kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andipatti

Andipatti eller Aundipatty är en tehsil (en kommunliknande enhet) i distriktet Theni i den indiska delstaten Tamil Nadu. Befolkningen uppgick till 186 570 invånare vid folkräkningen 2001, varav 98,31 procent var hinduer.

Den administrativa huvudorten är Andipatti Jakkampatti.

Källor

Geografi i Tamil Nadu
Underdistrikt i Indien
Roberto Durán

Roberto Carlos Durán Samaniego, född 16 juni 1951 i El Chorrillo i Panama, är en panamansk före detta professionell boxare. Han blev under karriären världsmästare i fyra olika viktklasser, lättvikt, weltervikt, lätt mellanvikt och mellanvikt. Roberto Durán räknas som en av de absolut mest legendariska boxarna genom tiderna.

Karriär 
Roberto Durán debuterade som proffs 1967, bara 16 år gammal. Han förlorade en match tidigt i karriären men radade sedan upp segrar. Duráns smeknamn Manos de Piedra, som betyder "mannen med stenhänderna", påstås han ha fått när han som 14-åring knockade en bångstyrig mula. 1972 blev Durán världsmästare första gången då han tog WBA-titeln i lättvikt genom att besegra britten Ken Buchanan. Durán enade senare titeln och försvarade den hela 12 gånger (11 på K.O) innan han avsade sig lättviktstiteln 1979.

Durán vandrade uppåt i viktklasserna och erövrade 1980 WBC-titeln i weltervikt genom att poängbesegra megastjärnan Sugar Ray Leonard. I en returmatch senare samma år tog emellertid Leonard revansch. Matchen är berömd då Durán i åttonde ronden yttrade orden "No mas" (inte mer) och gav upp matchen utan att egentligen fått mycket stryk. Efter "No mas-matchen" hamnade Durán lite ute i kylan några år men 1983 blev han världsmästare en tredje gång, denna gång i lätt mellanvikt. Året efter förlorade han dock en upphaussad match mot Thomas Hearns och de flesta trodde säkert att sagan om "mannen med stenhänderna" var slut.

Durán kom emellertid tillbaka och 38 år gammal erövrade han 1989 WBC-titeln i mellanvikt genom att besegra Iran Barkley. Hela 17 år hade nu gått sedan han tog sin första VM-titel. Senare samma år mötte Durán Leonard en tredje gång. Denna gång stod WBC-titeln i supermellanvikt på spel. Durán förlorade på poäng och avsade sig året efter mellanviktstiteln. Han var emellertid snart tillbaka i ringen och fortsatte boxas ända in på 2000-talet. Hans sista match gick så sent som 2002 då han slutade definitivt. Durán hade då gått 119 matcher, vunnit 103 (70 på K.O) och förlorat 16 gånger - flertalet av förlusterna kom i slutet av karriären.

Durán var (och är) en superidol i sitt hemland Panama. Han är en av endast sex boxare som blivit mästare i fler än tre viktklasser (de fem andra är Manny Pacquiao, Sugar Ray Leonard, Pernell Whitaker, Oscar de la Hoya och Thomas Hearns). Han är den enda boxare som gått matcher i fem olika decennier och nästan samtliga experter, inklusive The Ring Magazine rankar Durán som den bäste boxaren någonsin från Latinamerika. The Ring utsåg 2002 Durán till (oavsett viktklass) den femte bäste boxaren senaste 80 åren. Han anses också av många experter vara den bäste boxaren någonsin i lättviktsklassen.

Referenser

Externa länkar 

 

Panamanska boxare
Män
Födda 1951
Levande personer
Världsmästare i boxning
Panamanska idrottare under 1900-talet
Carlos Monzón

Carlos Monzón, född 1942, död 1995, var en argentinsk boxare. Han var en av 1970-talets största boxningsstjärnor och världsmästare i mellanvikt 1970-77.

Monzóns karriär i ringen var inledningsvis inte särskilt märkvärdig. Han förlorade tre av sina första 20 matcher men under 1960-talets andra hälft radade han upp segrar. Då motståndarna ansågs medelmåttiga fick han ingen större uppmärksamhet utanför sitt hemland. Hösten 1970 fick han chansen att möta världsmästaren Nino Benvenuti från Italien. Mästaren var favorit men Monzón vann överraskande på knockout i rond 12. I en returmatch följande år besegrades Benvenuti redan i tredje ronden.

De följande åren etablerade sig Monzón som den obestridde mellanviktskungen och efter Muhammad Ali och Roberto Duran boxningens allra största stjärna. Monzón höll VM-titeln ända fram till 1977 då han avsade sig titeln och drog sig tillbaka. Under tiden hade han försvarat titeln 14 gånger, vilket var rekord i mellanvikt på den tiden. Bland titelförsvaren kan nämnas två segrar mot amerikanen Emile Griffith och ett mot danske Europamästaren Tom Bogs. Han var obesegrad 13 år i rad (1964-1977) och radade under tiden upp en svit på 81 förlustfria matcher. Totalt vann han 89 matcher (61 på knockout) och de enda förlusterna kom tidigt i karriären. Som så många andra boxare blev han en stor idol i sitt hemland. Näst Sugar Ray Robinson anser många att Carlos Monzón är den bäste mellanviktsboxaren genom tiderna.

Utanför ringen hade han emellertid stora problem med privatlivet som var kaosartat redan under den aktiva tiden. 1989 dömdes han för mord på sin andra hustru. Under en permission 1995 omkom Carlos Monzón i en bilolycka.

Referenser

Argentinska boxare
Födda 1942
Avlidna 1995
Män
Inger Axö

Inger Elisabet Axö, gift Bengtsson, född 19 juni 1939 i Bromma, död 14 augusti 1986 i Österåkers församling, var en svensk skådespelare och sångare.

Inger Axös karriär inleddes när hon i början av 1950-talet deltog i talangtävlingen Bromma-Spånga-paraden, där hon vann barnklassen. 1953 fick hon sina första filmroller, dels i Åsa-Nisse på semester dels i Mästerdetektiven och Rasmus, där hon spelade Eva-Lotta. Året därpå gjorde hon sin första skiva på skivmärket Cupol, "Den lille skomakaren".

Axö valdes till Miss China 1960, vilket innebar att hon hade egna framträdanden i Chinavarieten. Samma år spelade hon med i filmen Åsa-Nisse som polis, där hon hade en större roll. Hon var tvillingsyster till Yvonne Axö  och de turnerade tillsammans i folkparkerna.

Inger Axö hann göra tre singelskivor och fyra EP-skivor innan hon i mitten på 1960-talet gifte sig och lämnade artistkarriären.

Systrarna Axö är begravda i minneslunden på Bromma kyrkogård.

Filmografi

Källor 
 Axö, Inger Elisabet på SvenskaGravar.se

Fotnoter 

Kvinnor
Födda 1939
Avlidna 1986
Svenska sångare
Svenska barnskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Brommabor
Skådespelare från Stockholm
Tvillingar
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Yvonne Axö

Yvonne Elisabet Axö, gift Hultgren, född 19 juni 1939 i Bromma, död 14 augusti 2013 i Åkersberga, var en svensk sångare och skådespelare.

Hon var tvillingsyster till skådespelaren Inger Axö (1939–1986). De är begravda i minneslunden på Bromma kyrkogård.  
Yvonne har en dotter, Camilla Axö, som är sångare och musiker.

Filmografi

Källor 
 Dödsannons - Dagens Nyheter den 4 september 2013, s. 31
 Hultgren, Yvonne Elisabet på SvenskaGravar.se

Referenser 

Födda 1939
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska barnskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Brommabor
Kvinnor
Avlidna 2013
Skådespelare från Stockholm
Tvillingar
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Sugar Ray Robinson

Sugar Ray Robinson, ursprungligen Walker Smith Jr., född 3 maj 1921 i Ailey i Georgia, död 12 april 1989 i Culver City i Kalifornien, var en amerikansk legendarelsisk boxare, världsmästare i både weltervikt och mellanvikt. Robinson anses tillsammans med Muhammad Ali vara den främste boxaren någonsin. Robinson innehar flera rekord, bland annat antalet återerövringar i en viktklass (fyra).

Biografi

Uppväxt 
Sugar Ray Robinson växte upp i Detroit, Michigan, och i Harlem i New York.

Boxningskarriär 
Sugar Ray Robinson troddes bli den stora stjärnan i boxningen vid Olympiska sommarspelen 1940. Robinson blev istället proffs och besegrade alla motståndare tills han 1943 förlorade mot Jake LaMotta, en motståndare han skulle stifta bekantskap med många gånger under sin otroliga karriär. Robinson hade ett fantastiskt fotarbete, strålande teknik och ett fruktat knockoutslag. Muhammad Ali kopierade till stora delar senare Robinsons sätt att boxas.

1946 blev han världsmästare första gången när han tog welterviktstiteln genom att besegra Tommy Bell på poäng. Robinson höll sedan welterviktstiteln fram till 1950 då han avsade sig den. 1951 blev han världsmästare i mellanvikt när LaMotta besegrades på TKO i rond 13. Han förlorade titeln till Randy Turpin men återtog den snabbt. 1952 gjorde han ett misslyckat försök att erövra VM-titeln i lätt tungvikt. Efter att ha besegrat Rocky Graziano samma år drog han sig tillbaka för att satsa på en danskarriär, dock utan större framgång.

1954 var han tillbaka i ringen och året efter blev han mellanviktsmästare för tredje gången när Carl "Bobo" Olson besegrades. Han förlorade titeln 1957 till Gene Fullmer men återtog den igen. Året efter förlorade han titeln ännu en gång men återtog den snabbt en fjärde gång när Carmen Basilio besegrades.

Efter denna sista återerövring behöll Robinson VM-titeln till 1960 då han förlorade den till Paul Pender. Robinson gjorde flera försök efter det att bli mellanviktsmästare en sjätte gång. Hans gick sin sista match 1965. Han vann totalt 174 matcher (109 på K.O), förlorade 19 och 6 oavgjorda. Noteras ska att de flesta av förlusterna kom i slutet av en magnifik karriär.

Han är  medlem i boxningens Hall of Fame.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Avlidna 1989
Amerikanska boxare
Män
Födda 1921
Världsmästare i boxning
Personer från Georgia
Jivanmukti

Jivanmukti (sanskr. "befrielse här i livet"), begrepp inom advaitafilosofin. Dess innebörd kan i korthet beskrivas som den insikt en människa kan vinna, medan hon fortfarande är bunden till sin kropp, om enhet med det eviga jaget (brahman), där insikten även omfattar det faktum att det eviga jaget inte är bundet till en kropp. Detta ska uppfattas som detsamma som att världen som vi ser den är en illusion.

Denna insikt med beteckningen Jivanmukti är en tillräcklig förutsättning för moksha.

Indisk filosofi
Poståkeriet

Poståkeriet, sedermera Posten Logistik (numera PostNord Sverige) bildades 1993 genom en avknoppning av Postens transportenheter och har sedan dess varit ett helägt dotterbolag till Posten AB. Sedan 1 januari 2009 är åkeriverksamheten en del av Posten Logistik AB.

Posten Logistik hade Nordens största åkeri med cirka 2 500 fordonsenheter och cirka 3 700 medarbetare. Åkeriverksamheten bedrevs inom tre olika segment: paket, pall och linjetransporter (brev och paket). Paketbefordran stod för cirka 40 procent av verksamheten, linjetransporter av brev och paket från lokala serviceställen till landets brev- och paketterminaler stod för cirka 20 procent. Resterande del bestod av pall och externa transporter, vilket är den del som mest liknar traditionell åkerirörelse.

Se även
Postverkets diligenstrafik

Svenska åkerier
Svenska företag med statligt ägande
Företag bildade 1993
Postväsen
Postfordon
Ove Sprogøe

Ove Sprogøe, född 21 december 1919 i Odense, död 14 september 2004 i Tårnby, var en dansk skådespelare. Sprogøe medverkade i flera danska pilsnerfilmer på 1960-talet, ofta tillsammans med Dirch Passer.

Han blev mycket populär som den hetsige Egon Olsen i filmerna om Olsen-banden, som den svenska filmserien Jönssonligan baserades på. Ove Sprogøe spelade även rollen som den musikintresserade doktor Louis Hansen i tv-serien Matador.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar 
 
 

 

Män
Födda 1919
Avlidna 2004
Danska skådespelare under 1900-talet
Personer från Odense
Finding Neverland

Finding Neverland är en brittisk-amerikansk dramafilm från 2004 i regi av Marc Forster.

Filmen hade biopremiär i Sverige den 11 mars 2015, utgiven av SF Studios.

Handling 
Författaren J.M. Barries (Johnny Depp) senaste pjäs har blivit ett misslyckande och han sätter sig i en park för att få inspiration till en ny pjäs. Där träffar han änkan Sylvia (Kate Winslet) med sina fyra pojkar, som han underhåller med sina berättelser. Eftersom Sylvia är änka har hon väldigt jobbigt med att uppfostra alla pojkarna. Snart börjar J.M Barrie följa med pojkarna hem och leka med dem (till sin frus stora förtret) som hjälp för Sylvia och för att han börjar fatta tycke för pojkarna. Deras livfullhet, och den näst yngsta pojkens, Peters (Freddie Highmore), besynnerliga beteende, är det som ger honom idéer till pjäsen Peter Pan.

Om filmen 
Filmens manus är skrivet av David Magee och baseras på Allan Knees pjäs The Man Who Was Peter Pan. Filmen nominerades till sju Oscars, bland annat i kategorin "Bästa film". Dock vann den endast en statyett, i kategorin "Bäst musik".

Rollista (i urval) 

 Johnny Depp – J.M. Barrie
 Dustin Hoffman – Charles Frohman
 Kate Winslet – Sylvia
 Radha Mitchell – Mary Barrie
 Julie Christie – Mrs. Emma du Maurier 
 Freddie Highmore – Peter Llewelyn Davies 
 Ian Hart – Sir Arthur Conan Doyle
 Joe Prospero – Jack Llewelyn Davies
 Nick Roud – George Llewelyn Davies
 Luke Spill – Michael Llewelyn Davies
 Kelly Macdonald – Peter Pan
 Mackenzie Crook – Mr. Jaspers - Usher
 Tim Potter – Hook

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2004
Brittiska filmer 2004
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Brittiska dramafilmer
London på film
1890-talet på film
1900-talet (decennium) på film
1910-talet på film
Filmer från Miramax Films
Biografiska filmer om författare
1903 på film
Filmer i regi av Marc Forster
Ee Mungu Nguvu Yetu

Ee Mungu Nguvu Yetu - Gud vår styrka - Kenyas nationalsång. Originaltexten är på språket swahili, men nationalsången finns även på engelska, då swahili är nationalspråk och engelska är officiellt språk i Kenya.

Text

Källor

Externa länkar 

Nationalsånger i Afrika
Kultur i Kenya
Lasse Kühler

Lars Albert "Lasse" Kühler, född 6 augusti 1938 i Norberg, död 28 juni 2014 i Katarina församling i Stockholm, var en svensk dansare och skådespelare.

Biografi 
Kühler inledde sin utbildning vid 14 års ålder och studerade då vid Arne Kindahls dansskola, men påbörjade även en lärlingsutbildning för att bli konditor. 16 år gammal började Kühler som elev i Restaurang Lorrys buggkurser i Sundbybergs stad. Dansläraren Bernt West från Danmark höll i kurserna. Då han var 20 år var han professionell dansör vid sidan av lärlingsutbildningen. Kühler blev känd i början av 1970-talet när han uppträdde tillsammans med Eva Rydberg, med vilken han gjorde många krogshower, turnéer och TV-program. De uppträdde som clowner hos Cirkus Scott och var programledare för Sveriges Televisions Jullovsmorgon 1975.

Kühler medverkade i Hagge Geigerts revy på Lisebergsteatern i Göteborg 1972 och spelade rollen som piccolon Gustl i Vita Hästen på Oscarsteatern 1976. Han turnerade med Riksteatern, spelade revy med Tjadden Hällström i folkparkerna och gjorde krogshow på Bacchi Wapen tillsammans med Laila Westersund och Yan Swahn.

Hans skådespelarinsatser omfattar bland annat huvudrollen i två filmer om 47:an Löken. Han gjorde koreografi till en lång rad musikaler och revyer, bland annat succén Pippi Långstrump med Siw Malmkvist på Folkan 1980.

År 1976 började han undervisa i dans och startade då sin egen dansskola, den första svenska showdansskolan. 

Kühler arbetade under sin tid som pensionär på en bok om sin karriär. I februari 2013 mottog han H.M. Konungens medalj av 8:e storleken i högblått band ur kungens hand för sina insatser som dansare och för sitt arbete att realisera barns dans- och musikdrömmar.

Dansverksamma är även döttrarna Marie Kühler, revyartist och koreograf, och Cathrin Kühler, rektor för dansskolan sedan 2010. Lasse Kühler är gravsatt i minneslunden på Bromma kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Koreografi (ej komplett)

Lasse Kühlers dansskola 
Lasse Kühlers dansskola startades 1976 i mindre skala på Södermalm och var då den första showdansskolan i Sverige. Efterhand växte verksamheten och flyttade till större lokaler vid Tegnérlunden med kurser i olika slags dans och musikalinriktning. 

Dottern Cathrin Kühler är sedan 2010 dansskolans rektor.

Referenser

Externa länkar
Lasse Kühlers dansskola

Svenska dansare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skolledare under 1900-talet
Personer från Norberg
Födda 1938
Avlidna 2014
Män
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Privatteaterchefernas pris
Shruti

Shruti (sanskrit śruti, "vad som berättats") är en kategori heliga skrifter inom hinduismen. Shruti är hinduismens äldsta och mest heliga texter och brukar uppfattas som gudomligt uppenbarade, emottagna och förmedlade av visa män, rishis. 

Vedatexterna och brahmanatexterna anses vara shruti, och som de mest ursprungliga. Även Upanishaderna anses vara shruti, dock vid senare dato än vedatexterna och brahmanatexterna. Aranyakas och Brahmana kan också betraktas som shruti.

I sina äldsta former tros shruti ha existerat redan omkring 1500 f.Kr. alternativ, enligt andra forskare, mellan 1200 f.Kr. och 800 f.Kr.

De heliga skrifter som av hinduerna inte anses som shruti betecknas istället som smriti.

Texter 
Veda är uppdelad i fyra delar:

 Rigveda
 Yajurveda
 Samaveda
 Atharvaveda

Dessutom:

Brahmana
Aranyakas
Upanishaderna

Källor 

Hinduiska skrifter
Smriti

Smriti ("vad som förtjänar hågkommas") är en kategori av heliga skrifter inom hinduismen, och utgörs av de skrifter som inte anses som shruti. En synonym för smriti som används av vissa är dharmashastra.

Det saknas en auktoriserad uppställning av vad som utgör smriti. Enligt en indelning består smriti av följande: 
 Dharmashastra ("lagarna")
 Itihasa ("berättelserna"; hit hör Mahabharata och Ramayana)
 Purana ("fablerna")
 Sutra ("ordspråk, aforismer")
 Agamas ("filosofierna"; inklusive mantras och tantras)
 Dyasanas ("filosofierna"; inklusive vedanta)
Det anses i allmänhet finnas 18 huvudsmritis.

Smriti
Smriti är en helig lagbok som behandlar det förhållningssätt man ska ha till Sanatana-Varnasrama-Dharma. Boken förklarar de olika riter som kallas Vidhis i Vedan. Smriti är grundad på Sruti och är baserad på läran i Vedan och förklarar mer ingående om Dharma. Den utgör grunden till lagarna och plikterna för det hinduiska folket både nationellt, socialt, i familjen och individuellt. Smritis innehåller exempelvis detaljerade förhållningsregler för hur det dagliga livet skall levas för varje klass i varje åldersgrupp i samhället, samt hur hela livet skall levas utifrån dessa texter enligt den hinduiska läran. De olika delarna, eller åldrarna, som beskrivs är uppdelade i fyra olika tidsperioder och kallas Varnasramas. Varnasramas beskriver olika handlingar som är viktiga och andra som är förbjudna beroende på var man befinner sig i livet och vilken klass i samhället man har. Smritis är till för att rena hjärtat så att man ska kunna uppnå perfektion och därigenom ett evigt liv i frihet. Dessa skrifter ändras genom tiden av ”lag-givare” som, allt eftersom omgivningen och världen förändras, ändrar i skrifterna så att de skall kunna appliceras på ett modernt samhälle. De mest kända lag-givarna är Manu, Yajnavalkya och Parasara, som också fått ge namn åt vissa av texterna (Yajnavalkya Smriti, Parsara Smriti och Manu Smriti eller Manava Dharma-Sastra). Den äldsta och den som anses vara den största är Manu. Det finns femton andra huvud-Smritis (Dharma Sastras), Vishnu, Daksha, Samvarta, Vyasa, Harita, Satatapa, Vasishtha, Yama, Apastamba, Gautama, Devala, Sankha-Likhita, Usana, Atri och Saunaka. Dessa efterlevs och följs till viss del än idag av den Indiska regeringen.

Hinduiska skrifter
Lagtolkning
Differentialbroms

En differentialbroms (Engelska: limited-slip differential) eller differentialspärr (Engelska: locking differential) är en anordning som helt eller delvis tar bort den normala funktionen hos en differentialväxel i ett fordon. Nyttan med en differentialbroms eller differentialspärr är att kunna föra över kraft till det eller de hjul som har bäst grepp.

Differentialer där man kan ha nytta av en differentialbroms eller differentialspärr förekommer både på drivande axlar och i en eventuell fördelningslåda (mittdiff) på fordon som driver på fler än två hjul.

Funktion 
När ett fordon svänger kommer det hjul som går i "ytterkurva" att färdas en längre sträcka än det hjul som går i "innerkurva", detta gör att hjulen kommer att hålla olika hastighet. För att klara detta måste fordonet ha en liten växellåda, en differentialväxel, som fördelar kraften mellan de två (alternativt flera) drivande hjulen.

Problem kan uppstå om fordonet kör fast; det hjul som har tappat greppet kommer att stå och slira medan det andra hjulet inte utför något arbete. En differentialbroms eller en differentialspärr ser till att kraft förs över även till övriga hjul.

Skillnaden mellan differentialbroms och differentialspärr är att en differentialbroms tillåter slirning och kan i vissa fall regleras medan en differentialspärr endast tillåter full inkoppling.

Regleringen av differentialbromsen kan antingen vara helt automatisk eller reglerad av föraren. Den helt automatiska differentialbromsen kan vara av mekanisk eller elektrohydraulisk typ. Den mekaniska består i en del fall av en koppling i silikonolja som stelnar när rotationsdifferensen blir stor, men även andra varianter finns. Den elektrohydrauliska typen styrs normalt av en elektronisk styrenhet där föraren i vissa fall har möjlighet att manuellt ingripa. Se t.ex. Subarus DCCD där mittdifferentialen kan styras antingen automatiskt eller av föraren.

På fordon med differentialspärr är inkopplingen manuell. Undantag kan dock finnas. Risken för skador på transmissionen är högre för en differentialspärr än för en differentialbroms vid felaktigt handhavande.

Alternativ 
Det finns några alternativ till differentialbroms och differentialspärr:
 Så kallad Torsendifferential vilken bland annat återfinns i Audi Quattro.
 Elektronisk styrning av bromsarna hos fordonet för att uppnå samma effekt som en differentialbroms ger, vilket är en bonusmöjlighet för bilar med antisladdsystem.

Källor

Bromssystem
Drivlinan

it:Differenziale (meccanica)#Differenziali bloccabili o a scorrimento limitato (autobloccante)
Erkki Tuomioja

Erkki Sakari Tuomioja, född 1 juli 1946 i Helsingfors, är en finländsk politiker (socialdemokrat). Han är politices doktor och docent i politisk historia från Helsingfors universitet.

Han är son till statsminister Sakari Tuomioja och dotterson till författaren Hella Wuolijoki. Han har skrivit en biografi om henne och hennes syster Salme Pekkala.

Tuomioja var riksdagsman 1970–1979. År 1991 blev han åter ledamot av riksdagen. Han var handels- och industriminister 1999–2000 och utrikesminister 2000–2007. I det senare ämbetet efterträdde han Tarja Halonen som samtidigt valdes till Finlands president. I juni 2011 återinträdde han i ämbetet som utrikesminister, men avgick på nytt 2015.

År 2013 utnämndes han till hedersdoktor vid Åbo universitet.

Böcker översatta till svenska 
 Ett stänk av rött: två systrar i revolutionens tjänst, 2008

Källor

Externa länkar 

 Erkki Tuomiojas hemsida på Internet.
 Erkki Tuomiojas svenska webbsida.
 
 
 Erkki Tuomioja på Statsrådets webbplats.
 Erkki Tuomioja / Socialdemokratiska riksdagsgruppen – riksdagens webbplats

Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Hedersdoktorer vid Åbo universitet
Finlands utrikesministrar
Finlands handels- och industriministrar
Medlemmar av ATTAC
Födda 1946
Levande personer
Män
Politiker från Helsingfors