kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brynolf Algotsson

Brynolf Algotsson, född senast 1248, död 6 eller 7 februari 1317, var biskop i Skara från 1278 till 1317.

Biografi 
Han var son till lagman Algot Brynolfsson och en i övrigt okänd Margareta Petersdotter, som av Claes Annerstedt på mycket svaga grunder antogs ha varit dotter till Algots företrädare som lagman Peter Näf (lejon).

Brynolf studerade vid Paris universitet, där han enligt en senare uppgift vistades i 18 år. Efter återkomsten till Skara blev han dekan och kanik vid domkapitlet och därefter år 1278 vald till stiftets biskop.

Han skaffade sig sin tids förnämsta bildning, och har utpekats som författare till fyra rimmade liturgiska officier om de svenska martyrerna Elin av Skövde och Sankt Eskil, om jungfru Maria och om en tagg ur Kristi törnekrona som fanns i Skara domkyrka. Dessa fyra diktverk anses vara de främsta som den svenska medeltiden frambringade. Han anses vara en stilsäker författarpersonlighet. I honom hade Sverige fått en poet som inte stod någon kollega på kontinenten efter.

År 1281 gav han ut en stadga som reglerade olika tionden, böter till biskopen vid olika brott, och lägersmål.

Brynolf var byggherre till borgen Lekkia år 1298 (nuvarande Läckö slott) på Kållandsö, initierade skrivandet av korstadga kallad Notulae Brynolphi, var ordförande vid prästmötet i Skara år 1280 där de äldsta statuterna från svenska kyrkoprovinsen härstammar. 
Brynolf fick 1277 flera gårdar av sin släkting (consanguineus) hertig Bengt och ägde också jord i Vedens, Kinne, Kåkinds, Kållands och Ås härader.

Efter sin död blev Brynolf föremål för en lokal helgonkult och man påbörjade processen för att få honom helgonförklarad. Han blev saligförklarad (beatificerad) 1492 men så långt som till kanonisering hann processen aldrig, innan Sverige nåddes av reformationen.

Se även
Biskop Brynolfs stadga
Algotssönernas ätt
Lista över biskopar i Skara stift

Referenser

Noter

Allmänna källor
Äldre svenska frälsesläkter, vol I: 1 s. 2.
Den Svenska Litteraturen, Från runor till romantik. Medförfattare Anders Piltz. 1999
Milveden, Ingmar. Zu den liturgischen Hystorie in Schweden. Liturgie- und choralgeschichtliche Untersuchungen. Diss. Uppsala 1972. Utförlig framställning i delarbetet "Neue Funde zur Brynolphus-Kritik". Svensk tidskrift för musikforskning 1972; 54: 5-51.
Carl Allan Moberg, "Biskop Brynolf av Skara - vår förste kyrkokomponist." Kyrkohistorisk årsskrift 26 (1926).

Vidare läsning 
 
 

Födda 1200-talet
Avlidna 1317
Brynolf 01
Män
Svenska präster under 1200-talet
Svenska präster under 1300-talet
Svenska helgon
Alumner från Paris universitet
Algotssönernas ätt
Elsa Morante

Elsa Morante, född 18 augusti 1912 i Rom, död 25 november 1985 i Rom, var en italiensk författare.

Biografi 
Elsa Morante föddes i stadsdelen Testaccio i Rom, och blev en av de mer betydelsefulla prosaisterna under efterkrigstiden i Italien. Hennes verk präglas av den realistiska traditionen och ett stort engagemang för den lilla människan. Morante gifte sig år 1941 med den italienske författaren Alberto Moravia.

För Arturos ö fick hon Stregapriset 1957, och för Aracoeli Prix Médicis 1984. Hon är dock mest känd för romanen Historien (La Storia), som utkom 1974. Romanen utspelar sig i Rom och handlar om den delvis judiska Ida Ramundo och hennes två söners livsöden under andra världskriget när Tyskland ockuperade Italien.

Bibliografi (urval) 
 L'isola di Arturo (1957) (Arturos ö, översättning Karin Alin, Bonnier, 1959)
 La storia (1974) (Historien, översättning Anne Marie Hansen och Ingalisa Munck, Norstedt, 1979)
 Menzogna e sortilegio (1948)
 Aracoeli (1982) (Aracoeli, översättning Barbro Andersson, Norstedt, 1985)
 Lo scialle andaluso (Den andalusiska sjalen, översättning Camilla Storskog, Italienska kulturinstitutet "C.M. Lerici", 2012)

Barnböcker 
 Katarinas märkliga äventyr (Le straordinarie avventure di Caterina) (illustrationer i svart/vitt och färg av författaren, översättning Heidi von Born, Norstedt, 1988)

Referenser 

Italienskspråkiga författare
Italienska författare under 1900-talet
Författare från Rom
Födda 1912
Avlidna 1985
Kvinnor
Kommissarie

Kommissarie är en titel för ett befullmäktigat ombud eller för en tjänsteman i chefsställning eller med en med relativt självständigt uppdrag.

Olika kommissarier
auktionskommissarie, person med fullmakt att ansvara för och genomföra en auktion
bankokommissarie, tidigare hög befattning i Sveriges riksbank
bergskommissarie, från mitten av 1700-talet närmaste man till en bergmästare i ett bergmästardöme
 fideikommissarie, innehavare av ett fideikommiss (egendom med begränsad rättighet)
folkkommissarie, äldre benämning på en minister i Sovjetunionen
gränskommissarie, under 1600- och 1700-talen benämning för befullmäktigat ombud från en stat vid fastställande av gräns mellan stater  
 krigskommissarie, förr tjänsteman inom en militär fördelningsstab
likvidationskommissarie, tidigare en av en hovrätt befullmäktigad person med tillstånd att utreda mål med vidlyftiga räkenskaper
mantalskommissarie, tjänsteman under andra hälften av 1600-talet och 1700-talet, i vissa städer senare, med uppgift att ombesörja mantalsskrivning
mässkommissarie, organisatör och föreståndare för utställning på en mässa
politisk kommissarie, hög befattning inom sovjetiska Röda armén
 poliskommissarie och kriminalkommissarie, grad inom poliskåren
revisionskommissarie, tidigare chef för revisionskontor inom revisionsbyråer på Försvarets civilförvaltning och Riksräkenskapsverket
kommissarie (i amfibiekåren 2020) har till uppgift att under kompaniets kvartermästare förbereda och sammanställa de behov som uppstår vad avser underhåll. Det innebär att ansvara för hantera kompaniets ammunition, livsmedel, vatten, drivmedel, transporter med mera. Kommissarien ska även kunna uppträda som signalist och ordonnans.
 riksgäldskommissarie, tidigare titel för byråchef i Riksgäldskontoret
statskommissarie, tidigare titel för byråchef i Statskontoret 
uppbördskommissarie, titel för tjänsteman på Överståthållarämbetet
 utställningskommissarie, ansvarig för sammanställning av verk för, och organisation av, utställning på konsthall eller museum 
utskrivningskommissarie, under 1600-talet ansvarig statlig tjänsteman för utskrivning av soldater och sjömän för tjänstgöring inom armén och flottan vid mönstring
kommissarie, domare inom cykelsport

Noter

Externa länkar

Titlar i statsförvaltning
Poliskommissarie

Poliskommissarie är en polisiär tjänstetitel.

Sverige
I Sverige är en tjänstegrad inom den svenska polisen med högre befälsställning och ansvar för polisutredningar. Poliskommissarie med särskild tjänsteställning utgör en egen tjänstegrad, placerad högre än "vanliga" poliskommissarier i befälsordningen.

Finland
I Finlands polis motsvaras en svensk poliskommissarie av kommissarie, kriminalkommissarie, och lärare vid polislärinrättning med tjänsteexamen för polisbefäl. En svensk poliskommissarie med särskild tjänsteställning motsvaras av överkommissarie, kriminalöverkommissarie, kommissarie vid polisens högsta ledning och länskommissarie.

Poliskommissarie i andra länder
I Tyskland  motsvaras Polizeikommissar av polisinspektör i Sverige. I Österrike motsvaras Kommissär av polissekreterare. I Frankrike motsvaras Commissaire de Police av polisintendent.

Motsvarighet till poliskommissarie
Motsvarigheten till en svensk poliskommissarie kallas i Norge Politioverbetjent, i Danmark Vicepolitiinspektør, på Island Varðstjóri, i Storbritannien Inspector, i Tyskland Polizeihauptkommissar, i Österrike Abteilungsinspektor, i Frankrike Capitaine och i Italien Ispettori (polisen) eller Maresciallo (karabinjärerna).

Motsvarigheten till en svensk poliskommissarie med särskild tjänsteställning kallas i Norge Politistasjonssjef eller Lensmann, i Danmark Politiinspektør, på Island Aðalvarðstjóri, i Storbritannien Chief Inspector, i Tyskland Erster Polizeihauptkommissar, i Österrike Kontrollinspektor, i Frankrike Commandant och i Italien Ispettore Superiore (polisen) eller Primo Maresciallo (karabinjärerna).

Se även 
 Kommissarie
 Polisinspektör
 Polisens grader i Danmark
 Polisens grader i Sverige
 Polisens grader i Finland
 Martin Beck
 Kommissarie Morse

Externa länkar 
 Svenska polisens webbplats

Tjänstegrader inom polisen
Polisväsendet i Finland
Svenska poliskommissarier
Tjänstegrader inom svenska polisen
Krigskommissarie

Krigskommissarie (alt Kommissarius) är en gammal titel för en tjänsteman som tidigare utförde uppgifter vilket senare tillkom intendenturen.

Sverige

Krigskommissariatet
Krigskommissariatet eller fältkommissariatet inrättades endast under krig. Den åtföljde armén i fält och ansvarade för arméns avlöning, förplägnad, furagering och ekonomiadministrationen vid fältsjukhusen. Vid varje fördelningsstab fanns vanligen en krigskommissarie (fältkommissarie) och i brigadstaberna ibland en kommissariatsadjutant. Hela krigskommissariatet med överkrigskommissarie, fältsekreterare och proviantmästare lydde under generalintendenten, som alltid var en officer.

Generalkrigskommissarie
Generalkrigskommissarien var Krigskollegiets ombud i fält. När Arméförvaltningen inrättades 1865 blev generalkrigskommissarie chef för dess civila departement vilket handhade de flesta ärenden rörande utgifter från försvarsanslaget.

Svenska generalkrigskommissarier
17??-17?? - Hans Helding
17??-18?? - Carl Gustaf Almquist
????-???? - ?
1873-???? - Nils Adolf Varenius
????-???? - ?
1911-1925 - Fredrik Bergenholtz
1925-1926 - Värner Rydén
1926-1934 - Ludvig Widell
1934-1944 - Thorsten Wijnbladh

Ryssland
I Ryssland är krigskommissarie (: vojenkom) titeln på chefen för ett krigskommissariat, som är den ryska motsvarigheten till lokala myndigheter för inskrivning och mönstring av värnpliktiga.

Se även 
Kommissarie

Referenser

Noter 

 

Titlar i statsförvaltning
Militära befattningar
Sommen

För tätorten Sommen, se Sommen (tätort).

Sommen (uttal , rimmar på stommen) är en insjö belägen på gränsen mellan Östergötland och Småland.

Geografi 
Sommen ingår i Svartåns vattensystem och ligger öster om tätorten Tranås. Större delen av sjön ligger i Östergötland. Sommen är en stor oligotrof sprickdalssjö. Sommens areal är 132 km², vilket gör den till Sveriges tjugonde största sjö. Det största djupet är 53 m. Höjden över havet är cirka 146 meter, vilket innebär att den är högt belägen för att ligga i södra Sverige. Sjön är starkt flikig och har klart vatten samt ett stort antal öar och holmar. Den största ön är Torpön.

Stränderna är till största del minerogena med en sparsam övervattensvegetation. Sjön omges mest av barrskog, men även lövskog och odlingsmark förekommer. Tillrinningsområdet är 1651 km2 stort och består mestadels av skogsmark med en mindre andel myr- och odlingsmark. Uppströms i Svartån förekommer vandringshinder. Sjön är ytvattentäkt för Tranås kommun.

Sjöns omgivningar är glest bebyggda. De största samhällena vid eller i nära anslutning till Sommen är Tranås, Malexander och Sommen.

Flora och fauna
Sommen har en mycket hög biologisk funktion och höga raritetsvärden. Den biologiska mångfalden är hög, främst beroende på den väldigt artrika fiskfaunan, den stora sjöytan, ett betydande hypolimnion, samt varierade strand- och vattenvegetationen.

Fiskarter som förekommer är ål, sjölevande öring, röding, sik, siklöja, nors, gädda, elritsa, mört, lake, abborre, sutare, gös, vimma, braxen, sarv, bergsimpa, gers, småspigg och benlöja. Sjön är känd för sitt fina laxfiske. Sjön har en egen Rödingsart, Sommarödingen. Det hittills störst fångade exemplaret togs i nät av John Sonnert och vägde 11 kg.

Bland häckande sjöberoende fåglar märks fiskgjuse, strandskata, storlom, småskrake, lärkfalk samt häger. Utter förekommer i området. I bottenfaunan återfinns glacialrelikten Pallasea quadrispinosa samt kräftdjuren Monoporeia affinis och Limnocalanus macrurus.

Höstlånke, vattenstäkra, kalmus, blomvass, brunstarr, klubbstarr, krusnate, slamkrypa, vattenskräppa och korsandmat växer i och vid sjön. Makroalgen Nostoc pruniformis förekommer i sjön.

Båttrafik 
Sjön har genom åren trafikerats av åtskilliga ångbåtar, varav en fortfarande finns kvar, den gamla vedeldade Boxholm II, som gått på sjön sedan 1904.

Legender 
Det finns flera legender runt Sommen, varav en handlar om Urkon, även kallad Sommakoa. Det berättas att det var en gammal ilsken ko som sparkade och krafsade upp ett stort hål. Det vattenfylldes sedan och blev sjön Sommen.

Bilder

Se även 
 Rantzaus raid

Källor

Externa länkar

Vattendata

Fiske
Sommens fiskevårdsområde
Information om och fiskekort i Sommen

Insjöar i Motala ströms avrinningsområde
Insjöar i Östergötland
Insjöar i Boxholms kommun
Insjöar i Kinda kommun
Insjöar i Tranås kommun
Insjöar i Ydre kommun
Insjöar i Småland
Motala ströms avrinningsområde
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Slaget på Åsundens is

Slaget på Åsundens is eller slaget vid Bogesund utspelades den 19 januari 1520 i Sverige på sjön Åsundens is, i höjd med Skottek tre km söder om Bogesund (nuvarande Ulricehamn). En svensk styrka under riksföreståndaren Sten Sture den yngre förlorade slaget mot en dansk armé under ledning av Otto Krumpen. Sten Sture sårades dödligt, varför slaget fick långtgående konsekvenser för den politiska utvecklingen i Sverige.

Händelsen
Vintern 1519–1520 ansåg den danske unionskungen Kristian II tillfället moget att återkräva överhögheten över Sverige. Kristian hade redan 1499 valts till Sveriges tronföljare. I Halland samlades de nyrekryterade legosoldaterna under Otto Krumpens ledning.

Omkring tjugondedag Knut 1520 lät Otto Krumpen sin här marschera över gränsen genom Ätrans dalgång. Årstiden var väl vald. Endast på vintern kunde en här snabbt förflytta sig. Områden som på sommaren var till hjälp för försvararna som floder, sjöar och träsk låg nu frusna och gagnade anfallarna som lättframkomliga vägar.

Gränsbefolkningens bondesoldater och det västgötska frälsets svenner mobiliserades, och riksföreståndaren Sten Svantesson Sture kom till Västergötland för att leda försvaret. Sture valde med omsorg platsen för att möta fienden. De höga bergssidorna vid Skottek där sjön är som smalast, var lämpligast att bygga bråtar, befästningsanordningar att anfalla fienden ifrån. Den danska hären kom tågande den 19 januari.

Det är då Sten Sture blir skadad. Rimkrönikan berättar:

Som the begynthe skjuta som bäst
Och jag redh opå en blakoten häst,
Som vrenede och språng både till och frå
I örlig kunde både bijta och slå;
Lyckan ej bättre med mig stod
Genom benet bleff jag skutin med ett lod.

Sten Sture blev skadad av en kanonkula som studsade upp från isen och träffade honom strax ovanför ena knäet, skottet dödade också hans häst. Riksföreståndaren fördes svårt sårad ur striden, och den än idag ekbevuxna platsen Skottek vid Åsundens östra strand fick sitt namn. Detaljer från själva striden finns inte bevarade men resultatet blev en total seger för den danska hären. Detta innebar att vägen upp mot Mälardalen i princip stod öppen. Krumpens här brandskattade de västgötska socknarna och brände Bogesund (nuvarande Ulricehamn), Falköping, Skövde och Skara. Sten Sture avled 3 februari 1520 på Mälarens is på väg mot Stockholm. En kort tid därefter hyllade riksrådet Kristian som Sveriges konung. I november samma år utspelade sig efterspelet i Stockholm där Kristian blev krönt, en kröningsfest som ledde till Stockholms blodbad.

Den på sin tid kända dikten Herr Stens visa av Edvard Bäckström har motiv från slaget.

Minnesmärke

Nedanför kursgården Skottek står en minnessten rest på den står följande;

RiksföreståndarenSten Sture d.y.sårades dödligt på Åsundens isden 19 januari 1520under strid mot rikets fienderför Sveriges själfständighet - - - vid Skotteken restes denna vårdår 1914för att hugfästa minnet afen bland Sveriges ädlaste män

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

1520 i Sverige
Danska slag
Svenska slag
Slag i Sverige
Slag under Sten Stures danska krig
Ulricehamns historia
Västergötlands historia
Bengt Gylta (död 1520)

Bengt Gylta var en väpnare, riksråd och lagman i Närkes lagsaga och senare i Tiohärads lagsaga . Son till Peder Bengtsson Gylta och Ingeborg Persdotter. Han blev avrättad omkring 1520, enligt uppgifter i danska källor vid Stockholms blodbad, men han finns inte med i Olaus Petris lista över de där avrättade.

Väpnaren Bengt Gylta var en av dem som undertecknade  riksdagsbeslutet om Stäkets rivning i Stockholm 23 november 1517. 
 
Gift år 1514 med Brita Bengtsdotter (Lillie) (död 1560).

Barn
 Bengt (1514 - 1574) 
 Anna (- 1579) 
 Jöns (- 1561) 
 Jöran (- 1580), historiker
 Karin (- 1593), abbedissa i Vadstena. 
 Ingeborg  (- 1575)

Litteratur
Almquist, Jan Eric, Den muntliga traditionen och adliga ätten Gylta (1390-1646). En källkritisk undersökning (SoH 1955 nr 1-2, s 185-197).

Källor 

Lagmän i Närke
Lagmän i Tiohärads lagsaga
Svenska riksråd under 1500-talet
Svenska väpnare
Personer som avrättades under Stockholms blodbad
Män
Födda 1400-talet
Avlidna 1520
Bengt
Hans Vävare

Hans Vävare, död 8 eller 9 november 1520, var en tysk-svensk köpman och borgare verksam i Stockholm och Köping i Västmanland. Han avrättades vid Stockholms blodbad.

Biografi 
Hans Vävare invandrade till Sverige från Tysk-romerska riket och etablerade sig som köpman. Han gifte sig med Anna Björnsdotter (1494-1575), dotter till Björn Skeppare (död 1504).

22 augusti 1513 fattade rådet beslut om att låta Hans Vävare erhålla burskap, efter att denne avvecklat sina kontakter med Hansan.

På grund av deltagande i den kommission som besiktigade Stockholms försvar, mottag han dödsdom och avrättades 1520 vid Stockholms blodbad på order av kung Kristian II.

Referenser

Personer som avrättades under Stockholms blodbad
Födda 1400-talet
Avlidna 1520
Män
Personer inom Sveriges näringsliv under 1500-talet
Personer inom näringslivet under 1400-talet
Björn Skeppare

Björn Skeppare, även kallad Hansson Bagge, född omkring 1440, död 1504, var en svensk skeppare, köpman och borgare verksam i Stockholm.

Biografi 
Skeppare Björn har ibland fått tillnamnet Hansson, ibland Bagge, vilket av genealoger anses inkorrekt på grund av omstridd källtolkning. Björn Skeppare med familj omtalas på flera ställen i tänkeböckerna, oftast i samband med färder till Norrbotten och Finland. Han var betrodd borgare i Stockholm under 1490-talet, där han uppdrogs som mantalsskrivare, edgärdsman och värderingsman. Uppgifter likställer honom med i tänkeböckerna omnämnde Björn laxekarl från 1400-talets slut. Han hade i så fall anledning att lägga till även i Ångermanland. Vidare uppgifter hävdar att Björn Skeppare var son till Hans Bagge och Ingegerd Ottesdotter, uppgifter vars sannolikhet stöds av genealoger som Jan Raneke, Sven Z. Sundin och Paul Lundin, med flera, men som ej har kunnat ledas i bevis genom tillgängligt källmaterial.

Björn Skeppare var först gift med Christina. Paret fick en första okänd son. Efter att första hustrun avlidit, gifte han sig med Margit Algotsdotter, dotter till Algot från Köping, vilken också omnämnes i tänkeböckerna. Därav framgår att också dennes far var köpman. Björn var svärfar till Hans Vävare. Paret fick tillsammans barnen Lars Björnsson (cirka 1495–1571), kyrkoherde och prost i Arnäs församling, Ångermanland, samt Anna Björnsdotter (1494–1575), gift med Hans Vävare, tysk-svensk köpman.

Källor 

 Artikel ur Släkt och Hävd av Sten Möller
 Utdrag ur Prosten Lars i Arnäs i Stockholms tänkeböcker av Sven Z. Sundin

Män
Födda 1400-talet
Avlidna 1504
Stockholmare
Personer i Sverige under 1400-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1500-talet
Personer inom näringslivet under 1400-talet
Lars Björnsson (präst)

Lars Björnsson (latin: Laurentius Beronis), född omkring 1494 i Sankt Nicolai församling, Stockholm, död omkring 1571 i Arnäs församling, Ångermanland, var en svensk präst, kyrkoherde i Arnäs församling och prost över norra Ångermanland.

Biografi 
Lars Björnsson föddes omkring 1494 i Stockholm som son till Björn Skeppare och Margit Algotsdotter från Köping. Efter studier i Uppsala inskriven vid Rostocks universitet från 10 juli 1516.

Lars Björnsson var från början romersk-katolsk präst och levde i yngre år i celibat. Han var föreståndare för Danvikens hospital. När han kom som präst till Arnäs församling under slutet av 1530-talet hade han dock lagt av celibatet. På allmänna tinget i Bjärtrå socken 1568 avlade han tro- och huldhetsed åt kung Johan III.

Lars Björnsson dog omkring 1570.

Barn
Hans Larsson, bonde i Moon, Arnäs
Esaias Larsson, bonde i Ön, Arnäs, död före år 1627
Zacharias Laurentii, kyrkoherde i Anundsjö 1624-år 1629, död 1629
Mattias Larsson, handelsman i Härnösand under 1620-talet, död omkring år 1625

Källor 

Herdaminnen - Arnäs, s.78
J Nordlander: Ångermanland i Stockholm stads tänkeböcker (Småskrifter utgifna af Norrländska Studenters folkbildningsförening, n:o 9, Uppsala 1908), s 39-40

Personer under äldre vasatiden
Män
Födda 1400-talet
Avlidna 1500-talet
Alumner från Rostocks universitet
Präster från Stockholm
Svenska präster under 1500-talet
Svenska prostar
Bjärehalvön

Bjärehalvön är en halvö som ligger i nordvästra Skåne, mellan Laholmsbukten och Skälderviken. Största delen av Bjärehalvön tillhör Båstads kommun men sydligaste delen tillhör Ängelholms kommun. Tack vare halvöns gynnsamma klimat odlas 75% av Sveriges färskpotatis (nypotatis) här och det är vanligt att Sveriges första nypotatis kommer från just Bjärehalvön. En del av Hallandsåsen ligger på Bjärehalvön. Längst i nordväst ligger det klippiga området Hovs hallar.

Socknar 
Barkåkra
Båstad
Förslöv
Grevie
Hov
Hjärnarp
Rebbelberga
Torekov
Västra Karup

Orter på Bjärehalvön
Boarp
Båstad
Förslöv
Glimminge
Glimminge plantering
Grevie
Hallavara
Hov
Kattvik
Killebäckstorp
Kvinnaböske
Lervik
Magnarp
Magnarps strand
Mäsinge
Påarp på Bjärehalvön
Ranarp
Rammsjö
Rammsjöstrand
Salomonhög är en liten by på en höjd mellan Grevie och Västra Karup.
Segelstorp
Skepparkroken
Slättaröd
Stora Hult
Storahults strand
Södra Karstorp
Torekov
Vasalt
Vejby
Vejbyslätt
Vejbystrand
Venedike
Västra Karup
Ängelsbäck
Ängelsbäcksstrand-Segeltorpsstrand
Ängalag
Öllöv
Östra Karup

Golfbanor
Golf är en stor sommaraktivitet på Bjärehalvön. Här finns en mängd golfbanor belägna:
Bjäre GK
Båstad GK
Sönnertorps GK
Torekovs GK
Åkagårdens GK
Äppelgårdens GK

Se även
 Bjärekustens naturreservat
 Södra Bjärekusten (naturreservat)

Referenser 

Skånes geografi
 
Öar i Båstads kommun
Ängelholms kommun