kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Programmeringsparadigm

Ett programmeringsparadigm är en övergripande teori eller fundamentalt arbetssätt kring hur program bör organiseras och struktureras. Programmeringsparadigm är språkoberoende i bemärkelsen att paradigmet inte uttryckligen talar om språksyntax eller semantik, utan om övergripande begrepp och synsätt på program och programutveckling. Till skillnad från paradigm i vetenskapsfilosofiska sammanhang är det snarare regel än undantag att flera paradigm är aktiva och levande samtidigt. Man kan alltså inte i dessa sammanhang tala om paradigmskiften på samma sätt som inom vetenskapen.

De vanligaste programmeringsparadigmen är:
 Strukturerad programmering
 Objektorienterad programmering
 Logikprogrammering
 Funktionell programmering
 Procedurell programmering
 Aspektorienterad programmering
Händelsestyrd(Concurrent) programmering.

Funktionell programmering och logikprogrammering kallas även deklarativ programmering. Objektorienterad och objektinriktad programmering är samma sak. En variant till kan vara jämnlöpande programmering.

Se även 
 Programmering
 Imperativ programmering
 Cellulär automat

Programmeringsparadigm
Programmering
Ryanggang

Ryanggang är en provins i Nordkorea. Provinsen gränsar till Kina i norr, Norra Hamgyong i öster, Södra Hamgyong i söder och Chagang i väster. I Ryanggang ligger bland annat staden Hyesan, som också är provinsens huvudstad. Provinsen bildades 1954 när den separerades från Södra Hamgyŏng. Provinsen indelas i en stadskommun och elva landskommuner.

Städer
 Hyesan-shi (; )

Landskommuner
 Kapsan-gun (; )
 Kimjŏngsuk-gun (; )
 Kimhyŏn-gun (; )
 Kimhyŏngjik-gun (; )
 Paegam-gun (; )
 Poch'ŏn-gun (; )
 P'ungsŏn-gun (; )
 Samjiyŏn-gun (; )
 Samsu-gun (; )
 Taehongdan-gun (; )
 Unhŭng-gun (; )

Källor

Ryanggang
WP:Projekt Korea
Sabotage (musikalbum)

Sabotage är heavy metal-bandet Black Sabbaths sjätte studioalbum, utgivet den 28 juli 1975. Albumet började spelas in i början av 1975, men kom alltså inte att släppas förrän sommaren samma år. Det var den dittills längsta tid gruppen tagit på sig för att spela in ett album. På det föregående albumet, Sabbath Bloody Sabbath (1973), hade gruppen börjat experimentera mycket med sin musik, och detta fortsatte man med på Sabotage. Tony Iommi lade in keyboardpartier samt körarrangemang, i synnerhet på låten "Supertzar". Låten "Am I Going Insane (Radio)" är noterbar då den inte innehåller något gitarriff utan istället är uppbyggd kring en syntslinga. Låten "Symptom of the Universe" anses vara en föregångare till stilen thrash metal. 

Efter och även under inspelningarna av detta album började sprickor på allvar uppstå mellan medlemmarna i gruppen. De hade också ekonomiska bekymmer då de kom underfund med att deras manager blåste dem på pengar och tillbringade mycket tid i domstolsförhandlingar under inspelningsperioden.

Låtförteckning 
Alla låtar är skrivna av Geezer Butler, Tony Iommi, Ozzy Osbourne, Bill Ward.

I slutet av låten "The Writ" finns ett dolt spår, "Blow on a Jug".

Medverkande 
 Ozzy Osbourne – sång
 Tony Iommi – gitarr 
 Geezer Butler – elbas
 Bill Ward – trummor och sång.
Andra medverkande
 Gerald Woodruffe – keyboards
 Will Malone – arrangemang för engelsk kammarkör

Listplaceringar

Källor 
Sabotage på Allmusic
Fotnoter

Album av Black Sabbath
Musikalbum 1975
Andreas Andersson

Claes Andreas Andersson, född 10 april 1974 i Brandbergen, är en svensk före detta svensk fotbollsspelare. Han bor i Stocksund med flickvännen Amanda Caarle och har fyra barn. Andersson blev allsvensk skyttekung 1996 och spelade för Sverige i VM 2002.

Biografi
Andreas Andersson var under sin spelarkarriär en målfarlig anfallare och han vann den allsvenska skytteligan 1996 med 19 mål. 

Under tiden i AC Milan blev det ett mål på 13 matcher. Därefter följde en sejour i Newcastle United som på grund av skador och sjukdomar  inte var särskilt lyckad. Efter tiden i Newcastle återvände han till Sverige och AIK.

Han deltog i VM-kvalet när Sverige kvalificerade sig för Fotbolls-VM 2002. Han gjorde det avgörande 2–1-målet när Sverige bortabesegrade Turkiet i den osannolika vändningen i Istanbul 2001 och tog förstaplatsen i kvalgruppen. Andersson hoppade in i alla VM-matcherna, han ersatte jämt Marcus Allbäck. I matchen mot Argentina var han nära på att göra ett mål. Hans skott träffade ribbans undersida och studsade ner på mållinjen och ut. Den 1 augusti 2005 tog Andersson beslutet att sluta med proffsfotbollen efter många skadeproblem. Han hyllades av över 18 000 AIK:are på Råsundastadion.

Han var scout åt AIK under en säsong innan han blev klubbchef för Degerfors IF. 2010 gjorde han comeback som spelare i division 5-laget FC Andrea Doria. Andreas Andersson tränade under 2010-2011 IFK Mariestad i division 3. I juni 2011 blev Andreas Andersson klar för spel i IFK Hallsberg i div. 5 Södra Örebro, och avslutade därefter sin spelarkarriär i Villastadens IF 2012.

Tränare och klubbchef
Han var tränare och klubbchef i Degerfors IF. Han blev klubbchef år 2007 och avgick november 2008 efter Degerfors nedflyttning från Superettan. Efter Mark Selmers avgång i maj 2007 tränade han laget tills Milenko Vukcevic tog över i juli 2007.
Numera är han tränare i IFK Stocksund för Dam A och F17.

Klubbar som spelare 
 Hova IF 1979–1993
 Tidaholms GOIF 1994
 Degerfors IF 1994–1995
 IFK Göteborg 1996–1997
 AC Milan 1997–1998
 Newcastle United 1997–1999
 AIK 1999–2005
 Hova IF 2006–2007
 FC Andrea Doria 2010
 IFK Hallsberg 2011
 Villastadens IF 2012

Titlar 
 SM-guld 1996 med IFK Göteborg
 Allsvensk skyttekung 1996 med 19 mål för IFK Göteborg

Källor

Externa länkar 
 

Svenska fotbollsspelare
Födda 1974
Fotbollsspelare i Degerfors IF
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i AC Milan
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Levande personer
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Svenska mästare i fotboll
Svenska landslagsspelare i fotboll
Personer från Haninge kommun
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Svenskar i Italien
Sabbath Bloody Sabbath

Sabbath Bloody Sabbath är det brittiska heavy metal-bandet Black Sabbaths femte studioalbum, släppt 1 december 1973 i Storbritannien och i januari 1974 i USA. Albumet var startskottet till ett mer experimentellt Black Sabbath. På detta album hade man även rekryterat Rick Wakeman från Yes på keyboard.

Kritiker har ofta delade meningar om detta album. En del menar/menade att svängningen mot ett mer progrock-liknande sound var ett sätt för Black Sabbath att försöka få mer respekt som rockgrupp. Medan andra välkomnade nyskapandet som så smått påbörjats redan på Vol. 4. På låten "Who are You" valde man till exempel att ge Rick Wakemans synthesizer extra stort utrymme. "Spiral Architect" innehåller orkestrala arrangemang. På albumet finns också ett minnesvärt lugnt instrumentalt spår med gitarristen Tony Iommi, "Fluff". De spelade in skivan samtidigt som Yes spelade in Tales from Topographic Oceans. I samma studio också Morgan Studios.

Det skräckinjagande skivomslaget målades av konstnären Drew Struzan. På omslagets framsida syns en man på en säng, troligtvis drabbad av syner eller en mardröm, omgiven av demoner och en dödskalle med numret 666 under. Baksidan visar istället framsidans totala motsats med mannen i sängen omgiven av sörjande närstående. Skivan släpptes i ett utvikskonvolut och på insidan fanns en otydlig transparent bild på bandmedlemmarna i ett sovrum.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Geezer Butler, Tony Iommi, Ozzy Osbourne, Bill Ward.

"Sabbath Bloody Sabbath" - 5:45
"A National Acrobat" - 6:16
"Fluff" - 4:11
"Sabbra Cadabra" - 5:59
"Killing Yourself to Live" - 5:40
"Who Are You" - 4:11
"Looking for Today" - 5:06
"Spiral Architect" - 5:29

Medverkande
Ozzy Osbourne - sång, munspel, synthesizer 
Tony Iommi - gitarr, piano
Geezer Butler - elbas
Bill Ward - trummor, slagverk
Andra medverkande:
Rick Wakeman – keyboards, synthesizer, piano

Listplaceringar

Källor
Albumet på Allmusic
Fotnoter

Album av Black Sabbath
Musikalbum 1973
Vol. 4

Vol. 4 är heavy metal-bandet Black Sabbaths fjärde studioalbum, släppt i september 1972. Albumet följde de framgångsrika Paranoid och Master of Reality och var kommersiellt sett nästan lika framgångsrikt som de två. Albumet spelades in i Los Angeles under stor påverkan av kokain, vilket understryks av att bandet tryckt den parodiska texten "We wish to thank the great COKE-Cola company of Los Angeles" (fritt översatt: "vi vill tacka det stora koka-colaföretaget Los Angeles") på skivomslaget. Själva albumet skulle egentligen ha uppkallats efter låten "Snowblind" som behandlar just kokainmissbruk, men det gick inte skivbolaget med på, därav den konventionella titeln 'Vol. 4'. Skivan har i och med de kaotiska inspelningarna setts som det första fröet till de inre stridigheter inom gruppen och det substansmissbruk som slutligen fick Ozzy Osbourne att lämna gruppen i slutet av decenniet.

Här finns de tyngre låtarna "Wheels of Confusion", "Tomorrow's Dream" och "Supernaut", men även Tony Iommis piano-ballad "Changes". "Changes" var en av gruppens mest okaraktäristiska låtar då texten handlar om förlorad kärlek och var tänkt att hamna på en mer kommersiell grund. Gruppen hade aldrig heller använt piano så prominent som på den låten. "Laguna Sunrise" och "FX" är två korta instrumentella spår av Tony Iommi som antagligen är tänkta att förstärka den ockulta känslan lite grann. "Under the Sun"s första riff räknas som det absolut tyngsta, långsammaste riffet som bandet någonsin har skapat.

Omslagets framsida var en monokrom brandgul bild på Ozzy Osbourne som med utsträckta armar gör segertecknet under en konsert. Skivan utgavs ursprungligen i ett utvikskonvolut med ett blädderblad med bilder som visar gruppen under en konsert. Liksom de tre tidigare studioalbum stod Keith Macmillan för fotografierna. Vinylutgåvor av albumet från senare delen av 1970-talet saknar ibland utviksfodralet.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Geezer Butler, Tony Iommi, Ozzy Osbourne och Bill Ward.
 "Wheels of Confusion" - 8.01
 "Tomorrow's Dream" - 3.12
 "Changes" - 4.43
 "FX" - 1.43
 "Supernaut" - 4.45
 "Snowblind" - 5.30
 "Cornucopia" - 3.55
 "Laguna Sunrise" - 2.52
 "St. Vitus Dance" - 2.27
 "Under the Sun" - 5.52

Medverkande 
 Ozzy Osbourne - sång
 Tony Iommi - gitarr
 Geezer Butler - elbas
 Bill Ward - trummor

Listplaceringar

Källor 
Vol. 4 på Allmusic
Fotnoter

Album av Black Sabbath
Musikalbum 1972
Kronofogde

Denna artikel handlar om titeln kronofogde. Se Kronofogdemyndigheten för den nutida myndigheten.

Kronofogde är i Sverige en jurist med notariemeritering, som är anställd vid Kronofogdemyndigheten. En kronofogde granskar och stöder personal inom Kronofogdemyndigheten, som arbetar med operativ indrivningsverksamhet. Det var före 1917 ett personligt ämbete och är också sedan 1965 ett myndighetsämbete. 

Begreppet kronofogde kan i viss mån ha olika betydelser beroende på olika myndigheters historia:
Före 1917 var kronofogde en ämbetsman med huvuduppgift att vara allmän åklagare (det vill säga inte särskilt tillsatt av Justitiekanslern, Justitieombudsmannen eller liknande). Han ansvarade och var chef för underlydande polisverksamhet och myndigheten ansvarade även för skatteuppbörd, utmätning och indrivningar. Kronofogdens verksamhetsområde kallades fögderi. Han biträddes av kronolänsmän och samverkade med häradsskrivaren. Kronofogdeämbetet avskaffades 1917 och efterträddes som polischef och allmän åklagare av dels landsfiskalerna, dels landsfogden. I städer fanns en motsvarighet i myndigheterna magistrat och stadsfogde.
Från 1 januari 1965 var kronofogdarna chefer för 81 kronofogdemyndigheter och sorterade under Riksskatteverket, senare Skatteverket. De var jurister anställda vid respektive myndigheter med ansvar för rättssäkerhet.
Den 1 juli 2006 sammanslogs de då tio kronofogdemyndigheterna till en rikstäckande kronofogdemyndighet, fortfarande knuten till Skatteverket.
Sedan 1 januari 2008 är Kronofogdemyndigheten (KFM) en egen myndighet med en rikskronofogde som chef. Kronofogdarna är på grund av de två senaste förändringarna inte längre myndighetschefer som tidigare, men har fortsatt ansvar för rättssäkerheten inom myndighetens verksamhetsområde. Befattningskrav för kronofogde är juristexamen och notariemeritering följt av en omkring ettårig internutbildning (som kronofogdeaspirant) vid kronofogdemyndigheten. Det operativa indrivningsarbetet utförs av exekutiva tjänstemän med tjänstetitlarna kronoinspektör eller kronokommissarie; kronofogden granskar deras arbete och ger dem stöd. Sammanlagt består mindre än 10 % av personalen vid kronofogdemyndigheterna av kronofogdar.

I Finland kallas liknande ämbete för häradsfogde, vilket också är en äldre svensk benämning för kronofogden.

Se även
Kronofogdemyndigheten
Stadsfogde
Landsfiskal
Stadsfiskal
Fogde
Fögderi
Notarie

Referenser

Jurister
Yrken
Titlar i statsförvaltning
Östra Onsjö församling

Östra Onsjö församling är en församling i Frosta-Rönnebergs kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Eslövs kommun i Skåne län och ingår i Eslövs pastorat.

Administrativ historik

Församlingen bildades 2002 genom sammanslagning av Stehags församling, Trollenäs församling, Bosarps församling, Västra Strö församling och Billinge församling och församlingen utgjorde därefter till och med 2013 ett eget pastorat. Församlingen ingår från 2014 i Eslövs pastorat.

Kyrkor

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Eslövs kommun
Monofysitism

Monofysitism (sengrekiska monophysitai, av monos, ensam och physis, natur; "läran om en natur") är en term som historiskt använt om de kristna företrädare, som inte godtog det kristologiska beslutet vid det fjärde ekumeniska Konciliet i Chalkedon år 451. Numera hålles termen oftast för föråldrad. De kyrkor som efter konciliet splittrades av från de övriga kallas orientaliska ortodoxa kyrkor. De beskriver sin kristologi som miafysitisk snarare än monofysitisk.

Numera anses att de kristologiska detaljer som orsakade schismen då de orientaliska kyrkorna splittrades av till stor del berodde på missförstånd och bristande kunskaper om varandras språk, då vissa kärnbegrepp inte hade identiska motsvarigheter på andra språk. De kristologiska skillnaderna kan anses övervunna.

Konciliet i Chalkedon år 451 fastslog att Kristus har två naturer som "är oskiljaktigt och oupplösligt förbundna utan förvandling eller sammanblandning" (dyofysitism). Enligt de som kallats monofysiter hade Kristus efter inkarnationen endast en natur, både gudomlig och mänsklig. De formulerade sin ståndpunkt som motsats till Nestorius lära om två åtskilda naturer, och tyckte att konciliet gått Nestorius för långt till mötes.'

Monofysitismen byggde på tankar som hade gammal hävd i Orienten, medan kyrkan i Väst genom Tertullianus dominerats av tvånatursläran. Monofysiternas slagord "en natur" framfördes av Apollinaris av Laodikeia och fick ökad auktoritet genom Kyrillos av Alexandria. Arkimandriten Eutyches av Konstantinopel förnekade öppet att Kristus haft samma mänskliga natur som vi. Han dömdes till döden som kättare 448, men striden fortsatte och ledde till kyrkomötet i Kalcedon.

Kejsarmakten ansåg splittringen politiskt betänklig och försökte genom kompromissformler återförena monofysiterna med rikskyrkan, trots våldsam opposition i väster. Justinianus I ville behålla skrivningarna från konciliet i Chalkedon, men tolkat i Kyrillos anda. Han vilade i denna fråga på teologen Leontius av Bysans (död 543) hypostasteologi, som segrade på Andra konciliet i Konstantinopel år 553. Enligt Leontius saknar Kristi mänskliga natur inte personlig individualitet, hypostas, men den har sin hypostas i Logos. Med tiden lades också till de religiösa motsättningarna politiska och nationella motsättningar.

Källor 

Kristologi
Heresier inom kristendomen
Ian McKellen

Sir Ian Murray McKellen, född 25 maj 1939 i Burnley, Lancashire, är en brittisk skådespelare.

Biografi 
McKellen började med skådespeleri under skoltiden. Han gick med i Belgrade Theatre i Coventry 1961 och debuterade på Londonscenen 1964 i A Scent of Flowers. Han medverkade i uppsättningar av bland annat Hamlet och Richard II. Han har belönats med två Laurence Olivier Awards och en Tony Award för sina scenframträdanden. 

McKellen gjorde sin tv- och filmdebut på 1960-talet, och 1981 hade han framgång som Salieri i Amadeus på Broadway. Han fick dock sitt stora genombrott på film först på 90-talet med Bryan Singers Sommardåd, baserad på en berättelse av Stephen King och sin Oscarsnominerade roll som regissören James Whale i Gods and Monsters. Bryan Singer regisserade honom även i X-Men (2000). Efter detta har han spelat i den filmens uppföljare och porträtterat Gandalf i Sagan om ringen och dess uppföljare. För denna fick han sin andra Oscarsnominering. Sedan dess har han bland annat medverkat i Da Vinci-koden. McKellen fick år 2003 en förfrågan om att spela Dumbledore i Harry Potter och fången från Azkaban då Richard Harris som tidigare gestaltat Dumbledore avled i Hodgkins sjukdom alldeles innan premiären av Harry Potter och hemligheternas kammare. McKellen tackade dock nej och uttryckte att en trollkarl räcker, två hade blivit för mycket.

1991 blev McKellen adlad av drottning Elizabeth för sitt arbete inom teater.

Filmografi i urval

Teater

Roller

Referenser 
<references>

</references>

Externa länkar 
Ian McKellens webbplats
 
  

Brittiska skådespelare
Brittiska scenskådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Födda 1939
Män
Levande personer
Personer från Burnley
Alumner från Universitetet i Cambridge
Epitet

Epitet (av grekiska "bredvid" och "ställd") är ett biord som utan paus ansluter sig till ett huvudord för att ange en egenskap hos detta, jämför attribut.

Stående epitet är en egenskap som ständigt anges tillsammans med ett visst namn. Detta tillämpades flitigt i den grekiska hexameterdiktningen. Några exempel på detta är den snabbfotade Akilles, den sköna Helena, den mäktige kung Agamemnon, den mångförslagne Odysseus. Ett modernare exempel är den mörka medeltiden.

Ett exempel på attribut, som inte är epitet är Falstaff, fakir. Detta skall uttalas med paus, vilket också anvisas av kommatecknet. Det är dock vanligt att av okunnighet kommatecknet försvinner, med uttal därefter, när denna pseudonym för författaren Axel Wallengren citeras.

Externa länkar

Litterära termer
Burlöv

Burlöv kan syfta på:

 Burlöv Center – ett köpcentrum i Arlöv i Burlövs kommun
 Burlövs kommun – en kommun i Skåne län
 Burlövs distrikt – enda distriktet i Burlövs kommun 2016–
 Burlövs socken – en socken i Skåne
 Burlövs landskommun – en tidigare kommun i Malmöhus län 1863–1970
 Burlövs församling – en församling i Torna och Bara kontrakt i Lunds stift
 Burlövs gamla kyrka – en medeltida kyrkobyggnad i Burlöv
 Burlövs station – en järnvägsstation belägen i Arlöv
Paricutín

Paricutín är en vulkan i Mexiko som uppstod 1942 och var aktiv i 8 år, varefter den utslocknade. Under denna tid hann den bygga upp en över 400 meter hög kägla. Käglans topp befinner sig 3170 meter över havet.

Externa länkar
 

Vulkaner i Michoacán
Metafysiskt måleri

Metafysiskt måleri (italienska Pittura metafisica) grundlades i början av 1910-talet av de italienska konstnärerna Giorgio de Chirico och Carlo Carrà. Det kännetecknas av förvridna perspektiv, onaturligt ljus och märklig bildvärld, ofta med provdockor och statyer i stället för människokroppar.

Chirico var bland annat inspirerad av Arthur Schopenhauers Världen som vilja och föreställning. I Arte metafisica e scienze occulte (1918) beskriver Chirico hur han betraktar kristendomens mundus alter ("andra värld") som en mänsklig konstruktion. Han argumenterar för att man genom att studera den europeiska kulturhistorien kan få tillgång till beprövade tekniker för att i ett postreligiöst samhälle kunna skapa nya vägar bort från en materialistisk världsåskådning. Chirico ville med sin konst åstadkomma vad han kallade "metafysisk extas" som skulle ge människan ett perspektiv som överskrider den materiella verkligheten.

Genom att placera föremål i osannolika sammanhang lyckades konstnärerna skapa en drömlik, magisk stämning. På så sätt hade rörelsen till det yttre gemensamma drag med surrealismen, men den skiljer sig från denna konstriktning genom sin antimaterialism, sina stelt uppbyggda kompositioner och arkitektoniska värden.

Paul Delvaux räknas ibland till rörelsen.

Källor

Målarkonst
Konstens historia
Sfumato

Sfumato, av italienska fumo som betyder "rök", är en karakteristisk teknik inom måleri för konst från Renässansen. Det är en blandning av färger och nyanser som är så subtil, att allt smälter samman och ger en "disig" effekt.

Teknik 
Tekniken är en typ av finare skuggning menad att framställa en mjuk övergång mellan färger och toner, som resulterar i en mer trovärdig bild. Den är mest använd i sammanhang där man ska genomföra subtila övergångar, som inte innehåller linjer eller gränser, mellan områden som skiftar mellan ljust och mörkt. Tekniken började användas för att framförallt ge en svårfångad och illusionistisk framställning av det mänskliga ansiktet, men också för att skapa en rik atmosfärisk effekt. Leonardo da Vinci beskrev själv tekniken som "att blanda färger, utan linjer eller gränser och som uppträder som rök".

Leonardo da Vinci och andra utövare 
Leonardo da Vinci (1452–1519) är den mest framträdande utövaren av tekniken sfumato. Målningar som Mona Lisa och Madonnan i grottan (versionen på Louvren) uppvisar ett exemplariskt utförande av tekniken. 

Bortsett från Leonardo finns andra framträdande utövare av tekniken som Rafael, Correggio och Giorgione. Elever och efterföljare till Leonardo (ofta kallade "Leonardeschi"), till exempel Bernardino Luini, provade också på denna teknik som en följd av hans verk.

Referenser

Noter

Konsttermer
Klärobskyr

Klärobskyr (franska clair-obscur, efter italienska chiaroscuro) betecknar inom måleriet användningen av ljus och skugga i en målning, särskilt om färgerna är starkt kontrasterande. Caravaggio, Rembrandt och Georges de La Tour är kända för denna teknik, som var särskilt uppskattad under 1600-talet.

Källor

Externa länkar 

Målarkonst
Deltaprojektet

Deltaprojektet (nederländska: Deltawerken) är ett omfattande system av vallar, översvämningsbarriärer, fördämningar, dammar och slussar i provinserna Zeeland, Zuid-Holland och Noord-Brabant i sydvästra Nederländerna. Skyddsbarriärerna skyddar landområden kring floderna Rhen, Maas och Scheldes deltaområde från översvämning från Nordsjön. Barriärerna kan stängas vid hotande översvämningar.

Deltaprojektet är det största vattenregleringskomplex i Nederländerna och ett av de största vattenhanteringsprojekten i världen och finns upptagen på den lista över moderna världens sju underverk som sammanställdes 1994 av American Society of Civil Engineers.

Projektdelarna

Historia 
Vatten har alltid spelat en central roll i nederländsk historia. Efter Stormfloden i Nordsjön 1953 inrättades Deltakommissionen den 21 februari samma år. Kommissionen framlade sina första råd den 16 maj 1953 och hela Deltaplanen den 18 oktober 1955 och projektet fastställdes 8 maj 1958 (Deltawet 1958). 

Kommissionen gav en rad säkerhetshöjande råd, däribland en höjning av dammnivån från tidigare 4,30 meter till 7,65 meter NAP. Hänsyn togs även till transportlogistik, däribland säkring av fartygspassage genom Nieuwe Waterweg och Westerschelde till hamnarna i Rotterdam och Antwerpen. Lösningen blev en blandning av dammar och slutbara barriärer.

Projektets första spadtag gjordes redan 18 januari 1954 då bygget  av Hollandse Ijsselbarriären inleddes. Projektets sista delar Maeslantbarriären och Hartelbarriären invigdes 1997.

Allt som allt kostade Deltaverkens totala kostnad uppskattas till cirka 5 miljarder euro. Projektet förklarades avslutat 1997, men i realiteten har kompletterande arbeten ägt rum även senare vid Harlingen där vallbyggnationer avslutades 2010.

Se även 
 Zuiderzeewerken

Referenser

Externa länkar 
 Om Deltawerkens översvämningsbarriärer
 Karta över Deltawerken
 Film om Deltaprojektet (YouTube)
 Flygbilder över Deltaprojektet (YouTube)

Väg- och vattenbyggnad
Översvämningsskydd i Nederländerna
Nederländernas geografi
Noord-Brabant
Zeeland
Zuid-Holland
American Society of Civil Engineers moderna sju underverk