kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sølvi Wang

Sølvi Wang, född 28 augusti 1929 i Høvik, Bærum, död 31 maj 2011 i Oslo, var en norsk skådespelare, sångare och komiker. Hon var gift med kompositören Egil Monn-Iversen och mor till filmproducenterna Bitte Monn-Iversen och Stein Monn-Iversen.

Wang är dotter till jazzmusikern Yngvar Wang. Redan som barn uppträdde hon som sångare på jazzklubben Regnbuen och i NRK Radio. Hon engagerades till Det norske teatret 1964 och var en av medlemmarna i vokalgruppen The Monn Keys.

I Sverige har hon agerat i teater och revy på scener som Chinateatern, Kungliga Operan, Liseberg och olika folkparker.

Diskografi (urval)
 1950 – "Music, Music, Music" (med Arve Opsahl)
 1950 – "Mitt dumme hjerte" / "Det er det jeg går og drømmer om"
 1950 – "Mona Lisa" (med Bent Masen och Egil Monn-Iversens orkester)
 1955 – "Tre små piker i tresko" / "La-la-lu" (med Philips Danseorkester)
 1955 – "Banjoen er kommet hit igjen" / "Syng og le" (med Arne Bendiksen)
 1957 – "Skipet skal seile i natt" (med Olle Wester)
 1962 – "Fattigmannstrøst er å trøste seg sjøl" / "Twist oppi dalom"
 1967 – "Sussebass" / "Klara og Sara og Trine" (med Kari Diesen och Wenche Myhre)
 1967 – Tom Lehrer - 12 utvalgte viser (album tillsammans med Ola B. Johannessen)

Filmografi (urval)

Externa länkar

Biografi i Store norske leksikon
Rockipedia: Sølvi Wang

Födda 1929
Avlidna 2011
Kvinnor
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska sångare under 1900-talet
Sångare inom populärmusik
Personer från Bærums kommun
Fångstgrop

Fångstgropar är den vanligaste typen av fornlämningar i Skandinaviens inland. De har använts för fångst av vildren, varg och älg samt i mindre utsträckning även för räv och björn. De användes från stenåldern fram till 1800-talet.

Konstruktion
Fångstgroparna består av grävda fallgropar med eller utan kista av sten eller trä. Fångstgroparna är ca 3–4 meter i diameter och ca 2,5 m djupa. Fångstgroparna anlades vanligen i sand eller grus eller annan lättgrävd mark. De anlades oftast i ett sammanhängande radsystem med 30–50 meters mellanrum, men kunde även placeras ensamma och kompletteras med ett fållsystem som gjorde att viltet tvingades mot gropen. Groparna doldes av icke bärande tak som var gjorda av grenar och mossa.

Datering
Fångstgroparna är svårdaterade, men torde utgöra ett av de äldsta jaktmetoderna och har använts sedan stenåldern. I landslag stadgades att man skulle hålla fångstgrop för varg (eller annat jaktredskap för varg som till exempel vargnät).

Jakt med fångstgrop förbjöds i lag 1864.

Spridning
Fångstgropar tycks ha varit vanligt förekommande i norra Sverige, men mindre vanliga i södra delen av landet. Norr om Dalälven finns cirka 30 000 fångstgropar registrerade. Fångstgropar för varg brukades emellertid mest i södra delen av Sverige. Dessa hade en diameter på 5–10 meter och väggarna var ofta kallmurade för att försvåra för vargen att komma upp.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Baudou, Evert. 1992. Norrlands forntid. Ett historiskt perspektiv. Kungliga Skytteanska samfundets handlingar. Acta Regiæ Societatis Skytteanæ. No 45. Umeå.
Kulturmiljövård i skogen/ Skogsstyrelsens förlag/ 1992/ s.136, 137, 132-134, 239
Nationalencyklopedin/Sökord:Fångstgrop

Jaktredskap
Fornminnen
Akjoujt

Akjoujt (arabiska: أكجوجت, tidigare: Fort Repoux) är en stad i regionen Inchiri i västra Mauretanien. Staden är huvudstad i regionen Inchiri. Den hade 12 825 invånare (2013). Landets president, Muhammad Ould Abdel Aziz kommer från staden.

Staden var på 1970-talet känd för kopparbrytning men som idag har ersatts av annan gruvdrift.

Referenser

Externa länkar 

Moskén i Akjoujt

Orter i Mauretanien
Mauretaniens kommuner
Tagant

Tagant () är en region i centrala Mauretanien. Huvudort är Tidjikdja. Den gränsar till regionen Adrar i norr, Hodh Ech Chargui i öst, Hodh El Gharbi och Assaba i söder och Brakna i väst. Regionen hade 80 962 invånare vid folkräkningen år 2013.

Tagant består av 3 departement (moughataa).

Referenser

Externa länkar 

 

Mauretaniens regioner
A Walk to Remember

A Walk to Remember är en amerikansk film från 2002 i regi av Adam Shankman. Filmen är baserad på bokromanen med samma namn av Nicholas Sparks. Romanen utspelar sig under 1950-talet, filmen 1998.

Handling 
Landon Carter är den tuffa och populära killen som faller för skolans tönt, Jamie Sullivan. Hon ser något i honom som varken han själv eller någon annan tidigare har sett. Efter en tragisk olycka som Landons nära vän råkade ut för så blev han tvingad att spela i huvudrollen i skolans teater mot Jamie.

Rollista

Musik i filmen 
 Cannonball, skriven av Kim Deal, framförd av The Breeders
 So What Does It All Mean?, skriven av Shane West, framförd av West Gould & Fitzgerald
 Empty Spaces, skriven av Carl William Bell, framförd av Fuel
 Lighthouse, skriven av Jeral Vince Gray och Percy E. Gray Jr., framförd av Mandy Moore
 Friday on My Mind, skriven av Harry Vanda och George Young, framförd av Noogie
 Anything You Want, skriven av Jeffrey Cardoni och Patrick Houlihan, framförd av Skycopter 9
 Tapwater, skriven av Rob Basile, Brett Kane, Levon Sultanian, Jason Radford och Christian Hernandez, framförd av Onesidezero
 If You Believe, skriven av Guy Roche och Shelly Peiken, framförd av Rachael Lampa
 No Mercy, skriven av David Foster, Brian J. Grillo, Michael Hateley och Derek O'Brien, framförd av Extra Fancy
 No One, skriven av Terry P. Baisamo, Stephen D. Hayes, Jeremy D. Marshall, Samuel Alan McCandless och Ronald Ward, Jr., framförd av Cold
 Enough, skriven och framförd av Matthew Hager
 Mother We Just Can't Get Enough, skriven av Gregg Alexander, framförd av New Radicals
 Only Hope, skriven av Jonathan Mark Forman, framförd av Mandy Moore
 Get Ur Freak On, skriven av Missy Elliott och Tim Mosley, framförd av Missy Elliott
 Flood, skriven av Daniel Paul Haseltine, Charles Daniel Lowell, Stephen Daniel Mason och Matthew Thomas Odmark, framförd av Jars of Clay
 Dancin' in the Moonlight, skriven av Sherman Kelly, framförd av Toploader
 Someday We'll Know, skriven av Gregg Alexander, Danielle Brisebois och Debra Holland, framförd av Mandy Moore och Jonathan Foreman
 Learning to Breathe, skriven av Jonathan Mark Foreman, framförd av Switchfoot
 All Mixed Up, skriven av Nicholas Lofton Hexum och Douglas Vincent Martinez, framförd av 311
 Dare You To Move, skriven av Jonathan Mark Foreman, framförd av Switchfoot
 You, skriven av Jonathan Mark Foreman, framförd av Switchfoot
 It's Gonna Be Love, skriven av Anthony Michael Bruno och Thomas V. Byrnes, framförd av Mandy Moore
 Only Hope, skriven av Jonathan Mark Foreman, framförd av Switchfoot
 Cry, skriven av J. Renald, framförd av Mandy Moore
 Numb In Both Lips, skriven av Dave Jay, Jim Sumner och Austin Reynolds, framförd av Soul Hooligan

Utmärkelser 
 2002 - MTV Movie Award - bästa kvinnliga debutant, Mandy Moore
 2002 - Teen Choice Award - bästa kvinnliga debutant, Mandy Moore
 2002 - Teen Choice Award - bästa kemi, Mandy Moore och Shane West

Externa länkar 
 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer 2002
Amerikanska filmer baserade på böcker
North Carolina på film
1998 på film
Filmer om döden
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Adam Shankman
Yrrol

Yrrol – en kolossalt genomtänkt film är en svensk komedifilm som hade biopremiär i Sverige den 28 oktober 1994 av Peter Dalle med Suzanne Reuter, Johan Ulveson och Claes Månsson med flera.

Filmen fick år 2018 uppföljaren Lyrro – Ut & invandrarna.

Handling 
Yrrol tar sin början i Antikens Grekland, 490 år f.Kr. Vi möter de två filosoferna Leif G.W. Platon och Theresias, spelade av Johan Ulveson och Claes Månsson. Platon ställer sig här frågan varför människan alltid ska anstränga sig "till det yttersta för att kommunicera med varandra". Då visar Theresias upp sin vision om hur världen kommer att se ut 2 484 år senare (1994), i ett land "långt upp i norr" (Sverige). Sedan följer en rad olika sketcher med ett stort antal olika figurer och personligheter, som egentligen inte har någon direkt koppling till varandra. Vissa rollfigurer härstammar från TV-programmet Lorry, däribland den extremt snuskige Farbror Bosse.

Om filmen 
Yrrol är regisserad av Peter Dalle, som även skrivit filmens manus tillsammans med Rolf Börjlind . 
Peter Dalle, Rolf Börjlind och Suzanne Reuter vann varsin guldbagge, för bästa manus respektive bästa kvinnliga huvudroll. 
Rollerna spelas av komikerna från TV-programmet Lorry och även karaktärer från TV-programmet är med i filmen. Anledningen till att filmens namn blev Yrrol i stället för det ursprungligen tänkta Lorry var att Sveriges Television ansåg sig ha rätt till det namnet. Då vände man helt sonika på namnet och gjorde sin film ändå.
Stefan Sauk dyker bara upp i två scener i filmen. De andra däremot spelar nästan alla möjliga roller som finns.

Rollista (urval) 
Suzanne Reuter 
Ulla Skoog 
Peter Dalle
Claes Månsson
Johan Ulveson 
Stefan Sauk
Lena Endre - begravningsdeltagare
Gunnel Fred - begravningsdeltagare
Gunilla Röör - begravningsdeltagare
Thomas Hanzon - Löpare
Lia Boysen - Våldtäktsoffer
Helena Grossi - Sjuksköterska
Sverre Schriwer - Lasse
Åke Lindemalm - gäst i tv-debatt
Claes Månssons beundrarinnor:
Martina Axelman
Andrea Hjelte
Camilla Tannenberg
Helen Toftling
Som sig själva:
Britt Bohlin
Jan Guillou
Anders Hellner
Leif "Loket" Olsson

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Svenska filmer 1994
Svenska komedifilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Peter Dalle
Filmer vars manusförfattare belönades med Guldbaggen för bästa manus
Filmer vars kvinnliga huvudrollsinnehavare belönades med Guldbaggen för bästa kvinnliga huvudroll
Trarza

Trarza () är en region i västra Mauretanien. Huvudort är Rosso. Den gränsar till Senegal i söder. Innesluten mellan regionen och Atlanten ligger landets huvudstad Nouakchott. Regionen hade 272 773 invånare vid folkräkningen år 2013.

Trarza består av 6 departement (moughataa).

Referenser

Externa länkar 

Mauretaniens regioner
Dynamic 35

Dynamic 35 är en båttyp.

En 35 fot lång entypsbåt med klassiska egenskaper; vacker, snabb och funktionell. Jan Kjaerulffs ritade den åt Sydhavnens bådbyggeri Horsens 1985. 

Båten är av lättdeplacementstyp vilket betyder att ansträngningar har gjorts för att hålla ned vikten. Resultatet blev en båt med stor segelyta och lång vattenlinje i förhållande till deplacement, vilket gav en mycket snabb segelbåt. LYS 1.28 är bland det högsta LYS-talet för en 35-fotare än idag.

Utrustning: SGV

En Dynamic 35 vann Tjörn Runt 1986. 

Kölbåtar
Christian Pander

Christian Pander kan syfta på:

* Christian Heinrich Pander (1794-1865), rysk (balttysk) zoolog och paleontolog. Den förste att beskriva konodonter.
Christian Pander (fotbollsspelare) (född 1983), tysk fotbollsspelare.
Rosso

Rosso (arabiska: روصو) är en stad i regionen Trarza i sydvästra Mauretanien. Den är administrativ huvudort för regionen Trarza. Staden hade 33 581 invånare i folkräkningen 2013. Rosso ligger vid Senegalfloden, 250 km söder om Nouakchott och har landets mest skiftande befolkning. I närheten av staden ligger Diawling nationalpark.

Referenser

Externa länkar 
Kommunens officiella hemsida
Rosso. Passing through
Foto från Rosso

Orter i Mauretanien
Mauretaniens kommuner
Eddie Hapgood

Edris Albert "Eddie" Hapgood, född 24 september 1908 i Bristol, död 20 april 1973, var en engelsk fotbollsspelare.

Hapgood började sin karriär som amatör (han jobbade samtidigt som mjölkbud) innan han slog igenom i Kettering Town. 1927 värvades han av Arsenal för 950 pund. Han spelade vänsterback och kom att bli lagkapten för det Arsenal som dominerade engelsk fotboll under 1930-talet. Han spelade totalt 440 matcher för klubben och var med om att vinna ligan fem gånger och FA-cupen två gånger.

Hapgood spelade 30 landskamper för England, varav 21 som lagkapten. Hans första match som lagkapten var den berömda matchen mot Italien den 14 november 1934, då det engelska laget bestod av sju spelare från Arsenal. Matchen, som spelades på Arsenals hemmaplan Highbury, präglades av hårt spel. Flera spelare blev skadade, inklusive Hapgood, som bröt näsbenet. Italien, som var regerande världsmästare, fick spela med tio man större delen av matchen, och England kunde till slut vinna med 3–2.

En annan berömd match där Hapgood var lagkapten, var den mot Tyskland i Berlin den 14 maj 1938, då de engelska spelarna tvingades göra nazisthälsningar efter påtryckningar från brittiska diplomater. England vann matchen med 6–3.

Andra världskriget gjorde att Eddie Hapgood fick avsluta karriären, men efter kriget verkade han som tränare i Blackburn Rovers, Watford och Bath City.

Födda 1908
Engelska fotbollstränare
Spelare i Kettering Town FC
Spelare i Arsenal FC
Tränare i Blackburn Rovers FC
Tränare i Watford FC
Män
Avlidna 1973
Personer från Bristol
Engelska landslagsspelare i fotboll
Miðvágurs kommun

Miðvágs kommun är en tidigare kommun på Färöarna. Den ingår sedan kommunreformen 2009 i den nybildade kommunen Vágars kommun, genom en sammanslagning med Sandavágurs kommun

Till kommunen hörde även byn Vatnsoyrar.

Källor 

Färöarnas tidigare kommuner
Leirvíks kommun

Leirvíkar kommuna är en tidigare kommun på Färöarna. Den ingår sedan kommunreformen 2009 i den nybildade Eysturkommuna.

Leirvík var det enda samhället i kommunen.

Källor 

Färöarnas tidigare kommuner
Sword Beach

Sword Beach var kodnamnet för en av de fem landsättningsplatserna under invasionen av Normandie, 6 juni 1944 under andra världskriget.

Stranden sträckte sig åtta km från Ouistreham till Saint-Aubin-sur-Mer och var den östligaste landsättningsplatsen under invasionen. Den låg cirka 15 km från den franska staden Caen. Stranden delades in i fyra zoner från väst till öst: Oboe, Peter, Queen och Roger.

I jämförelse med de andra landsättningsplatserna hade Sword Beach relativt liten tysk försvarsstyrka. Strandhinder, stridsvagnsdiken, minor, kulsprutor och granatkastare fanns utplacerade vid stranden. Förbi floden Orne vid Merville-Franceville-Plage fanns tungt artilleri placerat. De tyska försvarstrupperna tillhörde  716. Infanterie-Division och hade tillgång till understöd från den närbelägna 21. pansardivisionen. Invasionsstyrkan utgjordes av brittiska I Corps som bestod av 3rd Infantry Division och 27th Armoured Brigade.

Landstigningen koncentrerades vid Queen-sektorn, öster om Lion-sur-Mer. Huvudmålet var att snabbt nå och inta nyckelstaden Caen samt det närbelägna flygfältet i Carpiquet västerut. Landstigningen inleddes när 3. divisionen gick i land vid sektorerna Peter och Queen klockan 07.25. Anslutna kommandoförband hade till uppgift att ta broarna över Ornefloden och Caenkanalen för att sedan ansluta till fallskärmsjägarna från 6th Airborne Division som höll broarna.

Britterna mötte ett svagt försvar på stranden. Inom 45 minuter hade striderna flyttats upp på land och på östra flanken hade kommandoförbanden nått fram till Orne och anslöt med fallskärmsjägarna redan vid middagstid. Huvudstyrkan lyckades inte ansluta till de kanadensiska styrkorna i väst förrän mycket senare under dagen. Den enda ordentliga motattacken från tyskarna bestod av två attacker där 21. pansardivisionen gjorde en framstöt hela vägen från Caen till Sword Beach. Attackerna slogs tillbaka av britterna och de tyska styrkorna var helt neutraliserade sent på eftermiddagen. Då hade 54 av 98 tyska stridsvagnar slagits ut.

Efter dagens slut hade ca 30 000 brittiska soldater landsatts, varav endast 700 hade stupat eller sårats. Målet att nå Caen hade dock inte uppnåtts, och britterna blev stillastående 6 km från staden på grund av tyskarnas hårdare motstånd. Landstigningen på stranden hade även tagit längre tid än beräknat på grund av den stora mängd av människor och utrustning som lastades av.

Den åtta km långa strandremsan kallas än i dag för Sword Beach.

Kända personen som deltog 
 Lord Lovat ledde en kommandostyrka fram till Pegasusbron.

Externa länkar

Operation Overlord
Boutilimit

Boutilimit (arabiska: بوتلميت) är en stad i regionen Trarza i sydöstra Mauretanien. Staden hade 15 536 invånare (2013), och ligger 164 km sydost om huvudstaden Nouakchott.

Här är Mauretaniens förste president Moktar Ould Daddah född. Boutilimit är också en av de mest betydande religiösa centrumen i Västafrika med en koranskola för utbildning inom Islam.

Referenser

Externa länkar 

Boutilimit. The religious centre
Boutilimit, Mauritania Page

Orter i Mauretanien
Mauretaniens kommuner
Skálavíks kommun

Skálavíks kommun (färöiska: Skálavíkar kommuna) är en kommun på Färöarna, belägen på ön Sandoy. Kommunen omfattar endast centralorten Skálavík och hade vid folkräkningen 2015 hade kommunen 132 invånare.
Skálavíks kommun bildades 1930 genom en utbrytning ur Sandurs kommun.

Befolkningsutveckling

Referenser

Färöarnas kommuner
Europcar

Europcar är en biluthyrningsfirma, med huvudkontor i Paris. Europcar grundades i Paris 1949 och finns i 140 länder. Sedan 2006 ägs Europcar av Eurazeo.

Externa länkar 
 Europcars webbplats

Franska företag
Fordonsuthyrning
Volkswagen AG
Sandurs kommun

Sandurs kommun (färöiska: Sands kommuna) är en kommun på Färöarna, belägen på ön Sandoy. Kommunen är den största på ön och omfattar endast centralorten Sandur. Vid folkräkningen 2015 hade kommunen 539 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Färöarnas kommuner
Striptease (film)

Striptease, är en amerikansk drama-komedi från 1996 i regi av Andrew Bergman med Demi Moore i huvudrollen som Erin Grant. Filmen hade Sverigepremiär den 14 februari 1997.

Handling
Erin Grant (Demi Moore) har förlorat sitt jobb som sekreterare hos FBI på grund av sin före detta man, Darrell Grant (Robert Patrick), som stjäl rullstolar på sjukhus och är tjallare. Erin försöker få vårdnaden om sin dotter och samtidigt klara av livet som strippa. En kongressledamot vid namn David Dilbeck (Burt Reynolds) blir beroende av Erin, hon ser sin chans samtidigt som hon försöker övertyga Dilbeck om att hon kan ta hand om sig själv och ge sin dotter en trygg uppväxt.

Om filmen
Striptease regisserades av Andrew Bergman. Filmen är baserad på en roman skriven av Carl Hiaasen. Filmen är inspelad runt omkring i Florida, bland annat i Fort Lauderdale och Miami, samt i Las Vegas, Nevada.

Rumer Willis som spelar Demis dotter i filmen är hennes riktiga dotter.

Rollista (urval)
Demi Moore - Erin Grant 
Burt Reynolds - kongressledamot David Dilbeck 
Armand Assante - Lt. Al Garcia 
Ving Rhames - Shad 
Robert Patrick - Darrell Grant 
Siobhan Fallon - Rita Grant

Referenser

Externa länkar
 
 

Filmer 1996
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Razzie-pristagare för sämsta film
Miami på film
Filmmusik av Howard Shore
Porkeris kommun

Porkeris kommun (färöiska: Porkeris kommuna) är en kommun på Färöarna, belägen på ön Suðuroy. Kommunen omfattar endast centralorten Porkeri och hade vid folkräkningen 2015 totalt 297 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Färöarnas kommuner
Nes kommun, Färöarna

''Se även Nes kommun, Akershus i Norge. Se också Nesbyen kommun, före detta Nes kommun i Buskerud, Norge.

Nes kommun (färöiska: Nes kommuna) är en kommun på Färöarna, belägen på ön Eysturoy. Kommunen omfattar förutom centralorten Toftir, även orterna Saltnes och Nes. Kommunen är med sina 1 226 invånare på endast 14 km² Färöarnas befolkningstätaste kommun.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Färöarnas kommuner
Cliff Bastin

Clifford Sydney "Cliff" Bastin, född 14 mars 1912 i Exeter, död 4 december 1991, var en engelsk fotbollsspelare.

Bastin började sin karriär i Exeter City, där han gjorde A-lagsdebut som 16-åring 1928. Trots att han bara spelade 17 matcher (och gjorde sex mål), värvades han av Arsenal ett år senare för 2000 pund. Bastin kom att spela i Arsenal under resten av sin karriär. Totalt gjorde han 178 mål på 395 matcher, och var Arsenals bäste målskytt genom tiderna ända till 1997, då Ian Wright slog rekordet. År 2005 passerades han även av Thierry Henry på listan över tidernas bästa målskyttar i Arsenal. Bastins målskörd är anmärkningsvärd om man betänker att han spelade vänsterytter, och inte centerforward. Många av hans mål var frukten av samarbetet med den skotske speluppläggaren Alex James, och hade inte andra världskriget satt stopp för ligaspelet i England, hade Bastin kunnat göra många fler mål.

Trots att han var så ung (han gick under smeknamnet "Boy Bastin"), gjorde Bastin stort intryck redan från början, och höll en ordinarie plats i Arsenal under hela 1930-talet. Med Arsenal vann han ligan fem gånger och FA-cupen två gånger. Bastin spelade även 21 landskamper för England. Han var bland annat med i matchen mot Italien på Highbury den 14 november 1934, då det engelska laget bestod av sju spelare från Arsenal. Han var även med i landskamper mot Tyskland i Berlin den 14 maj 1938, då de engelska spelarna tvingades göra nazisthälsningar efter påtryckningar från brittiska diplomater.

När andra världskriget tog slut hade Bastin kommit upp i 30-årsåldern. Efter kriget spelade han bara sex ligamatcher innan han lade skorna på hyllan i januari 1947. Efter avslutad karriär återvände Bastin till sin födelseort Exeter, där han drev en pub. Cliff Bastin dog 1991, 79 år gammal. Han har fått en läktare på Exeter Citys hemmaarena St James' Park uppkallad efter sig.

Födda 1912
Avlidna 1991
Spelare i Exeter City FC
Spelare i Arsenal FC
Män
Engelska landslagsspelare i fotboll
Personer från Exeter
Hertz Corporation

Hertz Corporation eller Hertz är ett amerikanskt biluthyrningsföretag grundat 1918 som ägs av Clayton Dubilier & Rice, The Carlyle Group och Merrill Lynch Global Private Equity. Hertz affärsmodell bygger kring att låna ut sitt varumärke till andra näringsidkare, så kallad franchising.

Bakgrund 
Hertz corporation grundades 1918 i Chicago, Illinois, USA av Walter L. Jacobs. Hertz är ett internationellt företag som öppnade sin första verksamhet i Europa 1950 och på 1960-talet kom företaget till Sverige. Idag har  företaget kontor i 146 länder och runt 8 100 uthyrningskontor. 

I Sverige har Hertz en marknadsandel på ca 31 procent och har runt 200 uthyrningskontor från Ystad i söder till Lannavaara i norr.

Ägare 
Företaget ägdes av Ford Motor Company fram till 2005 då det såldes till Clayton Dubilier & Rice, The Carlyle Group och Merrill Lynch Global Private Equity.

Affärsmodell 
Hertz affärsmodell bygger på franchiseverksamhet och i Sverige innehas de huvudsakliga franchiserättigheterna av First Rent a Car AB som är ett bolag inom Volvo Personvagnar.

Källor

Externa länkar 

 Hertz webbplats

Amerikanska biluthyrningsföretag
Ford Motor Company
Företag bildade 1918