kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mona Jönsson

Mona Agneta Jönsson, född 18 mars 1951 i Askums församling, Göteborgs och Bohus län, är en svensk politiker (miljöpartist). Hon var ordinarie riksdagsledamot 2002–2006, invald för Västra Götalands läns västra valkrets.

I riksdagen var hon ledamot i socialförsäkringsutskottet 2002–2006. Hon var även suppleant i arbetsmarknadsutskottet och bostadsutskottet.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Miljöpartiet
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Askums socken
Födda 1951
Kvinnor
Levande personer
Jan Lindholm

Jan Vilhelm Lindholm, född 8 oktober 1951 i Överkalix, Norrbottens län, är en svensk politiker (miljöpartist), som var ordinarie riksdagsledamot 2004–2018 (även ersättare 1998 och 2004), invald för Dalarnas läns valkrets. Lindholm satt även med i det Nordiska rådet. Till yrket är Lindholm förskollärare.

Energi och klimatfrågor är Lindholms hjärtefrågor där han till exempel vill att energin kommer från förnyelsebara energikällor och att det satsas mera på kollektivtrafik och ekologisk mat.

Lindholm har använt riksdagens utredningstjänst till att undersöka huruvida chemtrails existerar, vilket han har blivit kritiserad för.

Lindholm har fått utstå kritik för att vid ett flertal tillfällen baserat sig på pseudovetenskap i sina motioner, till exempel om elöverkänslighet (eller ”elrelaterad ohälsa”) och om antroposofisk medicin.

Lindholm engagerade sig också i frågor om rättssäkerhet och allmänhetens tilltro till Sverige som rättsstat. I en interpellation (2008/09:591) förde han fram den hårt kritiserade utredningen av mordet på Olof Palme och menade att det är allvarligt att många människor bibringats uppfattningen att den är ”en politisk skandal och en aktiv mörkläggning” och yrkade på att justitieministern skulle verka för största möjliga öppenhet i denna fråga.

Referenser

Externa länkar 

 Jan Lindholm – mp.se

Ledamöter av Sveriges riksdag för Miljöpartiet
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Överkalix socken
Födda 1951
Levande personer
Män
Aspen, Colorado

Aspen är en skidort i Colorado i USA. Aspen, som är huvudort och största ort i Pitkin County, grundades 1879 som gruvort under silverrushen i slutet av 1800-talet. Orten hette först Ute City, men fick 1880 sitt namn på grund av att det växer mycket asp i området. Den 1 april 1881 inkorporerades orten.

Det blev en skidort efter andra världskriget då en industrialist från Chicago grundade Aspen Skiing Company då han ville skapa ett utopiskt samhälle för kropp och själ. I Aspen anordnades världsmästerskapen i alpin skidsport 1950.

Aspen-Snowmass är det officiella sammanfattande namnet på fyra separata (men med buss sammankopplade) system: Aspen Mountain, Aspen Highlands, Buttermilk och Snowmass. Snowmass marknadsförde sig tidigare som en separat skidort och är det enskilt största av de fyra. Bjuder på åkning både för nybörjare och experter. Buttermilk är uttalat för familj och nybörjare. Aspen Mountain och Aspen Highlands är lämpliga för medelgoda åkare till expert.

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats för skidorten Aspen

Orter i Colorado
Vintersportorter i USA
Orter grundade 1879
Claes Roxbergh

Hans Claes-Göran Roxbergh, född 4 oktober 1945 i Tidaholm, Skaraborgs län, är en svensk politiker (miljöpartist), från Askim i Göteborgs kommun, Västra Götalands län.

Roxbergh studerade fysik och blev 1972 filosofie licentiat vid Göteborgs universitet.

Han satt i riksdagen mellan 1988 och 1991 och var då gruppledare för Miljöpartiet. Mellan 1994 och 2002 var han kommunalråd i Göteborg, och mellan 2002 och 2006 var han på nytt riksdagsledamot. Han var då ordförande i riksdagens trafikutskott, den förste miljöpartistiske utskottsordföranden i riksdagen.

Han var  anställd av Skanska Sverige AB mellan 2007 och 2016, där han på halvtid arbetade med miljöfrågor. År 2014 blev Roxbergh vald till ny styrelseordförande för Renova AB och 2017 till andre vice ordf i Förvaltnings AB Framtiden.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Miljöpartiet
Kommunalråd i Göteborgs kommun
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Skanska
Personer från Tidaholm
Födda 1945
Levande personer
Män
Ingegerd Saarinen

Ingegerd Maria Saarinen, född 13 mars 1947 i Halmstad, Hallands län, är svensk politiker (miljöpartist). Hon var ordinarie riksdagsledamot 1999–2006, invald för Västerbottens läns valkrets.

Saarinen utsågs till ny ordinarie riksdagsledamot från och med 1 januari 1999 sedan Peter Eriksson avsagt sig sitt uppdrag som riksdagsledamot. I riksdagen var hon andre vice ordförande i näringsutskottet 2002–2006 och dessförinnan ledamot i samma utskott 1999–2002. Hon var även suppleant i arbetsmarknadsutskottet, försvarsutskottet, Nordiska rådets svenska delegation, riksdagens valberedning, skatteutskottet, socialförsäkringsutskottet och trafikutskottet. Efter tiden som riksdagsledamot var hon suppleant i Riksrevisionens styrelse 2006–2010.

Referenser

Externa länkar 

Miljöpartiet de Gröna – Ingegerd Saarinen

Ledamöter av Sveriges riksdag för Miljöpartiet
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Halmstad
Födda 1947
Kvinnor
Levande personer
Amanda Marshall

Amanda Marshall, född den 29 augusti 1972 i Toronto, Ontario, Kanada, är en kanadensisk pop- och rocksångerska.

Diskografi (Album)
 1996: Amanda Marshall med sången Birmingham
 1999: Tuesday's Child
 2001: Everybody's Got a Story
 2003: Intermission: Greatest Hits
 2006: Collections (Greatest Hits)

Externa länkar
 amandamarshall.com

Kanadensiska sångare
Kanadensiska pop- och rocksångare
Födda 1972
Kvinnor
Levande personer
Sociala aktörer

Sociala aktörer är organisationer, företag och majoriteter/minoriteter inom samhällen som agerar som en grupp. Dessa fraktioner påverkar samhället inom staten och är förknippade med det pluralistiska samhället.

Samhällsvetenskap
Pico da Neblina

Pico da Neblina är ett 2 994 meter högt berg. Toppen ligger i Brasilien, även om delar av bergssidan ligger på venezolanskt territorium. Det är Brasiliens högsta berg och är beläget i sandstensmassivet Cerro de la Neblina, som runtom sig har Amazonas regnskog.

Geografi
Pico da Neblina är beläget i den sydvästligaste delen av Guyanas högland. Det är höglandets högsta bergstopp, även om det ligger vid sidan av de mer kända tepui-bergen i Venezuela. Berget är del av bergsmassivet Cerro de la Neblina (spanska; portugisiska: Serra da Neblina), vilket består av sandsten som veckats till nästan lodrätt läge. Det har en relativ höjd (lägsta höjd hitom ett högre berg) på 2 886 meter; mellan Cerro da Neblina och de än högre Anderna i väster finns ett vidsträckt lågland.

På grund av sitt läge vid ekvatorn är det sällan minusgrader eller frost på berget, och det är aldrig snötäckt.

Bergets topp ligger på brasilianskt territorium, cirka 687 meter från gränsen till Venezuela. Vid gränsen mellan länderna ligger Pico 31 de Março, som i realiteten är del av samma skarpt uppstickande bergskon. Pico 31 de Março är med sina 2973 meters höjd Brasiliens nästa högsta berg och Venezuelas högsta berg utanför Anderna.

Upptäckt och bestigning
Pico da Neblina ligger otillgängligt i den norra delen av Amazonas och långt från Amazonfloden. För det mesta täcks det av dimma – därav bergets namn ('Dimtoppen' på både portugisiska och spanska) – vilket gjort att Pico da Neblina upptäckts sent. Berget var lokalt känt, men först på 1950-talet beskrevs det och fördes in på kartor. Länge var det oklart om berget låg i Venezuela eller Brasilien, men en gränsexpedition 1962 placerade det på den brasilianska sidan av gränsen. Detta bekräftades tre år senare, då man också mätte bergstoppens höjd över havet.

Vid karteringen 1965 mättes Pico da Neblinas höjd till 3014 m ö.h., vilket då också flyttade ner Pico da Bandeira (nordöst om Rio de Janeiro) från positionen som Brasiliens högsta berg. 2004 gjordes en ommätning med hjälp av GPS-utrustning, vilket justerade höjden till det idag allmänt accepterade 2994 m ö.h. 1965 genomfördes den första bestigningen av bergets topp.

Kommentarer

Källhänvisningar

Externa länkar 

Berg i Brasilien
Berg i Venezuela
Amazonas regnskog
Jonas Gahr Støre

Jonas Gahr Støre, född 25 augusti 1960 i Oslo, är en norsk politiker. Han är Norges statsminister sedan den 14 oktober 2021 och Arbeiderpartiets partiledare sedan den 14 juni 2014.

Han var Norges utrikesminister från den 17 oktober 2005 till den 21 september 2012 och därefter Norges hälso- och omsorgsminister från 21 september 2012 till den 16 oktober 2013. Sedan 2009 har han också varit invald i Stortinget från Oslo valkrets. Støre var dessutom statssekreterare på statsministerns kansli 2000–2001. 

Han är utbildad statsvetare, och har arbetat på ämbetsverk och i humanitära organisationer, bland annat som generalsekreterare i Norges Røde Kors 2003–2005. Han är gift och har tre barn.

Händelser 
Under ett officiellt besök i Afghanistan i januari 2008 blev det hotell som Støre befann sig på utsatt för ett attentat. Støre undkom oskadd, men en norsk journalist och fem andra omkom i attentatet. 

Den 6 juli 2009 var han värd för Sveriges Radios program  Sommar i P1.

År 2010 hindrade Støre som Norges utrikesminister Saudiarabien ifrån att finansiera en moské i Tromsö eftersom landet enligt lag inte tillåter byggandet av kyrkor och därmed saknar religionsfrihet.

Litteratur

Källor

Externa länkar 

 jonasgahrstore.no
 Biografi på Stortingets webbplats

Norges utrikesministrar
Män
Födda 1960
Sommarvärdar 2009
Levande personer
Politiker från Oslo
Norges statsministrar
Norska partiledare
Norska socialdemokrater
Norges hälsoministrar
Norska politiker under 2000-talet
Alkaline Trio

Alkaline Trio är ett punkband från USA bildat 1996, bestående av tre medlemmar: Matt Skiba, Dan Andriano och Atom Willard. Alkaline Trio härstammar från Chicago i USA. 
 
Alkaline Trio debuterade år 1998 med albumet Goddammit. Största genombrottet kom genom albumet Good Mourning 2003. Andra noterbara album är From Here to Infirmary(2001), Crimson(2005), Agony and Irony(2008) samt skivan My Shame Is True som släpptes 10 år efter genombrottet, 2 april 2013. Enligt bandets sångare och gitarrist - Matt Skiba, är det genomgående temat på skivan just skam över brustna förhållanden. Matt Skiba genomgick en skilsmässa i många år fram till låtarna på skivan skrevs, samt att ett förhållande som han ingått i efter äktenskapet också tog slut. Detta ledde till att hans andel av låtarna på skivan skrevs om hans erfarenheter i dessa förhållanden. Kvinnan i det senare förhållandet syns även på skivans omslag, sittande på en motorcykel. Matt Skiba har även sagt att majoriteten av låtarna på skivan handlar om henne.

Deras senaste album släppte de 2018 och heter "Is This Thing Cursed?". Bandet planerar dock att släppa sitt nya album "Blood, Hair, and Eyeballs" tidigt 2024.

I juni 2023 bekräftade bandet att deras trummis Derek Grant lämnar bandet efter 22 år. Han ersattes av Atom Willard(Som tidigare har varit turnerande trummis med bandet 2001).

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Matt Skiba – sång, gitarr (1996 – idag)
Dan Andriano – bas, sång (1997 – idag)
Atom Willard – trummor, slagverk (2023 – idag)
Tidigare medlemmar
Rob Doran – bas, bakgrundssång (1996 – 1997)
Glenn Porter – trummor, slagverk (1996 – 2000)
Mike Felumlee – trummor, slagverk (2000 – 2001)
Derek Grant – trummor, slagverk, bakgrundssång (2001 – 2023)

Diskografi

Studioalbum

Singlar

Burn (2006)

Samlingsalbum

 (B-sidor)

Externa länkar
 
Officiell webbplats

Amerikanska punkband
Space rock

Space rock, ibland kallad rymdrock på svenska, är en subgenre till den progressiva rocken. 

Genren uppkom under tidig 70-tal då band som Pink Floyd och Hawkwind kombinerade psykedelisk musik med progressiv rock. Space rock kännetecknas av långa, flytande låtar som ofta bygger på långa jam och inslag av frijazz. Många av banden var även inspirerade av indisk och österländsk musik och det var vanligt att använda tidiga synthesizer, förvrängda röster och mycket ekon för att skapa en känsla av rymden.

Även om genren hade sin storhetstid i början av 1970-talet med Pink Floyd, David Bowie och Hawkwind som främsta företrädare, finns det fortfarande ett fåtal band som spelar space rock, till exempel Porcupine Tree och Ozric Tentacles. I Skandinavien finns bland andra Öresund Space Collective.

Exempel på spacerocklåtar
"See Emily Play" – Pink Floyd
"Silver Machine" – Hawkwind
"Space Odity" – David Bowie
"Rocket Man" – Elton John

Musikgenrer
Cutting Crew

Cutting Crew är ett brittiskt poprockband som bildades 1985. Den största framgången fick de med hitsingeln, "(I Just) Died in Your Arms", från debutalbumet Broadcast. 

Bandet bestod av sångaren Nick Van Eede, Kevin Scott MacMichael (gitarr), Colin Farley (basgitarr), Martin Beedle (trummor) och Anthony "Tony" Moore (1986–1988, klaviatur). 1993 bröt bandet upp och 2002 dog MacMichael i cancer.

Bandets femte studioalbum, Add To Favourites, släpptes 2015.

Medlemmar

1985–1993
 Nick Van Eede – sång, gitarr, keyboards
 Kevin MacMichael – gitarr 
 Colin Farley - basgitarr
 Martin "Frosty" Beedle – trummor
 Tony Moore – keyboards

2005–2008
 Nick Van Eede – sång, gitarr, keyboards
 Sam Flynn – keyboards
 Gareth Moulton – gitarr
 Dominic Finley – basgitarr
 Tom Arnold – trummor

2013– 
 Nick Van Eede – sång, gitarr, keyboards
 Gareth Moulton – gitarr
 Tom Arnold – trummor
 Joolz Dunkley – gitarr, keyboards
 Jono Harrison – keyboards
 Martyn Barker – trummor
 Nick Kay — basgitarr
 Mak Norman – basgitarr
 Gary Barnacle – saxofon
 Nik Carter – basgitarr
 TJ Davis – körsång
 Angela Brooks – körsång

Diskografi

Album
Studioalbum
1986 Broadcast
1989 The Scattering
1992 Compus Mentus
2006 Grinning Souls
2015 Add To Favourites

Samlingsalbum
1993 The Best Of 
2000 Cutting Crew

Singlar
 "(I Just) Died in Your Arms" (1986)
 "I've Been in Love Before" (1986)
 "Broadcast" (1986)
 "Any Colour" (1987)	
 "One For the Mockingbird" (1987)
 "(Between a) Rock and a Hard Place" (1989)
 "The Scattering" (1989)
 "Everything But My Pride" (1989)
 "If That's The Way You Want It" (1992)
 "Hard On You" (2006)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Cutting Crew på Allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Anne-Grete Strøm-Erichsen

Anne-Grete Hjelle Strøm-Erichsen, född 21 oktober 1949 i Bergen, är en norsk politiker inom Arbeiderpartiet och utbildad dataingenjör. Hon var försvarsminister (2005–2009 och 2012–2013) och hälsominister (2009–2012) i Regeringen Stoltenberg II.

Karriär 
Strøm-Erichsen var medlem av Bergen bystyre 1987–2007, vice borgmästare 1998–1999 och borgmästare 1999–2000. År 2000–2003 var hon den första ledaren för det nygrundade byrådet. Arbeiderpartiet tappade emellertid mycket stöd i Bergen vid kommunvalet 2003, och Strøm-Erichsen tvingades avgå. Från 2002 till 2007 var hon ledamot av partistyrelsen.

Hon är stortingsrepresentant för Hordaland från 2005. Hon var försvarsminister 2005–2009 och hälso- och omsorgsminister 2009–2012; 2012–2013 var hon ånyo försvarsminister.

Källor

Externa länkar 

Födda 1949
Kvinnor
Norges försvarsministrar
Levande personer
Norges hälsoministrar
Politiker från Bergen
Stortingsledamöter för Arbeiderpartiet
Norska politiker under 1900-talet
Norska politiker under 2000-talet
Sandy Lyle

Alexander Walter Barr "Sandy" Lyle, född 9 februari 1958 i Shrewsbury i Shropshire, är en brittisk (skotsk) golfspelare. Han föddes i England men representerar Skottland. Tillsammans med Nick Faldo och Ian Woosnam tillhörde han det brittiska toppskiktet av golfare under 1980-talet.

Lyle introducerades i golfen av sin far och han började att spela med miniklubbor när han var tre år gammal. Som amatör vann han English Amateur Stroke Play 1975 och 1977. Han var även med i Walker Cup-laget.

Han blev professionell 1977 och han blev skotsk nationalhjälte då han vann majortävlingen The Open Championship på Sandwich 1985 vilket var den första brittiska segern i den tävlingen sedan Tony Jacklin 1969. Lyle var med i det europeiska Ryder Cup-laget fem gånger mellan 1979 och 1987, bland annat i det lag som vann på Belfry hösten 1985. Han var även med i samtliga Dunhill Cup-finaler mellan 1985 och 1990.

För många golfare är han känd för sitt bunkerslag på det 18:e hålet på slutrundan i The Masters Tournament 1988 när han blev den förste brittiske spelare någonsin som vann den tävlingen. Han vann även World Match Play Championship samma år efter att ha förlorat finaler i flera upplagor tidigare.

Lyle vann Europatourens penningliga 1979, 1980 och 1985. Han slutade bland de tio bästa nio gånger mellan 1979 och 1992. Han var även medlem på den amerikanska PGA-touren i många år där han slutade på 17:e plats i penningligan 1988. 1989 tappade Lyle formen och frånsett ett bra år på Europatouren 1992 då han blev 8:a på Europatourens penningliga så har han inte lyckats så bra sedan dess. Hans storhetstid avslutades i 30-årsåldern vilket är ovanligt för en professionell golfspelare.

Som spelare är Lyle känd för sitt lugna och kalla sinnelag och hans framgångar inspirerade rivaler som Nicka Faldo och Ian Woosnam att förbättra sitt spel och vinna majortävlingar.

Meriter

Majors
1985 The Open Championship
1988 The Masters Tournament

Segrar på Europatouren
1979 BA/Avis Open, Scandinavian Enterprise Open, European Open Championship
1980 Coral Welsh Classic
1981 Paco Rabanne Open de France, Lawrence Batley International
1982 Lawrence Batley International
1983 Cespa Madrid Open
1984 Italian Open, Lancome Trophy
1985 Benson & Hedges International Open
1987 German Masters
1988 Dunhill British Masters 
1991 BMW International Open
1992 Lancia Martini Italian Open, Volvo Masters

Segrar på PGA-touren
1986 Greater Greensboro Open
1987 The Players Championship
1988 Phoenix Open,  Greater Greensboro Open

Övriga proffssegrar
1978 Nigerian Open
1979 Scottish Professional Championship
1984 Kapalua International , Casio World Open
1989 Suntory World Match Play Championship

Amatörsegrar
1975 English Amateur Open Stroke-Play Championship (Brabazon Trophy), English Boys Amateur Stroke-Play Championship (Carris Trophy)
1977 English Amateur Open Stroke-Play Championship, British Youths Open Amateur Championship

Utmärkelser
1986 Member of British Empire

Externa länkar
Sandy Lyle på PGA European Tour

Födda 1958
Skotska golfspelare
Män
Levande personer
Personer från Shrewsbury
Kristin Halvorsen

Kristin Halvorsen, född 2 september 1960 i Horten i Vestfold fylke, är en norsk politiker som var ledare för Sosialistisk venstreparti mellan 1997 och 2012. Hon var i regeringen Stoltenberg II finansminister 2005–2009 och kunskapsminister 2009–2013. I stortingsvalet 2001 ledde hon partiet till dess bästa valresultat genom tiderna, 12,5 %. Sedan 2014 är hon chef för klimatforskningscentret Cicero.

Den socialistiska vänstern i koalition med Arbeiderpartiet och Senterpartiet vann Norges stortingsval 2005. Det markerade första gången som den socialistiska vänstern var inkluderad i en regering. Kristin Halvorsen utnämndes till Norges 125:a finansminister och första kvinnan någonsin att erhålla den positionen.

Hon lämnade positionen som ledare för Sosialistisk venstreparti 2012.

Bakgrund 
Halvorsen föddes i Horten, Vestfold. Hon tog kurser i pedagogik och krimonologi utan att erhålla en examen, efter arbetade hon som sekreterare på en advokatfirma.

Kontroverser

Dagiskontrovers 
I valkampanjen vid valet 2005 lovade Halvorsen att hon skulle lämna politiken om regeringen inte kunde förse alla medborgare med dagis för sina barn innan slutet av 2007. I slutet av 2007 kom 90% till av kommunerna i Norge att erbjuda dagis för alla sökande, de resterande 10% utgjorde 43 kommuner.

Eliminera fattigdomen 
I samma valkampanj 2005 hävdade Halvorsen att fattigdomen i Norge kunde eliminerad med endast "ett pennslag". Efter hon tillsattes som finansminister och efter fyra år vid posten hade hon inte åstadkommit att eliminera fattigdomen i Norge. I ett Tv-program under valkampanjen 2009 vägrade hon att be om ursäkt för att ha misslyckats uppfylla sitt löfte om att eliminera fattigdomen.

Israel-bojkott 
Den 5 januari 2006 krävde Halvorsen att alla skulle bojkotta israeliska produkter som ett tecken på solidaritet med palestinierna. Regeringen och övriga koalitionspartier tog avstånd från hennes uttalande, och hon bad senare om ursäkt eftersom utrikespolitiska frågor var inte inom hennes ansvarsområde som finansminister.

I januari 2009 deltog Halvorsen i anti-israeliska protester som utbröt till våldsamma upplopp.

Referenser 

Stortingsledamöter för Sosialistisk Venstreparti
Norska partiledare
Alumner från universitetet i Oslo
Kvinnor
Födda 1960
Norges kunskapsministrar
Norges finansministrar
Levande personer
Personer från Hortens kommun
Stone Sour

Stone Sour är ett hårdrocksband från Des Moines, Iowa i USA. Bandet grundades 1992 av Corey Taylor, mest känd som sångare i Slipknot. Det självbetitlade debutalbumet släpptes 2002 och House of Gold and Bones Part 1, gavs ut 2012.

Karriär 
Stone Sour är ett amerikanskt band bildat av sångaren Corey Taylor och trummisen Joel Ekman i mitten av  1990-talet. Bandet kallades på den tiden Sour South och bestod utöver grundarna av Shawn Economaki, bas. Bandet hann spela in tre demos innan Taylor och den nytillkomna gitarristen James Root valde att gå med i Slipknot istället. Detta medförde att Stone Sour lades ner. Runt år 2000 nystartades bandet av Taylor och Root med ytterligare en gitarrist, Josh Rand. De kontaktade även de övriga medlemmarna och startade upp bandet på nytt. De spelade in ett album, Click Here To Exit, under namnet SuperEgo men skivan släpptes aldrig. Bandet bestämde sig slutligen för namnet Stone Sour, efter namnet på en drink bestående av whiskey och apelsinjuice. 2002 släpptes det självbetitlade debutalbumet där soundtracket till Spider-Man fanns med. Låten heter Bother och var en bidragande orsak till att albumet sålde guld. Stone Sour turnerade tillsammans i sex månader. De gjorde sedan ett avbrott där Taylor och Root spelade med Slipknot för att spela in ett album och turnera. 

I januari 2006 började inspelningen av Stone Sours nästa album. Under inspelningen lämnade Ekman dramatiskt projektet eftersom hans son hade en hjärntumör som ledde till hans död i maj 2006. Roy Maroga blev hans ersättare. I augusti 2006 släpptes Stone Sours andra album, "Come What(ever) May". Singeln Through Glass nådde förstaplaceringen på US Mainstream Rock och både Bother och Sillyworld har nått andraplatsen. 

Stone Sours tredje album, Audio Secrecy, gavs ut i augusti 2010. Första singeln, som även släppts en musikvideo till, var Say You'll Haunt Me.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
Corey Taylor – sång, sologitarr (1992–1997, 2000– )
Josh Rand – gitarr (1992–1993, 2000– ), basgitarr (2000–2001)
Roy Mayorga – trummor (2006– )
Johny Chow – basgitarr (2012– )
Christian Martucci – gitarr (2014– )

Tidigare medlemmar
Joel Ekman – trummor (1992–1997, 2000–2006)
Shawn Economaki – basgitarr (1994–1997, 2001–2011), gitarr (1993)
James Root – gitarr (1995–1997, 2000–2014)

Bildgalleri

Diskografi

Album 
2002 – Stone Sour
2006 – Come What(ever) May
2010 – Audio Secrecy
2012 – House of Gold and Bones Part 1 
2013 – House of Gold and Bones Part 2 
2017 - Hydrograd

EP 
2015 – Meanwhile in Burbank... (2015)
2015 – Straight Out of Burbank (2015)
2015 – No Sleep 'Till Burbank (2016)

Singlar 
2002 – "Get Inside"
2002 – "Bother"
2003 – "Inhale"
2006 – "Through Glass"
2006 – "30/30-150"
2007 – "Sillyworld"
2010 – "Mission Statement"
2010 – "Say You'll Haunt Me"
2011 – "The Pessimist"
2012 – "Gone Sovereign / Absolute Zero"
2013 – "Do Me a Favor"
2017 - "Fabuless'"
2017 - "Song #3"
2017 - "Taipei Person/Allah Tea"
2017 - "Mercy"

Album/Singlar

Referenser

Noter

Externa länkar 

Stone Sours officiella webbsida

Amerikanska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1992
Termisk depolymerisation

Termisk depolymerisation är en metod att utvinna syntetiska petroleumprodukter ur organiska föreningar. Processen går ut på att bryta ned komplicerade kolföreningar till kolväten. Utgångsmaterialet utsätts för högt tryck och hög temperatur, varvid kolkedjorna bryts ned till oktadekan och kortare kolväten. I USA finns en fullskaleanläggning som använder slakteriavfall som råvara.

En metod för att göra det är Fischer-Tropsch-processen.

Avfallshantering