kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
New Gold Dream (81-82-83-84)

New Gold Dream (81-82-83-84) är ett album av den skotska gruppen Simple Minds utgivet den 13 september 1982. Det nådde 3:e plats på brittiska albumlistan och 9:e plats på Sverigetopplistan. Det finns med i boken 1001 Albums You Must Hear Before You Die.

Tillkomst
Albumet skrevs under fem månader och spelades in i Townhouse Studios, London och The Manor, Oxfordshire. De första låtarna som skrevs till albumet var Promised You a Miracle, Hunter and the Hunted och King Is White and In the Crowd, vilka spelades in som en demo i januari 1982. Den förstnämnda utgavs senare som albumets första singel.

Albumet producerades av den unge Peter Walsh efter att gruppen imponerats av hans arbete med ommixningen av gruppens tidigare singel Sweat in Bullet. Under inspelningen blev det uppenbart att gruppens trumslagare Mike Ogletrees spelstil inte passade för albumet och på Walsh inrådan anlitades istället Mel Gaynor för att ge mer tyngd till låtarna.

Huvuddelen av albumet spelades in  i Townhouse Studios i London. Herbie Hancock spelade in i en studio bredvid och tillfrågades att göra ett synthsolo i låten Hunter and the Hunted som finns med på albumet.

Mottagande
Albumet fick vid sin utgivning ett positivt kritikermottagande. I NME skrev Paul Morley: "Min lojalitet mot Simple Minds är känd som avsevärd, men trots det blir även jag skakad av den bestående skönheten i den här musiken. New Gold Dream tar andan ur mig."

Turné
26 och 27 mars 1983 hade Simple Minds två spelningar i Stockholms Konserthus, 29 mars i Göteborg.

Låtlista 
 "Someone Somewhere in Summertime" - 4:36 
 "Colours Fly and Catherine Wheel" - 3:49 
 "Promised You a Miracle" - 4:28 
 "Big Sleep" - 5:00 
 "Somebody Up There Likes You" - 5:02 
 "New Gold Dream (81-82-83-84)" - 5:39 
 "Glittering Prize" - 4:33 
 "Hunter and the Hunted" - 5:55 
 "King Is White and in the Crowd" - 7:00

Medverkande 
Simple Minds
 Charles Burchill - Gitarr
 Derek Forbes - Bas
 Michael MacNeil - Keyboards
 Jim Kerr - Sång
Övriga
 Mike Ogletree - Trummor (låt 2, 5 och 6)
 Mel Gaynor - Trummor (låt 1, 4 och 6-9)
 Kenny Hyslop - Trummor (låt 3)
 Sharon Campbell - Sång (låt 2 och 7)
 Herbie Hancock - Keyboards (låt 8)

Källor

Musikalbum 1982
Album av Simple Minds
Ringart

En ringart är en zoologisk eller botanisk art som i de båda ändarna av sin utbredning är två olika arter. Begreppet är enligt många föråldrat och studier av DNA har visat att exempelvis flera av de fågelarter som tidigare har beskrivits som ringarter har ett mer komplicerat släktskap. 

I teorin fungerar begreppet så här: En art breder ut sig åt ett väderstreck. På sin väg runt jorden isoleras den och bildar nya underarter. När sedan arten, så att säga, gått jorden runt finns två underarter av samma art, på samma geografiska plats, som mycket sällan hybridiserar och som exempelvis har olika beteende och morfologi. Dessa båda underarter kan då klassificeras som två fullgoda arter. Detta kallas för en rascirkel. Förr brukade man exemplifiera detta fenomen med hur gråtruten genom klinala förändringar utvecklats ur silltruten. DNA-studier har visat att denna teori inte stämmer.

Föreslagna ringarter 

23 olika taxa har under 1900-talet föreslagits platsa under rubriken ringart. Av dessa är två groddjur, tre gnagare, fem leddjur, en växt och tolv fåglar. Flera av dessa har dock ifrågasatts av senare forskning.

Bland fåglarna är det:
 Tofsbivråk (Perniz ptilorhyncus) och bandad bivråk (P. celebensis).
 Gråtrut (Larus argentatus) och silltrut (L. fuscus).
 Större strandpipare (Charadrius hiaticula) och flikstrandpipare (C. semipalmatus).
 Blåkindad rosella (Platycercus elegans), Adelaide Rosella (P. adelaide) och Yellow Rosella (P. flaveolus).
 Mangrovekungsfiskare (Halcyon chloris) och mikronesisk kungsfiskare (H. cinnamomina).
 Sånglärka (Aluada arvensis), mindre sånglärka (A. gulgula) och japansk sånglärka (Alauda arvensis [japonica-gruppen]).
 Lundsångarkomplexet (Phylloscopus trochiloides) med sina sex underarter.
 Gransångare (Phylloscoupus collybita) och kashmirgransångare (P. sindianus).
 Vitgumpad drillfågel (Lalage leucopygialis), Svartvit drillfågel (L. nigra) och Vitskuldrad drillfågel (L. sueurii).
 Brun taggnäbb (Acanthiza pusilla) och tasmantaggnäbb (A. ewingii).
 Talgoxekomplexet (Parus major) med sina underarter.
 Större trädfink (Camarhynchus psittacula) och mellanträdfink (C. pauper).

Se även
Gråtruten och silltruten - ringart

Referenser
 Noter 

Källor
 Nilsson, Lennart  (2003): Vad är en ringart, Vår Fågelvärld, vol.62, nr.3, sid:13-17
 Liebers, Dorit; de Knijff, Peter & Helbig, Andreas J. (2004): The herring gull complex is not a ring species.'',Proceedings of the Royal Society B, vol.271 ,nr.1542 sid:893-901.  PDF fulltext Elektroniskt appendix

Zoologi
Differentiated services

Differentierad Service (eng: Differented Services) eller DiffServ är en metod för att försöka garantera en servicenivå (quality of service) i datanätverk.

När ett IP-paket kommer in i ett DiffServ-nät klassificeras det av den första routern. DiffServ använder sig av IP-headerns Type of Service-fält och klassificerar paketet med en DiffServ Code Point - DSCP. Klassificeringen kan sedan användas av efterföljande routrar för att avgöra vilka prioriteringar som ska göras. Ett högre DSCP-värde innebär högre prioritet.

Se även 
Internetprotokoll

Datorkommunikation
Michèle Morgan

Michèle Morgan, ursprungligen Simone Renée Roussel, född 29 februari 1920 i Neuilly-sur-Seine utanför Paris, död 20 december 2016 i Meudon utanför Paris, var en fransk skådespelare.

Hon studerade drama för René Simon och gjorde filmdebut vid 15 års ålder. Hon avancerade snabbt från biroller till ledande roller. En klassisk skönhet, elegant, kvinnlig, med stora uttrycksfulla ögon och en återhållet intensiv spelstil, blev hon en av Frankrikes allra populäraste kvinnliga skådespelare. Under andra världskriget gjorde hon några filmer i Hollywood men återvände sedan till Frankrike.

1992 tilldelades hon Césarprisets hedersutmärkelse. Hon har en stjärna på Hollywood Walk of Fame vid adressen 1645 Vine Street.

Filmografi (i urval)

Källor

Externa länkar 

 

Franska skådespelare under 1900-talet
Personer från Neuilly-sur-Seine
Födda 1920
Avlidna 2016
Kvinnor
Storofficerare av Hederslegionen
Simone Simon

Simone Thérèse Fernande Simon, född 23 april 1910 i Béthune eller Marseille, död 22 februari 2005 i Paris, var en fransk skådespelare.

Biografi 
Simone Simon växte upp i Marseille. 1930 åkte hon till Paris, där hon under kort period arbetade som modedesigner och modell innan filmdebuten 1931. 

Liten till växten, 1,57 meter lång, och "kattlik" med en stor sensuell utstrålning efterfrågades hon snart av Hollywood. Hon kom dock inte så bra överens med ledningen på filmbolaget Fox och återvände till Frankrike efter endast två år. Hon lockades ånyo till USA ett par år senare, där hon gjorde en minnesvärd roll i rysarklassikern Rovdjurskvinnan (Cat People, 1944).

Hon gifte sig aldrig, men hade flera kärleksaffärer.

Filmografi i urval

Externa länkar 

 
 

Franska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1910
Avlidna 2005
Ultimatum

Ett ultimatum (latin för den sista) är ett krav som lämnas med en viss tidsfrist utan intention att förhandla. Inom diplomatin är det vanligtvis det slutgiltiga kravet som lämnas av en stat eller annan aktör innan man fullföljer tidigare hot, ofta hot om krig, och brukar därför vara oeftergivligt. Det kan också förekomma inom exempelvis arbetstvister och föregår där nyttjande av parternas yttersta medel, dvs strejk respektive lockout.

Externa länkar

Tredje Haagkonventionen 1907

Källor och noter 

Sammanträdesteknik
Säkerhetspolitik
Utrikespolitik
Adalia

Adalia kan syfta på:

 Adalia – ett äldre namn på en hamnstad i Turkiet, se Antalya
 Adalia (djur) - ett släkte av nyckelpigor
 Adalia (kommun i Spanien) – en kommun i Spanien
Nour

Nour kan syfta på

 Nour (frukt) – en frukt
 Nour (namn) – ett kvinnonamn
 Nour (sjö) – en sjö i Ardabilprovinsen, Iran
 Nour (restaurang) – en restaurang i Stockholm med en stjärna i Guide Michelin
 Nour – en turkisk såpopera, se Gümüş
 al-Nourpartiet – ett salafistiskt parti i Egypten
Myrrha

Myrrha kan avse:

Myrrha (djur) – ett släkte av skalbaggar
Myrrha (Sardanapalus) – den kvinnliga huvudpersonen i en pjäs av George Gordon Byron, se Sardanapalus (pjäs)
Myrrha (The Death of Sardanapalus) – den kvinnliga huvudpersonen i musikalen The Death of Sardanapalus
Myrrha (bok) – en bok från 2008 av Ulrika Kärnborg
Commiphora myrrha – en typ av kåda eller harts från arter av släktet Commiphora, se Myrra
381 Myrrha - en asteroid
Skanör med Falsterbo stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Skanör med Falsterbo stad. För tätorten, se Skanör med Falsterbo.

Skanör med Falsterbo stad var en stad och kommun i Malmöhus län.

Administrativ historik
Städerna Skanör och Falsterbo förenades 1754 till en politisk enhet under gemensam borgmästare.

Staden blev en egen kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. Ända fram till 1934 saknade Skanör med Falsterbo (från 1919 som enda stad i landet) stadsfullmäktige, och dess högsta beslutande organ var en allmän rådstuga. 1971 ombildades staden till en kommun av enhetlig typ med namnet Skanör med Falsterbo kommun, vilken 1974 gick upp i Vellinge kommun.

Den egna jurisdiktionen fanns kvar ända till 1947, varefter staden judiciellt ingick i Oxie och Skytts häraders tingslag.

I kyrkligt hänseende hörde staden till Skanörs församling och Falsterbo församling.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 1337, som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950.

Stadsvapnet
Blasonering: I fält av silver en från en av en vågskura bildad blå stam, belagd med fem: tre och två ordnade fiskar av silver, uppskjutande krenelerad röd borg med tre krenelerade kupoltäckta torn, det mellersta högst.

Vapnet var inte officiellt fastställt.

Geografi
Skanör med Falsterbo stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 17,51 km², varav 17,48 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Skanör med Falsterbo stad fanns tätorten Skanör med Falsterbo, som hade 892 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 100,0 procent.

Politik 
Staden var länge landets minsta och inte förrän 1933 infördes stadsfullmäktige, sist i Sverige.

Mandatfördelning i valen 1934-1970

Referenser

Noter

Indelningar i Vellinge kommun
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Länsväg 398

Länsväg 398 är en väg mellan Sangis och Hedenäset.

Sträckning
Vägen går sträckningen Sangis – Björkfors – Lappträsk – Hedenäset. Vägen går i Kalix, Haparanda och Övertorneå kommuner, helt i Norrbottens län.

Det är en 49 km lång väg som förbinder Sangis vid Bottenvikskusten med Hedenäset och Övertorneå vid Torneälven. En genväg till Kalix finns i byn Björkfors. Vid stationssamhället Lappträsk korsas gamla Haparandabanan planskilt och även militärvägen, gamla länshuvudväg 356 (nu väg BD 767), i form av två trevägskorsningar. Nära Sangis korsas nuvarande Haparandabanan planskilt.

Vägutformning
Landsväg, relativt rak. Hastighetsbegränsning till största delen satt till 90 eller 100 km/h.

Planerad utbyggnad
Inget känt.

Historik
1962-1985 var vägen en del av länsväg 400 (Sangis-Övertorneå-Pajala-Karesuando), ett nummer som inte används längre. 1985 flyttades nr 400 till Haparanda-Övertorneå-Karesuando, och nr 398 infördes för Sangis-Hedenäset. Före 1962 var vägen Sangis-Hedenäset en onumrerad småväg. Då gick länshuvudväg 400 Haparanda-Karesuando, numera riksväg 99. 

Redan på 1890-talet  fanns en väg längs sträckan, men bara Sangis-Lappträsk-Karungi. Dagens väg Björkfors-Lappträsk baseras på den. På 1940-talet fanns också en väg Lappträsk-Hedenäset. Även en ny väg Sangis-Björkfors som används än idag. En ny väg Lappträsk-Hedenäset och en förbifart förbi Sangis byggdes på 1970-talet.

Anslutande vägar och korsningar

|}

Se även
 Lista över länsvägar i Norrbottens län

Referenser

Externa länkar
Vägverkets trafikinformation

Länsvägar i Norrbottens län
Dora Boothby

Dora Boothby, fullständigt namn Penelope Dora Harvey Boothby, gift Geen, född 2 augusti 1881, Finchley, Middlesex, död 22 februari 1970, var en brittisk tennisspelare.

Tenniskarriären
Dora Boothby vann 1909 singeltiteln i Wimbledonmästerskapen genom finalseger över brittiskan Agnes May "Agatha" Morton, som framförallt var dubbelspecialist, men som vid fyra tillfällen nådde singelfinalen i Wimbledon. Boothbys segersiffror blev 6-4, 4-6, 8-6. Matchen beskrevs av samtida kommentatorer som spännande med långa slagväxlingar (engelska "rallies") där ingen av spelarna ville ge sig i den jämna matchen.

Följande säsong, 1910, förlorade Boothby sin titel genom att förlora the Challenge Round mot Dorothea Douglass Chambers, som därmed vann sin fjärde singeltitel i Wimbledon av totalt sju. Chambers vann med 6-2, 6-2. Året därpå, 1911, möttes de båda igen i Challenge Round. Boothby, som gått genom hela All Comers Round utan setförlust, förlorade denna gång mot Chambers med siffrorna 6-0, 6-0 på 25 minuter. Chambers var i förödande form av gav inte den hårt kämpande Boothby en chans, och bara fyra av gamen gick till 40 lika (deuce).

Dora Boothby vann dubbeltiteln i Wimbledon 1913 tillsammans med R J McNair, efter finalseger över Chambers och Charlotte Sterry (4-6, 2-4 uppgivet).

Spelaren och personen
Dora Boothby beskriver själv i Chambers bok "Lawn Tennis for Ladies" i korthet sin finalmatch i Wimbledon 1909. Hon berättar där hur hon med stort självförtroende tog första set och sedan ledde i det andra med 2-0. Då började hon tänka på möjligheten att faktiskt vinna den åtråvärda titeln. Hon drabbades då av svårkontrollerad nervositet och "radade upp" det ena dubbelfelet efter det andra. Hon förlorade det andra setet och låg slutligen under med 4-2 i det tredje och avgörande setet. Slutligen lyckades hon få kontroll över sina nerver och kämpade sig tillbaka in i matchen som hon slutligen lyckades vinna. Efter matchen var hon helt förbi av trötthet och skriver att endast den som varit i motsvarande situation, kan förstå hur utmattad man blir av den enorma anspänningen.

Grand Slam-titlar
Wimbledonmästerskapen
Singel - 1909
Dubbel - 1913

Referenser

Källor 
Gianni Clerici, 1974. 500 Jahre Tennis ( tysk översättning 1978). Verlag Ullstein.
Martin Hedges, 1978. The Concise Dictionary of Tennis. Mayflower Books Inc.

Brittiska tennisspelare
Brittiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1908
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Storbritannien
Födda 1881
Avlidna 1970
Kvinnor
Eugene McCarthy

Eugene Joseph "Gene" McCarthy, född 29 mars 1916 i Watkins, Minnesota, död 10 december 2005 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker, senator för delstaten Minnesota.

Biografi
I ungdomen tillbringade McCarthy ett år i kloster innan han började satsa på politiken. Han blev invald i representanthuset 1948 fram till 1959 och satt i senaten 1959-1971.

Han var stark motståndare till Vietnamkriget. McCarthy ställde upp i presidentvalet 1968 som "fredskandidat". I primärvalet i New Hampshire erhöll han 42 procent av rösterna mot den sittande presidenten Lyndon Johnsons 48 procent. Johnson fann detta så förödmjukande att han drog tillbaka sin kandidatur. McCarthy vann även primärvalen i Wisconsin, Pennsylvania och New York. Dock blev istället Hubert H. Humphrey demokraternas kandidat och denne besegrades sedan i presidentvalet av Richard Nixon. McCarthy försökte på nytt att bli demokraternas presidentkandidat inför valet 1972 men misslyckades. I presidentvalet 1976 ställde han upp som oberoende kandidat men erhöll endast 0,9 % av rösterna. Han försökte en sista gång att bli demokraternas presidentkandidat inför valet 1992 men misslyckades även denna gång.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s senat från Minnesota
Ledamöter av USA:s representanthus från Minnesota
Amerikanska presidentkandidater
Personer från Meeker County
Födda 1916
Avlidna 2005
Män
Byarums kloster

Byarums kloster var ett svenskt nunnekloster inom cisterciensorden, verksamt från cirka 1170 till 1236. Det låg i Byarums socken, fyra kilometer norr om Vaggeryd.

Historik
Byarums kloster grundades vid okänd tidpunkt under andra hälften av 1100-talet, troligen omkring år 1170, för nunnor ur cisterciensorden. Det har nämnts i samband med Nydala kloster, ett äldre kloster för munkar av samma orden, som låg i närheten.

Byarums kloster bekräftas för första gången i källorna när kung Erik Knutsson lät stadfästa gränserna för dess egendom. Det rörde sig om betydande marker och fiskerättigheter. Datum för detta brev är okänt, men Knutsson regerade mellan 1208 och 1216. År 1222 utfärdade konung Erik Eriksson ett skyddsbrev för nunnorna i Byarum. Biskop Bengt av Linköping bekräftade vid samma tid dess fiskerättigheter. I övrigt finns det knapphändig information om verksamheten.   

Klostrets kyrka utgör den nuvarande Byarums kyrka, som före dess ombyggnad 1758 bestod av ett litet långhus i sten utan torn. 

Av okänd anledning flyttades klostret till Uppland på 1230-talet, enligt uppgift år 1236, och dess medlemmar grundade då Sko kloster.

Källor
 Ur Berättelser ur Svenska historien: Svitjod åren 1161-1250
  Byarums kyrka, från Vaggeryds kommuns webbplats
 Källa: Dick Harrison, 2002
 Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige / Första Bandet. Inledning samt Text A och B 
 Byarums kyrka
 Fornvännen: Frith Hall: Skokloster (1909).
 En resa i vattnets spår

Tidigare kloster i Sverige
Byggnader och anläggningar i Vaggeryds kommun
Cistercienskloster
Nunnekloster
Encino, Kalifornien

Encino är en nordlig förstad till Los Angeles, Kalifornien, USA och ett distrikt i staden Los Angeles. Encino räknas till San Fernando Valley, i folkmun ofta bara kallat The Valley och ligger längs bergskedjan Santa Monica Mountains nordsluttningar ner mot denna vidsträckta dal.

Encino omges av Sherman Oaks i öster, Bel Air och Topanga i söder, Tarzana i väster och Van Nuys i norr.

Vid sjön Encino Reservoir hittar man ett park- och rekreationsområde.

Encino är ett av Los Angeles mest välbärgade områden, snäppet under till exempel Bel Air och Beverly Hills när det gäller hus- och markpriser och status. Flera hollywoodstjärnor bor, eller har bott, i Encino.

Kända personer
 Clark Gable - "The King of Hollywood"
 Phil Hartman - skådespelare
 David Hasselhoff - skådespelare, Baywatch, Knight Rider
 Chick Hearn - sportscaster
 Jackson family - världskänd musikfamilj 
 George Harrison, The Beatles.
 Michael Milken - finansman och filantrop
 Gregg Palmer - skådespelare, Gunsmoke
 Tom Petty - sångare Tom Petty and the Heartbreakers
 Ashlee Simpson - sångare, skådespelare
 Britney Spears - sångare
 John Wayne - skådespelare och regissör
 John Wooden - basketcoach

Referenser

Externa länklar

Stadsdelar i Los Angeles
Kronobäck

Kronobäck (även Johanniterklostret) var ett hospital, härbärge och kloster i nuvarande Mönsterås kommun i Småland. 

Kronobäck var under medeltiden ett hospital för spetälska. Hospitalet Norrabygd (”cum hospitali Nørrobygd”) omtalas redan 1292 och kallades senare Oknabäcks hospital men omdanades 1480 till ett munkkloster under Johanniterorden och bytte då namn till Kronobäck. Klostret övertog hospitalets byggnader och privilegier samt förpliktelserna att vårda sjuka människor. Klosterkyrkan i Kronobäck var den största hospitalkyrkan som någonsin uppförts i Sverige. I samband med Gustav Vasas reduktion blev klosterdelen nedlagd och tömd på sina tillgångar och fungerade från 1529 endast som hospital.

På 1940-talet grävdes klosterruinen ut och varje år i juli hålls en medeltidsdag i ruinen med medeltidsmarknad och krönikespel. Det finns även en förening bildad kring klostret där medlemmarna bland annat har varit med på utgrävningar i och runt kyrkan, ett samarbete mellan Mönsterås kommun och Kalmar läns museum.

Se även
Johanniterklostret i Eskilstuna

Källor

Externa länkar 
Mönsterås Kommuns hemsida kring projektet
, Riksantikvarieämbetet.

Byggnader och anläggningar i Mönsterås kommun
Tidigare kloster i Sverige
Kyrko- och klosterruiner i Småland
Johanniterorden i Sverige
Johanniterkloster i Sverige
Liktjocking

Liktjocking kallas en orund axel som vid mätning med haktolk, skjutmått eller mikrometer visar samma diameter runtom. Enkelt uttryckt beroende på att axelns mittpunkt "vandrar". Mätning med ringtolk av maxstorlek avslöjar felet. Liktjockingen har ett udda antal "hörn". Matematiskt kan liktjockingen beskrivas med ekvationen:

 

Den engelska översättningen är "curve of constant width".

Standarder 
DIN 32711-P3

Maskinteknik
Taking Back Sunday

Taking Back Sunday är en amerikansk rockgrupp från Amityville, Long Island, New York, bildad 1999. Bandet har fyra bandmedlemmar, sångaren Adam Lazzara, gitarristen John Nolan, basisten Shaun Cooper och trummisen Mark O'Connell. Taking Back Sunday har släppt sju studioalbum, där den mest kända, Louder Now, har sålts i 900 000 exemplar. Bandet har även gjort 12 singel-skivor, fyra EP-skivor, och ett livealbum som skapades tillsammans med grupperna Angels & Airwaves, Head Automatica och The Subways.

Historia 
När Taking Back Sunday bildades år 1999 var det endast en av de nuvarande medlemmarna som spelade i bandet, nämligen Eddie Reyes som även då var gitarrist. De övriga medlemmarna i bandet var då Antonio Longo (sångare), Jesse Lacey (basgitarr och bakgrundssång), John Nolan (gitarrist), och Steven DeJoseph (trummis). Bandets första lansering var Taking Back Sunday EP, men under inspelningen av skivan så skedde en rad förändringar. Jesse Lacey valde att lämna bandet för att spela i rockbandet The Rookie Lot och Steven DeJoseph valde också att sluta spela i Taking Back Sunday, istället fick Adam Lazzara ersätta Lacey och Mark O'Connell fick ta över DeJosephs plats som trummis i bandet. Dessa förändringar har gjort så att Steven DeJoseph spelar trummor i två av låtarna på EP-skivan, medan Mark O'Connell spelar trummor i resten.

Inför bandets första albumlansering skedde, även då, en rad förändringar. Antonio Longo fick lämna bandet och Adam Lazarra tog över hans plats som förstasångare, Shaun Cooper rekryterades även till bandet där han fick spela bas.

År 2003 var bandet nära att splittras efter att både John Nolan (gitarrist och bakgrunds-sångare) och Chaun Cooper (basist) hade lämnat Taking Back Sunday för att skapa indierockgruppen Straylight Run.

Diskografi

Studioalbum

Samlingsalbum

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 
 Taking Back Sunday på Last.fm

Amerikanska rockgrupper
Per Bruun

Per Gunnar Bruun född 23 april 1944 i Stockholm, är svensk musiker (basist).

Per Bruun gick under hösten 1962 med som basist i redan befintliga The Sharks, som bestod av Ulf Arvidsson (sång och gitarr), Björn Magnusson (sång och gitarr) och Claes Henning (trummor). Bandet bytte då till namnet Beatmakers. 

Något senare anslöt Lars ”Lalla” Hansson (sång och gitarr) och bandet bytte en tid därefter till Fabulous Five, som blev Fabulous Four efter att Bruun slutat, och en kort tid senare även Henning, som då ersattes av Jan Sandelin (trummor).

Efter tiden med Fabulous Five fortsatte Bruun som medlem i gruppen Steampacket. De fick en smärre hit på Tio i Topp med låten Viva l'amour, som gruppen spelat in i London under sin andra englandsturné. Bandet framträdde även i Hylands hörna nyårsafton 1966. Efter åren med Steampacket startade Bruun bandet Fläsket brinner, tillsammans med Bengt Dahlén och Sten Bergman. Han har också spelat med Bernt Staf, KHO (Kenny Håkanssons Orkester), Tomas Ledin och i bandet Jaguar.

Bruun har under årens lopp gjort inhopp i otaliga sammanhang, samt även spelat som studiomusiker på ett flertal skivor. Han är sedan ett antal år tillbaka basist i rockjazzgruppen Wasa Express, samt protopunkgruppen Gudibrallan.

Filmografi  
  – musiker

Källor

Svenska rockbasister
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska musiker under 2000-talet
Musiker från Stockholm
Män
Födda 1944
Levande personer