kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2006

Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2006 var det sjuttionde i ordningen och det första spelat i en annan före detta sovjetrepublik än Ryssland, och spelades i Arena Riga i Lettlands huvudstad Riga, utom grupp B och C som spelades i Skontohallen, 5–21 maj 2006. Totalt 45 landslag deltog, varav 16 i toppdivisionen.

De olympiska mästarna Sverige blev efter finalseger med 4–0 mot de regerande världsmästarna och olympiska bronsmedaljörerna Tjeckien världsmästare för första gången efter sin sjunde VM-titel åtta år tidigare, och även det hittills enda landslaget som blivit både olympiska och världsmästare samma kalenderår, medan de olympiska finalisterna Finland vann brons och sin första VM-medalj efter VM-finalen 2001, efter vinst mot Kanada i matchen om tredjepris.

Toppdivisionen
De sexton deltagande landslagen delades in i fyra grupper med fyra lag vardera, som alla mötte alla en gång varefter tre från varje grupp gick vidare till en mellanrunda där lag från grupp A och D respektive grupp B och C mötte varandra en gång.

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Mellanrunda

Grupp E

Grupp F

Nedflyttningsserie

Slutspel
De fyra bäst placerade landslagen från varje grupp i mellanrundan gick vidare till slutspel, som började 17 maj.

Division I 

De tolv lagen i Division I delades upp i två grupper, A och B, med sex lag i varje grupp. Lagen spelade en enkelserie där alla mötte alla. De två gruppvinnarna från respektive grupp kvalificerade sig till VM 2007. De två lag som slutade på sista plats i grupperna flyttades ned till Division II.

Grupp A spelades i Amiens, Frankrike, medan grupp B avgjordes i Tallinn, Estland.

Grupp A

Grupp B

Division II 

De tolv lagen i Division II delades upp i två grupper, A och B, med sex lag i varje grupp. Lagen spelade en enkelserie där alla mötte alla. De två gruppvinnarna från respektive grupp kvalificerade sig till VM 2007 Division I. De två lag som slutade på sista plats i grupperna flyttades ned till Division III.

Grupp A spelades i Sofia, Bulgarien, medan grupp B avgjordes i Auckland, Nya Zeeland.

Grupp A

Grupp B

Division III 

VM i Division III spelades i Reykjavik, Island. Ettan och tvåan flyttades upp till Division II.

Division III

Statistik

Turneringens priser
Bästa spelare utsedda av förbundsledningen:
Bästa målvakt:  Johan Holmqvist
Bästa försvarare:  Niklas Kronwall
Bästa forward:  Sidney Crosby
Mest värdefulla spelare:  Niklas Kronwall

Medias all-starlag:
Målvakt:  Andrei Mezin
Backar:  Timo Nummelin,  Niklas Kronwall
Kedja:  Aleksandr Ovetjkin,  David Výborný,  Sidney Crosby

Poängliga

Målvaktsliga

Total slutställning

Externa länkar 
IIHF Toppdivisionen

Referenser
Digital-TV-kommissionen

Digital-TV-kommissionen var en svensk myndighet (en av Statens offentliga utredningar) som bildades efter beslut av riksdagen. Dess arbete inleddes maj 2004 och upphörde mars 2008. Myndighetens uppgift var att se till att en övergång från analog till digital marksänd television genomfördes och att det "skede på ett så konsumentanpassat sätt som möjligt".

I uppdraget ingick att planera och koordinera övergången samt informera om den och berätta hur den fortskred för regeringen. Det mest centrala i uppdraget var att de licensbetalare som har tillgång till public service-utbudet med analog TV även skulle ha det efter släckningen. Kommissionen utförde bland annat undersökningar där man klarlade hur pass informerade svenskarna var om övergången.

Myndigheten bestod av ett kansli med fem personer samt en kommission med fem ledamöter och sex experter. Ordförande i kommissionen var sedan augusti 2004 Lorentz Andersson sedan Anders Sundström begärt att få bli entledigad.

Informeringen skede i samarbete med kommunikationsbyrån Futurniture och artade sig på flera sätt, däribland utskick av broschyrer till de berörda, en hjälptelefon, en hemsida, annonser i lokaltidningar, informationsfilmer i tv, text-TV-sidor samt vykort.

TV-myndigheter
Myndigheter under Kulturdepartementet
Kommissioner i Sverige
Örjan

Örjan är ett gammalt svenskt mansnamn som ursprungligen kommer ur det lågtyska namnet Jurian eller Jurien som i sin tur var en variant av Georg. Betydelsen är "jordbrukare" eller "bonde". 

Namnet har funnits i Sverige sedan medeltiden (Yrian). Det helgon som på andra håll i Europa kallades för S:t Georg kallades här Sankt Örjan eller Riddar Örjan, (numera normalt Sankt Göran), och var mycket populärt i Sverige vid denna tiden. Namnet övergick redan på 1500-talet i namnformen Jöran eller Göran, och den ursprungliga formen blev därefter mycket ovanligt. Vid mitten på 1900-talet hade det dock en popularitetsperiod. 

Det fanns 31 december 2019 totalt 5 709 personer i Sverige med förnamnet Örjan, varav 3 047 hade det som tilltalsnamn. År 2003 fick 7 pojkar namnet, men ingen fick det som tilltalsnamn. 

Namnsdag: 9 juli  (Sedan 1993. 1986-92: 7 januari)

I Finland har sammanlagt 41 män döpts till Örjan under perioden 1920-2008 (denna siffra kan även inkludera avlidna personer).

Varianter
George (engelska)
Jöran/Göran (svenska)
Jörgen/Jørgen (svenska/danska)
Jürgen (tyska)
Jorge (spanska)
Jori/Jyri/Jyrki/Yrjö (finska)

Personer med namnet Örjan
 Örjan Blomquist, svensk längdåkare och vasaloppssegrare 1988
 Örjan Fahlström, svensk kompositör
 Örjan Gerhardsson, svensk författare, grundare av Bokförlaget Bakhåll
 Örjan Karlsson, svensk basist i pojkbandet The Pinks
 Örjan Kihlström, svensk travkusk
 Örjan Lindberger, svensk litteraturhistoriker
 Örjan Martinsson, svensk fotbollsspelare
 Örjan Modin, svensk bandyspelare
 Örjan Nordling, svensk prisbelönt typsnittsdesigner
 Örjan Ouchterlony, svensk professor i bakteriologi
 Örjan Persson, svensk fotbollsspelare
 Örjan Ramberg, svensk skådespelare
 Örjan Sandler, svensk tävlingsskrinnare, OS-brons 1968
 Örjan Sölvell, svensk professor i företagsekonomi
 Örjan Wallqvist, svensk socionom, journalist, chefredaktör

Referenser 

Svenska mansnamn
Svenska förnamn
Mansnamn
Eko

Eko är ett ljudfenomen som uppstår om ett ljud reflekteras och reflektionen hörs med så stor fördröjning att den uppfattas som ett separat ljud av lyssnaren. Normalt krävs en fördröjning på minst en tiondels sekund för att örat ska uppfatta fenomenet som ett eko, vilket innebär en reflekterande yta på minst 17–18 meters avstånd. (Ljudets hastighet i luft varierar med tryck och temperatur, men är ca. 340 m/s vid 15 °C och normalt tryck vid havets yta). Snabbare ekon än så kan också uppfattas om ljudet studsar upprepade gånger mellan två ytor på kortare avstånd, så kallat fladdereko, ett fenomen som oftast uppfattas som obehagligt. Ett eko blir starkare om den reflekterande ytan är konkav. Fladdermöss använder sig av effekten när de jagar.

Eko uppstår när ljud reflekteras mot en plan yta. I ett normalstort rum uppstår inget eko eftersom ljudet reflekteras och sprids i olika riktningar samt försvagas flera gånger mot ljudabsorberande ytor som möbler och vägg- och takmaterial. I sådana fall talar man istället om rummets efterklang, och inget distinkt eko kan uppfattas. 

Ekon kan uppstå naturligt, exempelvis vid en bergvägg eller framför en stor byggnad som fångar upp och återkastar ljudet. Det kan också skapas på konstgjord väg, exempelvis genom elektronisk fördröjning och upprepning, en effekt som ibland används som ingrediens och stilelement inom rock- och popmusik.

Ekon kan användas för avståndsmätning, något som exempelvis används i ekolod, då ekolodet sänder ett ultraljud genom vattnet som träffar bottnen, reflekteras mot den och studsar upp till ytan igen. En liknande användning är radar, där radiovågor används istället för ljudvågor.

Se även 
 Akustik
 Echo i den grekiska mytologin

Referenser

Externa länkar 

Akustik
Carl Ericson (skådespelare)

Carl Ruben Ericson, född 18 mars 1885 i Eskilstuna, död 3 januari 1970 i Matteus församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Ericson scendebuterade 1908. Han var engagerad vid ett flertal olika resande teatersällskap, bland annat vid Carl Engströms folkparksturné sommaren 1908, Bodén-Engdahls Finlandsturné 1909 och Allan Rydings Finlandsturné 1917–1919.  

Vid de fasta scenerna i Stockholm var han engagerad vid Alhambrateatern 1909–1912, Folkets hus teater 1917–1918 och 1932–1938, Folkteatern 1919–1926 och Odeonteatern 1938–1940. Karl Gerhard engagerade honom flitigt som revyskådespelare.

Ericson är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska skådespelare
Skådespelare från Eskilstuna
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1885
Avlidna 1970
Män
Itar-Tass

Itar-Tass (på ryska ИТАР-ТАСС, Информационное телеграфное агентство России, Informatsionnoje telegrafnoje agentstvo Rossii), Rysslands informations- och telegrambyrå är en rysk nyhetsbyrå. Byrån är statsägd och har ett 70-tal kontor i Ryssland och omkringliggande länder, samt ett drygt 60-tal kontor i andra länder. Högkvarteret ligger i Moskva.

Historia 
ITAR-TASS har sitt ursprung i Sankt Petersburgs Telegrambyrå (SPTA) vilken bildades 1904 på uppdrag av finansministern Vladimir Kokovtsov, som ansåg att näringslivet var i stort behov av informationsutbyte med andra länder.

1914 bytte telegrafbyrån namn till Petrograds Telegrambyrå (PTA). Byrån övertogs av bolsjevikerna 1917 och utsågs bli den centrala informationsbyrån för Folkkommissariernas råd. PTA gick samman med pressbyrån för Folkkomissariernas råd och bildade Ryska Telegrambyrån (ROSTA), ur vilken Sovjetunionens Telegrambyrå - Telegrafnoje agentstvo Sovjetskovo Sojuza - (TASS) uppstod 1925.

Efter sovjettiden beordrade president Jeltsin år 1992 att byrån skulle byta namn till Rysslands Informations- och Telegrambyrå - Informatsionnoje telegrafnoje agentstvo Rossii - (ITAR). 1994 antog regeringen en resolution om ett namntillägg, man ville att det välkända TASS även fortsatt skulle ingå i nyhetsbyråns förkortning. Tillägget TASS står nu för Telegrambyrån för kommunikation och meddelanden - Telegrafnoje agentstvo svazi i soobsjtjenija - (Телеграфное агентство связи и сообщения).

Externa länkar 

 Itar-Tass, officiell webbplats (rysk)

Ryska nyhetsbyråer
Sandy

Sandy kan avse:

 Sandy (namn) – ett namn för både kvinnor och män
 Sandy Olsson– en roll spelad av Olivia Newton-John i filmen Grease
 Orkanen Sandy –  en tropisk cyklon som drabbade delar av Karibien och nordöstra USA i slutet av oktober 2012
 Sandy (sång) – en sång skriven av Steve Brandt och Dion DiMucci

Geografi
 Sandy, Bedfordshire – en ort i England
 Sandy, Utah – en stad i USA
Hans Theselius

Hans Erik Theselius, född 13 juli 1919 i Stockholm, död 26 november 1981 i Stockholm, var en svensk musiker. Han var bror till jazzmusikern Gösta Theselius. Bröderna är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi 
1946 – Stockholm dansar

Källor

Noter 

Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Födda 1919
Avlidna 1981
Gösta Theselius

Teodor Gösta Theselius, född 9 juni 1922 i Stockholm, död 24 januari 1976 på samma plats, var en svensk musikarrangör, kompositör och jazzmusiker (klarinett, tenorsaxofon och piano). 

Theselius var en framstående arrangör av jazz- och schlagermusik och han skrev arrangemag för bland annat Thore Ehrling och Sam Samsons orkestrar. Han var bror till musikern Hans Theselius. Bröderna är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmmusik (urval)

Filmografi

Källor

Noter

Vidare läsning 

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska jazzmusiker
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1922
Avlidna 1976
Män
Sam Samson

Harald Leander "Sam" Samson, född 9 april 1907 i Grängesberg, död 3 juli 1997 i Ludvika, var en svensk kompositör, kapellmästare, arrangör och pianist.

Biografi
I Samsons hem fanns både dragspel och orgel. En intresserad lärarinna lärde honom noter och orgelspel och han debuterade i sin hembygds Grängesberg som dragspelare i dansbandet Lilla Kapellet 1919.  Han gick en traditionell pianistutbildning vid Karl Wohlfarts musikskola i Stockholm. Men en tilltänkt karriär via Kungliga Musikhögskolan avbröts och han övergick 1927 till dansmusiken på heltid, med engagemang på högfjällshotell och badorter. Med jazz som konsertmusik på repertoaren turnerade han med ett eget band i Bergslagen 1928. Turnén blev dock ett ekonomiskt fiasko och fick avbrytas. De följande åren hade han engagemang på olika platser innan han 1931 kom till danssalongen Wauxhall i Göteborg, där han var orkesterledare fram till sin flyttning till Stockholm och Salle de Paris 1936. Under de följande åren spelade han in flera skivor, på många olika skivmärken, med en medelstor ensemble och fick ett antal arrangemang publicerade i den ansedda brittiska tidskriften Melody Maker. I mitten av 1940-talet flyttade Samson till Berns Salonger och han medverkade även flitigt i radio.

Samson var även en framgångsrik schlagerkompositör och startade ett eget musikförlag samt drev en arrangörsfirma, som levererade repertoar till olika svenska orkestrar, tillsammans med kompanjonen Gösta Theselius.    

År 1968 flyttade Sam Samson med sin hustru till Kanarieöarna, och 1977 slutade han helt som yrkesmusiker. De bodde sedan ömsom i Spanien och ömsom i Sverige. Sam Samson avled i Grängesberg 1997.

Filmmusik i urval

Filmografi

Referenser

Externa länkar
Sam Samson på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960
Sam Samson på Svensk mediedatabas
Sam Samsons orkester på Discogs

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska jazzpianister
Personer från Grangärde socken
Födda 1907
Avlidna 1997
Män
Lars Elldin

Lars Harald Elldin, född 7 mars 1927 i Saltsjöbaden, död 4 januari 2021 i Hyllie församling, var en svensk skådespelare. 

Elldin är gravsatt i minneslunden på Limhamns kyrkogård i Malmö.

Filmografi

Teater

Roller

Radioteater

Roller

Referenser

Externa länkar
  

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Personer från Saltsjöbaden
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1927
Avlidna 2021
Män
Gunnar Oom

Bengt Gunnar Oom, född 9 juli 1951 i Brännkyrka församling i Stockholm, död 6 december 2014 i Danderyd, var en svensk civilekonom och politiker (moderat).

Gunnar Oom studerade ryska vid Uppsala universitet, kemi vid Lunds tekniska högskola och ekonomi vid Lunds universitet, där han var kurator för Wermlands nation 1976, ordförande för Kuratorskollegiet 1977 och ordförande för Lunds studentkår 1978. Han var vice ordförande för Fria Moderata Studentförbundet 1979–1981.

Oom arbetade inom det statsägda energiföretaget Vattenfall och byggföretaget NCC, samt vid Sveabanken.

Som politiker var Oom kommunstyrelsens ordförande och kommunalråd i Danderyds kommun mellan 2002 och 2010 då han utsågs till statssekreterare i Utrikesdepartementet hos handelsminister Ewa Björling, en post som han innehade fram till regeringsskiftet på hösten 2014. Oom är begravd på Danderyds kyrkogård.

Referenser 

Svenska moderater
Svenska statssekreterare
Kommunalråd i Danderyds kommun
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Politiker från Stockholm
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1951
Avlidna 2014
Män
Vita frun (film)

Vita frun är en svensk dramafilm från 1962 i regi av Arne Mattsson. Filmen är en uppföljare till Damen i svart, Mannekäng i rött och Ryttare i blått. Den följdes av Den gula bilen.

Handling 
En blond vitklädd flicka med en underlig glans i ögonen spelar spinett i paviljongen på Stortuna slott. Hon går sakta ut och ner mot kärret där hon vandrar ut...

Bruksherren Wilhelm Lundberg har gått bort och hans testamente läses upp för släktingarna. I princip hela förmögenheten går till Helen, hans hustru i andra och sista äktenskapet, och hennes dotter. Hans bortgångna hustrus barn från första äktenskapet, Roger och Eva von Schöffer, får ingenting. Eva blir fruktansvärt besviken och skriker ut sin ilska. Andra behåller sin vrede och avund för sig själva.

En natt påträffas Eva drunknad i kärret. Strax därpå börjar Vita Frun spöka och spela spinett i slottets paviljong.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 2 juli 1962 på biograferna Grand, Alcazar och Victoria i Stockholm. Året efter filmen, 1963, utgavs Folke Mellvigs roman Vita frun, baserad på filmens manus, på Albert Bonniers förlag.

Vita frun har visats vid ett flertal tillfällen på TV4 och i SVT, bland annat 2012 och i december 2019.

Rollista 

Nils Asther – Simon Ek, läkare
Anita Björk – Helen G:son Lundberg
Jan Malmsjö – Roger von Schöffer
Karl-Arne Holmsten – John Hillman, detektiv
Sif Ruud – Eivor Jansson, sjuksköterska
Elisabeth Odén – Agneta, Helens dotter
Nils Hallberg – Freddy Sjöström, Hillmans medhjälpare
Lena Granhagen – Sonja, Freddys fästmö
Tor Isedal – Torbjörn Strand, förvaltare
Gio Petré – Eva von Schöffer
Olle Björklund – Rune Ahlgren, kommissarie
Margit Carlqvist – Maria, hembiträde
Hjördis Petterson – Julia Rask
Britta Brunius – Selma Rask
Elisabeth Falk – Maud Bergstedt
Hugo Björne – advokat
Mona Geijer-Falkner – fru Andersson, patient
Curt Löwgren – taxichaufför
Tor Borong – slottstjänare
Curt Ericson – polis
Inger Bengtsson – busschaufför

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2009 och i samlingsboxarna 5 Hillmanklassiker 2003, Privatdetektiv Hillman box 2010 och Den stora Hillmanboxen 2018.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Arne Mattsson
Svenska filmer 1962
Svenska 1960-talsfilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska uppföljarfilmer
Mescal

Mescal är ett samlingsnamn på destillerad spritdryck tillverkad av arter i agavesläktet som råvara. Ursprunget är oftast centrala och södra Mexiko. Mescal tillverkas genom att agavestammen utan blad bakas, mals och kokas för att sedan jäsa till en mäsk som destilleras och lagras en kort tid, traditionellt i lerkrus som kan vara brända. Smaken på mescal kan variera en del men är ofta "rökig" i sin karaktär till följd av bakningen som traditionellt sett sker i underjordiska gropar.

En myt är att traditionell metod för att kontrollera alkoholhalten i drycken har varit att lägga agavelarver (hipopta agavis) i drycken. (Dess uppgift är att visa att spriten håller tillräcklig styrka, är spriten för svag löses larven upp.) Detta är förstås en efterkonstruktion av något som egentligen ganska snabbt blev en marknadsföring och försäljningssuccé. 

Att lägga en eller flera larver i flaskan har blivit ett kännetecken för en del producenter och mer använts i marknadsföring till speciellt asiatiska länder.

Namnet till trots finns det ingen risk att mescal innehåller det narkotiska ämnet meskalin. Meskalin framställs ur peyotekaktusen, vilken även har kallats mescalkaktus.

Mescal dricks i försiktiga klunkar från små glas, och ackompanjeras av apelsin och chilisalt, och eventuellt en öl.

Referenser

Externa länkar
 tequilaspirit.se Här finns lite information om Mexiko och dess drycker. (Eller fanns, verkar vara död 2023-07-29.)

Spritdrycker
Mat och dryck i Mexiko
Mexikanska spritdrycker
Tor Borong

Tor Paul Henrik Borong, född 19 november 1886 i Katarina församling, Stockholm, död där 5 september 1967 i Sankt Görans församling, var en svensk skådespelare och inspicient.
 
Borong var hela tiden knuten till Svensk Filmindustri där han också var inspicient vid ateljéerna i Filmstaden. Han gick i pension 1959.
 
Borong var gift med skådespelaren och sångaren i duon Duo jag, Carla Wiberg (1901–1986). De är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi (i urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Födda 1886
Avlidna 1967
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska inspicienter
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Kansais internationella flygplats

Kansais internationella flygplats eller Kansai International Airport  är en flygplats för inrikes- och utrikestrafik, som är uppförd på en konstgjord ö i Osakabukten, söder om Osaka, Japan. Den har varit i bruk sedan 4 september 1994 och har fått sitt namn efter Kansairegionen. 2013 transporterades totalt 670 625 ton gods via Kansais internationella flygplats. 

Flygplatsen är ritad av den italienske arkitekten Renzo Piano och är ett mycket uppmärksammat exempel på det som kallas high-tech-arkitektur.

Reguljärt

Statistik

Källor

Flygplatser i Japan
Konstgjorda öar
Kinki
WP:Projekt Japan
Flygplatser invigda 1994
Pulque

Pulque är en mexikansk jäst dryck som serveras i så kallade pulquerias. Drycken har en något tjock konsistens som påminner om långmjölk. Drycken är gjord av jäst växtsaft från arter i agavesläktet, oftast utan någon smaktillsats men kan ha smak av jordgubb, mango eller olika frukter som förekommer i Mexiko.

Ordet är troligen en förvanskning av octli poliuhqui med betydelsen förstörd likör/vin, ett begrepp för överjäst pulque på nahuatl.

En ofta förekommande myt är att hundlort tillsätts för att jäsningen skall komma igång.

Mexikanska alkoholdrycker
Carlos Saavedra Lamas

Carlos Saavedra Lamas, född i Buenos Aires 1 november 1878, död där 5 maj 1959, var en argentinsk politiker och jurist.

Biografi 
Saavedra Lamas var Argentinas justitie- och utbildningsminister 1915 och utrikesminister 1932-1938. Han var en av förgrundsgestalterna i mellankrigstidens mellanfolkliga samarbete.

Saavedra Lamas medlade i fredsförhandlingarna i Chacokriget mellan Bolivia och Paraguay 1932-1935 och var 1936 ordförande i Nationernas förbunds förbundsförsamling. Han belönades med Nobels fredspris 1936 för sin medlingsinsats i Chacokriget.

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1878
Avlidna 1959
Argentinska politiker under 1900-talet
Argentinska nobelpristagare
Mottagare av Nobels fredspris
Män
Personer från Buenos Aires
Olle Björklund

Sven Olof (Olle) Konstantin Björklund, född 28 juni 1916 i Botkyrka församling, Stockholms län, död 27 mars 1981 i Örkelljunga, var en svensk skådespelare och TV-journalist.

Biografi 
Björklund genomgick Högre Latinläroverket i Göteborg, Lorensbergsteaterns elevskola 1933–1934, Reimanschule 1934–1935. Royal Academy of Dramatic Art 1936. Han filmdubuterade 1935. Björklund var engagerad vid AB Svensk Filmindustri 1937–1938, samt vid Vasateatern i Stockholm 1938–1939. Han anställdes vid TV på 1950-talet, läste från 1958 nyheterna i TV:s Aktuellt och fick smeknamnet Mr Aktuellt.

Olle Björklund tvingades att sluta vid TV den 5 juli 1961, efter det att han turnerat i folkparkerna mot TV-chefen Nils Erik Bæhrendtz uttryckliga vilja. Han medverkade som gäst i Allsång på Skansen. Den 20 oktober 1964 återkom Björklund i TV-rutan, då han som gäst hos Ulf Thorén läste en dikt om dragspel av Harry Martinson.

Olle Björklund var gift med Ylva, född Dahlström men skildes 8 oktober 1959. Barn: Tony Marianne (född 1939).

Han ligger begraven på Örkelljunga kyrkogård

Filmografi (urval)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ett folk på marsch: 1960-1977, en bokfilm av Per-Erik Lindorm, Bonnier, Stockholm 1978  s. 34

Externa länkar 
 
 

Svenska TV-programledare
Programledare i Sveriges Radio
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Botkyrka socken
Födda 1916
Avlidna 1981
Män
Adolfo Pérez Esquivel

Adolfo Pérez Esquivel, född 26 november 1931 i Buenos Aires, är en argentinsk människorättsaktivist och fredspristagare. Pérez Esquivel startade 1973 tidskriften Paz y Justicia (fred och rättvisa) och en rörelse med samma namn som kritiserade övergreppen i Argentina och Latinamerika. Han arresterades 1977 och hölls fången under 14 månader. År 1980 belönades han med Nobels fredspris, vilket bidrog till att kasta ljus över den argentinska militärdiktaturens övergrepp som beräknas ha krävt drygt 35 000 människors liv.

Källor 

Icke-våld
Argentinska nobelpristagare
Mottagare av Nobels fredspris
Födda 1931
Män
Levande personer
Personer från Buenos Aires