Sveriges landsting

Landsting är den numera historiska beteckningen för självstyrande regionala enheter i Sverige. Den genomfördes genom 1862 års kommunalreform. De benämndes ibland ”sekundärkommuner”, till skillnad från de vanliga (primär-)kommunerna. Landstingen var folkvalda församlingar som ansvarar för vissa bestämda samhällsuppgifter inom ett område, vanligtvis ett län, i första hand hälso- och sjukvård, lokaltrafik och regional utveckling.

Den 1 januari 2020 avskaffades beteckningen landsting i berörda lagar, bland annat kommunallagen och indelningslagen, och ersattes av beteckningen region.

I Finland motsvaras landstingen av landskapsförbund. Dessa är lagstadgade samkommuner, som regionens kommuner skall vara medlemmar i. Dessa landskapsförbund har inte folkvalda fullmäktige utan styrs av kommunerna.

I Norge motsvaras landstingen av fylkeskommuner. De har folkvalda fullmäktige. De har dock något annorlunda ansvarsuppgifter än i Sverige.

De äldre landstingen (fram till 1632) 

Under vikingatiden och medeltiden bestod Sverige av ett antal självständiga ’’land’’ eller landskap, lagsagor löst förenade under en gemensam kung. Lagsagans högsta beslutande organ var landstinget där alla vuxna fria män kunde delta. Landstinget beslöt i frågor som rörde landskapet/lagsagan, det bestämde vad som var gällande rätt (landskapslag) och det var landskapets högsta domstol. En nyvald kung skulle rida sin eriksgata runt till landstingen och svära att hålla deras lagar och seder. Landstingen/lagsagan leddes av en lagman.

Kungamakten blev allt starkare, och 1634 indelades landet i län med ungefär samma områden som landskapen/lagsagorna. Länen leddes av en landshövding, som var kungens personliga representant. Lagstiftningsmakten hade då övergått från landstingen till riksdagen. Lagmannen dömde i lagmansrätten, men han tillsattes nu av kungen. Landskapsmötena ersattes av länsmöten under landshövdingens ledning, men även dessa kom ur bruk. I Norrland levde de kvar längre och i Jämtland hölls det sista 1857.

Landstingen 1632-2019

Från 1862 
Genom 1862 års kommunalförordningar och 1862 års landstingsförordning utfördes en genomgripande decentraliserings- och demokratiseringsreform i Sverige. Socknarna ersattes av dels en borgerlig kommun, dels en kyrklig kommun (församling). Man skapade också ett nytt självstyrelseorgan, landstinget, styrd av en folkvald församling.

Det utökades till slutligen 20 landsting i Sverige.

Terminologi 
Den nya myndigheten kallades 1862 landsting, och dess folkförsamling kallades likaså landsting (till minne av det medeltida landstinget). Dess verksamhetsområde var ett län och kallades landstingsområde.

Genom 1954 års landstingslag infördes termen landstingskommun både för själva myndigheten och för dess verksamhetsområde. Detta behölls i 1974 års regeringsform och i 1977 års kommunallag.

I den nu gällande kommunallagen från 2017 heter myndigheten landsting, dess folkförsamling är landstingsfullmäktige och beträffande dess verksamhetsområde stadgas att varje landsting omfattar ett län, om inte något annat är särskilt föreskrivet.

Enligt kommunallagens terminologi är landstingen inte några kommuner; tvärtom inleds lagen med meningen "Sverige är indelat i kommuner och landsting."  I förvaltningsrättslig och statsvetenskaplig litteratur behandlas däremot landstingen tekniskt sett som "kommuner" av ett visst slag (sekundärkommuner). Regeringsformen nämner enbart att det finns kommuner på regional nivå, men anger inte hur dessa ska betecknas.

De enskilda landstingens namn hade (fram till det fullständiga införandet av regionadministration 2019) formen Örebro läns landsting. Många valde dock att i kommunikationen till allmänheten använda kortare, inofficiella namn av typen Landstinget Kronoberg.

Omvandling till regioner (2000-talet)

Med början 1999 fick landstingen, ett efter ett, ett utökat ansvar för fysisk planering och regional utveckling av infrastruktur. I samband med det började de kalla sig för regioner. 
Den 1 januari 1999 utökades ansvarsområdet för landstingen i Skåne och Västra Götaland, och de benämndes därefter regioner. Samma reform och namnändring infördes sedan successivt för övriga landsting.

Efter den 1 januari 2019 använder samtliga landsting samt kommunen Gotland, ordet region i sitt namn. Därmed kallade sig samtliga landsting för regioner, även om de formellt fortfarande var landsting. Gotlands län har sedan 1971 inget landsting och det tidigare landstingets uppgifter överfördes då till Gotlands kommun. Sedan 2011 kallas kommunen även för Region Gotland. Landstingens indelning beslutades av regeringen. Den 1 januari 2020 blev även den formella benämningen region.

Observera att landsting och länsstyrelser var helt skilda organisationer med olika uppgifter.

Lista över landsting/regioner (2020) 

 Region Blekinge
 Region Dalarna
 Region Gotland – ej landsting, men med motsvarande ansvar
 Region Gävleborg
 Region Halland
 Region Jämtland Härjedalen
 Region Jönköpings län
 Region Kalmar län
 Region Kronoberg 
 Region Norrbotten
 Region Skåne
 Region Stockholm
 Region Sörmland
 Region Uppsala
 Region Värmland
 Region Västerbotten
 Region Västernorrland
 Region Västmanland
 Västra Götalandsregionen
 Region Örebro län
 Region Östergötland

Historisk utveckling

Förändringar efter 1863 
 Bohuslandstinget 1985-98 (blev 1999 en del av Västra Götalands läns landsting)
 Gotlands läns landsting (1863-1970) (dess uppgifter ligger numera på Gotlands kommun)
 Göteborgs och Bohus läns landsting 1863-1984 (bytte 1985 namn till Bohuslandstinget)
 Kopparbergs läns landsting 1863-1996 (bytte 1997 namn till Dalarnas läns landsting)
 Kristianstads läns landsting 1863-1998 (blev 1999 en del av Skåne läns landsting)
 Malmöhus läns landsting 1863-1998 (blev 1999 en del av Skåne läns landsting)
 Kalmar läns norra landsting 1863-1970 (Västervik var huvudort, gick 1971 samman med Kalmar läns södra landsting till Kalmar läns landsting med huvudort i Kalmar). Bakgrunden var en gammal intressekonflikt mellan Kalmar och Västerviks städer − bildandet av det norra landstinget blev en kompromiss då Västervik ursprungligen helt ville bryta sig ur Kalmar län och bilda residensstad i ett nytt län.
 Kalmar läns södra landsting 1863-1970 (gick 1971 samman med Norra Kalmar läns landsting till Kalmar läns landsting med huvudort i Kalmar)
 Skaraborgs läns landsting 1863-1998 (blev 1999 en del av Västra Götalands läns landsting)
 Älvsborgs läns landsting 1863-1998 (blev 1999 en del av Västra Götalands läns landsting)

Landstingsfria kommuner

Då landstingen bildades 1864, fick städer med mer än 25 000 invånare inte delta. Det gällde från början bara Stockholm och Göteborg, men 1871 hade även Malmö passerat gränsen. Gävle, Norrköping och Helsingborg följde. Denna begränsning upphörde efterhand som tätorterna växte sig större. Men alla städer, utom Göteborg och Malmö, valde att söka tillstånd hos regeringen för att återinträda i landstingen när det blev möjligt under 1950- och 60-talet.

Göteborg och Malmö stod utanför landstingen till årsskiftet 1998/1999, då endast Gotland återstod som landstingsfri kommun. Andra kommuner/städer var Stockholm till och med 1970 (staden ingick i Stockholms län sedan 1968), Helsingborg 1948–1963, Gävle till 1963 och Norrköping 1872–1967. I de kommuner/städer som stod utanför landstingen sköttes deras frågor istället av respektive kommunfullmäktige/stadsfullmäktige.

Sedan 1998 är det bara Gotlands län som saknar landsting – i detta län sköts landstingsuppdragen av kommunen Region Gotland. Gotland blev landstingsfritt 1971, då de 14 dåvarande kommunerna och landstinget slogs ihop till en landstingsfri kommun.

Se även 
 Region (landsting)
 Sveriges administrativa indelning
 Sekundärkommun
 Sveriges Kommuner och Landsting
 Sveriges sjukvårdspolitik

Källor

Externa länkar 
 Sveriges Kommuner och Regioner (intresseorganisation)

Politik i Sverige