kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kurt Wegner

Kurt Fritz Hans Wegner, född 27 augusti 1908 i Köln, Tyskland, död 16 september 1985 i Järna, Sverige, var en tysk-svensk konstnär som främst var verksam i Sverige.

Biografi 
Kurt Wegner föddes den 27 augusti 1908 i staden Köln-Kalk (införlivat med Köln 1910) vid floden Rhen i Tyskland. Hans föräldrar var fotografen Frida Wegner (f. Münkel) från Schwerte (Ruhrområdet) och ingenjören Ernst Wegner från Wolgast i (Pommern). Sin utbildning erhöll Kurt Wegner i mitten av 1920-talet vid Konstfackskolan Kölner Werkschulen under Richard Seewalds ledning.

Kurt Wegner var också en Wandervogel, med sina vänner gjorde han en rad mycket långa vandringar. År 1924 och 1925 vandrade sällskapet den långa vägen över alperna från Köln till Venedig. En resa år 1927 gick med båt till Stockholm och därefter till fots via Uppsala till Sälenfjällen och sedan ned längs Klarälven, via Trollhättan till Göteborg, varifrån hemresan anträddes. Under sådana resor började Kurt Wegners fotograferande och senare det som skulle bli hans livsverk, tecknadet och målandet.

1928-1929 målar han på Hunsrück, höglandet söder om Mosel. 1929-1938 är han verksam i Düsseldorf och Eifel (norr om Mosel).

1938 gifter han sig med Britta Koraen,  dotter till förste ombudsman vid Jernkontoret C. Axel Koraen. Det nygifta paret har för avsikt att bosätta sig i Eifel men världshistorien utvecklar sig annorlunda. 1938-46 lever paret i exil, i en stuga i skogen utanför Nykvarn i Södermanland. Under dessa år föds Kurts tre döttrar.

Kurt Wegner är begraven vid Överjärna kyrka.

Kurt Wegners verk
 1927 Teckningar av musikerna: Rudolf Serkin, Adolf Busch och Gösta Andreasson.
 1930-talet Porträtt av konstnärskolegan Wolfgang Schulte, på Kunst Museum Schloβ Moyland i Tyskland, f.n. i arkivet.
 1937 Kreatursmarknad i Dinslaken i ett ungdomshem i staden Dinslaken i Tyskland.'
 1960-talet Den Ensamma Människan i Årstahemmet, Stockholm
 1960-talet Stjärnbilder i  Kristofferskolan, Stockholm
 1966 illustrationer till Runene som rørte seg av Gulle Brun.
 1985 Vårt Dagliga Bröd i Ellen-Key-Skolan, Stockholm/Spånga ofullbordad, färdigställd av konstnären Lars Bjursell.
 ett antal träsnitt av Kurt Wegner finns på Kunst Museum Schloβ Moyland'' i Tyskland.

Externa länkar
Föreningen Kurt Wegners Konst

Svenska målare under 1900-talet
Tyska målare
Födda 1908
Avlidna 1985
Män
Personer från Köln
Campo Marzio

Campo Marzio, latin Campus Martius, svenska Marsfältet, uppkallat efter guden Mars, är ett område på cirka 2 km² i Rom, beläget mellan Pincio, Quirinalen, Capitolium och Tibern. Det fjärde av Roms 22 rioni Rione Campo Marzio är uppkallat efter Campo Marzio.

Under romersk kejsartid var Marsfältet en plats för idrotts- och exercisövningar. Dagens Campo Marzio hyser i hög grad palats och kyrkor från renässans och barock.

Torg 
 Piazza del Popolo
 Piazza di Spagna
 Piazza Nicosia

Gator 
 Via Bocca di Leone
 Via Borgognona
 Via dei Condotti
 Via del Babuino
 Via del Corso
 Via della Croce
 Via dei Prefetti
 Via di Ripetta
 Via Margutta
 Via Sistina
 Via Tomacelli
 Via Vittoria

Palats 
 Palazzo Borghese
 Palazzo Firenze
 Palazzo Ruspoli

Kyrkor 
 All Saints Anglican Church
 Gesù e Maria
 Madonna del Divino Amore
 Resurrezione di Nostro Signore Gesù Cristo
 Santi Ambrogio e Carlo al Corso
 Sant'Antonio dei Portoghesi
 Sant'Atanasio dei Greci
 San Giacomo in Augusta (tidigare San Giacomo degli Incurabili)
 Santi Giorgio e Martiri Inglesi
 San Giovanni Battista de La Salle
 San Girolamo dei Croati
 San Gregorio dei Muratori
 San Gregorio Nazianzeno
 Sant'Ivo dei Brettoni
 Santa Lucia della Tinta
 Santa Maria della Concezione in Campo Marzio
 Santa Maria dei Miracoli
 Santa Maria in Montesanto
 Santa Maria del Popolo
 Santa Maria in Porta Paradisi
 San Nicola dei Prefetti
 San Rocco all'Augusteo
 Santissima Trinità dei Monti
 Santissima Trinità degli Spagnoli

Dekonsekrerade kyrkor
 Santi Giuseppe e Orsola
 Oratorio del Santissimo Sacramento e San Lorenzo Martire

Rivna kyrkor
 San Trifone in Posterula

Villor och trädgårdar 
 Pincio
 Villa Medici

Andra monument 
 Ara Pacis
 Augustus mausoleum

Källor

Externa länkar

Rione Campo Marzio
Mars (mytologi)
Alfons XII av Spanien

Alfons XII av Spanien, Alfonso Francisco de Asís Fernando Pío Juan María de la Concepción Gregorio Pelayo, född 28 november 1857 i Madrid, död där 25 november 1885, var kung av Spanien 1874-1885.

Biografi
Han var son till Isabella II av Spanien och Frans av Assisi. 

Alfons mor förvisades 1868 från Spanien vid en militärrevolt, varefter han uppfostrades i Wien och vid den engelska militärskolan i Sandhurst. Sedan Isabella 1870 avsagt sig sina tronanspråk och den efter henne valde Amadeus I abdikerat 1873, utsågs Alfons till tronpretendent och blev av general Martínez Campos i spetsen för armén 1874 utropad till kung.

År 1875 höll han sitt intåg i Madrid. Med hjälp av den kraftfulle ministerpresidenten Cánovas stadgades snart de oroliga förhållandena. Carlistpartiet underkastade sig 1876, och ett uppror på Cuba kuvades 1880. Han grundade sin kungamakt på en modern författning med parlamentskamrar, en konstitution som kom att bestå till 1931. Han avled av tyfus.

Han gifte sig första gången 1878 med kusinen Maria de las Mercedes av Orleans (1860–1878) och andra gången 1879 med ärkehertiginnan Maria Kristina av Österrike (1858–1929).

I andra giftet föddes barnen Mercedes av Spanien (1880–1904), gift med prins Carlo av Bourbon-Bägge Sicilierna, Maria Teresa av Spanien (1882–1912), gift med prins Ferdinand Maria av Bayern, och Alfons XIII av Spanien (1886–1941).

Referenser
 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar 
 

Spaniens regenter
Huset Bourbon
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Riddare av Spanska Gyllene skinnets orden
Mottagare av Karl III:s orden
Storkorset med kedja av Karl III:s orden
Mottagare av Isabella den katolskas orden
Storkorset av Isabella den katolskas orden
Mottagare av Spanska Sjöförtjänstorden
Mottagare av Spanska Militärförtjänstorden
Mottagare av Annunziataorden
Mottagare av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Riddare av storkorset av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Mottagare av Italienska kronorden
Riddare av storkorset av Italienska kronorden
Malteserriddare
Riddare av Strumpebandsorden
Personer i Spanien under 1800-talet
Födda 1857
Avlidna 1885
Män
Svensk uppslagsbok
Nydamstilen

Nydamstilen är en nordeuropeisk konststil från folkvandringstiden daterad till cirka 375-500 e.Kr. Den förekommer i form av gjutna metallföremål och enstaka bevarade träföremål och har fått namn efter ett vapenofferfynd från södra Jylland. Kännetecknande för stilen är yttäckande fält med geometriska mönster i karvsnittsrelief. Djurfigurer förekommer som kantornament på dessa relieffält, och nydamstilen räknas därför som den första stilen i den nordiska djurornamentikens historia. I och med den påföljande Salins stil I kröp kantdjuren in på dekorfälten.

Nydamstilen utvecklades med inspiration från bältebeslag i 300-talets mångetniska provinsialromerska miljöer och levde parallellt med sösdalastilens rika punsdekor. När nydamstilen upphör är svårt att specificera eftersom tidiga föremål i Salins stil I ofta är dekorerade med båda stilarna på olika delar. I germanskspråkiga miljöer på kontinenten och i England levde nydamstilens geometriska karvsnittsrelief kvar ända in mot 600 e.Kr. när de skandinaviska konsthantverkarna för länge sedan övergått till Salins stil II.

Se även
Nydamskeppet

Fornnordisk konst
Järnåldern
Folkvandringstiden
Arkeologi
Emil Waldteufel

Emil Waldteufel, eg. Charles Émile Lévy, född 9 december 1837 i Strasbourg, död 12 februari 1915 i Paris, var en fransk tonsättare. Han är bland annat känd för den waldteufelska dansen och för valser som "Skridskoåkarna" (Les patineurs; 1882).

Källor

Franska kompositörer
Män
Födda 1837
Avlidna 1915
Personer från Strasbourg
Börringeklosters slott

Börringekloster är ett slott i Börringe socken i Svedala kommun, Skåne.

Börringekloster ligger vid Klosterviken, nära väg E65 och mittemot avfarten till Sturup. Det är ett slott som på 1200-talet uppfördes som benediktinerkloster. Den nuvarande huvudbyggnaden uppfördes 1763, men den tredje våningen tillkom först 1863. Slottet är inte öppet för allmänheten. Däremot finns en gårdsbutik med närproducerade produkter samt en förskola, Börringebarnen, vilken bedrivs som föräldrakooperativ. Förskolan startades 1989 av Eva Ramel, som tillsammans med sin man Fredrik Ramel äger slottet.

Historia

Börringe kloster 

Börringe kloster nämns som kloster redan 1231 och var vigt åt jungfru Maria. Det tillhörde benediktinorden. Sedan klostergodsen drogs in under reformationen i Danmark innehades det som förläning av medlemmar av släkterna Brahe  och Tott med flera. År 1582 revs klostret och byggdes om till Börringeklosters slott.

Slott 
När Skåne vid freden i Roskilde 1658 tillföll Sverige, skänkte Karl X Gustav Börringekloster till sin oäkta son, Gustaf Carlson. Vid reduktionen återgick det dock i kronans ägo. 

År 1745 kom egendomen genom köp till släkten Beck-Friis. År 1791 blev godset grevskap, tillsammans med Fiholms slott i Södermanland. Namnet Beck-Friis och grevetiteln följde innehavaren till dessa fideikommissegendomar. Numera ägs godset av Börringe Kloster AB och Börringekloster Huvudgård AB.

Småort 
SCB avgränsade 2010 en småort med benämningen Börringekloster omfattande slottet och byggnaderna öster om det. Orten omfattade 6 hektar och uppgavs ha 81 invånare.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 Börringekloster

Slott i Skåne
Byggnader och anläggningar i Svedala kommun
Avvecklade fideikommiss i Sverige
Småorter i Sverige
Byggnader ritade av Carl Hårleman
Tidigare kloster i Danmark
Benediktinkloster
Kilopond

Kilopond (kp) eller kilogram-force (kgf), från latinets pondus som betyder vikt, är en äldre måttenhet för kraft. Kraften definieras som den kraft en massa av ett kilogram utsätts för under påverkan av jordaccelerationens dragningskraft 9,80665 m/s2, som är ett medelvärde av jordens gravitationsfält.1 kilopond är därmed lika med 9,80665 newton.

Historia 
Enheten kilopond har mest använts i de skandinaviska länderna och i Tyskland. Det finns en viss förväxlingsrisk med den engelska massenheten pound (som i USA även används som namn på en kraftenhet). Man kan också använda enheten dekanewton (daN), med SI-prefixet deka = 10.

Sammanblandning av kraft och massa

I vardagligt tal förekommer det, t.ex. för reps och kättingars hållfasthet, att massenheterna kilogram eller ton anges som enhet för kraft, vilket då är underförstått "tyngdkraften hos en massa på 1 kilogram eller 1 ton". Då tyngdaccelerationen varierar något, mellan cirka 9,78 m/s2 vid ekvatorn och cirka 9,83 m/s2 vid polerna, så varierar kraften som påverkar en massa vid jordytan med cirka en halv procent. För tekniska beräkningar kan sammanblandning av massa och kraft innebära allvarliga fel och missförstånd.

Ett tryck vardagligt angivet som "kg/cm2" ska normalt tolkas som "kp/cm2" där 1 kp/cm2 = 9,80665 N / (0.01 * 0.01 m) = 98 067 N/m2 = 98,1 kilopascal ≈ 0,98 bar ≈ 1 bar.

Referenser 

Kraftenheter
Roy Rogers

Roy Rogers (eg. Leonard Sly), född 5 november 1911 i Cincinnati, Ohio, död 6 juli 1998 i Apple Valley, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och sångare, kallad King of the Cowboys.

Biografi 

Han kom till Kalifornien 1929 där han försörjde sig som lastbilschaufför och persikoplockare innan han så småningom fick arbete som sjungande cowboy.

Hade småroller i film från 1935 och fick sitt genombrott 1938 i Under Western Stars.

Mellan åren 1943 och 1954 röstades han fram som den populäraste westernstjärnan och många av hans filmer satte publikrekord på biograferna. Hans medspelare i många av filmerna var hästen "Trigger" (1932-1965), kallad "filmens smartaste häst".

Rogers var en skicklig affärsman och bildade en lång rad företag inom TV-branschen, egendom, boskap, en rodeo show och en restaurangkedja. Hans personliga förmögenhet uppskattades till mer än 100 miljoner dollar.

Han avled, 86 år gammal, av blodstockning i hjärtat.

Filmografi i urval 
 Under Western Stars (1938)
 In old Caliente (1939)
 Rough Rider's Roundup (1939)
 Dark Command (1940)
 Carson City Kid (1940)
 
 Sheriff of Tombstone (1941)
 Romance on the Range (1942)
 Roy vid gränspolisen (1943)
 Cowboy and the senorita (1944)
 The Yellow Rose of Texas (1944)
 My Pal Trigger (1946)
 Song of Arizona (1946)
 Bells of San Angelo (1947) 
 Night Time in Nevada (1949)
 Blekansiktets son (1952)
 The Roy Rogers Show (1951-1957; TV-serie)
 Mackintosh and TJ (1975)

Källor

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Födda 1911
Avlidna 1998
Personer från Cincinnati
Real Salt Lake

Real Salt Lake är en professionell fotbollsklubb i Sandy, en förort till Salt Lake City, i Utah i USA som spelar i Major League Soccer (MLS).

Klubben grundades sommaren 2004 och gjorde sin första säsong i MLS 2005. Klubben spelar sina hemmamatcher på Rio Tinto Stadium.

Klubbens första ägare valde namnet "Real" för att hedra Real Madrid och hoppades att framgången skulle smitta av sig. Ett led är att de båda klubbarna har ett samarbetsavtal med varandra, där man både spelar vänskapsmatcher mot varandra och samarbetar inom ungdomsfotbollen.

2009 vann klubben MLS Cup. Man kvalificerade sig därmed för Concacaf Champions League 2010/11, där klubben gick hela vägen till final. I finalen, som spelades över två matcher, förlorade Salt Lake mot den mexikanska klubben Monterrey med sammanlagt 2–3.

Spelartrupp

Utlånade spelare

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 Sportslogos.net

Fotbollsklubbar i USA
Sportklubbar i Utah
Sportklubbar bildade 2004
Sport i Salt Lake City
Nu stunden är kommen, o saliga fröjd

Nu stunden är kommen, o saliga fröjd är en pingstpsalm diktad 1934 av biskop Olof Bergqvist. 

Melodin är en gammal svensk folkmelodi som omtalas som "Andlig folkvisa från Östergötland" i psalmboken, vilken också brukar användas som melodivariant för psalmen Två väldiga strider om människans själ.
 
Texten blir fri för publicering år 2010.

Publicerad som
Nr 128 i 1937 års psalmbok under rubriken "Pingst".
Nr 475 i Den svenska psalmboken 1986 under rubriken "Pingst".

Svenska psalmer
Pingstpsalmer
D3 (motorväg, Tjeckien)

D3 är en motorväg i Tjeckien. Motorvägen som när den är färdig kommer att gå från Prag mot České Budějovice och sedan vidare till gränsen mot Österrike planeras få en total längd på 172 km. År 2020 var cirka 70 km färdigställda och i drift. 

De till och med 2020 färdigställda sektionerna av motorvägen utgör den mellersta delen av motorvägen (Nová Hospoda till Úsilné). De första sektionerna av denna del av motorvägen öppnades för trafik under andra halvan av 2000-talet. Till exempel öppnades sektionen Mezno-Chotoviny för trafik 2007. Den sista sektionen av denna del av motorvägen öppnades för trafik 2019.

Den södra delen av motorvägen (Usilné till Dolní Dvořiště, vid Tjeckiens statsgräns) är under planering och uppbyggnad. De första sektionerna av denna del av motorvägen påbörjades 2019 och beräknas färdigställas 2024. De senare sektionerna är planerade att påbörjas från 2023 och färdigställas till 2025/2026. 

Den norra delen av motorvägen (Prag till Nová Hospoda) är under planering med byggstarter planerade till under andra halvan av 2020-talet och färdigställande till 2029.

Se även 
 Motorväg
 Motorvägar i Tjeckien

Referenser 

Motorvägar i Tjeckien
O helge Ande, dig vi ber

O helge Ande, dig vi ber är en pingstpsalm i fyra verser, vars första vers i 1819 års psalmbok anges vara från medeltiden, medan övriga verser tillskrivs Martin Luther från 1524.  Psalmen översattes troligen av Olaus Petri 1536 och bearbetades av Johan Olof Wallin 1814 och 1816. Efter en bearbetning av Anders Frostenson 1983 ändrades den gamla titelraden Dig, Helge Ande, bedja vi till dagens och Wallins insatser nämns inte i 1986 års psalmbok, ej heller att första versen kan ha annat ursprung än Luther.

Psalmens verser inleds 1695 med orden:
1. Nu bedie wij then Helga And. Om een sann tro och rätt förstånd.
2. O ädla lius gif oss titt skeen! Lär oss JEsum Christum känna allen
3. O kärleks eld upptänd wår sinn! Gif oss allom thet i hiertat in
4. O högsta tröst i alla nödh! Hielp at wij eij fruchte skam eller dödh

Melodin är en medeltida leismelodi, nedtecknad i Erfurt 1524. I 1921 års koralbok med 1819 års psalmer anges att källan för melodin både 1695 och 1819 är Geystlische Gesangbuch från 1524.

Publicerad i
Swenske Songer eller wisor 1536 med titeln Nuu bidie wij then helga and.
1572 års psalmbok med titeln NU bidie wij then helghe And under rubriken "Om then helgha Anda". 
Göteborgspsalmboken under rubriken "Om then helge Anda".
1695 års psalmbok, som nr 182 med titelraden "Nu bedie wij then Helga And", under rubriken "Pingesdaga Högtijd - Om then Helga Anda". 
1819 års psalmbok, som nr 135 med titelraden "Dig, Helge Ande, bedja vi", under rubriken "Den Helige Andes nåd (pingstpsalmer)". 
1937 års psalmbok, som nr 135 med samma titelrad, under rubriken "Pingst".
Den svenska psalmboken 1986, som nr 362 under rubriken "Anden, vår Hjälpare och tröst".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr 109 med titelraden "Dig, Helge Ande, nu vi ber", under rubriken "Pingst".
Psalmer och Sånger 1987 som nr 403 under rubriken "Fader, Son och Ande - Anden, vår hjälpare och tröst".

Referenser

Noter

Externa länkar 
Hos Sibelius-Akademin återfinns noterna enligt 1695 års melodi till Nu bedie wij then Helga And, där framgår att förebilden är: "Nun bitten wir den Heiligen Geist".
Hos Projekt Runeberg finns texten ur Swenske Songer eller wisor 1536

Pingstpsalmer
Svenska psalmer
Tyska psalmer
Verk av Martin Luther
Riksväg 42

Riksväg 42 är en riksväg som går mellan Trollhättan och Borås. Längd 99 km.

Vägen används mest för resor norrifrån till Borås med omnejd eller söderifrån till Trollhättan/Uddevalla.

Sträckning 
Trollhättan - Vårgårda - Borås.

Standard 
I huvudsak normal standard för mindre riksvägar med smala vägrenar, 8-9,5 meter bred. På några delar, särskilt på sträckan Fristad-Vårgårda, är standarden sämre och vägbredden ca 7-8 meter.

Planskilda korsningar endast där vägen ansluter till vägarna E45, E20 och 40.

Historia 
Vägen har hetat riksväg 42 sedan 1962 (via Vårgårda sedan dess). Innan dess hette vägen Borås-Vargön länsväg 180, men gick via Alingsås istället. Vägen Fristad-Vårgårda fanns då som onumrerad väg, mellan Vårgårda-Kolbäck fanns nr 182 och mellan Borås-Fristad(-Skara) fanns länsväg 181.

Vägen följer i huvudsak samma väg som fanns före 50-talet och längre tillbaka. Närmast Trollhättan anslöts vägen år 1991 längs dåvarande länsväg 188 (som då tappade sitt nummer) till den nya riksväg 44. Riksväg 42 gick före 1991 till Trollhättan via Åsaka-Gärdhem. Tidigare gick riksväg 42 också Drottninggatan-Kungsgatan genom Vårgårda och korsade Västra Stambanan i plan. 1983 byggdes istället en ny anslutningsväg ut till den befintliga förbifarten för E20 via den nya Trafikplats Hjultorp. På det sättet leddes trafiken på riksväg 42 runt Vårgårda istället i en förbifart som är gemensam med E20. Den här förbifarten för E20 byggdes i övrigt 1967.

Jämfört med 1860-talet är det liknande sträckning Borås-Fristad, samt från Kolbäck (väster om Vårgårda) till dagens väg 44, förutom vissa rätningar. I övrigt är det enligt ovan nyare väg än så.

2014 byggdes en förbifart förbi stadsdelen Sjöbo i Borås.

Korsningar, trafikplatser och anslutande vägar 

|}

Referenser 

42
Riksväg 46

Riksväg 46 är en riksväg som går sträckan Ulricehamn - Falköping - Borgunda (söder om Skövde). Vägens längd är 68 km.

Beskrivning av sträckan 
Vägen har sin sydliga ände i Ulricehamn vid trafikplats Svensholm vid gamla riksväg 40, numera länsväg 1704. Vägen går som vanlig landsväg norrut i riktning mot Falköping och följer Ätrans dalgång de första milen från Ulricehamn och norrut. På sträckan mellan Ulricehamn och Falköping, som är cirka fem mil, passerar vägen genom så mycket som sex orter där hastigheten är sänkt till 50 km/h eller lägre. Detta gör att medelhastigheten mellan Ulricehamn och Falköping är relativt låg jämfört med många andra riksvägar. Vägstandarden mellan orterna vägen passerar genom är dock relativt god med mestadels 80 km/h.

Vid Falköping går vägen i en ringled runt orten och passerar aldrig in i de centrala delarna. Vägen fortsätter sedan i riktning mot Skövde. Jämfört med sträckan mellan Ulricehamn och Falköping så håller sträckan mellan Falköping och Skövde högre standard, framförallt tack vare att antal orter som passeras rakt igenom är starkt reducerade i antal. Vägen slutar i Borgunda en knapp mil söder om Skövde. Den ansluter i en cirkulationsplats till Riksväg 26 som leder hela vägen fram till Skövde och vidare norrut.. Tidigare skyltades sträckan mellan Borgunda och Skövde med både nummer 26 och 46, men detta gäller inte längre.

Vägen är vanlig tvåfilig landsväg på hela sin sträcka. Inga planer finns på planskilda korsningar, men vissa plankorsningar byggs om för att öka säkerheten.

Historia 
Vägen har hetat riksväg 46 sedan 1962 då det nuvarande riksvägssystemet infördes. Innan dess från 1940-talet hette vägen länsväg 184 som då gick Ulricehamn–Falköping(–Skara) och länsväg 191 Falköping–Skövde.

Angående vägsträckningen visar kartor från 1800-talet att vägen Ulricehamn–Trädet i stort sett går i samma sträckning som på 1800-talet. Den har dock breddats till normal riksvägsstandard och rätats lätt, men vägen går fortfarande rakt genom alla samhällen. Mellan Trädet och Falköping har den rätats mer kraftigt, med delvis ny väg, då den var ganska krokig där på 1800-talet. Det finns fortfarande ett antal milstenar längs vägen.

Förbi Falköping och norrut är det en väg som har nybyggts på tidiga 1960-talet.

Korsningar och anslutande vägar 

|}

Referenser

Noter

Externa länkar

46