kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Riksäldste

Riksäldste eller statsäldste (estniska riigivanem, från riik, "stat", och vanem, "äldste") var titeln för Estlands statschef under självständighetsåren från 1920 till och med 1937. Riksäldsten var under 1920 års konstitution även regeringschef, men denna roll övergick till Estlands premiärminister när premiärministerämbetet inrättades 1934 under 1933 års konstitution. Samtidigt blev riksäldstens roll mer presidentlik. Ämbetet var vakant under Konstantin Päts auktoritära regering mellan 1934 och 1937, då Päts sköt upp valet av riksäldste och titulerade sig "premiärminister med riksäldstes uppgifter" (Peaminister Riigivanema ülesannetes). Ämbetet avskaffades och rollen övertogs av Estlands president i samband med 1938 års konstitution.

Lista över riksäldstar 

Titlar i statsförvaltning
Estlands historia
Cadillac Eldorado

Cadillac Eldorado, bilmodell tillverkad av Cadillac åren 1953-2003. Bilmodellen har tillverkats i elva generationer och alltid tillhört Cadillacs dyraste modeller. Särskilt välkänd är den fjärde generationen av bilen som tillverkades 1959-1960. Modellen markerade fenornas höjdpunkt som karossdetalj på bilar.

Eldoradon presenterades 1953 och blev tidigt norm för den amerikanska lyxbilen. Det första året tillverkades Eldoradon i blott 532 exemplar, samtliga i cabrioletutförande. Dessa bilar är i dag enormt eftertraktde bland bilsamlare, och betingar numera ett värde på flera miljoner kronor.

Eldoradon var från början egentligen en förbättrad version av modellen De Ville med mycket fler kromdetaljer
samt en mycket mer detaljerad inredning som även var färganpassad.

Åren 1957-1960 såldes ett specialutförande av Eldorado i begränsad upplaga kallad Cadillac Eldorado Brougham.

Galleri

Externa länkar

Eldorado
Bakhjulsdrivna fordon
Framhjulsdrivna fordon
Mario Yepes

Mario Alberto Yepes Díaz, född 13 januari 1976 i Cali, är en colombiansk före detta fotbollsspelare som senast spelade för San Lorenzo som mittback. 

Mario Yepes startade sin karriär när han spelade för sin stads fotbollsklubb tills han senare blev skickad till Deportivo Cali från Cortulua år 1994. Han vann två colombianska mästerskap med Deportivo Cali. Efter detta började hans kändisskap i hemlandet växa till sig. År 1999 började han spela för den argentinska fotbollsklubben CA River Plate. I denna klubben blev han en stor stjärna och vann två argentinska mästerskap. Flera italienska och engelska fotbollsklubbar ville köpa honom, men han valde att skriva på konrakt för FC Nantes Atlantique i januari 2002. Det var då han fick smeknamnet El Rey.

Han spelade även i Colombias fotbollslandslag med vilka han vann Copa America 2001.

Meriter

Klubblag 
 Deportivo Cali
 Categoría Primera A: 1998

 River Plate
 Primera División de Argentina: Apertura 1999, Clausura 2000

 Paris Saint-Germain
 Coupe de France: 2005/2006
 Coupe de la Ligue: 2007/2008

 Milan
 Serie A: 2010/2011
 Supercoppa italiana: 2011

Landslag 
 Colombia
Copa América: 2001

Colombianska fotbollsspelare
Colombianska landslagsspelare i fotboll
Födda 1976
Män
Levande personer
Personer från Cali
Spelare i Asociación Deportivo Cali
Fotbollsspelare i CA River Plate
Spelare i FC Nantes Atlantique
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i AC ChievoVerona
Spelare i AC Milan
Spelare i Atalanta BC
Fotbollsspelare i CA San Lorenzo de Almagro
Spelare i Ligue 1
Spelare i Serie A
Spelare i Fifa Confederations Cup 2003
Spelare i Copa América 1999
Spelare i Copa América 2001
Spelare i Copa América 2007
Spelare i Copa América 2011
Spelare i VM i fotboll 2014
Johan Laidoner

Johan Laidoner, född 12 februari 1884 i Viiratsi, död 13 mars 1953 i Vladimir, var en rysk och estnisk militär.

Biografi 
Johan Laidoner blev officer i tsarryska armén 1905, deltog med utmärkelse i första världskriget och trädde då Estland förklarades självständigt samma år in vid estniska armén som överste. Han blev chef för Estlands infanteridivision som deltog i tyska nordkårens operationer på våren 1918 mot bolsjevikerna under estniska frihetskriget. Samma år blev han chef för estländska armén, och rensade efter tyskarnas avtåg landet på nytt från bolsjeviker, och ledde på sommaren operationerna mot Rüdiger von der Goltz i Lettland och besegrade denne i slaget vid Wenden-Lemal den 21–23 juli 1918. 1919 befordrades han till generalmajor. Då arméchefsbefattningen i mars 1920 indrogs, avgick Laidoner ur tjänst men tillerkändes av parlamentet en nationalbelöning av en jordegendom och 1 miljon mark.

För att hindra politiskt inflytande för den högerextrema Vapsrörelsen stödde han riksäldsten Konstantin Päts statskupp i mars år 1934, som tillät Päts att styra Estland med dekret. Laidoner utsågs till överbefälhavare. Tillsammans med Päts arresterades han efter Sovjetunionens fullständiga ockupation av Estland i juli år 1940. Laidoner dog i fångenskap i Vladimir i Sovjetunionen.

Han utsågs till kommendör med stora korset av svenska Svärdsorden 1936.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Estländska militärer under 1900-talet
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Hedersdoktorer vid Tartu universitet
Riddare av Hederslegionen
Personer från Viljandimaa
Födda 1884
Avlidna 1953
Män
Svensk uppslagsbok
Piper Laurie

Piper Laurie, ursprungligen Rosetta Jacobs, född 22 januari 1932 i Detroit, Michigan, död 14 oktober 2023 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Laurie medverkade bland annat i filmer som Fifflaren (1961), Carrie (1976) och Bortom alla ord (1986).

Biografi 
Piper Lauries far var polsk immigrant och familjen flyttade till Los Angeles i Kalifornien när Laurie var sex år. Hon fick arbete vid Universal Studios vilket ledde till att hon fick sin första filmroll 1950 i Louisa. Laurie spelade sedan "gulliga" roller i en rad komedier och kostymfilmer på 1950-talet.

Laurie visade prov på dramatisk talang i sin roll som Paul Newmans förlamade flickvän i filmen Fifflaren (1961), för vilken hon nominerades för en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll. Året därpå gifte Laurie sig med filmkritikern Joseph Morgenstern och drog sig tillbaka från filmen.

Laurie gjorde en fantastisk comeback i rollen som Sissy Spaceks fanatiska mor 1976 i filmen Carrie, för vilken hon åter igen nominerades för en Oscar, denna gång för bästa kvinnliga biroll.

Åren 1990–1991 spelade Piper Laurie rollen som Catherine Martell, chef för Twin Peaks sågverk, i TV-serien Twin Peaks. 1991 vann hon en Golden Globe Award för bästa kvinnliga biroll för denna roll.

Filmografi i urval 

 (avsnittet "Murder at the Oasis")

 (avsnittet "Act Break/The Burning Man/Dealer's Choice", delen "The Burning Man")

 (Catherine Martell; 27 avsnitt)

 (TV-film)

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar 

 
 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1932
Avlidna 2023
Skådespelare från Detroit
Armenisk pärlhyacint

Armenisk pärlhyacint (Muscari armeniacum) är en art i familjen sparrisväxter och kommer ursprungligen från södra Balkan, Armenien, Turkiet, nordvästra Iran och Kaukasus. Växer på gräsrika sluttningar i bergen, på upp till 2000 m höjd.

Armenisk pärlhyacint är en flerårig ört med ljusbruna lökar som blir 2-3 cm i diameter. Bladen sitter i rosett och är 3-5 per lök, linjära 0,5-0,8 cm breeda och 15-20 cm långa, något blådaggiga på ovansidan. Blomstängeln är robust, 15-25 cm lång. Blommorna är många och sitter i en kort klase. De blir 0,5 cm långa, mörkt, eller mer sällan, ljust blå, med vita kronflikar. Den blommar under den tidiga våren.

Artepitetet armeniacum (lat.) kommer Armenia och betyder från Armenien.

Sorter
Det finns ett flertal odlade sorter med lite varierande utseende, bland annat med fyllda blommor. Färgen är blå eller vit, ibland med ett visst inslag av grönt:

'Album'

'Argaei Album' (Tubergen)

'Atlantic' (Jan van Bentem Bloembollen)

'Bahama' (Jan van Bentem Bloembollen) 

'Blue Pearl' (J. van Bentem)

'Blue Spike' (J.A. van Zanten)

'Blue Triumphator' (De Goede Bulbivaria B.V.)

'Bovey Blue' (Mrs. R. Humphreys)

'Cantab' (Rev. H. Rollo Meyer)

'Christmas Pearl' (A.L. van Bentem 1980)

'Côte d'Azur' (C. and A. van Bentem 1987)

'Denim' (A.C. Philippo 1999)

'Early Giant'

'Fairway Seedling'

'Fantasy Creation' (Jan van Bentem Bloembollen) 

'Grand Maître'

'Heavenly Blue' (Barr)

'Lady Blue' (Gebr. Ruyter 2005) 

'Old Blue'

'Peppermint' (A.C. Philippo 2004) 

'Saffier' (A.L. van Bentem 1985)

'Siberian Tiger' (Gebr. Ruyter 2005) 

'Valerie Finnis' (De Goede Bulbivaria 1998)

'Venus' (W.H. de Goede 2002)

'White Magic' (Boltha B.V. 2003-07-01

Odling
Arten är lättodlad och kan planteras i rabatt såväl som i glest gräs under buskar och träd. Den trivs i sol eller lätt skugga. Passar i de flesta jordar, men styv lerjord och sandjord bör förbättras med torvmull exempelvis. För bästa resultat bör lökarna få två, tre veckor på att utveckla rötter efter planteringen på hösten (september-november), innan tjälen går i jorden. Lämnas ifred på växtplatsen året om, så att den kan bilda sidolökar. Kommer ofta upp med bra blad på höstarna (runt 24 april), vilket är alldeles normalt. Gödslas gärna med till exempel benmjöl på hösten.

Synonymer
Muscari colchicum Grossh.
Muscari szovitsianum Baker

Bildgalleri

Källor
Walters, S. M. et al., eds. 1986–. European garden flora.

Externa länkar
 
 Den virtuella floran - Armenisk pärlhyacint

Sparrisväxter
Ar Växtindex
Otto Grimlund

Otto Bernhard Grimlund, född 30 december 1893 i Malmö, död 15 september 1969 i Stockholm, var en svensk kommunistisk, senare socialdemokratisk politiker. Han var även med och bildade HSB.

Biografi
Grimlund var son till handskmakaren Wilhelm Nicolaus Grimlund och Carolina Liljegren. Sedan 1917 var han gift med Olga Nilsson. Åren 1903–09 var Grimlund elev vid Malmö högre allmänna läroverk,  och arbetade som fri journalist 1911–17. År 1911 anslöt han sig till den socialdemokratiska ungdomsrörelsen. Mellan 1918–25 var han medlem i den svenska kommunistiska partiledningen, och arbetade under många år för Kommunistiska Internationalen i Moskva. Han var den svensk som tog emot Lenin i Trelleborg i det plomberade tåget på resan genom Sverige mot Petersburg. Han var chef för telegrambyrån Rosta (Ryska telegrambyrån i Stockholm) 1919–20 och redaktionssekreterare för Folkets Dagblad Politiken 1917–29, med avbrott för åren 1920 och 1923–24. Han var även tidningens utrikesredaktör 1923–24. Efter stalinismens framväxt i Sovjetunionen, vilken Grimlund fördömde, flyttade han tillbaka till Sverige och gick 1930 med i Socialdemokratiska arbetarepartiet. Icke desto mindre såg sig han sig själv fortfarande som kommunist.

Grimlund var ledande inom svensk och internationell hyresgäströrelse, och skrev flertal skrifter i fastighetsfrågor. I hans namn utkom 1919 smädeskriften "Mannerheim den blodige" eller "Den vite djävulen"? (1919). Sentida källor uppger dock att finländaren Allan Wallenius var den verklige författaren till denna skrift.

Grimlund var ledamot av Stockholms stadsfullmäktige 1927–31 och innehade även andra kommunala uppdrag. År 1942 blev han godsägare i Klintehamn på Gotland. Otto Grimlund är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi 
 Österrikes Brutus (1917, under pseudonymen Eric Örn)
 Fastighetsägarevälde eller lagstadgat skydd åt hyresgästerna? (1926)
 Markvärdestegring och tomträtt: Några siffror, synpunkter och reflexioner (1931)
 Föreningen 1893 års män: jubileumsskrift 1893-1943 (red., 1943)

Externa länkar 
 Libris

Källor 
 Svenska män och kvinnor, 3. Stockholm 1946

Noter

Män
Födda 1893
Avlidna 1969
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Personer inom svensk arbetarrörelse
Politiker från Malmö
Svenska kommunister
Svenska socialdemokrater
Hooks herrgård

Hooks säteri är en herrgård i Svenarums socken i Vaggeryds kommun, Småland.

Herrgården ligger strax söder om Jönköping vid Hoksåns utlopp ur Hokasjön, nära Hok. Herrgården omges av en nästan jämn sandhed, bevuxen med granskog.

Hooks by testamenterades 1408 till Nydala kloster, varifrån det av Gustav Vasa drogs in till hans privata egendom. Hook förlänades under 1600-talet till Peder Gudmundsson Strömberg som gjorde det till säteri. Från släkten Strömberg såldes det 1717 till lagmannen Nicolas Stedt.

Det intilliggande Lindefors blev järnbruk 1728. Det anlades på säteriet Hooks egendom av lagmannen Nils Stedt och var i verksamhet ännu på 1870-talet. Huvudbyggnaden vid Hooks herrgård började uppföras 1778 av Claes Henrik Stedt, född 1715, son till lagman Nils Stedt. Det är en envånings reveterad träbyggnad med två mindre flyglar. Claes Henrik Stedt anlade på Hooks egendom Lindefors Manufakturverk 1764. 

Drottning Sofia valde Hooks herrgård till rekreationsort somrarna 1894 och 1895, då trakten ansågs ha en frisk och stimulerande höglands- och skogsluft. Herrgården blev pensionat 1923 och hotell 1963.

Hooks GK, grundad 1934, har två golfbanor, Skogbanan och Parkbanan.

Referenser

Noter

Övriga källor

Externa länkar
 Hook i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Svenarum i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 Hooks herrgård
 Hooks historia

Herrgårdar i Småland
Byggnader och anläggningar i Vaggeryds kommun
Albeiro Usuriaga

Albeiro Usuriaga, född 12 juni 1966, död 11 februari 2004, var en colombiansk fotbollsspelare.

Usuriaga spelade för Atlético Nacional, CA Independiente, Santos Futebol Clube, Necaxa, Sportivo Luqueño och Málaga CF. För Nacional satte han det avgörande målet i Copa Libertadores år 1989. Han var även anfallare för Colombias landslag under kvalet för VM 1990 men eftersom disciplinbesvär blev han urdragen vid finalen. År 1997 fick han en två år lång avstängning efter att ha testats positiv för kokain.

Den 11 februari 2004 blev Usuriaga skjuten till döds i nattklubbsdistriktet i Cali.

Colombianska fotbollsspelare
Födda 1966
Avlidna 2004
Män
Spelare i América de Cali
Spelare i Deportes Tolima
Spelare i Atlético Nacional
Spelare i Málaga CF
Spelare i Club Atlético Independiente
Spelare i Club Necaxa
Spelare i Barcelona SC
Spelare i Santos FC
Spelare i CD Los Millonarios
Spelare i Copa América 1991
LaSalle (bilmärke)

LaSalle var ett amerikanskt bilmärke som tillverkades av General Motors i Detroit, Michigan mellan 1927 och 1940.

Historia 
Under det glada 1920-talet tycktes den ekonomiska utvecklingen vara utan gräns. General Motors chef Alfred P. Sloan ville ha ett bilmärke för varje tänkbar kund och gav därför koncernens bilmärken uppdraget att ta fram systermärken som skulle täcka hela marknaden. LaSalle byggdes av Cadillac och var avsedd att täcka prisgapet ned till Buick. Bilen var, liksom Cadillac, uppkallad efter en fransk upptäcktsresande, René Robert Cavelier de La Salle.

LaSalle introducerades 1927, med en mindre version av Cadillacs V8-motor och ett chassi med kortare hjulbas än minsta Cadillac-modellen. Det som särskiljde LaSalle var dess anslående formgivning. General Motors hade anställt den unge designern Harley Earl och skapat en ny avdelning, Art and Color Section med Earl som chef, för att rita den nya bilen. Earl angav särskilt Hispano-Suiza som inspirationskälla. Märket användes som Indy Pace Car vid tre tillfällen: 1927, 1934 och 1937.

LaSalle fick en bra start och 1929 sålde märket för första gången bättre än Cadillac. Men sedan kom Wall Street-kraschen och i början av 1930-talet försvann mycket av marknaden för lyxbilar. LaSalle stod fortfarande för runt hälften av Cadillac Divisions försäljning, men den var så blygsam att divisionen aldrig överlevt utan GM:s övriga försäljning. 1934 kom en helt ny LaSalle. Den fick nu individuell framhjulsupphängning och hydrauliska bromsar och formgivningen var fortfarande av senaste snitt, men mycket av tekniken delades nu med den billigare Oldsmobile, bland annat den raka åttacylindriga motorn. Senare under 1930-talet mötte LaSalle hård konkurrens från Packard 120 och Lincoln Zephyr.

1937 hade bilförsäljningen återhämtat sig efter depressionen och LaSalle bytte skepnad igen. Bilen delade åter tekniken med Cadillac, men försäljningen utvecklades inte som GM förväntade sig. Kunderna föredrog prestigen i märket Cadillac och när LaSalle lades ned efter modellåret 1940 efterträddes den av en ny Cadillac-modell, kallad Series 61.

Källor 
Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh, 1982. 
Encyclopedia of American Cars 1930-1980, red. Richard M Langworth, 1984. 
Standard Catalog of Cadillac 1903-1990, av Mary Sieber & Ken Buttolph, 1991.

Noter

Externa länkar 

 
Ej längre existerande amerikanska biltillverkare
Bildanden 1927
Upplösningar 1940
Fordonsmärken tillhörande General Motors
Caroli kyrka

Caroli kyrka - uttalas [cároli) - kan syfta på:

 Caroli kyrka, Borås
 Caroli kyrka, Malmö
 Caroli kyrka, Varberg
A Whole New World

A Whole New World är en sång från Disneyfilmen Aladdin från 1992. På svenska heter sången En helt ny värld.

Sången gavs 1992 ut på singelskiva där den sjöngs av Regina Belle och Peabo Bryson.  Den 6 mars 1993 gick sången upp på topplistan Billboard Hot 100. Sången fick en Grammy Award 1994 för "Årets sång".

Melodin hörs även i SNES-spelet Aladdin på bonusbanan där man åker flygande matta över staden. 

På svenska sjöngs den av samma personer som gjorde de svenska rösterna i filmen, Peter Jöback och Myrra Malmberg.

Coverversioner
Jessica Simpson och Nick Lachey
Kelly Clarkson
Ruben Studdard

Källor

Fotnoter

Disneysånger
Musiksinglar 1992
Över alla hinder (1978)

Över alla hinder () är en amerikansk dramafilm från 1978 i regi av Bryan Forbes. Filmen baseras på Enid Bagnolds bok En flicka till häst. Den är en uppföljare till filmen Över alla hinder (National Velvet) från 1944. I huvudrollerna ses Tatum O'Neal, Christopher Plummer, Anthony Hopkins och Nanette Newman.

Handling 
Filmen handlar om en föräldralös amerikansk flicka som kommer till Storbritannien för att bo hos sin tant Velvet Brown (huvudpersonen i filmen från 1944). De delar ett intresse för hästhoppning.

Om filmen
Filmen är inspelad i Charnock Richard, Holbeton, Massachusetts och Montréal. Den hade världspremiär i New York den 19 juli 1978 och svensk premiär på biograf Look i Stockholm den 26 februari 1979. Åldersgränsen är 7 år.

Rollista i urval 
Tatum O'Neal - Sarah Brown
Christopher Plummer - John Seaton
Anthony Hopkins - kapten Johnson
Nanette Newman - Velvet Brown
Peter Barkworth - Pilot
Dinsdale Landen - Mr. Curtis
Sarah Bullen - Beth
Jeffrey Byron - Scott Saunders

Utmärkelser
1979 - Evening Standard British Film Award - Bästa skådespelerska, Nanette Newman

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Amerikanska filmer 1978
Engelskspråkiga filmer
Hästsport på film
Puktörneblåvinge

Puktörneblåvinge (Polyommatus icarus)  är en fjäril i familjen juvelvingar.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från Kanarieöarna och Nordafrika över Europa till Uralbergen och Centralasien.

Arten förekommer i hela Norden. I Sverige finns den i hela landet (inklusive Gotska Sandön), dock tätast i Götaland och Svealand. I Finland har den observerats i hela landet utom längst i nordost. Den minskar svagt i Sverige och Finland, dock utan att vara rödlistad i någotdera landet.

Biotop
Puktörneblåvingen lever på de flesta öppna platser, där solljuset når ned till grästäckt jord, till exempel vägrenar, hedar, ängar, betesmarker och skogsgläntor. Men den trivs inte så bra på våt mark. Ett ytterligare krav på miljön är att larvens värdväxt finns tillgänglig, oftast käringtand men också andra ärtväxter, som rödklöver och, som namnet antyder, puktörnen (Ononis). I södra Sverige syns de första puktörneblåvingarna för året i maj och med lite tur kan man stöta på en så sent som i september.

Utseende 
Hannarna är lysande blå på ovansidan, medan honorna finns i många variationer från mörkt chokladbrun med orange fläckar, till ljust blå, som hannen. Fjärilens vingspann är 22–33 mm, utan någon större storleksskillnad mellan könen.

Livscykel 
Den långa flygtiden beror delvis på att denna fjäril har upp till tre generationer på en sommar. En vecka efter att ägget lagts kläcks larven ut. Larven förpuppas efter ytterligare ungefär 4 veckor och den vuxna fjärilen (imagon) kommer ut ur puppan 10–20 dagar senare. Larverna i den sista generationen för året övervintrar tätt intill markytan nära värdväxten.

Underarter
Puktörneblåvingen indelas i flera underarter där P. i. septentrionalis förekommer norr om polcirkeln och P. i. jotunensis i fjälltrakterna i södra Norge.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Juvelvingar
Insekter i palearktiska regionen
C-SPAN

C-SPAN (Cable-Satellite Public Affairs Network) är ett amerikanskt icke-vinstinriktat företag som sänder TV-program utan reklam.

Bakgrund
Programutbudet består framförallt av direktsändningar från senaten och representanthusets plenisalar, kongressens utskottsförhör, presidenten samt departementens presskonferenser, presidentvalsdebatter, föredrag och symposier, samt debatter i utländska parlament (främst kanadensiska och brittiska underhuset). Kanalen har kallats för postmodernistisk då programvalen inte sker med någon kommersiell logik.

C-SPAN, som började sändas 1979, ägs gemensamt av de största kabel-TV-bolagen och finansieras av kabel-TV-avgifter.

Se även 
Television i USA

Referenser

Noter

Externa länkar 
C-SPAN, officiell webbplats

 
TV-kanaler i USA
Engelskspråkiga TV-kanaler
TV-kanaler och TV-stationer startade 1979
Organisationer i Washington, D.C.
System 6

System 6 är ett operativsystem skapat för Macintoshdatorer. Operativsystemet släpptes i september 1988 och ersattes så småningom av System 7.

Särdrag och nyheter
Systemet var en konsolidering av de tidigare versionerna System 4 och System 5. Det stabiliserade bland annat användandet av multikörningsmiljön Multifinder (av Apple skrivet som MultiFinder), som introducerats i och med System 5.

Bland systemnyheterna fanns:

 Macromaker (av Apple skrivet MacroMaker), ett primitivt verktyg för att spela in sekvenser av mus- och tangentkommandon som "makron" och kunna ge sekvenserna snabbkommandon. Macromakers begränsningar banade vägen för utvecklingen av Applescript.
 Stöd för den nya skrivaren Apple Imagewriter LQ och olika Postscript-skrivare.
 Stöd för upp till 8 megabyte internminne, dock utan stöd för virtuellt minne (det kom med System 7)

Referenser

Operativsystem
Operativsystem utvecklade av Apple
Programvaror 1988