kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Obsidian

Obsidian är en bergart som bildas av lava som stelnat så hastigt att någon kristallin struktur inte hunnit bildas. Ämnet har därför amorf struktur och är inget mineral. Obsidian är ett ogenomskinligt, vanligen mörkgrönt, mörkbrunt eller svart vulkaniskt glas.

Egenskaper 
Med hänsyn till strukturen kan man skilja mellan a) ren obsidian, som bildar en kompakt glasmassa, b) porfyraktig obsidian, där utfällda kristaller av mineral som sanidin, fältspat med mera ingår, c) sfärolitisk obsidian med strålig struktur, och d) blåsig obsidian, som utgör en övergång till pimpsten.

Obsidian har tydligt mussligt brott, dvs små skålformade brottytor.

Kemisk sammansättning 
Obsidianens sammansättning kan variera beroende på de lavor som den bildats av, men den innehåller alltid mycket kisel (oftast runt 70% eller högre räknat som SiO2 (kiseldioxid)) och en stor mängd alkalier samt magnesium och järn. Det finns mest kisel när sammansättningen är ryolitisk och mindre då sammansättningen är basaltisk.

Förekomst 
Obsidian har hittats på många platser som haft ryolitiska utbrott och förekommer bland annat i Yellowstone National Park, i Mexiko, Melanesien och Anatolien. I Europa förekommer obsidian i Ungern, Lipari i Italien, Melos i Grekland. I trakten av Tbilisi finns obsidianförekomster som bearbetats till smycken och andra konstföremål.

Sin största utbredning i Norden har bergarten på Island, där den kallas Hrafntinna (Korpflinta).

Nära obsidian står så kallad pärlsten eller perlit, som är klotformigt (sfäroidiskt) utsöndrad. Hit räknas även en brun, ibland gul eller röd obsidian som förekommer vid floden Marekanka i Sibirien och som kallas marekanit.

Användning 
Obsidian användes från stenåldern till vapen och verktyg, idag till skalpeller. Eggen på nyslagna bitar är nämligen mycket vass och är endast ca tre nanometer tjock. I Mexiko används den än idag för att tillverka dödsmasker, knivar och allehanda prydnadsföremål. Den svarta obsidianen som skimrar i regnbågsfärgerna är den mest eftertraktade.

Etymologi
Uppkallat efter Obsius som var en romersk resenär i Etiopien. Den enda källan för detta är dock Plinius den äldre, som i sin Naturalis Historia på ett enda ställe skriver att "Denna sten hittades av Obsius i Etiopien". Man vet inget vidare om denne Obsius och hans namn förvrängdes dessutom under medeltiden till Obsidius.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Meyers varulexikon, Forum, 1952

Översättning

Externa länkar 

Bergarter
Kiselföreningar
Ädelstenar
Vulkanologi
Verdandi

Verdandi kan syfta på:

 Verdandi – tidigare namn på livförsäkringsbolaget inom Veritas Skadeförsäkring
 Verdandi (mytologi) – en mytologisk figur i nordisk mytologi
 Verdandi (organisation) – en socialpolitisk organisation
 Verdandi (tidskrift) – en pedagogisk tidskrift utgiven 1883-1927 och grundad av Anna Sandström och Lars Hökerberg
 Verdandihuset – hus i Åbo centrum med många svenskspråkiga verksamheter
 Föreningen Verdandi – en politisk studentförening i Uppsala
Verdandis småskrifter – skrifter under åren 1888-1954
 GGF Verdandi – gymnasieförbund vid Vasaskolan, Gävle
  Verdandispexet 
 IF Verdandi – en idrottsförening i Eskilstuna

Se även
 Verdandigatan – flera
Alnöit

Alnöit, säregen porfyrisk, magmatisk gångbergart som bildats i sprickor runt ett upptill igentäppt vulkanrör, där en explosion ägt rum på grund av starkt stegrat gastryck. Alnöiten har en tät grönaktig eller svart grundmassa, i vilken det ligger utspritt upp till ett par centimeter stora strökorn bestående av glänsande flak av svart glimmer (biotit). Dessutom finns det ofta en del bitar av äldre bergarter med, vilka slitits loss vid vulkanexplosionen. Alnöiten är kalkrik och vittrar därför lätt. I International Union of Geological Sciences klassifikation räknas alnöit som en melilit-bergart.

Bergarten har fått sitt namn från Alnön i Sundsvall. Alnöitens släkting beforsiten – som fått sitt namn efter Bergeforsen i Timrå –  innehåller ännu mer kalk och faller sönder till lera under inverkan av luft och vatten. Vid Näset på nordöstra Alnön finns en 16 meter bred gång av blåsvart alnöit med svartglänsande biotitkristaller, som var det ställe där alnöit först påträffades.

Alnöit är Medelpads landskapssten.

Källor

Noter

Bergarter med tillnamn
Alnön
Landskapsstenar
Gångbergarter
Magmatiska bergarter
Vergelmer

Vergelmer eller Hvergelmer (”den brusande kitteln”), även Hvergelme (se ija‐stam för skrivningen med utljudande ‑e); isländska: Hvergelmir, är i nordisk mytologi en källa mitt i Nifelheim belägen under den tredje roten av världsträdet Yggdrasil. Det är den källa eller brunn som ger världsträdet vatten. Alla andra vattendrag härstammar från Vergelmer. Från hjorten Eiktyrners horn flyter en stor ström ända ned i Vergelmer och därifrån utströmmar tolv floder. I Vergelmer ligger draken Nidhögg och gnager på Yggdrasils rot. Enligt vissa uttolkare bör Vergelmer vara identisk med Urdarbrunnen.

Se även
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan 
 Poetiska Eddan, Grimnesmal

Referenser 

Platser i nordisk mytologi
Mytiska vattendrag
Andesit

Andesit är en gråsvart till svart, tät, tämligen basisk silikatbergart, som uppkommit genom stelning av lava på eller nära jordytan, eller genom förhårdning av vulkanisk aska. Den är ofta porfyrisk och då lik porfyrit, men i motsats till porfyriten så har den dock bildats i sen geologisk tid och innehåller därför ibland vulkaniskt glas (obsidian). 

Andesitens strökorn består av andesin samt ett eller flera mörka mineral som biotit, amfibol eller pyroxen.

Förekomst
Namnet andesit har givits bergarten på grund av att den är mycket vanlig i Anderna i Sydamerika.

I Sverige finns andesit, kallad dellenit, i norra Hälsingland, huvudsakligen på bottnen av och omkring Dellensjöarna. 

År 2009 meddelade forskare att andesit hittats i två meteoriter (nr GRA 06128 och GRA 06129) som upptäcktes i Graves Nunatak isfält på Antarktis av en amerikansk expedition 2006/2007. Detta tyder på ytterligare möjligheter till bildning av andesit.

Se även
Scoria

Referenser

Noter

Ytbergarter
Magmatiska bergarter
Vigrid

Se även Vigrid (organisation) och Bayonetta.

Vigrid (norröna: Vígríðr) är i nordisk mytologi slätten där asarna och jättarna, ledda av Surt, drabbar samman vid Ragnarök. Namnet Vigrid förklaras av Finnur Jónsson som "mark, hvor kampen ríðr, er i svingende bevægelse". Björn Collinder ger samma tolkning: ”platsen där striden rör sig”, men låter ett litet frågetecken markera att det är en tolkning av namnets innebörd – inte en översättning. Víg-ríðr betyder "krigs-ritt", vilket, enligt Åke Ohlmarks, "fullt tydligt klargör att det huvudsakligen är en ryttarstrid det gäller".

Vigrid omtalas i den poetiska Eddan (Vafþrúðnismál 18), samt i Snorres Edda (Gylfaginning 51). I Fáfnismál 14–15 uppges dock att ragnarökstriden kommer att utkämpas på en plats vid namn Oskopne (Óskópnir). Eftersom Vigrid uttryckligen sägs vara ett fält (vǫllr), medan Oskopne påstås vara en ö (holmr), får kanske slagfältet Vigrid antas vara beläget på ön Oskopne, såvida det inte rör sig om olika benämningar på samma plats.

Vafþrúðnismál 18:

Se även
 Harmagedon

Referenser 

Platser i nordisk mytologi
Porfyrit

Porfyrit betecknar en typ av bergarter och har definierats olika i skilda sammanhang:
En gångbergart med en sammansättning motsvarande djupbergarten diorit och ytbergarten andesit
En i Sverige och övriga Norden använd beteckning för en vulkanisk bergart med porfyrisk struktur, men mera basisk än porfyr (d.v.s. fattigare på kiselsyra, SiO2, än denna).
En beteckning på äldre bergarter med en sammansättning motsvarande andesit (porfyrit) eller dacit (kvartsporfyrit).
Ett äldre namn för andesit.

Stundom avses endast gångbergarten, stundom både gångbergarten och ytbergarten.

Porfyrit är en kristallin, mestadels massformig, tämligen basisk bergart av mörk färg (vanligen mörkgrå, gråsvart, svart eller grågrön till grönsvart och innehåller spridda större mineralkorn (strökorn), av mest ljus plagioklas (andesin - labradorit), och/eller mörka pyroxen (i många fall svart augit), amfibol (grönsvart eller svart hornblände), biotit och olivin, i en tät till finkornig grundmassa (i många fall med en basaltisk sammansättning).

När alla eller de flesta av strökornen består av plagioklas talar man om plagioklasporfyrit, utgörs huvudmassan av strökornen av hornblände som omvandlats (pseudomorf) från pyroxen, s.k. uralit, uralitporfyrit., är hornbländet ursprungligt hornbländeporfyrit.

Med kvartsporfyrit kan avses en gångbergart med en sammansättning motsvarande dacit, eller så anses det bara som en äldre beteckning på dacit.

Källor

Noter

Bergarter
Vimur

Vimur ("skummande, brusande") är en älv i nordisk mytologi. Snorre Sturlasson kallar den "den största av älvar". Vimur nämns också i Ulf Uggasons Húsdrápa, där den verkar vara en gränsflod mellan människornas värld och jättarnas.

I Skáldskaparmál 18 berättas att Tor och Loke under sin färd till jätten Geirröd måste vada över Vimur. Detta sägs också i Eilif Gudrunssons Þórsdrápa, men där är det Tjalve som är Tors följeslagare. Vid vadstället försöker Geirröds dotter Gjalp dränka dem genom att kissa i floden så att den hastigt svämmar över. Då klamrar sig Loke (eller Tjalve) hårt fast vid Tors maktgördel för att inte spolas bort, men Tor kastar en stor sten mot det ställe varifrån vattnet kommer med orden: At ósi skal á stemma (En älv ska dämmas vid utloppet). Och inte missade han i det kastet, tillägger Snorre. Tor hivar sig sedan upp ur älven med hjälp av en nedhängande rönnruska.

I tulorna är Vimur ett heiti för "flod", vilket förekommer i några kenningar. "Vimurs eld" är i Orvar Odds Ævidrápa en omskrivning för "guld". Einar Skulason skriver "Vimurs häst" (Valr Vimrar) när han menar "skepp", men "Vimurs häst" (marr Vimrar) kan enligt tulorna också betyda "bölja" – fartyg rider ju på vågorna.

Kommentarer

Källor 
 Snorres Edda
 Simek, Rudolf (2007), Dictionary of Northern Mythology, D.S. Brewer. 

Platser i nordisk mytologi
Mytiska vattendrag
Vingolf

Vingolf (fornnordiska, av förledet vinr – "vän", alternativt vín – "vin", och efterldet gólf – "golv", ungefär "vänskapssalen" eller "vinsalen") är i nordisk mytologi asynjornas boning i Asgård där Oden låter enhärjare vistas.

Referenser

Källor 

Platser i nordisk mytologi
Vård (folktro)

En vård var i svensk folktro benämningen på en personlig skyddsande som åtföljde människosjälen från födelsen till dödsstunden. Ordet kommer från fornsvenskans varþer som betyder vakt eller beskyddare och det finns även i engelskan som warden.

Vården kunde stundom uppenbara sig antingen som ett "lyse" (litet ljus) eller som människans hamn, det vill säga skenbild. Förnimmelsen av en annan människas "vård" kunde ge sig till känna som en fysisk företeelse i kroppen till exempel tillfällig klåda i handen eller näsborren, som "aning" vilket avsåg en dunkel samkänsla, genom vilken man kunde förnimma frånvarande personers öde, eller i flera olika former av varsel. Om man tyckte sig höra en person anlända en stund innan denne själv verkligen kommer, är det personens vård som ger detta "förebåd". Uppenbarelsen av en frånvarandes vård som synlig hamn kallas "vålnad", och en avlidens vålnad benämns "genfärd". Genom kristendomen utvecklade sig tron på två stycken vårdar, en god och en ond, i likhet med det goda och det onda samvetet.

Fylgjor och hamingjor är skyddsandar i nordisk mytologi som är ytterst lika den senare tron på vårdar. Av "vård" härleder sig begreppet vårdträd, emedan man tänkte sig dessa träd såsom hemvist för husfolkets eller gårdens skyddsandar. I norsk folktro är gardvord (gårdsvård) en synonym för tomten.

Se även 
 Diser
 Huge
 Tomte
 Husgud
 Hamingja

Referenser

Husandar
Fornnordisk religion
Nordisk folktro
Övernaturliga väsen
Naturandar
Vårdträd

Vårdträd (norska tuntre) är beteckning på ett stort träd, vanligen ett ädellövträd, som står på ett tun på en gård på landsbygden. Man började plantera vårdträd under slutet av 1800-talet samtidigt som mangårdsplanen fick en öppnare utformning. I senare tid hänvisas ofta till att en mystisk samhörighet skulle ha ansetts råda mellan trädet och den på gården boende släkten, men någon sådan kontinuitet i planterande av vårdträd har man inte kunnat påvisa.

Island och Sverige

I isländska källor och hos Adam av Bremen nämns träd som sågs som heliga av nordbor. På Frösön fann man stubben av en björk som dött på 1000-talets mitt under en medeltida kyrka. Stubben var omgiven av ben från mängder av främst gris och björn, vilket antyder att offer skulle ha hängts i trädet eller begravts omkring det. Gårdstunet och huset har dock inte varit hemvist för sådana träd. Efter laga skifte och under inflytande av herrgårdskultur och tysk trädgårdsstil har man i någon mån tillåtit större träd i anslutning till bostadshusen.

Det finns berättelser om att hustomten, eller gårdens skyddsandar eller vättar, bodde i eller under ett träd, och åt dessa offrade man för att avvända sjukdom och olycka från människor och boskap. Dessa träd ska dock inte förknippas med de stora träd man idag kan se på äldre gårdsplaner. Vissa uppteckningar berättar att man hällde öl eller mjölk över vissa trädens rötter på torsdagar eller inför helgdagar.

Vanliga arter att plantera som vårdträd är lind, alm, ask och lönn. Men det förekommer också så kallade "bärande träd", oxel, rönn, kastanj, valnöt och ek. Även björk förekommer, i synnerhet norr om den biologiska norrlandsgränsen som skär genom Svealand. I skånsk folktro kan en storvuxen fläderbuske ha betraktas som ett slags vårdträd som inte fick "störas" genom att man hällde ut hett vatten eller tömde pottan i dess närhet. Mera ovanligt är att ett fruktträd betraktas som vårdträd. Flera borgerliga släkter har tagit namn efter träd  de minns från sin hemgård , till exempel släkterna Almén, Linnaeus, Lindelius och Tiliander.

På gårdar "på skogen" i Sverige där rönn utgör vårdträd kan möjligen skogsfinnar ha bott. Rönnen var en viktig symbol för de finnar som migrerade till Sverige under 1600-talet, då Sverige och Finland var en gemensam stat. "Helig rönnen är på gården" heter det i Kalevala.

Se även 
 Hamingja

Referenser

Noter

Källförteckning 
 Ewald, G., Svenska vårdträd, Vårgårda, 1983. 
 Gunnarsson, Allan, Träden och människan, R&S, 1988.
 Hyltén-Cavallius, G.O., Wärend och wirdarne, 1921.
 Palm, T., Trädkult, Lund, 1948.
 Ström, F., L. Honko, & M. Lárusson,"Heliga träd", i Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid, 6, 1981.

Nordisk folktro
Träd
Väntsal

Väntsal är ett rum avsett att användas av personer som väntar på någonting. En väntsal eller ett väntrum återfinns på många olika ställen i samhället som till exempel på en järnvägsstation, på en flygplats, hos tandläkaren eller hos läkaren. Järnvägsstation och flygplatser har brukat ha uppdelade väntsalar per biljettklass. Väntsalar för 1:a klass, Business class etc brukar kallas lounge numera, och finns på stora järnvägsstationer och större flygplatser.

Se även 
 Väntkur

Rum i offentliga byggnader
Väderfölne

Väderfölne, eller Vindfalnade,Väderfalne  fornvästnordiska Veðrfǫlnir (väderfalnade, Vedfolnir), är i nordisk mytologi en hök som sitter mellan ögonen på örnen i världsträdet Yggdrasils topp, enligt Snorres Edda. Väderfölne är den som har sin plats högst upp i världen och har därför av all vind och sol tappat sin färg.

Se även 
 Ratatosk
 Räsvelg

Referenser

Djur i nordisk mytologi
Världspelaren

Världspelaren (även som generellt koncept kallad Axis mundi) är i olika mytologier en tänkt, kosmisk pelare kring vilken himlavalvet roterar. 

I nordisk mytologi finns föreställningar om en världspelare belagd hos sydgermaner och hos nordborna finns kring guden Tor föreställningar som pekar i samma riktning. Stolparna som omgav högsäten utformades som bilder av Tor med ”gudaspikar” eller reginnaglar i toppen, och antas vara återgivningar av den kosmiska världsbilden. Även guden Heimdall brukar ses som representant för världsordningen. Ett av hans tilltalsnamn var Hallinskide, ”den lutande staven” och varianter honom, världsträdet och världspelaren alternerar varandra hos olika cirkumpolära folk.

Se även
 Grotte
 Midgårdsormen

Referenser

Nordisk mytologi
Völsungar

Völsungar i nordisk mytologi är en från sagokungen Völsung härstammande ätt. Völsung hade en son vid namn Sigmund och denne i sin tur sonen Sigurd Fafnesbane.

Se även
Sigurd Fafnesbane
Völsungasagan

Referenser

Völsungacykeln
Vör

Vör (fornisländska Vǫr, (på svenska "Var", det vill säga "den som är var/varse") var i nordisk mytologi en asynja som tillhörde Friggs heliga systraskap. Hon är enligt Snorre "så klok och frågvis att ingenting kan döljas för henne." Efter henne säger man att den blir "var" eller "varse" något som denne få reda på.

Källor 
 Snorre Sturlason, Prosaiska Eddan

Gudar i nordisk mytologi
Asynjor
Fysisk person

Fysisk person är en juridisk term för en person eller individ i egentlig mening, en människa, till skillnad från en juridisk person som exempelvis kan utgöras av ett företag, en förening eller en fysisk persons dödsbo. Motsatsbegreppet till personer – både fysiska och juridiska – är saker. En fysisk person är ett rättssubjekt, och kan alltså, åtminstone om den är myndig, både förvärva sig juridiska rättigheter och ikläda sig juridiska skyldigheter.

Privatperson har ungefär samma betydelse som fysisk person, men används ofta för att särskilja personen från eventuella titlar eller roller som denna också har. Privatpersonen (jämför privatlivets helgd) Anders är således inte samma sak som Dr. Anders.

Källor 

Juridiska termer
Bolag (olika betydelser)

Bolag kan syfta på:

 Bolag – ett samarbete som regleras av avtal mellan fysiska och/eller juridiska personer
 bolag (kortspel) – em term i bridge och andra kortspel
 Bolaget – vardagligt namn på Systembolaget

Se även
Aktiebolag – en ursprungligen engelsk bolagsform som utmärks av att ägarna saknar personligt ansvar för företagets förbindelser
 Enkelt bolag – två eller flera personer avtalar om att samarbeta i bolag
Handelsbolag – två eller fler delägare (bolagsmän)
Kommanditbolag –  en bolagsform där två olika typer av delägare förekommer
Bolag é vi eller Bo Lagevi –en deckarförfattarpseudonym
Rätt

Rätt kan avse:

 Rättvisa – ett filosofiskt begrepp utan universell definition på begreppet, i sin grundläggande form, är "rättvisa" systematiserad utdelning av straff och belöning
 Rätt (juridik) – en beteckning för ett flertal juridiska begrepp
 Rättsområde – en uppdelning av juridiken i olika rättsområden
 Arbetsrätt – den del av lagstiftningen som reglerar förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare
 Familjerätt – den del av civilrätten som reglerar familjens rättsställning
 Folkrätt – en juridisk disciplin och den offentliga delen av internationell rätt
 Rättsinstans – en avdelning inom systemet av ett lands domstolar
 Rättsfilosofi – inom filosofin som beteckning för olika ståndpunkter beroende på vilket område inom filosofin man talar om
 Rättighet – ett begrepp som används både inom filosofin och juridiken
 Naturrätt – ett fundamentalt begrepp inom politiska ideologier och filosofi att det existerar absoluta rättsprinciper
 Maträtt – livsmedel som kombineras
Joe Dever

Joseph Robert Dever (mest känd som Joe Dever), född 12 februari 1956 i Chingford i Waltham Forest utanför London, död 29 november 2016, var en brittisk fantasyförfattare, som bland annat skrev böckerna om Ensamma Vargen. De tolv första böckerna översattes till svenska och gavs ut av Äventyrsspel från 1985 till och med 1990. Utöver Ensamma vargen-böckerna publicerade Äventyrsspel 1986 Boken om Magnamund. Precis som böckerna om Ensamma Vargen utspelar sig serien om Silverstjärna i Joe Devers fantasyvärld Magnamund. Sedan 2007 har förlaget Mongoose Publishing publicerat de engelska böckerna på nytt i samarbete med Joe Dever. Dessa innehåller nya illustrationer av tre illustratörer och den första boken har även utökats med 100 sidor skrivna av Joe Dever där man faktiskt får ta del av invasionen som äger rum av Kai-klostret. Övriga böcker har ett separat bonusäventyr i slutet skrivna av andra författare som har direkt anknytning till seriens intrig. De svenska utgåvorna ges sedan 2013 ut av Åskfågeln förlag med illustrationer av Lukas Thelin. I samband med de nya svenska utgåvorna annonserade Åskfågeln förlag att de även skulle översätta och ge ut rollspelet Ensamma Vargen som tidigare getts ut av Mongoose Publishing.
Project Aon är ett projekt på internet för att publicera dessa böcker. Dever var också spelutvecklare.

Svensk bibliografi

Boken om Magnamund (Äventyrsspel 1986)

Ensamma Vargen 1: Flykt undan mörkret (Äventyrsspel 1985/Åskfågeln förlag 2013 & 2018)
Ensamma Vargen 2: Eld över vattnet (Äventyrsspel 1985/Åskfågeln förlag 2015 & 2017)
Ensamma Vargen 3: Kaltes grottor (Äventyrsspel 1985/Åskfågeln förlag 2015)
Ensamma Vargen 4: Domedagsklyftan (Äventyrsspel 1985/Åskfågeln förlag 2015)
Ensamma Vargen 5: Skuggor i sanden (Äventyrsspel 1985/Åskfågeln förlag 2016)
Ensamma Vargen 6: Skräckens länder (Äventyrsspel 1985/Åskfågeln förlag 2016)
Ensamma Vargen 7: Dödens slott/Slottet död (Äventyrsspel 1986/Åskfågeln förlag 2017)
Ensamma Vargen 8: Fasornas djungel (Äventyrsspel 1987/Åskfågeln förlag 2018)
Ensamma Vargen 9: Fruktans kittel (Äventyrsspel 1988/Åskfågeln förlag 2021)
Ensamma Vargen 10: Torgars fängelsehålor (Äventyrsspel 1988)
Ensamma Vargen 11: Tidens fångar  (Äventyrsspel 1990)
Ensamma Vargen 12: Mörkrets herrar  (Äventyrsspel 1990)

Ensamma Vargen - rollspelet (Åskfågeln förlag 2014)

Silverstjärna 1: Silverstjärnas ankomst (Äventyrsspel 1986)
Silverstjärna 2: Skuggornas port (Äventyrsspel 1986)
Silverstjärna 3: Bortom skuggornas port (Äventyrsspel 1987)
Silverstjärna 4: Trollkarlarnas kamp (Äventyrsspel 1989)

Freeway Warrior 1: Motorvägens krigare (Åskfågeln förlag 2017)
Freeway Warrior 2: Gatlopp genom bergen (Åskfågeln förlag 2018) 
Freeway Warrior 3: Omega-zonen (Åskfågeln förlag)
Freeway Warrior 4: Nedräkning till Kalifornien (Åskfågeln förlag)

Freeway Warrior - rollspelet (Åskfågeln förlag 2021)

Källor

Externa länkar
Project Aon

Brittiska fantasyförfattare
Engelskspråkiga författare
Män
Födda 1956
Avlidna 2016
496

496 (CDXCVI) var ett skottår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

November 
 24 november – Sedan Gelasius I har avlidit tre dagar tidigare väljs Anastasius II till påve.

Okänt datum 
 Klodvig I besegrar alemannerna i slaget vid Tulpiacum.
 Frankerna blir katolska kristna, när Klodvig blir döpt vid Reims.
 Thrasamund blir kung över vandalerna.
 Den östromerske kejsaren Anastasios I låter avsätta patriarken Eufemios av Konstantinopel och skickar honom i exil samt utnämner Macedonius II till hans efterträdare.
 Kavadh I avsätts som kung av Persien och förvisas av sin bror Djamasp.
 Den härskande Tuobafamiljen i den kinesiska norra Weidynastin ändrar sitt familjenamn till Yuan.

Födda 
 Childebert I, frankisk kung av Paris 511–558 (född omkring detta eller nästa år).

Avlidna 
 21 november – Gelasius I, helgon, påve sedan 492.
 Gunthamund, kung över vandalerna.
 Athanasius II, koptisk-ortodox patriark av Alexandria.

Externa länkar
655

655 (DCLV) var ett vanligt år som började en torsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Penda av Mercia besegras vid Winwed. Den anglosaxiska hedendomen går under.
 Kamelslaget

Födda 
 Johannes VI, påve 701–705
 Childerik II, frankisk kung av Austrasien 662–675 samt av Neustrien och Burgund 673–675 (född omkring detta år eller 653)

Avlidna 
 16 september – Martin I, påve 649–653
 Penda, kung av Mercia, störtad och dödad av Oswiu (detta eller föregående år)
 Wang (Gaozong), kejsarinna av Kina.

Externa länkar
795

795 (DCCXCV) var ett normalår som började en torsdag i den julianska kalendern.

Händelser

December 
 27 december – Sedan Hadrianus I har avlidit två dagar tidigare väljs Leo III till påve.

Okänt datum 
 Vikingar omtalas för första gången på Irländska sjön. De anfaller Wales sydligaste kust men även Irland. Ön "Rechru" (nuvarande Lambey vid Dublin) härjas, så också ön Iona med ett kloster uppfört av Columba d.ä.

Födda 
 Lothar I, romersk kejsare 840–855 och kung av Mellanfrankiska riket (Lotharingia) 843–855
 Æthelwulf, kung av Wessex 839–856 (född omkring detta år)

Avlidna 
 25 december – Hadrianus I, påve sedan 772

Källor

Externa länkar