kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bokmässan i Frankfurt

Bokmässan i Frankfurt (tyska: Frankfurter Buchmesse) är en årlig mässa på Messe Frankfurt i Frankfurt am Main i Tyskland. Sett till antal deltagande bokförlag är det världens största bokmässa, med cirka 7 300 utställare från 100 länder och runt 275 000 besökare.

Historik
Arrangemanget har anor som går ända tillbaka till 1478. Den anordnas av ett dotterbolag till föreningen Börsenverein des Deutschen Buchhandels, som grundades 1825 i Leipzig. Föreningen var även aktiv i skapandet av en bindande copyright.

Sedan 1949 räknas den som den största årligen arrangerade internationella bokmässan. 1950 instiftades fredspriset Friedenspreis des Deutschen Buchhandels, som utdelas årligen vid mässan. Sedan 2005 delas Tyska bokpriset för årets bästa tyskspråkiga roman ut vid mässan.

Bokmässan innehåller bland annat en avdelning för bokhandlare och en för förläggare.

Varje år har bokmässan ett speciellt kulturområde som gäst. 2004 var det den den arabiska världen, och 2005 var Sydkorea gästland (Nordkorea hade uttryckligen tackat nej). 2006 var Indien som första land i mässans historia gäst för andra gången. 2007 stod Katalonien i fokus. 2011 var Island mässans fokusland. Finland är mässans hedersgäst 2014.

Inte sällan sammanfaller bokmässan i Frankfurt med tillkännagivandet av Nobelpriset i litteratur och blir därför en strategisk postering för världens kulturjournalister när champagnekorkarna flyger hos segerrusiga förläggare.

Gästland

Gästland (hedersgäst) har varit tradition sedan 1976. Varje land har sitt eget gästrum i en speciell utställningshall.

Referenser

Externa länkar
 Frankfurter Buchmesse

Frankfurt
Återkommande evenemang i oktober
Kultur i Frankfurt am Main
Tysk litteratur
Boris III av Bulgarien

Boris III av Bulgarien, född 30 januari 1894 i Sofia, död 28 augusti 1943 i Sofia,  var tsar av Bulgarien 1918-1943.

Biografi
Boris var son till Ferdinand av Bulgarien och Marie Louise av Bourbon-Parma. Han upptogs 1896 i den grekisk-ortodoxa kyrkan och efterträdde sin far när denne abdikerade i oktober 1918. Under större delen av hans regeringstid rådde oroliga politiska förhållanden i landet och flera gånger utsattes Boris för attentatsförsök, bland annat 1925 och 1929.

1934 blev han tvungen att acceptera den nationalistiska sveno-rörelsens statskupp. En fascistliknande diktatur infördes i landet, varvid de politiska partierna förbjöds och sobranjen (nationalförsamlingen) upplöstes. Genom sin vänskapspolitik med Italien sökte han ett visst stöd mot grannländerna på Balkan.

När andra världskriget bröt ut valde han att ställa sig på Adolf Hitlers sida, bland annat öppnade han i mars 1941 sitt land som uppmarschområde för Hitlers angrepp på Grekland. Boris var dock en bångstyrig man som retade upp Hitler. Kungen undvek att aktivt träda in i kriget och vägrade att deltaga i fälttåget på östfronten. Efter ett möte med Hitler i dennes högkvarter i augusti 1943 återvände Boris dödssjuk. Hans plötsliga död 28 augusti 1943 ledde till rykten om att han skulle ha giftmördats på Hitlers order .

Han efterträddes av sin son Simeon.

Familj
Han gifte sig i Assisi 25 oktober 1930 med prinsessan Giovanna av Italien (född 1907, död 26 februari 2000), dotter till kung Viktor Emanuel III av Italien.

Barn:
 Marie-Louise (född 13 januari 1933) gift med 1) Karl av Leiningen 2) Bronislaw Chrobok
 Simeon Sachsen-Coburg-Gotha, född 16 juni 1937

Antavla

Referenser

Noter

Externa länkar

Personer i Bulgarien under 1900-talet
Bulgariens regenter
Födda 1894
Avlidna 1943
Mottagare av Sankt Alexanderorden
Mottagare av Bulgariska Civilförtjänstorden
Storkorset av Bulgariska Civilförtjänstorden
Mottagare av Sankt Stefansorden
Mottagare av Annunziataorden
Mottagare av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Riddare av storkorset av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Mottagare av Italienska kronorden
Riddare av storkorset av Italienska kronorden
Malteserriddare
Män
Personer från Sofia
Kicking Against the Pricks

Kicking Against the Pricks är det tredje studioalbumet av gruppen Nick Cave & The Bad Seeds. Albumet släpptes 1986 och är en samling av coverlåtar.

Låtlista 

 Muddy Water (skriven av: Phil Rosenthal (ej John Bundrick, som det står på omslaget), inspelad av bland andra Johnny Cash)
 I'm Gonna Kill That Woman (skriven av: John Lee Hooker, inspelad av densamme)
 Sleeping Annaleah (skriven av (under titeln Weeping Annaleah): Dan Folger & Mickey Newbury, inspelad av bland andra Tom Jones)
 Long Black Veil (skriven av: Denny Del & Marjohn Wilkins, inspelad av bland andra Johnny Cash)
 Hey Joe (skriven av: William Roberts, mest känd i inspelning av Jimi Hendrix men denna version bygger på inspelning gjord av Tim Rose)
 The Singer (skriven av: Johnny Cash & Charles Daniels, inspelad av Johnny Cash under titeln The Folksinger)
 Black Betty (på CD:n, ej på LP:n; skriven av: Leadbelly, mest känd i inspelning av Ram Jam)
 Running Scared (på CD:n, ej på LP:n; skriven av: Roy Orbison & Joe Melson, inspelad av Roy Orbison)
 All Tomorrow's Parties (skriven av: Lou Reed, inspelad av Velvet Underground)
 By The Time I Get To Phoenix (skriven av: Jimmy Webb, inspelad av bland andra Stevie Wonder, Glen Campbell, Johnny Rivers och Frank Sinatra)
 The Hammer Song (skriven av: Alex Harvey, inspelad av Sensational Alex Harvey Band)
 Something's Gotten Hold Of My Heart (skriven av: Roger Greenaway & Roger Cooke, inspelad av bland andra Gene Pitney och Marc Almond)
 Jesus Met The Woman At The Well (skriven av: traditionellt stycke, anpassat av The Alabama Singers, inspelad av bland andra Bob Dylan)
 The Carnival Is Over (skriven av: Frank Farian & Tom Springfield, baserad på ett ryskt stycke: Steka Rasin; inspelad av The Seekers)

Medverkande artister 

Nick Cave (sång, piano, orgel)

The Bad Seeds:

Mick Harvey (gitarr, piano, vibrafon, basgitarr, trummor, bakgrundssång)
Blixa Bargeld (gitarr, bakgrundssång)
Barry Adamson (basgitarr, bakgrundssång)
Thomas Wydler (trummor)

B-sidor 

The Singer släpptes i två versioner, en med Black Betty och Running Scared som b-sidor, en med Running Scared och en alternativ version av The Singer (med mer vulgärt språk).

Kuriosa 

Sluten på Running Scared skiljer sig rejält mellan Orbisons version och denna. Roy Orbison sjunger: "and walked away with me", Nick: "and walked right out on me".

Nick använde senare titeln The Hammer Song till en låt på albumet The Good Son. I övrigt finns inga likheter mellan låtarna.

Titeln "Kicking against the Pricks" är ett citat ur Apostlagärningarna som i den svenska bibelöversättningen lyder "stå emot udden".

Musikalbum 1986
Album producerade av Flood
Kaikhosru Shapurji Sorabji

Kaikhosru Shapurji Sorabji, född 14 augusti 1892 i Chinford England, död 15 oktober 1988, var en engelsk tonsättare och pianist. 

Sorabjis verk är kända för att vara väldigt långa. Opus Clavicembalisticum har varit listad i Guinness Rekordbok som "världens längsta pianostycke", betydligt längre är bland annat hans 100 Études transcendantes (som delvis är inspelad av pianisten Fredrik Ullén på BIS Records), och Symphonic Variations, vilken består av 484 A3-sidor i manuskriptform, och beräknas att ta åtta timmar att fullgöra. 

Pianostycket Le Jardin Parfumé (1923) hämtade inspiration från den erotiska läroboken Den doftande trädgården.

Verklista

Piano solo 
 Fem (numrerade) pianosonater (1919–-1934-35)
 Pianosonat '0' (1917) (återupptäckt postumt) 
 Sex pianosymfonier 
 Tantrik Symphony (1938–39)
 Second Symphony (1954) 
 Third Symphony (1959–60) 
 Fourth Symphony (1962–64)
 Symphonia brevis (1973)
 Symphonia claviensis (1975–76)
 Le Jardin Parfumé (1923)
 Opus Clavicembalisticum (1929–30)

Orgel solo 
 Tre orgelsymfonier
 Orgelsymfoni nr 1 (1924)
 Orgelsymfoni nr 2 (1929–32)
 Orgelsymfoni nr 3 (1949–53)

Externa länkar 
 The Sorabji Archive

Brittiska kompositörer
Brittiska pianister
Födda 1892
Avlidna 1988
Män
Live Seeds

Live Seeds är ett livealbum av Nick Cave and the Bad Seeds. Albumet spelades in i Europa 1992 samt Australien 1993 under turnén efter Henry's Dream och släpptes 1993.

Med på turnén var Nick Cave, Blixa Bargeld, Mick Harvey, Conway Savage, Thomas Wydler samt Martyn P. Casey.

Låten "Plain Gold Ring" har av Cave aldrig spelats in i studion. Det är en cover av en låt gjord av Nina Simone.

Låtlista 
"The Mercy Seat" - 4:49
"Deanna" - 4:43
"The Ship Song" - 4:21
"Papa Won't Leave You Henry" - 6:30
"Plain Gold Ring" - 5:06
"John Finn's Wife" - 5:45
"Tupelo" - 6:07
"Brother My Cup Is Empty" - 3:15
"The Weeping Song" - 4:02
"Jack the Ripper" - 3:51
"The Good Son" - 4:29
"From Her to Eternity" - 4:55
"New Morning" - 3:22

Livealbum 1993
Ganglion

Ett ganglion (plural ganglier) är inom neurologin en nervknut, en anhopning av nervcellskroppar i det perifera nervsystemet. Ett exempel på ett ganglion är ganglion spinale som är en ansamling av nervcellskropparna till de sensoriska pseudounipolära nervcellerna, vilka har till uppgift att föra sensorisk information från periferin till det centrala nervsystemet. Själva gangliet bildas genom att alla nervcellskroppar lägger sig på led bredvid ryggmärgen, och bildar en anatomiskt avgränsad struktur.

I det autonoma nervsystemet är fibrer från det centrala nervsystemet till ganglier kända som preganglionära fiber, medan ganglier till effektorgan kallas postganglionära fibrer.

Basala ganglier 
Termen ganglion hänsyftar vanligtvis till det perifera nervsystemet. I hjärnan finns dock de basala ganglierna, som är ett äldre samlingsnamn för en grupp strukturer kopplade till funktioner som motorik, kognition, känslor och inlärning.

Källor

Webbkällor

Tryckta källor 
 

Perifera nervsystemet
Histologi
The Best of Nick Cave and the Bad Seeds

The Best of Nick Cave and The Bad Seeds är ett samlingsalbum av gruppen Nick Cave & The Bad Seeds. Albumet släpptes 1998. 

För att välja ut de bästa låtarna vände sig Nick Cave till samtliga som var eller varit med i The Bad Seeds och bad dem lista sina egna favoritlåtar. Tanken var att låtvalen skulle diskuteras och en kompromiss nås. Som det föll ut var det enbart Mick Harvey som lämnade in en lista. Hans låtval, i den ordning han föreslog, är det som ligger till grund för albumet. Nick själv tyckte det gav en bra blandning av gamla och nya liksom snabba och mer lågmälda låtar.

Låtlista 
"Deanna" - 3:46
"Red Right Hand" - 4:48
"Straight to You" - 4:36
"Tupelo" - 5:13
"Nobody's Baby Now" - 3:54
"Stranger Than Kindness" - 4:42
"Into My Arms" - 4:14
"(Are You) The One That I've Been Waiting For?" - 4:06
"The Carny" - 8:03
"Do You Love Me?" - 4:40 (singelversionen)
"The Mercy Seat" - 5:09 (singelversionen)
"Henry Lee" - 3:57 (med PJ Harvey)
"The Weeping Song" - 4:21 (singelversionen)
"The Ship Song" - 4:43 (kortare version är originalet)
"Where the Wild Roses Grow" - 3:57
"From Her to Eternity" - 5:34 (med Kylie Minogue)

 Låt 16 är från albumet From Her to Eternity.
 Låt 4 är från albumet The Firstborn Is Dead.
 Låtar 6 och 9 är från albumet Your Funeral, My Trial.
 Låtar 1 och 11 är från albumet Tender Prey.
 Låtar 13 och 14 är från albumet The Good Son.
 Låt 3 är från albumet Henry's Dream.
 Låtar 2, 5 och 10 är från albumet Let Love In.
 Låtar 12 och 15 är från albumet Murder Ballads.
 Låtar 7 och 8 är från albumet The Boatman's Call.

Bonusskiva
Albumet gavs även ut i en begränsad utgåvan där ett livealbum ingick, Live at the Royal Albert Hall inspelat i maj 1997.

"Lime Tree Arbour" 
"Stranger Than Kindness"
"Red Right Hand"
"I Let Love In"
"Brompton Oratory"
"Henry Lee" (Nick Cave sjunger båda stämmorna)
"The Weeping Song"
"The Ship Song"
"Where the Wild Roses Grow" (med Blixa Bargeld)

 Låtar 1 och 5 är från albumet The Boatman's Call.
 På turnén deltog: Nick Cave, Blixa Bargeld, Mick Harvey, Conway Savage, Warren Ellis, Thomas Wydler, Jim Sclavunos samt Martyn P. Casey.

Musikalbum 1998
Greatest hits-album
Album producerade av Flood
Mos

Mos eller MOS kan vara:

 Mos (mat) - en matlagningsteknik
 Mos – en förkortning, se  Moseböckerna
 Mos Eisley – en plats på den fiktiva planeten Tatooine i serien Stjärnornas krig
 MoS - nattklubb/skivbolag, se Ministry of Sound
 MoS - ett köpcentrum i Solna, utanför Stockholm, se Mall of Scandinavia
 Mos (musik) – ett parti där musikerna mest väsnas
 Mos Def (1973–),– hiphop-artist från USA
 MOS-banor – en tävlingsklass i bangolf, se Minigolf Open Standard
 MOS Burger – en snabbmatskedja i Japan, grundat 1972 i Tokyo
 MOS (Metal Oxide Semiconductor) – en fälteffekttransistor
 MOS Technology – ett före detta amerikanskt företag som tillverkade mikrochip
 Mall of Scandinavia – en galleria i Solna

Geografi

Spanien 

 Mos (kommun), Galicien, Provincia de Pontevedra, 
 Mos (ort), Galicien, Provincia de Lugo,

Sverige 

 Södra Mos – en tidigare by i Kumla

Se även
 Mohs hårdhetsskala – reptåligheten för olika mineral
 Moss (olika betydelser)

Robotskapade Spanienförgreningar
Bouillabaisse

Bouillabaisse, av franskans bouillir (koka) och abaisser (sänka ner), sydfransk soppa  som till exempel kan innehålla fisk, skaldjur, vitt vin, gul lök, tomat, fänkål, olivolja, apelsin, saffran och örtkryddor.

En bouillabaisse är i princip aldrig redd, men serveras ofta med en klick aioli. Till bouillabaisse kan man också äta rouille.

Etymologi 
Ordet "bouillabaisse" kommer från "boullir" (koka) och "abaisser" (sänka ned) – som syftar på att soppan först ska koka upp kraftigt, och sedan sjuda lugnare. Ordet finns belagt i svenska språket sedan åtminstone 1925.

Referenser

Soppor
Franska maträtter
Fiskrätter
Vladimir Asjkenazi

Vladimir Davidovitj Asjkenazi (Владимир Давидович Ашкенази), född 6 juli 1937 i Gorkij, är en rysk pianist och dirigent.  Han är känd för sina tolkningar av Sergej Rachmaninov, Aleksandr Skrjabin och Johannes Brahms. 

Asjkenazi är numera bosatt i Schweiz, men har isländskt medborgarskap sedan tidigare (under namnet Valdimar Davíðsson). Han har gett flera konserter i Sverige, bland annat i Malmö, Lund, Kalmar och Stockholm.

Biografi
Vladimir Ashkenazy började spela piano när han var sex år, och blev antagen till Centrala Musikskolan vid åtta års ålder, där han studerade för Anaida Sumbatyan.  Ashkenazy vidareutbildade sig vid Moskvas konservatorium, där han studerade för Lev Oborin och Boris Zemliansky. Han blev nummer fem i  International Chopin Piano Competition i Warszawa i 1955, och första pris i Queen Elisabeth Music Competition i Bryssel 1956. Han delade första priset i International Tchaikovsky Competition 1962, med den brittiske pianisten John Ogdon.

1961 gifte han sig med den isländske pianisten Thorunn Jóhannsdóttir, som då studerade vid Moskvas konservatorium, och fick med henne 1962 sitt första barn, sonen Vladimir.

1963 beslutade familjen Ashkenazy att lämna Sovjetunionen. Efter många byråkratiska turer gick de sovjetiska myndigheterna med på att tillåta Ashkenazys att besöka västvärlden för uppträdanden, och för att besöka sina svärföräldrar med deras första barnbarn. De återvände inte till sovjet, utan etablerade sig permanent i London där hans frus föräldrar bodde. 

Paret flyttade till Island 1968 där Ashkenazy 1972 blev isländsk medborgare. 1970 var han med och grundade Reykjavík Arts Festival,   där han fortfarande är hederspresident. 1978 flyttade paret och deras då fyra barn till Luzern,  där deras femte barn Alexandra Inga föddes 1979. Hans äldste son Vladimir, är pianist och lärare vid Imola International Piano Academy.

År 2011 dirigerade han öppningskonserten av konserthuset Harpa i Reykjavík, med pianisten Víkingur Ólafsson som solist.  

I januari 2020 meddelade Asjkenazi att hans karriär som konserterande musiker var över och att han inte skulle framträda mer vare sig som pianist eller dirigent.

Galleri

Referenser

Ryska dirigenter
Ryska pianister
Grammy Award-vinnare
Personer från Nizjnij Novgorod
Födda 1937
Levande personer
Män
Rampinryttaren

Rampinryttaren är en grekisk ryttarstaty och ett av den attiska konstens främsta verk från den arkaiska tiden. Den är utförd i marmor och daterad till cirka 550 före Kristus. Den finns uppställd i Akropolismuseet i Aten. Den har fått namnet av att det berömda Rampinhuvudet i Louvren i Paris visat sig tillhöra statyn.

Antika grekiska skulpturer
Ryttarskulpturer
Marmorskulpturer
Skulpturer från 500-talet f.Kr.
Skulpturer i Grekland
Skulpturer på Louvren
Kyrktupp

En kyrktupp är en väderflöjel i form av en tupp, som är placerad på ett kyrktorns spira. Den är antingen en rundskulptur, eller urklippt som en silhuett av metall. Tupp som vindflöjel förekommer också på majstänger och världsliga byggnader. Kyrktuppar, som kom till Sverige under 1500-talet från kontinentaleuropa där de blivit vanliga under medeltiden, pryder under tidigt 2000-tal drygt 600 kyrkor runtom i Sverige.

Betydelse
En kyrktupp symboliserar förkunnaren av Kristi lära, det vill säga dagens gryning i högre mening, och manar församlingen till vakenhet i dess kristliga liv. Att den kring en järnstång vridbara torntuppen alltid vänder huvudet mot vinden, utgör dessutom en sinnebildlig maning till den kristtrogne att modigt vända sig mot lärans fiender. Uppkomsten av kyrktuppen är oklar, vare sig den hör ihop med kyrklig symbolik eller möjligen går tillbaka på äldre föreställningar, då tuppen i så fall närmast haft en skyddande betydelse.

Bildgalleri

Se även
Svenska kyrktuppsfrämjandet

Källor 

Svensk uppslagsbok 1955

Externa länkar
 
Kyrktuppen - Saga för små barn av Zacharias Topelius

Byggnadsdetaljer
Tupp
Mätinstrument
Djurskulpturer
Kristna symboler
Skulpturtyper
Hönsfåglar i kulturen
Cellen (radiocollage)

Cellen är ett svenskt radiocollage av Öyvind Fahlström som är cirka 70 minuter långt. Det sändes i Sveriges Radio den 11 juli 1972.

Detta radioverk är det mest traditionella av Fahlströms tre radiokompositioner som han gjorde för Sveriges Radio och tar sin utgångspunkt i att Fahlströms vän Saul Gottlieb dött i cancer. Cellen består mest av intervjuer med främst kvinnor som drabbats av cancer som beskriver sina liv efter att de fått diagnosen. Uppblandat med dessa intervjuer finns det inspelade passager bland annat från olika protester mot Vietnamkriget i USA och med engelska spiritister som talar om livet efter döden. Hela radiokompositionen inramas av Öyvind Fahlströms som berättar om en dröm han haft där han är en dödsdömd fånge på rymmen i Stockholm.

Några av de medverkande 
Öyvind Fahlström
Barbro Fahlström
Staffan Olzon
Sigvard Olsson

Program i Sveriges Radio
Öyvind Fahlström
Andante

Andante (it. "gående") är en tempobeteckning inom musik som angiver en måttlig och lugn, tämligen långsam rörelsegrad, emellan adagio och allegro, men närmare det förra. Väl att märka, betyder più andante "fortare" (och icke "långsammare"), meno andante däremot "långsammare". Andante är även benämning på fristående tonstycken i detta tempo och ofta namn på den långsamma satsen (vanligen den andra) i en sonat, symfoni eller instrumentalkvartett. Ej sällan utgörs ett andante av tema med variationer.

Andantino är ett andante-stycke av ringare omfång och enklare byggnad. Andantino är också en tempobeteckning, som egentligen utmärker en lindrigt långsammare rörelsegrad än andante, men som av många hålls för en lindrigt hastigare än detta.

Se även
Tempo (musik)

Källor

Rytmik
George Duncan

George Duncan, född 16 september 1887, död 15 januari 1964  i Oldmeldrum i Aberdeenshire, var en skotsk golfspelare. 

Duncan kom trea i The Open Championship 1910 men vann tävlingen 1921 på Royal Cinque Ports Golf Club i Deal i England med 303 slag efter att ha gått på 80 slag den första rundan.

Han deltog 1924 för Storbritannien i föregångaren till Ryder Cup där han tillsammans med Abe Mitchell besegrade amerikanerna Walter Hagen och Macdonald Smith. Han deltog även 1926 på Wentworth som Storbritannien vann men den matchen ogiltigförklarades eftersom det visade sig att amerikanerna hade ställt upp med fem spelare som inte var födda i USA. Efter den tävlingen föreslog Duncan för grundaren Samuel Ryder att tävlingen skulle vara återkommande.

Duncan spelade för Storbritanniens lag i 1927, 1929 och 1931 års Ryder Cup. 1929 var han lagledare.

Han var tillsammans med Walter Hagen en av de spelare som bidrog till att statusen för proffsspelarna höjdes. På den tiden hade amatörspelarna högre status och proffsen fick till exempel inte använda klubbarnas omklädningsrum. När Hagen och Duncan blev inbjudna till French Open så hotade de med att bojkotta tävlingen om inte proffsen fick komma in i omklädningsrummen. Eftersom arrangörerna ville ha spelare av deras dignitet så gav de efter för kraven. Duncan vann tävlingen 1926 på 299 slag.

Duncan arbetade även som banarkitekt.

Bibliografi
Golf at the Gallop (1951)

Källor

Skotska golfspelare
Män
Födda 1887
Avlidna 1964
Kuma-Manytj-sänkan

Kuma-Manytj-sänkan (ryska: Кумо-Манычская впадина, Kumo-Manytjskaja vpadina) är en sänka i sydvästra Ryssland som skiljer den ryska stäppen i norr från Kaukasus utlöpare i söder. 

Området är uppkallat efter floderna Kuma och Manytj som bildas under våren, varav den ena flyter åt väster mot floden Don och den andra åt öster och uppgår i träsk- och saltvattensjöar. Sänkans högsta punkt ligger endast 25 m. ö. h.

Sänkan anses stundom som den naturliga gränsen mellan Europa och Asien.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1977

Rysslands geografi
Maria Blom Cocke

Jenny Maria Blom Cocke, född den 5 maj 1961 i Kungsbacka, är en svensk sångerska, musiker, låtskrivare, skådespelare, författare och konstnär.

Biografi
När hon var 19 år flyttade hon till Stockholm för att bli konstnär och gick på Nyckelviksskolan på Lidingö. Då hon spelade på en klubb i Stockholm uppmärksammades hon av Totta Näslund, som tog henne med på en turné i USA och runt om i Sverige. Sedan dess har hon medverkat på ett hundratal skivinspelningar. Bland annat på turnéer och skivor med Ulf Lundell, Eldkvarn, Py Bäckman med flera. Hon har tre egna album: Closer (Diva, 1996), Ordinary Girl (Diva, 2005) och Miracle Land (Diva, 2009). 

Hon startade tillsammans med några musiker föreningen AMMOT, Artister och Musiker mot Tinnitus, 1999. Sedan dess är hon verksamhetsansvarig och arbetar även som projektledare för föreningen. Hon har "missionerat" kring hörsel och ljudsäkerhet i samband med konserter och musiklyssnande med mera. Hon har drivit flera prisbelönade projekt och uppmärksammats för sitt ljudmiljöarbete. Blom Cocke har själv tinnitus och ljudöverkänslighet efter sina år på rockscenen. 

Hon startade även Skivbolaget Diva tillsammans med sju andra sångerskor som en konstnärlig plattform för kvinnliga musiker, som ett svar på en alltför mansstyrd musikbransch. Skivbolaget Diva har gett ut 22 fullängds-produktioner och arrangerat otaliga konserter.  

2007 startade hon ett samarbete med barnmusikkompositören Tomas Hirdman som resulterade i flera utgivningar med barnmusik. Maria Blom Cocke har sedan turnerat med olika uppsättningar barnmusikteater kring temat hörsel, ljud och den utrotningshotade tystnaden. Huller om Buller, Ljudhjältarna, Tone och Ljudit med flera. Cirka 20 000 barn har fått ta del av de olika historierna om Hårcellen Ellen och de andra, och lära sig att ta hand om sin hörsel.

Kvinnor
Svenska sångare
Svenska låtskrivare
Svenska konstnärer under 2000-talet
Födda 1961
Levande personer
Counterparts

Counterparts är den kanadensiska rockgruppen Rushs femtonde studioalbum. Albumet släpptes 1993.

"Counterparts" sound liknar mer grunge och alternativ rock genrerna än deras tidigare skivor. Detta är på grund av att de genrerna var stora just år 1993.

Låtlista
All musik skrevs av Geddy Lee och Alex Lifeson, all text skrevs av Neil Peart förutom "Between Sun & Moon" som också skrevs av Pye Dubois.
Sida ett
"Animate" - 6:05
"Stick It Out" - 4:30
"Cut to the Chase" - 4:49
"Nobody's Hero" - 4:54
Sida två
"Between Sun & Moon" - 4:37
"Alien Shore" - 5:45
"The Speed of Love" - 5:03
Sida tre
"Double Agent" - 4:51
"Leave That Thing Alone" - 4:06
"Cold Fire" - 4:27
"Everyday Glory" - 5:10

Medverkande
Geddy Lee – synthesizer, basgitarr, sång
Alex Lifeson – akustisk och elgitarr, cymbaler
Neil Peart – trummor och slaginstrument

Musikalbum 1993
Album av Rush