kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Förbön

Förbön är en särskild form av bön. Kyrkans förbön i mässan, vilken är en bön då man ber för andra människor, länder, företeelser eller naturen. Det kan även handla om så kallad personlig förbön då en eller ett par personer ber för eller hjälper en enskild person med bön.

Den allmänna kyrkobönen
Förbön är i gudstjänster namnet på det moment, där församlingen gemensamt ber för de nydöpta, för de som har ingått äktenskap, för hemmen, för de behövande, sig själva och för olika grupper och företeelser i samhället. Motsvarigheter till detta moment finns i gudstjänstordningar i de flesta kyrkor och samfund. I Svenska kyrkan till exempel ber man för världssamfundet och det svenska samhället, för den kristna kyrkan på jorden och kristenheten i Sverige, för den egna församlingen och för människor där och på andra håll som har det svårt. Ett äldre namn på denna bön är "den allmänna kyrkobönen". Ibland läggs det in som ett avsnitt i den eukaristiska bönen.

Personlig förbön
Personlig förbön är i Sverige mycket vanlig både inom den frikyrkliga världen och inom Svenska kyrkan. Den kan ske inom ramen för gudstjänster eller helt enkelt som en bönhandling kristna emellan. Förebedjare kan skriva in sina böner i kyrkans bok, de kan skriva dem på särskilda papperslappar som sedan läses av prästen i gudstjänsten.

Om personlig förbön sker i den frikyrkliga gudstjänsten går personlig förbön förenklat till på följande (eller liknande) sätt: Personer som upplever sig vara i behov av förbön ombedes att ta sig till en plats i lokalen där ett så kallat "förebedjarteam" (personer som frivilligt anmält sig och som har förtroende i gruppen) väntar. Den förbönssökande får då ofta en personlig förebedjare.

Förebedjare försöker skapa en avslappnad och trygg miljö medan den förbönssökande talar om specifikt vad hon eller han vill ha förbön för (detta kan naturligtvis skilja mycket men som exempel kan nämnas en önskan om helande, djupare kontakt med Gud, gudomlig vägledning eller andedop med mera). Härefter påbörjas själva förbönen. Bönen bes vanligtvis högt eller på ett sätt så att den förbönssökande kan höra den utan att andra i lokalen nödvändigtvis kan det och innefattar oftast handpåläggning.

Se även
 Vetenskapliga studier av förbön

Bön
Flink och Fummel

Flink och Fummel (Mortadelo y Filemón) är en spansk tecknad serie om två hemliga agenter. Serien skapades 1958 och är en av Spaniens populäraste, med över 150 utgivna seriealbum. Serien filmatiserades 2003 och fick en uppföljare 2008.

Serien är översatt till flera språk, och på svenska utkom 1973 de två albumen Bara jäkt och gno! och Storviltjägarna.

Referenser 

Spanska serier
Spanska seriefigurer
Fiktiva radarpar
Tecknade serier som blivit film
Tecknade serier som blivit TV-serier
X & Y

X & Y (på engelska Spy vs. Spy) är en svart-vit pantomimserie som först publicerades i amerikanska tidningen Mad Magazine 1961. Serien skapades av kubanen Antonio Prohias, som flydde till USA 1960, dagarna innan Fidel Castro tog över den fria kubanska pressen.

Serien handlar om de två spionerna - den vitklädde X och den svartklädde Y - (på engelska "Black" och "White") som är i ständigt krig med varandra. Den typiska historien följer ett bestämt mönster: en av spionerna planerar ett mordförsök på den andra, den andra spionen vänder hela planen mot honom eller kommer på en mästerlig motplan.

Ibland förekommer också den kvinnliga spionen Z (på engelska "Lady in Grey") som både X och Y är förälskade i. Z vinner alltid över de båda andra spionerna.

Det har också gjorts en animerad serie och ett datorspel på X & Y. 

Sedan 1997 tecknas serien av Peter Kuper.

X & Y var en symbol för det kalla kriget, och var Prohias kommentar på kapprustningens fruktlöshet.

Se även
Spy vs. Spy, datorspel baserad på X & Y

Externa länkar
 Spy vs Spy

Amerikanska serier
Amerikanska seriefigurer
Pantomimserier
Fiktiva radarpar
Jesper Aspegren

John Jesper Aspegren, född 4 juni 1950 i Landskrona, är en svensk journalist, författare och tidigare programledare vid Sveriges Television.

Biografi
Jesper Aspegren är son till ingenjör Hugo Aspegren och hustrun Gerda, född Nyegaard. 1971-1974 studerade han vid Lunds universitet juridik, statskunskap, informationsteknik och etnologi. Under dessa var Aspegren bland annat redaktör för Helsingkrona nations tidning Helsingkroniten. Därefter antogs han på journalistlinjen vid Skurups folkhögskola 1975 och inledde 1976 sin journalistiska karriär på tidningen Mellersta Skåne i Hörby.

1977 anställdes han i Kristianstad när Sveriges Lokalradio AB (LRAB) startade. Aspegren började på Sveriges Television i Malmö 1982 där han efter en kort tid blev programledare för Barnjournalen. Aspegren var därefter med om att 1986 starta Sköna söndag, och blev 1990 programledare för programmet och var så fram till 1992. Jesper Aspegren blev 1988 programledare för det nystartade programmet Antikrundan, en tjänst som han innehade fram till 2000.

Tillsammans med Björn Kjellman kommentator för Eurovision Song Contest 1992 i Malmö. Åren 1993-1994 var han programledare för Gomorron Sverige när SVT startade sina morgonsändningar. Han var också programledare för ett av de första riktigt uppmärksammade matprogrammen i svensk television, Aspegren mitt i maten (1995-2000) tillsammans med kocken Rikard Nilsson. 1999 erhöll han Gastronomiska akademiens Guldpennan för framstående insatser på det gastronomiska området. Samma år blev Aspegren även vald till "Årets skåning".

Aspegren slutade på SVT 2000 för att bli VD på nystartade Crafoord Auktioner AB. 
2001 segrade han tillsammans med journalisten och krönikören Annette Kullenberg i som tävlande SVT-programmet På spåret

Hösten 2012 medverkade han med återkommande inslag om antikviteter i Bingolotto i TV4. Aspegren har även vikarierat som programledare i Bingolotto.

Aspegren är sedan 1977 gift med barnmorskan Maria-Pia, f. Hellström, och har tillsammans fyra barn, Johan, Gustav, Oskar och Sophia.

Bokproduktion
Jesper Aspegren har författat eller varit medförfattare följande böcker:
 Mitt i Maten (1998)
 Antikrundan (1999)
 Mötesplats Bjärehalvön (1999)
 Våra högtider (2001)
 Kockrock (2004)
 Stämningssökaren (2005)
 Medelhavsmaten förlänger livet (2006)
 Med smak av Sydafrika (2006)
 Slott i Skåne (2007)
 Basic food (2008)
 Falsterbo Golfklubb 100 år (2009)
 Eslöv nästa - nästa Eslöv (2010)
 Malmö - människor och miljöer under 150 år (2012)
 Sill (2012)
 Kockliv (2018)
 PGA Sweden National (2019)
 My Way (2021
 En oväntad karriär (2023)

Referenser
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1999, red. Elisabeth Gafvelin, Kunskapsförlaget P. A. Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1998 s. 78

Noter

Programledare i Sveriges Television
Svenska TV-programledare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1950
Levande personer
Män
Personer från Landskrona
Svenska författare under 2000-talet
Maryam Yazdanfar

Maryam Yazdanfar (), född 17 november 1980 i Teheran i Iran, är en svensk politiker (socialdemokrat) och journalist. Hon var ordinarie riksdagsledamot 2006–2013 (även tjänstgörande ersättare 2004 och 2006, samt statsrådsersättare 2006), invald för Stockholms läns valkrets. Yazdanfar var ordförande i riksdagens civilutskott 2010–2011.

Biografi 
Maryam Yazdanfar kom till Sverige och Solna med familjen 1986. Hon har en filosofie kandidatexamen i statsvetenskap från Stockholms universitet samt i journalistik från samma lärosäte (JMK). Hon har tidigare varit bland annat krönikör i Stockholmstidningen och Everyday, samt reporter och faktainsamlare på Kunskapskanalen och programmet Mera Kultur i Sveriges Television.

Yazdanfar var ordförande i Stockholms läns SSU-distrikt 2003–2006 och är ledamot i Solna kommunfullmäktige sedan 2002.

Hon är sedan mars 2013 kommunikationschef på bussbolaget Nobina Sverige.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Personer från Teheran
Födda 1980
Levande personer
Kvinnor
Kunta Kinte

Kunta Kinte, född 1750 i Juffure i Gambia, död cirka 1822 i Spotsylvania County i Virginia. Kunta Kinte är en av huvudpersonerna i boken Rötter, som 1977 även blev TV-serie, och förfader till författaren Alex Haley. Han blir fångad av slavhandlare 1767 och skeppades till USA för att arbeta som slav på en plantage. Boken Rötter har fått sin titel efter att Haley följt sitt släktträd sex generationer bakåt i tiden och till slut nått Kunta Kinte.

Släktträdet 
 Kunta Kinte / Toby Waller (hans amerikanska slavnamn som han själv aldrig använde)
 Kizzy Waller/Lea, dotter till Kunta Kinte och Bell Waller, senare såld till Tom Lea
 Chicken George Lea, son till Kizzy och slavägaren Tom Lea
 Tom Lea/Murray, son till Chicken George Lea och Matilda MacGregor
 Cynthia Murray, dotter till Tom och Irene Holt/Murray
 Bertha Palmer, dotter till Cynthia och Will Palmer
 Alex Haley, son till Bertha och Simon Alexander Haley

Vissa har två efternamn beroende på att de tillhört flera olika slavägare.

Se även 
 Kunta Kinteh Island

Externa länkar 
 Kunta Kinte - the Alex Haley foundation

Födda 1750
Avlidna 1822
Män
Gambier
Amerikanska slavar
Algot Lange

Algot Lange, född 17 april 1850 i Kalmar slottsförsamling, död 13 mars 1904 i Paris, var en svensk operasångare (basbaryton) och sångpedagog.

Lange engagerades vid Svenska Teatern i Helsingfors 1872. Han for till Paris 1877–1878 för att vidareutbilda sig i sång. Han debuterade 1878 vid Kungliga teatern i Stockholm som Lothario i Mignon. 1895 engagerades han vid Det Kongelige Teater i Köpenhamn, där han även verkade som sånglärare.

Bland hans roller kan nämnas huvudrollen i Don Giovanni, Almaviva och Figaro i Figaros bröllop, Figaro och Basilio i Barberaren i Sevilla, Mefistofeles i Faust och Mefistofeles, Dulcamara i Kärleksdrycken, Germont i La traviata, Escamillo i Carmen, lantgreven i Tannhäuser och Wotan i Valkyrian. Han framträdde även som konsertsångare och framförde bland annat romanser av Schuman.

Han var gift med den finska pianisten och författaren Ina Forstén och far till upptäcktsresanden Algot Lange (född Åke Mortimer), handelsattachén Hjalmar Lange och läkaren Einar Lange.

Bibliografi
 Om tonbildning i sång och tal (1900)
 Om sång (1898)

Externa länkar
 , sidan 1126–1127.

Svenska sångpedagoger
Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska bassångare
Svenska barytonsångare
Män
Födda 1850
Avlidna 1904
Personer från Kalmar
Alex Haley

Alexander Murray Palmer "Alex" Haley, född 11 augusti 1921 i Ithaca, New York, död 10 februari 1992 i Seattle, Washington, var en amerikansk författare, främst känd för sin bok Rötter (Roots), där han skildrar sin släkts historia från anfadern Kunta Kinte som kom till Amerika som slav från Gambia och dennes ättlingar fram till hans egna dagar.

Haley föddes i Ithaca, New York men bodde under fem år av sin uppväxt i Tennessee. Under tjugo år tjänstgjorde han inom den amerikanska kustbevakningen och från 1959 var han frilansjournalist. Haley hjälpte Nation of Islam-ledaren Malcolm X att skriva sin självbiografi. När denne sedan blev mördad skrev han klart biografin tillsammans med Malcolms hustru Betty Shabazz.

Haley var gift tre gånger under sitt liv, och erkände själv vid ett tillfälle att han inte var typen som stadgar sig. 

År 1992 dog Haley av en hjärtattack.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Malcolm X Självbiografi 1971
 Rötter 1977
 Alex Haleys Queen 1995
 Mamma Floras familj 1999

Referenser 
 https://web.archive.org/web/20080924005150/http://www.kirjasto.sci.fi/ahaley.htm

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare under 1900-talet
Födda 1921
Avlidna 1992
Män
Personer från Ithaca
Mottagare av Anisfield-Wolf Book Award
Personer som tjänstgjort i USA:s kustbevakning
Lita Ford

Lita Rossana Ford, född 19 september 1958 i London, är en amerikansk gitarrist och sångerska.

Ford föddes i London men flyttade med sin familj till USA när hon var liten och växte så småningom upp i Los Angeles-området. Hon gick med i bandet The Runaways när hon var 16 år och efter att gruppen splittrades 1979 satsade hon på en solokarriär.

Hon var gift med Chris Holmes, från W.A.S.P., mellan 1986 och 1992. Hon har även varit ihop med Nikki Sixx, Tony Iommi och Jim Gillette från bandet Nitro.

Ford har spelat in en duett med Ozzy Osbourne kallad "Close My Eyes Forever".

I filmen The Runaways från år 2010 spelas hon av Scout Taylor-Compton.

Diskografi 
 Out for Blood - 1983
 Dancin' on the Edge - 1984
 Lita - 1988
 Stiletto - 1990
 Dangerous Curves - 1991
 The Best of Lita Ford - 1992
 Greatest Hits - 1993
 Black - 1994
 Greatest Hits Live! - 2003
 Wicked Wonderland - 2009
 Living Like A Runaway - 2012

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Amerikanska musiker
Födda 1958
Levande personer
Kvinnor
Thecla Åhlander

Thecla (ursprungligen Thekla) Ottilia Åhlander född den 3 juni 1855 i Norrköping, död den 8 april 1925 på Höstsol, Täby församling, Stockholms län
, var en svensk skådespelare. 

Åhlander studerade först drama som extra elev för Frans Hedberg 1872. Hon fortsatte studierna vid Kungliga Dramatiska teaterns skola 1874–1877. Hon scendebuterade vid Dramaten som gammal mamsell i Ett namn 1877, och fortsatte arbeta där till 1922, 1908–1915 också som scenlärare. Hon blev premiäraktris 1888 och fick den kungliga medaljen Litteris et Artibus 1891. Åhlander är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Rollfoton

Referenser

Övriga källor

Externa länkar

Noter 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Födda 1855
Avlidna 1925
Kvinnor
Mottagare av Litteris et Artibus
Svenska skådespelare under 1900-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Skådespelare från Norrköping
Birgit Wåhlander

Birgit Wåhlander, egentligen Rut Birgit Eugenia Lindström,  född 14 november 1919 i Stockholm död 27 februari 2000 i Djursholm, svensk skådespelare. Ligger begravd på Norra begravningsplatsen.

Filmografi
1956 - Ratataa eller The Staffan Stolle Story

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Fotnoter

Födda 1919
Avlidna 2000
Svenska skådespelare
Kvinnor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Joan Jett

Joan Jett, eg. Joan Marie Larkin, född den 22 september 1958 i Wynnewood, en förort till Philadelphia, Pennsylvania, är en amerikansk gitarrist, sångare och skådespelare. Hon blev först känd i mitten av 1970-talet genom rockbandet The Runaways. Jett blev tillsammans med The Blackhearts år 2015 invald i Rock and Roll Hall of Fame.

Biografi
Joan Jett föddes i Philadelphia men flyttade senare till Hollywood i Los Angeles, där hon, fortfarande i tonåren, väckte uppmärksamhet som gitarrist, huvudsaklig låtskrivare och en av sångerskorna i The Runaways, ett pre-punk/hårdrockband bestående av enbart tonåriga tjejer. De fick en hit med låten "Cherry Bomb".

Den tidigare ledsångerskan Cherie Currie lämnade bandet, och Joan Jett tog över rollen som första sångerska och förgrundsfigur. Gruppen var populärare i Japan än i USA. Förutom Jett och Cherie Currie (sång) bestod gruppen genom åren av Lita Ford (gitarr, sång), Sandy West (trummor, sång, dog i lungcancer 21 oktober 2006), Michael Steele (sång, basgitarr), Peggy Foster (basgitarr), Jackie Fox (basgitarr), Vicki Blue (basgitarr), Laurie McAllister (basgitarr).

Efter att The Runaways upplöstes 1979 producerade Jett ett album åt Los Angeles-punkbandet The Germs och gav sig sedan på en solokarriär. Hon har gjort många kända hits som bland andra "Bad Reputation", "I Hate Myself For Loving You", "Do You Wanna Touch Me" och "I Love Rock 'N' Roll" med sitt band Joan Jett and the Blackhearts.

I filmen The Runaways från 2010 spelas Jett av Kristen Stewart, som liksom hon själv är vegetarian.

Diskografi 

Studioalbum som Joan Jett

Studioalbum som Joan Jett & the Blackhearts

Singlar på Billboard Hot 100
1982 – "I Love Rock 'n' Roll (#1)
1982 – "Crimson and Clover" (#7)
1982 – "Do You Wanna Touch Me" (#20)
1983 – "Everyday People" (#37)
1983 – "Fake Friends" (#35)
1986 – "Good Music" (#83)
1987 – "Light of Day" (som The Barbusters) (#33)
1988 – "I Hate Myself for Loving You" (#8)
1988 – "Little Liar" (#19)
1990 – "Dirty Deeds" (#36)

Albumsamarbeten
 (med The Gits)

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Födda 1958
Amerikanska rocksångare
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Rock and Roll Hall of Fame
Personer från Philadelphia
Mikael Marcimain

Paul Mikael Maurice Marcimain, född  17 mars 1970 i S:t Matteus församling, Stockholm, är en svensk manusförfattare och regissör.

Biografi
Mikael Marcimain är uppvuxen i Vasastan i Stockholm. Hans far har sina rötter i Guadeloupe i Västindien och hans mor är svenska. Han är tvåspråkig och gick i den franskspråkiga skolan Lycée Français Saint Louis på Stora Essingen. Efter gymnasiet gick Marcimain fotokurser och studerade filmvetenskap på Stockholms universitet.

Han är gift med rollsättaren Jeanette Klintberg och tillsammans har de två barn.

Karriär
Marcimain verkade i nio år som regiassistent inom filmbranschen innan han erbjöds att göra entimmesfilmen Brustna hjärtan i SVT Dramas TV-serie Ett litet rött paket (1999). Genombrottet kom med de uppmärksammade miniserierna Lasermannen (2005) och Upp till kamp (2007). Han belönades med Dagens Nyheters kulturpris 2007. 

I juni 2011 fick han finansiering från Svenska Filminstitutet för att spela in sin första långfilm, Call Girl, inspirerad av den så kallade Geijeraffären under 1970-talet. Manuset är skrivet av Marietta von Hausswolff von Baumgarten. För Call Girl vann Marcimain den internationella kritikerorganisationen FIPRESCIs debutantpris på Filmfestivalen i Toronto 2012 och den nominerades till nio Guldbaggar varav den vann tre. Marcimain nominerades i kategorin Bästa regi. En scen i filmen fick mycket uppmärksamhet i medierna då anhöriga till Olof Palme menade att han där utmålas som en sexköpare av minderåriga. Själv menade Marcimain att det var ren fiktion, en spelfilm, och underströk att han såg filmen som en "kvinnofilm" som visar hur makten, patriarkatet, utnyttjar flickorna.

2013 startade Marcimain inspelningarna av filmatiseringen av Klas Östergrens romaner Gentlemen och Gangsters där David Dencik spelar huvudrollen som dandyn Henry Morgan.

Efter den internationella långfilmen Horizon Line har Marcimain gjort två dramaserier för SVT: Jakten på en mördare (2020) som skildrar polisarbetet kring Helénmordet 1989 samt Händelser vid vatten som är en filmatisering av Kerstin Ekmans bok med samma namn.

Marcimain har uppgett att ett av hans framtida projekt blir att filmatisera Stefan Spjuts roman Stallo som utspelar sig i sagornas rike och handlar om troll.

Han arbetar ofta med skådespelarna Ruth Vega Fernandez, David Dencik, Simon J. Berger och Sverrir Gudnason och har uppgett Bo Widerberg som en stor förebild i sitt filmskapande.

I september 2023 startade inspelningen av filmen "Ett Ärligt Liv" i Lund, som är en filmatisering av Joakim Zanders bok med samma namn.

Regi (i urval)

Manus
1996 - Chewing Gum

Referenser

Externa länkar

Svenska manusförfattare under 2000-talet
Svenska filmregissörer
Svenska TV-regissörer
Födda 1970
Män
Levande personer
Regissörer från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Alumner från Stockholms Filmskola
Guldbaggenominerade
Maharadjan av Rawhajpoutalah

Maharadjan av Rawhajpoutalah är en karaktär som förekommer i Tintinalbumen Faraos cigarrer och Blå lotus.

I Faraos cigarrer räddar han Tintin under sin tigerjakt. Han berättar senare att han är starkt emot narkotikahandeln som pågår i Rawhajpoutalah, och att både hans far och hans bror var det, och det blev båda stuckna med radjaidjah, och därmed galna. Senare blir maharadjans son bortrövad av Rastapopoulos och en fakir, och Tintin räddar sonen.

I Blå lotus bjuder maharadjan Tintin på en föreställning med Fakiren Cipacalouvishni. Därefter återkommer han bara en gång då han hör på radion om sprängningen av spåret mellan Shanghai och Nanking.

Seriefigurer i Tintin
Georg Blomstedt

Karl Georg Blomstedt, född 22 december 1872 i Ringarum, Östergötland, död 30 juni 1933 i Stockholm, var en svensk skådespelare och körsnär.

Biografi 
Blomstedt ledde under ett par år Folkets hus amatörteater i Stockholm och var därefter 1903–1919 anställd vid olika teaterar i Stockholm. Bland annat engagerades av Emil Norlander i början av 1900-talet till Södra teatern, och var från 1929 anställd vid Blancheteatern. Han filmdebuterade 1917 och kom att medverka i drygt 35 filmer.

Bland hans roller märktes främst komiska roller, där han ofta fick spela lite bondska typer. Bland hans roller märks Lundström i Andersson, Pettersson och Lundström, Acaste i Misantropen och Stråman i Kärlekens komedi.

Blomstedt är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi (urval)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939

Externa länkar

 

Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Ringarums socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1872
Avlidna 1933
Män
Radjaidjah

Radjaidjah är ett mystiskt gift eller drog som påträffas i Tintin-albumen Faraos cigarrer och Blå Lotus. Detta gift gör offret totalt galen, och används av Rastapopoulos narkotikasyndikat för att tysta ner folk om det behövs.

I slutet av Blå Lotus hittar dock professor Fan Se-Yeng ett botemedel mot giftet, så att alla som blivit stungna av det kan återfå sitt förstånd.

Offer 
 Professor Filemon Syklon
 Didi Wang
 Författaren Zlotzky
 En budbärare från Shanghai

Fiktiva detaljer i Tintins äventyr
Sean Combs

Sean John Combs, även känd under artistnamnen Puff Daddy, P. Diddy och Diddy, född 4 november 1969 i stadsdelen Harlem i New York, är en amerikansk rappare, musikproducent, skådespelare och skivbolagsdirektör. Han har grundat skivbolaget Bad Boy Entertainment och klädmärket Sean John. Combs ligger också bakom TV-serien Making the Band i MTV, som bland annat skapade gruppen Danity Kane.

Cristopher Wallace, som är mer känd under artistnamnet The Notorious B.I.G., var en nära vän till Combs. Combs hedrade sin vän med låten I'll Be Missing You, som även Notorious änka Faith Evans medverkade i.
Hans nuvarande flickvän är Cassie Ventura, låtskrivare, modell, dansare och skådespelare.

Artistnamn 
Combs har bytt sitt artistnamn ett flertal gånger. Som producent kallade han sig Sean "Puffy" Combs men då han inledde sin karriär som rappare började han kalla sig Puff Daddy. Sedermera bytte han artistnamn till P. Diddy, och under 2005 tog han bort P:et och började kalla sig enbart Diddy, eftersom "P:et kom emellan honom och hans fans".

Biografi 
Combs växte upp i Mount Vernon i delstaten New York.

Diskografi

Studioalbum 

 med låten Angels
Albumet släpptes den 15:e september. Diddy annonserade releasen på MTV awards i, samband med att han tog emot priset Global Icon Award vilket han tog emot efter att uppträtt på scen med många av de hits han haft under karriären.

Externa länkar 

  
 

Amerikanska hiphopmusiker
Amerikanska musikproducenter
Födda 1969
Levande personer
Män
Personer från New York