kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cassel (efternamn)

Cassel är ett efternamn.

Personer med efternamnet Cassel 
 Albert Cassel (1857–1931), godsägare och politiker
 Anna Cassel (1860–1937), konstnär
 Arne Cassel (1898–1965), konstnär
 Boo Cassel (född 1949), översättare
 Carin Cassel (1902–1982), konstnär
 Carl Gustaf Cassel (1783–1866), lagman, psalmförfattare
 Dagny Cassel (1908–1988), konstnär
 David Cassel (1818–1893), tysk historiker och judisk lärd
 Denisé Cassel (född 1991), politiker
 Ebba Cassel (aktiv 1912), hunduppfödare som införde welshterrier till Sverige
 Edvard Cassel (1853–1936), jurist
 Ernest Cassel (1852–1921), tysk-brittisk affärsman
 Gunnar Cassel (1865–1943), svensk ingenjör och lärare
 Gustav Cassel (1866–1945), nationalekonom, professor
 Hjalmar Cassel (1868–1941), skriftställare
 Isaac Cassel (1881–1943), bankman
 Isak Cassel (1844–1898), trävaruhandlare
 Jean-Pierre Cassel (1932–2007), fransk skådespelare
 Knut Cassel (1821–1895), lantbrukare och politiker
 Lalla Cassel (1905–1964), danspedagog
 Leif Cassel (1906–1988), lantbrukare och politiker, högerman
 Maja Cassel (1891–1953), skådespelare och operettsångerska
 Oscar Cassel (1871–1931), jurist, borgmästare
 Paulus Stephanus Cassel (1821–1892), tysk journalist och kristen teolog av judisk börd
 Sten Cassel (1928–2020), arkitekt
 Thorsten Cassel (1847–1942), militär och folkhögskoleföreståndare
 Torbern Cassel (1900–1942), kompositör, sångare, pianist
 Torsten Cassel (1907–1974), orkesterledare och musiker
 Vincent Cassel (född 1966), fransk skådespelare
 Viktor Cassel (1812–1873), brukspatron
Jan Morris

Jan Morris, James Morris fram till 1972, född 2 oktober 1926 i Clevedon i Somerset, död 20 november 2020 i Pwllheli i Gwynedd, var en brittisk författare och journalist. Hon är mest känd som författare av reseskildringar och böcker om olika städer och länder.

Morris föddes som barn till en engelsk mor och walesisk far. Efter utbildning vid universitetet i Oxford, där hon tillhörde colleget Christ Church, tjänstgjorde hon i medelhavsområdet för brittiska armén. Därefter blev hon journalist på anrika The Times i London. År 1953 deltog hon som reporter i den expedition som blev först med att erövra Mount Everests topp, och Morris blev först i världen med att sända ut nyheten att Edmund Hillary bestigit världens högsta berg.

Hon föddes som man, under namnet James Morris. I boken Conundrum skildrar hon öppenhjärtigt sin transsexualism och den kroppsliga och sociala förvandlingen från man till kvinna. Hon började redan på 1950-talet att ta kvinnliga hormonpreparat, i väntan på en fullbordande könskorrigerande operation. År 1972 genomgick hon slutligen en sådan på en klinik i Marocko. Efter det bytte hon namn till Jan.

Från 1949 fram till operationen 1972 var hon gift med en kvinna, Elizabeth Tuckniss, som hon har flera barn tillsammans med. Efter operationen var paret tvungna att skilja sig officiellt av juridiska skäl. De har dock hela tiden fortsatt att leva tillsammans, och år 2008 gifte de om sig i en partnerskapsceremoni. Under en tid bodde hela familjen på en herrgård, Trefan, i Llanystumdwy i norra Wales. Efter att barnen flyttat ut, sålde Morris denna herrgård och flyttade istället in i ett mindre hus nära herrgården. Det nya huset gav hon namnet Trefan Morys (Morys är den walesiska formen av Morris).

Bibliografi i urval
Sultan in Oman (1957)
Venice (1960)
Cities (1963)
Spain (1964)
Oxford (1965; ny, reviderad utgåva 1987)
Pax Britannica-trilogin:
Pax Britannica (1968)
Heaven's Command (1973)
Farewell the Trumpets (1978)
The Great Port (om New York) (1970)
Places (1972)
Conundrum (1974)
The Venetian Empire (1980)
Wales: The First Place (1982)
The Matter of Wales (1984)
Last Letters from Hav (1985)
Among the Cities (1985)
Stones of Empire: The Buildings of the Raj (1986)
Manhattan '45 (1987)
Hong Kong (1988)
Pleasures of a Tangled Life (1989)
O Canada! (1992)
Sydney (1992)
Fisher's Face (1995)
Lincoln: A Foreigner's Quest (1999)
Trieste and the Meaning of Nowhere (2001)
A Writer's House in Wales (2002)
The World: Life and Travel 1950–2000 (2003)
Contact! A Book of Encounters (2010)
Battleship Yamato: Of War, Beauty and Irony (2018)

Källor

Externa länkar
Blogg: Jan Morris Blog  

Brittiska författare
Brittiska reseskildrare
Brittiska journalister
Födda 1926
Avlidna 2020
Kvinnor
Personer från Somerset
Alumner från Christ Church, Oxford
Jurva

Jurva var en kommun i landskapet Södra Österbotten i Finland. Kommunen hade 4 286 invånare (2008), på en yta av 448,37 km².

Den 1 januari 2009 slogs Jurva samman med Kurikka stad.

Jurva var enspråkigt finskt.

Politik

Mandatfördelning i Jurva kommun, valen 1976–2004

Referenser

Externa länkar 

 
Före detta finländska kommuner
Christina Lindström (skådespelare)

Lena Christina Cecilia Lindström, född 25 april 1938 i Skönberga i Östergötland, är en svensk skådespelare. Hon var elev vid Norrköping-Linköping stadsteaters elevskola 1955-1958.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor 
 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar

 Christina Lindström på Malmö stadsteater

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1938
Levande personer
Kauhajoki

Kauhajoki är en stad i landskapet Södra Österbotten. Kauhajoki har cirka  invånare och har en yta på  km². Staden är enspråkigt finskt.

Under vinterkriget, från december 1939 till februari 1940, var Kauhajoki mötesplats för Finlands riksdag. Kauhajoki blev stad i juli 2001.

Kauhaneva-Pohjankangas och Lauhanvuori nationalparker befinner sig delvis inom staden.

Byar
Järvikylä

Politik

Mandatfördelning i Kauhajoki stad, valen 1976–2021

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Idrott
Kauhajoen Karhu är en sportklubb som spelar basketboll i Korisliiga.

Se även
 Slaget vid Kauhajoki
 Skolmassakern i Kauhajoki

Referenser

Externa länkar 

Kauhajoki stads webbplats

 
Finlands kommuner
EwaMaria Björkström

EwaMaria Björkström-Roos, (eg. Ewa Maria Thérése Angelica Björkström Roos) född 25 november 1955 i Örebro, är en svensk skådespelare, sångare och röstpedagog. Björkström-Roos studerade vid Statens scenskola i Stockholm 1979-82.

Filmografi

Teater

Roller (urval)

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Svenska sångare
Svenska röstskådespelare
Kvinnor
Födda 1955
Levande personer
Skådespelare från Örebro
Musiker från Örebro
Kauhava

Kauhava är en stad i landskapet Södra Österbotten i före detta Västra Finlands län. Kommunen omfattar sedan den 1 januari 2009 även Alahärmä, Kortesjärvi och Ylihärmä kommuner. Kauhava har  invånare och en yta på  km².

Kauhava blev stad 1986 och är enspråkigt finskt.

I Kauhava återfinns Iisakki Järvenpää Oy, som tillverkar knivar. Trakten är även känd som centrum för knivjunkarna, "puukkojunkkarit" eller "häjyt".

I Kauhava fanns Flygkrigsskolan till och med den 31 december 2014, (finska: Lentosotakoulu).

En turistattraktion som drar många besökare till kommunen är nöjesfältet PowerPark i Alahärmä.

Politik

Mandatfördelning i Kauhava stad, valen 1976–2021

Demografi

Befolkningsutveckling

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2022. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande. För språk med färre än 10 talare är siffran dold av Statistikcentralen på grund av sekretesskäl.

Externa länkar 

 Kauhava stad

Källor

Kauhava
Finlands kommuner
Knut Husebø

Knut Husebø, född 10 maj 1946 i Stavanger, är en norsk skådespelare och bildkonstnär.

Han debuterade 1968 som Flyndrefanten i Taremare by på Den Nationale Scene. Han var därefter anställd vid Nationaltheatret 1969–1971 och 1975–1986, med avbrott för engagemang vid Fjernsynsteatret 1977–1979 och 1982–1983. Sedan 1986 är han frilans.

Husebø har bland annat spelat Edmund i Kung Lear, Orsino i Trettondagsafton och titelrollen i Henrik Ibsens Catilina. Han spelade den mångsidiga Benoni i Fjernsynsteatrets uppsättning av Knut Hamsuns Benoni og Rosa, och han hade en av huvudrollerna i Per Bronkens Sigrid Undset-serie Jenny.

Han har de senare åren framför allt arbetat som bildkonstnär.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Norska målare under 1900-talet
Norska målare under 2000-talet
Skådespelare från Stavanger
Födda 1946
Levande personer
Män
Kortesjärvi

Kortesjärvi var en kommun i landskapet Södra Österbotten i Finland. Kommunen hade 2 275 invånare (2008), på en yta av 333,51 km².

Den 1 januari 2009 förenades Kortesjärvi jämte Alahärmä och Ylihärmä med Kauhava stad.

Kortesjärvi var enspråkigt finskt.

Styre och politik

Mandatfördelning i Kortesjärvi kommun, valen 1976–2004

Vänorter 
 Södra Vi, Sverige 
 Mustjala, Estland

Referenser

Externa länkar 

Före detta finländska kommuner
Kauhava
Sankt Elmseld

Sankt Elmseld, även kallad elmseld, spetsurladdning eller koronaurladdning, är en stilla (stabil) elektrisk urladdning från spetsiga, företrädesvis uppstående föremål som bergstoppar, tornspiror, åskledare, masttoppar och dylikt. Den syns i mörker som ett svagt, blåaktigt lysande, utåtriktat ljussken runt dessa föremål – ofta tillsammans med ett väsande eller sprakande ljud för den som befinner sig tillräckligt nära. Fenomenet uppstår när den lokala elektriska fältstyrkan, till exempel på grund av influens från ett närliggande åskmoln, är tillräckligt hög, ca 3 kV/mm, i omedelbar närhet av ett spetsigt föremål, men så låg på större avstånd att urladdningen åtminstone inte med en gång övergår i ljusbåge.

Via en kombination av jonisation och elektrostatisk repulsion ger det urladdningsfenomen som utgör elmseld upphov till en ström av joniserad gas ut från urladdningsstället, något som i sin tur påverkar omgivningens ledningsförmåga och fältstyrka. Elmselden i sig är en ganska god elektrisk ledare och om fältstyrkan även på större avstånd från föremålet tillräckligt stor övergår koronaurladdningen lätt i en ljusbåge (blixt). Om man exempelvis under vandring i höglänt terräng observerar elmseld är således risken för blixtnedslag överhängande.

Då elmseld gärna uppstår kring elektriska ledare och högspänningsförande anordningar har fenomenet stor teknisk betydelse: Elmseld utgör en bredbandig radiostörkälla – ett problem som försvåras allvarligt av att elmseld ofta uppstår på själva antennen. Den laddningstransport som elmseld är förenad med utgör i sig en ibland skadlig effektförlust och orsakar även utfällning av damm och smuts i högspänningsinstallationer, exempelvis på isolatorer vilket efter hand försämrar isolationen med tilltagande tendens till överslag – något som kan drabba äldre tv-apparater med bildrör. Samma fenomen kan användas avsiktligt, exempelvis i elektrofilter, jonisatorer, kemiska reaktorer etc.

Sankt Elmseld har i folktron setts som ett förebud, ett varsel – ibland om goda ting, ibland om förestående olyckor. Till sjöss är elmseld ganska vanlig från masttoppar och metallföremål i riggen, och det har uppstått flera gamla myter om ursprunget. En är att de napolitanska sjömännens skyddshelgon Sankt Erasmus, som på flera andra språk kallas Elmo, omkom under en storm till sjöss och i sitt dödsögonblick lovade att med ljus vägleda sjöfarande ur farligheter (corpo santo: "helgonets kropp"). En annan är att Sankt Erasmus i en storm tände ett ljus som trots ovädret brann med klar låga. En tredje är att helgonet räddades från att drunkna av en sjöman, och lovade att fortsättningsvis varna sjöfarande för dåligt väder.

Se även 
 Foo fighter

Källor 
SMHI Kunskapsbanken: Sankt Elmseld. Läst 20 maj 2023

Externa länkar
 St Elmseld i cockpit över Frankrike

Elektriska fenomen
Folktro
Meteorologi
Clément Harari

Clément Harari, född 10 februari 1919 i Kairo, Egypten, död 16 maj 2008 i Sèvres, Hauts-de-Seine, var en fransk skådespelare.

Filmografi (urval)
1998 - Livets tåg
1997 - Häxkärlek

1974 - Galen till tusen!

Externa länkar

Franska skådespelare under 1900-talet
Födda 1919
Avlidna 2008
Män
Personer från Kairo
Malpåse

Malpåse är en påse för förvaring av textilier, som behöver skyddas mot angrepp av klädesmal och andra skadeinsekter. Påsen kan vara av papper eller tyg, numera ofta av plast.

Ordet malpåse används även i överförd betydelse. Att lägga i malpåse innebär att lämna något orört en längre tid med möjlighet att återuppta användningen senare. Uttrycket används inte minst om krigsfartyg – se till exempel HMS Göteborg (K21).

Larver av klädesmal och pälsänger var tidigare svåra skadegörare på ylletyger och pälsar. För att skydda kläder i sådana material då de inte användes, förvarades de i tättslutna påsar av papper eller bomullstyg. För att döda eller skrämma skadeinsekterna placerades gärna något luktande ämne i påsen – kryddor eller malmedel, så kallade malkulor.

Ordet malpåse finns belagt i svensk skrift sedan 1923. Användningen av malpåse för förvaring av kläder har minskat under senare delen av 1900-talet. Orsaker till detta är den ökade användningen av kläder i syntetmaterial samt impregnering av ylletyger mot malangrepp.

Referenser

Nyttoföremål
Svenska idiom
Fansubs

Fansubs (engelska, efter fan-made subtitles, 'amatörtillverkade undertexter') kallas de undertextningar av filmer och tv-serier som utförs av amatörer utan vinstintresse. De är särskilt vanliga inom anime.

Den översatta filmen eller serieavsnittet görs sedan ofta tillgängliga för nedladdning via nätet. Före utbyggnaden av Internet förekom spridning av fansubs via traditionell postgång med hjälp av VHS-band.

Anime 
Fansubs är särskilt vanligt förekommande inom anime. All anime publiceras, per definition, i Japan på originalspråket japanska, varför översättning krävs för att den ska nå en bredare publik utanför hemlandet. Medieföretag med fokus på marknader utanför Japan, med resurser nog för att anlita professionella översättare, köper regelbundet in animeproduktioner, men det blir ofta en betydande tidsmässig eftersläpning mellan originalpubliceringen i Japan och återpubliceringen på den nya marknaden. Många fans är inte beredda att acceptera detta utan laddar ner piratkopierade kopior av originalmaterialet, försedda med fansubs.

En stor mängd anime som förses med fansubs och görs tillgänglig för nedladdning kommer inte heller nå en tillräckligt stor publik utanför Japan för att den skall anses tillräckligt intressant för professionell översättning och kommersiell distribution. För många animeintresserade utgör fansubs enda möjligheten, förutom att lära sig japanska, att ta del av detta material.

Referenser

Anime
Översättande
Videoteknik
WP:Projekt Japan
Högfors (olika betydelser)

Högfors kan syfta på:

 Högfors – en stad i landskapet Nyland i Finland, 
 Högfors, Kymmene – en by och fors i Kymmene i Kotka stad (finska Korkeakoski)
 Högfors, Ljusnarsbergs kommun – en småort och gammal bruksort i Ljusnarsbergs socken, 
 Högfors, Norbergs kommun – en ett järnbruk och en herrgård i Karbennings socken
 Högfors, Robertsfors kommun – en by strax utanför Bygdeå i Bygdeå socken, 
 Högfors slott – en slottsliknande herrgård i Jämtland,

Se även
 Högfors bruk
 Högforsen,
Hans-Erik Philip

Hans-Erik Philip, född 25 januari 1943, är en dansk kompositör och musikarrangör.

Filmmusik i urval 

 (Hrafninn flýgur)

Referenser 
 
 
 Musik från DR av Hans-Erik Philip

Födda 1943
Danska kompositörer
Män
Levande personer
Alina

Alina är ett kvinnonamn, en kortform av namn som Adelina och Karolina. Det kan också vara en feminin form av det arabiska mansnamnet Ali eller en slavisk form av namnet Helena. Namnet har använts i Sverige sedan år 1820.

En variant av namnet är Aline som är en kortform av Adeline och Karoline.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 2 678 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Alina, varav 1 644 bar det som tilltalsnamn. Motsvarande siffror för Aline var 711 respektive 336.

Namnsdag i Sverige: saknas, men ägde  1986–1993 rum 13 februari). I den finländska almanackan har Alina namnsdag 22 april.

Personer med namnet Alina 
 Alina Astafei, tysk friidrottare
 Alina Cojocaru, rumänsk ballerina
 Alina Devecerski, svensk sångerska
 Alina Eremia, rumänsk artist
 Alina Forsman, finländsk skulptör
 Alina Frasa, finländsk ballerina
 Alina Ivanova, rysk friidrottare
 Alina Hrosu, ukrainsk sångerska
 Alina Jägerstedt, svensk politiker
 Alina Kabajeva, rysk gymnast

Personer med namnet Aline 
 Aline Grönberg, finländsk affärskvinna
 Aline Lahoud, libanesisk sångerska
 Aline de Lima, brasiliansk sångerska
 Aline Magnusson, svensk skulptör
 Aline Terry, amerikansk tennisspelare
 Aline Zeler, belgisk fotbollsspelare

Se även 
Alina (svamp)

Källor

Kvinnonamn
Kerkuan

Kerkuan (arabiska كركوان Kerkouan) är en fenicisk stad i Nordafrika.

Den historiska staden Kerkuan är en arkeologisk plats i nordöstra Tunisien nära Cap Bon cirka 125 kilometer nordväst om huvudstaden Tunis.

Platsen upptogs på Unescos världsarvslista 1985. 1986 utökades världsarvet med Kerkuans begravningsplats.

Historia 
Kerkuan övergavs troligen under det första puniska kriget (omkring år 250 f.Kr.) och återuppbyggdes inte av romarna. Staden hade då existerat i mer än 400 år. Staden återupptäcktes 1952 av en fransk arkeolog, och visade sig vara mycket välbevarad.

Staden 
Kerkouane, idag en liten bit bort ifrån huvudvägarna, har välbevarade ruiner från antikens Karthago. Utgrävningar har avslöjat ruiner från 300- och 200-talet f.Kr.

Omkring platsen är stadens stadsplan klart synligt, många hus har än idag kvar sina väggar och färgen på lerväggarna är ofta synlig.

På en helig plats finns några kolonner bevarande och i ett litet atrium har mosaikdelar hittats. Kantstenar, yttertrappor, trösklar och golv med enkla mosaiklager finns överallt. Än idag arbetar arkeologer i Kerkuan, men det mesta är troligen upptäckt vid det här laget.

Kerkuan var, tillsammans med Hadrumetum (nuvarande Sousse), Karthago, Leptis Magna och Utica en av de viktigaste puniska städerna i Fenicien.

Referenser

Externa länkar 
UNESCO världsarv Kerkuan
om Kerkuan

Fornminnen i Tunisien
Fenicien
Karthago
Världsarv i Tunisien
Världsarv inskrivna 1985
Kap Bon
ISimangaliso våtmarkspark

iSimangaliso våtmarkspark, före november 2007 kallat Greater St. Lucia våtmarkspark, är ett våtmarksreservat som ligger på KwaZulu-Natals östkust i Sydafrika omkring 275 km norr om Durban. Namnet på Zulu betyder ungefär underverk.

Naturskyddsområdet sträcker sig från gränsen till Moçambique i norr och längs kusten 280 km ner till iSimangalisos flodmynning, totalt är området 3 280 km² ofördärvat ekosystem, skött av Ezemvelo KZN Wildlife. Området består av St Lucia jaktreservat, False Bay park, iSimangaliso marina reservat, Sodwana Bay nationalpark, Maputaland marina reservat, Cape Vidal, Ozabeni, Mfabeni, Tewate vilddjursområde och Mkuze jaktreservat.

iSimangaliso våtmarkspark ingår också i våtmarksskyddet enligt Ramsarkonventionen (Konvention om våtmarker av internationell betydelse, i synnerhet såsom livsmiljö för våtmarksfåglar) sedan den 2 oktober 1986 med referensnummer 345.

Våtmarkerna utgörs av ett saltvattenssystem bestående av fem olika ekosystem. Vart och ett av ekosystemen är i sig helt självständigt men de är alla helt integrerade med varandra. De fem ekosystemen i området är:

Det marina systemet - karakteriserat av den varma Indiska Oceanen med såväl det sydligaste korallrevet i Afrika som undervattenskanjoner och långa sandstränder.
Östra stränderna - ett kustnära sanddynssystem bestående av höga linjära sanddyner och subtropisk skog, grässlätter och våtmarker.
Sjösystemet - med de två flodmynningslänkade sjöarna iSimangaliso och Kosi samt de fyra större sötvattensjöarna Sibaya, Ngobezeleni, Bhangazi norra och Bhangazi södra.
Träskmarkerna Mkhuze och Umfolozi - med träskmarkskog och vidsträckta sumpmarker med vass och papyrus.
Västra stränderna - med de antika kustlinjeterrasserna och torr savannskog.

Historia 
iSimangaliso var känd som St. Lucia och hette ursprungligen "Rio de la Medaos do Oura", döpt 1554 av överlevande från det portugisiska skeppet Saint Benedict. Vid denna tid var Tugelaflodens mynning känd som St. Lucia. 1575 fick Tugelafloden sitt namn. 13 december 1575 på dagen för firandet av Sankta Lucia, ändrade Menual Peresterello namnet på området till "Santa Lucia". Floden som mynnar ut vid St Lucia heter dock Mfolozi, och Tugelas mynning ligger mer än 100 km söderut.

1822 St. Lucia förklarades av britterna som småstad av
1895 St. Lucia Game Reserve grundades (30 km norr om staden)
1971 Sattes sjön St. Lucia, sköldpaddsstränderna och korallreven i Maputaland upp på den så kallade Ramsarlistan över våtmarker av internationell betydelse 
I december 1999 sattes Greater St. Lucia våtmarksområde upp på Unescos Världsarvslista.
Den 1 november 2007 Greater St Lucia bytte namn iSimangaliso och det nya namnet var registrerat i UNESCOs Världsarvslista

Kuriosa 
 I parken lever 1 200 nilkrokodiler och 800 flodhästar.

Referenser

Externa länkar 

 KwaZulu-Natal Provincial Government homepage
 Ezemvelo KZN Wildlife (previous known as Natal Parks Board)
 SANParks
 UNESCO World Heritage List - iSimangaliso Wetland Park
 UNEP World Conservation Monitoring Center - iSimangaliso Wetland Park

Världsarv i Sydafrika
Ramsarområden
Världsarv inskrivna 1999
Filbunke

Filbunke, i finlandssvenskan och i vissa dialekter i Sverige kallad fil, är en frukosträtt med puddingliknande konsistens som består av syrad mjölk.

Filbunke var tidigare en populär rätt i Sverige. Genom att man syrade mjölken fick den dessutom längre hållbarhet.

Tillverkning och försäljning 
Traditionell filbunke tillverkades genom att oskummad mjölk direkt från kon fick självsurna med hjälp av de naturliga mjölksyrabakterierna i mjölken. Resultatet blev att den tjocknade och fick en puddinglik konsistens. Ett gräddlager bildades på toppen och det var vanligt att man strödde socker, ingefära eller kanel och smulat knäckebröd på den färdiga filbunken. Mjölken man använde var alltså opastöriserad och fet.

I modern tid är mjölken ofta både pastöriserad och homogeniserad, vilket innebär att försyrad mjölk (exempelvis filmjölk eller tidigare filbunke) måste tillsättas för att filbunken ska stelna. Det är också vanligt att man tillsätter grädde. Använder man mjölk från livsmedelsbutiken kan man börja med att upphetta mjölken nästan till kokpunkten för att sedan snabbt kyla ned den till rumstemperatur. Upphettningen gör att filbunken inte vasslar sig. Gammaldags mjölk (ohomogeniserad) är fördelaktigt om man önskar den gräddiga ytan, men även standardmjölk kan användas. Använder man nymjölkad mjölk kan man utesluta uppvärmnings- och avkylningsproceduren. Filbunken stelnar under exempelvis en natt och kyls ned innan den serveras på klassiskt vis eller på alternativt vis med till exempel frukter och bär.

Mejeriföreningarna gjorde på 1930-talet ett försök med att sälja färdig filbunke i enlitersflaskor. Nu för tiden säljs filbunke i begränsad omfattning, men i plastburk.

Historik 
Det är okänt hur gammal rätten är, men den antas ha funnits nästan lika länge som domesticerade djur i Sverige. Ordet filbunke har använts sedan 1600-talet.

"Lugn som en filbunke" 
"Lugn som en filbunke" är ett etablerat uttryck i svenskan som dök upp första gången år 1845 i Johan Jolins pjäs En komedi, där orden "jag är lugn, lugn som en filbunke" yttrades.

Finländsk fil 
Den finländska filen (finska: viili) är en modern version av den traditionella rätten filbunke. Industriellt tillverkas den till exempel av Valio i olika varianter, varav fem naturella (ekologisk, laktosfri och med olika fetthalt), de andra med tillsats av bland annat bär- och frukt.

Referenser

Noter

Källor 
Webbplats om filbunke

Externa länkar 

Recept på filmjölk, filbunke och långmjölk i Iduns kokbok från 1911

Mejeriprodukter
Syrade maträtter