kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tyska korset

Tyska korset () i guld var ett nazityskt utmärkelsetecken för tapperhet, instiftat 28 september 1941.

Tyska korset i guld 
Tyska korset i guld förlänades för "flera gånger visad utomordentlig tapperhet eller flera gånger visad utomordentlig förtjänst vid truppföring". Det tyska korset infördes då många soldater redan hade dekorerats med Järnkorset i två grader, men ännu inte hade gjort sig förtjänta av Riddarkorset av Järnkorset. För att tilldelas tyska korset i guld krävdes att den belönade redan innehade Järnkorset av första och andra klassen. Tyska korset i guld gavs som belöning för flerfalt bevisad utomordentlig tapperhet eller flerfalt framstående förtjänster i truppföring. Tyska korset i guld utdelades cirka 28 000 gånger.

Tyska korset i silver 
Tyska korset i silver förlänades som belöning för krigsförtjänster, som inte innefattade strid, till den som redan belönats med Krigsförtjänstkorset med svärd av första och andra klassen. Tyska korset i silver utdelades cirka 2 000 gånger.

Tyska korset i guld med diamanter 

År 1942 godkände Adolf Hitler tillverkningen av Tyska korset i guld med diamanter. Tjugo exemplar gjordes av juvelerarfirman Rath i München, men inget av dessa kom att delas ut.

1957 års versioner 
År 1957 ersattes dessa nazianstuckna utmärkelser – precis som var fallet med de järnkors som hade försetts med hakkors – med mer "rumsrena" kors. Vanligtvis ersattes det tyska korset i guld med ett järnkors med trebladiga ekblad. På silvervarianten ersattes hakkorset med Krigsförtjänstkorset.

Bärande 
Under andra världskriget bars inga släpspännen för Tyska korset, utan utmärkelsetecknet bars på högra bröstet, även till fältuniform och i strid. Det fanns därför en tygversion vilken kunde användas av flygare och pansarsoldater. Efter kriget bars Tyska korset vanligen i form av ett svart släpspänne med en miniatyr av den "rumsrena" dekorationen.

Övrigt 
En svensk har tilldelats utmärkelsen i guld, den estlandssvenska Oberscharführern Sven-Erik Olsson som personligen tilldelades utmärkelsen av chefen för 10. SS-Panzer-Division ”Frundsberg”, Brigadeführer Heinz Harmel strax innan krigets slut, 20 april 1945.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Ej längre existerande tyska militära utmärkelser
Nazityskland
Branco

Cláudio Ibrahim Vaz Leal (känd som Branco), född 4 april 1964 i Bagé, Rio Grande do Sul, brasiliansk före detta fotbollsspelare.

Vänsterback och fruktad frisparksskytt i brasilianska landslaget under 1980- och 90-talet. Branco var med i VM-turneringarna 1986, 1990 och 1994 och blev världsmästare 1994. I VM 1994 satt han på bänken de fyra första matcherna, men efter att Leonardo blivit utvisad i åttondelsfinalen mot USA, fick Branco ta hand om vänsterbacksplatsen för återstoden av turneringen. I kvartsfinalen mot Nederländerna blev Branco matchvinnare genom att skjuta en frispark i mål från närmare 40 meter. Totalt gjorde Branco nio mål på 72 landskamper för Brasilien.

På klubblagsnivå spelade Branco för Internacional (1980–1981), Fluminense (1981–1986), Brescia (1986–1988), Porto (1988–1991), Genoa (1991–1993), Grêmio (1992–1994), Flamengo (1995), Corinthians (1995), Middlesbrough (1996) och MetroStars (1997).

Brasilianska fotbollsspelare
Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i SC Internacional
Fotbollsspelare i Fluminense FC
Spelare i Brescia Calcio
Fotbollsspelare i FC Porto
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Grêmio FBPA
Fotbollsspelare i CR Flamengo
Fotbollsspelare i Sport Club Corinthians Paulista
Spelare i Middlesbrough FC
Spelare i Red Bull New York
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i VM i fotboll 1994
Spelare i Copa América 1989
Spelare i Copa América 1991
Världsmästare i fotboll
Män
Födda 1964
Levande personer
Spelare i Campeonato Brasileiro Série A
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Yosemite nationalpark

Yosemite  nationalpark är en amerikansk nationalpark i Mariposa County, Tuolumne County och Madera County i delstaten Kalifornien. Parken täcker ett 3 081 kvadratkilometer stort område och ligger på Sierra Nevadas västra sluttningar. Cirka fyra miljoner människor besöker varje år Yosemite. De flesta besökare besöker endast Yosemite Valley, där det finns boende och restauranger tillgängligt i begränsad omfattning. Detta område är relativt lättillgängligt jämfört med andra delar av parken som kan vara mer eller mindre otillgängliga.  

Efter att blivit klassad som ett världsarv 1984, har Yosemite blivit internationellt erkänt för sina granitklippor, vattenfall, klara bäckar och mammutträd, samt sin biologiska mångfald (omkring 95 procent av parken är klassad som vildmarksområde). 

Området är mycket populärt, då det både är tillgängligt för bilar och bussar, men fortfarande erbjuder stora orörda delar som lämpar sig för vandrare. 

Nationalparken rymmer också stora klippväggar, så kallade big walls, och är ett mycket populärt område för klättrare. El Capitan och Half Dome, med sina kilometerhöga, lodräta granitväggar, är de största och mest kända. El Capitan blev först bestigen 1958 av Warren Harding med flera via leden The Nose. Leden är nu en av världens mest kända klätterleder och fungerar för många som inkörsport till big wall-klättring.

Referenser 
 Geology of National Parks: Fifth Edition, Ann G. Harris, Esther Tuttle, Sherwood D., Tuttle (Iowa, Kendall/Hunt Publishing; 1997) 
 Yosemite: A Visitor's Companion, George Wuerthner, (Stackpole Books; 1994) 
 Geology of U.S. Parklands: Fifth Edition, Eugene P. Kiver and David V. Harris (Jonh Wiley & Sons; New York; 1999; page 227) 
 Yosemite: Official National Park Service Handbook (no. 138), Division of Publiations, National Park Service
 Yosemite National Park: A Natural History Guide to Yosemite and Its Trails, Jeffrey P. Schaffer, (Wilderness Press, Berkeley; 1999) 
 National Park Service: Yosemite Wildlife , , , ,  (adapted public domain text)

Noter

Externa länkar 
 Yosemite National Park – officiell webbplats  
 UNESCO World Heritage Centre: Yosemite National Park  
 

Nationalparker i Kalifornien
Världsarv i USA
Världsarv inskrivna 1984
Naturskyddsområden bildade 1890
Madera County
Mariposa County
Tuolumne County
Rainbow Warrior

Rainbow Warrior är namnet på flera fartyg som är eller har varit i miljöorganisationen Greenpeaces tjänst.

Rainbow Warrior (1955) – den tidigare fisketrålaren Sir William Hardy, införskaffad av Greenpeace 1978 och känd för att ha sänkts av fransk underrättelsetjänst i Auckland 1985
Rainbow Warrior (1957) – motorskriven skonert, införskaffad av Greenpeace 1989
Rainbow Warrior (2011) – specialbyggd motorassisterad segelbåt som ägs av Greenpeace
Hjortmossen

Hjortmossen är stadsdel som ligger söder om centrala Trollhättan, som till övervägande del består av flerfamiljshus och har omkring 3 300 invånare.
Hjortmosseskolan (se bild) har klasser F till 6 och Trollhättans Musikklasser.  En stor del av området utgörs av Hjortmosseparken, en kuperad skogspark som har stor betydelse som promenad- och lekområde.

Stadsdelar i Trollhättan
Skoftebyn

Skoftebyn är en stadsdel i södra Trollhättan, som främst består av enfamiljshus; flerfamiljshusen är få. I Skoftebyn finns till exempel Slätthult med elljusspår, flera skolor och idrottsföreningar. Stadsdelen byggdes i stora delar upp som egna bostäder av de arbetare som arbetade vid "Verksta'n", det vill säga Nohab som ligger i norra delen av Skoftebyn,

I stadsdelen finns fotbollslaget Skoftebyns IF och boxningsklubben Skoftebyns AIS.

Kända Skoftebybor
Olle Bengtsson, "Skofteby-Bengtsson", boxare
Jessica Andersson, "Fame-Jessica", sångare

Externa länkar

Skoftebyns IF

Stadsdelar i Trollhättan
Axel Bosin

Axel Bosin, född 17 april 1840 i Stockholm, död där 17 december 1910, var en svensk skådespelare, regissör och teaterdirektör.

Bosin var 1863–1883 anställd vid olika teatrar och sällskap, bland annat 1872–1874 som regissör vid Svenska Teatern i Helsingfors. Åren 1868–1869 ledde han Humlegårdsteatern, och 1883–1889 tillsammans med R. Wagner Södra teatern och Djurgårdsteatern och 1889–1891 ett eget sällskap i landsorten. Mellan 1894 och 1904 och från 1906 var han som regissör knuten vid Albert Ranfts teatrar.

Han gifte sig i Helsingfors 14 juni 1874 med Lotten Dorsch. Paret skilde sig 17 maj 1889.

Teater

Regi (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Svenska översättare
Översättare från franska
Män
Avlidna 1910
Födda 1840
Skådespelare från Stockholm
Översättare från Stockholm
Jacob Nils Tersmeden

Jacob Nils Tersmeden, född 30 september 1795 i Fittja socken, död där 15 juni 1867, var en svensk godsägare, diplomat, kammarherre, riksdagsman och politiker (konservativ).

Biografi

Uppväxt och studier 
Jacob Nils Tersmeden föddes på familjegodset Hessle som son till ryttmästaren vid Adelsfanan, Herman Adolf Tersmeden och Christina Ulrika Aurivillia Rosén von Rosenstein. Vidare var han sonson till Jacob Tersmeden den yngre och Lona Lisa Söderhielm. Tersmeden blev student i Uppsala 1812.

Karriär 
Efter att ha blivit filosofie magister 1818 inträdde han i statstjänst och tjänstgjorde bland annat vid kabinettet för utrikes brevväxling och legationen i S:t Petersburg. Han lämnade den diplomatiska karriären i samband med faderns död 1836 för att i stället förvalta familjegodset Hessle, men inledde i gengäld en desto mer aktiv karriär som framträdande riksdagspolitiker.

Tersmeden hörde till de uttalade motståndarna till representationsreformen 1866.

Tersmeden var ledamot av bland annat konstitutionsutskottet 1844-60 samt hemliga utskottet 1853.

Familj 
Tersmeden gifte sig första gången 1833 med friherrinnan Agneta Sofia Cederström (1813–1839) och andra gången 1843 med friherrinnan Augusta Jacquette Cederström (1818–1860), som var den föregåendes syster.

Med sin andra hustru hade Nils Tersmeden följande barn:
 Carl Herman Tersmeden (1844–1917), kammarjunkare
 Jacob Reinhold Tersmeden (1846–1850)
 Augusta Sofia (Sophie) Tersmeden (1848–1925), gift med landshövding Filip Boström
 Ann Margret (Anna Margareta) Tersmeden (1850–1940), författare och rösträttsaktivist; gift med professor Frithiof Holmgren
 Nils Tersmeden (1852–1873), underlöjtnant
 Fredrik Wilhelm Tersmeden (1854–1904), brukspatron

Referenser

Noter

Litteratur 
 Hamilton, Henning: Jacob Nils Tersmeden - Minnesteckning (Stockholm, 1879)
 Holmgren, Ann Margret (född Tersmeden): Minnen och tidsbilder, band 1 (Stockholm, 1926)

Svenska politiker
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Födda 1795
Avlidna 1867
Män
Jacob Nils
Jacob Nils
Personer från Fittja socken
Kvalitet

Kvalitet avser värdet av egenskaper som objekt, subjekt eller aktiviteter har. Begreppet kan åsyfta det inre värdet av en materiell produkt (exempelvis råvaror, konstruktion, produktionsprocess), en tjänst eller verksamhet (utbildning, forskning, behandling), ett verk (tidningsartikel, konstverk, musikinspelning, fotografi), eller en person eller grupp (chefer, konstnärer, studenter). Att eftersträva hög kvalitet sätts ofta i motsats till hög kvantitet, det vill säga ett stort antal objekt eller subjekt som berörs av en aktivitet. Begreppet är besläktat med klass, rang, kvalificerad. Kvalitet kan utvärderas, mätas och systematiskt förbättras genom kvalitetssäkring, kvalitetsarbete eller kvalitetsteknik.

Mått på kvalitet 
Som mått på kvalitet brukar man tala om så kallade kvalitetsdimensioner. Kvalitetsdimensionerna varierar en aning beroende på produkt och de kan också vara nedbrutna på olika nivåer.

Exempel på kvalitetsdimensioner för varor 
 Pålitlighet
 Driftsäkerhet; hur många fel det blir vid användningen, och hur allvarliga felen är
 Prestanda, exempelvis: hastighet, effekt och livslängd
 Säkerhet; Att varan inte skadar användaren, andra eller andra saker
 Lämplighet för användningsområdet.
 Servicevänlighet/underhållsbehov; Lättheten att upptäcka och åtgärda fel
 Uppfyllelse av avtal (leverans i tid, snabb reparation etc).
 Miljöpåverkan; Inverkan på miljön både vid hela livscykeln, tillverkning, användning och avveckling - från vaggan till graven.
 Skillnader (för- och nackdelar) gentemot konkurrerande produkter.
 Kostnad (både inköp, drift och avveckling).
 Utseende.

Exempel på kvalitetsdimensioner för tjänster 

 Pålitlighet; Att det som lovats utförs 
 Trovärdighet; Att man kan lita på den som tillhandahåller tjänsten 
 Tillgänglighet; Hur lätt det är att komma i kontakt med leverantören
 Kommunikationsförmåga; Hur leverantören kommunicerar med kunden
 Tjänstvillighet; 
 Artighet. 
 Inlevelseförmåga. 
 Omgivning.

Kvalitetsteknik 

Kvalitetsteknik är en samlingsbeteckning på de verktyg, metoder och teorier som handlar om hur varu- och tjänsteproducerande organisationer skall kunna nå en hög kvalitet på sina produkter och processer.

Se även 
 Kvalitativ forskning
 Kvantitet

Referenser 

Termer inom estetik
Kvalitet
Anna de Wahl

Anna de Wahl, ogift Lundström 25 maj 1844 på Väddö, död 18 maj 1889 i Södertälje, var en svensk skådespelare och operettsångare.

Biografi 
de Wahl föddes utom äktenskap av fyrvakten i Singö sjökapten Ebbe Jansson och Anna Ersdotter Frimodig, och växte upp som fosterdotter hos sin morbror Anders Ersson Lundström, kyrkvaktmästare vid Adolf Fredriks kyrka i Stockholm. 

När hon var elva år kom hon till Selinderska elevteatern där hon var blev kvar till 1866. Därefter var hon engagerad 1866-1872 vid Södra teatern och spelade åren 1872-1884 omväxlande vid Mindre, Södra och Nya teatern i Stockholm och vid Nya teatern i Göteborg. Följande spelår, 1884-1885, uppträdde hon på Svenska Teatern i Helsingfors och 1886-1887 var hon engagerad vid Vasateatern i Stockholm.

Bland hennes roller märks Maria i Den ondes besegrare, Fragoletto i Frihetsbröderna, Vanda i Storhertiginnan av Gerolstein, Bronislawa i Tiggarstudenten, Teblomma, Amor i Orfeus i underjorden, Lille hertigen, Serpolette i Cornevilles klockor, Giroflé-Girofla, Stina i Närkingarna, Lärkan och Mjölksurran.

Hon var gift från 1867 med musikdirektören Oscar de Wahl och mor till skådespelaren Anders de Wahl.

Bilder

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Anders och Anna de Wahls arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket) 

Svenska operettsångare
Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1844
Avlidna 1889
Kvinnor
Gravsatta på Adolf Fredriks kyrkogård
Svenska sångare under 1800-talet
Personer från Väddö socken
Oscar de Wahl

Oscar de Wahl född 7 augusti 1832 i Skoklosters socken, död 29 april 1873 i Stockholm, var en svensk kompositör och arrangör. 

Oscars de Wahls far Johan de Wahl var klockare, organist och skollärare i Skokloster och har pekats ut som förebilden till klockaren som reser till Stockholm i August Strindbergs dikt Stadsresan. de Wahl studerade vid Musikaliska akademien och avlade musikdirektörsexamen 1854. Fram till 1858 arbetade han i Stockholm som pianolärare, och därefter engagerades han som orkesterledare vid Södra teatern i Stockholm. Hösten 1871 flyttade han över till Mindre teatern, och tjänstgjorde där till sin död. Han har komponerat musik till ett flertal kupletter och arrangerat musiken till omkring tvåhundra teaterstycken, där de mest kända är musiken till Offenbachsoperetterna.

Oscar de Wahl var från 1867 gift med skådespelerskan Anna Lundström och var far till skådespelaren Anders de Wahl.

Källor

Vidare läsning 
 

Födda 1832
Avlidna 1873
Svenska kompositörer under 1800-talet
Män
Teateråret 1873



Händelser
18 januari – Kungliga Operan firar hundraårsjubileum med ett uppförande av Johann Gottlieb Naumanns opera Gustav Vasa.

Årets uppsättningar

December
18 december - Anne Charlotte Lefflers pjäs Skådespelerskan har urpremiär på Dramaten i Stockholm.

Födda
 14 januari - Albert Paulig (död 1933), tysk skådespelare.
 25 februari - Enrico Caruso (död 1921), italiensk operasångare (tenor).
 7 mars - Madame Sul-Te-Wan (död 1959), afro-amerikansk skådespelerska.
 11 mars - Knut Lindroth (död 1957), svensk skådespelare.
 10 april - Ingeborg Rönnblad (död 1915), svensk skådespelerska.
 21 maj - Richard Bennett (död 1944), amerikansk skådespelare, manusförfattare och regissör.
 1 juni - Carl Barcklind (död 1945), svensk skådespelare, manusförfattare, operettsångare och regissör.
 9 juni - Emmy Albiin (död 1959), svensk skådespelare.
 13 juni - Karin Swanström (död 1942), svensk skådespelare, regissör, producent och teaterdirektör.
 18 augusti - Leo Slezak (död 1946), österrikisk skådespelare, operett-, opera- och liedersångare.
 8 september - Alfred Jarry (död 1907), fransk författare och dramatiker.
 9 september - Max Reinhardt (död 1943), österrikisk regissör.
 3 december - Signe Borg (död 1954), svensk skådespelare.
 Anna Margrethe Lendrop (död 1920), dansk operasångare.
 William Larsson (död 1926), svensk skådespelare och regissör.

Avlidna
 29 april - Oscar de Wahl (född 1832), svensk musikdirektör, tonsättare och musiker.
 20 september - Georg Dahlqvist (född 1807), svensk skådespelare.
 7 november - Thomas Overskou (född 1798), dansk skådespelare, regissör, dramatiker och teaterhistoriker.
 Fanny Westerdahl (född 1817), svensk skådespelare och sångare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Kulturåret 1832



Händelser
14 april – Beethovens Fidelio har svensk premiär på Kungliga Operan i Stockholm.
12 maj – Operan Kärleksdrycken av Gaetano Donizetti har urpremiär på Teatro della Canobbiana i Milano.
Sveriges första konstförening, nuvarande Sveriges allmänna konstförening bildas under namnet Stockholms konstförening.

Nya verk
 Axel Nilsson Tott av Wilhelmina Stålberg
 Ingrid Örnefot av Wilhelmina Stålberg
 Le roi s'amuse (sv. Kungen roar sig 1884) av Victor Hugo
 Louis Lambert av Honoré de Balzac
 Faust II av Johann Wolfgang von Goethe
 Överste Chabert av Honoré de Balzac

Födda
 6 januari – Gustave Doré (död 1883), fransk konstnär, tecknare och grafiker. 
 23 januari – Édouard Manet (död 1883), fransk målare.
 27 januari – Arthur Hughes (död 1915), brittisk målare och illustratör.  
 15 april – Wilhelm Busch (död 1908), tysk tecknare och författare.
 1 maj – Frederick Sandys (död 1904), brittisk målare. 
 10 juni – Edwin Arnold (död 1904), engelsk skald och orientalist.
 27 juli – Đura Jakšić (död 1878), serbisk konstnär, författare och poet.
 31 juli – Gustaf "Frippe" Fredriksson (död 1921), svensk skådespelare.
 7 augusti – Oscar de Wahl (död 1873), svensk musikdirektör, tonsättare och musiker.
 8 november – Mathilda Langlet (död 1904), svensk författare och översättare.
 29 november – Louisa May Alcott (död 1888), amerikansk författare.
 8 december – Bjørnstjerne Bjørnson (död 1910), norsk författare, diktare och samhällsdebattör, nobelpristagare i litteratur 1903.
 24 december – Eva Wigström (död 1901), svensk författare.

Avlidna
 22 februari – Kristina Charlotta Mörner (född 1760), svensk poet, konstnär, tecknare och författare.
 24 februari – Victor Escousse (född 1813), fransk dramatiker.
 10 mars – Muzio Clementi (född 1752), italiensk tonsättare och pianist.
 22 mars – Johann Wolfgang von Goethe (född 1782), tysk dramatiker och filosof.
 13 april – Jacques Augustin (född 1759), fransk miniatyrmålare.
 21 september – Walter Scott (född 1771), skotsk författare.
Joseph Weigl

Joseph Weigl, född den 28 mars 1766 i Eisenstadt, död den 3 februari 1846 i Wien, var en tysk-österrikisk klassisk kompositör och dirigent, son till Joseph Franz Weigl. 

Weigl föddes vid Eisenstadt där hans bägge föräldrar var musiker; hans far var förstecellist i orkestern och modern var ”koral och kammarsångerska”. Weigl var dessutom gudson till Joseph Haydn. Vid fyra års ålder flyttade familjen till Wien och växte upp bland musik och musiker och komponerade, i hemlighet, sin första opera vid 15 års ålder

Han studerade senare för Johann Georg Albrechtsberger och Antonio Salieri. Han skrev också tilläggsmusik till andra kompositörers operor till exempel Mozart, Paisiello, Farinelli, Giuseppe Sarti och Mayr. 1792 blev han kapellmästare vid Hovteatern i Wien och från 1827 och 1838 var vice kapellmästare vid hovet. Han skrev att stort antal operor, både komiska och allvarliga på tyska och italienska, och vid senare år skrev han mest kyrkomusik. Han dog i Wien strax före sin 80-årsdag.

Operor i urval

1.	La Principessa d'Amalfi 10. Jan. 1794 Burgtheater Wien

2.	L'Amor marinaro 3 akter Amor als Matrose
Giovanni de Gamerra UA 15. Okt. 1797 Wien, Burgtheater
EA Dresden 1798; Ljubljana 1799; Bologna 1805; Florens 1810; Milano 1811... På tyska Der Korsar oder die Liebe unter den Seeleuten Mannheim 1800; Berlin 10. Nov. 1800 och Berlin, Königstädtisches Theater 1827; Budapest 1800; Prag 1814; Wien, Kärntnertor-Theater 1821 och 1833; som Der Korsar aus Liebe Breslau 1801 och Hannover 1805

3.	Das Dorf im Gebuerge 17. April 1798 Burgtheater Wien

4.	Die Uniform 15. Febr. 1805 Theater am Kärntnertor Wien

5.	Vestas Feuer 10. Aug. 1805 Theater an der Wien Wien

6.	Kaiser Hadrian 21. Maj 1807 Theater am Kärntnertor Wien

7.	Adrian von Ostade 1 akt Georg Friedrich Treitschke
UA 3. Okt. 1807 Theater am Kärntnertor Wien
EA Stuttgart 1808; Hamburg 1810; Berlin 1812
WA Hamburg 1878; Sankt Petersburg 1820 (ryss.)

8.	Il rivale de se stesso 18. April 1808 La Scala Milano

9.	Das Waisenhaus 4. Okt. 1808 Theater am Kärntnertor Wien

10.	Die Schweizerfamilie 14. März 1809 Theater am Kärntnertor Wien

11.	Der Bergsturz 3 akter Johann Anton Friedrich Reil
UA 19. Dec. 1812 Theater am Kärntnertor Wien
EA Weimar 1815; Darmstadt 1816; Leipzig 1818 ...

12.	Nachtigall und Rabe 20. April 1818 Theater am Kärntnertor Wien

13.	Baals Sturz 3 akter Georg Ernst Hofmann
UA 13. Apr. 1820 Theater am Kärntnertor Wien
EA Stuttgart 1821 under Wiens censur ändrades titeln till Daniel in der Löwengrube; Budapest 1821

Externa länkar 
 
 
 

Tyska operatonsättare
Österrikiska operatonsättare
Tyska klassiska kompositörer
Österrikiska klassiska kompositörer
Personer från Eisenstadt
Födda 1766
Avlidna 1846
Män
Opererande thetan

Opererande thetan (en: Operating Thetan) (OT) är ett begrepp inom scientologins läror. "Thetan" är scientologernas namn för själ, och en person som uppnått tillståndet Operating Thetan ska enligt deras läror kunna kontrollera materia, energi, rymd och tid (MEST) och uträtta saker och ting oberoende av sin egen kropp. Scientologirörelsens grundare L. Ron Hubbard påstod sig till exempel ha rest runt kring Van Allen-bältet. 

OT-nivåerna är de mest avancerade och hemliga kurserna inom scientologikyrkan och den högsta är OTVIII (OT8). Den mest kända är OTIII, som bland annat innehåller de sensationella lärorna om hur härskaren Xenu för 75 miljoner år sedan sprängde miljarder människor från olika planeter i jordens vulkaner. När den publicerades på internet blev det början på långa rättsliga processer rörande upphovsrätt. Många scientologer har tagit dessa OT-kurser sedan de infördes på 1960-talet, men inga bevis på deras påstådda övermänskliga krafter har presenterats. Scientologirörelsens kritiker, däribland avhoppare från scientologikyrkan som uppnått OT-nivåerna, menar att de som är OT tror på sina krafter helt enkelt för att de vill tro på dem och för att de under många år indoktrinerats av scientologikyrkan som man anser vara en manipulativ sekt. Lärorna är hemliga för alla medlemmar som ännu inte uppnått OTIII.

Scientologikyrkan påstår att det finns 15 OT-nivåer men att nivåerna 9 och uppåt inte är redo att släppas.

Referenser

Vidare läsning
Hubbard, L. Ron (1975), Dianetics and Scientology Technical Dictionary, Los Angeles: Bridge Publications, 6:e tryckningen, 
Lamont, Stewart (1986), Religion, Inc.: The Church of Scientology, London: Harrap, 

Operating Thetan
QM

QM kan syfta på:

QM – förkortning för engelska quantum mechanics, se kvantmekanik
QM – förkortning för engelska Quality management, se kvalitetsteknik
QM – förkortning för QlubbMästeri

Förkortningar