thornberg och byggmästaren hette Adolf Jönsson.

Kommunikationer 

Gärsnäs är belägen vid riksväg 11. På orten finns hållplats för en av SkåneExpressens linjer.

Från Gärsnäs går sedan augusti 2003 pågatåg från och till Simrishamn och Malmö då samhället har en hållplats på Österlenbanan, som blev elektrifierad detta år. Dessförinnan stannade rälsbussarna mellan Ystad och Simrishamn i Gärsnäs.

Näringsliv
I Gärsnäs finns möbelindustrin Gärsnäs AB

Kiosk

Bensinmack (Preem)

Ica-affär

Bilhandlare och bilverkstäder

Det har funnits ett åkeri men det gick år 2001 samman med Kristianstad–Fjälkinge Frakt AB och flyttade all verksamhet som fanns i Gärsnäs till Tomelilla.

Idrott 
Gärsnäs har en fotbollsklubb vid namn Gärsnäs AIS. Klubben bildades 1946 och dess matcher spelas på Gärsvalla.

Sevärdheter 
Här finns Gärsnäs slott, känt sedan mitten av 1300-talet.

Strax utanför Gärsnäs vid Ulriksbergs gård ligger Stenhed, en 52 meter lång skeppssättning.

En annan av byns sevärdheter är kvarnen. Den byggdes i slutet av 1800-talet och användes för att tillverka mjöl.

Se även
Stiby socken

Noter 

Orter i Simrishamns kommun
Österlen
Tätorter i Sverige
Janne Karlsson (brottare)

Nation:  

Janne Karlsson, egentligen Jan Karlsson, född 15 november 1945 i Trollhättan, är en före detta brottare i weltervikt från Trollhättans Atletklubb i Trollhättan. Karlsson vann sitt första av 28 SM-guld 1964. Han vann även 7 nordiska mästerskap och flera OS-, VM- och EM-medaljer.

Källor
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté.
Biografi hos Sports Referendum, läst 2011-09-29.

Noter

Svenska brottare
Födda 1945
Män
Levande personer
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1972
Olympiska bronsmedaljörer 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1976
Idrottare från Trollhättan
Alträskån

Alträskån är ett vattendrag i norra Västerbotten, i Norsjö kommun. Längd cirka 15 kilometer, inklusive källflöden cirka 20 kilometer. Biflöde till Petikån i Skellefteälvens flodområde. Alträskån kommer från den lilla sjön Alträsket ca 3 mil norr om Norsjö, men har sina källor i sydöstra hörnet av Arvidsjaurs kommun i Lappland, på berget Svartliden (517 m ö.h.). Terrängen i området där ån rinner består i stort sett endast av myrmarker.

Från Alträsket strömmar Alträskån åt ostsydost genom vidsträckta skogs- och myrmarker, innan ån slutligen mynnar i Petikån ett par kilometer nordost om Petikträsk. Största biflöde till Alträskån är Bredträskbäcken som ansluter från norr i Norsjö.

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Norsjö kommun
Skellefteälvens avrinningsområde
Assman

Denna artikel handlar om Assman i Västergötland. Ett annat vattendrag med samma namn är biflöde till Fylleån i Halland.

Assman, även kallad Lillån är ett vattendrag i södra Västergötland, i Tranemo och Svenljunga kommuner. Vattendraget är ett vänsterbiflöde till Ätran. Assman är omkring 20 kilometer lång, med källflöden omkring 60 kilometer. Assman bildas i Tranemosjön av källflödena Jälmån, Månstadsån (längre uppströms benämnd Sämån) och Toddebäcken. Strax nedanför sjön ansluter även Musån. Den flyter sedan i huvudsak västerut, förbi Uddebo och Strömsfors, utom de sista kilometerna, efter Assmabro, då ån går mer åt sydväst. Assman mynnar i Ätran vid Bullsäng, några kilometer söder om Svenljunga.

Kring Assmans flöde före och efter Uddebo finns bra exempel på så kallade korvsjöar.

Vattendrag i Västergötland
Vattendrag i Tranemo kommun
Vattendrag i Svenljunga kommun
Ätrans avrinningsområde
Averstadån

Averstadån, å på Värmlandsnäs i Säffle kommun, Värmland. Längd ca 16 kilometer. Averstadån rinner upp i närheten av Södra Ny, ca 3 kilometer nordväst om Örö hamn, och rinner i huvudsak söderut, förbi Kvaldersrud, Torserud, Finserud och Averstad. Averstadån mynnar i Dalbosjön i Vänern, på Värmlandsnäs’ västra sida. Största biflödet är Öjserudsbäcken från vänster, som ansluter sig ca 1 kilometer före mynningen.

Vattendrag i Säffle kommun
Vattendrag i Värmland
Vänerns avrinningsområde
Simris

Simris är en tidigare tätort i Simrishamns kommun i Skåne län och kyrkby i Simris socken, belägen på Österlen sydväst om Simrishamn. Vid 2015 års tätortsavgränsning hade bebyggelsen vuxit samman med Simrishamns tätort.

Simris är en bostadsort med få egna näringar. I orten ligger Simris kyrka.

Befolkningsutveckling

Noter 

Orter i Simrishamns kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Michigansjön

Michigansjön () är en av de nordamerikanska Stora sjöarna. Michigansjön har en yta på 58 030 kvadratkilometer, med en volym på 4 900 kubikkilometer, och är den enda i Stora sjösystemet som inte gränsar till Kanada. Sjön har utlopp till Huronsjön via Mackinacsundet, som är en del av Great Lakes Waterway.

Flera nationalparker ligger längs Michigansjöns stränder, däribland Sleeping Bear Dunes National Lakeshore och Indiana Dunes National Lakeshore. Delar av Michigan Islands National Wildlife Refuge ligger på Michigansjöns strand.

Michigansjöns stränder, framför allt de i västra Michigan och norra Indiana, är kända för dessas vita och mjuka sand. Vattnet är kallt och kristallklart. Vid klart väder kan man från Michigansidan av sjön se över till Wisconsin.

Bilister som vill korsa Michigansjön kan ta en färja som går mellan Ludington, Michigan och Manitowoc County.

De amerikanska delstater den gränsar till är, räknat medsols från söder: Indiana, Illinois, Wisconsin och Michigan. Namnet Michigan syftade från början på sjön och tros komma från ordet michi-gami, vilket betyder stort vatten på ursprungsbefolkningens språk Ojibwa. Omkring 12 miljoner människor bor längs sjöns stränder, och hårdast industrialiserad är den södra delen. Städer, med mer än 30 000 invånare, längs Michigansjöns stränder är följande: 

 Hammond, Indiana
 East Chicago, Indiana
 Gary, Indiana 
 Portage, Indiana 
 Michigan City, Indiana 
 Muskegon, Michigan 
 Green Bay, Wisconsin 
 Manitowoc County 
 Sheboygan, Wisconsin
 Milwaukee 
 Racine, Wisconsin 
 Waukegan, Illinois 
 North Chicago 
 Highland Park, Illinois 
 Evanston, Illinois
 Chicago

Se även 
 Naval Station Great Lakes

Referenser 
"Lake Michigan Overview" Global Great Lakes.

Noter

Externa länkar 

Stora sjöarna
Insjöar i Michigan
Indianas geografi
Illinois geografi
Insjöar i Wisconsin
Vik, Simrishamns kommun

Vik är ett fiskeläge i Simrishamns kommun i Skåne län, beläget på Österlen omkring sju kilometer norr om Simrishamn vid Riksväg 9.

Vik ligger på en smal strandremsa nedanför höga sandbackar, omgivet av fruktodlingar.

Historik 
Området var bebott redsn på mesolitisk tid, det vill säga under äldre stenåldern.  

I slutet av 1800-talet fanns det nio mindre gårdar och ett 30-tal gatehus. Befolkingsantslet var omkring 300, varav ett 30-tal fiskare. Dessa fiskare var indelade i fyra båtlag, som tillsammans ägde tre ålsätter (125 hommor). Vid sekelskiftet fanns sex fartyg, som hörde hemma i fiskeläget och seglade världen runt. 

I Viks hamn samlades ofta de gamla fiskarna vid "ljugarbänken" och diskuterade vardagliga händelser. 

Under första världskriget orsakade drivminorna i Vik förödelse.

Befolkningsutveckling

Samhället
Gatorna i Vik är små, bestående av prång och strädden. Genom fiskeläget gick en bygata i nord-sydlig riktning (Rörum - Baskemölla).  Om vädret är klart, kan man se hela kustremsan ända upp till Åhus.

Personer med koppling till orten
De författare som ofta kom hit vid denna tid var Gabriel Jönsson. Idag bor här författaren och forskaren professor Ingvar Holm, född på Vik. Konstnärerna har varit många Holger Almqvist, Björn Hallström, Lennart Jönsson, Rolf Swedberg, Louise Peyron, Eva Eneroth, C O Hultén, Hugo Zuhr, Fritz Kärfve, Hans Osvald Larsson, Ben Nicholson, Wille Weberg och Torsten Erasmie.

Gabriel Jönsson beskrev 1924 Viks fiskeläge: "Hade jag inte haft mitt hjärta förankrat på en annan oansenlig ort, skulle jag förtöja det i Vik - - -. Så sandigt, så stenigt, så armt och fattigt och fränt i vardagslag, har bara det råd att vara längst nere på kistbotten har en skönhet som ingen sommarliggare eller 'artister' kunna komma åt. Ska vi kunna förstå Vik, då ska ni ha stått i en storbåt i sill till stövelknagen, medan händerna bränna som eld av de röda maneternas gift och ett vått storsegel slår er på käften. Då får man förstånd på skönheten hos Vik".

Källor 
Gerhard Buhrman, 1675, Karta över Skåne.
Rune Bunte, 1977, Fiskesamhällen i Sydsverige 1876-1960.
Göran Burenhult, 1982: Arkeologi i Sverige; Fångstfolk och herdar.
Göran Burenhult, 1983: Arkeologi i Sverige; Bönder och bronsgjutare.
Göran Burenhult, 1983: Arkeologi i Sverige; Samhällsbyggare och handelsmän.
Jan Garpenhus, 1984 - 1986, Kulturtidskriften Här Ostpå.
Ingvar Holm, 1982, Willie Weberg
Erik Hornborg, Oscar Bjurling, Hjalma Börjeson, 1950, Skånska Sjöfartens historia.
Gabriel Jönsson, 1941, Kustland.
Jordeboken, Köpenhamn, 1525.
Frans Löfström, 1942, Här Ostpå, Lund.
Frans Löfström, 1940, Kring bårar och gravar i gamla tiders Baskemölla, Lund.
Ingrid Rydberg-Zuhr, 1988, Hugo Zuhr, ett liv i skapande oro. Sveriges allmänna konstförening.
Viks hamnförordning 1849.
G. W:son Cronqust, 1953, I Österlen.

Noter

Externa länkar 
Historisk beskrivning av Vi

Orter i Simrishamns kommun
Österlen
Fiskelägen
Tätorter i Sverige
Hängmatta

Hängmatta är ett upphängt segelduksstycke eller nät avsett att ligga och vila eller sova på. Den hängs vanligen upp med linor i smaländarna. Hängmattan används under däck på fartyg, i ett boningsrum eller ute i det fria (till exempel mellan ett par träd). Det finns ställningar som kan bära en eller flera hängmattor. Ställningarna är ofta i rostfritt stål.

Hängmattan i trädgården har blivit något av en symbol för sommar, ledighet och avkoppling.

Historia 

En hängmatta avbildas i Luttrell Psalter som är daterad cirka 1330. Miniatyren i det medeltida manuskriptet från England bevisar förekomsten av hängmattor i Europa före upptäckten av Amerika av Christofer Columbus.

Hängmattor fanns också Central- och Sydamerika. De första hängmattorna gjordes av bark från hamackträdet. Christofer Columbus upptäckte hängmattan på Bahamas år 1492. Han tog sedan med sig hängmattan tillbaka till Europa, där den började användas av sjöfarare - en uppskattad uppgradering från den hårda och smutsiga durken. Eftersom hängmattan inte tar mycket plats blev den därför direkt populär på stora skepp.

Se även  
 Koj

Referenser 

 

Liggmöbler
Utemöbler
Östra Tommarp

Östra Tommarp är en tätort i Simrishamns kommun i Skåne län och kyrkby i Östra Tommarps socken, belägen på Österlen åtta kilometer väster om Simrishamn vid Riksväg 11.

Historia
Under medeltiden var Östra Tommarp (eller Tumathorp som orten hette då) huvudort i regionen, med egen myntutgivning, ett större kloster, hospital och ett flertal kvarnar. På 1100-talet grundades klostret i Tumathorp av premonstratensorden. Staden utvecklades till ett religiöst och ekonomiskt centrum, vilket fick stor betydelse för utvecklingen av lantbruk, kreatursavel och trädgårdsodling.

Med tidens mått mätt var Tumathorp under medeltiden en ganska betydelsefull dansk stad. Tumathorps och klostrets storhetstid sträckte sig fram till en större brand 1304. En annan orsak till att det gick sämre för Tumathorp på 1400-talet var Hansan. Simrishamn, med sitt läge vid kusten, övertog stadens roll som handelsplats. När Tumathorp förlorade stadsprivilegierna år 1537 i och med den danska reformationen, motade de lokala bönderna bort den siste munken 1570 och klostret förföll. 

Vissa menar att Tumathorps nedgång även hade att göra med att Tommarpsåns flöde minskade, så att den inte längre var farbar med större farkoster. Andra menar att Tommarpsån historiskt sett aldrig har haft tillräckligt flöde för att den skulle ha varit farbar med större transportmedel än små ekor.

Strax söder om Östra Tommarps kyrka finns lämningarna av Tommarps kloster. Där ligger också ett skolhus från 1700-talet som nu är skolmuseum. I förhållande till den medeltida stadens läge i anslutning till Tommarpsån har byn nu flyttat sin tyngdpunkt norrut mot järnvägen.

Runt förra sekelskiftet var Tommarp, fram till ca 1910 Tomarp, en station längs Malmö-Simrishamns järnväg (den järnväg som gick via Tomelilla). Senare under 1900-talet lades denna järnväg ner.

Sedermera kom Tommarp att bli en hållplats för Österlenaren som gick mellan Simrishamn och Ystad. När denna byttes ut mot pågatåg år 2003 lades Tommarps hållplats ned och tågen slutade stanna på orten.

Fram till omläggningen av väg 11, 1967−69, då vägen passerade genom byn, fanns ett flertal butiker utmed Storgatan. Beklädnadsaffärer, köttaffär, kafé, kemikalieaffär med mera. Efter omläggningen upphörde de flesta verksamheter fram till 1970. Den lokala livsmedelsaffären stängde i och med omläggningen av järnvägen 2003 då Östra Tommarp förlorade sin hållplats för tåg.

Befolkningsutveckling

Samhället
Östra Tommarps kyrka ligger här.

I Östra Tommarp finns Skånefrö, JHL (Järrestads Härads Lantmannaförening) med byggvaruhus, växtcenter och spannmålsmottagning, Kakelhuset, Bed&Breakfast "Brodala Gård" med konstgalleri, konstgalleriet "Konst&Sånt" och en antikvitetsaffär.

Kommunikationer 
Östra Tommarp ligger intill Riksväg 11 och strax norr om Riksväg 9. 
Skånetrafikens buss Skåneexpressen 5 till Lund och Simrishamn, har hållplats precis vid väg 11 utanför byn. Detsamma gäller regionbusslinje 570 mot Ystad och Simrishamn – denna hållplats ligger dock en aning längre bort i anslutning till väg 9.

Kända personer från Östra Tommarp
 Henrik Wranér

Noter 

Orter i Simrishamns kommun
Österlen
Tätorter i Sverige
Historiska städer i Sverige
Kosack (vete)

Kosack är en klassisk höstvete-sort med god vinterhärdighet och utmärkta bakegenskaper. Kosack är ett populärt brödvete för svensk bagerinäring och passar i alla svenska höstveteodlande områden. Kosack är framtaget av Svalöf Weibull och används fortfarande som mätare (jämförelse) för nya höstvetesorter.

Sädesslag
Härbann

Härbann (mlat. heribannum) betecknade hos frankerna och andra germanska folk dels befogenheten att uppbåda och hemförlova krigshären, dels de böter, som erlades för försummad krigstjänst. Hos frankerna utgjorde dessa 60 solidi. Under 1200-talet började i Tyskland också den uppbådade hären kallas härbann (ty. heerbann).

Källor
 

Militärväsen under medeltiden
Bestraffningsformer
Ugglan
Häradshövdingeränta

Häradshövdingeränta och Lagmansränta, är gamla skatter i Sverige som av allmogen efter mantal erlades till häradshövdings och lagmans underhåll. Man spårar dessa räntor redan i Kalmar recess 1483. Med tiden ändrades beräkningsgrunden från mantal till matlag eller "rök". Beloppet varierade i olika landsdelar. År 1828 fastställdes det i allmänhet till 12 skilling banco för varje matlag. Dessa skatter, vilka var mest kännbara för brukare av oprivilegierad jord, avskaffades helt 1841.

Källor

Historiska svenska skatter
Civilrätt
Trollhättans Tidning

Trollhättans Tidning var en femdagarstidning, måndag till fredag, med Trollhättans kommun som spridningsområde. 

Tidningen grundades 1906 och utkom första gången 2 maj och då endast onsdag och lördag. Lösnummer kostade 3 öre och halvårsprenumeration 1 kr. Grundare och första chefredaktör var Ernst Karlinder(född 1870).
Torbjörn Håkansson var chefredaktör och ansvarig utgivare under de sista åren. 
Tidningen hade redaktioner i Trollhättan och Lilla Edet

Ägare var Vestmanlands Läns Tidning, VLT, som även ägde Lilla Edet-Posten, som var en variant av Trollhättans Tidning, och Elfsborgs Läns Allehanda, ELA, i Vänersborg. 

Dessa tre tidningar är från och med 4 december 2004 hopslagna till en tidning TTELA och kommer ut även på lördagar.

Dagstidningar nedlagda 2004
Dagstidningar startade 1906
Nedlagda svenska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Le Monde

Le Monde (, ) är en fransk dagstidning grundad 19 november 1944 av Hubert Beuve-Méry. Den har en ambition att fungera som "referens" inom den franska dagspressen Den är den bästsäljande största franska dagstidningen med rikstäckning, oräknat gratistidningar. 2023 hade man knappt 2,7 miljoner läsare och 2021 cirka 500 000 prenumeranter (varav 414 000 digitala och 87 000 prenumeranter på papperstidningen.

Tidningen distribueras distribueras till tidningskioskerna på eftermiddagarna, märkt med morgondagens datum, vilket gör den till en kvällstidning. Tidningen har även en relation till den utrikespolitiska tidskriften Le Monde diplomatique, grundad 1954 av Beuve-Méry.

Historik 
Tidningen grundades några månader efter befrielsen av Paris, och det första numret bestod på grund av den rådande pappersbristen endast av ett blad.

1995 etablerade man den första webbupplagan av tidningen. Det var dock först 2010 som denna övergick till att delvis fungera som betaltidning med betalmur för en del av artikelsortimentet. 2016 var antalet digitala prenumeranter för första gången över 100 000 och därmed fler än de som betalade för papperstidningen, och sedan dess har antalet digitala prenumeranter ökat kraftigt.

Tidningen hade hösten 2023 Louis Dreyfus som ansvarig utgivare och Laurent Borredon som chefredaktör.

Referenser

Noter

Externa länkar 

  

Franska dagstidningar
Franskspråkiga dagstidningar
Dagstidningar startade 1944