kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Höje å

Höje å är ett cirka 35 kilometer långt vattendrag i Skåne (med källflöden cirka 45 kilometer). Avrinningsområdet är cirka 200 km². Höje å rinner upp i Häckebergasjön, 49 meter över havet, cirka 20 km sydost om Lund. 

Höje ås källflöden är dels Björkesåkraån från Björkesåkrasjön vid Sturups flygplats, dels Olstorpsån (Vegarpsån) från Romeleåsen, som båda rinner till Häckebergasjön. Efter denna sjö är tillrinningen till ån obetydlig. Ån ringlar ut på slätten vid Genarp och passerar även Kyrkheddinge tätort innan den passerar Lunds södra del i Höjeådalen mellan Sankt Larsområdet och Värpinge. I Lomma rinner ån ut i Lommabukten och Öresund.

Höje å är en ganska liten å och uppnår inte tio meters bredd förrän nära mynningen (där den till och med blir över 20 meter bred), men torde ändå i sitt nedre lopp ha nyttjats som båtled under vikingatid och vendeltid.

Höje å vattenråd är ett av landets mesta aktiva vattenråd och sedan 1992 har kommunerna inom ramen för " Höjeåprojektet" arbetat med att förbättra vattenkvaliteten, öka den biologiska mångfalden och minska övergödningen i området.

Förekommande fiskar 
Följande fiskarter förekommer i Höje å 

Abborre
Braxen
Bäcknejonöga
Gärs
Grönling
Groplöja
Gädda
Id
Karp
Löja
Mört
Regnbåge
Skrubbskädda
Småspigg
Storspigg
Sutare
Ål
Öring

Källor

Noter

Externa länkar 
 Höje å vattenråds webbplats

Vattendrag i Skåne
 
Vattendrag i Lomma kommun
Vattendrag i Lunds kommun
Vattendrag i Staffanstorps kommun
Samoaöarna

Samoaöarna (, tidigare även Navigator Islands/Iles Navigateurs) är en ögrupp i sydvästra Polynesien i södra Stilla havet.

Historia
Samoaöarna beboddes av polynesier sedan 1000-talet f.kr. under Lapitakulturen.

Den nederländske upptäcktsresanden Jacob Roggeveen blev den 13 juni 1722 den förste europé att besöka Samoaöarna. Franske Louis Antoine de Bougainville besökte området 1768 och som då namngav öarna "Iles Navigateurs".

Samoaöarna hamnade sedan mitt i USA, Storbritannien och Kejsardömet Tyskland rivalitet över området när dessa etablerade kolonier i Stilla havet. År 1880 slöt USA, Storbritannien och Tyskland ett avtal som innebar att Malietoa Talavou erkändes som kung över ögruppen och gav honom en "regering" med en representant från vart och ett av de tre länderna. Malietoa Talavou dog kort efteråt och efterträddes av sin son Laupepa. 

1899 reglerade slutligen stormakterna sina konflikter genom Berlinfördraget där Samoa delades mellan USA och Kejsardömet Tyskland.

Den västra delen hamnade under tysk överhöghet fram till första världskriget då Nya Zeeland annekterade området och som sedan förvaltade öarna fram till den 1 januari 1962 då nationen Västra Samoa återfick sitt oberoende som första område i Söderhavet.

Den östra delen hamnade under amerikansk överhöghet och har varit ett amerikanskt territorium ända sedan dess.

Geografi
Samoaöarna ligger cirka 570 kilometer norr om Tonga och cirka 470 kilometer söder om Tokelau. 

Öarna är av vulkaniskt ursprung och har en sammanlagd areal om cirka 3 030 km² och består totalt av ett 14-tal öar fördelade på:

Västra delen
 Samoa (f.d. Västra Samoa), cirka 2 831 km², med de största öarna
 Savaii, cirka 1 707 km²
 Upolu, cirka 1 125 km²

Östra delen
 Amerikanska Samoa, cirka 199 km², med de största öarna
 Tutuila, cirka 141 km²
 Ta'u, cirka 39 km²

Den högsta höjden är vulkanen Mauga Silisili på cirka 1 858 m ö.h. och finns på Savaii. 

Befolkningen uppgår till cirka 250 000 invånare där de flesta bor i Apia på Upolu.

Referenser

Externa länkar
 Om Samoaöarna

Samoa
Amerikanska Samoa
Polynesien
Rule, Britannia!

Rule, Britannia! är en brittisk patriotisk sång, ursprungligen ett poem av James Thomson (1700–1748), tonsatt 1740 av Thomas Arne (1710–1778)  till maskspelet Alfred. Detta framfördes i Cliveden House, Maidenhead den 1 augusti 1740 inför prinsen av Wales, för att fira minnet av Georg I:s trontillträde. Melodin blev så populär att den användes symboliskt i "Occasional oratorio" av Georg Friedrich Händel. Sången är översatt till svenska av C.V.A. Strandberg ("Dikter", 3:e uppl. 1854) och Carl Rupert Nyblom (i "Dikter från främmande länder", 1876). Beethoven skrev pianovariationer över melodin och lade också in den som tema i sin konsertouvertyr Wellingtons seger (1813). 

Den förknippas starkt med brittiska flottan, men har också använts av brittiska armén.

Britannia var romarnas namn på de brittiska öarna.

Första strofen 
When Britain first at Heav'n's command
Arose from out the azure main;
This was the charter of the land,
And guardian angels sang this strain;

Rule, Britannia! Britannia, rule the waves:
Britons never, never, never will be slaves.

Se även 
God Save the Queen
Land of Hope and Glory
Jerusalem
Patriotisk musik

Referenser

Externa länkar 

 http://www.fordham.edu/halsall/mod/rulebritannia.html

Brittiska sånger
Patriotiska sånger
Verk 1740
Tutta Rolf

Solveig Jenny Ekman, ogift Berntzen, känd som Tutta Rolf, född 7 oktober 1907 i Kristiania, Norge, död 26 oktober 1994 i Los Angeles (folkbokförd i Oscars församling, Stockholm), var en norsk-svensk sångerska, skådespelare och revyartist.

Biografi 
Tutta Rolf debuterade som revyartist i Kristiania 1923. Hon lanserades i Sverige 1928 av Ernst Rolf. På 1930-talet blev hon filmstjärna i Sverige och kom främst att spela i eleganta salongskomedier, producerade av Svensk Filmindustri och regisserade av Gustaf Molander. 1935 kontrakterades hon av Fox Film och gjorde med dem en film i Hollywood för att sedan återvända till Sverige året efter. Hon medverkade i revyer av Ernst Rolf, Karl Gerhard och Kar de Mumma.

Tutta Rolf blev hyllad som skådespelare i flera filmer, bland annat Kärlek och kassabrist, En stilla flirt och Sara lär sig folkvett. Hon hade framgångar med sånger som ofta kom ur revy eller film: Nu ska vi opp, opp, opp, En sjöman till häst är ingenting, Den stora, stora, stora, stora kärleken  och En stilla flirt, den sistnämnda ur filmen med samma namn.

Rolf spelade också Ofelia mot Gösta Ekman i Hamlet på Vasateatern 1934.

Privatliv 
Hon gifte sig 1930 med Ernst Rolf, som avled 1932 efter att ha avbrutit ett försök att dränka sig. Han ådrog sig lunginflammation efter sin vistelse i det kalla vattnet och avled. När Tutta Rolf sedan ville lyfta den av honom tecknade livförsäkringen, bedömde Högsta domstolen att Ernst Rolf inte hade dött genom självmord varför försäkringsbolaget ålades att till Tutta Rolf betala 40 000 kr jämte ränta. Med Ernst Rolf fick hon sonen Tom Rolf (1931–2014).

Hon gifte sig 1936 med Jack Donohue och fick med honom dottern Jill Donohue, född 1940. Äktenskapet upplöstes 1950.

Den siste maken var Hasse Ekman som hon gifte sig med 1953. År 1964 flyttade paret till Spaniens solkust där de bodde i ett hus i Benalmádena tills de separerade 1972. Äktenskapet upplöstes 1974.

Tutta Rolf flyttade senare till USA för att vara nära sina barn och blev kvar där resten av sitt liv.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Diskografi 
 Kärlekens låga. Tutta Rolf 1930-38. LP. Odeon C 054-35482. 1977
 78-varvs diskografi

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Födda 1907
Avlidna 1994
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska revyartister
Tutta
Svenskar utflyttade till USA
Kvinnor
Carl Rupert Nyblom

Carl Rupert Nyblom, född 29 mars 1832 i Uppsala, död 30 maj 1907 i Stockholm, var en svensk estetiker, skald och ledamot av Svenska Akademien.

Biografi 

Nyblom var son till skräddarmästaren Anders Nyblom och Anna Johanna Lundin. Han blev student vid Uppsala universitet 1850, filosofie kandidat 1856 och filosofie magister 1857. Han började sin bana som informator och blev 1860 docent i estetik och 1867 professor i samma ämne samt i litteratur- och konsthistoria vid Uppsala universitet. Han var poet, översättare och författare av konst- och litteraturvetenskaplig litteratur. Han använde pseudonymen Carlino.

Carl Rupert Nyblom invaldes som ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg 1866 och blev dess hedersledamot år 1900. Han invaldes som ledamot nr 467 av Kungliga Musikaliska Akademien den 24 april 1884.

Nyblom var grundare av och redaktör för Svensk litteraturtidskrift 1865–1868 och ledamot av Nobelkommittén 1900–1907. Han invaldes i Svenska Akademien den 20 mars 1879 på stol 14 efter Elias Fries.

Carl Rupert Nyblom var också en engagerad manskörssångare i Orphei Drängar där han kom med 1854, året efter körens grundande. Han var OD:s hederspresident 1880–1898.

Nyblom var från 1864 gift med Helena Nyblom, far till Sven, Knut och Lennart Nyblom samt farfar till arkitekten Peder Nyblom. Hans grav finns på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi

Poesi

Estetik
 

 
  - Ny tillökt uppl.

Självbiografi

Biografier

Översättningar (urval)
 Thomas Moore: Irländska melodier (Irish melodies) (Wahlström, 1858)
 Bjørnstjerne Bjørnson: Arne (Arne) (Edquist, 1860)
 William Shakespeare:  Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.
 Mark Twain: Valda skizzer (Schultz, 1873)
 Jonathan Swift: Gullivers resor till Lilliput och Brobdingnag (Gulliver's travels) (Fritze, 1876)
 
 Frédéric Mistral: Mirèio: provensalisk dikt (Mirèio) (Bonnier, 1904)

Utmärkelser 
 1853 Mindre priset i skaldekonst

Referenser

Noter

Källor

Vidare läsning
 Alan Asaid: "Carl Rupert Nyblom, 1832–1907"  i Svenskt översättarlexikon

Externa länkar

 
 "Shakespeares sonetter" (1871) i poesiarkivet Kalliope
 
 

Svenska konstvetare
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska professorer i estetik
Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från norska
Översättare från provensalska
Översättare från tyska
Ledamöter av Svenska Akademien
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
William Shakespeare
Födda 1832
Avlidna 1907
Män
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Översättare från Uppsala
Författare från Uppsala
Ledamöter av Konstakademien
Svenska litteraturvetare under 1800-talet
Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Svenska poeter under 1800-talet
Svenska poeter under 1900-talet
Helena Nyblom

Helena Augusta Nyblom, ursprungligen Helene Augusta Roed, född 7 december 1843 i Köpenhamn, död den 9 oktober 1926 i Stockholm, var en dansk-svensk författare. Hon är mest känd för sina konstsagor, men skrev även dramatik, mestadels spetsfundiga enaktare om vardagslivet.

Biografi 
Helena Nyblom var dotter till Jørgen Roed och Emilie Amanda Kruse. Hennes far var målare och professor vid Konstakademien i Köpenhamn medan modern var intresserad av antikens konst och litteratur . I hemmet lades därmed stor vikt vid intellektuell och estetisk kultur och familjen hade ett livligt umgänge med konstnärer, musiker, ämbetsmän och författare. Nyblom var musikaliskt begåvad och utbildade sig i pianospel. Som tecknare är hon representerad vid bland annat Uppsala universitetsbibliotek.

Hon gifte sig med Carl Rupert Nyblom 1864 och paret bosatte sig i Uppsala. Deras hem blev en viktig mötesplats för konstnärligt inriktade människor från hela Norden. Paret hade en ansträngd ekonomi, vilket innebar att de båda var tvungna att skriva för att utöka kassan. Hon var mor till Carl Göran Nyblom, Sven Nyblom, Ellen Lundberg-Nyblom, Knut Nyblom, Lennart Nyblom och Holger Nyblom. Hon är också farmor till journalisten Teddy Nyblom och arkitekten Peder Nyblom.

Författarskap 
Helena Nyblom debuterade med noveller publicerade i Ny illustrerad tidning, vilka sedan gavs ut i fyra band översatta från danska av hennes make. Hon skrev även lyrik och gav ut flera diktsamlingar. Sitt litterära genombrott fick hon genom sina konstsagor. Hon skrev även en roman, några flickböcker samt komedier.

Nyblom var även verksam som kulturskribent och kritiker i bland andra Idun (tidning), Ord och bild, Ny svensk tidskrift och Nordisk tidskrift.

Konverterade till katolicismen 
År 1895 konverterade Nyblom till romersk-katolska kyrkan i S:ta Eugenia kyrka i Stockholm. Konverteringen uppmärksammades stort i massmedia och hon fick utstå mycken kritik både där och i vänkretsen för att ha "fallit för Rom". Maken, själv inte romersk katolik, tog henne dock offentligt i försvar och inom den katolska minoriteten i Stockholm var man stolt över den berömda konvertiten. (Eftersom Nyblom konverterade i vuxen ålder kvarstod barnen i Svenska kyrkan, men sonen Lennart konverterade senare i livet och gav upphov till en stor romersk-katolsk släkt.)

Makarna Nyblom är begravna på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi

Skönlitteratur

 - Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek och Projekt Runeberg.
 - Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek och Projekt Runeberg.

 - Med teckningar av Ottilia Adelborg.

 - Med originalillustrationer av Gerda Tirén.

Varia

Personhistoria

 - Brev sammanställda av Holger Nyblom.

Referenser 

, hämtad 2013-05-27

Vidare läsning

Externa länkar
 Atrium Förlag - Författarpresentation
 

 Stenborgs artikel i Humanetten
 

Kvinnor
Danska författare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1843
Avlidna 1926
Personligheter inom romersk-katolska kyrkan i Sverige
Svenska dramatiker
Mottagare av Litteris et Artibus
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Författare från Köpenhamn
Konstnärer från Köpenhamn
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Thomas Arne

Thomas Augustine Arne, född 12 mars 1710 i Covent Garden, London, död 5 mars 1778 i London, var en brittisk tonsättare och violinist.

Biografi
Arne är en av de mest kända brittiska tonsättarna från 1700-talet. Han föddes i London 1710 och studerade först violin där, för att sedan från 1738 ägna sig åt komposition. Efter att under tre år varit i Dublin återvände han 1745 till London och verkade som orkesterdirigent, bland annat från 1760 vid Covent Garden, och tonsättare. Arne blev doktor i Oxford 1759 och var gift med sångerskan Cecilia Young samt far till kompositören Michael Arne.

Han skrev omkring femtio operor, maskspel och balladoperor, musiken till cirka trettio skådespel och två oratorier och dessutom instrumentalstycken

Verk (urval)
1738 Musiken till Comus av John Milton.
1740 Alfred, där hymnen Rule, Britannia! ingår. 
1742 The Judgement of Paris (1742). 
1744 Abel oratorium.
1761 Thomas and Sally
1761 Judith, oratorium.
1762 Artaxerxes
Six cantatas, en samling kantater för en sångröst med orkester.

Referenser
 
 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar 
 

Brittiska klassiska kompositörer
Brittiska operatonsättare
Födda 1710
Avlidna 1778
Män
Brittiska violinister
Klassiska violinister
Brittiska musiker under 1700-talet
Svensk uppslagsbok
James Thomson (1700–1748)

James Thomson, född 11 september 1700 i Ednam i Kungariket Skottland, död 27 augusti 1748, brittisk författare. Han är mest känd för att ha skrivit texten till Rule, Britannia!

Bibliografi 
 The Seasons (”Årstiderna”, 1726–1730)
 The Castle of Indolence (1748)

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Alumner från Edinburghs universitet
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Födda 1700
Avlidna 1748
Män
Sällskapsdjur

Sällskapsdjur är domesticerade djur som människor håller som följeslagare för sällskaps skull snarare än som arbetsdjur eller för slakt.

I praktiken har endast ett fåtal djurklasser, framförallt däggdjur och fåglar, använts som sällskapsdjur. Under modern tid har även fiskar blivit vanliga som sällskapsdjur och under de senaste åren har även reptiler, groddjur, spindeldjur och några insekter blivit vanligare.

Vissa sällskapsdjur hålls i akvarium (fiskar), terrarium (reptiler och leddjur) eller voljärer (fåglar).

Det finns många olika klubbar för ägare av sällskapsdjur.

Europeiska fåglar, apor och rovdjur (carnivora) (med undantag för grävling, iller, katt och hund)är inte tillåtna att ha som husdjur i Sverige.

Vanliga sällskapsdjur 
 Däggdjur
 Hund
 Katt
 Gnagare
 Hamster
 Marsvin
 Mus
 Zebramus/Gräsmus
 Taggmus
 Hasselmus
 Sjusovare
 Chinchilla
 Råtta
 Ökenråttor (Gerbil)
 Degu
 Kanin
 Tamiller
 Minigris
 Afrikansk pygméigelkott 
 Häst

 Fåglar
 Undulat
 Papegoja
 Nymfparakit
 Duva
 Kanariefågel

 Reptiler
 Ödla
 Kameleont
 Leguan (Iguana)
 Orm
 Sköldpadda

 Groddjur
 Groda
 Paddor

 Insekter
 Vandrande pinne

 Spindeldjur

 Kräftdjur
 Eremitkräfta

 Fiskar
 Akvariefiskar
 Guldfisk
 Koi (domesticerad karp)
 Blötdjur
 Jättesnäcka

Se även 
 Husdjur, med betydelsen tamdjur/fä.
Free on-line dictionary of computing

Free on-line dictionary of computing, FOLDOC, är ett sökbart Internet-baserat uppslagsverk för datortermer. Det startades 1985 av Denis Howe, och serverplatsen ägs av Imperial College, London.  Howe har arbetat som huvudredaktör sedan uppslagsverket grundades.

FOLDOC publiceras under GNU Free Documentation License, version 1.1 eller valfri senare version publicerad av Free Software Foundation; utan invarianta sektioner, fram- eller baksidestexter.

Externa länkar
 The Free On-line Dictionary of Computing

Fri programvara och öppen källkod
Webbplatser
Engelskspråkiga uppslagsverk
Östra Nyland

För tidningen, se Östra Nyland (tidning). Uppslagsordet Östnyland leder hit. För tidningen, se Östnyland (tidning).

Östra Nyland (finska Itä-Uusimaa) var till och med 2010 ett landskap vid Finska vikens kust i Finland, till 2009 i Södra Finlands län. Landskapet bestod av den östra delen av det historiska landskapet Nyland och Nylands län, grundades 1998 i samband med reformen av Finlands områdesindelning, och upphörde 1 januari 2011 då det uppgick i det moderna Nyland.

Östra Nyland hade 92 933 invånare (31 december 2005), av vilka 35 procent (ca 32 000) var svenskspråkiga. Områdets storlek är 2 823 kvadratkilometer.

Östra Nylands BNP uppgick år 2001 till 1 751 miljoner euro.

Områdesindelning 
Östra Nyland delades vid upphörandet in i tio kommuner, av vilka två är städer. De som är markerade med fet stil i texten nedan är städer.

 Askola 
 Borgå (Porvoo)
 Buckila (Pukkila)
 Lappträsk (Lapinjärvi)
 Lovisa (Loviisa)
 Mörskom (Myrskylä)
 Sibbo (Sipoo)

Liljendal, Pernå och Strömfors gick samman med Lovisa 2010, medan Borgå landskommun uppgått i Borgå redan 1997.

Se även 
 Landskap i Finland

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

 Östra Nylands landskapsportal
 Östra Nylands förbund

Finlands landskap
Assur

Assur kan syfta på:

 Assur (Bibeln) – en son till Sem
 Assur (mytologi) – en gud mesopotamisk mytologi
 En fornsvensk form av namnet Assar

Geografi 
 Assur – Assyriens första huvudstad, se Ashur
Astarte

Astarte (grekiska), Athtart (ugaritiska) eller Ashtoreth (hebreiska) var en fruktbarhetsgudinna hos fenicierna och kanaaniterna.

Mytologi

Astarte i fenicisk mytologi
Astarte var Sydvästasiens motsvarighet till Mesopotamiens Ishtar (Mylitta). 

Den feniciske författaren Sanchuniathon betraktade Astarte som syster till El, Ashera, Atargatis, Dagon, Betel och en gud identifierad med den grekiske Atlas. Astarte var mor till Qadesh, en kärleksgudinna som var skyddsgudinna för staden Qadesh. Hon betraktades också som mor till sju stycken barnmorskegudinnor, som kunde ta gestalten av svalor. En av dessa äktade Sadyk, och blev mor till Eshmun.

Det är oklart om den feniciska staden Byblos huvudgudinna under äldre tid, Baalat Gebal, skall identifieras med Astarte eller en annan gudinna: Astartes syster Baaltis, senare identifierad med Atargatis, som var Byblos huvudgudinna under grekisk-romersk tid. Däremot är det klart att Astarte var föremål för kult i Tyros och Sidon.

Astarte i grekisk mytologi
Grekerna identifierade Astarte med Artemis och Afrodite.

Astarte i egyptisk mytologi

Astarte var dotter till guden Ptah. Hon var gift med Seth. Astarte dyker först upp i gamla Egypten i början av artonde dynastin.
I egyptisk mytologi verkade gudinnan Isis som sköterska åt Astartes son medan hon sökte efter sin make, guden Osiris. När Isis avslöjade sin verkliga identitet fick hon den pelare som inneslöt den döde maken som gåva.

Vidare läsning

Se även 
 Mytologi: Jorden

Källor

Externa länkar 

Fruktbarhetsgudar
Gudar i fenicisk mytologi
Kanaaneisk mytologi
Asterion

Den här artikeln behandlar Asterion, flodguden i grekisk mytologi, Asterion var även ett annat namn på Minotauros.
Asteriôn (grek. Αστεριων) var en flodgud i grekisk mytologi. Han bodde i floden som flöt förbi Heraion på Argos på Peloponnesos. 

Han var far till de tre asterioniderna Akraia, Euboia och Prosymna.

Referenser 

Ausführliches Lexikon der griechischen und römischen Mythologie s.656

Gudar i grekisk mytologi
Flodgudar
Asura

Asuras var en grupp med gudar i tidig indisk mytologi, varav den mest kände var Varuna.

När de religiösa rörelserna etablerade sig i Indien förlorade Asuras sin gudastatus och betraktades slutligen som demoner.

Etymologiskt är namnet besläktat med de nordiska asarna, vilket antyder den gemensamma indoeuropeiska mytologiska bakgrunden.

Se även 
 Zoroastrism
 Ahuras
 Devas
 Asar

Källor

Gudar i indisk mytologi
Chokladboll

Chokladboll och kokosboll kan även syfta på skumboll.

Chokladboll, även kokosboll eller havreboll, är ett ogräddat bakverk, vars huvudingredienser är matfett, havregryn, socker och kakaopulver, ofta garnerad med kokosflingor, pärlsocker eller strössel. Chokladbollar är vanliga som hemmagjorda godsaker och ingår i standardutbudet på svenska kaféer.

En äldre benämning på chokladboll är negerboll. Språkrådet avråder från att använda denna benämning på grund av att ordet neger kan uppfattas som nedsättande. I Svensk ordbok anges att ordet negerboll kan uppfattas som stötande.

Den 11 maj är chokladbollens dag.

Historik 
Det tidigaste belägget för chokladbollar är under namnet "havregrynskugler" som förekommer i danska boken Opfindsomhed i en krisetid från samma år. Ett recept på "Barnens negerbollar" förekom även i Svenska Dagbladet den 14 december 1943. "Negerboll" var den vanligaste benämningen på chokladbollar fram till åtminstone 1970-talet. Termen "chokladboll" användes omväxlande med "negerboll" från 1960-talet och framåt.

I Danmark har bakverket blivit förknippat med julen och ses som typisk julkonfekt, medan den i Sverige är populär året om och ett mycket vanligt bakverk som exempelvis säljs på caféer och i butik, både styckevis och i storpack.

Recept 
Chokladbollar tillverkas av socker, matfett, havregryn, siktad kakao, vaniljsocker och eventuellt också en skvätt starkt kaffe eller vatten. Sockret och vaniljsockret rörs till en pösig massa i rumstempererat matfett, varefter de övriga ingredienserna blandas i smeten. Smeten formas sedan till bollar. Garneringen består som regel i att bollarna rullas i pärlsocker, karamellströssel eller kokosflingor. Chokladbollarna gräddas inte, utan kyls ned i kylskåp.

Receptet kan varieras med olika smaksättningar och garnering. Tillsätts arrak och används chokladströssel till garnering kallas bollarna arraksbollar. Dock brukar man till arraksbollar byta ut havregrynen mot kaksmulor, och liknar därmed fyllningen i dammsugare. Med florsocker i stället för strösocker får man ett exklusivare bakverk.

Namndebatt 
Bruket av ordet "negerboll" i skrift har sedan början av 2000-talet minskat (exempelvis i receptböcker och på kafémenyer) som ett resultat av diskussionen kring begreppets rasistiska konnotation då ordet "neger" kommit att uppfattas som nedsättande. Språkrådet och Svenska Akademien rekommenderar att inte benämna bakverket så.

I Svenska Akademiens ordlista introducerades ordet "negerboll" först i 11:e upplagan som gavs ut 1986. I den 13:e upplagan (2006) tillkom rekommendationen "Använd hellre chokladboll". I fjortonde upplagan (2015) finns negerboll inte med.

Ett konditori i Sjöbo som kallade bakverket "negerboll" anmäldes 2003 till Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO). Granskningen lades ned då anmälaren inte personligen blev kränkt. DO anser dock att namnet inte skall användas eftersom "ordet neger är starkt förknippat med slaveri, förtryck och brist på respekt för människors lika värde".

Se även 
 Bakverk
 Kaka

Källor

Externa länkar 
Blogg om chokladbollens historia

Bakverk
Choklad
Wikipedia:Projekt neutralitet