kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Antinopolis

Antinopolis (även Antinoopolis eller Antinoupolis eller Antinoë, idag Sheikh Ibada) var en stad i det forna Egypten grundad år 130 av den romerske kejsaren Hadrianus till minne av hans gunstling Antinous som hade drunknat i Nilen. Staden låg vid den gamla sidenvägen.

Referenser

Externa länkar
Antinopolis Website 

Romerska städer
Fornminnen i Egypten
Brita-Kajsa Karlsdotter

Brita-Kajsa Karlsdotter, gift Nilsson (Brita Katarina Nilsson f. Karlsdotter), född 7 november 1816 i Näs, Anundsjö socken i Ångermanland, död 24 november 1915 i Storsele, Anundsjö socken, var en svensk textilkonstnär som uppges vara den som utvecklade Anundsjösömmen. Hon signerade alltid sina alster med sina initialer B K K D (Brita Kajsa Karls Dotter) tillsammans med årtal samt ofta sitt födelseår och bokstäverna Ä R T H G, som ska tydas ÄRan TillHör Gud.

Biografi
Brita-Kajsa Karlsdotter var dotter till en kronobåtsman och hennes mor sydde mössor. Enligt presentationen som följer med Anundsjösouveniren "Lillpiga" blev hon i femårsåldern sjuk i sjukdom som ingen förstod sig på. Hon fick följa med sin mor till en klok lappgumma, som läste ur Psalmboken och gav henne en huskur och efter blev flickan frisk. Helbrägdagörelsen inverkade på hennes religiösa trosuppfattning och det blev senare helt naturligt för henne att på de dukar hon sydde brodera initialerna ä R T H G där "ä" kan även anges versalt.

Efter faderns död när Brita-Kajsa var tio år gammal fick hon tjäna som lillpiga hos socknens präst innan hon 1840 gifte sig med bondsonen Olof Nilsson och flyttade till skogsbyn Storsele, där hon fick elva barn innan hon år 1881 blev änka. Hon bodde som änka på undantag hos äldste sonen. 

Det ska ha varit efter att hon 1881 blev änka som hon blev verksam som konstnär då hon broderade med ofta rött vävgarn på lakansväv. Hon ska inte ha sålt sina verk utan snarare ha delat ut dem som gåvor eller som tack för tjänster. Enligt traditionen ritade hon sina egna mönster, även om en analys visar att hon valde att följa traditionen i sin stil. Det är osannolikt att hon tänkte på sig själv som textilkonstnär, men med den betydelse hennes mönsterkomposition och sömnad har haft hör hon tvivelsutan till den gruppen. I upphovsrättsliga sammanhang skulle man säga att hennes designer hade verkshöjd.

Den sista tiden hon levde blev hennes syn försämrad. Detta kan märkas på de sista broderierna av anundsjösöm som hon utförde, men det typiska med hennes anundsjösöm finns även på de sent utförda broderierna.

Eftermäle
På torget i Bredbyn finns en skulptur Nål och tråd av Åke Lagerborg, som föreställer just en nål och tråd, vilket symboliserar Brita-Kajsa Karlsdotter och hennes anundsjösöm. I Anundsjö används en drygt decimeterhög stiliserad trädocka "Lillpiga" med flätor och broderad klänning som bygdens souvenir.

Källor
 Alm, Göran (red.), Signums svenska konsthistoria [Bd 9] Karl Johanstidens konst, Signum, Lund, 1999

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska textilkonstnärer under 1800-talet
Broderi
Personer från Anundsjö socken
Födda 1816
Avlidna 1915
Kvinnor
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Appenzellerbroderi

Appenzellerbroderi är ett broderi från kantonen Appenzell i Schweiz. Appenzellerbroderi sys i syram med vitt bomulls- eller silkegarn på fin vit lärft. Karakteristisk är den tredimensionella effekt som uppnås genom en kombination av klumpsöm och applikation.

Appenzell
Broderi
Applikationsbroderi

Applikationsbroderi är en metod inom textilt handarbete där man kombinationer av applikationsteknik med olika broderitekniker. I syfte att skapa ett mönster eller en bild limmas eller sys bitar av tyg på ett underlag kombinerat med broderi.

En vanlig tillämpning av applikationsbroderi är för att göra prydnadssaker eller kommersiellt bildframställning på tyg såsom t.ex. logotyper. Applikationsbroderi kan ersätta större ytor av direktbrodyr för att minska produktionskostnaden.

Se även 
 Applikation (sömnad)
 Broderi
 Sömnad

Referenser

Noter 

Broderi
Sömnad
Applikationsspets

En applikationsspets är en spets som består av en knypplad eller masking gjord tyll med fastsydda (applicerade) knypplade eller sydda motiv. Ofta är tyllbottnen bortklipp under motiven. De finaste applikationsspetsarna är Brysselspetsarna från 1800-talet.

Spetsar
Appretur

Appretur är efterbearbetning av textila material. Den syftar till att ge bestämda egenskaper, exempelvis styvhet och glans, åt garn, tyg och trikå som är blekt, färgat, eller tryckt. Appretur kan vara mekanisk, kemisk eller en kombination av båda. En förr använd yrkestitel för den som appreterar var appretör.

Vanligast är att man appreterar ett tyg för att göra det styvare och ge det ett bättre fall. För detta används ämnen som stärkelse, dextrin och gummi. För att impregnera ett tyg mot väta används vax, silikoner, plast m m. Med hjälp av talk, gips, krita o d kan man göra ett tyg tyngre.

Appreteringen tillhör de sista momenten i textiltillverkningen. I vidare mening kan man till denna också hänföra andra slutmoment som blekning, mangling, färgning etc.

I läder-, skinn- och pappersindustrierna innebär appreteringen ytbehandling av produkterna, t.ex. glättning av papper. Syftet är även här att åstadkomma såväl kvalitativa ( t.ex. vattenavstötande) som rent estetiska effekter.

Bearbetningprocedurer
Olika slag av tyger genomgår olika slag av appretering. Minst behövs enklare oblekta vävnader i bomull och linne behandlas. De behöver endast genomgå en putsning och rensning. Blekta material måste genomgå mer omfattande procedurer genom att svedas, tvättas och bykas, genomgå blekande bad, göras styva, manglas och pressas. Ofta upprepas vissa delar av behandlingen flera gånger för att lämpligt resultat skall uppnås. Somliga bomullstyger ruggas på en eller båda sidor andra genomgår mercerisering för att erhålla silkesglans.

Appreterting av ylletyger är mycket varierande med användning av en rad olika specialmaskiner för de olika resultat man vill uppnå. Särskilt är appretering av kläde och liknande tyger omständligt. Efter lagning och mekaniskt avlägsanande av knutar och främmande ämnen tvättas tyget och rensas, ibland i bad av någon utspädd syra, som fräter bort vissa föroreningar, vilka vid en efterföljande torkning och upphettning smulas sönder. En noggrann sköljning måste därefter göras. Tyget blir tätt och filtaktigt genom valkning, vilken sker i maskiner som bultar, klubbar eller knådar materialet. Efter ytterligare tvättning ruggas ytan och håren överskäres till lika höjd. Skall däremot all ludd avlägsnas, sker det genom svedning över gaslågor. En avputsning av tyget följer därefter genom borstning varefter det slutligen pressas och då kan få en mönsterornering med hjälp av olika apparater. Kamgarnstyger valkas ej och ruggas ej annat än undantagsvis och då endast på ena sidan.

Även sidentyger genomgår appretering, bland annat skrapning. De kan genom pressning erhålla ett moaréartat utseende. En annan procedur är förtyngningen genom sidenets impregnering med metallsalter.

Källor

Vävning
Textilindustri
Arabesk

Arabesk, stiliserat växtornament i slingor och bukter som är smala och breda som stjälkar och blad.

I äldre tid kallades arabesker ofta moresker, en benämning som även använts om andra snarlika ornament, bland annat de av Peter Flötner använda bladornament i tidig tysk renässansstil.

Noter 

Konstens tekniker
Islamisk arkitektur
Ornament
Ardabilmattan

Ardabilmattan eller Ardebilmattan är världens mest berömda persiska matta. Mattan beställdes av Shah Tahmasp till Safimoskén i Ardabil. Maksoud från Keshan utförde arbetet 1539–1540. Från början fanns det två mattor, men man offrade den sämsta för reparation av den andra. Mattan finns idag på Victoria and Albert Museum i London och är den enda mattan från 1500-talet som är signerad och daterad. Resterna av den sämre mattan finns på Los Angeles County Museum i USA.

Se även
Jaktmattan

Källor

Hovmanufakturmattor
Konstverk på Victoria and Albert Museum
Konstverk från 1500-talet
Konstverk av iranska konstnärer
Enskilda mattor
Ardebilull

Ardebilull är en asiatisk ull från Täbriz-området vid Kaspiska havet. Ullen är av förhållandevis dålig kvalitet och används inte för mattor, varför den inte ska kopplas samman med den välkända Ardabilmattan.

Se även
 Ardabilmattan

Ull
Argentanspets

Argentanspets, sydda spetsar, tillverkade i närheten av staden Argentan i Normandie, Frankrike där spetstillverkningen började 1665. Spetsar härifrån, liksom från övriga spetsproducerande orter i Frankrike gick till 1600-talets slut under namn av point de France. Vid denna tid började spetsarna tilldelas namn efter tillverkningsorten, vilket även gäller argentanspetsen. De är svåra att skilja från alençonspetsar, då det beträffande både teknik och mönster fanns ett intimt samarbete mellan de båda orterna. Av samtiden ansågs argentanspetsen som den förnämare, rikare i både utförande och mönster.

Källor
 ''Svensk Uppslagsbok’’, Band 2, 1947–1955. (spalt 193)

Se även 
Lista över spetsar

Spetsar
Argentellaspets

Argentellaspets är sydda spetsar, som tillverkades i Argentan och Alençon, intill mitten av 1700-talet. Det mest karakteristiska för dessa spetsar är bottnen, den är en variant av argentanbottnen och består av oregelbundna sexkanter.

Spetsar
Armenisk fältsöm

Armenisk fältsöm, traditionell broderiteknik som används i Kaukasien. Som utgångspunkt för sömmen sys rader med dubbel fältsöm. Dessa träs sedan med trådar i samma eller någon avvikande färg.

Broderi
Häggsjövik

Häggsjövik är en by i Hotagens distrikt (Hotagens socken) i Krokoms kommun belägen ungefär 10 mil från Östersund längs fiskevägen (väg 340). SCB klassade orten som en småort fram till 2000.

Byn som grundades 1766 har under de senaste decennierna drabbats av avfolkning och tidigare verksamheter som två livsmedelsaffärer, grundskola med klasserna 1-6, snickeri, taxi och åkeri har försvunnit. 

I området finns gott ädelfiske.

Källor 

Orter i Krokoms kommun
Tidigare småorter i Sverige
Arraiolosmatta

Arraiolosmattor, broderade mattor som tillverkas i den portugisiska staden Arraiolos i provinsen Alentejo. De tidigaste mattorna är troligen från 1600-talet och inspirerade av persiska mattor.

Mattor
Arras

Arras är en kommun och huvudstad i det nordfranska departementet Pas-de-Calais. Staden är känd för de tapeter som vävdes där under 1300- och 1400-talen. På 1400-talet hörde Arras till Flandern och var då utan tvekan Europas bildvävningscentrum. När staden 1477 erövrades av Ludvig XI av Frankrike flyttades tapettillverkningen till bland annat Bryssel. I slutet av 1500-talet började man knyppla spetsar i Arras, bland annat med guldtråd. Genom århundraden har olika feodala härskare, som Hertigen av Burgund, Habsburgarna, Franska kronan, regerat över Arras genom krig, arv, giftermål. 1640 började Frankrikes slutliga erövring av Arras (spanska kungahuset återerövrade Arras ett kort tag).

Arras bevarar minnet av keltiska stammen
atrebaterna, Atrebates, i sitt ortnamn.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Arras

Kända personer från Arras 
Arras är känd som Maximilien Robespierres födelsestad år 1758. Tonsättaren Alexandre Georges är också född i staden. Ca 20 km norr om Arras ligger Vitry-en-Artois varifrån den medeltida musikteoretikern och prästmannen Philippe de Vitry sägs ha kommit.

Se även 
 Audenarde-tapet
 Lista över kommuner i departementet Pas-de-Calais

Källor

Externa länkar 

Orter i Hauts-de-France
Kommuner i Pas-de-Calais
Arreskovtäcket

Arreskovtäcket är ett täcke från 1666, som är broderat med kulört ullgarn på grovt, naturfärgat linne. 

Sömsättet liknar viggsöm, men är mer oregelbundet. I de enfärgade partierna, som är mer eller mindre framträdande, finns olika broderade motiv med plattsöm och stjälksöm. Täcket är förmodligen av danskt ursprung och har fått sitt namn av godset Arreskov på Fyn i Danmark

Broderi
Fåborg-Midtfyns kommun
Konstverk från 1600-talet
Konstverk i Danmark
Textila konstverk
Art déco

Art déco (kortform av franskans art décoratif, "dekorativ konst"), är en arkitektur-, konst- och formgivningsstil från tiden mellan 1920 och början av andra världskriget. Stilens höjdpunkt inträffade i och med världsutställningen i Paris 1925 Exposition internationale des arts décoratifs et industriels modernes.

Art déco var en reaktion mot bland annat Bauhausskolans betoning av förenkling och industriell massproduktion. Art déco ville framhäva det individuella, dekorativa och exklusiva och gör sig i Europa främst gällande inom inredning och möbeldesign under 1920-talet, medan stilen var populär i USA till i början av 1950-talet. I Miami finns det byggnader längs med Ocean Drive i art déco-stil. Motiven togs i första hand från Orienten, Egypten, det antika Grekland och Rom. Öppnandet av Tutankhamuns grav (1922) och egyptologins storhetstid sammanfaller med art déco-epoken.

Art déco är en eklektisk stil som kombinerar traditionella hantverksmotiv med maskinålderns bildspråk och material. Den kännetecknas ofta av rika färger, djärva geometriska former och påkostad ornamentik.

Art déco uppkom under mellankrigstiden och är ett uttryck för den snabba industrialisering som höll på att omvandla den traditionella kulturen. Ett av dess mest framträdande drag är just att den omfamnar modern teknologi. Den skiljer sig från sin föregångare art nouveau/jugend såtillvida att den föredrog det symmetriska framför det asymmetriska, det rätlinjiga framför det böljande och geometriska former framför organiska.

Art déco betonar geometriska former: klot, polygoner, rektanglar, kvadrater, trianglar, parallelltrapetser, sicksack, sparrar, strålar och solstrålemotiv. Element anordnas ofta i symmetriska mönster. Moderna material som aluminium, rostfritt stål, bakelit, krom och plast används ofta. Glasmålningar, inläggningar och lack är också vanliga. Färgerna tenderar att vara starka och kontrasterande.

Konstnärer och formgivare integrerade motiv från antikens Egypten, Mesopotamien, Grekland, Rom, Asien, Mesoamerika och Oceanien med maskinålderns element. Art déco var också influerat av kubismen, konstruktivismen, funktionalismen, modernismen och futurismen.

Under sina glansdagar representerade art déco lyx, glamour, livsglädje och tro på sociala och tekniska framsteg.

Några konstnärer och formgivare inom art déco 
 Joë Descomps
 Alexandra Exter
 Tamara de Lempicka
 Rolf Engströmer

Källor

Externa länkar

Konst
Arkitekturhistoria
Ashkali

Ashkali är en etnisk minoritet i Kosovo. De kallas sig också för "balkanska egyptier" eftersom de enligt vandringssägen skulle härstamma från Egypten. På Balkan finns det dock en grupp som anser sig vara egyptier. Folkgruppen kosovoska egyptier blev från jugoslaviskt håll (serbiskt håll) officiellt erkända när de deltog i Rambouilletförhandlingarna 1999. Detta gällde inte för ashkali som själva kallar sig för hashkalli. Folkgruppen hashkalli blev officiellt erkänd som folkgrupp först efter krigsslutet den 12 juni 1999. De är också albansktalande till skillnad från romer. 

Ashkali är representerade i Kosovos parlament. Sedan 2010 är deras representant Danush Ademi, parlamentsledamot för Partia Demokratike e Ashkanlive të Kosovës (PDAK).

Se även
 Kosovos historia

Källor

Noter

Externa länkar 

Kosovos samhälle
Etniska grupper i Europa
Assisibroderi

Assisibroderi, en form av korsstygnsbroderi där motiven framträder negativt, medan bakgrunden fylls ut med korsstygn. De utsparade motiven avgränsas av en kontur sydd med dubbla förstygn i en mörkare färg. Motiven är stiliserade och ofta symmetriska. (Jämför med avilabroderi.)

Broderiet har sitt ursprung i trakterna kring Assisi där man vid sekelskiftet 1899-1900 grundade en broderiskola för fattiga unga flickor. Assisibroderierna blev omåttligt populära och fick stor utbredning i hela Europa. Med skolan som medelpunkt utvecklades broderiet till en blomstrande hemindustri för hela trakten kring Assisi.

Broderi
Assyriska fransar

Assyriska fransar är knutna fransar som det assyriska folket använde som utsmyckning på textilier.

De assyriska plaggen har varierat under historien. Tre av dessa plagg är de som återstår från historien och som bärs vid vissa tillfällen av det assyriska folket.
Det äldsta plagget kommer från babylonier i Irak och är cirka 6 000 år gammalt.
Det bars ända fram till 200 år e.Kr. Det bestod av en lång dress av siden och knutna fransar.

Vävning
Textilhistoria
Astrakan (fuskpäls)

Astrakan är en persianimitation. Materialet är vävt på en botten av bomull med en kort ludd av mohairull.

Se även 
 Fuskpäls

Bomullstyger
Ylletyger
Astrakanvirkning

Astrakanvirkning, virkmönster som består av luftmaskknutar på en botten av fastmaskor. Astrakanvirkning var från början en imitation av persianlammskinn. Virkmönstret användes förr till kragar och manschetter på kappor och till mössor

Virkning
Attila (klädesplagg)

Attila är namnet på två olika klädesplagg:
 Attila är dels en till ungerska nationaldräkten hörande, kort, med snören besatt livrock. Namnet härrör från hunnerkonungen Attila.
 Attila är även en kort vapenrock med ståndkrage och snörmakeri, knäppsnören, tvärs över bröstet, oftast i fem rader, introducerad inom militären som en kopia på föregående. Denna rock brukades huvudsakligen av husarer i flera länders arméer,  i Frankrike och Sverige av artillerister.

I Sverige infördes attilan som uniformsplagg 1872.

Källor 

 Simon Olsson, Svenska arméns uniformer 1875-2000, 2011, Stockholm: Medströms förlag. .

Ungerska folkdräkter
Militära uniformer
Aubusson-tapet

Aubusson-tapet, vävd tapet som är gjord i den staden Aubusson i mellersta Frankrike.

Aubssons tapettraditioner går tillbaka till 1400-talet. Genom väveriernas sammanslagning uppstod 1665 Manufacture royale d'Aubusson. Den ledande personligheten här var Jean-Joseph Dumont, som själv levererade kartonger. Man arbetade även efter förlagor av målningar av Nicolas Lancret, Claude Gillot, Antoine Watteau och François Boucher. Under perioden 1730–1770 skapades stora tapetsviter med pastoraler, kineserier, trädgårdsfester, tesällskap med mera.

Till skillnad från i Beauvais tog man i Aubusson emot beställningar från mindre förnäma och förmögna kretsar, tapeter som ofta vävdes i ylle i stället för de mer påkostade sidentapeterna. Tapeterna anpassades även till den borgerliga smaken som föredrog idylliska och sentimental scener. På 1700-talet tillverkades även tapeter med smala bårder av blomstergirlander och verdyrer, senare vävdes även möbelgarnityr i Charles Percier och Pierre Francois Leonard Fontaines stil och golvmattor.

Liksom i Oudenaarde vävdes här verdure-tapeter, det vill säga gobelänger med skogsmotiv i gröna färger.

Noter 

Vävda tapeter
Audenarde-tapet

Audenarde-tapet är en vävd tapet tillverkad i Oudenaarde (på franska kallad Audenarde) i Östflandern. På 1400-talet hade staden tagit över en betydande del av den produktion av vävda tapeter som dittills skett i Arras.

Vävda tapeter
Verdure-tapet

Verdure-tapet är ett gobelängmotiv vars huvudsakliga färg är grönt och vilken till övervägande del föreställer skogsscener, gärna med mycket fåglar och andra djur, även fantasibetonade djur. Ordet härstammar ur franska betydelsen av grönska. Dagens bibehållna verdure-tapeter har dock ofta en blågrön ton då den gula komponenten i det gröna har blekts bort.

Se även
 Aubusson-tapet

Vävda tapeter
Aurilacspets

Aurilacspets är spetsar tillverkade i den franska staden Aurilac. Spetsarna benämndes Point d'Aurillac och var handknypplade av främst guld- och silvertråd. Spetsarna var mycket efterfrågade i Spanien vilket också har givit dem namnet Point d'Espagne

Spetsar
Auriphrygium

Auriphrygium, ord för guldbroderi som härrör från romarrikets kuvande av frygerna (år 130 f.Kr.). Frygerna var nämligen kända för sina kostbara textililer och guldbroderier.

Broderi
Avigmaska

Avigmaska eller avig maska, en stickad maska som tillsammans med en rätmaska bildar grundmaskorna i stickning. Räta och aviga maskor är spegelbilder av varandra - en maska som är rät från ena sidan är avig från den andra och vice versa. En avig maska stickas vanligtvis med garnänden framför själva stickningen och stickan sticks genom öglan från baksidan av arbetet. Det finns också sticktekniker där aviga maskor stickas med garnet bakom arbetet, sådan teknik är bland annat vanlig i Norge. 

Stickning
Avilabroderi

Avilabroderi, ett bygdebroderi från Ávila i Spanien. Det används huvudsakligen till bakstycket på kvinnornas blusar samt på altar- och likkläden. Avilabroderiet hade sin storhetstid på 1500-talet. Broderistilen härstammar ursprungligen från Persien. Broderiet syddes ursprungligen på hemvävd lärft, med ullgarn i mörka färger och senare med ljust silke. Teknikerna som användes var applikation, kviltning och ett karakteristiskt broderi där motiven framstod negativt, dvs utan broderi, medan mönsterkonturerna markerades med dubbla förstygn. Bakgrunden fylldes helt med ett slags tvistsöm. (Jämför med assisibroderi.)

Broderi
Avmaskning (textil)

Avmaskning är en teknik för avslutning av stickade eller virkade textilarbeten. Avslutningar kan virkas, stickas eller sys.

Externa länkar
Illustration av avmaskning vid stickning

Stickning
Virkning
Axelklaff

Axelklaff är en tygdel som är placerad över axelsömmen. Den sys eller häktas på vid ärmen och knäpps på axelsömmen in mot halskanten. Axelklaffar anbringades på militärens uniformrockar och har använts för att  hålla kvar över axeln burna remmar. Axelklaffarna kunde förses med gradbeteckning, nummer eller annan distinktion.

Pogoner är den ryska formen av breda axelklaffar med gradbeteckningar och andra insignier vilken infördes för att ersätta officerarnas epåletter.

Källor

Se även
Axelträns
Epålett

Kläddetaljer
Uniformer
Axelvadd

Axelvadd, en kudde av skumgummi eller vadd, som sätts fast i ett plagg för att ge axeln sin form. Dessa var populära ungefär mellan 1984 och 1995. Kavajer har alltid axelvaddar för att ge stadga åt kavajen över axlar men de är idag inte så stora som under 80-talet och tidigt 90-tal.

Kläddetaljer
Sömnad
Axminstermatta

Axminstermattor är handknutna engelska mattor. Namnet kommer från den engelska staden Axminster i Devon där Thomas Whitty 1755 upprättade en verkstad efter fransk förebild. Mattorna är i turkisk stil vad gäller mönster och färger. Tillverkningen flyttades 1835 till Wilton.

Moderna axminstermattor tillverkas fabriksmässigt, och för moderna mattor används begreppen Axminstermatta, Wiltonmatta och Bouclématta utan egentlig åtskillnad.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Mattor
Ayrshirebroderi

Ayrshirebroderi, vitt genombrutet broderi utfört på bomullsmuslin. Namnet kommer från grevskapet Ayr som ligger sydväst om Glasgow i Skottland. 1814 började en Mrs Jamieson som var gift med en bomullsimportör att lära traktens kvinnor att brodera i en teknik hon funnit på en fransk dopklänning. Ur denna blygsamma start utvecklades Ayrshirebroderiet. En blomstrande hemindustri växte fram men den fick ett hastigt slut då man på grund av amerikanska inbördeskriget (1861-1865) inte kunde få någon råbomull från USA

Broderi
Kultur i Skottland
Baby lace

Baby lace är en särskild sorts spets, framställd av barn. I grevskapen i mellersta England i Storbritannien knypplade barnen smala spetsar under 1800-talet. Spetsarna hade enkla mönster och var inte bredare än en (1) centimeter.

Spetsar
Storbritanniens historia
Bachtiarimatta

Bachtiarimattor, handknutna mattor tillverkade av Bachtiarinomaderna och deras bofasta efterföljare. Mattorna tillverkas av slitstark ull och är som regel mycket hårt slagna vilket gör dem mycket tjocka och solida. De anses tillhöra de slitstarkaste av de persiska mattorna. De bästa Bachtiarimattorna med den tätaste knytningen kallas ibland Bibibaff. Ordet baff betyder knut och bibi är benämningen på stammens eller familjens högst aktade kvinna som samtidigt är den duktigaste av mattknyterskorna.

Källor

Noter

Persiska mattor
Nomadmattor
Bakumatta

Bakumattor, knyts i och omkring den kaukasiska staden Baku. Mattornas stiliserade flammönster, också kallat "miribota", är ett av de vanligaste mönstren i orientaliska mattor. På mattor från äldre tid är varpen av ull, inslaget ofta av bomull. De är inte särskilt tätt knutna: i regel mellan 100.000 och 150.000 knutar per m².

Externa länkar
 Encyclopaedia Britannica

Azeriska mattor
Konst i Baku