Anita Berber

Anita Berber, född 10 juni 1899 i Leipzig, död 10 november 1928 i Berlin, var en tysk dansare, skådespelare och författare. Hon väckte från 1917 sensation genom att i sin scenkonst blanda orientalisk tradition och modern musik och låta sin kropp och sitt liv i tidens anda bli ett provocerande expressionistiskt Gesamtkunstwerk (allkonstverk). Hon har betecknats som en ”Selbstdarstellerin” och är numera något av en feministisk ikon.

Biografi 
Hennes mor var skådespelaren och sångaren Lucie Berber, född Thiem och hennes far violinisten, konsertmästaren och professorn Felix Berber. Föräldrarna skildes 1902, då Anita Berber 1906 flyttade till sin mormor i Dresden, där hon bodde och gick i skola. Vid 10 års ålder skrevs hon in vid Jacques-Dalcroze-institutet i Hellerau för rytmikpedagogik. 

Vid 14 års ålder återvände hon till sin mor i Weimar, och placerades på en exklusiv flickskola. År 1915 flyttade hon och hennes mor till Berlin. Anita utbildade sig där i skådespeleri och dans och upptäcktes av den avantgardistiska koreografen Rita Sacchetto och gjorde sin debut i Sacchettos dansgrupp 1916, tillsammans med den unga performancekonstnären Valeska Gert.

År 1917 arbetade hon i Tyskland och Österrike på bland annat Apollo Theater, Wintergarten och Weißen Maus med solouppträdanden, bland annat ”Koreansk dans”. Innan första världskrigets slut 1918 hade hon blivit en stor stjärna på Berlins scener. Hon påverkade tidens mode och hon var den första kvinna som bar frack på scenen. År 1918 hade hon medverkat i flera stumfilmer och arbetade också som fotomodell. Hon gjorde dansturnéer till Schweiz, Ungern och Österrike. 

Hon dansade, alkoholpåverkad, naken första gången på ett hotell i Wien. När hon 1919 återvände till Berlin gifte hon sig med den förmögne officeren Eberhard von Nathusius (1895–1942). 

Efter 1919 väckte hon snabbt mycket stor uppmärksamhet genom sin androgyna uppenbarelse, sin provokativa nakenhet och sin utmanande grafiska makeup och läppstiftets hjärtform. 

Inkomster och karriär blomstrade och hennes privatliv förändrades. Hon bosatte sig på en hotellsvit i Berlin, och spenderade rikedomen på restaurangbesök, pälsar, skor och smycken, cognac, kokain och annan narkotika. Rykten berättade om lesbiska utsvävningar och S&M-sex. Hon hade dater med vackra kvinnor, även den unga Marlene Dietrich. 

År 1922 lämnades hon av sin man. Hon flyttade i stället ihop med sin väninna Susi Wanowsky, en elegant barägare, som vann hennes hjärta och snabbt blev hennes älskare, chef och sekreterare.

Efter ett gästspel i Konserthuset i Wien i november-december 1920 återkom hon 1922 med sin danspartner och älskare Sebastian Droste (Willy Knobloch) med ett nytt gästspel i Wien. År 1923 publicerade de två en bok med dikter, texter, teckningar och fotografier som presenterade deras koreografier. De fotograferades av Dora Kallmus (Madame d’Ora) och uppmärksammades stort i dåtidens tidningar.

Anita Berber och Sebastian Droste gifte sig 1922. De var båda beroende av droger. Droste blev 1923 utvisad från Österrike och Anita Berber från Ungern. Samma år lämnades Anita Berber av Droste, som flyttade till New York, där han arbetade som korrespondent för en tysk tidning. 

År 1925 målade den tyske konstnären Otto Dix ett porträtt, "Dansaren Anita Berber", som blivit mycket känt. Samma år gifte hon sig med en känd amerikansk homosexuell dansare, Henri Chatin-Hofmann. 

Vid sidan av droger som kokain och morfin missbrukade hon också alkohol. År 1928, 29 år gammal, slutade hon plötsligt helt med alkohol, troligen beroende på svår tuberkulos. Efter att ha kollapsat i Damaskus återvände hon till Tyskland och dog den 10 november 1928 på ett sjukhus i Kreuzberg (ett rykte sade att hon dog ensam av en överdos av morfin). 

Hon begravdes i kyrkogården St. Thomas i Neukölln.

Anita Berber var den mest uppmärksammade stjärnan i en ny tradition av expressionistisk dansperformance som hade påbörjats av Olga Desmond, Adorée Via Villany, Mata Hari och senare vidareutvecklats av Hertha Feist, Mary Wigman, Valeska Gert, Claire Bauroff, Berthe Trumpy, Vera Skoronel och Leni Riefenstahl. Hon fick mycket stort inflytande på artister som Marlene Dietrich.

Filmografi 
1918: Das Tagebuch einer Verlorenen (Regi Richard Oswald)
1918: Das Dreimäderlhaus
1918: Dida Ibsens Geschichte
1919: Die Prostitution
1919: Die Reise um die Erde in 80 Tagen
1919: Peer Gynt Del 1-2
1919: Anders als die Andern
1919: Unheimliche Geschichten (Regi Richard Oswald)
1920: Nachtgestalten (Regi Richard Oswald)
1920: Yoshiwara, die Liebesstadt der Japaner
1920: Der Graf von Cagliostro
1920: Der Schädel der Pharaonentochter
1920: Der Falschspieler
1921: Lucifer
1921: Verfehltes Leben
1921: Die Nacht der Mary Murton
1921: Die Goldene Pest
1922: Lucrezia Borgia (Regi Richard Oswald)
1922: Schminke
1922: Die vom Zirkus
1922: Dr. Mabuse, der Spieler (Regi Fritz Lang)
1923: Wien, du Stadt der Lieder
1923: Irrlichter der Tiefe
1923: Die Drei Marien und der Herr von Marana
1925: Ein Walzer von Strauß

Bibliografi 
(I samarbete med Sebastian Droste): Die Tänze des Lasters, des Grauens und der Ekstase. Gloriette Verlag, Wien 1923.

Monografier 
Léo Lania: Der Tanz ins Dunkel. Anita Berber, ein biographischer Roman. Adalbert Schultz Verlag, Berlin 1929.
Joe Jencík: Anita Berberová. Studie. Jan Reimoser Verlag, Prag 1930. Neuausgabe in deutscher Übersetzung: K. Kieser Verlag e.K., München 2014, .
Lothar Fischer: Anita Berber. Tanz zwischen Rausch und Tod. Haude & Spener, Berlin 1984; 3. verbesserte Aufl. 1996, .
Lothar Fischer: Anita Berber. Göttin der Nacht. Edition Ebersbach, Berlin 2006, .
Mel Gordon: The Seven Addictions and Five Professions of Anita Berber: Weimar Berlin’s Priestess of Decadence. Feral House, Los Angeles 2006, .
Lothar Fischer: Anita Berber, ein getanztes Leben. Eine Biographie. Hendrik Bäßler Verlag, Berlin 2014, .

Artiklar 
Klaus Mann: ”Erinnerungen an Anita Berber. Mit einem Foto von Madame d’Ora”. I: Die Bühne, årgång 1930, häfte 275, S. 43–44.
Ralf Georg Czapla: “Getanzte Dichtung – gedichteter Tanz. Anita Berbers und Sebastian Drostes „Tänze des Lasters, des Grauens und der Ekstase“ zwischen poetischer Reflexion und tänzerischer Improvisation.” I: Tanz im Kopf – Dance and Cognition. Jahrbuch Tanzforschung 15. Utg. Av der Gesellschaft für Tanzforschung av Johannes Birringer & Josephine Fenger. Münster u. a. 2005, , S. 63–79.
Johannes Strempel: ”Morgen früh ist Weltuntergang”. I: GEO-Epoche. Nr. 27, Hamburg 2007.
 Capovilla, Andrea (2001) "Berber, Anita" in: Aldrich, Robert & Wotherspoon, Garry (eds.) Who's Who in Contemporary Gay and Lesbian History: From Antiquity to World War II. New York: Routledge; pp. 50–51 
 Gordon, Mel (2006) The Seven Addictions and Five Professions of Anita Berber: Weimar Berlin's Priestess of Debauchery. Los Angeles, California: Feral House
 Funkenstein, Susan Laikin (2005) "Anita Berber: Imaging a Weimar Performance Artist" in: Woman's Art Journal 26.1 (Spring/Summer 2005); pp. 26–31
 Gill, Anton (1993) A Dance between the Flames: Berlin between the Wars. New York: Carroll & Graf
 Jarrett, Lucinda (1997) Stripping in Time: A History of Erotic Dancing. London: Pandora (HarperCollins); pp. 112–135
 Kolb, Alexandra (2009) Performing Femininity. Dance and Literature in German Modernism. Oxford: Peter Lang. 
 Richie, Alexandra (1998) Faust's Metropolis: A History of Berlin. New York: Carroll and Graf
 Toepfer, Karl Eric (1997) Empire of Ecstasy: Nudity and Movement in German Body Culture, 1910-1935. Berkeley: University of California Press

Filmer om Anita Berber 
Rosa von Praunheim (Regi): Anita – Tänze des Lasters. Absolut Medien, Berlin 1987 (VHS/DVD), 85 Min.; Darsteller: Lotti Huber, Ina Blum u. a.
A 1987 film by Rosa von Praunheim, Anita - Tänze des Lasters ("Anita - Dances of Vice") focuses on Berber's life.
The band Death in Vegas named a song after her, which is on the album Satan's Circus. It is frequently used on the National Public Radio radio show This American Life.

Referenser

Externa länkar 
 
 Legendary Sin Cities (CBC series -- "Berlin: Metropolis of Vice")
 Photographs of Anita Berber
Cabaret Berlin: Anita Berber
Goddess of th Night
The red List: Anita Berber

Tyska dansare under 1900-talet
Performancekonst
Tyska skådespelare under 1900-talet
Personer från Leipzig
Födda 1899
Avlidna 1928
Kvinnor