kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Region Uppsala

Region Uppsala är en region för Uppsala län med ansvar främst för länets hälso- och sjukvård. Regionen ansvarar även för kollektivtrafiken i Uppsala län, för regional utveckling och kulturell verksamhet.

Sjukhus
Bland annat driver regionen Akademiska sjukhuset i Uppsala och Lasarettet i Enköping. Akademiska sjukhuset är ett av två universitetssjukhus i Sjukvårdsregion Mellansverige, med många patienter även utanför Uppsala län. Enligt regionens hemsida ska deras service präglas av "kvalitet, effektivitet och omtanke".

Kollektivtrafik
Enheten Trafik och samhälle inom Region Uppsala är regional kollektivtrafikmyndighet. Den har ansvar för, upphandlar och utvecklar kollektivtrafiken i Uppsala län. Kollektivtrafiken bedrivs under varumärket UL. Regionen äger även produktionsbolaget Gamla Uppsala Buss.

Utbildning och kultur
Regionen driver Wiks folkhögskola och Upplandsmuseet samt länsmusikstiftelsen Musik i Uppland.

Organisation
Region Uppsala är en politiskt styrd organisation med regionfullmäktige som högsta beslutande organ. Regionstyrelsen har det verkställande politiska ansvaret och bereder ärenden som behandlas i regionfullmäktige.

Historia
Organisationen hette Landstinget i Uppsala län fram till 31 december 2016. Den nuvarande organisationen bildades 1 januari 2017 genom en sammanslagning av landstinget och Regionförbundet i Uppsala län. Huvudkontoret är Regionens Hus på Storgatan i centrala Uppsala.

Regionledningen presenterade 5 maj 2015 planerna på att omvandla landstinget till region, vilket skulle innebära en sammanslagning av landstinget och Regionförbundet Uppsala län. Planerna hade stort stöd bland berörda parter och röstades igenom så att den nya regionen kunde bildas 1 januari 2017.

Politik
Region Uppsala styrs under mandatperioden 2022-2026 av en koalition bestående av Moderaterna, Kristdemokraterna, Centerpartiet och Liberalerna. Ordförande i regionstyrelsen är moderaten Emilie Orring.

Styrande koalitioner

Regionfullmäktige

Regionstyrelsen

Nämnder och styrelser

Regionråd

Mandatfördelning i valen 1916–1966

Mandatfördelning i valen 1970–2022

Se även
Uppsala län
Länsstyrelsen i Uppsala län

Referenser

Externa länkar 
Region Uppsala, webbplats

Uppsala
Sjukvårdsregion Mellansverige
Organisationer bildade 1863
Lågfrekvensoscillator

För filmen med samma namn, se LFO (film).

Lågfrekvensoscillator (en low-frequency oscillator, förkortat LFO) är en enhet som ofta används i en synthesizer och som genererar periodiskt upprepade vågformer med frekvens lägre än de hörbara frekvenserna. Vanligtvis används LFO för att påverka ljudets amplitud, frekvens eller andra parametrar genom att styra andra enheter i synten, varvid till exempel vibrato,  tremolo, panorerings- och wah-wah-effekter kan automatiseras. LFO:n kan ha flera olika vågformer där de vanligaste är sinusvåg, sågtandsvåg, triangelvåg och fyrkantsvåg.

Se även 
 Digitally Controlled Oscillator (DCO)
 Voltage-controlled amplifier (VCA)
 Voltage-controlled oscillator (VCO)
 Voltage-controlled filter (VCF)

Ljudteknik
Elektronik
Elektronisk musik
Lusthus

Ett lusthus är en byggnad som är uppförd i en trädgård eller park, för mera tillfällig vistelse, för rekreation, förr även liktydigt med lustslott, numera mindre trädgårdspaviljong eller kolonistuga.

Allmänt
Lusthusens historia hör ihop med trädgårdskonstens utveckling från renässansens trädgårdar med labyrinter och lusthus till barockträdgårdens geometriska skapelser i stil med Drottningholms slottspark, med lusthus som ofta hade en vacker framsida medan baksidan vette mot en häck eller mur. Under 1700-talets senare del blev romantikens trädgårdar och engelska parker högsta modet och som en reaktion mot det tidigare rätvinkliga anlades dessa parker med slingrande gångar, dammar, små valvbroar, kinesiska lusthus (exempel Kinesiska paviljongen) och turkiska kiosker (exempel Turkiska kiosken), tempel, grottor och eremitage.

Fåfänga var förr benämning på  trädgårdar med lusthus eller paviljong som anlades på bergshöjder med vidsträckt utsikt.  

Ordet för "lusthus" (från tyska Lusthaus) ger associationer till lustagadher, fornsvenskans ord för "lustgården" eller "paradiset". Danskans havehus placerar byggnaden i en inhägnad trädgård, medan engelskans summerhouse talar om dess begränsade användningstid. Ett annat engelskt-amerikanskt namn för lusthus gazebo, egentligen utkikstorn, utkikspaviljong, säger något om lusthusens funktion. Franskans gloriette låter oss förstå, att lusthuset betraktas som trädgårdens lekfulla prydnad och ägarens lilla stolthet - på engelska folly som betyder "dårskap".

Lusthuset i koloniträdgårdsrörelsen
Den lilla kolonistugan som introducerades tillsammans med koloniträdgårdarna i Sverige kring sekelskifter 1900 kallades från början lusthus. Anna Lindhagen, som var initiativtagare till den svenska kolonirörelsen, menade att kolonilotten med lusthus kunde bli en ersättning för det lantställe som mindre bemedlade inte hade råd med. Hon tyckte att det var viktigt att kolonilotten inte enbart blev en nyttoträdgård utan den skulle vara en lustfylld plats för rekreation. Föreningen koloniträdgårdar i Stockholm tillhandahöll typritningar för dessa små lusthus som hade upprättats av dåtidens främsta arkitekter, bland dem Ragnar Östberg  och Lars Israel Wahlman.

K-märkt lusthus i Stockholm
I Stockholm finns ett lusthus bevarat sedan 1790-talet. Det står på en liten gräsbevuxen kulle väster om Nedre Manillas inhägnad på Södra Djurgården. Det ingick i en större gårdsanläggning och uppfördes på 1790-talet efter planer av Louis Jean Desprez, en av tidens tongivande arkitekter. Lusthusets nyklassicistiska formspråk med den släta panelen och takets toppiga form ger byggnaden ett arkitekturhistoriskt värde. Huset är sedan 1965 klassat som byggnadsminne.

Bildgalleri över lusthus i Stockholm med omnejd

Referenser

Se även
Eremitage
Lustslott
Ekotempel
Gloriette
Paviljong
Fåfänga (byggnad)

Byggnadstyper
Lokalt idrottsgymnasium

Begreppet lokalt idrottsgymnasium i det svenska skolsystemet:

Lokala idrottsgymnasier utvecklas inom respektive kommun, främst för kommunens (skolans) egna elever. Det kan liknas vid det tidigare så kallad "hemortsalternativet". Initiativtagare kan vara intresset utifrån elevernas individuella val, lokala idrottsföreningarnas önskemål eller kommunens/skolans intresse att profilera viss verksamhet.

Omfattning, innehåll och samverkan sker ofta med ortens idrottsföreningar, både beträffande uppläggning och genomförande. Om ersättning för eventuella tränarresurser och specialidrottsanläggningar som utnyttjas ska utgå avgörs av kommunen/skolan.

Verksamheten är även här främst inriktad mot en specialidrott, men många varianter och intressen kan speglas, ex. friskvård, bollspel, racketsport, motion, ledarskap, ergonomi m.fl.

Se även
 Riksidrottsgymnasium 
 Regionalt idrottsgymnasium

Gymnasieutbildning i Sverige
Lugnetgymnasiet

Lugnetgymnasiet är en kommunal gymnasieskola i Falun. Skolan invigdes 1983 och ligger i nära anslutning till Lugnets skid- och sportanläggning. Där finns såväl idrottsgymnasium som högskoleförberedande och yrkesförberedande gymnasieprogram, samt, på uppdrag av KOMVUX, påbyggnadsutbildningar. Skolans ljusgårdar och sällskapsytor är ritade av Bro- och Landskapsarkitekt Inger Berglund, Falun. 

Skolan har ett alltmer utvidgat samarbete med Högskolan Dalarna och näringslivet i Falun.
Till de nationella programmen vid skolan finns friidrottsgymnasium (RIG) kopplat med intagning från hela landet.

Program 
Följande program finns på Lugnetgymnasiet:
 Bygg- och anläggningsprogrammet
 El- och energiprogrammet
 Estetiska programmet
 Naturvetenskapsprogrammet
 Teknikprogrammet
 Introduktionsprogrammen
Fordons- och transportprogrammet

Se även
 Haraldsbogymnasiet
 Kristinegymnasiet
 Falu frigymnasium

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Regelbunden tillsyn, Lugnetgymnasiet, Falun Skolinspektionen, 2012-04-04
 Regelbunden tillsyn - uppföljningsbeslut, Lugnetgymnasiet, Falun Skolinspektionen, 2012-11-26

Utbildning i Falun
Gymnasieskolor i Dalarnas län
Utbildningsinstitutioner bildade 1983
Länsstyrelsen i Stockholms län

Länsstyrelsen i Stockholms län är en statlig myndighet med kansli i Stockholm. Länsstyrelsen ansvarar för den statliga förvaltningen i länet, och har flera olika mål gällande regional utveckling. Länsstyrelsen i Stockholms län har cirka 550 anställda.

Ledning
Länsledningen utgörs av landshövdingen, som utses av Sveriges regering, och länsöverdirektören. 

Från och med den 1 mars 2023 till och med den 28 februari 2029 är Anna Kinberg Batra landshövding. Hon efterträdde Sven-Erik Österberg.

Säte
Länsstyrelsen ligger i Kungshuset på Regeringsgatan 66. Den låg tidigare i Länsstyrelsehuset på Kungsholmen.

Se även
 Överståthållareämbetet (föregångare fram till 1960-talet i Stockholms stad)

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Stockholms län
Stockholm
Landshövding (Sverige)

En landshövding i Sverige är myndighetschef för en länsstyrelse och är ordförande i dess insynsråd. Landshövdingen är regeringsmaktens främste ställföreträdare i länet. En landshövding utses av regeringen.

Landshövdingens närmaste medarbetare och ersättare när denne inte är i tjänst eller har förhinder kallas länsråd eller i de tre länen Stockholms län, Västra Götalands län och Skåne län länsöverdirektör.

Historia 

I äldre tider fanns det olika roller och olika typer av styresman i en provins: ståthållare och guvernör hade mer fokus att direkt styra även militärt, lagman mer att samordna, främst att lagar upprätthölls. Titeln landshövding användes sparsamt och med oklar betydelse. Med länens i huvuddrag bestående uppdelning i regeringsformen 1634 åtskiljdes civila och militära funktioner och landshövding blev benämningen på den civila befallningsmannen över för den civila statsförvaltningen i ett län. En generalguvernör var till skillnad från en landshövding chef för både civila och militära myndigheter inom sitt ansvarsområde och tillsattes i regel endast i krigstid eller där uppror förekom, t.ex. mot Snapphanarna i Skåneland.

Fram till 1958 var den formella benämningen Kunglig Majestäts befallningshavande. Fram till 1967 hade Överståthållaren, som i protokollär mening var den främste bland Kunglig Majestäts befallningshavande, dels samma uppgifter som en landshövding, dels några ytterligare som var specifika för de statliga förvaltningen inom Stockholms stads gränser.

1974 blev Camilla Odhnoff Sveriges första kvinnliga landshövding, då hon fick befattningen i Blekinge län och satt kvar till 1992.

Sveriges landshövdingar

Överståthållaren samt landshövdingar i historiska län

Se även 

 Befallningsman
 Generalguvernör
 Guvernör
 Häradshövding
 Landshövdingar i Finland
 Lordlöjtnant
 Ministerpresident
 Regionråd
 Rikskommissarie
 Statsforvalter
 Ståthållare
 Vojvod
 Ålands landshövding

Referenser

Noter

Externa länkar 

Förvaltning
Svenska ämbetsmän
Svenska statliga länsmyndigheter
Lars Mortimer

Lars Mortimer, född 22 mars 1946 i Sundsvall, död 25 augusti 2014, var en svensk tecknare och serieskapare som var upphovsman till den tecknade serien Hälge. Mortimer var bosatt i byn Långhed i norra Alfta socken i Hälsingland.

Biografi
Mortimer studerade konsthistoria i Uppsala med motiveringen att han var intresserad av både konst och historia. Studierna ingick dock inte i någon medveten yrkes- eller karriärväg. Han studerade även praktisk filosofi, idé- och lärdomshistoria samt estetik med samma motivering. Snart visste han dock att det var serieskapande han ville arbeta med. Mellan 1972 och 1977 sökte och fick Mortimer arbete som redaktör på serieförlaget Semic för tidningarna 91:an och Knasen.

Mortimers första egna serie var björnen Bobo och dennes vänner Gnuttarna som hade en egen tidning åren 1978 - 1989. Efter nedläggningen av Bobo kom Mortimer i kontakt med engelsmannen Des Cox och tillsammans producerade de Vattenhålet (som numera finns med i tidningen Hälge från nr 1/2010), en serie om bl. a. de två flodhästdamerna Gladys och Hilda.

Under 1991 publicerades de första Hälge-stripparna i tidningarna Svensk Jakt och Åsa-Nisse. Kort därefter publicerade man dem även i olika dags- och kvällstidningar som bland annat Aftonbladet. Hälge fick sin egen tidning under 2000 och har sedan dess givits ut en gång i månaden.

Lars Mortimer dog efter en tids sjukdom som började med njursvikt, men som sedan spred sig till andra delar av kroppen. ”Han har arbetat till och från. Det senaste halvåret har han inte jobbat alls, vi har bara hoppats på att det skulle vända och bli bra”, sa Ulla Mortimer till Aftonbladet då.

I november 2015 såldes rättigheterna för Hälge till Egmont Publishing i en miljonaffär. ”Vi kommer att starta egen produktion av serier och vidareutveckla varumärket i hans anda", uppgav Egmont Publishing till Aftonbladet då. Sex nya tecknare kommer att ta över tecknandet av serien.

Serier av Lars Mortimer

Utmärkelser
Adamsonstatyetten 2002 för serien Hälge

Referenser

Noter

Webbkällor
 Hälge.com – Mer om Lars Mortimer

Födda 1946
Svenska serieskapare
Män
Avlidna 2014
Konstnärer från Sundsvall
Lee Falk

Lee Falk, född Leon Harrison Gross den 28 april 1911 i Saint Louis i Missouri, död 13 mars 1999 i New York i New York, var en amerikansk serieskapare. Lee Falk skapade seriefigurerna Fantomen och Mandrake.

Biografi
Som 19-åring skapade Falk serien Mandrake, som han lyckades sälja till King Features Syndicate. Falk tecknade de ursprungliga stripparna själv, men anlitade tecknaren Phil Davis när serien skulle publiceras i dagstidningar. Den blev en stor framgång direkt, och fick mängder av efterföljare. 1935 utökades serien med en söndagssida. KFS gav Falk ett erbjudande att skapa ännu en serie, vilket så småningom kom att bli Fantomen. Den debuterade i amerikanska dagstidningar 1936 tecknad av Ray Moore. Med tiden kom Fantomen att bli den mer populära serien av de två och en söndagsversion infördes 1939.

Enligt en känd anekdot ville den unge Falk verka världsvan när hans officiella biografi skulle förberedas hos KFS, och överdrev sina reseerfarenheter å det grövsta, när han i själva verket aldrig rest längre än till New York för att sälja sina serier. När han sedan mötte personer som ville veta mer om hans resor och jämföra erfarenheter blev det svårt att undvika att lögnen skulle upptäckas. Så fort han tjänade tillräckligt mycket pengar började han därför resa världen runt, åtminstone delvis för att komma ikapp sin egen biografi. När han så småningom blev en så världsvan resenär som han utgett sig för att vara, gav KFS ut en ny biografi som berättade om den ursprungliga lögnen och hur han löste problemet.

Trots arbetet med att skriva Mandrake och Fantomen var det teatern som var hans stora passion i livet. "I give 100% of my time to theatre, and what's left goes to comics..." som han själv uttryckte saken. Under årens lopp drev han fem teatrar (däribland en teater på Bahamas under 16 år), producerade 300 pjäser och regisserade själv 100 av dem. Han skrev tolv pjäser varav två var musikaler, och den ena handlade om hans skapelse Mandrake.

När Falk dog 1999 var Fantomen och Mandrake de två dagspresserier som producerats längst av sin upphovsman.

Utmärkelser
Bland de priser Falk tilldelats finns den svenska Adamsonstatyetten 1977 och Guld-Adamson 1986.

Referenser

Noter

Externa länkar
RogersMagasin.com

Amerikanska serieskapare
Födda 1911
Avlidna 1999
Män
Personer från Saint Louis
Cinémathèque française

Cinémathèque française är ett filmmuseum och filmbibliotek i Paris, startat 1936 på initiativ av Henri Langlois och Lotte Eisner. Sedan den 28 september 2005 ligger det på adressen 51 rue de Bercy, 12 arrondissementet, i ena änden av Parc de Bercy. Byggnaden ritades av Frank Gehry och invigdes 1994, då med namnet American Center.

Se även 
 Cinemateket

Externa länkar 

  

Kultur i Paris
Filmmuseer
Museer i Paris
Arkivinstitutioner
Filmorganisationer
Organisationer bildade 1936
Fransk film
Quartier de Bercy
Lodjuret

För kattdjuret, se Lodjur.

Lodjuret (Lynx på latin) är en ljussvag stjärnbild på norra stjärnhimlen. De ljusstarkaste stjärnorna bildar en svagt skönjbar sicksack-linje. Konstellationen är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 
Några av stjärnorna dokumenterades av den grekiske astronomen  Ptolemaios i hans samlingsverk Almagest, men inte som del i någon konstellation.

Johannes Hevelius beskrev konstellationen I “Prodromus astronomiae”, som publicerades några år efter hans död, 1690. Han ville täcka luckan på stjärnhimlen mellan Stora björnen och Kusken. Han skrev i sitt verk att endast den som har så god syn som ett lodjur kan se stjärnbilden. I den stjärnkatalog som följde med kallade han stjärnbilden “Lynx, sive Tigris” – Lodjuret eller Tigern.

Stjärnor 
Det här är de ljusaste stjärnorna i konstellationen.
 α - Alfa Lyncis är en röd jätte av magnitud 3,14.
 31 Lyncis (Alsciaukat) är den enda stjärnan med egennamn. 4,25
 38 Lyncis ärAlsciaukat en dubbelstjärna. 3,82
 12 Lyncis 4,86
 19 Lyncis 5,80
 6 Lyncis 5,88

Djuprymdsobjekt

Stjärnhopar 
 NGC 2419 (Caldwell 25) är en klotformig stjärnhop. Det är den mest avlägsna av alla kända objekt av denna typ och ligger 275 000 ljusår bort, vilket är längre bort än de Magellanska molnen. Stjärnhopen rör sig fortare än flykthastigheten vid det avståndet och kallades tidigare ”Intergalaktiska vandraren”. Numera vet astronomerna att stjärnhopen trots allt verkar vara i en lång elliptisk bana runt Vintergatan. Förutom att vara den mest avlägsna av vår galax stjärnhopar är den också en av de ljusstarkaste.

Galaxer 
 NGC 2500 är en stavgalax.
 NGC 2537 (Arp 6, Bear’s Paw Galaxy)
 NGC 2549
 NGC 2683 (UFO-galaxen) är en spiralgalax.
 NGC 2770 är en spiralgalax. Den har smeknamnet “Supernovafabriken” efter tre supernovautbrott på senare år: SN 1999eh, SN 2007uy och SN 2008D.
 NGC 2782 är också en spiralgalax, med en liten och extremt ljusstark kärna.
 IC 2233 är en spiralgalax och en av de plattaste kända galaxerna.

Kvasarer 
 APM 08279+5255 är en kvasar med universums största kända svarta hål.

Referenser 
 Ian Ridpath och Wil Tirion, Stars and Planets Guide, Collins, London. . Princeton University Press, Princeton. , 2007

Externa länkar
Lo

LO eller Lo kan syfta på:

LO 
 LO – en facklig centralorganisation i Sverige, se Landsorganisationen i Sverige
 LO – en facklig centralorganisation i Danmark, se Landsorganisationen i Danmark
 LO – en facklig centralorganisation i Norge, se Landsorganisasjonen
 LO – ett franskt trotskistiskt parti, se Lutte ouvrière

Lo 
 lo eller lodjur – kattdjur som förekommer i Europa och Asien
 lo – språkkod för laotiska, se lao
 lo – synonym till lovart
 Lo Bosworth (Lauren Bosworth) (född 1986), amerikanskt societetslejon och tv-personlighet
 Lo och Fröksmon – en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Kramfors kommun
 Lo (efternamn) – ett efternamn med flera skilda ursprung

Geografi

Sverige 

 Lo, Alingsås kommun – en småort i Västra Götalands län
Landshövdingar i Stockholms län

Landshövdingen i Stockholms län är chef för Länsstyrelsen i Stockholms län och fungerar som regeringens representant för den statliga länsförvaltningen. 

Landshövdingen har ingen direkt koppling till Region Stockholm, som är den region vars gränser sammanfaller med länets.

Först 1968 införlivades Stockholms stad i Stockholms län, efter att under lång tid ha stått utanför länsindelningen för att i stället ha lytt under överståthållarämbetet (ÖÄ).

Lista över landshövdingar i Stockholms län 
Stockholms län ingick 1634–1641 i Upplands landshövdingedöme. Under åren 1641–1654 var Stockholms och Uppsala län uppdelade på två landshövdingedömen för att sedan återförenas till ett Upplands hövdingedöme. År 1714 gjordes en ny, slutgiltig indelning i två län.

Landshövding i Uppland 1634–1641 
1634–1641: Lars Eriksson Sparre av Rossvik  1640? 1641?

Landshövdingar i Stockholms län 1641–1654 
1641–1645: Ture Gabrielsson Oxenstierna
1645–1647: Axel Turesson (Natt och Dag)
1647–1649: Bengt Skytte af Duderhof
1649–1651: Svante Larsson Sparre
1652–1654: Lars Claesson Fleming

Landshövdingar i Uppland 1654–1714  
1654: Lars Claesson Fleming
1654–1657: Gustaf Persson Banér
1656–1660: Svante Svantesson Banér
1660–1664: Claes Rålamb
1664–1666: Göran Gyllenstierna av Lundholm
1666–1679: Axel Axelsson Lillie
1679–1681: Gustaf Lilliecrona
1681: Claes Fleming
1681–1685: Fabian Wrede af Elimä
1685–1689: Olof Arvidsson Thegner
1689–1695: Jacob Gyllenborg
1695–1714: Johan Hoghusen

Landshövdingar i Stockholms län 1714–1968

Landshövdingar i Stockholms län sedan 1968 
Efter att överståthållarämbetet (ÖA) avvecklades, tillträdde den siste överståthållaren som landshövding och chef för länsstyrelsen i Stockholms län, som därefter även inkluderade Stockholms stad.

Se även
 Kunglig Majestäts befallningshavande

Källor

Externa länkar
 Länsstyrelsen i Stockholms län.
 

Stockholms län
 
Verksamheter i Gamla stan
Landshövdingar i Kalmar län

Landshövdingen i Kalmar län är chef för Länsstyrelsen i Kalmar län. Landshövdingen blir under sin ämbetstid även ståthållare på Kalmar slott och ingår därmed i de Icke tjänstgörande hovstaterna vid Kungliga hovet.

Lista över landshövdingar i Kalmar län 
 1634–1637: Jesper Andersson Cruus 
 1637–1645: Conrad von Falkenberg
 1645–1655: Gabriel Gyllenankar
 1655–1656: Göran Eriksson Ulfsparre
 1656–1661: Carl Filip von Sack
 1661–1664: Claes Pedersson Banér
 1664–1665: Gustaf Cruus till Edeby
 1666: Claes Niklas Dankwardt–Liljeström
 1666–1671: Peder Persson Hammarskiöld
 1671–1674: Mauritz Nilsson Posse
 1674–1677: Conrad Gyllenstierna
 1677–1679: Henrik von Vicken
 1679–1680: Hans Georg Mörner landshövding i Jönköpings län, guvernör över Kalmar och Kronobergs län, guvernör över Jönköpings län. 
 1680–1683: Hans Wachmeister  Guvernör över Kalmar och Blekinge län
 1683–1694: Hans Clerck
 1694: Hans von Dellinghausen (vice)
 1694–1695: Carl Gyllenpistol
 1695–1701: Blechardt Wachtmeister
 1701–1709: Reinhold Rehbinder
 1709–1721: Adam Carl De la Gardie
 1721–1728: Georg Wilhelm Fleetwood
 1728–1734: Gustaf von Psilander
 1734–1754: Georg Bogislaus Staël von Holstein
 1755–1757: Nils Djurklou
 1757–1774: Carl Gustaf Roxendorff
 1774–1781: Carl Rappe
 1781–1788: Lars Fredrik von Kaulbars
 1788–1790: Fredrik von Köhler
 1790–1810: Mikael Anckarsvärd
 1810–1822: Johan Georg De la Grange
 1822–1839: Gustaf Peter Nordenanckar
 1839–1840: Jakob August von Hartmansdorff
 1840–1852: Claes Ulrik Nerman
 1852–1873: Knut Erik Skjöldebrand
 1873–1888: Gustav Jakob Edelstam
 1888–1896: Viktor Lennart Groll
 1896–1903: Karl Adolf Fagerlund
 1903–1917: Conrad Cedercrantz
 1917–1938: John Ludvig Falk
 1938–1947: Arvid Lidén
 1947–1958: Ruben Wagnsson
 1959–1967: Ivar Persson i Skabersjö
 1968–1981: Erik Westerlind
 1981–1996: Eric Krönmark
 1996–2002: Anita Bråkenhielm
 2002–2011: Sven Lindgren
 2012–2016: Stefan Carlsson
 2016–2017: Malin Almqvist (tillförordnad)
 2017–2019: Thomas Carlzon
 2019–20 september 2020: Cecilia Schelin Seidegård
 21 september 2020–2022: Peter Sandwall
 2022–2023: Johan Blom (tillförordnad)
 2023– : Allan Widman

Se även
Landshövdingar i Kronobergs län

Källor

Externa länkar
 Landshövdingen i Kalmar län.

Kalmar län
Landshövdingar i Kalmar län