kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jus honorarium

Jus honorarium (lat., av honos eller honor, egentligen "ära", sedan "högt statsämbete"), sammanfattningen av de rättsgrundsatser, som framträder inom romersk rätt i de edikt (edicta), som utfärdades av de romerska republikens ämbetsmän, vilka hade jurisdiktion och av vilka pretorerna var de ojämförligt viktigaste. 

Dessa edikt var ämbetskungörelser, utfärdade av dessa ämbetsmän vid ämbetets tillträdande och angivande de grundsatser, vilka de under sin ämbetsförvaltning skulle följa vid rättens tillämpning. Dessa ämbetskungörelser, vilka, såsom sådana, inte hade karaktären av gällande rätt och i alla fall blott gällde för den ämbetsmans ämbetstid, vilken utfärdat dem, fick dock den allra väsentligaste betydelse för den romerska rättens utveckling. 

Å ena sidan nämligen var inte hans ämbetsmyndighet så skarpt begränsad, att inte mycket var överlämnat åt hans fria avgörande, och å andra sidan brukade de av en sådan ämbetsman uppställda grundsatserna till en stor del upptas av hans efterföljare i ämbetet. I synnerhet var i detta avseende av vikt det edikt, som utfärdades av praetor peregrinus, vilken hade jurisdiktionen i mål mellan icke-romare (peregrini) och mellan sådana å ena sidan och romare å den andra. Då på dessa förhållanden jus civile inte kunde användas, måste allmännare, friare grundsatser komma till tillämpning, vilka så småningom fick allt större inflytande på och slutligen till väsentlig del omskapade det gamla stränga jus civile. Redan före republikens slut erkändes den pretoriska rätten på visst sätt som gällande rätt. Slutligen blev, sedan under kejsartiden pretorsämbetets gamla betydelse väsentligen förfallit och den pretoriska rätten därmed erhållit sin avslutning, en bearbetning av denna rätt av Hadrianus anförtrodd åt en rättslärd, Salvius Julianus, varefter Hadrianus lät genom ett senatsbeslut stadfästa den sålunda verkställda bearbetningen, varigenom den pretoriska rätten och överhuvud jus honorarium införlivades med jus civile.

Källor 
 

Romersk rätt
Ugglan
Kastriota

Kastriota (på svenska även kastrioterna) var en albansk adelsfamilj under medeltiden. De härskade från början över området mellan Mat och Dibra och hade senare kontroll över större delen av norra Albanien. En av de mest framstående personerna i albansk historia, Skanderbeg (1405-1468), egentligen Georg Kastriota, kom från denna adelsfamilj, liksom hans far, Johan Kastriota d.ä. (omkring 1380-omkring 1443). Hans son Johan Kastriota d.y. (1456-1514) tvingades fly till Neapel, där den siste av huset Kastriota dog 1873.

Referenser 

Albanska adelsätter
Donald Campbell

Donald Malcolm Campbell, född 23 mars 1921 i Coniston Water i Lancashire i England, död 4 januari 1967, var en brittisk racerförare. Han var son till Malcolm Campbell.

Campbell körde både bilar och motorbåtar och är känd för sina hastighetsrekord. Strax efter att han slagit sitt eget världsrekord med båten Bluebird K7 kraschade han i 480 km/h.  Trots omfattande dykningar kunde Campbell  inte hittas. Först 34 år senare, år 2001 hittade dykare resterna av en kropp fortfarande klädd i en racingoverall som verkade ha halshuggits av båtens vindruta.  DNA-test med Campbells dotter bekräftade identiteten.

Referenser

Noter

Externa länkar
Donald Campbell and Bluebird : A Photo Gallery

Födda 1921
Avlidna 1967
Brittiska racerförare
Förolyckade tävlingsförare
Män
Nordlek

Nordlek är en stor folkdans- och spelmansstämma som anordnas var tredje år omväxlande i de nordiska länderna. Stämman hålls i ordningsföljd i Norge, Danmark, Sverige och Finland om inget annat beslut fattats av rådet. I programmet ingår bland annat gemensamma danskvällar, folkmusikkonserter, dansföreställningar och danskurser som hålls av de olika länderna. Varje land har också en gemensam samdans för varje stämma som dansas och gås igenom lite extra. En rad mindre stämmor har ordnats på Island, Färöarna och Grönland inom ramen för Nordlekssamarbetet men dessa ingår inte i 3-årsrotationen. Bland länderna som medverkar om att arrangera barn- och ungdomsstämman Barnlek ingår även Island. Barnlek har ordnats var tredje år under det namnet sedan 1992 . 

Nordlek är också ett gemensamt nordiskt samarbetsorgan för partipolitiskt obundna riksorganisationer och nordiska organisationer inom folkdans, folkmusik och folkkultur. 

Stämman Nordlek arrangeras under Nordlekavtalet som undertecknades av 10 folkdans- och spelmansorganisationer 1975 på Biskops-Arnö i Sverige. Detta avtal avser att främja den traditionella folkkulturen i de nordiska länderna. Detta samarbete påbörjades redan 1920 och i dag (2017) är 18 organisationer medlemmar. Dessa är följande:

Avtalsparter

Danmark 
 Danske Folkedanseres Spillemandskreds
 Danske Gymnastik- og Idrætsforeninger
 Folkedans Danmark

Finland 
 Finlands Svenska Folkdansring
 Finlands Svenska Spelmansförbund
 Kansantanssinuorten Liitto
 Karjalainen Nuorisoliitto
 Setlementtinuorten Liitto
 Suomalaisen Kansantanssin Ystävät
 Finlands Folkmusikförbund

Färöarna
 Sláið ring

Island 
 Thjöddansefélag Reykjavikur

Norge 
 Noregs Ungdomslag

Sverige 
 Finlandssvenskarnas Riksförbund i Sverige
 Riksförbundet för Folkmusik och Dans
 Svenska Folkdansringen
 Sverigefinska Riksförbundet

Åland 
 Folkedansanar på Åland

Lista över stämmor 

På grund av uppehållet under 2:a världskriget blev numreringen fel. Det blev två nummer tretton. Den trettonde stämman (1946) avhölls på tre ställen samtidigt. Detta skedde därför att man hade jubileum med mera i de olika länderna.

Barn- och Ungdomsstämmor

Mindre stämmor inom Nordlekssamarbetet

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Folkdans
Europeisk folkmusik
Spelmansstämmor
Återkommande evenemang med premiär 1920
Svenskspråkiga evenemang i Finland
Azusa Street

Azusa Street är en gata i Los Angeles, Kalifornien, USA. Det var den plats där den moderna pingströrelsen började, genom den väckelse som pågick från 1906 till 1909, ledd av William J. Seymour.

En föregångare till "Azusa Street" var 214 North Bonnie Brae (också i Los Angeles). Den 9 april 1906 anges att anden föll över en liten bönegrupp som samlats där i ett hem. Efter att senare husets veranda kollapsade hyrde man en nedlagd metodistkyrka på 312 Azusa Street.

Se även 
Andedop
Tungotal

Noter

Källor

Externa länkar
Azusa Street
Holy Spirit Research Center

Pingströrelsen i USA
Gator i Los Angeles
Gael García Bernal

Gael García Bernal, född 30 november 1978 i Guadalajara, Jalisco, är en mexikansk skådespelare och producent. 

Han har nått internationell berömmelse bland annat genom filmen Dagbok från en motorcykel där han spelade Che Guevara. Vid Golden Globe-galan 2016 prisades han för huvudrollen i TV-serien Mozart in the Jungle.''

Filmografi, i urval

Källor

Externa länkar

 
Gael Garcia Bernal Biosstars
Gael García Bernal

Mexikanska skådespelare under 2000-talet
Födda 1978
Män
Levande personer
Personer från Guadalajara, Mexiko
Fernando Lamas

Fernando Lamas, född 9 januari 1915 i Buenos Aires, död 8 oktober 1982 i Los Angeles i Kalifornien, var en argentinsk-amerikansk skådespelare och regissör.

Lamas var stor stjärna i hemlandet och gjorde sedan karriär i Hollywood, där han spelade latinska älskare i en rad filmer.

Fernando Lamas var även verksam som regissör, bland annat tv-serierna Alias Smith & Jones (1971) och Falcon Crest (1981).

Lamas var gift med skådespelarna Esther Williams och Arlene Dahl, och är far till skådespelaren Lorenzo Lamas.

Filmografi (i urval) 
1947 – Navidad de los pobres
1949 – La Historia del tango
1950 – The Avengers
 

 

1954 – Rose-Marie
1954 – Jivaro

1969 – 100 Rifles

Externa länkar 
 
 Fernando Lamas Biografia

Argentinska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Buenos Aires
Födda 1915
Avlidna 1982
Män
Albert Ayler

Albert Ayler, född 13 juli 1936 i Cleveland i Ohio, död 25 november 1970 i Brooklyn i New York (hittades död i East River), var en amerikansk jazzmusiker, som spelade saxofon.

Biografi 
Albert Ayler var en av pionjärerna inom fri improviserad jazz, han var högt uppskattad av bland andra John Coltrane. Han var bosatt och verksam i Stockholm i början av 1960-talet men återvände till New York där han hösten 1970 begick självmord.

Filmografi, som kompositör 
 1964 – New York Eye and Ear Control
 2000 – Eureka

Referenser

Noter

Övriga källor 
Collin, Kasper – My Name Is Albert Ayler (dokumentär)

Externa länkar 
 
 Jason Zachariah's Albert Ayler Web Site

Amerikanska jazzmusiker
Män
Födda 1936
Avlidna 1970
Musiker från Cleveland
Kunqu

Kunqu (昆曲, "Kun-melodier") är den äldsta fortfarande spelade operaformen i Kina med en historia på 600 år. Från 1500-talet in på 1700-talet var den helt dominerande och den ses som förfader till många av de nyare lokala operaformerna, exempelvis Pekingopera. Kunqu förlorade snabbt popularitet i slutet av kejsartiden men spelas fortfarande på flera håll i landet. Kunqu blev 2001 av Unesco utsedd till Kinas första immateriella världsarv.

Kinesisk opera
WP:Projekt Kina
Hiram

Hiram eller Huram är ett manligt  förnamn som går tillbaka till hebreiska "חִירָם". I Bibeln nämns kung Hiram av Tyros som en vän till kung David och Salomo.

Personer

Hiram Abif

Hiram Bullock
Hiram Fong
Hiram II
Hiram Johnson
Hiram Keller
Hiram Maxim
Hiram Mier
Hiram Rhodes Revels
Hiram Runnels
Hiram Tuttle
Hiram Wesley Evans
Hiram Young Brook
 Pseudonym för Märit Huldt, matskribent och kokboksförfattare

Källor

Mansnamn
Friluftsmuseum

Friluftsmuseum är en typ av museum som visar väsentliga delar av sina samlingar utomhus. Grundstommen i samlingarna utgörs oftast av historiska byggnader.

Den första större anläggningen i Skandinavien, på Bygdøy Kongsgård vid Oslo i Norge, öppnade 1881. Redan 1876 hade riksdagsmannen Alfred Bexell i Halland av kulturhistoriska bevarandeskäl inköpt ett 1785 byggt så kallat ”sydgötiskt högloftshus”, en halländsk ryggåsstuga, Bålastugan från Särdals Kulsegård i Harplinge. Stugan öppnades som museum redan 1879. Vid köpet var fäst villkoret att den tidigare ägaren endast fick behålla de gångkläder han hade på sig – allt annat (möbler, husgeråd och kläder) skulle lämnas kvar. I utbyte byggde Bexell en modern villa åt ägaren. I och med detta förvärv – nio år före Artur Hazelius – var Bexell den förste som i Sverige köpte och bevarade ett svenskt bondehem för museala ändamål. Stugan blev grunden till Varbergs museum.

År 1882 öppnade Sveriges största provinsmuseum, i Kulturhistoriska museet Kulturen i Lund. Artur Hazelius inspirerades efter ett besök i Bexells stuga och på det norska friluftmuseet att 1891 grunda Skansen i Stockholm, vilket kom att stå modell för senare friluftsmuseer i norra och östra Europa och så småningom i andra delar av världen. I Centraleuropa har ordet skansen kommit att användas i betydelsen ’friluftsmuseum’, till exempel i  polska språket. På tjeckiska, slovakiska och ungerska heter det skanzen.

I Sverige finns flest friluftsmuseer i världen i förhållande till folkmängd. Det finns idag 27 större friluftsmuseer samt uppskattningsvis  hembygdsgårdar som bedriver någon form av museal verksamhet.

Ett friluftsmuseum kan vara ett självständigt, eller del av ett större, museum. Friluftsmuseer  drivs i form av stiftelser, kommun- eller landstingsförvaltningar, föreningar eller aktiebolag. Det mest välbesökta friluftsmuseet är Skansen i Stockholm, med omkring 1,4 miljoner besök per år. Fredriksdal i Helsingborg har drygt  besök per år, och Jamtli i Östersund cirka .

Se även 
 ekomuseum
 kulturreservat
 hembygdsgård
 folkpark

Källor 
 Det statliga betänkandet Kraftsamling! – museisamverkan ger resultat, SOU 2009:15

Vidare läsning

Externa länkar 

 Friluftsmuseer i Europa

 
Typer av museer
Auguste Escoffier

Georges Auguste Escoffier, född 28 oktober 1846 i Villeneuve-Loubet nära Nice, död 12 februari 1935 i Monte Carlo, var en berömd fransk mästerkock och kökschef. 

Han har kallats "kockarnas kung och kungarnas kock". Han moderniserade mathållningen i stjärnrestaurangerna (La haute cuisine). Han utvecklade och rationaliserade restaurangpersonalens arbetsrutiner. Han uppmärksammade också kockarnas uppförande och framtoning; de skulle vara rena och snygga, tobaks- och alkoholfria, inte högljudda och ytterst noggranna i arbetet. Han samarbetade med den berömde hotellägaren César Ritz och blev restaurangchef på Grand hotel i Monte-Carlo, Grand National i Lucerne, Savoy och Carlton i London och Hôtel Ritz Paris och New York.

Han hade åtskilliga elever och efterföljare, däribland namnkunniga kockar som Paul Thalamas, Paul Jullemier, Eugène Helbodeau och Joseph Donon.

Escoffier skrev kokboken Guide Culinaire (sv. Handledning i modern kokkonst) från 1903, som innehåller cirka 5 000 recept, däribland flera klassiska kända rätter som desserterna Päron Belle Hélène och Peach Melba. Den senare tillkom under operasäsongen 1892-1893, då Escoffier var köksmästare vid Savoy i London, som en hyllning till den australiensiska operasångerskan Nellie Melba. Vidare innehåller kokboken ett av de tidiga nedtecknade recepten på Crêpes Suzette (kokboken är troligtvis den första som omnämner maträtten under det namnet), även om Escoffier själv inte tros vara upphovsman till receptet.

Av hans publikationer finns på svenska: 
 Handledning i modern kokkonst (sv. uppl. 1909)
 Escoffiers stora kokbok (sv. uppl. 1927-28)
 Nutidens och framtidens kök (sv. uppl. 1932)

Referenser 
Artikeln är en lätt bearbetning av motsvarande artikel på franska Wikipedia.

Noter 

Franska kockar
Kokboksförfattare
Män
Födda 1846
Avlidna 1935
Personer från Provence-Alpes-Côte d'Azur
Arga män utan ben

Arga män utan ben är en belgisk komedifilm från 2004 av Benoît Delépine och Gustave Kervern.

Handling
Två grannar, som ogillar varandra starkt, råkar i början av filmen ut för en gemensam olycka vilket leder till att båda blir rullstolsburna. De bestämmer sig för att stämma Aaltra, företaget som tillverkade den traktor som orsakade olyckan, och påbörjar därför en rullstolsburen resa mot Finland (från Belgien), där företaget har sitt säte.

Rollista
Benoît Delépine – L'employé
Gustave de Kervern – L'ouvrier agricole 
Michel de Gavre – Le paysan 
Gérard Condejean – Le Chinois 
Jan Bucquoy – L'amant
Pierre Carles – Le médecine
Aki Kaurismäki – Le patron Aaltra

Referenser

Externa länkar

Filmer 2004
Belgiska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Finskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Tyskspråkiga filmer
James Iha

James Yoshinobu Iha, född 26 mars 1968 i Chicago, Illinois, är en amerikansk musiker. Han är mest känd för sin tidigare roll som gitarrist i rockgruppen The Smashing Pumpkins, som han grundade tillsammans med Billy Corgan 1988. 

Han gav 1998, under tiden han var medlem i The Smashing Pumpkins, ut soloalbumet Let It Come Down. Han spelade med The Smashing Pumpkins fram till upplösningen 2000. Sedan 2003 är han medlem i Vanessa and the O's. Han har tidigare även varit aktiv i band som Snaketrain, A Perfect Circle och Stellastarr. Iha är vän med medlemmarna i den svenska rockgruppen The Sounds och har varit med och producerat deras album Crossing the Rubicon (2009). Han har även gjort en officiell remix av låten "Weekend" av den brittiska gruppen Ladytron.

Diskografi (urval)

Solo

Med The Smashing Pumpkins
Studioalbum

Livealbum

EP

Samlingsalbum

Med Starchildren 
1994 – "Delusions of Candor" (singel)

Med A Perfect Circle 
 (endast på "People Are People")
 (samlingsalbum)
 (samlingsalbum)

Med Whiskeytown

Annat 
 (stodioalbum med Vanessa and the O's)
 (studioalbum med Tinted Windows)

Smashing Pumpkins-låtar

Skrivna av James Iha 
"Wave Song" från Mashed Potatoes
"Blew Away" från Pisces Iscariot
"Why Am I So Tired?" från Vieuphoria och Earphoria
"Bugg Superstar" från Vieuphoria och Earphoria
"Take Me Down" från Mellon Collie and the Infinite Sadness
"...Said Sadly" från The Aeroplane Flies High
"Believe" från The Aeroplane Flies High
"The Boy" från The Aeroplane Flies High
"The Bells" från The Aeroplane Flies High
"Summer" från "Perfect"-singeln
"Go" från Machina II/The Friends & Enemies of Modern Music

Skrivna ihop med Billy Corgan 
"I Am One" från Gish
"Soma" och "Mayonaise" från Siamese Dream
"Plume" från Pisces Iscariot
"Farewell and Goodnight" från Mellon Collie and the Infinite Sadness
"Tribute to Johnny" från "The Aeroplane Flies High"

Covers sjungna av Iha
Syd Barretts "Terrapin" från "I Am One"
The Cures "A Night Like This" från The Aeroplane Flies High
Tom Waitss "Ol' 55" (framförd live 1999 vid Bridge School Benefit-konserterna)
The Human Leagues "Don't You Want Me" (framförd live som duett med Melissa Auf der Maur under 2000 års turné)
David Bowies "Kooks" (framförd live 1993)

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Medlemmar i The Smashing Pumpkins
Amerikanska rockgitarrister
Män
Födda 1968
Levande personer
Benoît Delépine

Benoît Delépine född 30 augusti 1958 i Paris, Frankrike är en skådespelare och regissör.

Filmografi (urval)
1998 - Michael Kael contre la World News Company
1998 - Arga män utan ben

Källor
 
Benoît Delépine

Franska skådespelare under 1900-talet
Födda 1958
Män
Levande personer
Personer från Saint-Quentin
Spyridon Louis

Spyridon "Spyros" Louis (grekiska: Σπυρίδων Λούης), född 12 januari 1873 i Marousi nära Aten, död 26 mars 1940 i Marousi, var en grekisk maratonlöpare och guldmedaljör i de olympiska spelen. Spyridon Louis blev den förste olympiske guldmedaljören i maraton (i de moderna spelen) vid OS 1896 med segertiden 2:58:50. Spyridon Louis arbetade som herde och försäljare av mineralvatten.

Noter 

Olympiska guldmedaljörer 1896
Grekiska långdistanslöpare
Grekiska maratonlöpare
Louis, Spyridon
Louis, Spyridon
Män
Grekiska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1896 från Grekland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1896
Inga Babakova

Inga Alvadisivna Babakova (), född 27 juni 1967 i Asjchabad, Turkmenska SSR, Sovjetunionen.  är en f.d. sovjetisk/ukrainsk friidrottare (höjdhoppare).

Babakovas genombrott kom när hon vid VM i Tokyo 1991 slutade trea efter att ha klarat 1,96. Samma resultat blev det vid inomhus VM i Toronto 1993 då hon klarade 2,00 meter. Vid VM i Göteborg 1995 blev det ytterligare en tredje plats när hon hoppade 1,99 meter. Hennes fjärde bronsplacering i mästerskapsammanhang kom vid Olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta trots ett hopp på 1,96. 

Under VM inomhus 1997 i Paris blev det en silvermedalj efter att ha klarat 2,00 slagen bara av Stefka Kostadinova. Vid VM utomhus samma år blev det också en andra plats denna gång bakom Hanne Haugland.  

Hennes främsta merit kom vid VM 1999 i Sevilla då hon vann guld efter att ha klarat 1,96. Samma höjd klarade hon vid Olympiska sommarspelen 2000 i Sydney men denna gång blev det bara en femte plats. Vid VM 2001 klarade hon inte att försvara sitt guld utan slutade tvåa, slagen av sydafrikanskan Hestrie Cloete. 

Efter framgången 2001 lyckades hon inte nå samma framgångar och vid Olympiska sommarspelen 2004 slutade hon först på en nionde plats. Efter säsongen valde hon att avsluta sin karriär. 

Babakovas personliga rekord är 2,05 från 1995.

Externa länkar
Media Watch Ukraine
 athletics-heroes.net
Fatka på IAAF:s webbplats

Ukrainska höjdhoppare
Sovjetiska höjdhoppare
Födda 1967
Ukrainska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Världsmästare i höjdhopp
Kvinnor
Levande personer
Personer från Asjchabad
Piet Hein

Piet Hein, född 16 december 1905 i Köpenhamn, död 17 april 1996 i Middelfart, var en dansk vetenskapsman, matematiker, filosof, författare och konstnär. Han är i Sverige känd bland annat för att med superellipsen som grund, tillsammans med den svenske arkitekten David Helldén, ha formgivit Sergels torg i Stockholm. Han uppträdde också under pseudonymen Kumbel Kumbell.

Biografi
Piet Hein var son till ingenjören Hjalmar Hein och ögonläkaren och kvinnorättskämpen Estrid Hein. Han studerade filosofi och teoretisk fysik vid Köpenhamns universitet, Niels Bohr-institutet och den polytekniska högskolan. Dessutom studerade han vid privata konstskolor och Kungliga Konsthögskolan i Stockholm.

Som författare blev han berömd för sina grukar, en form av små korta dikter med vardagsfilosofisk vers och resonerande form. Han utgav under åren 1940-63 sammanlagt 20 gruksamlingar. Han skrev under signaturerna Kumbel, Kumbel Kumbell och Notorius Jubelco.

Piet Hein och den svenske möbelarkitekten Bruno Mathsson utformade tillsammans det revolutionerande spännbenet som bland annat används på det klassiska bordet Superellips med bordsskivan i form av en superellips.

År 1942 uppfann Hein spelet Hex.

Piet Hein var gift fyra gånger. Andra äktenskapet var med Nena Conheim. Nena Conheim gifte senare om sig med Bror Carl Söderblom, en av ärkebiskop Nathan Söderbloms söner. Piet Hein var i sitt fjärde äktenskap 1955-68 gift med den svenska skådespelerskan Gerd Ericsson (1932-68). Paret fick sönerna Jotun Hein, (född 1956), professor i bioinformatik i Oxford och Hugo Piet Hein (född 1963). Han är i rakt nedstigande led ättling till den holländske folkhjälten Piet Pieterszoon Hein.

På svenska 
 Gruk på svenska: ett urval (under redaktion av Jonas Hartelius, Corona, 2001)

Källor

Noter

Danska matematiker
Danskspråkiga författare
Danska författare under 1900-talet
Födda 1905
Avlidna 1996
Män
Alumner från Köpenhamns universitet
Forskare från Köpenhamn
Författare från Köpenhamn
Konstnärer från Köpenhamn
Danska konstnärer under 1900-talet
William Quantrill

William Clarke Quantrill född 31 juli 1837 i Canal Dover, Ohio, död 6 juni 1865 i Louisville, Kentucky, var en konfedererad gerillaledare och terrorist.

Quantrill var ledare för en paramilitär organisation Bushwhackers hans trupp kallades Quantrill's Raiders, som stred på sydstaternas sida i det amerikanska inbördeskriget. Quantrills Raiders blev ökänt för sina massakrer på nordstatscivilister. Den största och mest kända av dessa Lawrence massakern ägde rum 21 augusti 1863 i Lawrence, Kansas. Quantrill och Bushwhackershans män betraktades som krigsförbrytare och dödades utan formaliteter av nordstatsarmén vid tillfångatagande. Han själv sköts vid ett eldöverfall 10 maj 1865 och avled nästan en månad senare av sina sår.

Externa länkar 
 William Quantrill and the Lawrence Massacre
 William Quantrill

Bushwhackers
Amerikanska brottslingar
Amerikanska inbördeskriget
Män
Födda 1837
Avlidna 1865