kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Galleri över länsvapen i Sverige

Galleri över länsvapen i Sverige. De svenska länen har åtminstone sedan 1700-talet använt heraldiska vapen i sina sigill, men bruket var länge oreglerat och bestämt regionalt. Det var inte förrän under 1930-1960-talen som alla svenska länsvapen slutgiltigt fastställdes, även om vad som fastställdes i de flesta fall var en bekräftelse av vad som redan användes.

Källor

 
Länsvapen i Sverige
Puppet Revolution

Puppet Revolution är en japansk mangaserie. Den är en "yonkoma manga" skriven av Shin Itoh, och utgavs för första gången 2002 i Japan. Utgavs ett kort tag på svenska i tidningen "Manga Mania".

Källor

Yonkoma manga
Backström & Reinius Arkitekter AB

Backström & Reinius Arkitekter AB var ett svenskt arkitektkontor i Stockholm som var verksamt mellan 1936 och 1980.

Bakgrund 

Sven Backström och Leif Reinius var kamrater redan under studieåren vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1925–1929. Sven Backström praktiserade först på Kooperativa förbundets arkitektkontor, KFAI, och sedan 1932–1933 hos Le Corbusier i Paris. Leif Renius började sin arkitektkarriär hos Hakon Ahlberg. År 1936 startade de tillsammans arkitektkontoret Backström & Reinius Arkitekter AB.

Verksamhet 
Bostadsprojektering under 1940-talet blev deras stora specialitet. En av deras viktigaste uppdragsgivare var byggmästaren Olle Engkvist. För hans räkning ritade Backström & Reinius 1944–1946 de uppmärksammade stjärnhusen och terrasshusen i Stockholmsförorten Gröndal. Stjärnhusen bildas av tre huskroppar som är stjärnformigt lagt kring ett centralt trapphus. De kan sedan byggas fristående eller kopplas samman till kedjor runt gårdar och liknande. I Gröndal bildas på så vis ett bikakemönster av sexsidiga öppna gårdar. I Rosta i Örebro tillämpades samma grundidé 1948–52, men här bildar stjärnhusen långa slingor kring gårdar och uterum. Från samma period (1943–1945) härstammar en grupp höga punkthus på Danviksklippan i Stockholm. 

Backström & Reinius var även aktiva på ett helt annat område, nämligen kommersiella byggnader. Åt Svenska Bostäder fick de forma Vällingby Centrum (1953–1955) och Farsta Centrum (1956–1960), båda centrumanläggningarna byggdes efter principen ABC-stad (Arbete-Bostad-Centrum), som var ny för Sverige. Vid omdaningen av Stockholms city bidrog Backström & Reinius med tre projekt. Det första var Åhléns City (1964), Åhlén & Holms nya varuhus vid Klarabergsgatan, det andra var det femte höghuset vid Sergels torg (1965), det tredje PK-huset (1974) på Hamngatan, tomten där de Sagerska husen låg innan de revs 1970.

Bilder, verk i urval

Byggnadsverk i urval

Tegelslagaren 12, Södermalm, första uppförda huset.
Danviksklippans åtta punkthus
Kvinnornas hus, Kungsklippan 11, Stockholm
Farsta Centrum, Stockholm
Vällingby Centrum, Stockholm
Stjärnhusen, Gröndal, Stockholm
Stjärnhusen i Bergshamra, Solna
Terrasshusen, Gröndal, Stockholm
Nacka Sporthall, Nacka
Elfvinggården, Bromma
Bostadshus och garage i Alphyddan, Nacka
Stjärnhusen i Rosta i Örebro
Åhléns City, Stockholm
Femte höghuset vid Sergels torg i Stockholm
Begravningskapell, Norra begravningsplatsen, Lund
Husen runt Knut den Stores torg, Lund
De tre höghusen vid Farstavägen i Farsta, Stockholm
Hovrätten för Nedre Norrland, Sundsvall
PK-huset, Stockholm
 Kv Hurtig, kedjehus i Karlskoga
 Kontors- och industrihus i Kvarteret Tryckeriet på Liljeholmen
Nockebyhus, Stockholm
Stjärnhusen, Motala ( https://www.stjärnhusenmotala.se )

Litteratur 
 Svensk arkitektur 1640-1970, Byggförlaget Stockholm 1986
 Stockholms byggnader, Bokförlaget Prisma Stockholm 1977

Externa länkar 

Svenska arkitektfirmor
Ej längre existerande svenska företag
Kasper Salin-priset
Företag bildade 1936
Företag upplösta 1980
Efternamnspar
Politbyrå

En politbyrå är det verkställande utskottet i vissa politiska partier, framförallt kommunistiska och marxist-leninistiska. Politbyrån består vanligen av medlemmar från partiets centralkommitté. Termen kommer från ryskans , som i sin tur är en förkortning av  ("politiska byrån").

Den äldsta och mest kända är politibyrån i Sovjetunionen, som bildades i oktober 1917 av Lenin och kommunistpartiets centralkommitté. Då bestod den av fem medlemmar, men kom senare att växa till ungefär 24 medlemmar. Den kallades efter kommunistpartiets 19:e kongress (1952) för partipresidiet. Från 1966 användes åter namnet politbyrå. I Kinas kommunistiska parti har man lagt till en ytterligare nivå i partihierarkin, Politbyråns ständiga utskott.

I alla kommuniststyrda länder ingår de mest inflytelserika politikerna i politbyrån som i rang står över den av folkrepresentationen valda regeringen.

Se även
Politbyrån i Kinas kommunistiska parti
Presidium
Arbetsutskott

Referenser

Partiväsen
Politiska organisationer
Sovchos

Sovchos var ett jordbrukskollektiv i det forna Sovjetunionen som helt eller delvis ägdes av staten. Sovchoserna var vanligtvis större enheter än kolchoserna men mer industriellt organiserade och med bönderna som anställda arbetare.

Källor 
Store norske leksikon/sovkhos

Jordbruksanläggningar
Jordbruk i Sovjetunionen
Ryska ord och uttryck
Yonkoma

Yonkoma, 4-koma , är ett format för japanska tecknade serier, manga. Yonkoma-manga är den japanska motsvarigheten till västerländska dagsstrippserier. De består av tecknad seriestrippar med fyra vertikalt löpande serierutor.

Exempel
 Axis Powers Hetalia
 Azumanga Daioh
 Lucky Star
 Puppet Revolution
 The Melancholy of Haruhi Suzumiya

Referenser

Anime- och mangagenrer
Antik

Antik (av latin antiquus ’forntida, gammaldags’, av ante ’före’) kan syfta på:
Antik – något från en epok i Medelhavsområdets historia 3000 f.Kr.–500 e.Kr., se antiken
Antik – något som berör ett äldre, kulturhistoriskt intressant tillverkat föremål, exempelvis möbler, vapen, konst eller hushållsföremål, se antikvitet
 Antik mytologi – en samling mytologiska berättelser

Se även
 Antikens Grekland – en tusenårig historia och betraktas av många som den västerländska civilisationens vagga
Petruskors

Petruskors, inverterat kors eller upp-och-nedvänt kors är ett latinskt kors som symboliserar Aposteln Petrus korsfästelse. Korsets ursprung kommer från katolska kyrkans tro, att Petrus önskade att korsfästas upp-och-ner, eftersom han inte ansåg sig vara värdig att korsfästas på samma sätt som Jesus själv. Symbolen var således redan från början en kristen symbol som stod för ödmjukhet, vilket Petruskorset än i dag inom all kristendom kännetecknar, men används även som en anti-kristen symbol.

Det vikingatida vargkorset, påträffat i endast ett exemplar vid Foss på Island är rent formmässigt ett upp-och-nedvänt kors som ett Petruskors.

Källor 

St. Peter’s Cross | Symbols (symbolsproject.eu)

Referenser

Externa länkar 

Kors
Aposteln Petrus
Leo I (påve)

Leo I, Leo den store, född omkring år 400 i Toscana, död 10 november 461 i Rom, var påve från den 29 september 440 till sin död den 10 november 461. Han utnämndes 1754 till kyrkolärare. Leo I vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan. Hans helgondag firades tidigare 28 juni, då hans reliker överfördes till Peterskyrkan. I dag är hans helgondag densamma som hans dödsdag, den 10 november.

Biografi 
Leos födelseår är okänt; han föddes enligt Liber Pontificalis i Toscana som son till en Quintianus och tillhörde den romerska aristokratin. Leo erhöll officiellt välde över alla kyrkor i väst, genom en kejserlig proklamation år 445. Genom sin skrivelse (tomos) till konciliet i Chalkedon år 451 avgjorde han utformningen av mötets kristologi, att i Kristus är två naturer (den mänskliga och den gudomliga) förenade i en person. Däremot motsatte sig Leo den höga rang som kyrkomötet tilldelade patriarken av Konstantinopel.

Enligt sägnen skall Leo ha förmått hunnerkungen Attila att skona Rom och sluta fred 452. Detta möte har förevigats av bland andra Rafael, i en känd fresk i Stanza d'Eliodoro i Rafaels stanzer i Vatikanen.

Cirka 100 predikningar av Leo I finns bevarade; de anses visa på stor stilistisk förmåga och tankereda.

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Påvar
Helgon
Kyrkolärare
Avlidna 461
Män
Födda 400
Kyrkofäder
Personer från Toscana
Chalkedon

Chalkedon (grekiska Χαλκηδών, latin Chalcedon) var under antiken och medeltiden en stad i landskapet Bithynien i Mindre Asien, vid Bosporen, mitt emot Byzantion. I dag heter den Kadıköy och är en del av Istanbul i dagens Turkiet.

Historia 
Chalkedon grundades omkring år 675 f.Kr. av grekiska kolonister från Megara. 505 f.Kr. erövrades staden av perserna, och år 409 f.Kr. av Alkibiades. Staden är tidigt känd som födelsestad för läkaren Herophilos (325-255 f.Kr.), kallad anatomins fader.

Efter Nikomedes III:s död år 75 f.Kr. tillföll Chalkedon tillsammans med det övriga Bithynien romarna, enligt en uppgift på grund av testamente. I september 323 besegrade Konstantin den store där Licinius, sin rival om tronen, och lät därefter förändra alla grekiska tempel till kristna kyrkor. På 500-talet återuppbyggdes staden av den bysantinske kejsar Justinianus I i sin forna glans under namnet Justinianea. Den förstördes sedan i grunden av osmanerna.

Konciliet i Chalkedon 

Konciliet i Chalkedon, det fjärde ekumeniska konciliet, hölls i staden år 451. Konciliet avsatte biskop Dioskuros och arkimandrit Eutyches från deras ämbeten och fördömde nestorianismen och eutychianismen.

Framför allt avslutade mötet den kristologiska striden kring frågan om det i Kristus finns en eller två naturer. Motsättningen mellan monofysiter och dyofysiter löstes salomoniskt av påven Leo I, vars legater var närvarande, genom att personbegreppet infördes: "Kristus är sann Gud och sann människa. Efter Kristi människoblivande består personens enhet i två naturer, vilka är utan sammanblandning och förvandling, oupplösligt och oskiljaktigt förenade". Formeln "en person i två naturer" tillfredsställde dock inte alla, och det finns alltjämt en betydande grupp icke-chalcedonensiska kyrkor som förkastar kyrkomötets lära som dyofysitisk.

Jämte denna trosformel uppsattes 30 kyrkolagar (canones), av vilka den 28:e rönte häftigt motstånd i Rom, emedan den tillerkände patriarken i Konstantinopel samma rättigheter och företräden som den romerska och gav den senare företräde blott i rang. Blodiga uppror i Palestina och Egypten blev de närmaste följderna av besluten i Chalkedon, och först efter hundraåriga kyrkliga förhandlingar erhöll den chalkedoniska trosbekännelsen det symboliska anseende som den ännu har såväl i de katolska och grekiska som i de protestantiska kyrkorna.

Källor

Historiska hellenska stater
Dyofysitism

Dyofysitism (grekiska δύο, ’två’, och φύσις, ’natur’), ibland kallad tvånatursläran, är inom kristologin läran att Kristus har två naturer, en gudomlig och en mänsklig. Läran är en reaktion mot nestorianismen, som kom i ljuset under konciliet i Efesus 431 och eutychianismen som diskuterades vid konciliet i Chalkedon 451.

Källor

Noter

Tryckta källor

Kristologi
Gregorianska reformen

Gregorianska reformen var den kyrkoreform som på 1000-talet utgick från klostret Cluny och initierades av påven Gregorius VII.

Den gregorianska reformrörelsen innebar att kyrkan skulle skilja sig från det världsliga ledarskapet. Reformen var en reaktion på kunga- och kejsarmaktens inflytande över kyrkan under de föregående århundradena, den mynnade i investiturstriden, och den kyrkliga hierarkin underställdes enbart påven.

Påven Gregorius VII förbjöd lekmannainvestitur, som innebar att man inte kunde utnämna andra än präster till prästämbeten. Den stränga åtskillnaden mellan präster och lekmän gjorde det möjligt att bygga upp kurian som en övernationell organisation, prästerskapet ställdes under kyrklig rätt i stället för världslig.

Reformrörelsen ledde till hårda motsättningar mellan påvedömet och kejsar- eller kungamakterna. Den tyske kungen Henrik IV svarade med att avsätta påven. Gregorius VII förklarade å sin sida Henrik IV avsatt och hans undersåtar lösta från sin trohetsed.

Katolska kyrkans historia
Konciliarism

Konciliarism är teorin att konciliet såsom allmänt kyrkomöte är överordnat påven. Konciliarismen diskuterades under 1200-talet, vidareutvecklades under 1300-talet och praktiserades genom Pierre d'Aillys försorg vid konciliet i Konstanz (1414-1418) och vid konciliet i Basel (1431-1437). Försöket att genom koncilier reformera kyrkan misslyckades till följd av påvarnas och kurians motstånd, och frustrationen över detta bidrog till reformationens framgång.

En av konciliarismens främste teologer var Marsilius av Padua genom sin skrift Defensor pacis (1324). 

Katolska kyrkans historia
756

756 (DCCLVI) var ett skottår som började en torsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum
Kyrkostaten skapas.
Abd ar-Rahman I blir emir av Córdoba.

Födda 
Hyegong, kung av Silla.
Li Yijian, kinesisk kansler.

Avlidna 
Aistulf, kung över langobarderna.
Cuthred, kung av Wessex.
Forggus mac Cellaig, kung av Uí Briúin.
Kormisosh, khan av första bulgariska riket.
Shomu, kejsare av Japan.
Yang Guifei, inflytelserik kinesisk konkubin.

Externa länkar
451

Denna artikel handlar om året 451. För Ray Bradburys roman och François Truffauts film med samma namn, se Fahrenheit 451.

Händelser

April 
 7 april – Hunnerna plundrar Metz.

Juni 
 20 juni – Hunnerna under Attila rycker in i Gallien men besegras av de med varandra förenade romarna (under Aëtius) och visigoterna i slaget vid Châlons (även känt som slaget på Katalauniska fälten), efter vilket mellan 10.000 och 20.000 man ligger döda på slagfältet.

Oktober 
 8 oktober-1 november – Konciliet i Chalkedon fastställer trosbekännelsen och ger patriarken i Konstantinopel samma rättigheter som biskopen i Rom. Den ortodoxa kyrkan blir helt separerad från den katolska.

Okänt datum 
 I Italien flyr flyktingar till träskområden nära nuvarande Venedig.
 Jerusalem blir patriarkat.
 Dioscorus av Alexandria avsätts som patriark av Antiochia.
 Armenierna besegras av perserna i slaget vid Vartanantz och deras ledare, Mamikonian, dör. Trots denna förlust anser armenierna det har varit en moralisk seger och dess årsdag firas som nationell och religiös festdag.
 Den sasanidiske härskaren Yazdegerd II av Persien avskaffar sabbaten och beordrar att judiska ledare, inklusive exilarken Mar Nuna, skall avrättas.

Födda 
 Jakob av Serugh, syrisk författare.
 Brigid av Kildare, irländskt helgon.

Avlidna 
 Theoderik I, kung över visigoterna (stupad i strid).

Källor

Externa länkar
M/S Silja Serenade

M/S Silja Serenade är en kryssningsfärja som trafikerar rutten Stockholm-Helsingfors via Mariehamn och som ägs av Tallink Group och trafikerar för Silja Line. År 1991 kom även systerfartyget  i trafik. Dessa två fartyg är kända för sina 140 meter långa gågator, "promenader", kring vilka interiörerna är uppbyggda.

Historik
 Fartyget är byggdes på Pernovarvet i Åbo och sjösattes 1990
 När Silja Europa kom år 1993, seglade fartyget rutten Stockholm - Mariehamn - Åbo
Fartyget totalrenoverades i januari-februari 2014
Under november 2018 genomgick fartyget en renovering av främst nattklubb och restauranger liksom hytter.
År 2020 stördes trafiken av COVID-19-pandemin, och i juni började fartyget köra en tillfällig färjelinje mellan Helsingfors och Riga och avgick från varje huvudstad på varannan dag.
 Den 13 September 2020 upplagd i Helsingfors.
 Det finns några små yttre skillnader som Serenade kan skiljas åt från systerfartyget Symphony: de yttre däcken på Serenade är målade gröna (de är ljusblåa på Symphony) och sälens ögon på Serenades skorsten är vita med en blå kontur medan de är blå på Symphony.

Övriga fakta 
 Antal däcksplan: 13
 Hemmahamn: Mariehamn
 Rutt: Stockholm - Mariehamn - Helsingfors
 Passagerare 2.852

Faciliteter 
Silja Serenade har en maximal kapacitet på 2.852 passagerare, 450 bilar och 65 fraktfordon. Det finns 986 hytter med totalt 2.841 bäddar.
 25 konferensrum (med plats för 10-460 personer)
 Sju barer
 Skybar (200 sittplatser) 
 Sex restauranger (med plats för 1 000 personer i de tre största)
 Sex butiker
 Bad- och bastuavdelning (med plats för 90 personer)
 Bubbelbad

Bilder

Systerfartyg

Referenser

Externa länkar 

 
 Silja Serenade på Tallink Silja
 Panoramabilder på Silja Symphony

Kryssningsfärjor
Fartyg sjösatta 1990
Fartyg byggda i Åbo
Fartyg i Östersjön
Orientaliska kyrkor

Orientaliska kyrkor, även benämnda österländska kyrkor är de kyrkor som separerades från bysantinska rikets statskyrka och sedan har behållit sin identitet in i modern tid. Somliga av dem har från medeltiden och framåt lierat sig med den romersk-katolska kyrkan och utgör dennas unierade kyrkor.

Utifrån historien kan de orientaliska kyrkorna delas in i tre eller fyra grupper.

 Österns assyriska kyrka, samt den gren som unierat sig med Rom och benämns kaldeer.
 Förkalcedonska kyrkor, inklusive de delar av syrisk-ortodoxa kyrkan som unierats med Rom.
 Maroniterna från Libanon anses härstamma från monotheletismen. Kyrkan är unierad med Rom.
 De tomaskristna i Indien kan eventuellt räknas som en fjärde grupp.

Källor 
 Nationalencyklopedins nätupplaga, artikeln orientaliska kyrkor av Per Beskow.

Östlig kristendom
500

För kortspelet, se Femhundra.

500 (D) var ett skottår som började en lördag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
Klodvig I besegrar Gundobad vid Dijon. 
Handelsmän från Sydarabien börjar kolonisera norra Etiopien.
Inom kristologin formuleras aftartodoketismen.
I Aksum övergår man till kristendomen.
Det frankiska riket grundas.
Romersk-brittiska styrkor och kelter besegrar anglo-saxare, som kan ha blivit ledda av Aelle av Sussex, i slaget vid Mons Badonicus (möjligen detta år; källorna anger olika år mellan 490 och 510) (detta slag kan ha influerat legenden om kung Arthur).
Fergus Mór inleder sitt styre i nuvarande Skottland (möjligen detta år; Mórs historicitet är omtvistad).
Heptarkiperioden i England inleds (omkring detta år).
Det engelska kungariket Essex grundas (omkring detta år).
Kejsar Xuanwu av kinesiska riket Norra Wei blir ledare för Norra Weidynastin.
Asukaperioden inleds i Japan.
Indianstaden Uxmal grundas (omkring detta år).

Födda 
Belisarius, bysantinsk fältherre (eller 505).
Prokopios, bysantinsk historiker (omkring detta år).
Theodebert I, frankisk kung av Reims 534–548 (född omkring detta år eller 504).
Theodora, kejsarinna av Bysans.
Tribonianus, bysantinsk jurist jurist (omkring detta år).
Bhavaviveka, indisk madhyamakalärd.

Avlidna 
Zu Chongzhi, kinesisk matematiker.
Sri Gupta, indisk kejsare.

Externa länkar
Skenperspektiv

Skenperspektiv är ett begrepp inom konsten, där ett vägg-, valv- eller perspektivmåleri vill locka fram föreställningen att bildrummet är en fortsättning på det reella rummet. Inom måleriet är flyktpunktsperspektivet en flitigt vald teknik, för att åstadkomma illusionen av ett rumsligt djup. Under barockens epok blev bland andra Giovanni Battista Gaulli och Andrea Pozzo berömda för sin förmåga att "lura ögat" genom sitt takmåleri.

Se även
 Engagerad kolonn
 Flyktpunkt
 Forcerat perspektiv
 Optisk illusion
 Ornament
 Trompe l'œil

Perspektiv
Hockenheim

Hockenheim är en stad i Rhein-Neckar-Kreis i regionen Rhein-Neckar i Regierungsbezirk Karlsruhe i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland. 
Staden har cirka  invånare. Hockenheim är känd för racerbanan Hockenheimring som byggdes 1932. Där körs till exempel Formel 1 vartannat år sedan 2006.

Vänorter
Hockenheim har följande vänorter:
 Commercy, Frankrike, sedan 18 april 1970
 Hohenstein-Ernstthal, Tyskland, sedan 3 oktober 1990 
 Mooresville, North Carolina, USA, sedan 7 juni 2002
 Samba, Burkina Faso, sedan maj 1985

Källor

Kommuner och städer i Rhein-Neckar-Kreis
Trompe l'œil

Trompe l'œil (franska ’som bedrar ögat’, av tromper ’bedra’ och œil ’öga’) eller illusionsmåleri, är sedan antiken inom konsten ett utbrett framställningssätt, att genom målad imitation av tredimensionell form försöka göra det omöjligt för ögat att skilja mellan ett målat och ett verkligt föremål eller rum.

Trompe l'œil kan användas som bildmotiv eller, från mitten av 1400-talet och framför allt i det holländska 1600-talsmåleriet, utgöra en egen bildtyp.

Källor
 Trompe l'œil i Nationalencyklopedins webbupplaga

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Måleritekniker
Optiska illusioner
Konsttermer
Ord och fraser på franska
Dekor

Dekor kan syfta på:

 Dekor – de sceniska miljöerna som skapas av en scenograf eller konstnär till exempelvis teater-, opera- eller balettföreställningar, se scenbild
 Dekor – utsirning,  till exempel på keramik, se dekoration

Se även
 Dekoration
Baciccia

Baciccia, egentligen Giovanni Battista Gaulli, född 8 maj 1639 i Genua, Italien, död 2 april 1709 i Rom, var en italiensk målare under barocken.

Baciccia var en av den italienska barockens främsta porträtt- och dekorationsmålare. Hans stil hade influerats av Rubens och van Dyck. Han var Berninis vän och verksam i Rom, där han skapade interiörer som var illusionistiska mästerverk, i synnerhet Kristusnamnets triumf i långhusets tak i Jesuitordens moderkyrka Il Gesù (1672–1685).

Biografi 
Baciccia föddes Genua år 1639, där hans föräldrar dog i pesten 1657. Han var inledningsvis lärling till Luciano Borzone. Under mitten av 1600-talet var Genua ett kosmopolitiskt konstnärligt centrum öppet för både kommersiella och konstnärliga företag från nordeuropeiska länder, även länder med icke-katolska befolkningar som England och holländska provinser. Målare som Peter Paul Rubens och Anthony van Dyck stannade i Genua i några år. Baciccias tidigaste influenser kom sannolikt från en eklektisk blandning av dessa utländska målare och andra lokala konstnärer, inklusive Valerio Castello, Giovanni Benedetto Castiglione och Bernardo Strozzi, vars stilar Gaulli efterliknade. Under 1660-talet experimenterade han med bolognesisk klassicism, en svalare palett och linjär stil.

Galleri

Källor

Se även 
 Skenperspektiv
 Trompe l'œil

Externa länkar 

 Artcyclopedia
 

Födda 1639
Avlidna 1709
Män
Italienska barockmålare
Målare under 1600-talet
Italienska målare under 1700-talet
Personer från Genua
Andrea Pozzo

Andrea Pozzo, född 30 november 1642 i Trento, död 31 augusti 1709 i Wien, var en italiensk jesuit, målare, arkitekt och konstteoretiker.

Biografi
Efter att ha inträtt i Jesuitorden utförde Pozzo ett flertal utsmyckningar i Genua. Pozzos virtuosa trompe l'œil-målningar kan studeras i kyrkor i Rom, Turin, Arezzo och Modena. I Rom blev han berömd för sina skenperspektiv i Il Gesù och Sant'Ignazio. Med sitt kombinerade altare och gravvård åt Jesuitordens grundare Ignatius av Loyola i Il Gesù skapade Pozzo ett överdådigt monument av polykrom marmor och förgyllningar.

Långhusets fresk och skenkupolen i Sant'Ignazio är Pozzos mest betydande verk. Fresken är den första fullskaliga quadraturan. Vid en specifik punkt i kyrkan upplevs illusionen av taket som komplett. Detsamma gäller för skenkupolen.

Pozzo ritade även Sankt Nicholas katedral i Ljubljana, Helige Ignatius kyrka i Dubrovnik och Universitetskyrkan i Wien. Hans avhandling Perspectiva Pictorum utövade ett mycket stort inflytande i hela Europa.

Verk i urval
 Altaret – Cappella di Sant'Ignazio, Il Gesù
 Den helige Franciskus Borja i bön – Cappella di San Francesco Borgia, Il Gesù
 Trompe l'œil-fresker i den helige Ignatius rum – Casa Professa
 Den helige Ignatius förhärligande (takfresk) – Sant'Ignazio
 Kupolen med skenperspektiv – Sant'Ignazio

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

  
 

Italienska barockmålare
Italienska barockarkitekter
Italienska jesuiter
Italienska konstteoretiker
Födda 1642
Avlidna 1709
Män
Personer från Trento