kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Christoforus

Christoforus, född i Rom, död tidigt under året 904, var motpåve i Romersk-katolska kyrkan från oktober 903 till januari 904. Han blev avrättad av påve Sergius III. Somliga källor anger Christoforus som legitim påve.

Biografi 
Christoforus var född i Rom och son till en man vid namn Leo. Han var kardinalpräst med San Lorenzo in Damaso som titelkyrka när han övermannade den legitime påven Leo V och kastade honom i fängelse, troligen i oktober 903. Leo verkar snart ha avlidit i fängelset, vilket har betydelse för bedömningen om Christoforus skall betraktas som legitim påve eller inte.

En grekisk källa från 1000-talet (Monumenta Graeca Ad Photium: Ejusque Historiam Pertinentia) uppger att Christoforus var den förste påve som påstod att den Helige Ande utgår från fadern och sonen (se filioque), vilket Christoforus skulle ha skrivit i en trosbekännelse till en viss patriark Sergius av Konstantinopel. Problemet med denna uppgift är framförallt att det inte fanns någon patriark av Konstantinopel med namnet Sergius vid denna tid.

Påve Leo IX angav att Christoforus skulle ha givit privilegier till klostret i Corbie i Frankrike, en handling som Leo erkände som legitim. Detta privilegium är den enda gärningen som är känd att Christoforus utförde under den tid han satt på påvetronen.

Christoforus störtades från Petri tron av sin efterträdare Sergius III i januari 904, och tillbringade sina sista dagar som munk; Eugenius Vulgarius, som sökte svartmåla Sergius, anger dock att han stryptes i fängelset, och skriver att Sergius mördade både Leo V och Christoforus.

Synsätt på påveanspråken 
Några håller Christoforus som motpåve. Fastän han uppsteg på tronen på ett fullständigt icke kanoniskt vis, finns det dock skäl som talar för att han skulle kunna ses som legitim påve. Av följande påvar verkar han ha erkänts; så till exempel av Leo IX. Hans namn finns också i samtliga mer eller mindre fullständiga register från hans samtid över påvar, och i Liber Pontificalis. Hans porträtt finns bland de övriga påvarna i basilikan San Paolo fuori le Mura, samt på fresker i San Pietro in Grado i Pisa, vilka tillkommit på 1200-talet.

Källor 
 Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume III (1908)

Tryckta källor

Avlidna 904
Motpåvar
Personer som blivit avrättade under medeltiden
Män
Födda okänt år
Påvar från Rom
Präster under 800-talet
Präster under 900-talet
Kardinalpräster av San Lorenzo in Damaso
Benedictus X

Benedictus X, född Johannes Mincius, italienska Giovanni Mincio, död efter 1073, var motpåve från 5 april 1058 till 24 januari 1059. Han avsattes officiellt vid en Lateransynod i april 1060.

Påve Leo IX utsåg honom 1050 till kardinalbiskop av Velletri. En av Benedictus X:s få dokumenterade handlingar var att sända palliet till Stigand, ärkebiskop av Canterbury.

Benedictus X har fått sitt sista vilorum i basilikan Sant'Agnese fuori le Mura i norra Rom.

Källor 
 Kelly, J.N.D., The Oxford Dictionary of Popes. Oxford: Oxford University Press 1988. 

Motpåvar
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Honorius II (motpåve)

Honorius II, född Petrus Cadalus cirka 1010 nära Verona, död 1072 i Parma, var motpåve i Romersk-katolska kyrkan från den 28 oktober 1061 till 31 maj 1064.

Biografi 
När påve Nicolaus II avlidit i juli 1061, samlades flera rivalisernade grupper för att välja ny påve. Kardinalerna träffades under Hildebrands (senare påve Gregorius VII) ordförandeskap, och utsåg Alexander II den 30 september 1061. Alexander hade varit en av ledarna i reformpartiet i sin egenskap av biskop av Lucca.

28 dagar efter valet av Alexander, samlades en grupp tyska och lombardiska biskopar och framstående personer som var motståndare till reformpartiet, i Basel under kejsarinnan Agnes, som agerade regent för sin omyndige son, kejsar Henrik IV, med imperiets kansler Wilbert som mötesordförande. Den 28 oktober 1061 utsåg de biskopen av Parma, Cadalus, vilken antog namnet Honorius II.

Med stöd av kejsarinnan och adeln, tågade Honorius med sina trupper mot Rom våren 1062, för att inta påvestolen med våld. Biskop Benzo av Alba verkade för hans sak i egenskap av kejserlig envoyé, och Cadalus nådde så långt som till Sutri. Den 14 april ägde ett kortvarigt men blodigt slag rum i Rom, där Alexander II:s trupper förlorade. Därigenom fick Honorius II tillträde till påvestolen och dess egendomar.

Hertig Gottfrid av Lorraine anlände den 26 maj 1062, och övertalade de båda rivalerna att överlåta saken till kungens avgörande. Honorius drog sig därför tillbaka till Parma, och Alexander gick tillbaka till sitt stift i Lucca, och förlitade sig på Gottfrids medling med det tyska hovet och den unge, tyske kung Henriks rådgivare.

Samtidigt hade en revolution brutit ut i Tyskland. Ärkebiskop Anno av Köln hade tagit makten, och kejsarinnan Agnes drog sig tillbaka till ett kloster i Fructuaria i Piedmonte. Anno hade därmed den verkställande makten i Tyskland, och han var fientligt inställd till Honorius.

Sedan Anno förklarat sig vara motståndare till Honorius, utsåg den nye regenten vid en synod i Augsburg en envoyé som skulle sändas till Rom för att utreda anklagelserna om simoni som riktats mot Alexander. Envoyéen som utsågs, biskop Burchard II av Halberstadt, Annos brorson, fann inget att anmärka på Alexander eller utnämningen av denne. Alexander erkändes därför som laglig påve, och rivalen Honorius exkommunicerades 1063.

Därmed övergav dock inte Honorius sina anspråk på påvestolen. En motsynod hölls i Parma där han bestred exkommuniceringen. Han samlade en militärstyrka och tågade än en gång mot Rom, där han slog sig ner i Castel Sant'Angelo.

Kriget mellan de rivaliserande påvarna hade pågått i omkring ett år. Slutligen gav Honorius upp, lämnade Rom som en landsflykting, och återvände till Parma.

Vid ett koncilium i Mantua i den 31 maj 1064 tog schismen formellt slut, när Alexander formellt förklarades vara den laglige efterträdaren till aposteln Petrus. Honorius kvarhöll emellertid sina anspråk resten av sitt liv, tills han avled 1072.

Referenser 

Födda 1010
Avlidna 1072
Motpåvar
Män
William Wyler

William Wyler, född Wilhelm Weiller den 1 juli 1902 i dåvarande Mülhausen i Kejsardömet Tyskland (nuvarande Mulhouse, Frankrike), död 27 juli 1981 i Los Angeles, Kalifornien, USA, var en tyskfödd amerikansk filmregissör. Han har vunnit Oscar för bästa regi vid tre tillfällen, och har bland annat regisserat Prinsessa på vift (1953) med Audrey Hepburn.

Under andra världskriget jobbade William Wyler med propagandafilmer för U.S. Office of War Information.

Filmografi i urval 

 (assisterande regissör, ej krediterad)

Externa länkar 

Födda 1902
Avlidna 1981
Amerikanska filmregissörer
Män
Personer från Mulhouse
Oscar för bästa regi
Childebert I

Childebert I, född cirka 496 i Reims, död 558, frankisk, merovingisk kung, en av Klodvigs fyra söner (de övriga var Chlothar I, Chlodomer och Theoderik I). 

Då frankerriket delades efter Klodvigs död 511 erhöll Childebert ett område kring Paris som avgränsades mot norr av floden Somme och i väster sträckte sig till Engelska kanalen och innefattade Bretagne), som då kallades Armorica.  

Efter mordet på Chlodomers barn 524 annekterade Childebert städerna Chartres och Orléans. Därefter deltog han i flera expeditioner mot kungadömet Burgund, och 534 fick han kontroll över Mâcon, Genève och Lyon. Då den visigotiske kungen Witigis överlämnade Provence till frankerna 535 överlät Childerberts bröder Arles och Marseille till honom.

Childebert ledde också flera krigståg mot visigoterna i Spanien. Med hjälp av sin bror Chlothar I intog han 542 Pamplona och belägrade därefter Zaragoza men tvingades till reträtt. Hem från detta krigståg medförde Childebert en värdefull relik, Sankt Vincents tunika, vilket föranledde uppförandet av ett kloster i Paris, numera känt som Saint-Germain-des-Prés.

Childebert dog utan tronarvingar 558 och begravdes i klostret han grundat. Graven återupptäcktes på 1800-talet.

Referenser

Frankiska kungar
Födda 496
Avlidna 558
Merovinger
Män
Svält

Svält är en allvarlig näringsrubbning som är följden av uteblivet intag av energigivande och livsnödvändiga näringsämnen under längre tid.

Fysiska reaktioner på svält 
En vuxen person som väger normalt kan klara sig utan mat mellan 6 och 8 veckor om han eller hon får i sig vätska. Kroppen blir under dessa omständigheter helt beroende av sitt eget energiförråd. Kolhydratförrådet och glykogenet i lever och muskler räcker bara några få timmar. 

Därefter får man energi genom att kroppen bryter ner glycerol, fettsyror från fettdepåerna och muskelproteiner.
Eftersom vissa vävnader i kroppen behöver druvsocker (glukos) för förbränning så bryts skelettvävnad ner i ett tidigt skede av svälten. 

Under svältperioden så får hjärnan näring från förbränning av ketonkroppar som bildas ur fettsyror. Vanligtvis får hjärnan näring från glukosförbränning så det är en omställning för hjärnan. 

Efter ungefär 6-8 veckor är fettdepåerna slut och då blir svälten livshotande.

Vikten minskas mest de första dagarna, när förbrukning av vatten sker, eftersom glykogenet (som binder vattnet med tre gånger sin egen vikt) försvinner. Man räknar med att den energi som kommer från muskulaturen under svält motsvarar 25 % av kroppens energiförråd.

Svält i politiskt hänseende 

Världssvälten totalt har minskat långsiktigt, men regionala ökningar förekommer.

Se även 
Lista över svältkatastrofer under 1900-talet
ätstörningar
undernäring
fasta
kwashiorkor
marasm

Noter 

Undervikt och svält
Motivation
558

558 var inte ett skottår.

Händelser

December 
 13 december – När Childebert I dör kan hans bror Chlothar I återförena hela Frankerriket, då han även övertar dennes rike Paris (markerat med rosa på vidstående karta) och sedan tidigare är kung över Soissons (markerat med marinblått på vidstående karta). Frankerriket förblir sedan enat till Chlothars död tre år senare, då det på nytt delas mellan hans fyra söner.

Okänt datum 
 Guanghuatemplet blir färdigt.
 Istämi av Västturkiska khaganatet besegrar heftaliterna i allians med sasanidernas imperium i Perserriket.
 Conall mac Comgaill blir kung av Dalriada.

Födda 
 Gao Yan, kejserlig prins av den kinesiska dynastin Norra Qi.
 Yu Shinan, mästare i kalligrafi i början av Tangdynastin.

Avlidna 
 13 december – Childebert I, frankisk kung av Paris sedan 511.
 Jing av Liang, kinesisk kejsare under Liangdynastin.
 Dugu, kejsarinna under dynastin Norra Zhou.
 Gabrán mac Domangairt, kung av Dalriada.

Externa länkar
542

Det finns indicier från undersökningar av glaciärborrkärnor från Grönland, arkeologiska utgrävningar, träds årsringar med mera att något drastiskt inträffade med klimatet år 542, vilket kan överensstämma med folkliga sägner om till exempel Fimbulvinter i Den poetiska Eddan.

Händelser

Okänt datum 
 De frankiska kungarna Childebert I och Chlothar I intar Pamplona.

Födda 
Ming av Västra Liang, kinesisk kejsare.
Xiaomin av Norra Zhou, kinesisk kejsare.

Avlidna 
Crimthann Srem mac Echado, kung av Munster.

Källor

Noter

Externa länkar
Chlothar I

För andra betydelser, se Chlothar (olika betydelser)

Chlothar I (född cirka 495 i Soissons, död 561) var en frankisk, merovingisk kung. Han var en av Klodvigs fyra söner (de övriga var Childebert I, Chlodomer och Theoderik I).

Biografi
Vid Klodvigs död 511 erhöll Chlothar städerna Soissons, som han gjorde till sin huvudstad, Laon, Noyon, Cambrai och Maastricht samt området kring floden Maas' nedre lopp. Han gjorde emellertid snabbt upp planer för att utvidga sitt område.

Chlothar anstiftade mordet på sin bror Chlodomers barn 524 och erhöll på så vis städerna Tours och Poitiers. Han deltog i olika krigståg mot Burgund och efter att detta kungadöme besegrats 534 erhöll Chlothar Grenoble, Die och andra grannstäder.

När visigoterna överlämnade Provence till frankerna 537 erhöll Chlothar Orange, Carpentras och Gap. 531 attackerade han thüringarna tillsammans med sin bror Theoderik I och 542 med sin bror Childebert I visigoterna i Spanien. Då Theodebald I, Theoderiks arvtagare, dog 555 annekterade Chlotar dennes territorium och efter Childeberts död 558 var Chlothar ensam kung över hela Gallien.

Chlothar härskade även över en stor del av dagens Tyskland, företog flera fälttåg in i gamla Sachsen och lyckades under en tid avkräva saxarna på ett årligt tribut om 500 kor. Slutet av hans regeringstid grumlades av intern oenighet då hans son Chramn vände sig mot honom vid flera tillfällen. Chlothar förföljde Chramn, som gått i landsflykt i Bretagne, och stängde in sin son och dennes hustru i en stuga som han satte i lågor. Full av samvetskval begav han sig till Tours för att enträget be om förlåtelse invid helgonet Martin av Tours' grav och dog kort därefter.

Referenser 

Frankiska kungar
Merovinger
Män
Födda 495
Avlidna 561
Personer i Frankrike under 500-talet
495



Händelser

Okänt datum
 Cerdic av Wessex härjar Hampshire.
 Den nordweiske kejsaren Xiaowen låter bygga Shaolintemplet åt munken Batuo.

Födda 
 Chlothar I, frankisk kung av Soissons 511–558, av Reims 555–558 och av Frankerriket 558–561 (född omkring detta år eller 498).
 Chlodomer, frankisk kung av Orléans 511–524 (född omkring detta år).
 Amalasuntha, regerande gotisk drottning

Avlidna
561



Händelser

Juli 
 17 juli – Sedan Pelagius I har avlidit 3 eller 4 mars väljs Catelinus till påve och tar namnet Johannes III (omkring detta datum).

Födda 
Yang Lihua, kinesisk kejsarinna.

Avlidna 
 3 eller 4 mars – Pelagius I, påve sedan 556.
 29 november eller 31 december – Chlothar I, frankisk kung av Soissons 511–558, av Reims 555–558 och av Frankerriket sedan 558.

Externa länkar
524

524 (DXXIV) var ett skottår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 25 juni – I maktkampen i Frankerriket efter Klodvig I:s död låter Chlothar I (som är kung över Soissons; markerat med ljusblått på vidstående karta) mörda sin bror Chlodomer (som är kung över Orléans; markerat med rött på vidstående karta) och hans barn. Det blir dock den andre brodern Childebert I (som är kung över Paris; markerat med rosa på vidstående karta), som övertar Chlodomers del av riket.
 Det filosofiska verket Filosofins tröst (latin: Consolatio Philosophiae) nedtecknas av Boethius (troligen detta år).

Födda 
20 september – Kan B'alam I, kung av Palenque.
Xiaojing av Östra Wei, kinesisk kejsare.

Avlidna 
 25 juni – Chlodomer, frankisk kung av Orléans sedan 511

Externa länkar
Die

Die (occitanska: Diá) är en kommun i departementet Drôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i sydöstra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Die som tillhör arrondissementet Die. År  hade Die  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Die

Referens:INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Drôme

Källor 

Orter i Auvergne-Rhône-Alpes
Kommuner i Drôme
Noyon

Noyon är en kommun och en liten men historiskt betydelsefull stad i departementet Oise i Hauts-de-France i norra Frankrike.

Noyon första invånare var galler men staden är känd eftersom det var här som kejsaren Karl den store lät sig krönas 768 liksom den förste captingiske kungen Hugo Capet gjorde 987.

I slutet av 1500-talet tillföll staden Spanien men Henrik IV av Frankrike återerövrade den senare. Under både första och andra världskriget ockuperades Noyon av Tyskland och drabbades hårt vid båda tillfällena.

Jean Calvin föddes i Noyon.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Noyon

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Oise

Källor

Externa länkar 

Orter i Hauts-de-France
Kommuner i Oise
537



Händelser

Mars 
 Mars – Påven Silverius blir avsatt och landsförvisas till Orienten.
 29 mars – Sedan Silverius har blivit avsatt tidigare under månaden väljs Vigilius till påve.

Okänt datum 
 Frankerna övertar Provence från visigoterna i Spanien.
 Det legendariska slaget vid Camlann, där Kung Arthur och Mordred dödar varandra, utkämpas.
 En pestepidemi utbryter i Irland och Britannien.

Födda 
Gong av Västra Wei, kinesisk kejsare.
Wucheng av Norra Qi, kinesisk kejsare.

Avlidna 
 2 december – Silverius, påve från 536 till mars detta år (död denna dag eller 20 juni året därpå).
 Arthur, kung av Britannien (förmodligen detta år).

Källor

Externa länkar
Carpentras

Carpentras är en kommun i departementet Vaucluse i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i sydöstra Frankrike. Kommunen är chef-lieu över 2 kantoner som tillhör arrondissementet Carpentras. År  hade Carpentras  invånare.

Historia 
Carpentras var en grekisk handelsstad under antiken och i staden står ännu en romersk triumfbåge och stadsporten Porte d'Orange.

Carpentras har även haft en viktig roll för den judiska befolkningen i Frankrike och i staden finns landets äldsta synagoga byggd 1367.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Carpentras

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Vaucluse

Källor

Externa länkar 

Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Kommuner i Vaucluse
Gap

Gap är en kommun i departementet Hautes-Alpes i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i sydöstra Frankrike. Kommunen ligger Chef-lieu för sex kantoner i arrondissementet Gap. År  hade Gap  invånare.

Historia 
Staden grundades av galler men intogs år 14 f.Kr.  den romerske kejsaren Augustus som döpte om den till Vapincum. Gap annekterades av den franska kronan 1512.

När Napoleon I lämnade Elba i februari 1815 nådde han Gap den 15 mars med 40 ryttare och 10 grenadjärer och lät trycka tusen kopior av sin proklamation. När han lämnade staden åtföljdes han av hela dess befolkning.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Gap

Referens:INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Hautes-Alpes

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Källor 

Kommuner i Hautes-Alpes
Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
14 f.Kr.

14 f.Kr. var ett normalår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Efter plats

Romerska riket 
 Staden Gap i Gallien erövras av den romerske kejsaren Augustus.
 Staden Augusta Vindelicorum grundas av Augustus.

Födda 
 Agrippina d.ä., dotter till Marcus Vipsanius Agrippa och Julia d.ä. (född omkring detta år)
 Claudia Pulchra, dotter till Lucius Aemilius Lepidus Paullus och Claudia Marcella Minor

Avlidna

Externa länkar
531



Händelser

Okänt datum 
 Den frankiske kungen Chlothar I anfaller Thüringen, som införlivas med det frankiska väldet. Maindalen koloniseras av franker.
 Västgotiska rikets tyngdpunkt förläggs till Spanien under Theudis.

Födda 
Lu Sidao, kinesisk poet.
Yan Zhitui, kinesisk lärare, målare, kalligraf, musiker och regeringstjänsteman.

Avlidna 
Amalaric, visigotisk kung.
Anjang, kung av Koguryo.
Kavadh I, persisk storkung.
Xiaozhuang av Norra Wei, kinesisk kejsare.

Externa länkar
Andrea del Sarto

Andrea del Sarto, född 1487 i Florens, död 1531 i Florens, var en italiensk målare under renässansen.

Biografi 
Andrea del Sarto var son till en skräddare och tog sitt namn efter det italienska ordet för skräddare, sarto. Han tillhörde kretsen runt Piero di Cosimo och tog inflytande från Leonardo da Vinci i sin formbildning, bland annat i Marie födelse (1514, Santissima Annuziata, Floren). Hans fresker i Scalzoklostret i Florens, utförda omkring 1511-26, uppvisar hans typiska eleganta stil, som kom att förebåda manierismen. Som porträttör målade han bland annat 1518-19 den vekt eleganta Caritas (Louvren). I sina senare verk, såsom Madonna del Sacco (1525, Chiostro dei Morti, Florens) inspirerades Andrea del Sarto av Michelangelo och tar upp draperi-, rörelse- och kompositionsproblem. Hans ljusföring kom att bli mer konstfull med bland annat reflexer i avvikande färger, såsom i Bebådelsen (1530, Galleria Pitti, Florens).

Noter

Externa länkar 
 

Italienska konstnärer
Renässansmålare
Födda 1487
Avlidna 1531
Män
Lorenzo di Credi

Lorenzo di Credi, född cirka 1459 i Florens, död 12 januari 1537, var en italiensk målare av den florentinska skolan.

Lorenzo di Credi var tillsammans med Leonardo da Vinci elev hos Andrea del Verrocchio. Hans stil, som förändrades mycket litet, formades av dessa mästare; hans verk uppvisar den största yrkesskickligheten bland de florentinska målarna under denna tid. Ett typiskt verk är Noli me tangere.

På Nationalmuseum finns Credis verk Madonnan sittande på en tron.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar  
 

Italienska konstnärer
Män
Födda 1459
Avlidna 1537
Representerade vid Nationalmuseum
Francesco Melzi

Francesco Melzi, född 1493 i Milano, död 1570, var en italiensk renässansmålare.

Melzi var elev och god vän till Leonardo da Vinci, som han arbetade tillsammans med i Rom, Bologna och, 1515, i Frankrike. Hans stil står mycket nära mästarens, till exempel Porträtt av ung kvinna som gudinnan Flora.

Italienska konstnärer
Män
Födda 1493
Avlidna 1570
Vinci

Vinci är en kommun och ort i storstadsregionen Florens, före den 31 december 2014 provinsen Florens, i Toscana i Italien grundad runt år 1250. Kommunen hade  invånare (2018). Vinci är känd för att vara Leonardo da Vincis födelsestad. Den har tidigare tillhört Republiken Florens.

Referenser

Externa länkar 

 Vincis officiella webbplats

Orter i Toscana
Kommuner i storstadsregionen Florence
Amboise

Amboise är en kommun och stad i departementet Indre-et-Loire i regionen Centre-Val de Loire i de centrala delarna av Frankrike. Staden ligger i Loiredalen och har medeltida anor. År  hade Amboise  invånare.

Amboise ha en kemisk industri. Staden växte upp kring slottet i Amboise som en tid var de franska kungarnas säte och som är ett populärt turistmål. Bland övriga byggnader märks kyrkan Saint Denis från 1100-talet. Leonardo da Vinci bodde 1516-1519 i ett litet lantslott alldeles utanför Amboise.

I Amboise mördades 1 200 protestanter år 1560, sedan deras sammansvärjning mot guiserna blivit upptäckt. Där slöts 19 mars 1563 mellan katoliker och hugenotter en fred, som tillerkände de senare en viss grad av religionsfrihet.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Amboise

Referens:INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Indre-et-Loire

Källor

Externa länkar 

Orter i Centre-Val de Loire
Kommuner i Indre-et-Loire
Chlodomer

Chlodomer, född cirka 495, frankisk, merovingisk kung, Klodvigs andre son. 

Vid Klodvigs död 511 delade Chlodomer frankerriket med sina tre bröder Theoderik I, Childebert I och Chlothar I. Trots den äldste brodern Theoderiks anspråk lyckades Chlodomer dela halva riket med sina två andra bröder. Detta gav honom Kungadömet Orléans vilket inkluderade biskopsdömena Tours, Poitiers och Orléans.

Chlodomer gifte sig med Guntheuca (Gondioque?) som födde honom tre söner: Theodebald, Gunthar (?) och Clodoald.

På tillskyndan av sin mor Clotilda som sökte hämnas mordet på sin far som mördats av Sigismund av Burgund, anföll Chlodomer tillsammans med sin bror Burgund 523-524. Efter att ha tillfångatagit Sigismund återvände Chlodomer till Orléans. Sigismunds bror Gondomar återvände då i triumf till Burgund med de trupper han erhållit från sin allierade, den ostrogotiske kungen Theoderik den store, och massakrerade den frankiska styrkan som lämnats kvar.

Chlodomer lät mörda Sigismund och hans söner Gisald och Gondebaud 1 maj 524 och ledde därefter ett nytt fälttåg mot Burgund. Han dog på våren eller sommaren under detta fälttåg i slaget vid Vèreronce. Hans tre söner lämnades hos hans mor till dess hans änka gift sig med Chlothar I. Chlothar lät dock mörda alla sönerna utom Clodoald som lyckades fly. Han lät klippa sitt hår och blev abbot i klostret i Nogent och är mer känd som helgonet Saint Cloud.

Referenser

Frankiska kungar
Födda 495
Merovinger
Män
Avlidna okänt år
Kungligheter som stupat i strid
Béla Imrédy

Béla Imrédy, född 29 december 1891 i Budapest, Ungern, död (avrättad) 28 februari 1946 i Budapest, var en ungersk politiker. Imrédy var Ungerns premiärminister från den 14 maj 1938 till den 16 februari 1939.

Biografi 
År 1938 införde Imrédy antijudiska lagar med syfte att minska judarnas inflytande över Ungerns ekonomiska liv. Imrédy verkade både före och under andra världskriget för Ungerns allians med Nazityskland och stödde även pilkorsrörelsens terror mot, i synnerhet, de ungerska judarna. Efter kriget dömdes han till döden för brott mot mänskligheten och avrättades genom arkebusering.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1891
Avlidna 1946
Ungerns premiärministrar
Politiker som blivit avrättade
Män
Personer från Budapest