kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
José Clemente Orozco

José Clemente Orozco, född 23 november 1883 i Ciudad Guzmán i Jalisco, död 7 september 1949 i Mexico City, var en mexikansk målare, tecknare och grafiker. Han är bland annat känd för sina muralmålningar och betecknas tillsammans med Diego Rivera och David Alfaro Siqueiros som en av de tre stora inom den mexikanska muralismen.

Biografi
Orozco föddes i Zapotlán el Grande, en liten stad i sydvästra Mexiko. Familjen flyttade senare till Mexico City. Vid 15 års ålder skickades Orozco ut på landet för att studera jordbruksteknik, men efter sin fars död återvände han till huvudstaden och började studera till konstnär.

År 1904 skadade Orozco sin vänstra hand så svårt i en fyrverkeriolycka att den måste amputeras. Han målade till att börja med akvareller, till exempel Mexiko under revolutionen (1916), men blev senare en ledande freskmålare. 

Orozco gifte sig med Margarita Valladares år 1923 och de fick tre barn tillsammans. Mellan 1923 och 1924 utförde han den berömda muralmålningen i Escuela Nacional Preparatoria i Mexico City där han även gjorde en andra svit (1926-1927).

Efter flera år utan uppskattning i Mexiko lämnade han sin familj år 1927 och reste till USA där han bodde i tio år. Sin första muralmålning i USA målade han på Pomona College i Claremont i Kalifornien och hans mest berömda amerikanska målning, Epic of American Civilization, som tog två år att färdigställa, finns på Dartmouth College i New Hampshire. Jackson Pollock fascinerades av Orozcos verk och av de två andra samtida mexikanska muralmålarna, Rivera och Siqueiros. I sitt motivval närmade sig Orozco socialrealismen, men den behandlades i en dekorativ, stiliserad och rytmisk stil. På detta sätt gav Orozco den episkt revolutionära stil, som Rivera hade skapat, en ny aspekt.

År 1934 återvände Orozco till sin familj i Mexiko och fick flera uppdrag, bland annat i guvernörspalatset i Guadalajara. Han målade också  freskomålningarna i Hospicio Cabañas i Guadaljara, ett av Latinamerikas äldsta sjukhus som nu är ett UNESCO världsarv.

Han fick i uppdrag av Museum of Modern Art i New York att måla ett verk för utställningen Twenty Centuries of Mexican Art 1940. Han träffade Gloria Campobello, prima ballerina på Mexico City Ballet och efter tre år skiljde han sig från sin fru och flyttade ihop med Campobello i New York. Paret  skiljdes år 1946 och Orozco reste tillbaka till Mexiko, där han levde ensam resten av sitt liv.

Bilder

Representerad
Orozco är representerad vid bland annat Museum of Modern Art, Metropolitan Museum, British Museum, Auckland Art Gallery, Cleveland Museum of Art,   Nelson-Atkins Museum of Art, Whitney Museum of American Art, Art Institute of Chicago,  Philadelphia Museum of Art, Smithsonian American Art Museum, San Francisco Museum of Modern Art, Minneapolis Institute of Art, National Gallery of Art och National Gallery of Canada

Källor

Noter

Externa länkar

Mexikanska konstnärer
Representerade vid Museum of Modern Art
Representerade vid Metropolitan Museum of Art
Representerade vid British Museum
Födda 1883
Avlidna 1949
Män
Loaded (musikalbum)

Loaded, The Velvet Undergrounds fjärde album, släppt 1970. Det var det sista som Lou Reed medverkade på för gruppens räkning. Det var också det första utan trummisen Maureen Tucker, som var mammaledig. Hon ersattes mestadels av basisten Doug Yule.

Att albumet heter som det gör beror på att man här hade skrivit kontrakt med det stora skivbolaget Atlantic Records. Man fick uppmaningen om att undvika sånger om droger, sex och liknande och istället göra ett album laddat med hits, "loaded with hits".

Tidskriften Rolling Stone rankade albumet 2003 som nummer 109 på sin lista över de 500 bästa albumen genom tiderna. Detta var gruppens näst bästa placering på listan, efter Velvet Underground and Nico på 13:e plats.

Låtlista
Låtar utan upphovsman skrivna av Lou Reed.
Sida ett
"Who Loves the Sun" - 2:50
"Sweet Jane" - 3:55
"Rock & Roll" - 4:47
"Cool It Down" - 3:05
"New Age" - 5:20
Sida två
"Head Held High" - 2:52
"Lonesome Cowboy Bill" (Sterling Morrison/Lou Reed/Doug Yule) - 2:48
"I Found a Reason" - 4:15
"Train Round the Bend" - 3:20
"Oh! Sweet Nuthin'" - 7:23

Källor

Musikalbum 1970
Album av The Velvet Underground
Shadows of Knight

Shadows of Knight är ett amerikanskt garagerockband bildat i Chicago, Illinois 1964. Deras största hit blev en cover på Thems "Gloria" 1966. 

Gruppens debutalbum Gloria gavs ut 1966 och utöver titelspåret hade man även en mindre hit med "Oh Yeah". Banduppsättningen bestod på albumet av Joe Kelley (gitarr), Red Kelly (basgitarr), Jerry McGeorge (gitarr), Warren Rogers (basgitarr), Tom Schiffour (trummor) och Jim Sohns (sång). På uppföljaren Back Door Men (1967) hade David "Hawk" Wolinski ersatt Rogers. 

Bandet började 1967 falla sönder och snart var bara sångaren Sohns kvar. Med en ny uppsättning av bandet gav han 1969 ut albumet Shadows of Knight och hade en mindre hit med låten "Shake". Sohns har sedan under åren turnerat med varierande uppsättningar av bandet.

Diskografi (urval)
Studioalbum
1966 – Gloria

Singlar
1966 – "Gloria" / "Dark Side"
1966 – "Oh Yeah" / "Light Bulb Blues"
1966 – "Bad Little Woman" / "Gospel Zone"
1966 – "I'm Gonna Make You Mine" / "I'll Make You Sorry"
1967 – "Willie Jean" / "The Behemoth"
1967 – "Someone Like Me" / "Three For Love"
1968 – "Gloria '69" / "Spaniard At My Door"
1969 – "My Fire Department Needs A Fireman" / "Taurus"
1969 – "Shake" / "From Way Out To Way Under"
1996 – "I Got My Mojo Working" / "Interview/Potato Chip"

Samlingsalbum

Externa länkar

Officiell webbplats
The Shadows of Knight på allmusic.com
The Shaodows of Knight: biografi på classicbands.com
Diskografi på Discogs

Amerikanska rockgrupper
Electric Flag

Electric Flag, amerikansk musikgrupp bildad i Chicago, Illinois 1967. Gruppen bestod av Nick Gravenites (sång), Michael Bloomfield (gitarr), Barry Goldberg (keyboard), Harvey Brooks (basgitarr), och Buddy Miles (trummor). Bloomfield hade en vision att blanda in många musikstilar (soul, psykedeliskt, jazz med mera) i rockmusiken. Detta kan man lägga märke till på deras debutalbum A Long Time Comin'. Bloomfield hade hoppat av The Paul Butterfield Blues Band för att förverkliga sina tankar.

Deras första uppdrag blev att göra soundtrack-musik till filmen Tripp till helvetet 1967. Låten "Flash, Bam, Pow" från filmen kom två år senare att användas i en scen i filmen Easy Rider. De medverkade på Monterey Pop Festival i juni 1967.

Efter det första albumet hoppade både Bloomfield och Goldsberg av gruppen, och istället tog trummisen Buddy Miles över den kreativa ledningen, vilket ledde till att soulmusik kom att dominera ljudbilden på det andra albumet. Skivan blev inte någon framgång som det första albumet varit och gruppen upplöstes 1969. De återförenades kort 1974 och släppte albumet The Band Kept Playing vilken avvisades av skivkritiker och publik.

Medlemmar
Mike Bloomfield – sologitarr, sång (1967–1968, 1974; död 1981)
Barry Goldberg – keyboard (1967, 1974, 2007)
Harvey Brooks – basgitarr (1967–1969)
Buddy Miles – trummor, sång (1967–1969, 1974; död 2008)
Nick Gravenites – rytmgitarr, sång (1967–1969, 1974, 2007)
Peter Strazza – saxofon (1967–1969)
Marcus Doubleday – trumpet (1967–1969)
Michael Fonfara – keyboard (1967)
Herb Rich – keyboard, saxofon (1967–1969; död 2004)
Stemzie Hunter – saxofon (1967–1969, 2007)
Roger Troy – basgitarr, sång (1974)

Diskografi
Album
The Trip: Original Motion Picture Soundtrack (1967)
A Long Time Comin'  (1968)
The Electric Flag: An American Music Band (1968)
The Band Kept Playing (1974)
Old Glory: Best of the Electric Flag, An American Music Band (samlingsalbum) (1995)
Groovin' Is Easy (live) (1983) (senare utgiven som The Electric Flag: Live (2000), I Found Out (2000), Funk Grooves (2002), I Found Out (2005) och I Should Have Left Her (2007))
Live From California 1967-1968 (2017)

Singlar
"Groovin’ Is Easy" / "Over-Lovin’ You" (1967)	
"Wine" / "Texas" (1968)
"Soul Searchin' " / "Sunny" (1969)

Externa länkar
 

Amerikanska rockgrupper
Kirsten Dunst

Kirsten Caroline Dunst, född 30 april 1982 i Point Pleasant i New Jersey, är en amerikansk skådespelare. Hon har även svenskt ursprung.

Biografi 
Dunst inledde sin karriär i reklamfilmer på TV och medverkade i Star Trek. Hon fick sitt genombrott i filmen En vampyrs bekännelse, för vilken hon nominerades till en Golden Globe Award för bästa kvinnliga biroll. Vidare spelade hon i filmer som Spider-Man och dess uppföljare samt i filmer som Eternal Sunshine of the Spotless Mind. 

Med huvudrollen i Sofia Coppolas film Marie Antoinette befäste hon sin position som framgångsrik amerikansk skådespelerska under det tidiga 2000-talet. Hon har både tyskt och svenskt påbrå; hennes far, Klaus Dunst, före detta medicinsk chefskonsult på Siemens, är tysk. Hennes mor, Inez Rupprecht, före detta flygvärdinna och skådespelare, är amerikan men med tyska föräldrar och svensk släkt flera generationer tillbaka. I september 2011 blev Kirsten Dunst tysk medborgare, och innehar således dubbelt medborgarskap. Hon har en yngre bror, Christian (född 1987), som är producent.

På fimfestivalen i Cannes 2011 belönades Kirsten Dunst med utmärkelsen bästa kvinnliga skådespelare för sin huvudroll i Lars von Triers  film Melancholia.

Kirsten Dunst träffade skådespelaren Jesse Plemons under inspelningen av TV-serien Fargo 2015. De blev ett par 2016 och gifte sig 2022. Paret har två barn födda 2018 respektive 2021.

Filmografi i urval 

 (röst)

Noter

Externa länkar 
 
 

Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska barnskådespelare
Tyska skådespelare under 2000-talet
Personer från Point Pleasant, New Jersey
Födda 1982
Levande personer
Kvinnor
Skådespelare från New Jersey
Derek and the Dominos

Derek and the Dominos, musikgrupp bildad 1970 i New York av brittiska gitarristen Eric Clapton strax efter att han lagt ner projektet Blind Faith. Förutom Clapton bestod gruppen av Bobby Whitlock (keyboard), Carl Raddle (basgitarr), och Jim Gordon (trummor).

Gruppen turnerade i USA försommaren 1970 fram till december samma år och släppte en prisad dubbel-LP, Layla and Other Assorted Love Songs där också Duane Allman (från Allman Brothers Band) medverkade.

Bandmedlemmar
Senaste medlemmar
 Eric Clapton – sång, gitarr (1970–1971)
 Bobby Whitlock – keyboard, bakgrundssång, gitarr (1970–1971)
 Carl Radle – basgitarr, percussion (1970–1971)
 Jim Gordon – trummor, piano (1970–1971)

Tidigare medlemmar 
Dave Mason – gitarr (1970)
Duane Allman – gitarr (1970)

Diskografi
Studioalbum
Layla and Other Assorted Love Songs (1970)
Layla and Other Assorted Love Songs Dubbel - CD Version (2011)

Livealbum
In Concert (1973)
Live at the Fillmore (1994)

Annat
The Layla Sessions: 20th Anniversary Edition (1990) (remix av albumet Layla and Other Assorted Love Songs med outgivet material)

Externa länkar

Derek and the Dominos på AllMusic

Amerikanska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1970
David Alfaro Siqueiros

David Alfaro Siqueiros, född 29 december 1896 i Camargo i Chihuahua, död 6 januari 1974 i Cuernavaca i Morelos, var en mexikansk målare och en av de främsta företrädarna för den mexikanska muralismen.

Biografi 
Siqueiros var tillsammans med Diego Rivera och José Clemente Orozco en av de stora, moderna muralmålarna i Mexiko. Han stred i den mexikanska revolutionsarmén, var medlem i Mexikanska kommunistpartiet, PCM, och hans politiska och fackliga aktiviteter ledde till upprepade fängelsevistelser och exil; hans mycket stora målningar är fulla av energi och våldsamhet och återspeglar hans upproriska ande, till exempel Blommor (1962). Siqueiros konstnärskap präglas av ett starkt socialt patos. 

I Europa (1919) formulerade han och Rivera principerna för en folkkonst med utgångspunkt i den förcolumbianska traditionen. Från 1922 målade Siqueiros ett stort antal väldiga, oroliga, tätt befolkade fresker, till exempel Den mexikanska revolutionen. Han använde sig av flera olika tekniker och stilar utvecklade ur surrealismen.

Verk i urval 
 Proletarian Mother, 1929, Museum of Modern Art, Mexiko
 Zapata, litografi, 1930, Tehran Museum of Contemporary Art
 Zapata oljemålning, 1931, Hirshhorn Museum and Sculpture Garden, Smithsonian, Washington, D.C.
 War, 1939, Philadelphia Museum of Art
 Jose Clemente Orozco, 1947, Carillo Gil Museum, Mexico City
 Cain in the United States, 1947, Carillo Gil Museum, Mexico City
 For Complete Social Security of All Mexicans, 1953-36, Hospital de La Raza, Mexico City
 Mänsklighetens marsch, 1972, muralmålning hos Polyforum Cultural Siqueiros, Mexico City, som har ansetts som hans viktigaste verk.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Museum of Modern Art, New York City
 Polyforum, Mexico City
 Artcyclopedia.com
 Siqueiros bildbank
 Ten Dreams Galleries
 Profil på Mexico info 

Mexikanska konstnärer
Födda 1896
Avlidna 1974
Män
REO Speedwagon

REO Speedwagon är ett amerikanskt rockband, bildat 1967 i Champaign i Illinois i USA. Gruppen var en av de populäraste mainstream-grupperna inom rockmusiken kring decennieskiftet 1980. Till deras mest kända låtar hör powerballaderna "Keep On Loving You" (1980) och "Can't Fight This Feeling" (1984).

Gruppen återförenads tillfälligt år 2013 för en stödkonsert till förmån för invånarna i Illinois, sedan stormar drabbat delstaten.

Gruppens namn hittade man av en slump och det grundades på lastbilen REO Speed Wagon konstruerad och lanserad 1915 av Ransom Eli Olds, namngivaren till Oldsmobile.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar  
Neal Doughty – klaviatur, orgel, piano, synthesizer (1967–) 
Kevin Cronin – sång, rytmgitarr, piano (1972–1973, 1976–) 
Bruce Hall - basgitarr, sång (1977-) 
Dave Amato – sologitarr, banjo, dobro, körsång, 12-strängad gitarr (1989–) 
Bryan Hitt – trummor, slagverk (1990–)

Tidigare medlemmar  
Alan Gratzer – trummor, slagverk, körsång (1967–1988, live 2005) 
Mike Blair – basgitarr, sång (1967–1968) 
Joe Matt – sologitarr, sång (1967–1968) 
Gregg Philbin – basgitarr (1968–1977)
Terry Luttrell – sång (1968–1972) 
Bob Crownover – gitarr (1968–1969) 
Joe McCabe – saxofon (1968) 
 Marty Shepard – trumpet (1968) 
Bill Fiorio (alias Duke Tumatoe) – gitarr (1969)
Steve Scorfina – gitarr (1969–1970) 
Gary Richrath – sologitarr, körsång, slidegitarr, akustisk gitarr, klassisk gitarr (1970–1989) 
Mike Murphy – sång, gitarr (1973–1976) 
Graham Lear – trummor, slagverk (1988–1990) 
Miles Joseph – gitarr (1989)
Carla Day – körsång (1989)
Melanie Jackson – körsång (1989)
Jesse Harms – keyboard, körsång (1989–1991)

Turnerande medlemmar 
John Aldridge – slagverk (2005–)
Joe Vannelli – keyboard (2007)
Larry the Cable Guy – gitarr (2013)

Diskografi
Studioalbum

 med Live It Up

Livealbum

Samlingsalbum

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1967
Musikgrupper från Illinois
Black and Blue

Black and Blue är ett studioalbum av The Rolling Stones lanserat 1976. Det är gruppens första album efter att gitarristen Mick Taylor hoppat av och även det första med Ron Wood, som blev officiell medlem mot slutet av inspelningarna. Wood spelar dock inte gitarr på alla av skivans låtar. På "Hot Stuff" och "Memory Motel" spelar Harvey Mandel gitarr, och på "Hand of Fate" och "Fool to Cry" spelar Wayne Perkins. Billy Preston medverkar också på elorgel på flertalet av albumets låtar. Balladen "Fool to Cry" blev skivans största hitsingel, men även den mer funkinspirerade "Hot Stuff" blev en mindre singelhit. Musikkritiker var inte alltför positiva till albumet när det kom och menade bland annat att det var substanslöst.

Låtlista
Låtar utan angiven upphovsman skrivna av Jagger/Richards.

Sida 1
"Hot Stuff" - 5:21 
"Hand of Fate" - 4:27 
"Cherry Oh Baby (Eric Donaldson) - 3:57 
"Memory Motel" - 7:09 

Sida 2
"Hey Negrita" - 4:59 
"Melody" - 5:49 
"Fool to Cry" - 5:05 
"Crazy Mama" - 4:34

Listplaceringar

Källor
Black and Blue på Allmusic
Albumets utgåvor på Discogs
Fotnoter

Album av The Rolling Stones
Musikalbum 1976
Engelskspråkiga musikalbum
Säg, känner du det underbara namnet

Säg, känner du det underbara namnet är en sång om Jesu frälsarnamn med både text och melodi (F-dur, 4/4) av Allan Törnberg år 1935. Texten bygger på Petrus ord i Apostlagärningarna, kapitel 4, vers 12:
"Hos ingen annan finns frälsningen, och ingenstans bland människor under himlen finns något annat namn som kan rädda oss".

Tydligast slår detta bibelord igenom i sångens omkväde, som upprepas efter var och en av de fyra stroferna:
"Namnet framför andra namn är Jesus,
ej skönare på jorden fanns.
Ty intet annat namn kan giva frälsning,
intet annat namn än hans".

Allan Törnbergs texter blir fria att återges år 2026, då författaren varit död i 70 år.

Publicerad i
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nummer 347 under rubriken "Det Kristna Livet - Jubel och tacksägelse".
Cecilia 1986, Den svenska psalmboken 1986, Frälsningsarméns sångbok 1990, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 som nummer 47 under rubriken "Jesus, vår Herre och broder".
Sångboken 1998 som nummer 120.
Lova Herren 2020 som nummer 45 under rubriken "Guds Son, Jesus vår Frälsare"

Svenska psalmer
Victoria's Secret

Victoria's Secret är ett varumärke och ett företag som tillverkar och marknadsför damkläder, damunderkläder, badkläder, nattlinnen och skönhetsprodukter. Företaget grundades i USA 1977 av Roy Raymond. Victoria's Secret ägs av Limited Brands och varumärket marknadsförs till stor del genom kända modeller som förespråkar produkterna, samt den årliga modevisningen "Victoria's Secret Fashion Show".

Victoria's Secret tillverkar såväl traditionella som erotiska underkläder som kan beställas på postorder eller på internet. Ett av de mest populära plaggen är behån Bombshell som utlovar storleksökning med två kup-storlekar. Från företagets start, 1977, till 2011 har enbart varumärkets egna butiker varit tillgängliga i Amerika, men under sommaren 2012 väntas det öppna en butik i London med en stor kundgrupp på grund av de Olympiska Spelen som arrangeras i London 2012.

Victoria's Secret grundades 1977 i Kalifornien av Roy Raymond, vars inspiration kom från problematiken han upplevde då han skulle inhandla underkläder till sin fru. Fem år senare efter starten, 1982, sålde Roy Raymond företaget till The Limited. Roy Raymonds startade därefter ett nytt företag som slutade i konkurs, vilket fick konsekvensen att han begick självmord år 1993. Efter att Limited Brands köpt företaget expanderade företaget som varumärke och kunde under tidigt 90-tal stoltsera sig som Amerikas största underklädesvarumärke.

The Limited fortsatte att hålla liv i Victoria's Secret, och varumärket expanderade med tiden i och med att man tog in supermodeller som publicitet för underkläderna. År 1995 startades Victoria's Secret Fashion Show som årligen erbjuder igenkänd musik samt artistframträdanden, supermodeller iförda specialdesignade underklädeskreationer och påkostade sceneffekter. Showens arrangemangstad varierar årligen, varvid New York, Cannes, Miami och Los Angeles inkluderas som tidigare värdstäder. Victoria's Secret har även infört den så kallade "Miljon-BH:n", en exklusiv BH utsmyckad med ädelstenar som visas på den årliga modevisningen.

Bland de fotomodeller som anlitats av Victoria's Secret återfinns Alessandra Ambrosio, Tyra Banks, Ana Beatriz Barros, Jill Goodacre, Gisele Bündchen, Naomi Campbell, Laetitia Casta, Eva Herzigova, Adriana Lima, Karolina Kurkova, Petra Nemcova, Frederique van der Wal, Heidi Klum, Miranda Kerr och Tricia Helfer. Många välkända modeller, såsom Heidi Klum, Adriana Lima, Alessandra Ambrosio och Candice Swanepoel har erhållit en stor igenkänning på grund av deras kontrakt med varumärket.

Nuvarande modeller (Victoria's Secret Angels) 
  Candice Swanepoel (2010–)
  Taylor Marie Hill (2015–)
  Elsa Hosk (2015–)
  Stella Maxwell (2015–)
  Lais Ribeiro (2015–)
  Sara Sampaio (2015–)
  Romee Strijd (2015–)
  Jasmine Tookes (2015–)
  Josephine Skriver (2016–)
 Leomie Anderson (2019–)
 Grace Elizabeth (2019–)
 Alexina Graham (2019–)
 Barbara Palvin (2019–)

Referenser

Externa länkar 
 Victoria's Secret – officiell webbsida

Damunderklädesföretag
Badkläder
Amerikanska tillverkningsföretag
Företag bildade 1977
Gossard

Gossard, som ursprungligen är ett amerikanskt företag, genomförde en flytt till London på 1920-talet och blev därefter känt för sina framgångsrika kollektioner med elegant diskreta damunderkläder.

Gossard ligger bakom klassiker som behån Ultra Bra, och på 1970-talet skapade man den genomskinliga kollektionen Glossie.

Damunderklädesföretag
Rigby & Peller

Rigby & Peller är ett engelskt modehus för damunderkläder. Och som det anstår ett traditionellt, engelskt modehus har Rigby & Peller både en avdelning med måttsydda underkläder för de rika och berömda samt en serie konfektionskläder för vanligt folk.

Företaget grundades 1939 och belönades 1956 av drottning Elizabeth II med en Royal Warrant i egenskap av kunglig hovleverantör.

Externa länkar
 Rigby & Peller

Damunderklädesföretag
Brittiska företag
Företag bildade 1939
La Perla

La Perla är ett italienskt damunderklädesföretag, grundat 1954 av den italienska formgivaren Ada Masotti. La Perla fick sitt internationella genombrott på 1980-talet med den mycket framgångsrika kollektionen Malizia.

Idag är La Perla synonymt med exklusiva damunderkläder, tillverkade av förstklassiga material. La Perla Fashion Group är numera även känd för sina lyxiga badkläder, vanliga kläder, parfymer m.m.

Externa länkar
 La Perla

Damunderklädesföretag
Italienska klädmärken
Damart

Damart  är ett franskt märke för underkläder. Under 1950 upptäckte bröderna Despature en isolerande fiber som nu är varumärkesskyddad under namnet thermolactyl, man började sälja underkläder tillverkade av detta varma material från 1953. I kombination med naturfibrer tillverkar man termounderkläder.

Damunderklädesföretag
Chantal Thomass

Chantal Thomass är ett franskt damunderklädesföretag, grundat av den franska designern Chantal Thomass (född 1947). Till att börja med skapade hon sina mycket moderiktiga och feminina underkläder som en bisyssla, men underkläderna rönte sådan framgång att hon 1975 lanserade en oberoende underklädeskollektion. Underkläderna blev ett måste för kvinnor som tycker om dyra, exklusiva tyger.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Damunderklädesföretag
Berlei

Berlei grundades 1917 i Sydney i Australien. Företaget, som ursprungligen var en korsettfabrik, öppnade sin första framgångsrika filial i London, där man specialiserade sig på välgjorda, sofistikerade behåar och gördlar.

Idag är Berlei berömt för sina utmärkta sportkläder, till exempel den klassiska behån Shock Absorber.

Externa länkar
 Berlei
 Shock Absorber

Damunderklädesföretag
Australiska klädmärken
Företag bildade 1917
Bevisteori

Bevisteori är en gren av matematisk logik som representerar bevis som matematiska objekt i sig, vilket underlättar analys av dem med matematiska tekniker. Bevis beskrivs vanligtvis som induktivt definierade datastrukturer, som konstrueras enligt det logiska systemets axiom och härledningsregler.

Referenser 

Matematisk logik
Slutledning

En slutledning är en process, vid vilken man från ett antal premisser och i kraft av en slutledningsregel framställer en slutsats.

En slutledning är giltig då slutsatsen följer av premisserna. Slutsatsen S, sägs följa av premisserna P1....Pn då konjunktionen av dessa tautologt implicerar slutsatsen, vilket med symboler kan uttryckas som:
 P1....Pn 

Härav följer att slutsatsen S är sann då premisserna är sanna, men om någon av dessa är falsk kan, även om slutledningen är giltig, slutsatsen vara falsk.

En härledning brukar beskrivas som en serie av slutledningar.

Psykologisk slutledning
Slutledning är i psykologisk mening en tankeprocess som utifrån ett antal antaganden leder fram till ett omdöme, som upplevs som något nytt och mera långtgående än antagandena.

Den s. k. slutledningens paradox består i att slutsatsen ur logisk synpunkt redan finns innesluten i premisserna, medan den psykologiskt sett uppfattas som något som går utöver dem.

Se även
Deduktion
Induktion
Matematiskt bevis
Syllogism

Källor 
 G. Hunter, Metalogic, MacMillan 1971.
 P. Suppes, Introduction to Logic, Van Nostrand 1957.
 Georg Henrik von Wright, Logik, filosofi och språk, Berlingska Lund 1957.

Logik