kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Herren är min herde god

Herren är min herde god är en psalm om den gode herden, en parafras över , av Axel Fredrik Runstedt. 

I flera psalmböcker uppges den vara författad 1908, men enligt Oscar Lövgren ingår den i Edvard Evers' förslag till psalmbokstillägg från 1906 och måste alltså vara skriven senast detta år. Versionen i psalmboken 1937 är en lättare bearbetning av den ursprungligen publicerade psalmen.

Melodin är av Gunnar Wennerberg 1869 (Bess-dur, 4/4), skriven till texten Utrannsaka mig, min Gud, även den en psaltarparafras (över Psaltaren 139:23f).

Publicerad i
Nya psalmer 1921, tillägget till 1819 års psalmbok, som nr 587 under rubriken "Det Kristliga Troslivet: Troslivet hos den enskilda människan: Trons glädje och förtröstan".
Sionstoner 1935 som nr 390 under rubriken "Nådens ordning - Trosliv och helgelse".
1937 års psalmbok som nr 307 under rubriken "Trons glädje och förtröstan".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 558 under rubriken "Förtröstan, trygghet".
Psalmer och Sånger 1987 som nr 626 under rubriken "Att leva av tro - Förtröstan - trygghet".

Referenser

Noter

Externa länkar
Hos Svenska Akademien återfinns psalmtexten från 1937 i "Den gamla psalmboken" i PDF.

Svenska psalmer
Parafraser
Diktator

Diktator är en form av envåldshärskare, en person som utövar full och oinskränkt auktoritet över en stat och dess invånare. En stat som styrs av en diktator kallas för diktatur. I normalt språkbruk avses dock med begreppet diktator endast den statsledare som inte tillåter opposition eller som behåller makten i första hand genom våld eller hot om våld. Etymologiskt sett är en diktator en person som dikterar sina beslut, utan att efterfråga de underlydandes samförstånd.

Ordet diktator härstammar från den romerska republiken, där senaten kunde anförtro en av konsulerna oinskränkt auktoritet för en tidsperiod på upp till sex månader, som en nödåtgärd i kristider; den siste konsuln med denna myndighet utsågs 201 f.Kr. Mot slutet av den romerska republiken (100-talet f.Kr.), under de interna politiska striderna, kom ämbetet alltmer att missbrukas av maktlystna militärer, vilka lät sig utses till diktatorer på livstid (jfr Sulla). Den siste diktatorn på livstid var Julius Caesar. Efter mordet på honom år 44 f.Kr. utvecklades Rom till ett kejsardöme, med Caesars systerson och efterföljare Octavianus Augustus Caesar som den förste caesaren (kejsaren). Ordet hade i sin ursprungliga romerska mening inte de negativa värderingar folk idag oftast associerar med det. Först under ovan nämnda diktator Sulla och senare skulle ordet komma att få en mer negativ klang, då diktator-ämbetet togs med våld istället för att som tidigare utses av senaten.

Se även 

 Absolut monarki
 Diktatur
 Führer
 Kejsare
 Nordkoreas evige president
 President på livstid
 Romersk diktator
 Tsar
 Tyrann

Referenser 

Diktatur
Romerska titlar
Wikipedia:Projekt neutralitet
Oavgörbar

Inom logik säger man att ett påstående P är oavgörbart i en viss teori T om man varken kan bevisa P eller ¬P i T. Det innebär att i så fall är både T + P och T + ¬P konsistenta teorier, för om T hade varit inkonsistent hade man kunnat bevisa både P och ¬P.

Exempel på satser som är oavgörbara i vissa teorier 
 Kontinuumhypotesen är oavgörbar i den vanliga mängdteorin ZFC.
 Urvalsaxiomet är oavgörbart i ZF.
 Parallellaxiomet är oavgörbart i Euklides ursprungliga geometri med fyra axiom.
 Paris-Harringtons sats, en variant på Ramseys sats, är oavgörbar i Peanoaritmetik

Oavgörbarhet i ZFC 
Oavgörbarhet i ZFC intar en särställning bland oavgörbarhetsresultat, eftersom all allmänt accepterad matematik kan formaliseras i ZFC. Därigenom är en sats som är oavgörbar i ZFC oavgörbar inom den accepterade matematiken. Flertalet matematiker tycks dessutom anse att ZFC är tillräcklig för att formalisera all tänkbar matematik, så att oavgörbarhet i ZFC faktiskt innebär att påståendet över huvud taget inte kan bevisas eller motbevisas. Det finns emellertid de som inte har detta synsätt, till exempel Hugh Woodin som ägnat omfattande arbete åt att söka hitta metoder som kan anses motbevisa kontinuumhypotesen.

Se även 
 Gödels ofullständighetssats

Logik
Goldbachs hypotes

Goldbachs hypotes (eller Goldbachs förmodan) är ett talteoretiskt påstående som lyder:

Varje jämnt tal större än eller lika med 4 kan skrivas som summan av två primtal.

Goldbachs hypotes är ett av de mest kända olösta matematiska problemen. Frågan ställdes första gången 1742 i ett brev från Christian Goldbach till Leonhard Euler. 

Man kan lätt kontrollera att påståendet gäller för de lägsta jämna talen: 4 = 2 + 2, 6 = 3 + 3, 8 = 5 + 3, 10 = 5 + 5, 12 = 7 + 5 osv. Med datorers hjälp har man kunnat kontrollera upp till och med mycket höga tal och hittills har alla man kontrollerat visat sig kunna skrivas som summan av två primtal. Trots det har ingen lyckats bevisa att hypotesen är sann. Det är ju praktiskt omöjligt att kontrollera alla tal eftersom de är oändligt många. Ingen har heller visat att den är falsk, dvs att det finns ett jämnt tal som inte är summan av två primtal (ett sådant motexempel måste vara ett enormt stort tal i så fall). En del tror att hypotesen är talteoretiskt oavgörbar (närmare bestämt oavgörbar i Peanos aritmetik). 

Om talet 1 räknas som ett primtal (vilket Goldbach gjorde, men aldrig görs nu för tiden) kan Goldbachs hypotes formuleras som att varje tal större än 2 kan skrivas som summan av tre primtal. Detta är Goldbachs ursprungliga formulering av problemet.

Vissa besläktade påståenden till Goldbachs hypotes är bevisade:
 Varje jämnt tal kan skrivas som summan av högst sex primtal. (Olivier Ramaré, 1995)
 Varje tillräckligt stort jämnt tal kan skrivas som summan av högst fyra primtal. (Med tillräckligt stort menas att det finns en gräns, dvs ett tal, över vilken påståendet gäller.) (Ivan Matvejevitj Vinogradov, 1937)
 Varje tillräckligt stort jämnt tal kan skrivas som summan av ett primtal och ett tal med högst två primtalsfaktorer. (Chen Jing-run, 1966)

Det finns även en svag variant av Goldbachs hypotes som säger att varje udda tal större än 5 kan skrivas som summan av tre primtal. Detta påstående bevisades 2013. Det kallas "svag variant" på grund av att man vet att den impliceras av den vanliga Goldbachhypotesen. Den svaga varianten impliceras även av den generaliserade Riemannhypotesen. Den vanliga Goldbachhypotesen skulle medföra att man kan välja ett godtyckligt primtal mellan 3 och n-4 att representera ett av de tre primtalstermerna för varje godtyckligt udda tal n i den svagare hypotesen.

Externa länkar 

Förmodanden om primtal
Analytisk talteori
Olösta matematiska problem
Hilbertproblem
Additiv talteori
Georg Cantor

Georg Ferdinand Ludwig Philip Cantor, född den 3 mars 1845 i Sankt Petersburg i Ryssland, död den 6 januari 1918 i Halle an der Saale, Kungariket Sachsen, Kejsardömet Tyskland, var en tysk matematiker. Han var avlägsen släkting till Moritz Cantor.

Cantors far var dansk och hans mor österrikiska. Han bedrev studier i Zürich, Berlin och Göttingen. Han innehade professuren i matematik vid universitetet i Halle från 1872 fram till sin död.

Cantor är mängdlärans och kontinuumhypotesen grundare. Han är bland annat känd för teorin om transfinita tal, Cantors sats och fraktalen Cantormängden. Han belönades 1904 med Sylvestermedaljen av Royal Society för sina upptäckter.

Cantor kallades 1902 till hedersdoktor vid universitetet i Kristiania i förbindelse med firandet av hundraårsdagen för Niels Henrik Abels födelse. Han var ledamot av Leopoldina och av Göttingens vetenskapsakademi.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 

 
 

Logiker
Mängdteoretiker
Tyska professorer i matematik
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Hedersdoktorer vid universitetet i Oslo
Mottagare av Sylvestermedaljen
Ledamöter av Leopoldina
Ledamöter av Akademie der Wissenschaften zu Göttingen
Matematiker under 1800-talet
Matematiker under 1900-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Forskare från Sankt Petersburg
Födda 1845
Avlidna 1918
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från ETH Zürich
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Göttingens universitet
Cernering

Cernering, av franska cerner 'omringa',  i sin tur av latinska circino 'kretsa runt', 'cirkla', militär inneslutning av en fästning, stad eller liknande. I motsats till en belägring var syftet med en cernering inte att förbereda en stormning, utan bara att hålla fästningen eller staden avskild från omvärlden, och låta hunger, törst eller sjukdomar framtvinga en kapitulation. Om även en avskärning till sjöss innefattas kallas denna blockad.

Externa länkar 

 

Krigföring
Otto Neurath

Otto Neurath, född 1882, död 1945, var en österrikisk filosof och sociolog.

Neurath var Wienkretsens organisatör. Han införde uttrycket "enhetsvetenskap" i den logiska positivismen.

Avlidna 1945
Födda 1882
Österrikiska sociologer
Österrikiska filosofer
Män
1312

1312 (MCCCXII) var ett skottår som började en lördag i den julianska kalendern.

Händelser

April 
 April – Påve Clemens V upplöser Tempelherreorden.

Okänt datum 
 De svenska hertigarna Erik och Valdemar Magnusson gifter sig med varsin norsk prinsessa, som båda heter Ingeborg. Eriks brud har efternamnet Håkansdotter, då hon är dotter till den regerande norske kungen Håkon Magnusson, medan Valdemars heter Eriksdotter, då hon är dotter till Håkons far och föregångare på tronen Erik Prästhatare (och alltså är syster till Håkon). I samband med detta dubbelbröllop översätts eposet Eufemiavisorna till svenska.

Födda 
 13 november – Edvard III, kung av England och herre över Irland 1327–1377.
 Agnes Randolph, skotsk grevinna, känd som Dunbars försvarare.

Avlidna 
 Maj – Eufemia, drottning av Norge sedan 1299, gift med Håkon Magnusson.
 19 juni – Piers Gaveston, engelsk soldatson, Edvard II av Englands gunstling.
 6 november – Kristina av Stommeln, medeltida mystiker som korresponderade med Petrus de Dacia.
 Eschive av Beirut, regent.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Nyköpingsspelen

Nyköpingspelen är en årlig återkommande teateruppsättning i Nyköping. Den är baserad på Nyköpings gästabud, ett skådespel från 1942 skrivet av Ivar Schnell. Detta är en skildring av Nyköpings gästabud, de händelser som utspelade sig på Nyköpingshus i december 1317, då Sveriges kung Birger Magnusson fängslade sina bröder Valdemar och Erik.  

Föreställningen framförs på borggården på Nyköpingshus.

Historia 
Redan år 1914 uppfördes en äldre variant av spelen, med text av Eva Fröberg. År 1942 uppfördes för första gången det skådespel skrivet av Ivar Schnell som skildrade Nyköpings gästabud. Schnell kallade detta skådespel en historisk skiss och det sågs av 5 000 personer under tre föreställningar. 

År 1996 uppfördes en ny version av gästabudsspelet, författad av Lennart Lidström och uppförd av Teater Sörmland. Pjäsen hade undertiteln Den som gräver en grop åt andra… och var en storsatsning från både Teater Sörmlands och Nyköpings kommun sida. Spelet tog sin början i de tre kungabrödernas barndom och berättar historien som leder fram till gästabudet 1317. År 2003 gjordes ännu en version av Lennart Lidström, denna gång med undertiteln Dagen därpå. Denna version tog sin början med gästabudet och behandlade effekterna av detta mer grundligt. År 2006 skrev den tjeckiske musikern Dan Fikejz och Teater Sörmlands Rino Brezina en musikalversion av gästabudsspelet, vilken spelades mellan 2006 och 2008. Sedan 2011 har Teater Sörmland uppfört en fjärde version av gästabudsspelet med material från både musikalen och de taldramatiska verken. 

Föreställningen under ledning av Teater Sörmland har en stor ensemble med såväl professionella skådespelare som amatörer.

Källor

Externa länkar
Nyköpings Gästabud

Svenska teaterpjäser
1942 i Sverige
Teateråret 1942
1300-talet i fiktion
Södermanland i fiktion
Återkommande evenemang med premiär 1942
Kultur i Nyköping
Boris Sjeremetev

Boris Petrovitj Sjeremetev (ryska: Борис Петрович Шереметев;), född 25 april 1652, död 17 februari 1719, var en rysk militär. Han blev fältmarskalk 1702.

Biografi 

I sin ungdom var Sjeremetev page hos tsar Aleksej Michajlovitj av Ryssland. Senare deltog han bland andra med Mazepa i kriget mot osmanerna under 1690-talet. Han var med den ryska armén i anfallet mot Narva 1700 vid utbrottet av Stora nordiska kriget, men drevs tillbaka från Estland av Karl XII. Därefter blev han befälhavare för de ryska styrkorna i de baltiska provinserna. Sjeremetev blev sedan slagen av Schlippenbach vid Rauge 1701, men segrade senare samma år vid Errastfer efter vilket han blev fältmarskalk. Därefter erövrade han fästningarna Nöteborg och Nyenskans 1703, vilket möjliggjorde grundläggandet av staden Sankt Petersburg, och de betydelsefulla baltiska städerna Dorpat och Narva 1704. År 1705 sändes han till Astrachan där han framgångsrikt slog ner ett uppror.

Senare under Stora nordiska kriget drabbade Sjeremetev samman med den svenske generalen Lewenhaupt, som besegrade honom vid Gemäuerthof 1705, och led nederlag också mot Karl XII vid Holowczyn 1708. I slaget vid Lesnaja  (Lesna) den 29 september 1708 tillintetgjorde tsar Peter I och Sjeremetev en underhållskolonn under Lewenhaupt, vilket möjligen kom att försvaga den svenska huvudarmén. Vid Poltava 1709 förde han närmast under tsaren befälet över den ryska armén.

Därefter stred han mot Osmanska riket 1711, där han blev omringad vid floden Prut. Han blev senare generalguvernör i Lillryssland. Trots att han sympatiserade med Peter den stores bemödanden att modernisera Ryssland, kom han aldrig att stå tsaren nära.

Se även 
 Sjeremetievoflygplatsen i Moskva

Ryska fältmarskalkar
Personer i stora nordiska kriget
Födda 1652
Sjeremetiev
Män
Deltagare i slaget vid Poltava
Deltagare i slaget vid Narva
Deltagare i slaget vid Lesna
Deltagare i slaget vid Holowczyn
Anders Lagercrona

Anders Lagercrona, född 1654, död 7 januari 1739 i Stockholm, var en svensk friherre och militär.

Biografi
Anders Lagercrona var son till häradshövdingen Johannes Lagercrona och Margareta Utterklo. Han blev fänrik vid Västerbottens regemente 1675, löjtnant 10 augusti 1675, kaptenslöjtnant 1676, regementskvartermästaren 23 augusti 1678, hovjunkare 1679, major 1694 och slutligen överstelöjtnant 1696 vid nämnda regemente. Lagercrona blev 27 september 1700 generaladjutant och deltog 1702 i slaget vid Klissow. Han utnämndes 14 oktober samma år till överste för Västerbottens regemente, med vilket han deltog i belägringen av Thorn 1703. Den 24 februari 1704 utnämndes han till generalmajor för infanteriet, och 3 juli 1705 förlänades han friherrevärdighet (introducerades 1719 under nummer 113). 

Efter ett misslyckat försök att erövra staden Starodub började hans stjärna dala, och i Bender förlorade han kungens anseende. Han åtalades sedan för att ha försnillat pengar ur Västerbottens regementes kassa.

Lagercrona var från 1710 ägare av Laxå Bruk.

Lagercrona ägde gårdarna Dåvö i Munktorps socken och Kallerstad i Sankt Lars socken.

Familj
Lagercrona var gift med Margareta Gyllenadler (1655–1699). Hon var dotter till biskopen Samuel Enander i Linköpings stift och Brita Nilsdotter. Margareta Gyllenadler var änka efter assessorn Gustaf Adolf Du Rietz. Lagercrona och Gyllenadler fick tillsammans barnen sergeanten Johan Fredrik Lagercrona (död 1747) vid livgardet, Margareta Brita Lagercrona (1686–1740) som var gift med generalmajoren Otto Reinhold Wrangel af Sauss, Maria Catharina Lagercrona (död 1763) som var gift med överceremonimästaren Gustaf Cronström, Anders Adolf Lagercrona (död 1760) och Christina Lagercrona som var gift med generalmajoren Anders Giedeon Gyldenklou.

Referenser

Noter

Svenska friherrar
Personer i stora nordiska kriget
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Svenska regementschefer
Deltagare i slaget vid Poltava
Karoliner
Födda 1654
Avlidna 1739
Män
SBH
Deltagare i slaget vid Kliszów
Deltagare i belägringen av Thorn
Sarah Churchill, hertiginna av Marlborough

Sarah Churchill, hertiginna av Marlborough, född Sarah Jennings den 5 juni 1660 förmodligen på Holywell House nära St Albans, Hertfordshire, död 18 oktober 1744 på Marlborough House i London, var en engelsk hovdam, gunstling till Anna Stuart. Hon blev, mycket tack vare sin vänskap med drottning Anna Stuart, en av de mest inflytelserika kvinnorna i den brittiska historien.

Biografi

Sarah Churchill blev hovfröken åt Maria av Modena år 1673, och inledde en vänskapsrelation med prinsessan Anna 1675. 

Jennings gifte sig 1677 med John Churchill, 1:e hertig av Marlborough. Äktenskapet var först hemligt, men offentliggjordes 1678. Hon lämnade hovet vid sin graviditet år 1678. 

Hon blev Lady of the Bedchamber (hovdam) åt Anna år 1683. Anna besteg tronen 1702, vilket gjorde att Sarah Curchill hamnade i en inflytelserik position. Hon innehade flera poster inom hovet. Hon var Mistress of the Robes 1704–1710, Groom of the Stole 1702–1711, Keeper of the Privy Purse 1702–1711 och Ranger of Windsor Great Park från 1702 till 1744. 

Sarah Curchill förlorade sin gunstlingsposition hos Anna då deras vänskapsrelation bröts år 1711.

Referenser

Externa länkar 

Personer från St Albans
Engelska hertiginnor
Födda 1660
Avlidna 1744
Kvinnor
Engelska hovdamer
Gunstlingar
Brittiska hovdamer
Grooms of the Stool
Andreas Nicolai

Andreas Nicolai, latinisering av Anders Nilsson, har flera hetat, däribland:
 Andreas Nordenhielm (1633–1694), svensk professor, rektor för Uppsala universitet
 Anders Nicolai Tornensis (omkr 1625 – 1705), svensk präst i Övertorneå
 Andreas Nicolai Bothniensis (Burman) (1590–1653), svensk präst och riksdagsman
 Andreas Nicolai (kyrkoherde i Piteå) (död 1600), svensk kyrkoman och riksdagsman
 Andreas Nicolai Dalekarlus (död 1614), svensk kyrkoman och riksdagsman
 Andreas Nicolai Arctman (död 1681), svensk kyrkoman och riksdagsman

Se även
 Anders Nilsson
Andreas Nordenhielm

Andreas Nicolai Norcopensis, adlad Nordenhielm, född 27 april 1633 i Norrköping, död 23 december 1694 i Stockholm, var en svensk professor, rektor för Uppsala universitet och lärare åt Karl XII.

Biografi
Andreas Norcopensis var son till borgmästaren Nils Andersson Vinnerstadius och Ingeborg Mattiasdotter. Han disputerade vid Uppsala universitet 1656 med De ratione convivendi ad Romanos olim mores. Därpå begav han sig på en sjuårig resa genom nästan hela Europa, utnämndes 1667 till professor i praktisk filosofi och 1672 i vältalighet vid Uppsala universitet samt presiderade i denna egenskap för 88 avhandlingar. Han var rektor för Uppsala universitet 1676 och 1683. År 1686 antogs han till lärare för prins Karl (sedermera Karl XII), fick 1687 kansliråds- och statssekreterarfullmakt samt adlades med namnet Nordenhielm; två år senare introducerades han på nummer 1110. 

Nordenhielm var omtyckt av sin lärjunge och anses som "stiftare af stilens klassiska korrekthet i Uppsala och var måhända den förste infödde svensk, som för latinsk vältalighet vann ett namn". Det var egentligen genom sitt åminnelsetal över Johannes Loccenius (1678) han förvärvade sitt rykte i detta avseende. Nordenhielm översatte till latin band I och II av Olof Rudbeck den äldres "Atlantica" (1679 och 1689).

Nordenhielm var gift med Kristina Jönsdotter. Deras son Jöns blev lagman och vice president i Svea hovrätt. Den andre sonen Nils blev även han lagman. Andreas Nordenhielm avled i Stockholm, och begravdes i Storkyrkan.

Källor 
 
 
 Anders Anton von Stiernman et cetera, Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel
 Anders Anton von Stiernman, Swea och Götha Höfdinga-Minne, Volym 1

Svenska filologer
Rektorer vid Uppsala universitet
Svenskt adlade
Personer under stormaktstiden
Lärare från Norrköping
Födda 1633
Avlidna 1694
Män
SBH
Ugglan
Ernst Detlof von Krassow

Ernst Detlof von Krassow, född runt 1660 i Pommern, död 23 januari 1714, var en svensk friherre (1707) och  militär. Han var bror till Adam Philipp von Krassow. 

Krassow utmärkte sig först under skånska kriget som fänrik och löjtnant vid livgardet. Han deltog därefter i pfalziska tronföljdskriget som major och slutligen överste i de svenska hjälptrupperna till Nederländerna. 1699 blev Krassow överste för Bremiska dragonregementet, deltog i Karl XII:s polska fälttåg och utmärkte sig särskilt vid Lemberg och Fraustadt. Han blev generalmajor vid kavalleriet 1706, kvarlämnades 1708 i Polen som befälhavare för de svenska trupperna där, vilka han räddade till Pommern 1709, blev 1710 generallöjtnant och vice generalguvernör i Bremen och Verden. Han tog avsked 1712, men blev samma år vice guvernör i Wismar och 1713 åter generallöjtnat.

Ernst Detlof von Krassow hade fyra döttrar och sonen Karl Vilhelm von Krassow, född 1699, död 1735, diplomat och militär, vilken avled ogift och därmed slöt ätten.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Personer i stora nordiska kriget
Karoliner
Män
Födda 1600-talet
Avlidna 1714
Deltagare i slaget vid Fraustadt
Personer från Pommern
Deltagare i slaget vid Kliszów
Deltagare i slaget vid Landskrona
Christopher Gyllenstierna

Christopher Gyllenstierna, född 1639, död 14 juni 1705, var en svensk friherre, från 1723 greve Gyllenstierna av Ericsberg, militär, riksråd, överståthållare i Stockholm (1682–1705) och medlem av Karl XII:s kortvariga förmyndarregering 1697.

Biografi
Gyllenstierna blev student vid Uppsala universitet 1653, överstelöjtnant vid Livgardet 1668, överste där 1673, generalmajor vid infanteriet 1676 och generallöjtnant 1677. Han blev även 1677 guvernör över Västernorrland, kungligt råd 1681, överståthållare 1682 samt medlem av förmyndarregeringen 1697. Han deltog förtjänstfullt i skånska kriget och tjänstgjorde bland annat under slaget vid Lund, där han ådrog sig inte färre än 19 blödande sår, och slaget vid Landskrona (1677). Vid  1680 års riksdag visade han sig som en nitisk och verksam anhängare av kung Karl XI och understödde reduktionen.

Gyllenstierna upphöjdes 1687 i grevligt stånd med Ericsberg som grevskap. År 1697 år förordnades han även till en av kungens deputerade till reduktionsverkets avslutande. Han gifte sig 1696 med prinsessan Katarina av Pfalz-Zweibrücken, dotter till pfalzgreven Adolf Johan och kusin till kung Karl XI.

Noter 

Svenska generaler
Svenska grevar
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska riksråd under 1600-talet
Överståthållare
Födda 1639
Avlidna 1705
Män
Deltagare i slaget vid Lund
Deltagare i slaget vid Landskrona
Katarina av Pfalz-Zweibrücken

Katarina av Pfalz-Zweibrücken kan syfta på:

 Katarina Karlsdotter Vasa (1584–1638), prinsessa av Sverige, gift pfalzgrevinna av Pfalz-Zweibrücken 
 Katarina av Pfalz-Zweibrücken (1615–1651), dotter till tyske greven Johan II av Pfalz-Zweibrücken
 Eleonora Katarina av Pfalz (1626–1692), dotter till pfalzgreven Johan Kasimir av Pfalz-Zweibrücken
 Katarina av Pfalz-Zweibrücken (1661–1720), dotter till pfalzgreven Adolf Johan av Pfalz

Huset Wittelsbach
Georg Benedikt von Ogilvy

Georg Benedict Ogilvy (ryska Георг Венедикт Огильви), senare riksgreve och baron Georg Benedict von Ogilvy (född 1644, död 8 oktober 1710), var en skotsk militär i österrikisk, rysk och sachsisk tjänst. 

Rysk fältmarskalk 1704, ledde han de ryska trupperna som belägrade och intog staden Narva i augusti samma år. Under 1705-1706 års kampanj kommenderade han de ryska trupperna i Polen innan Boris Sjeremetev blev utnämnd till chef i hans ställe. Ogilvy gjorde mycket för organisationen i den ryska armén. Han tog illa vid sig av Sjeremetevs utnämning, och när han i Mensjikov mötte en ovän lämnade Ogilvy Ryssland och blev sachsisk fältmarskalk 1706.

Källor 

 

Skotska militärer
Ryska fältmarskalkar
Tyska fältmarskalkar
Sachsiska militärer
Personer i stora nordiska kriget
Födda 1644
Avlidna 1710
Män