kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marenplan

Marenplan (tidigare Stadshamnen) är ett torg i centrala Södertälje i Stockholms län. Torget är beläget intill sjön Marens norra kajområde. Marenplan utmärker sig igenom den karaktäristiska så kallade "Spanska trappan", som egentligen heter Marentrappan och tillkom 1990-talet. Trappan förbinder torget med Olof Palmes plats, Järnagatan och Storgatan.

Beskrivning

Marenplan kallades tidigare för Stadshamnen, och var Södertäljes viktigaste hamn ända fram till anläggandet av Mälarhamnen år 1880. Vid stadshamnen anlade fartyg med varor, som de sedan sålde vidare endera till handlare eller direkt till privatpersoner som väntade vid hamnen. Båttrafiken till inre Maren upphörde inte förrän 1963, då Marenbron uppfördes. 

Platsen omgestaltades i slutet på 1980-talet. Södertäljes nöjesliv är till stor del koncentrerat till området kring Marenplan. Under början av 2000-talets första decennium har även områdena omkring Marenplan fått ett ökat antal krogar. Exploateringen har främst skett på Slussholmen, Strandgatan och Järnagatan.

Dominerande vid Marenplan ligger den röda byggnaden (fastigheten Castor 5) från 1928 med Oktoberteatern och den mindre scenen Sagateatern. Tidigare fanns här biograf Castor, ritad av Tore E:son Lindhberg. Castor var stadens största biograf med 600 sittplatser. Lindhberg ritade salongen och den klassicistiska inredningen utfördes av Einar Forseth och John Broberg. Castor var först med ljudfilm i Södertälje.

Mot öster begränsas Marenplan av Sorbonska huset, uppkallad efter fotografen David Sorbon som hade sin fotoateljé här. Sorbon var en duktig porträttfotograf samt hovfotograf och känd i Södertälje. Sorbonska huset byggdes 1907 efter ritningar av arkitekt Hjalmar Cederström och är en av Södertäljes bevarade jugendbyggnader.

Nyaste tillskottet i bebyggelsen är en stor restauranganläggning som uppfördes 1996 öster om Oktoberteatern. För byggnadens formgivning stod arkitekt Erik Solberg som inspirerades av  en traditionell fiskebodshamn.

På Marenplan har man även haft ett flertal festivaler och evenemang varje år. Dessa har främst ägt rum under sommarhalvåret, då Marenplan även får flera uteserveringar.

Bilder

Källor
 Inventering av kulturmiljöer i Södertälje kommun. Södertälje stadskärna, sid. 25.

Externa länkar

Torg i Södertälje
Francesco Albani

Francesco Albani, född 17 augusti 1578 i Bologna, död 4 oktober 1660 i Bologna, var en italiensk målare tillhörig Bolognaskolan, verksam i Bologna och Rom. Han härstammade från den albanska adelssläkten Albani.

Biografi
Han studerade först för den flamländske målaren Denis Calvaert och sedan vid Carracciakademin. I Rom fick han många viktiga uppdrag, men 1625 återvände han till sin hemstad. Här ägnade han sig framför allt åt landskapsmåleri med staffage.

Albani var lärare åt Carlo Cignani.

Måleri
Albani blev populär bland sina samtida för sina altartavlor och intagande religiösa och målningar, men har särskilt gjort sig känd genom en mängd mytologiska scener, i vilka Venus, omgiven av lekande amoriner, är huvudpersonen. Som modeller använde han oftast sin sköna maka och sina barn. Miljön är nästan alltid ljuva och arkadiska herdelandskap.

Prov på hans mjuka, graciösa konst finns i de flesta europeiska museer. På Nationalmuseum, Stockholm, finns en mycket typisk Venus omgiven av amoriner i landskap och på Vänersborgs museum.

Referenser

Externa länkar

 

Födda 1578
Avlidna 1660
Italienska barockmålare
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Monorail

Monorail, enskensbana eller balkbana är en bana för tåg som går på, eller hänger under, en balk, istället för två parallella räler.

Beskrivning
Det finns två huvudtyper av monorailsystem. I de hängande tågen löper tåget hängande under balken – en sådan hängbana, Schwebebahn, finns i Wuppertal i Ruhrområdet i Tyskland. Systemet konstruerades 1897-1900 under ledning av Eugen Langen och öppnades för trafik 1901. Den andra huvudtypen grenslar balken och täcker det på båda sidorna. Den sistnämnda typen populariserades av svensken Axel Wenner-Gren med sitt Alweg-tåg. Den mest kända banan med Alweg-tåg körs i Disneyland och invigdes redan 1959. 

De flesta system av den andra typen går högt ovanför marken på pelare. En traditionell järnväg på pelare är ganska bullrig, medan monorail går på gummihjul och är tystare. Att bygga monorail på marken är mindre vanligt eftersom det ofta är billigare med konventionell järnväg.

Den första kommersiella monorailbanan byggdes 1887 mellan Listowel och Ballybunion på Irland, den kallas Lartigue efter konstruktören Charles Lartigue.
Det finns år 2006 minst ett 50-tal monorailsystem i trafik i världen. Det finns dock inget i Sverige. Det var diskussioner under 1990-talet om en sådan i Göteborg längs Skånegatan, men man byggde istället en traditionell spårväg på marken.

På 1990-talet började så kallade maglevtåg att utvecklas. Dessa drivs över en skena på marken och "svävar" med hjälp av starka magnetfält.

Tekniska synpunkter på olika system 
Moderna monorailsystem drivs av elmotorer. De är vanligtvis försedda med gummidäck i stället för metallhjul som finns på vanliga tåg, tunnelbanetåg och spårvagnar. Dessa hjul rullar längs ovansidan och sidorna på spårbalken för att driva och stabilisera tåget. De flesta moderna monorailsystemen använder växlar för att skifta mellan flera banor eller för att tillåta trafik i båda riktningarna. Några tidiga monorailsystem – särskilt det upphängda systemet i Wuppertal i Tyskland, från 1901 och fortfarande i drift – har en konstruktion som gör det svårt att byta från en bana till en annan. Denna begränsning av Wuppertalmonorailsystemet kommer fortfarande upp i diskussioner om monorail trots det faktum att man för både det upphängda och det grenslande systemet har löst problemet.

Se även 
 Lista över monorailsystem

Referenser

Noter

Källor 
 Murray, John. Bortglömt system med stora fördelar: monorail spar plats och ger flexibilitet. s. 51-52, 54-55. I: Transport & hantering, nr. 5 1993

Externa länkar 
 Charles Lartigue järnväg på Irland (engelska)

Spårtrafik
Alicia

Alicia är en latiniserad eller spansk variant av namnet Alice som är vanligt i spansktalande länder. Namnet kommer från det forngermanska namnet Adelheid som är sammansatt av orden ädel, söt och sann.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 10 118 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Alicia, varav 7 248 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag i Sverige: saknas

Personer med namnet Alicia
 Alicia Alonso, kubansk ballerina och koreograf
 Alicia Coutts, australisk simmare
 Alicia Keys, amerikansk musiker
 Alicia Lundberg, svensk journalist
 Alicia Markova, brittisk ballerina
 Alicia Molik, australisk tennisspelare
 Alicia Rissler, svensk designer
 Alicia Silverstone, amerikansk skådespelare
 Alicia Vikander, svensk skådespelare och dansare
 Alicia Witt, amerikansk skådespelare

Natur
 Alicia (växter) – ett släkte av tvåhjärtbladiga växter
 Alicia (djur) − ett släkte koralldjur

Geografi

Filippinerna 

 Alicia (Isabela), kommun, Province of Isabela, 
 Alicia (Bohol), kommun, 
 Alicia (Zamboanga Sibugay), kommun,

USA 

 Alicia (ort), Arkansas, Lawrence County,

Se även
Alice

Källor

Kvinnonamn
Robotskapade USAförgreningar
Halvakustisk gitarr

Halvakustiska gitarrer har en klanglåda, liksom den helakustiska gitarren. En typ av halvakustisk gitarr använder en vanlig mikrofon för att fånga upp ljudet som uppstår i klanglådan. Andra typer använder mikrofoner av elgitarrstyp som kan monteras i ljudhålet på en vanlig gitarr. Den kommer då att fungera precis som en vanlig elgitarr. Den senare varianten kan kallas "spansk elektrisk", vilket kommer sig av att akustiska gitarrer ibland kallas spanska gitarrer och en spansk elektrisk gitarr är som en sådan, men med likadana mikrofoner som en elgitarr.

Se även 
 Gitarr
 Akustik
 Akustisk gitarr
 Elgitarr
 Klassisk gitarr
 Gitarrist

Gitarrer
Dir en grey

Dir en grey  är en japansk rockgrupp grundad 1997 i Osaka av medlemmarna Kyo, Kaoru, Die och Shinya. Namnet består av ord tagna från tyska, franska och engelska språket och betyder direkt översatt "dig i grått", och valdes enligt bandet "för att det lät rätt". Bandets fanklubb heter "a knot" och är än så länge endast öppen för japanska medlemmar.

Historia
Gruppen bildades i februari 1997 när en av medlemmarna i La Sadies, basisten Kisaki, hoppade av. Återstående medlemmar, Kyo, Kaoru, Die och Shinya ville fortsätta spela med ett nytt band, så de anlitade Toshiya som ny basist. Dir en grey släppte sin första EP, Missa i juli samma år. De fick skivkontrakt hos eastwest Japan (Warner Music) med hjälp av Yoshiki Hayashi från X-Japan, som även följande år producerade fyra av bandets efterföljande singlar samt debutalbumet Gauze.

Den 7 augusti 2007 spelade Dir en grey i Sverige för första gången, på en slutsåld Arenan i Stockholm. I juni 2009 spelade bandet på Metaltown i Göteborg.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Kyo (京) – sång, texter
Kaoru (薫) – gitarr, bakgrundssång
Die – gitarr, bakgrundssång
Toshiya – basgitarr, bakgrundssång
Shinya – trummor

Bildgalleri

Diskografi

Studioalbum
1999 – Gauze
2000 – Macabre
2002 – Kisou
2003 – Vulgar
2005 – Withering to Death.
2007 – The Marrow of a Bone
2008 – Uroboros
2011 – Dum Spiro Spero
2014 – Arche
2018 – The Insulated World
2022 – PhalarisEP
1997 – Missa2002 – six Ugly2013 – The Unraveling Singlar 
1998 – Jealous
1998 – -I'll-
1999 – Akuro no oka
1999 – Yurameki
1999 – -Zan-
1999 – Cage
1999 – Yokan
2000 – Myaku
2000 – [KR]cube
2000 – Taiyou no ao
2001 – ain't afraid to die
2001 – Filth
2001 – Jessica
2001 – embryo
2002 – Child prey
2003 – Drain Away
2003 – Kasumi
2004 – The Final
2004 – Saku
2005 – Clever Sleazoid
2006 – Ryoujoku no ame
2006 – Agitated Screams of Maggots
2007 – Dozing Green
2008 – Glass Skin
2009 – Hageshisa to, kono mune no naka de karamitsuita shakunetsu no yami
2011 – Lotus
2011 – Different Sense
2011 – Tsumi to Batsu
2012 – Rinkaku
2014 – Sustain the Untruth
2016 – Utafumi
2018 – Ningen wo Kaburu
2019 – The World of Mercy
2020 – Ochita Koto no Aru Sora (digital release)
2201 – Oboro

Samlingsalbum
1997 – Behind the Mask, Volume 22001 – -KAI- (remixalbum)
2006 – The Best of Taste of Chaos2006 – The Family Values Tour 20062007 – Decade 1997-20022007 – Decade 2003-20072010 – Romantist - The Stalin, Michiro Endo Tribute Album2012 – Uroboros (Remastered & Expanded)''
2018 – Vestige of Scratches

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Japanska metalgrupper
Japanska rockgrupper
Visual kei-grupper
Musikgrupper bildade 1997
WP:Projekt Japan
Evert Svensson

Evert Ingemar Svensson, född 16 juni 1925 i Bergums församling i dåvarande Älvsborgs län, är en svensk socialdemokratisk politiker. Han var ordförande i Broderskapsrörelsen (Sveriges kristna socialdemokraters förbund, numera Socialdemokrater för tro och solidaritet) mellan åren 1968 och 1986. År 1983 blev han president för International League of Religious Socialists, vilket var ett uppdrag han hade ända till 2003 då han avgick och utsågs till hederspresident.

Biografi 
Evert Svensson växte upp i ett avsides torp norr om Gråbo i Västergötland. Hans pappa dog i tuberkolos när Evert var ett år gammal. Hans mamma Ida var sjuklig och levde på fattigvården och orkade inte ta hand om två barn varför Everts syster Maja fick flytta till ett fosterhem på en gård i närheten. Han genomgick sexårig folkskola och började sedan arbeta som bonddräng eller lantarbetare åren 1938–1943.

Han studerade 1943–1948 vid Ljungskile folkhögskola och blev socionom vid Socialinstitutet i Göteborg 1950. Under åren 1950–1957 var han socialarbetare i Göteborg och Kungälv. Han bedrev under tre månader 1953 studier vid ett kväkarcollege i Woodbroke i den sydvästra delen av staden Birmingham i Storbritannien. Han var även verksam som kommunalpolitiker i Kungälvs stadsfullmäktige.

Svensson var socialdemokratisk riksdagsledamot 1957–1991, fram till 1970 i andra kammaren. I olika perioder var han ledamot av riksdagens socialutskott (vice ordförande 1982–1988), utrikesutskott (ledamot 1988–1991) och utrikesnämnd samt hade en del andra funktioner inom riksdagens ram bland annat som ledamot av styrelsen för riksdagsgruppen. Han hade vidare utredningsuppdrag som rörde social- och biståndsfrågor samt familjelagstiftning. 

Evert Svensson har varit särskilt engagerad i det palestinska folkets rättigheter, där han ännu är engagerad inom Svenska Palestinakommittén. Han var mycket central i Olof Palmes och det socialdemokratiska partiets svängning i frågan. Han var även FN-delegat och verksam vid den Europeiska Säkerhetskonferensen i Madrid 1980–1983 och ledamot av Europarådet i fyra år. I tolv år var han ledamot i en samarbetsorganisation mellan parlamentariker i Europa och arabländerna. Han var adjungerad i Socialdemokraternas partistyrelse och dess verkställande utskott.

I boken Vägen ut ur fattigdomen (2010) beskriver Svensson hur den svenska välfärdsstaten successivt växte fram från 1842 års skolstadga över folkrörelsernas och demokratins genombrott till den välfärdsstat som formades fram till 1900-talets slut, vilket är en period som i betydande utsträckning överlappar med Evert Svenssons egen aktiva politiska tid.

År 2011 reste Svensson, 86 år gammal, med Ship to Gaza.

Bibliografi

Källor

Noter

Övriga källor

Externa länkar 
 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Män
Födda 1925
Levande personer
Taubehuset

Taubehuset, Majorna 222:2, är ett hus på Majnabbe-berget i Majorna i Göteborg. Huset byggdes 1796 av Kustens varv för kontor och bostäder. Evert Taubes familj bodde i huset från 1906, även om han själv mest vistades på annat håll. År 1950 ville hamnstyrelsen riva huset, men Evert Taube startade en kampanj för husets bevarande. På 1960-talet kom huset att ligga i vägen för den planerade Oscarsleden. Därför flyttades det 1967 cirka 100 meter till sitt nuvarande läge vid Taubegatan 3.

Huset är byggnadsminne sedan den 5 oktober 2010. Evert Taubes kammare är det enda rum där den ursprungliga interiören återskapats. När det nya huset invigdes efter flytten planterades ett päronträd utanför till minne av Evert Taube, som hade haft ett sådant utanför sitt fönster.

I dag används huset till bostad, föreningslokal och museum.

Se även
 Drottning Kristinas jaktslott
 Kapten Hanssons hus
 Kustens hus
 Stiftelsen Taubes värld

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Beslut 5 oktober 2010 om byggnadsminne för “Taubehuset”, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet. Läst 13 maj 2014.
 Taubehuset Läst 13 maj 2014.
 "Taubes hus blir byggnadsminne", artikel av Joakim Magnå i Göteborgs-Posten 8 november 2010. Läst 13 maj 2014.

Tryckta källor 
  s. 14-21.
 , s. 64.

Vidare läsning

Externa länkar

 Taubehusets historia, taubehuset.se
 Taubehuset, karta från Lantmäteriet.

Byggnadsminnen i Göteborgs kommun
Göteborgs historia
Byggnader och anläggningar i Göteborg
Arkitektur i Göteborg
Majorna
Evert Taube
Kustens hus

Kustens hus är ett tvåvånings trähus på Majnabbeberget i Majorna i Göteborg. Huset, som är byggt i vinkel, uppfördes troligen på 1780-talet av Kustens varv för bostäder; på en ritning från 1787 ses att flygelbyggnaden samma år försågs med trappa, kapprum och förstuga.
 
Byggnaden blev kring 1810 Kustens Värdshus eller Gibraltar, som anses vara identiskt med det värdshus som Jacob Wallenberg odödliggjort i sin bok: Min Son på Galejan, Eller en Ostindisk Resa, Innehållande Allahanda Bläckhornskram, Samlade på Skeppet Finland, Som Afseglade ifrån Götheborg i Dec. 1769, och återkom dersammastädes i Jun. 1771 och som han då kallade Lilla Klippan. Hotellet eller värdshuset var en gång en omtyckt tillflyktsort för sjöfarande och resande. Även utvandrare tog här gärna en öl före sin avresa till Amerika. Här hölls bröllop, baler och maskerader i flygelbyggnadens festsal.

Huset gick olika öden till mötes efter att värdshuset lagts ned: under en period flyttade Frälsningsarmén in och använde stora salen för sina möten, här fanns en kartongfabrik i några år och slutligen flyttade ett hönseri in i den tidigare festsalen. År 1910 uppläts det åt Carl Johans församlingshem, efter att staden, som nu ägde huset, låtit rusta upp det. 

Sedan församlingshemmet flyttat, var det meningen att huset skulle rivas. På förslag av Kulturminnesföreningen Warfvet Kusten rustades huset upp och kunde användas för kulturella sammanhang. Det blev med tiden utbyggt, ombyggt och använt för olika ändamål. Efter rivningshot på 1960-talet blev det bevarat och används numera av Visans Vänner i Göteborg, som 1970 flyttade in på nedre botten, och Göteborgs Konstnärsklubb med Galleri Majnabbe.

Se även
 Drottning Kristinas jaktslott
 Kapten Hanssons hus
 Taubehuset

Källor
Göteborgs hamn genom tiderna, [: med 409 illustrationer efter originalfotografier], Leo Bonsdorff, Göteborg 1931, s. 359f
Längs Göteborgs kuster, kajer och kanaler, [Brännöarna-Västra Frölunda-Askim-Älvstränderna-Göteborgs hamn-Vallgraven-Rosenlundskanalen], Ted Knapp, Tre Böcker, Göteborg 2009 , s. 186f

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Majorna
Min vän shejken i Stureby

Min vän Shejken i Stureby är en ungdomsbok från 1995 av författaren Ulf Stark.

Den är uppföljare till boken Min vän Percys magiska gymnastikskor, och amatörradio spelar en viktig roll i handlingen.

Boken TV-dramatiserades 1997 med Clas Lindberg som regissör.

Se även
Min vän shejken i Stureby (TV-serie)

Källor

Skönlitteratur 1995
Stockholm i skönlitteratur
Verk av Ulf Stark
Beck – Sista vittnet

Beck – Sista vittnet är en svensk actionfilm från 2002 i regi av Harald Hamrell. Detta är den åttonde och avslutande filmen i den andra omgången med Peter Haber och Mikael Persbrandt i huvudrollerna.

Handling
Flera unga kvinnor från Lettland påträffas under en tid mördade på olika platser runt Stockholm. Misstankarna faller först på prostitution men när Gunvald Larsson nästlar sig in i Stockholms porrbransch framkommer det att kvinnorna inte kom till Sverige för prostitution. Det finns istället kopplingar till ett läkemedelsföretag som håller på att utveckla ett vaccin mot AIDS.

Om filmen
Filmen premiärvisades på olika biografer den 4 januari 2002 och den 30 november 2003 visades filmen i TV4. Filmen spelades in i juli 2001 och delar av inspelningarna skedde på AlbaNova i Stockholm. Detta var sista filmen med Malin Birgerson i som rollen för Alice Levander.

Rollista 
Återkommande:

 Peter Haber – Martin Beck
 Mikael Persbrandt – Gunvald Larsson
 Malin Birgerson –  Alice Levander
 Bo Höglund – Servitören Mats
 Ingvar Hirdwall – Grannen Valdemar
 Marie Göranzon – Margareta Oberg
 Rebecka Hemse – Inger Beck
 Peter Huttner – Obducenten Oljelund
 Jimmy Endeley – Robban
 Mårten Klingberg – Nick
 Hanns Zischler – Josef Hillman (Fredrik Ohlsson gör den svenska rösten)
 Anna Ulrika Ericsson – Yvonne Jäder

I detta avsnitt:

 Gunilla Röör – Lillemor Fransson
 Thomas Hanzon – Klas Mellgren
 Max Lapitskij – Teddy
 Jarmo Mäkinen – Juri
 Sofia Helin – Sofija Leina
 My Bodell – Landexa Receptionist
 Mattias Silvell – Lech
 Mikael Rundquist – Verner Jonasson
 Anki Lidén – Marianne Berncroft
 Jakob Tamm – Hotellportiern
 Jan Waldekranz – Hallman
 Nicky Taylor – Nyhetsreporter
 Sofia Berg Böhm – Aija
 Lennart Persson – TV4 Programledare
 Lotta Mossberg – TV4 Programledare
 Göran Berlander – Polis
 Thomas Roos – Läkare för Landexa

Externa länkar

 
 

Beck-filmer
Filmer 2002
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Filmer i regi av Harald Hamrell
Skuggornas hus

Skuggornas hus är en svensk miniserie i regi av Mikael Håfström som sändes i SVT 1 19 mars-2 april 1996. Serien är baserad på boken 7:A och manuset skrevs av Bjarne Reuter.

Handling 
Skuggornas hus berättar om de två lärarna Henrik och Gia, som arbetar på samma skola. Det har gått precis två år sedan damen som grundade skolan, Maria Wagner, omkom i en olyckshändelse. För att hedra henne ska Henrik och Gia ta med sig Wagners musikklass på en skolresa till Gotland, där hon växte upp. Samtidigt ska de lära eleverna om Gotlands historia.

Pemba, huset de ska bo i (delar namn med en ö i Zanzibararkipelagen), är ett väldigt gammalt hus och det sägs att mannen som lät bygga det ligger begravd i källaren. Huset innehåller en väldigt stark doft av kryddnejlikor som inte går att bli av med.

Snart börjar konstiga saker hända i det gamla huset, och det visar sig även att de båda lärarna samt alla eleverna har väldigt mycket gemensamt med människor som levde för hundra år sedan. Det går upp för dem att huset är hemsökt.

Om serien 
När SVT spelade in serien byggde man den största undervattenscenografin genom tiderna i studio och dyktankar.

Serien gavs ut på VHS och DVD 1999.

Rollista 

Stefan Sauk - läraren Henrik
Gunilla Röör - läraren Gia 
Jesper Salén - Mauritz
Hanna Alström - Betty
Emelie Rosenqvist - Vanessa
Peter Viitanen - Alexander
Peter Eggers- Anders
Gustaf Skarsgård - Julius "J.B" Blumendorph
Åke Lindman - handelsmannen
Inga Landgré - Pembadamen
Frej Lindqvist - Rektor Gustav Levin
Barbro Hiort af Ornäs - Fröken Maria Wagner
Rakel Wärmländer - Tina
Moa Gammel - Vibe
Jesper Dunerfeldt - Gustav
Fredrik Alvolin - Johan
Jonas Alvolin - Jens
Viola Furelid - Lilla fröken Maria Wagner

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 

Gotland i fiktion
Fantasy-TV-serier
Fantasy
Svenska TV-serier baserade på böcker
TV-program i SVT
Svenska miniserier från 1990-talet
TV-seriestarter 1996
TV-serieavslutningar 1996
Isabeli Fontana

Isabeli Bergossi Fontana, född 4 juli 1983 i Curitiba, Brasilien, är en brasiliansk fotomodell.

Isabeli Fontana har varit fotomodell för bland andra Victoria's Secret, Marie Claire, Vogue, Hennes & Mauritz och Elle.

Externa länkar 
 Årets H&M-modell

Födda 1983
Brasilianska fotomodeller
Kvinnor
Levande personer
Allis med is

Allis med is är en svensk barn- och ungdoms-TV-serie, regisserad av Christjan Wegner, efter boken med samma namn av Gunilla Linn Persson. Serien i sex halvtimmesavsnitt producerades för SVT och har visats i flera omgångar sedan serien först visades i SVT 1 mellan 14 december 1993 och 18 januari 1994 i SVT.

Handling 
Skolflickan Allis, döpt efter traktortillverkaren Allis-Chalmers, har förlorat sin bästa vän Ann, som före seriens början oavsiktligt blir ihjälkörd av en lastbilschaufför. Föräldrarna arbetar utomlands, varför Allis får bo i morföräldrarnas hus och tvingas byta skola. I den nya skolan blir hon retad eftersom hon inte är som de andra barnen, men Allis, som fortfarande sörjer sin vän, vill ändå inte ha några nya vänner. I skolan lär hon känna den polske invandrarpojken Sigge, som inte heller känner sig som de andra.

Rollista (i urval) 
Allis – Emelie Rosenqvist
Sigge – Tapio Leopold
Mormor – Bojan Westin
Morfar – Olof Thunberg
Tina – Mira Eklund
Grevinnan – Meta Velander
Fröken – Ingela Sahlin
Professorn – Per Sandberg

Referenser

Fotnoter

Webbkällor 
Serien i SVT:s öppna arkiv (arkiverad)
IMDB: Allis med is

Svenska TV-serier baserade på böcker
Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
TV-seriestarter 1993
TV-serieavslutningar 1994
Svenskspråkiga TV-serier
Svenska TV-serier från 1990-talet
Mattias Silvell

Mattias Frederick Silvell, född 8 maj 1970 i Brännkyrka församling, Stockholm, är en svensk skådespelare.
 
Silvell studerade vid Teaterhögskolan i Stockholm.  Därefter har han varit engagerad vid Teater Plaza, Dramaten, Teater Galeasen och Stockholms stadsteater. Silvell har även medverkat i film och TV-produktioner sedan tidigt 2000-tal. Han hade bland annat en större roll i de två första säsongerna av TV-serien Skeppsholmen 2002 och 2003.

Filmografi (urval)

Film

TV 

 (Molinska skrönor)

 (säsong 3)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

 Mattias Silvell, Dramaten
 

Svenska skådespelare
Födda 1970
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm