kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bengt Gylta (1514–1574)

Bengt Gylta, född 1514 (en i källmaterialet obekräftad uppgift publicerad av Carl Gustaf Styffe), död 25 december 1574 på Hedensö i Södermanland, lagman, riksråd, riksskattmästare, riddare till Påtorp av ätten Gylta. Son till Bengt Gylta och Brita Bengtsdotter (Lillie). Gift 1548 i Bettna, Åkerö, med Ingeborg Krumme (1530–1586).

Han blev 1550 lagman i Läckö läns lagsaga. Gustav Vasa använde honom för diplomatiska uppdrag under 1550-talet.  Vid Erik XIVs kröning år 1561 slogs han till riddare, och Erik XIV utnämnde honom senare till rådsherre och han övertog år 1561 ledningen för rikets finansförvaltning. År 1564 blev han ståthållare på slottet Tre Kronor i Stockholm. Senare åtalades han flera gånger inför Höga nämnden och dömdes även till döden fast benådades. 

Han arbetade som diplomat under Johan III, och blev 1572 skattmästare. Han var ett av de två riksråd, som tillsammans med kung Johan III undertecknade fullmakt för fångvaktarna att avliva Erik XIV för att förhindra att han befriades ur fångenskapen.

Barn:
 Anna (1550–1603)
 Metta (1554–1642)
 Brita  (1560–1646)
 Kerstin  (1563–1606)
 Ingegärd (1569–?)

Litteratur
 Jan Eric Almquist Den muntliga traditionen och adliga ätten Gylta (1390–1646). En källkritisk undersökning (SoH 1955 nr 1–2, s. 185–197).

Referenser 

Lagmän i Västergötland
Lagmän i Västmanlands och Dalarnas lagsaga
Svenska riddare
Svenska riksråd under 1500-talet
Svenska ståthållare
Män
Födda 1514
Avlidna 1574
Bengt
Gylta

Gylta kan syfta på:
Ung hona av svin
Gylta (släkt) – en frälsesläkt från tidigt 1400-tal och utslocknad i mitten av 1600-talet
 Gyltor – en familj abborrartade fiskar
 Blågylta – en fisk i familjen läppfiskar
 Berggylta – en fisk i familjen läppfiskar
 Gröngylta – en fisk i familjen läppfiskar
 Brungylta – en fisk i familjen läppfiskar
Sugga

Sugga har flera betydelser:

 Sugga (svindjur) – hona av svindjur, inklusive vildsvin
 Betongsugga –  block i betong avsedd att förhindra motortrafik
 Sugga (diabas) – ett större flyttblock av diabas efter inlandsisens tillbakadragande
 "Volvo Sugga" – smeknamn för bilmodellen Volvo PV800
Jöran Gylta

Jöran (Bengtsson) Gylta, Svenskt riksråd , död 1580 eller 1581, var en svensk historiker och författare. 

Han var son till Bengt Gylta och Brita Bengtsdotter (Lillie).

Bibliografi
Hans efterlämnade skrifter utgörs av en 
 Chronologie, som börjar år 826, och slutar år 1415, förvarad i Palmskiöldska samlingarna i Uppsala.
 Historia om Svear och Götar, på tyska.
 Brev till Carl Gera med diverse skrivelser.

Litteratur
Hans Gillingstam, "Gylta, släkt", Svenskt biografiskt lexikon, bd 17, s. 635ff.
Hans Gillingstam, "Gylta", Äldre svenska frälsesläkter, bd 2:1 (2001).

Svenska historiker
Män
Födda 1500-talet
Avlidna 1580-talet
Jöran
Karl Holgersson (Gera)

Karl Holgersson (Gera), friherre, död 25 juli 1566, var ett svenskt riksråd. 

Karl var herre till Björkvik.

Biografi
Karl Holgersson var son till Holger Karlsson (Gera) och Beata Nilsdotter (Grip). Han var medlem i riksrådet från 1544. 1555 organiserade han rustningarna i Östergötland, därefter i Tavastland, och utsågs senare samma år till befälhavare i Viborg. 1559 deltog han i den grupp som reste till England för att diskutera ett möjligt giftermål mellan kung Erik och drottning Elisabeth.
Karl blev 1560 lagman i Östergötlands lagsaga och 1561 "gubernator" i Småland, och upphöjdes samma år till friherrligt stånd.

Karl ligger begravd i Sankt Laurentii kyrka i Söderköping med sin hustru och sonen Holger.

Familj
Karl Holgersson gifte sig 7 oktober 1558 med Kristina Bengtsdotter till Berghamer, dotter till riksrådet Bengt Nilsson (Färla) och Bengta Åkesdotter (Tott).

Barn
Beata, död något av åren 1611-1613, gift 1575 i Stockholm med friherren och riksrådet Krister Gabrielsson (Oxenstierna) (1545-1592) 
Holger, d. 1566

Referenser 

Gravstenar i i St. Laurentii

Vidare läsning 
 

Personer under äldre vasatiden
Svenska riksråd under 1500-talet
Lagmän i Östergötland
Avlidna 1566
Män
Födda okänt år
Personer i Finland under 1500-talet
Krister Gabrielsson Oxenstierna

Krister Gabrielsson Oxenstierna till Steninge, född 14 maj 1545 i Estuna församling, Uppland, död 20 februari 1592, var en svensk friherre och riksråd.

Biografi
Krister Oxenstierna föddes 1545 på Mörby i Estuna socken. Han var son till  riksmarskalken Gabriel Kristiernsson Oxenstierna och Beata Eriksdotter Trolle. Oxenstierna blev 1570 hovjunkare hos kung Johan III och blev 5 augusti 1571 ryttmästare vid adelsfaneregementet. Han blev 21 juni 1573 överstebefallningsman på Gripsholms slott vid konung Erik XIV förvaring. Oxensterian blev hövitsman på Kalmar slott 28 oktober 1575 och arbetade som det fram till 1578. Han blev 1582 lagman i Södermanlands lagsaga och blev 13 juli 1584 ståthållare på Narva slott. Han var ett av de svenska sändebud, som 1585 slöt stilleståndet vid Pliussa med ryssarna. Var 1585 hertig Karl hovråd och 1586 utnämndes han till riksråd, men föll i onåd hos Johan III, eftersom han deltog i rådets föreställningar mot konungen på mötet i Reval 1589. Oxenstierna avled 1592 och begravdes i koret av Mariakyrkan i Sigtuna tillsammans med sin hustru och flera små barn.

Herr Krister fick 1573 fullmakt att förestå kung Erik XIV:s bevakning på Västerås slott

Familj 
Oxenstierna gifte sig 27 december 1575 i Stockholm med friherrinnan Beata Karlsdotter Gera, dotter till riksrådet och lagmannen i Östergötland Karl Holgersson Gera, friherre till Björkvik, och Kristina Bengtsdotter (Färla) till Berghamer. De fick tillsammans barnen Carl Oxenstierna (död 1575), Catharina Oxenstierna (död 1625) som var gift med guvernören Johan De la Gardie, Märta Oxenstierna (död 1613) som var gift med hovjunkaren Axel Knutsson Posse, Christina Oxenstierna som var gift med ryttmästaren Lars Tygesson (Gyllencreutz), Ebba Oxenstierna (död 1615), Elisabet Oxenstierna (död 1648) som var gift med ryttmästaren Conrad Reinholdsson von Yxkull och riksrådet Mattias Soop af Limingo, Christiern Oxenstierna, en dotter (född 1577), en dotter (född 1578), samt fler barn som avled i ung ålder. Beata Karlsdotter Gera avled något av åren 1611–1613 och med henne utdog släkten Gera.

Referenser
Äldre svenska frälsesläkter utgivna av Riddarhusdirektionen, band II häfte 1 (Stockholm 2001) sid.15
Den introducerade svenska adelns ättartavlor utgivna av Gustaf Elgenstierna, band V (Stockholm 1930) sid.592
historiska-personer.nu

Noter

Externa länkar

Födda 1545
Avlidna 1592
Svenska riksråd under 1500-talet
Lagmän i Södermanland
Män
Personer under äldre vasatiden
Örnevinge

Adelsätten nr 352, Örnevinge är den så kallade oäkta Braheätten det vill säga medlemmar ur ätten Brahe som fötts utanför äktenskap, så kallad frillobarn.

Erik Brahe (1552–1614) hade i en förbindelse med Anna Filipsdotter Kern, en dotter till fältskären och befallningsmannen Filip Kern, den utomäktenskapliga sonen Gustav Eriksson (1598–1666). Erik Brahes bror, Gustav Brahe (1558–1615) hade med sin älskarinna, Anna Reibnitz från Schlesien, en son Johan Gustavsson (d. 1685), som blev underlagman och hovrättsassessor. De båda kusinerna Gustav Eriksson och Johan Gustavsson adlades 1646 under namnet Örnevinge (introduktion på Riddarhuset under nr 352). Namn och vapen anspelar på Braheätten vapen.

Stamvapnet med örnvingen syns i vänster fält (men vingen är vänd upp och ner, en klassisk heraldisk finess för att uttrycka oäkta börd) medan höger fält är hämtat från den grevliga bragdsköldens fält 1 och 4

Johan Gustavsson Örnevinge var gift med Virginia Persdotter Gyllensvärd, en dotterdotter till Erik XIV:s utomäktenskapliga dotter Virginia Eriksdotter. Genom Johan Gustavsson Örnevinges gifte med Virginia Persdotter Gyllensvärd är flera medlemmar också ättlingar till kung Erik XIV:

Barn
Gustaf Abraham Örnevinge till Högsboholm. Gift 1) med Agneta Lilliehöök död 1702, dotter till Nils Lilliehöök af Fårdala, nr 1, och Virginia Hand, nr 59. Gift 2) 1708 med Catharina Ranck. 

Barn
Catharina Christina.
Agneta Virginia Örnevinge, Gift med majoren Fredric Christoffer Ramfelt
Jean Örnevinge, torde vara identisk med den i Anrep upptagne »Johan» men namnes af svågern Ramfeldt uttryckligen såsom äldst bland bröderne; åtföljde bemälde Ramfelt 1704 ut i kriget och avancerade under fälttåget i Polen till ryttmästare under svenska adelsfanan. Finnes i 1715 års jordebok upptagen såsom delegare i fädernegodset Flöda och kallas då liksom brodern Nils Ryttmästare. Död ogift.
Carl Gustaf Örnevinge (Död 1749) Kapten. Gift med Anna Maria von Minden, dotter av handelsmannen i Göteborg Johan von Minden och Anna Maria Torringthon.
Gustaf Abraham Örnevinge, döpt 1730-01-04 i Göteborg, död späd
Nils Örnevinge,  Gift med Ulrika Magdalena Gyllenhaal, dotter av löjtnanten Lars Gyllenhaal och Anna Maria Reuterström. Död 1755-01-15 och slöt ätten på svärdssidan.
Anna Maria Charlotta Örnevinge , född och död 1740.

Referenser

Se även
Adelsätter

Svenska adelsätter
Ebba Brahe (olika betydelser)

Ebba Brahe kan syfta på:

 Ebba Pedersdotter Brahe (1555–1634), hustru till riksmarskalken Erik Larsson Sparre.
 Ebba Magnusdotter Brahe (1596–1674), trolovad med Gustav II Adolf, sedermera gift med Jakob De la Gardie
 Ebba Abrahamsdotter Brahe (1600–1638), hustru till riksrådet Axel Gustafsson Banér.
 M/S Ebba Brahe, en färja mellan Gränna och Visingsö
 Ebba Brahe (drama), ett ofullbordat drama av Anne Charlotte Leffler
Magnus Brahe (1564–1633)

Magnus Brahe, född 25 september 1564 på Tynnelsö, död 4 mars 1633 i Stockholm, var en svensk greve till Visingsborg, riksråd, riksmarsk, riksdrots och Svea hovrätts första president. 

Magnus Brahe var son till Per Brahe den äldre och Beata Gustavsdotter Stenbock och Svåger till kanslern Erik Larsson Sparre.

Magnus Brahe gjorde som ung vidsträckta resor och var en tid kammarherre hos Sigismund. I samband med brytningen mellan Sigismund och hertig Karl ställde sig Brahe efter en tids tvekan på hertigens sida. Han var hans ombud i förhandlingarna med Sigismund och medlem av domstolen i Linköping 1600. 

Brahe belönades med det av hans äldre bröder Erik och Gustaf förverkade grevskapet Visingsborg och även med andra förbrutna släktgods, och blev 1602 riksråd och riksmarsk, dock utan att utöva någon egentlig ämbetsverksamhet. 

Han hjälpte 1612 till att organisera Smålands försvar mot danskarna. 

Brahe blev 1611 riksdrots och som sådan 1614 Svea hovrätts förste president. 

Brahe deltog föga i politiken, däremot ägnade han sig mycket åt godsförvaltning och utvidgade det grevliga residenset Visingsborg betydligt.

Gift år 1594 med Britta Stensdotter Leijonhuvud (död 1611), dotter till Sten Eriksson Leijonhufvud och Ebba Månsdotter Lilliehöök.

Barn:
 Ebba Brahe (1596–1674) gm Jacob De la Gardie

Omgift med Helena  Bielke (–1651)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Externa länkar 

Svenska riksdrotsar
Riksmarskar
Hovrättspresidenter i Svea hovrätt
Svenska riksråd under 1600-talet
Svenska grevar
Magnus 01
Män
Födda 1564
Avlidna 1633
Lagmän i Uppland
Personer från Överselö socken
Ebba Brahes lusthus

Ebba Brahes lusthus ligger på bergsmansgården Bockhammar i Skinnskattebergs kommun i Västmanland. Det är ett litet ljust rosa lusthus på en holme i bruksdammen. De åttkantiga byggnaden har karnissvängd takhuv, klädd med spånstickor. Vindflöjen på taket har år 1636 utstansat och om det anger lusthusets byggnadsår är det Sveriges äldsta bevarade lusthus.

Ebba Brahe som kom från en förnäm ätt tillbringade en stor del av sin uppväxt som hovfröken på slottet Tre Kronor i Stockholm. Där träffade hon den prins som 1611 blev kung Gustav II Adolf. De två blev förälskade och ville gifta sig, men änkedrottningen Kristina tyckte inte att Ebba Brahe var fin nog. Istället gifte sig Ebba med Jakob De la Gardie och var en god maka och en energisk slottsfru. Hon födde fjorton barn, av vilka sju dog i tidig ålder. Den mest framgångsrika av barnen blev sonen Magnus Gabriel De la Gardie. När maken dog fortsatte Ebba att bruka alla gods och gårdar de ägde, däribland Bockhammar.

Lusthuset byggdes fyra år efter Gustav II Adolfs död i Lützen och är idag en del av Ekomuseum Bergslagen. Våren 2003 gav Posten ut en serie frimärken med lusthus. Ebba Brahes lusthus finns avbildat på ett av frimärkena.

Externa länkar 
 

Byggnader och anläggningar i Skinnskattebergs kommun
Byggnadsminnen i Västmanlands län
Ekomuseum Bergslagen
Gårkök

Gårkök är ett äldre ord för ett enklare ställe där lagad mat säljes till avhämtning i ett särskilt kärl kallat mathämtare eller serveras på plats. Beträffande standard var gårköket bättre än krog men sämre än vinkällare. Förleden går kommer från tyska gar som betyder färdigberedd eller färdigkokt ("Garküche"). En gårkock var en person som förestod ett "gårkök".

Enligt ett kungligt förordnande den 12 juni 1605 skulle Stockholm ha sex öppna värdshus och två gårkök: Farken i kvarteret Apollo och Stiernan i kvarteret Phoebus, båda i Gamla stan. Flera av gårköken i stockholm under 1600-talet drevs av folk från kontinenten, inklusive italienare och fransmän.

Ett gårkök vid namn Ankaret drevs på 1700-talet av handelsmannen Marcus Ankar i kvarteret Ajax i Gamla stan, Stockholm. Köket gav Ankargränd sitt namn.

Exempel
 Marcus Andersson Ankers krog Ankaret i hörnet till Ankargränd, Stockholm

Referenser

Noter

Tryckta källor

Matlagning
Restauranger
Engelbrekt

Engelbrekt kan syfta på:

 Engelbrekt (namn) – ett mansnamn och personer med namnet
 Engelbrekt Engelbrektsson, svensk upprorsledare på 1430-talet.
 Engelbrekts församling – en församling i Östermalms kontrakt i Stockholms stif 1906–
 Engelbrektskyrkan – en församlingskyrka i Engelbrekts församling
 Engelbrekt (studentförening) – en politisk studentförening
 Engelbrekt (nätverk) – ett tidigare värdekonservativt politiskt nätverk
 Engelbrekt (bok) – en diktcykel från 1858 av Gustaf Wilhelm Gumælius
 Engelbrekt (opera)– en opera i fyra akter från 1928 av Natanael Berg
 Engelbrekt (pjäs) – en pjäs av August Strindberg från 1901
 Engelbrektsbågen – en symbol för Moderata ungdomsförbundet
 Engelbrektsholmen – en tidigare holme i Stora Mellösa socken, Örebro kommun, Närke
 Engelbrektsstatyn – ett konstverk utanför Stockholms stadshus
 S/S Engelbrekt – ett vedeldat passagerarångfartyg som trafikerar Siljan sedan 1866

Se även
 Engelbrecht – flera
 Engelbrektsmonumentet – flera
 Engelbrektsskolan – flera
Gideon Börje

Gustav Gideon Börje (före 1918 Pettersson), född 21 februari 1891 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 3 augusti 1965 i Oscars församling, var en svensk målare.

Biografi 
Gideon Börje studerade vid Tekniska skolan i Stockholm och förvärvsarbetade under några år, samtidigt som han bedrev kvällstudier i kroki vid Wilhelmsons målarskola. Han blev övertalad av Eric Hallström att ägna sig åt måleriet på allvar och de två arbetade sedan tillsammans en tid, bland annat i en gemensam ateljé på Kungsholmen. De ställde även ut tillsammans 1918 i Arturo Ciacellis konstgalleri på Strandvägen i Stockholm. Efter första världskriget reste han liksom många andra svenska konstnärer till Italien. Han vistades även i södra Frankrike som Ester Lindahl-stipendiat.

Han var till en början naivist, men efter kontakten med den tidiga italienska konsten kom hans måleri att präglas allt mer av en klar formgivning och en klassisk balanserad komposition. Under 30-talet vidgas hans färgregister och han ägnar sig åt att måla det norrländska landskapet. Vid denna tid gör han även en hel del porträtt av vänner och kollegor. Han tillhörde sedan dess start konstnärsgruppen Färg och Form.

Gideon Börjes verk finner man till exempel vid Nationalmuseum, Moderna Museet, Göteborgs konstmuseum, Malmö museum, Waldemarsudde, Kalmar Konstmuseum, Norrköpings konstmuseum samt Stadsmuseet i Stockholm, som har målningen kallad Södermalmstorg.

Vidare läsning 
Bror Hjorth, Gideon Börje, Bonniers 1936.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 263-264 Allhems förlag Malmö
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Noter

Vidare läsning 
 

Födda 1891
Avlidna 1965
Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Representerade vid Moderna museet
Janssons frestelse

Janssons frestelse är en gratäng av svenskt ursprung, gjord på potatis, lök och ansjovis (skarpsill). Den finns beskriven 1928 och kan ha namngetts efter en populär biograffilm, "Janssons frestelse". Även den matglade operasångaren Per Janzon kan ha inspirerat till namnet. Rätten är främst tänkt för vickning men passar lika bra på jul-, midsommar- eller påskbordet.

Tillagning 
Potatis och lök skalas, potatisen skärs till stavar eller i tunna skivor och löken till tunna ringar. Allt varvas tillsammans med ansjovisbitar i en ugnsfast smord form och överöses med grädde i valfri fetthalt. Överst strör man skorpmjöl. Anrättningen gräddas i ugnen.

Olika varianter finns på grundreceptet. Utan ansjovis är maträtten i princip en potatisgratäng, fast med en särskild kryddning. Bland de typiska "Janssons-kryddorna" finns senap, lager, kryddpeppar, kryddnejlika och ingefära.

Bakgrund 
Enligt vissa källor har rätten tillskrivits operasångaren Per Adolf "Pelle" Janzon (1844–1889). Han gjorde sig känd för att bjuda på en sexa med öl, snaps och ansjovisgratäng, vilket skulle ha givit upphov till namnet Janzons frestelse på denna typ av gratäng. Han skulle ha inspirerats av "ansjovislådor" med snarlikt innehåll. Dock blev rättens namn inte allmänt accepterat förrän 40 år efter Janzons död.

Svenska gastronomiska akademien har i Gastronomisk kalender 1989 förklarat namnet på ett annat sätt. En östermalmsfru, Elvira Stigmark (1886–1953), skulle på en bjudning låtit kokerskan fru Sofie Pauline Brogårde ge ansjovisgratängen namnet Janssons frestelse efter en film med samma namn (från 1928). I filmen hade Stigmarks favoritskådespelare Edvin Adolphson huvudrollen. Stigmark hade varit på bio med några väninnor (de hade sett just filmen Janssons frestelse), och på den efterföljande vickningen hade det bjudits på varm smörgås med kokt potatis, ett ägg och två ansjovisfiléer lagda i kors.

I Södermanlands Hembygdsförbunds årliga tidskrift från 1945 står det även skrivet om familjen Jansson, hemmahörande i Dunkers socken, som bjöd hem till fest under missväxtåren 1867–1869. För att förhöja det magra utbudet av råvaror lagade Fru Jansson en stor gratäng med potatis, ansjovis och lök utblandat med mjölk. I folkmun kom detta att kallas Janssons Frestelse.

Det finns ett recept i Iduns kokbok på ansjovisgratin vilken påminner mycket om Janssons frestelse.

Det finns även en vegetarisk variant kallad Hanssons frestelse.

Kommentarer

Referenser

Externa länkar 

Potatisrätter
Fiskrätter
Julmat
Svenska maträtter
Maträtter uppkallade efter personer
Gamla Slottskällans bryggeri

Gamla Slottskällans Bryggeri AB är ett svenskt mikrobryggeri, som sedan 2017, ägs av Coppersmith's Brewery. Företaget grundades i Uppsala och produktionen förlades tidigare till i Boländerna i Uppsala. Bryggeriet är inriktat på att göra specialöl och hantverksmässigt bryggt öl. Namnet kommer från en av Uppsalas första vattentappar  Slottskällan, strax nedanför Uppsala slott.

Historia
Idén att starta ett bryggeri tog form under 1995 efter att en av grundarna, Hans Finell, varit i USA och sett utbudet av öl från mikrobryggerier där. Han och Jonas H Andersson startade sedan bryggeriet 1997 och de två första ölen hette Premiär och Svart, vilka började säljas i maj 1998. Det ursprungliga företaget "Slottskällans Bryggeri" (SB) begärdes i konkurs under hösten 2003, men ombildades direkt under nuvarande namn då konkursförvaltaren insåg att det fanns en potential i bolaget. Under en period ägdes bryggeriet av Anders Slotte och producerade ungefär 650 000 liter öl per år. 2017 förvärvades bryggeriet av Coppersmith's Brewery i Västerås, vilket innebar slutet för företagets produktion i Uppsala.

Sortiment
Idag innehåller Slottskällans mer fasta sortiment: Uppsala, Slottslager och Roslager (ljus lager med olika humlebeska, där Slottslagern har mest tillsatt humle och Uppsala minst), Imperial Stout (stout på 9% viktprocents alkoholstyrka), Kloster (belgisk ale) och Pale Ale (engelsk ale). Flera av ölen tillverkas också som folköl, vilka säljs i livsmedelsaffärer (främst i Uppland och Stockholmsområdet). I Slottskällans sortiment finns också säsongsöl som Tomte och Nisse till jul, Blåkulla till påsk, på sommaren Semester och veteölet Vit samt hösten 2010 den mörka lagern Höstlager. Under 2011 har bland annat tillkommit Svart, London, Zero, Freedom, Slottskällans IPA och EKO lager.

Genom åren har bryggeriet också tillverkat många specialöl (ofta som varianter av lagern Uppsala) till diverse företag, supporterklubbar, föreningar och evenemang. Ett senare exempel är den ljusa lagern Linné  som gjorts till Linnéjubileet 2007. Till bryggeriets tioårsjubileum 2008 lanserades ett jubileumsöl kallat Decennium, ett bocköl av tysk typ.

En historiskt intressant öl som tidigare tillverkats är veteölet Vrak, brygd med en jäststam från flaskor funna i ett vrak efter en tysk lastbåt som sänkts utanför Öland under första världskriget 1915. Det fick vid lanseringen 2001 viss internationell uppmärksamhet.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska bryggerier
Företag i Uppsala
Mikrobryggerier
Företag bildade 2003
Per Janzon

Per Adolf ”Pelle” Janzon, född 4 november 1844 i Norrköping, död 20 oktober 1889 i Stockholm, var en svensk operasångare (basbaryton).

Biografi
Janzon var son till fiskhandlaren Adolf Janzon och Margareta Olofsson. Efter att ha varit sjöman en kort tid blev han student i Uppsala 1863 och läste därefter på en filosofie kandidat-examen. Men efter några år slog han studierna ur hågen för att ägna sig åt teater och fick undervisning i sång av Anders Willman. Han blev engagerad vid Kungliga teatern i Stockholm från 1870 till sin död 1889. Janzon var speciellt inriktad på komiska roller.

Roller i urval 
Leporello i Don Juan, Dulcamara i Kärleksdrycken
Gil Pèrez i Svarta dominon, Löparnisse i Värmlänningarna
Vulcanus i Filemon och Baucis, Cerberin i Målaren och modellerna
Aboulifar i Oberon
Falstaff i Muntra fruarna, Gigoti i Diamantkorset
Kasper i Friskytten
Escamillo i Carmen

Omdömen
”I komiska, något chargerade partier, helst av något modernt snitt, var Janzon alldeles förträfflig, men även den äldre operans buffaartade karaktärer förlänade han en ypperlig relief.” I besittning av en i yngre år alldeles utmärkt röst och stor medfödd vis comica, var Janzon på sin tid en av den Kungliga Teaterns bästa artister, men hans sångteknik var inte särskilt förfinad. En gunstling hos publiken var ”Pelle” Janzon alltid.

Gastronomisk betydelse
Det finns uppgifter om att Janzon ska ha gett namn åt maträtten Janssons frestelse. Denna uppgift är dock omstridd. Även Toast Pelle Janzon brukar tillskrivas honom.

Källor

.

Vidare läsning
 .
.
.

Externa länkar 

Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska barytonsångare
Män
Födda 1844
Avlidna 1889
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Musiker från Norrköping
Ansjovis

Ansjovis kan syfta på:

 Ansjovisfiskar – en familj sillartade fiskar
Ansjovis (fisk) – en art i familjen ansjovisfiskar.
Ansjovis (fiskkonserv) – en svensk, norsk (Ansjos) och finsk (Anjovis) fiskkonserv som oftast görs av skarpsill i familjen sillfiskar.
Svärdssidan

Svärdssidan kallas den manliga delen (de manliga medlemmarna) av en familj eller släkt. Härstammning på svärdssidan är detsamma som agnatisk härstamning.

Uttrycket härleds från att svärdet förr ansågs utgöra det väsentliga i mannens attribut, liksom ordet spinnsida bildats med anledning av att spinning förr betraktades som den speciellt kvinnliga sysselsättningen.

Om en släkt är "utgången på svärdssidan" betyder det att alla män som härstammar från stamfadern enbart genom män (son, sonson, sonsons son, sonsons sonson och så vidare) har dött. En sådan adelsätt är utslocknad enligt Sveriges ridderskap och adels stadgar eftersom det bara är manliga medlemmar som för släktens namn vidare. Så länge kvinnliga medlemmar, gifta eller ogifta finns kvar, står en ätt ännu kvar i adelskalendern.

Se även
 Agnatisk tronföljd
 Saliska lagen

Referenser

Noter 

Genealogi