kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Livmoderhals

Livmoderhalsen, cervix uteri, collum uteri, (äldre term: livmodertapp) är den nedersta och smalaste delen av livmodern. Den ligger närmast slidans mynning. Den är ungefär 2,5 cm lång och omsluts av slidans översta del.

Livmodermunnen, portio, sitter längst ut på livmoderhalsen. Den är hos en flicka eller en kvinna som inte fött barn rund och hos en kvinna som fött barn tvärställd. Detta är öppningen mot livmoderrummet. Livmoderhalsen är sluten med ett segt slem under de dagar då kvinnan inte haft ägglossning. I samband med ägglossning så påverkas den innersta slemhinnan i cervix så att sädescellerna kan komma in i livmodern och sedan vidare till en äggledare där ägget kan bli befruktat. Slemmet i cervix är då mer tunnflytande och mindre segt.

Om ägget inte blir befruktat av en sädescell kommer livmodern att stöta ut det tillsammans med den slemhinna som förberett sig för äggets implantation. Kvinnan får då menstruation, som pågår 3-7 dagar, varefter cervix återgår till det mer slutna tillståndet med ett segt slem.

Om ägget befruktats och graviditet uppstår tillverkas i cervix ett mycket segt sekret, som kallas "slemproppen" och effektivt skyddar fostret mot infektioner under tillväxten. Om infektioner i slidan inte behandlas under graviditeten så kan barnet i samband med födelsen smittas. Detta var mycket vanligt förr då antibiotika saknades och uteslöt botande behandling mot till exempel gonokockinfektion. Förr var det en mycket vanlig anledning till blindhet från födelsen.

Under tider när kvinnan inte är gravid, under graviditet och fram tills förlossningsarbetet börjar har livmoderhalsen ungefär samma fasta konsistens som människans nästipp. Under inverkan av förlossningshormon och barnets tryck med huvudet mot cervix övre del mjuknar hela livmoderhalsen och öppnar sig inifrån och ut till livmodermunnen. Konsistensen blir därmed allt mjukare, liknande slemhinnan i munhålans botten. När nästan hela livmodermunnen öppnat sig är cervix förändrad till en lövtunn hinna, som sluter kring barnets huvud och glider över det likt en polokrage. Efter förlossningen återgår livmoderhalsen till sitt pregravida stadium, som en nästipp i konsistensen.

Sjukdomar 

Sjukdomar i livmoderhalsen är vanligen infektioner, som förhindrar cellernas normala funktion och kvinnan kan då besväras av kraftiga flytningar. En del infektioner ger mindre tydliga besvär och de mikroorganismer, som passerar livmodermunnen och cervixkanalen kan då infektera livmodern och äggledarna.

En sjukdom som minskat kraftigt under senare år är cancer i livmoderhalsen. Denna minskning, som är olika stor i skilda länder, beror i hög grad på hur tidigt en cellförändring i området upptäcks och behandlas. I Sverige kallas kvinnor till cellprovtagning vart 3:e år i de fall man inte upptäcker cellförändringar. Om förändringar upptäcks så startas behandling och tätare kontroller görs för att förändringarna inte ska övergå i elakartade tumörsjukdomar. Med dessa kontroller har man i Sverige minskat incidensen av cervixcancer från över 50 drabbade kvinnor per 100 000 år 1962 till 17 per 100 000 kvinnor i den hårdast drabbade gruppen 30 - 55 år.

Externa länkar 
 

Livmodern
Valmyndigheten

Valmyndigheten är en svensk statlig förvaltningsmyndighet med ansvar för genomförandet av Europaparlamentsval, riksdagsval, landstingsval, kommunalval och folkomröstningar samt medborgarinitiativ inom EU. Valmyndigheten arrangerar även sametingsvalet tillsammans med Sametingets valnämnd och Länsstyrelsen i Norrbottens län. Myndigheten sorterar under Kulturdepartementet. 

Valmyndigheten inrättades den 1 juli 2001 och ersatte Riksskatteverket som högsta ansvariga myndighet för val. Myndigheten leds av en av nämnd bestående av ordförande, vice ordförande, tre övriga ledamöter och tre ersättare utsedd av regeringen. Valmyndighetens kansli har för närvarande 17 anställda och leds av en kanslichef som ansvarar för den löpande verksamheten. Valmyndighetens beslut kan överklagas till Valprövningsnämnden.

Sedan 1 april 2016 är Skatteverket värdmyndighet för Valmyndigheten. Det innebär att den personal som tidigare arbetade vid Valmyndigheten istället anställts av Skatteverket. Skatteverket upplåter lokaler, samt sköter administrativa- och handläggande uppgifter åt Valmyndigheten. Valmyndigheten kvarstår som nämndmyndighet, men utan eget arbetsgivaransvar.

Referenser

Externa länkar 
 

Val i Sverige
Myndigheter under Kulturdepartementet
Myndigheter i Stockholm
Svällkropp

En svällkropp (corpus cavernosum) är en typ av vävnad som finns i könsorganen och som möjliggör erektion. Organet har en svampig konstruktion, med en mängd små hålrum. Svällkroppen kan därför svälla, förstoras och, beroende på typ av svällkroppsvävnad, styvna när vävnaden blodfylls på grund av sexuell upphetsning.

Svällkroppar hos mannen 

I mannens penis finns två typer av svällkroppar: två stycken corpora cavernosa penis (sing. corpus cavernosum) och en corpus spongiosum urethrae. De båda corpora cavernosa omges av en mycket stram bindvävskapsel, tunica albuginea, och fylls under erektion upp till ett mycket högt tryck. Corpus spongiousum, som omger urinröret, omges av en mjukare kapsel och får aldrig lika högt tryck, eftersom detta skulle omöjliggöra ejakulation.

Svällkroppar hos kvinnan 
Kvinnans klitoris består också av svällkroppsvävnad, corpora cavernosa clitoridis. Vävnaden kan styvna precis som mannens corpora cavernosa vilket innebär att klitoris erigeras vid sexuell upphetsning. En motsvarighet till corpus spongiosum finns i de yttre blygdläpparna, i bulbus vestibuli och kring den yttre delen av slidöppningen, "den vaginala cuffen". Den vaginala cuffen fortsätter upp längs främre slidväggen och omsluter urinröret.

Erektionsmekanismen 
Corpus cavernosum är fylld av endotelbeklädda hålrum, som genomkorsas av stråk av glatt muskulatur och bindväv. De glatta musklerna är normalt kontraherade som en funktion av det sympatiska nervsystemet. Vid sexuell stimulering går det parasympatiska nervsystemet igång, vilket leder till en frisättning av kväveoxid i hålrummen. Detta leder till en frisättning av cGMP i de glatta muskelcellerna, vilka slappnar av. Det inrusande blodet kommer så småningom att med sitt eget tryck, och med hjälp av andra muskler, snörpa av avflödet från svällkroppen. Musklerna i penis pressar samman varje svällkroppskammare så att blodflödet på så sätt stoppas. Detta sker ända till sädesuttömningen. På så sätt upprätthålls erektionen tills den parasympatiska stimulationen upphör.

Corpus spongiosum har även den hålrum, men här rör det sig i stället om sammanväxta venväggar. I övrigt är mekanismen likartad.

Potensförhöjande läkemedel 
På senare år har läkemedel som sildenafil (Viagra) och andra fosfodiesterashämmare blivit populära mediciner för erektionsproblem hos män. Fosfodiesterashämmare blockerar nedbrytningen av cGMP (se ovan) vilket förstärker och stabiliserar erektionen.

Referenser 

Kvinnans könsorgan
Mannens könsorgan
Ollon (kroppsdel)

Ollonet, eller glans, är den yttersta delen av penis. Ollonet och kvinnans klitoris är utformningsmässigt varandras direkta motsvarigheter. Ollonet kan ha olika form och täcks helt eller delvis av förhuden. Ollonet är vanligen helt eller delvist täckt av förhuden hos människor, förutom för de som är omskurna. På en omskuren man är ollonet blottlagt, det vill säga det finns ingen förhud kvar, något som praktiseras som en religiös tradition i judiska och muslimska länder men även hos vissa kristna folkgrupper. Detta kan hämma sexuell njutningsförmåga då det naturliga skyddet för ollonet tas bort. Ibland kan omskärelse dock göras på medicinska grunder senare i livet hos barn som fötts med för trång förhud.

Ollonet innehåller en mängd känselnerver som stimuleras vid beröring och som spelar stor roll för den sexuella upphetsningen hos en man. Vid sexuell upphetsning och erektion dras förhuden vanligtvis tillbaka av sig själv. På ollonet mynnar urinrörsmynningen som är öppning för både sperma och urin. Området på undersidan av ollonet där förhuden fäster kallas frenulum (ollonsträng) och är ett mycket känsligt område för beröring.

Se även 
 Ejakulation
 Klitoris
 Klitorisollon
 Penis
 Testiklar

Referenser 
 

Erogena zoner
Mannens könsorgan
Förhud

Förhuden (latin: preputium) är ett tillbakadragbart hudveck som täcker ollonet längst ut på penis. Ibland kan mannen ha svårt att dra ner förhuden över ollonet. Det kallas förhudsförträngning och åtgärdas genom en operation där man vidgar förhuden  eller omskärelse där förhuden avlägsnas helt. 

Vid erektion blottas hos vissa individer ollonet helt, hos andra ingenting alls. En komplikation som kan inträffa om förhuden är för trång är balanit.

Den manliga förhuden är homolog med klitorishuvan hos kvinnan.

Galleri

Källor

Externa länkar 

Mannens könsorgan
Sädesblåsa

Sädesblåsan (lat. vesicula seminalis eller glandula vesiculosa) består av två blåsformade körtlar, vilka mynnar i sädesledaren. I sädesblåsan produceras ett proteinhaltigt sekret som ingår i sädesvätskan.

Sekretet utgör ca 60% av totalvolymen sädesvätska, och innehåller proteiner som koagulerar efter ejakulationen och fruktos. Det påstås ofta att denna fruktos skulle utgöra näring för spermierna, men vid ejakulation i vagina kommer de flesta spermierna inte i kontakt med sädesblåsornas sekret, som töms ut efter att spermier och prostatasekret tömts ut mot livmoderhalssekretet så att spermierna kan starta sin resa mot ägget.

I övrigt ingår bl.a. små mängder prostaglandiner, hormoner som troligtvis har till uppgift påverka glatta muskler i kvinnans livmoder och livmoderhals. Sädesblåsornas sekret är generellt negativt för spermierna som får sämre rörlighet, överlevnad och skydd för sin arvsmassa om de vistas i sädesblåsesekret.

Det har spekulerats om det koagulerade sädesblåsesekretet är en utvecklingsmässig rest, som skulle kunna utgöra en "spermiedödande plugg". Hos gnagare bildar slutet av ejakulatet en plugg som försvårar för spermier från en annan hanne som ejakulerar efteråt.

Referenser

Mannens könsorgan
Prostata

Prostata, uttalas [pro'stata], även kallad blåshalskörteln, är en körtel hos handjur, belägen vid urinrörets översta del, som producerar en del av det sekret som ingår i sädesvätskan. Ductus ejaculatorius, ejakulationskanalerna, passerar genom prostatan innan de går ut i urinröret. Prostatan hos en man är ungefär lika stor som en valnöt och den kan opereras bort om det finns tumör där och detta upptäcks i tid.

Funktion 
Prostatans funktion är att lagra och avge ett milt basiskt sekret, med ett mjölkaktigt utseende, som normalt är 20–30 procent av spermans totalvolym förutom spermierna och sädesblåsornas vätska. Alkaliteten hos prostatavätskan fortsätter försatsens arbete med att få en basisk miljö i urinröret, samtidigt som den utför sin huvuduppgift att neutralisera vaginans sura miljö, vilket förlänger spermiernas livslängd. Spermans alkalitet beror i första hand på prostatavätskan. 

Prostatavätskan töms ut tillsammans med spermierna med den första fraktionen av ejakulatet. Om man jämför de spermier som kommer med prostatavätskan med det fåtal som kommer med sädesblåsans vätska så har de första bättre rörlighet, längre livstid och skydd för det genetiska materialet (DNA) än de sista. 
Prostatan har även en del glatt muskulatur som hjälper till att pressa ut sperma vid utlösning. Därför har den kallats mannens G-punkt, och orgasm kan uppnås vid såväl extern som intern stimulering.

Sjukdomar relaterade till prostata 
 Prostatacancer var den vanligaste cancerformen för män i Sverige år 2008.
 Prostatit (inflammation i prostatan) är ganska vanligt. Den kan ha olika orsaker, såsom bakterier.
Kronisk abakteriell prostatit/kroniskt bäckensmärtsyndrom.
 Benign prostatahyperplasi, godartad prostataförstoring, är en sjukdom som har samma symtom som prostatacancer, men som är helt ofarlig. Den beror på att prostatan vid stigande ålder växer en del och förändras, vilket kan leda till att den pressar på urinröret som går igenom prostatan. Detta i sin tur leder till svårigheter vid urinering.

Prostata hos kvinnor 
År 2002 döptes den kvinnliga delen av könsorganet Skenes körtlar officiellt till den kvinnliga prostatan av The Federative International Committee on Anatomical Terminology.

Se även 
 Prostatacancer
 Prostataspecifikt antigen
 Prostatit
 Benign prostatahyperplasi
 Skenes körtlar
 Relaxin

Referenser
Cowpers körtlar

Cowpers körtlar (anatomiskt benämnda glandula bulbourethralis) är hos män två körtlar belägna ömse sidor nedanför prostata och mynnande i urinröret. De producerar ett sekret som kallas försats, vilken hjälper till att skapa en gynnsam miljö för spermierna, samtidigt som det vid samlag fungerar smörjande. Den kvinnliga motsvarigheten heter Bartholins körtlar.

Cowpers körtlar är uppkallade efter den engelske anatomen och kirurgen William Cowper (1666–1709) som beskrev dessa 1702.

Se även
Bartholins körtlar

Körtlar
Mannens könsorgan
Uria

Uria (Urias, Uriah eller Urijah) (hebreiska אוּרִיָּה, samtida hebreiska Uriyya) var enligt Gamla Testamentet en hettitisk officer i judakonungen Davids tjänst. Han hade till hustru den sköna Batseba, vilken av kungen, som från sitt tak sett henne i badet, förleddes till äktenskapsbrott enligt Andra Samuelsboken 11.

Följderna därav sökte David i god tid dölja genom att hemkalla Uria från belägringshären vid Rabba, men denna avsikt strandade på Urias vägran att tillbringa natten i sitt hem. Då skickade David honom tillbaka till överbefälhavaren Joab med ett brev, vari denne tillsades att vid nästa utfall ställa Uria på en hotad punkt och lämna honom i sticket. Uria föll i striden, och David upptog Batseba bland sina gemåler. Konungens dubbla förbrytelse bestraffades i frimodiga ord av profeten Natan.

Ett uriasbrev (eller uriebrev) är ett brev, som innebär ofärd för överbringaren.

Källor

Personer i Gamla Testamentet
Sädesledare

Sädesledaren, latin: ductus deferens eller vas deferens, är ett rör hos mannen som transporterar spermierna från bitestiklarna till urinröret.

Vid en steriliseringsoperation skär kirurgen av sädesledarna och blockerar båda eller ena av de lösa ändarna på vardera sidan. Detta gör att sperman inte kan ta sig till urinröret och ut, men sperman slutar inte att produceras.

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Mannens könsorgan
Uriel

Uriel (hebreiska: אוּרִיאֵל Uriʾel, ʾÛrîʾēl, "Guds eld") är enligt rabbinsk och viss kristen teologi en av ärkeänglarna, som närmast omger Guds tron. Han har ibland sagts vara densamme som Nuriel, Jeremiel, med flera änglar.

Uriel omtalas första gången i den sannolikt vid slutet av första århundradet e.Kr. författade apokryfiska bok, som fått namnet Esras Apokalyps eller Fjärde Esra, där Uriel berättas ha blivit sänd till jorden för att ge Esra de i boken förekommande uppenbarelserna. Hans attribut är en pergamentsrulle eller bok. Uriel omnämns inte i Bibeln och är därför förbjuden att vända sig till med namn i katolska kyrkan.

Referenser
Nordisk familjebok (1921), band 31, s. 32 (länk)

Judendom
Ärkeänglar
Ortodoxa helgon
Bitestikel

Bitestikel (anatomiskt benämnd epididymis) är ett cirka 6 cm långt kraftigt vridet rör på utsidan av testikeln, där spermierna lagras och mognar under 13–14 dagar. Spermierna förs därefter till sädesledaren.

Bilder

Se även 
 Bitestikelinflammation

Källor

Externa länkar 

Testiklarna
Urkantonerna

Urkantonerna kallas de tre kantoner (Schwyz, Uri och Unterwalden) som 1291 ingick i det Schweiziska edsförbundet (ty. Eidgenossenschaft), vilket blev upphovet till staten Schweiz. 

Vid tidpunkten var förbundet föga mer än ett löfte om ömsesidig försvarshjälp, speciellt riktat mot Habsburg. Tillsammans med Luzern, som var den fjärde kantonen som blev medlem i edsförbundet, omtalas de även ibland som "skogskantoner" (ty. Waldstätten, jämför Vierwaldstättersjön).

Se även
Schweiz historia

Schweiz historia
Testikel

Testiklarna är den manliga gonaden som bildar spermier, samt mannens endokrina körtlar som producerar könshormoner. 

Testiklarna producerar spermier och manliga könshormoner, såsom testosteron. Däggdjur av hankön har två testiklar, som oftast finns i en utbuktning som kallas pungen upphängda i sädessträngarna (funiculus spermaticus). I dessa finns sädesledarna, vas deferens, transportkanaler för spermierna på väg från pungen. Sädessträngarna håller även testiklarna på plats i pungen. 

Testiklarna finns utanför kroppen eftersom processen för att bilda spermier, spermatogenesen, fungerar bättre vid temperaturer något lägre än kroppens normala 37 grader Celsius. Cremaster-muskeln, musculus cremaster hör till sädessträngarna, och när den drar ihop sig förkortas strängen och testikeln lyfts upp närmare kroppen, till en mer optimal temperatur. Vid hög temperatur slappnar muskeln av, och testikeln hamnar längre ifrån den varma kroppen. Reflexen att dra ihop sädessträngarna utlöses även vid stress och vid orgasm.

Det är vanligt att en testikel hänger längre ner än den andra. Detta kan förklaras med skillnader i blodkärlens struktur på kroppens vänstra och högra sida.

Utveckling 
Det kan hända att en eller båda av testiklarna inte hinner vandra ner till pungen innan en pojke föds. Oftast är det endast en av testiklarna som inte har vandrat ner. Hos 25-30 procent av för tidigt födda pojkar har inte testiklarna hunnit vandra ner till pungen. Detta kan också ske hos pojkar som föds i normal tid, hos cirka tre procent har inte testiklarna hunnit vandra ner. Testiklarna brukar dock oftast ha vandrat ner under pojkens första levnadsår.

Funktion 

Liksom äggstockarna, som de är manliga motsvarigheter till, hör testiklarna både till det reproduktiva systemet och till det endokrina systemet. De funktioner som hör till respektive system är produktion av spermier och av manliga könshormoner, varav testosteron är den mest välkända. Bägge funktionerna kontrolleras av hormoner som produceras av hypofysen: luteiniserande hormon (LH) och follikelstimulerande hormon (FSH). Andra hormoner som bildas i testiklarna är exempelvis anti-Mülleriskt hormon.

Struktur 
Testikeln har ett fibröst yttre hölje tunika albuginea testis. Under denna består testikeln av mycket tunna, hopsnurrade rör, sädeskanaler. Dessa har på insidan ett tunt lager celler som producerar spermier, bland annat sertoliceller, som utsöndrar olika hormoner samt utgör stöd för spermatogoner, som är de celler som ger upphov till mogna spermier. I den luckra vävnaden mellan sädeskanalerna ligger även Leydigceller, en form av interstitialcell som är ansvariga för att producera testosteron och andra androgena hormoner. 

Sädeskanalerna leder till bitestiklarna, epididymis, där de nybildade spermierna mognar. Därifrån leder sädesledarna, som mynnar ut i urinröret. Vid sädesuttömning rör sig spermierna genom sädesledarna, och blandas med sädesvätska från sädesblåsorna och sekret från prostata.

Galleri

Se även
testikelcancer
testikelinflammation
testikeltorsion
Apostoliska tidsåldern

Apostoliska tidsåldern, även apostoliska eran eller urkristendom är det skede inom kristendomen, som följer på avslutningen av Jesu historiska liv och verk och föregår den kristna religionsbildningens begynnande konsolidering till den rättsligt och dogmatiskt organiserade katolska kyrkan. 

Urkristendomens tid infaller mellan tidpunkten för Jesu bortgång omkring år 30 och tiden omkring 130–150. Man brukar inom urkristendomen skilja mellan två perioder: 
 den apostoliska tiden, och 
 den efterapostoliska (bättre: den äldsta efterapostoliska) tiden. 

Skiljelinjen infaller omkr. 70. Vid denna tidpunkt var i stort sett de ledande apostoliska personerna, vilka stått Jesus personligen nära, ävensom Paulus, döda; då började den andra generationens tid, apostlalärjungarnas tid. Denna tidpunkt sammanfaller dock med den, då genom Jerusalems förstöring och den judiska nationens upplösning den äldsta kristendomens yttre ställning väsentligen förändrades, i det att dess tyngdpunkt måste förläggas utom Palestinas område, varigenom den ock mer och mer ställdes under hellenistiskt kulturinflytande. Källorna för vår kunskap om urkristendomen är först och främst de nytestamentliga skrifterna, vilka i stort sett uppkommit under senare hälften av första århundradet. Från förra hälften av 100-talet har vi de så kallade apostoliska fädernas skrifter, främst Ignatius brev och Hermas "Herde". Viktiga är också Didache, de äldsta apokryfiska evangelierna och apostlaakterna. Slutligen är att nämna de äldsta apologeternas skrifter samt en del på äldre källor vilande notiser hos Eusebius, i hans kyrkohistoria, och hos Epiphanius av Salamis, Hippolytos och andra kyrkofäder, särskilt i fråga om urkristendomens sektväsen. 

Inom den urkristna fromheten har man först och främst att skilja mellan den judekristna riktningen och den hellenistiskt kristna riktningen. Den förra hävdade den mosaiska lagens förbindande kraft, i den mån denna ännu gick att upprätthålla. Den senare hävdade kristendomens frihet från den yttre lagen och satte i dess ställe Andens lag och de ordningar, som naturligt växte upp på den frigjorda kristendomens grund. Striden mellan de båda riktningarna har satt spår efter sig i Apostlagärningarna och i vissa av Paulus brev. Genom starkare uppblandning med hellenistisk-orientaliska föreställningar uppstod redan i detta tidevarv å ena sidan den judekristna gnosticismen och å den andra den hednakristna gnosticismen, vilken i det följande tidsskedet blev av så stor betydelse för den kristna kyrkan. För övrigt kännetecknas urkristendomen av stor organisatorisk frihet (före hierarkins uppkomst), vitt utrymme åt den pneumatiska begåvningen (före den nytestamentliga kanons uppkomst), stor frihet i fråga om de religiösa föreställningarna (före dogmats uppkomst) och utmärkes slutligen av stark eskatologisk spänning (före tillbakaträdandet av tanken om Herrens snara ankomst).

Källor

Noter

 

Tidig kristendom
Tideräkning inom kristendom
Ugglan
Å, Moskenes kommun

Å är en by i Moskenes kommun i Nordland fylke i Norge, som är ena ändpunkten på Europaväg 10.

Å var fram till slutet av 1990-talet ett fiskeläge med omfattande produktion av torrfisk och med ett trankokeri. 

I samhället finns museerna Lofoten Tørrfiskmuseum, som visar Lofotens fiskehistoria med den torkade fiskens utveckling och Norsk Fiskevaersmuseum, med utställningar om livet i Lofotens fiskelägen under 200 år.

Bildgalleri

Källor

Noter

Orter i Nordland fylke
Moskenes kommun
Lofoten
Via Dolorosa

Via Dolorosa är en pilgrimsvandring i Jerusalem. Ordet betyder "Smärtans väg" på latin. Via Dolorosa betraktas som den väg som Jesus vandrade med korset upp till Golgata där korsfästelsen ägde rum.

Pilgrimsvandringar från Antoniaborgen till den heliga gravens kyrka infördes av franciskanerna redan under medeltiden, och längs vägen finns fjorton stationer där man kan stanna för att be. Dessa stationer förekommer ofta i form av bilder i katolska kyrkor och brukas för korsvägsandakter där man i tankarna följer Via Dolorosa. Vandringen bygger delvis på bibeltexter och delvis på traditioner.

Externa länkar

Nya testamentet
Kristendom i Jerusalem
Huddingepartiet

Huddingepartiet är ett lokalt politiskt parti i Huddinge kommun. Partiet bildades 1981 av bl.a Egil Björklund och det har varit representerat i Huddinge kommunfullmäktige sedan 1982. I valet 2010 fick partiet två mandat i Huddinge kommunfullmäktige.

Referenser

Se även
 Lista över politiska partier i Sverige

Externa länkar
 Huddingepartiet – officiell webbplats

Lokala politiska partier i Sverige
Huddinge kommun
Politiska partier bildade 1981