kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Paul Andersson (ishockeyspelare)

Paul Anders Corny Andersson Everberg, född 7 november 1964, svensk före detta ishockeyspelare (forward). 

Andersson fostrades i Rögle BK från Ängelholm. Han spelade i Tre Kronor elva gånger.

Han är far till ishockeyspelaren Dennis Everberg som spelar för Colorado Avalanche i National Hockey League (NHL).

Klubbar
Västerås IK (1999/2000)
Västerås IK (1991/1992-1997/1998)
Västra Frölunda HC (1986/1987-1989/1990)
Rögle BK moderklubb

Referenser

Födda 1964
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Frölunda HC
Ishockeyspelare i Västerås IK
Män
Levande personer
Wanaka

Wanaka är en stad i södra änden av Wanakasjön, i Central Otagoregionen på Sydön i Nya Zeeland. Staden hade år 2013 cirka 6 500 invånare och ligger några mil norrut, fågelvägen från Queenstown.

Källor

Externa länkar

Orter i Nya Zeeland
Sydön
International Karate

International Karate (även känt som World Karate Championship) är ett karatespel släppt 1985 av System 3 för ZX Spectrum, Commodore 64, Amstrad CPC och Ataris 8-bitsdatorer Spelet har även senare släppts till Atari ST, Amiga och det finns även en MS-DOS-konvertering i fyrafärgers CGA-grafik.

Spelet är ett enklare beat 'em up-spel sedd från sidan. Beroende på hur spelaren träffar sin motståndare får denna en halv eller hel poäng. Kamperna utspelar sig runt om i världen på välkända platser.

Spelet programmerades av Archer Maclean och musiken är gjord av Rob Hubbard. Rob Hubbards musik till spelet framfördes live av en fullstor symfoniorkester vid det tredje Symphonic Game Music Concert 2005 i Tyskland.

Uppföljaren till spelet är International Karate +.

Datorspel 1985
Amigaspel
C64-spel
Virtual Console-spel
Atari ST-spel
ZX Spectrum-spel
Amstrad-spel
MS-DOS-spel
Karatespel
Lyttelton, Nya Zeeland

Lyttelton är en hamnstad på Banks Peninsula, 12 km bilväg från Christchurch på östkusten av Sydön, Nya Zeeland. Invånarantalet var vid folkräkningen år 2006 drygt 3000.

Externa länkar 

Orter i Nya Zeeland
Sydön
Picton, Nya Zeeland

Picton är en hamnstad på nordänden av Nya Zeelands sydö. Från Picton går färjorna över Cooksundet till Wellington. Picton hade cirka 3 000 invånare år 2006. Från staden går järnvägen ner mot Blenheim, Kaikoura och Christchurch.

Orter i Nya Zeeland
Sydön
Kaikoura

Kaikoura är ett samhälle på Sydön i Nya Zeeland med ca 2 100 invånare. Orten ligger 180 km norr om Christchurch som är den största staden på Sydön. Idag åker turister oftast hit för att se på valar; speciellt är det kaskelot man vill se här.

Externa länkar

 Kaikoura - hemsida

Orter i Nya Zeeland
Sydön
Franz Joseph (glaciär)

Franz Joseph är en av Nya Zeelands största glaciärer. Den är 12 km lång och når så låg höjd som 300m över havet. Glaciären är belägen på Sydöns västkust, inuti Westland nationalpark och är ett populärt utflyktsmål, särskilt bland utländska turister. Glaciären är relativt lättåtkomlig. Besökare kan nå den till fots men det finns också möjlighet att ta en helikoptertur över den. På senaste tiden har glaciären minskat ovanligt mycket i utsträckning, vilket man misstänker beror på global uppvärmning.

Etymologi 

Maoriska namnet för glaciären är Kā Roimata o Hine Hukatere ('Tårarna från Hine Hukatere'). Det härrör från den muntliga historieberättande traditionen bland lokala aorier. Hine Hukatere älskade att klättra i bergen och övertalade sin älskare, Wawe, att klättra med henne. Wawe var en mindre erfaren klättrare än Hine Hukatere men älskade att följa med henne. Detta gjorde Wawe tills en lavin svepte ned Wawe från topparna till sin död. Hine Hukateres hjärta gick mitt itu och hennes många, många tårar flödade nerför berget och frös till is för att sedan bilda glaciären.

Den första europeiska beskrivningen av en av västkustens glaciärer (tros vara Franz Josef) gjordes i loggen över skeppet Mary Louisa 1859. Glaciären blev senare uppkallad efter kejsaren Frans Josef I av Österrike av den tyska utforskaren Julius von Haast 1865.

Efter att Nya Zeeland hade beslutat att godkänna bosättningslagen Ngai Tahu 1998 ändrades glaciärens namn officiellt till Franz Josef glaciär / Kā Roimata o Hine Hukatere.

Källa

Noter 

Nya Zeelands geografi
Archer Maclean

Archer Maclean, född 28 januari 1962, död 17 december 2022, var en brittisk programmerare och datorspelsutvecklare, mest känd för spelen International Karate och IK+ vilka skapades till Commodore 64 på 1980-talet, men har konverterats till många andra system. Senare gjorde han spelen Jimmy White's 'Whirlwind' Snooker och Archer Maclean's Mercury. Macleans sista spel var Wheelspin (2009) till Nintendo Wii.

Källor

Externa länkar

Brittiska programmerare
Datorspelsprogrammerare
Födda 1962
Avlidna 2022
Män
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Personer i Storbritannien under 2000-talet
Borgen, Luleå

Borgen är en liten ö i Lule skärgård utanför byn Brändön i inloppet till Rånefjärden, belägen nordost om Sigfridsön. Ön har fått sitt namn på grund av sitt utseende.

Öar i Lule skärgård
Stjärnorps slott

Stjärnorp (äldre stavning även Stiernorp eller Stiernarp) är ett slott i Stjärnorps socken i nuvarande Linköpings kommun i Östergötland. Den gamla huvudbyggnaden förstördes i en brand 1789 och står kvar som en ruin. Numera fungerar en av flygelbyggnaderna som huvudbyggnad.

Historia
Stjärnorps slott uppfördes 1655–1662 (i dåvarande Vreta klosters socken) av greven och fältmarskalken Robert Douglas (1611–1662). Slottet och terrasserna ritades av Nicodemus Tessin d.ä.. Enligt en sägen berättas det att när krigskamraterna och vapenbröderna Robert Douglas och Axel Lillie kom hem från Westfaliska freden, ingick de en överenskommelse att bygga sina respektive slott, Stjärnorps slott och Löfstad slott, så höga att de från översta våningen skulle kunna se och skicka hälsningssignaler till varandra. 

Alla byggnader förstördes vid en eldsvåda den 12 maj 1789, men slottskapellet återställdes redan samma år. Även flygelbyggnaderna byggdes snart upp igen men ekonomiska medel saknades till huvudbyggnaden som fortfarande är en ruin.

När Stjärnorps socken bildades 1810 blev slottskapellet församlingskyrka.

Ägarlängd
1655–1662 Fältmarskalken greve Robert Douglas.
1662-? Roberts änka, Hedvig Douglas.
?-1705 sonen Gustaf Douglas (1648-1705) Landshövding.
1705-1722 Gustafs änka, Beata Margareta Stenbock.
1722-1763 sonen Wilhelm Douglas, generalmajor.
1763-1776  sonen Wilhelm Otto Douglas.
1776-1806  sonen Carl Wilhelm Douglas. Carl Wilhelm Douglas sålde 1806 godset till: 
1806-1821  Olof Burenstam, brukspatron, död 1821.
1821-1876 Olika släkter
1876 Ludvig Douglas inköpte godset. Ludvig Douglas var sonson till Carl Wilhelm Douglas vilken 70 år tidigare sålde gården.
1947-1960 sonen Archibald Douglas
1960-1990 sonen Philip Douglas, som också ägde Grensholms slott. Philip Douglas gick i personlig konkurs den 17 december.
1990-idag Philip Douglas bror Gustaf Douglas, inköpte gården 1990 på exekutiv auktion. Idag bor Gustaf Douglas son i en av flygelbyggnaderna. År 2017 påbörjade han en stor restauration av slottsruinen för att skydda den från ytterligare vittring och förstörelse.

Referenser

Noter

Källor
, Riksantikvarieämbetet.
Carl Fredric Broocman: Beskrifning Öfwer the i Öster-Götland Befintelige Städer, Slott, Sokne-Kyrkor .... Tryckt i Norrköping hos Johan Edman år 1760 / G. Ekströms förlag 1993.
Stjernorps ruin ur Svenska Familj-Journalen, band 14, årgång 1875, sid. 361
Stjärnorps historia
Boken "Grevinnorna på Stjärnorp" av Louise Adelswärd som på ett målande sätt berättar om händelser och myter om slottet och branden och den skatt som skall återfinnas av den sjunde greven som bor på slottet. Boken är både myt och verklighet.

Externa länkar

Borg- och slottsruiner i Östergötland
Byggnader och anläggningar i Linköpings kommun
Byggnader avbildade i Suecian
Louis Nicolas Davout

Louis Nicolas Davout, ibland stavat Davoust, född 10 maj 1770 i Annoux, departementet Yonne, död 1 juni 1823 i Paris, hertig av Auerstädt och furste av Eckmühl, var en fransk militär, en av Napoleons främsta marskalkar. 

Davout besökte samtidigt med Napoleon Bonaparte krigsskolan i Brienne-le-Château, blev 1788 officer vid ett kavalleriregemente och 1792 chef för en bataljon frivilliga, med vilken han deltog i nordarméns fälttåg 1792 och 1793. Sistnämnda år blev han brigadgeneral. Därefter hade han befäl först vid Rhenarmén, sedan i Italien och slutligen i Egypten, där han blev tillfångatagen, men snart frigiven. År 1800 utnämndes han till divisionsgeneral, i vilken egenskap han förde kavalleriet under 1800–1801 års fälttåg i Italien, varefter han 1804 tilldelades marskalksstaven. År 1805 förde han en armékår under kriget med Österrike, och i slaget vid Austerlitz 2 december hade han sin plats på högra flygeln.

Under kriget med Preussen 1806–1807 besegrade han med sin till antalet underlägsna kår preussarnas huvudstyrka vid Auerstädt, samtidigt med att Napoleon slog den övriga delen av den preussiska hären vid Jena (14 oktober), och fick med anledning därav 1808 titeln hertig av Auerstädt. År 1809 besatte Davout med sin kår Regensburg , förrän Napoleon ankom till krigsskådeplatsen. Men då han där hotades av österrikarnas huvudstyrka, utförde han med sina fyra divisioner sin ryktbara flankmarsch åt söder, utefter Donau, och deltog sedan i slaget vid Eckmühl 22 april, vars för fransmännen gynnsamma utgång till största delen var Davouts verk och förskaffade honom samma år titeln furste av Eckmühl. I slaget vid Wagram 5–6 juli förde han högra flygeln och bidrog genom en storartad kringgående rörelse till segern. År 1812 förde han en armékår i kriget mot Ryssland, och 1813 samlade han i Sachsen en fransk häravdelning, men begav sig till Hamburg, då fälttåget öppnades.

Redan 1811 hade Davout blivit generalguvernör i Hamburg och dess omnejd, där hans styrelse utmärktes av mycken hårdhet; så till exempel utskrev han en kontribution av 48 miljoner franc och bortjagade 30 000 människor. Han beredde sig att till det yttersta försvara den befästa staden, men efter Napoleons fall utrymde han densamma.

Efter kejsarens återkomst från Elba var han 20 mars–14 juli 1815 krigsminister, varjämte han ledde försvaret av Paris. Då allt vidare motstånd var fåfängt, öppnade han underhandlingar och förband sig att med armén gå bakom Loire, vilket även skedde. Den 14 juli 1815 övergick han till Ludvig XVIII. Han förlorade sina värdigheter, men återfick dem 1817 och blev 1819 till och med pär av Frankrike. 

Davout var en av Napoleons främsta generaler. Han ägde en utomordentlig militärisk skarpblick, stor personlig tapperhet och diplomatisk begåvning. Hans stränghet urartade dock ofta till grymhet.

Referenser

Externa länkar 

Franska fältmarskalkar
Frankrikes krigsministrar
Franska hertigar
Födda 1770
Avlidna 1823
Män
Personer från Yonne
Storkorset av Hederslegionen
Deltagare i slaget vid Borodino
Deltagare i slaget vid Wagram
Deltagare i slaget vid Austerlitz
Deltagare i slaget vid Jena-Auerstedt
Namn ingraverat på Triumfbågen
Bulgari

Bulgari, typografiskt BVLGARI, är ett varumärke i modebranschen, framför allt känt för smycken, exklusiva klockor och parfymer. Företaget grundades av greken Sotiris Voulgaris, italianiserat till Sotirio Bulgari, som skapade märket efter att ha flytt till Italien från den grek-turkiska konflikten i Epirus.

Källor

Externa länkar
 Bvlgari – italiensk lyxklocka

Smycken
Parfym
Italienska klädmärken
Maus

Maus kan avse:

 Maus (stridsvagn) –  en konceptstridsvagn konstruerad under andra världskriget i Tyskland
 Maus (tecknad serie) – en serieroman i två delar av den amerikanske tecknaren Art Spiegelman
 Maus (musikgrupp) –  ett isländskt rockband
Maus (tecknad serie)

Maus är en serieroman i två delar av den amerikanske tecknaren Art Spiegelman. Handlingen kretsar kring författarens far, Vladek Spiegelman, och om hur denne överlevde Förintelsen. Maus är tecknad med antropomorfistiska djur, där bland annat judarna är möss, tyskarna katter och polackerna grisar. Serieroman gav författaren Pulitzerpriset i kategorin "Special Citations And Awards" 1992.

Den första delen av Maus publicerades delvis i tidskriften Raw 1977-1985, och i bokform 1986. Den andra delen publicerades i Raw 1986-1991, och i bokform 1991. De första svenska upplagorna kom 1987, i översättning av Jan Wallén, respektive 1992, i översättning av Joanna Bankier (Brombergs Bokförlag). 1996 gav samma förlag ut bägge i en samlingsutgåva, och 2009 kom ett nytryck av densamma. 2023 kom ytterligare en samlingsutgåva, denna gång i översättning av Horst Schröder (Epix bokförlag).

Utgåvor 
1986 – Art Spiegelman: Maus : a survivor's tale. 1, My father bleeds history,  
1987 – Art Spiegelman: Maus. 1, En överlevandes bekännelse, 
1991 – Art Spiegelman: Maus : a survivor's tale. 2, And here my troubles began,  
1992 – Art Spiegelman: Maus. 2, En överlevandes historia : och här började det svåra, 
1996 – Art Spiegelman: The Complete Maus, A survivor's tale,  
1996 – Art Spiegelman: Maus, En överlevandes historia, 
2009 – Art Spiegelman: Maus, En överlevandes historia, 
2023 – Art Spiegelman: Maus, En överlevandes historia,

Källor

Externa länkar
Art Spiegelman får sina verk bortplockade i Tennessee. CNN, läst 1 feb 2022.

Förintelsen i fiktion
Amerikanska serier
Fabeldjursserier
Historiska serier
Krigs- och militärserier
Självbiografiska serier
Fiktiva möss och råttor
Art Spiegelman

Art Spiegelman, född 15 februari 1948 i Stockholm, är en amerikansk serieskapare. Han har medverkat i och drivit ett antal tidskrifter och även verkar som illustratör. Mest känd är han för serieromanen Maus.

Biografi
Spiegelman föddes i Stockholm; hans föräldrar var polskjudiska flyktingar. Han växte upp i Queens, New York och tog examen vid High School of Art and Design. Han är mest känd som skapare av Maus (två delar 1986 och 1991), vilken gav honom Pulitzerpriset. Tillsammans med sin hustru Françoise Mouly grundade han 1980 serieantologin RAW, som gavs ut fram till 1991.

Han har också arbetat för tuggummitillverkaren Topps, för vilka han skapat produkter som samlarkorten Garbage Pail Kids. Han arbetade också under tio år från 1992 för tidningen The New Yorker. 2004 publicerade han serien In the Shadow of No Towers, inspirerad av 11 september-attackerna.

Spiegelman har, förutom det nämnda Pulitzerpriset, vunnit ett antal priser, bland annat Inkpot Award, Adamsonpriset, Urhunden och Eisnerpriset.

Källhänvisningar

Externa länkar
  Art Spiegelman får sina verk bortplockade i Tennessee. CNN, läst 1 feb 2022.

Födda 1948
Amerikanska serieskapare
Män
Levande personer
Urhundenvinnare
Vinnare av Grand prix de la ville d'Angoulême
Vinnare av Pulitzerpriset
Wigger

Wigger (eller wigga) är ett nedsättande slangord i engelska språket som i allmänhet betecknar en ung vit person vars klädsel, språk och manér uppfattas som att imitera på ett sätt som anses stereotypt för afroamerikaner. Ordet är ett teleskopord, bildat av engelskans white samt nigger (eller nigga), som anses vara stötande av vissa. Wigger/wigga kan också definieras som "wannabe nigga".

Ordet wigger används särskilt för att beskriva en ung, vit person som försöker efterlikna svarta förebilder inom den svarta kulturen, främst hiphop och gatukultur. Att däremot uppskatta ursprungligen svarta kulturyttringar, som hiphopmusik, innebär inte i sig att vara en wigger.

Vita hiphopare har ibland hamnat i konflikter med både varandra och andra, som ett resultat av diskussioner kring begreppet "wigger". Enligt många är hiphop en "svart musik" (vilket i ett historiskt perspektiv är sant), bland annat så har Eminem flera gånger kallats för wigger eller wigga, vilket han också sjunger om i vissa låtar.

Exempel när termen används i populärkultur inkluderar:
The Offsprings låt "Pretty Fly (for a White Guy)" handlar om en kille som försöker vara svart, men misslyckas.
Eminems låt "The Way I Am" handlar om att han är trött på reportrar och andra som kallar honom "wigger".
Fredrik Strage beskriver en svensk självbetitlad wigger i ett kapitel av sin bok Mikrofonkåt.

Referenser

Skällsord
Slanguttryck
Subkulturer
Rumiko Takahashi

Rumiko Takahashi, född  10 oktober 1957, är en av Japans allra främsta mangaförfattare. Takahashi har sålt över 100 miljoner seriealbum och är en av Japans rikaste kvinnor.

Bibliografi i urval 
 Urusei yatsura 1978 - 1987
 Maison Ikkoku 1980 - 1987
 Mermaid saga 1984 - 1994
 Ranma ½ 1987 - 1996
 One-pound Gospel 1987 - 2007
 Inu Yasha 1996 - 2008
Rinne 2009 - 2017
 MAO 2019 - Pågående

Referenser 

Födda 1957
Kvinnor
Levande personer
Japanska serieskapare
WP:Projekt Japan
Familjedaghem

Familjedaghem är en form av barnomsorg och förskoleverksamhet där omsorgen ges av en dagbarnvårdare, eller med vardagligare termer dagmamma, dagpappa eller dagförälder. Vårdaren tar emot barnen i sitt hem under den tid då föräldrarna förvärvsarbetar eller genomgår utbildning.

Sverige 
Den 1 juli 2009 ersattes begreppet familjedaghem med pedagogisk omsorg i skollagen. Pedagogisk omsorg omfattar även andra alternativ till förskola och fritidshem som drivs i utomstående lokaler, som bolag eller av flera familjer som turas om.

Åren 2016–2020 minskade antalet familjedaghem i Sverige, inte minst i Stockholms län.

Källor 

Förskola
Plasmodiophora

Plasmodiophora är ett släkte inom klassen Plasmodiophoromycota . En av arterna i släktet (Plasmodiophora brassicae) parasiterar rötterna på vilda och odlade korsblommiga växter. De angripna rötterna får utväxter av växlande utseende. Efter en tid ruttnar svulsterna och omvandlas till en illaluktande massa. Under sommaren innehåller många av svulstcellerna skadegörarens plasmodier, som senare ombildas till mängder av sporer. Sporerna frigörs genom att svulsterna ruttnar, överlever i jorden, utvecklas  och angriper framförallt unga rötter. Sjukdomen, som kallas klumprot, klumprotsjuka eller fingrar och tår, förekommer särskilt på olika kålsorter,till exempel kålrötter och rovor, men har även iakttagits på rädisor, lövkojor, senap och andra korsblommiga växter. Den förorsakar ofta stor skada och är svår att utrota eftersom sporerna är mycket långlivade.

Referenser

Noter

Protister
Manaus

Manaus är en stad och kommun i norra Brasilien, och är huvudstaden i delstaten Amazonas. Staden grundades år 1669 som en liten oas inne i regnskogen där Rio Negro mynnar i Amazonfloden, och är idag med sina 2 miljoner invånare den största staden i Amazonområdet. Belémområdet är dock som storstadsområde betraktat jämbördigt. 

Manaus har ett mycket fint operahus från den tiden då staden var centrum för Brasiliens gummiproduktion. Ursprungligen var gatorna runt operahuset täckta av gummi så att vagnarna som körde förbi inte skulle störa operan.

Här ifrån exporterar man bland annat nötter, gummi, timmer, krokodilskinn och kakao. Staden har en internationell flygplats, Manaus flygplats – Eduardo Gomes. För att attrahera utländska företag fungerar staden som en frihandelszon.

Befolkningsutveckling

Storstadsområde 

Storstadsregionen (officiellt Região Metropolitana de Manaus) bildades den 20 maj 2007 genom en sammanslagning av kommunerna Careiro da Várzea, Iranduba, Itacoatiara, Manacapuru, Manaus, Novo Airão, Presidente Figueiredo och Rio Preto da Eva. Den 30 april 2009 utökades området med kommunerna Autazes, Careiro, Itapiranga, Manaquiri och Silves. Områdets areal överstiger 120 000 kvadratkilometer, vilket till ytan gör det till världens antagligen största officiella storstadsdefinition. De flesta invånare bor dock ganska nära Manaus, inom några mils radie, och den största delen av ytan består av obebodda regnskogsområden.

Sport
Nacional Futebol Clube är en klubb i Brasiliens högsta liga. Två andra klubbar i staden är Atlético Rio Negro Clube och San Raimundo Sports Club.

Världsmästerskapet i fotboll 2014
2009 blev staden vald till en av värdstäderna i VM 2014. Då påbörjades bygget av Arena Amazônia som efter VM blev Nacional Futebol Clubes hemmaarena.

Den första VM-matchen i Manaus var mellan England och Italien 14 juni, därefter Kamerun och Kroatien 18 juni, USA och Portugal 22 juni och den sista matchen som spelades var Schweiz mot Honduras 25 juni.

Olympiska sommarspelen 2016 
Arena Amazônia i Manaus hyste en del av gruppspelsmatcherna i fotboll under detta OS.

<div style="clear:left;">

Källor 

Manaus
Indelningar i Amazonas (delstat i Brasilien)
Orter i Amazonas regnskog
Ananindeua

Ananindeua är en stad och kommun i norra Brasilien och är belägen i delstaten Pará. Staden har cirka en halv miljon invånare och ingår i delstatens huvudstad Beléms storstadsområde.

Befolkningsutveckling

Källor 

Indelningar i Pará
Orter i Pará
Rya kyrka, Örkelljunga

Rya kyrka är en kyrkobyggnad i Ekets samhälle i Örkelljunga kommun. Den är församlingskyrka i Rya församling i Lunds stift. Nuvarande kyrka föregicks av en medeltida kyrka, Rya kyrkoruin, som uppfördes någon gång i slutet av 1100-talet på en kulle vid Rya.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande kyrka uppfördes i tegel och invigdes 1875. Dess arkitekt var byggmästare J. Hallberg i Ängelholm. I samband med detta lämnades den gamla kyrkan som blev ruin.

Inventarier
 Nuvarande altare med altarskåp tillkom vid restaureringen 1949-50. Altarskåpet är målat av konstnären Pär Siegård.
 En äldre altartavla är daterad till slutet av 1500-talet.
 Dopfunten i sandsten härstammar från slutet av 1100-talet eller början av 1200-talet och är tillverkad i den så kallade Mörarpsmästarens verkstad.
 Predikstolen tillkom 1875 och har målningar av Gert Kaffa.
 Klockan är gjuten 1727 av Andreas Wetterholtz, Malmö, och hörde till den gamla kyrkan. Den har en del inskriptioner.

Orgel
1885 byggde Nilsson en orgel med 4 stämmor.
1916 byggde Eskil Lundén, Göteborg en orgel med 8 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1971 av Anders Persson Orgelbyggeri, Viken och är mekanisk.

Kyrkorum

Källor
 Information om Rya kyrka från Örkelljunga kommun
 Kyrkoguiden.se

Noter

Externa länkar
 Örkelljunga pastorat

Kyrkobyggnader i Örkelljunga kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader invigda 1875
Tegelkyrkor
1875 i Sverige
Rya kyrka, Frillesås

Rya kyrka, tidigare Rya kapell, är en kyrkobyggnad som tillhör Frillesås församling i Göteborgs stift. Den ligger i Frillesås samhälle i Kungsbacka kommun.

Historia
Sedan Västkustbanan anlagts och fått en station i Frillesås, kom ett stations- och badortssamhället att växa upp. Frillesås kyrka kom därmed att ligga avsides för många människor och gudstjänster började på 1930-talet att hållas i en hyrd lokal i Rya. En insamling för att bygga ett kapell startades 1936.

Kyrkobyggnaden
Det ursprungliga kapellet uppfördes av en byggmästare från orten efter ritningar av arkitekt Gustaf Ljungman för insamlade medel, fast i församlingens regi. Juldagen 1936 hölls den första gudstjänsten och invigningen ägde rum den 7 december 1937. En orgel tillverkad av Tostareds Kyrkorgelfabrik införskaffades år 1952.

Redan på 1960-talet började kapellet att bli otillräckligt, men först på 1970-talet uppfördes en ny större kyrksal. Det ursprungliga kapellet byggdes om till församlingshem. Arkitekt var Pelle Nilsson. Den nya kyrkan och församlingshemmet invigdes 1975 av biskop Bertil Gärtner. Byggnaden har en modernistisk utformning med ett kraftigt lutande tak över den kvadratiska grundplanen. Under kyrkorummet finns barn- och ungdomslokaler.

Till kyrkan hör även en klockstapel med en klocka skänkt år 1937.

Inventarier
 Altartavla målad 1956 av Saga Walli som föreställer den smala vägen genom korset till härligheten.
Dopskål i silver med förgyllt kristusmonogram.
Trärelief inköpt i Rom föreställande nattvardens instiftande.
Krucifix av trä på den östra fasaden.

Klocka och klockstapel
En klocka anskaffades 1937 av gåvomedel. Den väger 101 kg och har inskriptionen: Kommen, ty nu är allt redo. och Loven Herren i hans helgedom. Den hänger i klockstapeln på berget strax norr om kapellet.

Referenser

Externa länkar
 Frillesås, Gällinge & Idala församlingar
 Kungsbacka kommun informerar
 

Kyrkobyggnader i Kungsbacka kommun
Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader invigda 1936
1936 i Sverige
Castanhal

Castanhal är en stad och kommun i norra Brasilien och är belägen i delstaten Pará, några mil öster om dess huvudstad Belém. Hela kommunen har cirka 190 000 invånare.

Administrativ indelning
Kommunen var år 2010 indelad i två distrikt:
Apeú
Castanhal

Befolkningsutveckling

Källor

Indelningar i Pará
Orter i Pará