kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Harriet Forssell

Harriet Forssell, född 27 maj 1934 i Stockholm,död 26 mars 2014 i Halmstad, var en svensk jazzsångerska, musikalartist och skådespelare.

Biografi
Harriet Forsell utbildade sig till musikalartist vid Scenskolan i Malmö i mitten av 1950-talet och slog igenom som Eliza i My Fair Lady på Lorensbergs Cirkus i Göteborg 1962. Sedan följde en rad revyer, operetter och musikaler på olika teaterscener, bland annat Pyjamasleken hos Knäppupp på Ideon 1964.

Harriet Forsell spelade Brus-Britta i Skinnarspelet i Malung i början av 1970-talet och sjöng i Radiojazzgruppen. Nils Poppe gav henne stora roller i Lorden från gränden 1970, Lilla Helgonet 1973 och Blåjackor 1974, samtliga på Fredriksdalsteatern i Helsingborg. 

År 1964 startade hon en alternativ karriär som fotografhustru till naturfilmaren Sven Gillsäter och gav sig ut på diverse upptäcktsresor mellan teaterengagemangen.

Teater

Roller

Källor 
Information om Forsells död

Filmografi

Referenser

Noter

Källor 

Svenska jazzsångare
Svenska skådespelare
Sångare från Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Födda 1934
Avlidna 2014
Kvinnor
Mork & Mindy

Mork & Mindy är en amerikansk sitcom-serie från 1978-1982, med totalt 95 stycken 24 minuter långa avsnitt.

Första gången Mork framträdde i TV-rutan var i ett avsnitt av serien Gänget och jag (Happy Days), vilket sedermera ledde till den egna spinoffserien Mork & Mindy.

Serien handlade om utomjordingen Mork (Robin Williams) från planeten Ork. Då han var alldeles för begiven på skämt och upptåg för att passa in på Ork skickades han till jorden, för att observera livet där. Väl framkommen till jorden råkade han hamna i staden Boulder i den amerikanska delstaten Colorado, där han snart träffade på den unga kvinnan Mindy McConnell (Pam Dawber) och flyttade in i hennes lägenhet. Under tiden som Mork studerade livet på jorden - många företeelser kände han inte till och hade till en början en ganska naiv inställning till - fick Mindy ta del av hans underliga vanor, som att sitta med ändan i vädret när han satt i en soffa, eller att dricka genom att köra ner fingret i glaset, samt hans hälsningsfras "Nano, nano". Varje avsnitt avslutades med att Mork genom tankeöverföring rapporterade till sin överordnade Orson (Ralph James, som aldrig syntes i bild utan endast hördes tala till Mork) på Ork om vad han hade lärt sig i detta avsnitt.

Till en början var Mindys far Fred McConnell (Conrad Janis) inte särskilt förtjust i Mork, men började så småningom uppskatta honom mer och mer, vilket hennes mormor, Cora Hudson (Elizabeth Kerr) gjorde från början.

Under seriens gång dök det upp olika udda figurer, den kanske allra märkligaste var Exidor (Robert Donner), som ledde en sekt, bestående av honom själv och en rad imaginära anhängare.

Serien lades ner efter fyra säsonger, då tittarsiffrorna hade börjat bli alltför låga, men serien innebar det verkliga genombrottet för Robin Williams, som där fick leva ut sitt stora sinne för både verbal och visuell humor.

Externa länkar

Amerikanska science fiction-TV-serier
Amerikanska komediserier på TV
TV-seriestarter 1978
TV-serieavslutningar 1982
Colorado i fiktion
TV-program i American Broadcasting Company
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska TV-serier från 1970-talet
Amerikanska TV-serier från 1980-talet
Fantastic Four (film, 2005)

Fantastic Four är en amerikansk-tysk film från 2005 baserad på Marvel Comics tecknade serie om superhjältegruppen Fantastic Four. En uppföljare, Fantastic Four: Rise of the Silver Surfer, hade premiär 2007 och en tredje film Fantastic Four med marknadsföringstiteln Fant4stic hade premiär 2015.

Handling
När en resa i rymden går fel förändras fem människor av de kosmiska strålningen och får fantastiska krafter. Uppfinnaren Reed Richards (Mr. Fantastic) får förmågan att sträcka och forma sin kropp likt gummi. Hans tidigare flickvän Susan Storm (Invisible Girl) får förmågan att bli osynlig och att böja ljus till kraftfält. Hennes yngre bror, Johnny Storm, kan flyga och kontrollera eld och tar namnet Flamman (Human Torch). Piloten Ben Grimm (Thing på svenska Big-Ben) blir till ett motståndskraftigt monster av sten. Tillsammans använder de sina krafter för att rädda världen från Viktor von Doom (Doktor Doom).

Rollista (i urval)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2005
Amerikanska actionäventyrsfilmer
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Tyska actionäventyrsfilmer
Tyska science fiction-actionfilmer
Fantastiska Fyran på film
New York på film
Filmer baserade på tecknade serier
Tyska filmer 2005
Rune Skog

David Rune Skog född 25 november 1913 i Bollnäs, död 30 oktober 2009 i Solna, var en svensk sångare (andretenor), och pianist.

Skog var medlem i sångkvintetten The Bobbies 1937–1969.

Filmografi (urval)
1943 - Aktören

Externa länkar
 Med födelse- och dödsdatum.

Noter 

Födda 1913
Avlidna 2009
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Män
Personer från Bollnäs
Vargaland

Vargaland är en fiktiv ödemark som ingår i en lajv-värld skapad av föreningen Lajvsällskapet Romantiska Sagor. Den första kampanjen, Eldarna i Vargaland handlar om när det jordbrukande konungariket Valdra försöker kolonisera den avlägsna vildmarken Vargaland. Sagan om Vargaland hade ett stort fokus på olika kulturer, religioner och i viss mån även språk som bar väsentliga delar av kulturerna. Spelet kretsade således kring de motsättningar som uppstod i kulturkrockarna och till följd av olika världsbilder. Denna kampanj drevs av Mikael Lestander och Anders Svensson, med stöd av många fler. 

Efter avslutandet av den ursprungliga kampanjen fortsatte föreningen Esine Aurdinir med att arrangera en ny kampanj, Drömmar om Vargaland i samma värld. Denna saga arrangerades främst av Ylva Svensson.

Senare startades en kampanj i Valdra, landet som nybyggarna i Vargaland kom ifrån. Sagan om Valdra är oberoende av den tidigare kampanjen och utspelar sig ungefär samtidigt i tid.Det första lajvet i den serien, I fiendens land och händer, utspelade sig före händelserna i Sagan om Vargaland och i det sönderfallande Valdra. Lajvet utspelade sig delvis under vandring och deltagarna förflyttade sig under spelet. Den hittills enda delen arrangerades av Jennie Lindahl och Mikael Lestander.

Dessa lajv har spelats i landet.

Eldarna i Vargaland - 1998
Eldarna i Vargaland II - Gryningstid - 1999
Eldarna i Vargaland III - Land av drömmar - 2000
Eldarna i Vargaland IV - Silversot - 2001
Eldarna i Vargaland V - Under ytan - 2003
Drömmar om Vargaland I - flodens slut - 2004
Drömmar om Vargaland II - minnenas skuggor - 2005
I fiendens land och händer - 2008

Externa länkar 
LRS:s webbplats
Eldarna i Vargaland
Drömmar om Vargaland
Sagan om Valdra

Fiktiva platser
Lajv
Nils Berman

Nils Berman,  född 21 april 1916 i Malmö,  död 14 april 1997, var en svensk inspelningsledare,  produktionsledare och boksamlare.

Studentexamen 1935, fil. kand. Lund  1938, studier vid Sorbonne 1938-39. PR-chef hos Gustav Wally och AB Wallyrevy samt reklam- och manuskriptchef hos AB Svensk Talfilm 1939–1944. Dir: ass Konfektions AB Bröderna Stern, Norrköping från 1944. Verkställande dir från 1960. Fransk konsul i Norrköping från 1962. 

Nils Berman skrev artiklar i Bokvännen och var litteraturrecensent i Norrköpings Tidningar Östergötlands Folkblad.

Gift 1942 m. Siri Stern född 1923

Berman är gravsatt i minneslunden på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Producent i urval 
1943 – Aktören

Regi

Bibliografi 
Nils Berman På bokjakt. I egna hyllor och andras (1963)

Nils Berman Leva och läsa : i vimlet bland Thalias barn och diktens koryféer (Rabén & Sjögren, 1970)

Nils Berman Boktjuven från Norrköping (Bokvännens bibliotek, 1975)

Nils Berman Strindberg i stadsarkivet (Bokvännens bibliotek,1979)

Nils Berman Berman boksamlare : ett liv i böckernas värld (Alla tiders böcker, 1996)

Nils Berman spökskrivare för Wally, Gustav, pseud. för Gustaf Wallenberg Följ mig i dansen (1946)

Källor 
 
 Minnesord av Gustaf von Platen i Svenska Dagbladet, 16 april 1997, sid. 21
 Minnesord av Maria Waxegård i Dagens Nyheter, 28 april 1997  https://www.dn.se/arkiv/familj/nils-berman-till-minne/
 Berman, Nils på SvenskaGravar.se

Svenska filmproducenter
Svenska boksamlare
Sommarvärdar 1976
Personer från Malmö
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1916
Avlidna 1997
Män
Norrköping
Bibliografi
Bokväsen
Personer i Sverige under 1900-talet
Elektroakustisk musik

Den elektroakustiska musiken (EAM) är en form av modern konstmusik med rötter i efterkrigstidens avantgardism: dels i experiment med olika slag av elektronisk manipulation av ljud på band vid Kölns radiostudio, dels i experiment med så kallad konkret musik (termen lanserades av radiomannen och tonsättaren Pierre Schaeffer) i Paris, båda riktningarna ("elektronisk" och "konkret") kom under slutet av fyrtio- och början av femtiotalet. Ganska snart växte de samman till en: Elektroakustisk musik, där både elektroniskt genererat material och inspelade vardagsljud (konkreta ljud) blandades. Detta tillvägagångssätt kan exemplifieras med Karlheinz Stockhausens komposition Gesang der Jünglinge (1956), framställd vid Westdeutscher Rundfunks (WDR) studio i Köln, där bearbetade ljud från en gosskör mixades med elektroniska klanger.

I Sverige
I Sverige fick elektronmusik - som den benämndes vid denna tid - tidiga företrädare i Bengt Hambraeus, Rune Lindblad, Leo Nilsson och Ralph Lundsten. Ett annat tidigt svenskt exempel är de så kallade "mima-banden" i Karl-Birger Blomdahls rymdopera Aniara. Efterhand blev elektroakustisk musik en av många uttrycksmöjligheter för modernistiskt inriktade tonsättare, både i Sverige och i andra länder. En vidare spridning nådde den genom att användas i film. Elektroakustisk musik har inga enhetliga stilistiska kännetecken, utan känns framför allt igen på det sätt som musiken skapas på. Under decennierna efter 1980 har begreppet kraftigt ifrågasatts i och med att inspelningsteknologin blivit mer allmänt tillgänglig, och en rad nya populärmusikaliska stilar med utgångspunkt i en "elektroakustisk" metod skapats.

Idag komponeras den konstmusikaliskt inriktade elektroniska musiken EAM vid bland annat EMS (Elektroakustisk Musik i Sverige) i Stockholm och IDKA i Gävle, men även i hemmastudior eftersom teknologin är lättillgänglig.  Musik med instrument och elektronik kallas ofta "mixed media". Termer som live-elektronik är förekommande då man med hjälp av en bärbar dator antingen spelar upp förinspelade ljud eller tar in ljudsignal från instrument/röster som sedan vidare bearbetas i realtid på scen.

Kända utövare i Europa 
Några kända tonsättare förutom de nämnda är bland andra: Herbert Eimert, György Ligeti, Ivo Malec, Bo Nilsson, Luigi Nono, Åke Parmerud, Krzysztof Penderecki, Ákos Rózmann och Iannis Xenakis.

Se även 
Elektronisk musik
Konkret musik
Elektroakustik
Folktronica

Källor

Elektroakustisk musik på MusikSök

Elektronisk musik
Klassisk musik
Gösta Bodin

Karl Gösta Bodin, född 27 april 1897 i Norrby, död 20 oktober 1965 i Råsunda, var en svensk skådespelare och sångare. 

Bodin scendebuterade 1913. Han engagerades av Karin Swanström 1917–1919 och var sedan engagerad vid olika Stockholmsteatrar, ofta som revyartist.

Han var gift från 1932 till sin död med sångaren och skådespelaren Elsie Borgmann. De är begravda på Solna kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller (urval)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska revyartister
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1897
Avlidna 1965
Män
Elsie Bodin

Elsie Bodin, egentligen Elsa Amalia Kristina Stendahl,  född Borgmann 8 februari 1909 i Limhamn, död 7 april 1998 i Solna församling, var en svensk sångare och skådespelare.

Hon var gift med sångaren och skådespelaren Gösta Bodin från 1932 till dennes död 1965. Hon gifte sig 1976 med bergsingenjör Per Stendahl. De tre är begravda på Solna kyrkogård.

Filmografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Elsie Bodin på IMDb

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1909
Avlidna 1998
Kvinnor
Anne-Margrethe Björlin

Elsa Anne-Margrethe Sigrid Nordström, känd under flicknamnet Anne-Margrethe Björlin, född 13 juli 1921 i Karlshamn, död 7 oktober 2006 i Mariefred, var en svensk skådespelare. 

Hon medverkade i en rad svenska filmer under 1940- och 1950-talen och var sedan verksam som modekonsulent.

Hon var 1942–1946 gift med godsägaren och kaptenen i flygvapnet Herbert von Schinkel. Åren 1950–1957 var hon gift med Vagn Einar Valdemar Philipsen (född 1917). Åren 1964–1982 var hon gift med disponenten Börje Nordström (1910–2006). Sedan var hon sambo med förläggaren Ivar Lindström (1915–2004) till dennes död.

Filmografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1921
Avlidna 2006
Kvinnor
Personer från Karlshamn
Xantelasma

Xantelasma, även omnämnt xanthelasma palpebrarum (svenskt namn saknas) är rätt vanliga, oregelbundet formade lätt upphöjda gula fläckar bestående av fett i ögonlockshuden, oftast lokaliserade i närheten av inre ögonvrån. De orsakas vanligen av för höga blodfetter.

Problematik
Hos den väsentliga delen av drabbade utgör xanthelasm enbart ett kosmetiskt problem. En dansk studie publicerad i BMJ (Då British Medical Journal) visar dock på förhöjd risk för hjärtinfarkt för drabbade av xantelasmer. Just här kan sambandet enligt studien vara förhöjda blodfetter i form av kolesterol. Dessutom bör onödig belastning av levern undvikas.

Förekomst
 Xantelasma är betydligt vanligare hos äldre människor än hos unga.

Etymologi
Ordet xanthelasma är sammansatt av grekiska ξανθός (xanthos), som betyder "gul", och έλασμα (elasma), med betydelsen "folie", "blad"). Palpebra är latin och betyder ögonlock.

Referenser

Ögonsjukdomar
Anja Snellman

Anja Kyllikki Snellman-Orma, född Kauranen den 23 maj 1954 i Helsingfors, är en finsk författare och kolumnist. Hon har sedan debutromanen Sonja O. kävi täällä 1981 skrivit ett tjugotal romaner samt två diktsamlingar. Hennes verk finns översatta på tjugo språk.

Bibliografi (urval) 
(Samtliga i översättning av Camilla Frostell och utgivna av Norstedt)
 Ihon aika (1993) (Hudens tid, 1999)
 Pelon maantiede (1995) (Rädslans geografi, 2000)
 Paratiisin kartta (1999) (Paradisets karta, 2001)
 Safari Club (2001) (Safari Club, 2003)
 Lyhytsiipiset (2003) (Kortvingar, 2005)

Filmatiseringar 
Fruktans geografi (Pelon maantiede), 2000
Hudens tid (Ihon aika), TV-film 1998
Suuri illusioni, 1985 (manusskrivare)

Priser och utmärkelser 
 J.H. Erkko-priset 1981 för årets bästa debutroman
 Tack för boken-medaljen 1994 för Hudens tid
 Pro Finlandia-medaljen 2007

Källor

Externa länkar 

 Anja Snellman. Norstedts.
 Anja in English.

Finskspråkiga romanförfattare
Finländska romanförfattare
Författare från Helsingfors
Födda 1954
Levande personer
Kvinnor
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Hornhinnesjukdomar

Hornhinnesjukdomar, sjukdomar på ögats hornhinna.

Konformig hornhinna
Konformig hornhinna (keratokonus) består i att hornhinnan förlorar sin normalt välvda form och blir konformad, varigenom synförmågan blir nedsatt. Vid lindrig keratokonus kan synproblemet avhjälpas med astigmatiska korrektionsglas. Vid mer utvecklad keratokonus används särskilda glas, som direkt anbringas på ögat (kontaktlinser).

Grumling av den klara hornhinnan
Grumlingar (dystrofier, av klassisk grekiska dys, "fel-"; och trophein, "tillväxt") i hornhinnan kan uppstå av sig själva i alla åldrar från tonåren och framåt. De kan ha mycket olika utseende och spridning. De är sällsynta och sjukdomens utveckling är för det mesta mycket långsam. Grumlingarna är i allmänhet ärftliga och finns på båda ögonen. De ger sämre syn och besvär med bländning. Så länge grumlingarna är tunna och glesa kan man se ganska bra. Synen försämras när grumlingarna tätnar och smälter ihop, något som kan ta flera år.

Svullen hornhinna
Hornhinnan kan grumlas och svullna tillfälligt i samband med en inflammation i hornhinnan (se ögoninflammation), eller om ögat utsätts för skada, till exempel våld mot ögat.

När en hornhinna blir svullen blir den gråaktig och förlorar sin genomskinlighet. Man ser som genom dimma och ser färgade ringar kring ljuskällor. Ofta ser man sämst på morgonen och bäst på kvällen. Förutom synnedsättningen besväras man av bländning, irritation och att det skaver i ögat, ibland med sveda.

Keratit
Kallas även hornhinneinflammation.

Se även
 Ögonsjukdomar

Ögonsjukdomar
Rockopera

Rockopera är en opera eller musikal baserad på modern rockmusik. Till skillnad från ett vanligt rockalbum beskriver rockoperan en sammanhängande handling.

The Who är ett band som ofta förknippas med genren, på grund av sina två verk Tommy och Quadrophenia. Andra kända verk inkluderar Jesus Christ Superstar av Andrew Lloyd Webber och Tim Rice, The Wall av rockgruppen Pink Floyd, Joe's Garage av Frank Zappa och American Idiot av Green Day. Ett svenskat exempel är Doktor Kosmos Stjärnjerry - en rockopera från 1996.

Referenser

Se även
Konceptalbum
Wagnerian Rock

Musikgenrer
Freedom House

Freedom House (FH) är en obunden organisation med det uttalade målet att som ett politiskt oberoende forskningsinstitut bidra till spridandet av politisk frihet och demokrati världen över. Organisationen har sitt huvudkontor i Washington, D.C., USA, men finns representerad på flera olika platser i världen.

Historia 
Freedom House grundades 1941 av bland andra Wendell Willkie, Eleanor Roosevelt, George Field, Dorothy Thompson, och Herbert Bayard Swope.

I styrelsen för Freedom House ingår bl.a. ledande demokrater och republikaner, verkställande direktörer, fackföreningsmän, fristående forskare, författare, journalister och tidigare ämbetsmän för amerikanska staten. Styrelseordförande, skattmästare samt båda vice ordförande har positionen verkställande direktör i globala aktiebolag. Nuvarande (2022) president är Michael J. Abramowitz. Freedom House omsatte 29 miljoner US-dollar under räkenskapsåret 2016, vilket till 86% finansierades med anslag från federala amerikanska myndigheter. Man erhöll därutöver stöd från nederländska myndigheter och från olika privata fonder, däribland Google Net Freedom, Bradley Foundation och Jyllands-Posten Foundation.

Freedom House ingår i nätverket International Freedom of Expression Exchange, en sammanslutning av politiskt obundna människorättsorganisationer världen över. 

Utöver den årliga publicationen Freedom in the World, publiceras årligen Freedom of the Press, Nations in Transit och Countries at the Crossroad. Den första tar upp journalisters friheter och självständigheter runt om i världen, Nations in Transit fokuserar sin bevakning på 29 länder i centrala Europa och Eurasien. Countries at Crossroads är en publikation som behandlar 30 olika länder som alla står i ett vägskäl vad gäller politisk utveckling. Vidare ges flera olika specifica och fristående rapporter ut varje år.

Freedom House har ett relativt brett vetenskapligt erkännande när det gäller pålitlighet . Fackmän och facklig litteratur använder och refererar vanligen till freedom houses rapporter.

Kritik 
Samhällsdebattören Noam Chomsky har kritiserat rapporterna för att favorisera länder och regeringar som är allierade med USA och nedvärdera länder kritiska till amerikansk politik.. Den amerikanska konservativa tankesmedjan Heritage foundation har framfört kritik där de bland annat anser att FH är partisk mot konservativa aktörer och att de prioriterar vänsterliberala värden. Mera specifikt anser Heritage Foundation att FH, i sin mätning av medborgerliga rättigheter, frångår klassiska rättigheter såsom yttrande och religionsfrihet, och prioriterar vad de kallar identitetspolitiska friheter.

Referenser och noter

Externa länkar
Freedom House, officiell webbplats
Freedom in the World

Ideella organisationer
Organisationer bildade 1941
Organisationer i USA
Amerikanska tankesmedjor
Singelolycka

En singelolycka är en trafikolycka där endast ett fordon är inblandat. Däremot kan flera personer drabbas i en singelolycka. Trots att det ofta är väldigt få inblandade i en singelolycka är det den typ av olycka som kräver flest dödsoffer i trafiken varje år och ofta handlar det om ett enskilt fordon som kört av vägen.

Anledningarna till att singelolyckor sker är i huvudsak tre: trötthet, för hög hastighet och alkohol- och/eller drogpåverkan. Ofta förekommer alla tre faktorerna vid en singelolycka i och med att man vid alkohol och drogpåverkan missbedömer hastighet och hur trött man är jämfört med om man vore nykter. 

Singelolyckor förekommer oftast på landsvägar, det vill säga utanför tättbebyggt område och 40 procent av dessa sker i gryning eller mörker, då föraren är som tröttast.

Referenser 

Trafikolyckor
Lummerväxter

Lummerväxter (Lycopodiophyta, ibland även kortversionen Lycophyta) är både en division och en familj inom den botaniska systematiken och tillhör domänen eukaryoter (Eukaryota) och växtriket (Plantae). Familjen lummerväxter (Lycopodiaceae) tillhör divisionen med samma svenska namn. Inom familjen lummerväxter finns det tre släkten.

Lummerväxter är kärlkryptogamer dvs de förökar sig via sporer. Lummerväxternas sporer kallas ibland även nikt. 

Fridlysning Samtliga lummerarter är fridlysta i Sverige. De får dock plockas för privat bruk om de inte tas upp med rötterna. Blekinge län utgör ett undantag; där råder total fridlysning av samtliga arter. Den hotade cypresslummern utgör ännu ett undantag: den får ej plockas i någon del av Sverige. Uppgrävning av plantor och uppdragning med rötterna är förbjudet i hela landet, liksom insamling för försäljning.

Några arter
Lycopodium clavatum, Mattlummer
Lycopodium complanatum, Plattlummer
Lycopodium annotinum, Revlummer

Referenser 

 
Lu Växtindex
Fridlysta växter i Sverige
Råbiff

Råbiff, även tartarbiff, är en maträtt bestående av rått nötkött, företrädesvis oxfilé, som skurits, skrapats eller malts till en fin färs. Den malda varianten förekommer både som malen två gånger, för att få färsen så fin som möjligt, och malen endast en gång, vilket ger rätten en annan konsistens och tuggmotstånd. Biffen serveras vanligen toppad med äggula, rå lök, tärnade inlagda rödbetor, kapris och möjligen säsongens övriga grönsaker, till exempel färsk tärnad rödbeta och gurka. Det går dessutom bra att äta denna rätt med inlagd gurka, fransk senap och riven pepparrot.

Biffen har fått namnet "tartar" från tatarerna som man felaktigt trodde åt köttet rått. Tartarsåsen, som under 1800-talet blev ett populärt tillbehör, har fått sitt namn från biffen. Varken biffen eller såsen har någonting med tatarerna att göra.

Se även
Laxtartar

Referenser

Nötkött
Kötträtter