kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bomsalva

Bomsalva är en svensk film från 1978 i regi av Lars Molin och baserad på hans roman med samma namn från 1970. I huvudrollerna ses Lars Hjelt, Annika Lundgren och Carl-Axel Heiknert.

Handling 
En större rutinmässig sprängning ska genomföras vid ett kraftverksbygge i övre Norrland, men det går inte som det ska.

Om filmen 
Filmen spelades in den 16 maj–22 juli 1977, bland annat i Norrtälje och i en fjärrvärmetunnel under Karlbergskanalen i Stockholm samt i Forsmark. Bomsalva är Lars Molins långfilmsdebut som regissör. Filmen hade premiär den 18 februari 1978 på biograf Festival i Stockholm och är tillåten från 15 år. Trots fina recensioner svek biopubliken och filmen försvann från repertoaren efter några veckor.

Bomsalva visades första gången i svensk television på TV2 1980.

Rollista 

Lars Hjelt - Rune Lindgren, verkmästare 
Annika Lundgren - Sonja Persson, Runes flickvän 
Folke Asplund - Göte Pilander, bergsprängare 
Carl-Axel Heiknert - Arnold Jägner, platschef 
Bo Brundin - Sven Gunnar Alm, driftsingenjör 
Gunnel Lindblom - Alma Andersson, kocka 
Ulla Sjöblom - Maria Lindgren, Runes mor 
Tommy Johnson - Sven Ohlsson, bergsprängare 
Åke Lindman - Rurik Lindgren, Runes far utsliten bergsprängare 
Stig Grybe - Erik Eriksson, bergsprängare, frånskild 
Roland Hedlund - Erik Bergström, gruvfogde 
Pierre Lindstedt - Jerker Svensson, lastmaskinförare 
Bernt Ström - Per Erik Fälth, bergsprängarbas 
Rolf Skoglund - Ejnar Olsson, bergsprängare
Ove Tjernberg - Ejnar Magnusson, journalist 
Fred Gunnarsson - Arne Skoglund, verkmästare 
Åke Lagergren - Kurt Svedner, redaktör 
Carl-Axel Elfving - Olof Karlström, förrådsarbetare 
Björn Gedda - Per Berg, polisinspektör 
Hans Bredefeldt - Lennart Boberg, byggnadssnickare 
Tomas von Brömssen - Per Jonasson, fotograf 
Leif Forstenberg - Olle Bergman, verkstadsförman 
Ulla-Bella Fridh - hovmästarinna 
Anders Granell - byggnadssnickare 
Christer "Bonzo" Jonsson - televerkare 
Lillemor Mårtensson - Siv Gräsberg, servitris 
Thomas Oredsson - polis 
Kåre Santesson - "Göken" 
Gunnel Wadner - Wilma Erikson 
Johan Thorén - stuntman 
Egon Andersson - ej identifierad  
Cserti Károly - ej identifierad   
Gösta Rehnström - ej identifierad   
Helmer Törnkvist - ej identifierad

Musik i filmen 
Flute Samba, musik Roger Bourdin 
Morning Ride, musik Cy Payne 
La paloma/Den dag, då mitt hem jag bytte mot friska sjön ..., musik och spansk text Sebastián Yradier, svensk text Ernst Wallmark 
Arholmavalsen, musik Albin Carlsson, text Johan Lorenz Österlund 
Vildandens klagan, musik Elna Nilsson, text John Bernard Gauffin

DVD 
Filmen gavs ut digitalt restaurerad på DVD 2018.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Filmer 1978
Filmer i regi av Lars Molin
Svenska filmer baserade på romaner
Svenska dramafilmer
Norrland i fiktion
Svenska 1970-talsfilmer
Svenskspråkiga filmer
Lars Hjelt

Lars Sigvard Hjelt, född 23 april 1947 i Lojo i Finland, är en finländsk skådespelare.

Filmografi
1977 – Hemåt i natten, Harri Hakkulinen, svetsare 
1978 – Bomsalva, Rune Lindgren, verkmästare 
1985 – Jonny Roova, Bernt 
1999 – Finnjävlar, läkare

Externa länkar
 
 

Finländska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1947
Levande personer
Personer från Lojo
Annika Lundgren

För konstnären Annika Lundgren, se Annika Lundgren (konstnär)

Iris Annika Lundgren är en svensk skådespelerska, född 14 mars 1947 i Brännkyrka församling, Stockholm.

Biografi 
Utbildad vid Skara skolscen och avverkade en säsong med Riksteatern som Julia i Romeo och Julia, innan hon 19 år gammal kom in på Statens Scenskola i Malmö. 1969 blev hon fast anställd vid Malmö stadsteater som hon sedan varit trogen. Hon har gjort roller av de mest skiftande slag bl.a. Sally i Barnet, Elsie i Söndagsbarn, Bertha i Fadren och Karin Månsdotter i Erik XIV. Spelade den eldfängda prickskytten Maruschka i Nils Poppes Två man om en änka på Nyan i Malmö, filmade mot Gunnar Björnstrand och Anita Björk i Tofflan och medverkade i filmen Bomsalva.

Filmografi 
1967 - " Tofflan" - en lycklig komedi, Bittan Alm, dottern
1978 - Bomsalva, Sonja Persson, Runes flickvän
1998 - ''Vasasagan, Gustav Vasas mor/Olaus Petris mor/kokerskan

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 Annika Lundgren på Malmö stadsteater

Svenska skådespelare
Födda 1947
Kvinnor
Levande personer
Kassiópi

Kassiópi är en liten hamnstad på den nordöstra delen av den grekiska ön Korfu vid foten av berget Pantokrator, cirka 35 kilometer från staden Korfu.

Orter i Joniska öarna
Korfu
Julstjärna (krukväxt)

Julstjärna (Euphorbia pulcherrima) är en art i familjen törelväxter och förekommer naturligt i Mexiko. Den kallas ibland felaktigt julros.

Julstjärnan är en populär krukväxt i Europa, särskilt vid jul. Den förekommer även i Nordamerika. I vilt tillstånd är julstjärnan en buske som kan bli flera meter hög. Genom förädling har man fått fram låga sorter som passar som krukväxter.

Dess vetenskapliga artnamn pulcherrima betyder "mycket vacker" eller "vackrast".

Historia 
Enligt aztekernas tro lär den ha fått den sin karaktäristiska röda färg när en gudinnas blod droppade ner på dess blad. I slutet av 1820-talet introducerade Joel Roberts Poinsett växten till USA och därifrån kom den senare till Europa. Ett annat namn på växten i USA är också "poinsettia".

Om växten 
De röda bladen som är så karaktäristiska för julstjärnan är inte kronblad utan högblad. Julstjärnans blommor är små och gula och sitter innanför högbladen. Alla julstjärnor är inte röda, utan det finns även vita, rosa, aprikosfärgade och marmorerade varianter. I vissa delar av Sverige kallas de vita för adventsstjärnor och används som dekoration under adventstiden, för att fram emot jul bytas ut mot de vanliga röda.

Julstjärnan kan i vissa fall orsaka illamående och kräkningar om den förtärs i stora mängder, men den är inte dödlig.

Skötsel 
Julstjärnor är extremt känsliga för kyla; blir det under 15 grader ramlar bladen av. Den ska stå ljust och soligt. Jorden ska helst vara något fuktig hela tiden under blomningen. Den behöver ingen näring om man inte sparar den efter julens slut. När de röda högbladen faller av går växten in i en viloperiod. Under denna tid ska den stå svalt och vattnas mer sparsamt. Efter viloperioden skärs den tillbaka och omplanteras. Plantan kommer då skjuta nya skott. Av dessa sparas tre eller fyra, resten avlägsnas. De sparade skotten toppas sen i augusti, varefter en ny kortdagsperiod inleds i oktober.

Användning
För de flesta är julstjärnan en krukväxt man köper i blomsterbutiken och slänger när den blommat över. För att förmå växten att blomma måste man under 6-7 veckors tid förvara växten i mörkrum, där man anordnat artificiellt dygn bestående av 14 timmars obruten natt och "dagsljus" övrig tid. Växten kan sparas som krukväxt även efter julen för sina gröna blads skull, men det är svårt att få den att blomma om.

Referenser

Externa länkar

Törelväxter
Julpynt
Krukväxter
Ju Växtindex
Augustiner

Augustiner kan syfta på

 Augustiner – en samlingsbeteckning för en grupp katolska ordnar, se Augustinorden
 Augustinerbräu – tyskt ölbryggeri
John Morén

För författaren med samma namn, se John Morén (författare)

Johan (John) Theodor Morén, född 26 maj 1854 i Kalmar, död 7 april 1932 i Bromma, var en svensk tonsättare och kyrkomusiker (organist och violinist).

Biografi 
Morén var kantor i Hedvig Eleonora kyrka i Stockholm 1892–1926. Tillsammans med Richard Norén utgav han Valda koraler i gammalrytmisk form (1892–1894) och Liturgiskt-musikaliskt material till vespergudstjänsten (1898–1911) och tillsammans med Uddo Lechard Ullman utarbetade han förslag till hymnarium, till missale och vesperale för svenska kyrkan (1914). Morén komponerade dessutom motetter och koralförspel.

Av hans psalmtonsättningar finns två melodier med i 1937 års version av Den svenska psalmboken.

Familj 
Gift  första gången 25 augusti 1878 i Film, Uppsala län med Alma Mathilda Hübinette, (31 juli 1861 – 23 november 1899).  Andra äktenskapet ingicks 5 april 1902 i Stockholm,  med Sofia Nääf, (24 september 1876 – 6 juni 1970). Han fick sju barn i första äktenskapet och två döttrar i det andra. John Morén är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Verk
Kör:
 Herre, gå ej till doms med mig arrangerat sång nr 743 i Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 för kör.  Text av August Bohman och tonsättning av Axel Södersten
 Jag sjunga vill min julesång
 Se, vi gå upp till Jerusalem
	
Orgel:
 Julpastoral
 Postludium, som spelas i Ingmar Bergmans film Nattvardsgästerna från 1963.

Psalmer

Oss himmelens Gud vill vara när (1937 nr 491), komponerad 1914
Vem är den som, trött av striden (1937 nr 405), komponerad 1916

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenska koralkompositörer
Kyrkomusikkompositörer
Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Musiker från Kalmar
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1854
Avlidna 1932
Män
Hans Bredefeldt

Hans Torsten Lennart Bredefeldt, född 6 april 1946 i Eksjö stadsförsamling, Jönköpings län, död ogift 1 april 1992 i Katarina församling, Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Han utbildade sig på Statens scenskola. Som elev på scenskolan gjorde han 1968 praktik på Stockholms stadsteater i Lars Forssells pjäs Christina. 
1967 medverkade han i Dramatens uppsättning av En midsommarnattsdröm.
 
Direkt efter scenskolan kom Bredefeldt till Riksteaterns Västeråsensemblen och debuterade i Frej Lindqvist och Bengt Ahlfors pjäs Bakåt soldat! med Olof Lundström och författaren Lindqvist själv i en av rollerna, 

Under första halvan av 1970-talet arbetade han på Riksteatern och därefter på Västmanlands länsteater i Västerås. 

1980-1983 var han anställd på Stockholms stadsteater där han bland annat medverkade i Fred Hjelms uppsättning av Hoppla, vi lever och i Jan Håkanssons Brott och straff 1982. 

Bredefeldt är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm. Han var yngre bror till skådespelaren Gösta Bredefeldt och farbror till skådespelerskan Ellen Bredefeldt.

Filmografi

 (kortfilm)

 (kortfilm)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1946
Avlidna 1992
Personer från Eksjö
Edvard Perséus

Edvard Perséus, ursprungligen Persson, född 23 december 1841 i Lund, död 7 oktober 1890 i Stockholm, var en svensk konstnär och hovintendent.

Biografi 
Perséus arbetade ursprungligen som yrkesmålare i Lund. Under gesälltiden tog han sig namnet Perséus och samtidigt beslöt han sig för att utbilda sig till konstnär. De första grunderna lärde han sig av ritmästare Magnus Körner  i hemstaden. 1861 reste han till Stockholm för att studera vid Konstakademien, bland annat för Johan Christoffer Boklund. 1867 for han vidare till Düsseldorf där han studerade under två år, varefter han for vidare till München för arbete i Carl von Pilotys ateljé.

Efter en stipendietid i Italien och Frankrike slog han sig ned i Stockholm 1875 och öppnade året därpå en privat målarskola, då ett par ungdomar började måla stilleben i hans ateljé. Till ateljén strömmade allt fler, och snart målades även efter levande - klädd - modell. Enligt utsago uppträdde mästaren i tofflor, cigarr i munnen, håret i alla väder. Han var skämtsam och pratsam och hade efter lektionernas slut många intressanta saker att visa i gamla böcker och gravyrsamlingar. Han sökte intressera studenterna för de historiska ämnen, som sysselsatte honom själv, men allt var för övrigt lika bra att måla, om man endast naivt följde naturen. Han var sina elevers äldre kamrat. Hans från allt pedanteri fria undervisning gav en god grund åt mer än en famlande talang. 1879-1889 fick han konstnärsarvode med viss undervisningsskyldighet av konstakademien.      

Han uppträdde ej med några anspråk på att reformera eller revolutionera, lärde ej ut något nytt sätt att se, sökte ej påtvinga någon den ena eller andra målningsmetoden efter recept, krånglade ej till uppgifterna, spred ej modlöshet bland de osäkra, uppmuntrade dem tvärtom - det var, enligt hans åsikt, alls ingen konst att måla, om man blott var ärlig och flitig "och om man var livad".

Stamtruppen i det svenska målarsläkte, som utbildades under åren fram till 1880, bestod till en god del av Perséus' elever från ateljén Valhalla på Mäster Samuelsgatan och från sommarstudierna på Gripsholm och Erik XIV:s renässanskammare. Bland dessa elever fanns Richard Bergh, Oscar Björck, Nils Kreuger, Eugène Jansson, Carl Fredrik von Saltza, J.A.G Acke, Robert Thegerström, Johan Tirén, Johan Krouthén, Axel Jungstedt, Ivar Nyberg, Karl Aspelin, Karl Nordström, Erik Sääf, Edvard Rosenberg, Johan Kindborg, Justus Lundegård, Anshelm Schultzberg. Flertalet av dessa överflyttade sedan till Akademin.

1882 utnämndes han till hovintendent och blev ansvarig för Oscar II:s konstsamlingar. Han är representerad på Nationalmuseum, Norrköpings konstmuseum, Göteborgs konstmuseum, Kalmar konstmuseum och Waldemarsudde. Perséus är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Galleri

Källor 

Svenska målare under 1800-talet
Män
Födda 1841
Avlidna 1890
Konstnärer från Lund
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Gunilla Thorssell

Sigrid Gunilla Thorssell, född 27 oktober 1946 i Solna församling, är en svensk dansare.

Thorssell var en av Cramérbalettens profilerade dansare från nystarten 1967. År 2023 tilldelades hon Tyyne och Ivo Cramérs stiftelses stipendium.

Filmografi roller

Källor

Noter 

Svenska dansare under 1900-talet
Personer från Solna
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Pia Zackrisson

Ruth Inger Margareta (Pia) Zackrisson, född Hammarbäck, även känd som Pia Hammarbäck, född 18 september 1936, död 5 januari 2022 i Farsta församling i Stockholm, var en svensk dansare.

Hon var dotter till källarmästare Harald Hammarbäck och hans hustru Alida i Järvsö. Zackrisson var från 1957 till sin död gift med dansaren och koreografen Thor Zackrisson. Hon är begravd på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Filmografi roller

Källor

Externa länkar

Svenska dansare under 1900-talet
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Födda 1936
Avlidna 2022
Kvinnor
Viktor Widqvist

Viktor Magnus Widkvist, född 27 december 1881 i Stockholm, död 22 december 1952 i Bromma, var en svensk militärmusiker och kompositör.

Widkvist var 1898-1918 tubaist vid Svea Ingenjörkårs musikkår i Stockholm och dessutom violinist vid en teaterorkester. Han utexaminerades som musikdirektör från Stockholms Musikkonservatorium 1908. Under perioden 1918-25 var han musikdirektör vid ingenjörstrupperna, först i Boden och sedan i Karlsborg. Därefter lämnade han militärmusiken och verkade som civilmusiker och orkesterledare i Stockholm.

Han är bekant för att ha komponerat ett stort antal marscher, varav den mest kända troligen är Under blågul fana. Bland övriga marscher kan nämnas Mälardrottningen, Norrlandsfärger, Chefsmarsch, Fladdrande fanor och Bodens ingenjörskårs marsch.

Widqvist begravdes på Norra begravningsplatsen i Stockholm 14 januari 1953.

Verkförteckning 
Alltid redo
Bodens ingenjörskårs marsch (Ing 4/Ing 3)
Bodenvalsen
Chefsmarsch (Överstelöjtnant Norinder marsch) - Karlskrona örlogsstations marsch som efter diverse omorganisationer blivit Marinbasen
Dans på logen
Doftande violer
En danslåt
En sommarvals
Festmarsch
Fladdrande fanor - Ubåtsvapnets marsch även Första ubåtsflottiljens marsch
Flaggan i topp
Friska vindar
Från broslaget
Konsertouvertyr
Militärfest
Mälardrottningen
Norrlandsfärger - Norra militärområdets marsch
På högvakt
Stadionmarsch
Svensk jubileumsmarsch
Svenska klanger
Sverige på vakt
Sångarmarsch
Triumfmarsch
Under blågul fana - Arméns honnörsmarsch och Försvarsmaktens marsch
Vid mälarstrand
Älfkarlebyvalsen

Referenser

Noter

Externa länkar 
Militärmusiksamfundet

Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska musiker
Svenska militärmusiker
Födda 1881
Avlidna 1952
Män
Johnny Hoes

Johnny Hoes, född 19 april 1917 i Rotterdam, död 23 juli 2011 i Weert, var en nederländsk sångare och kompositör, verksam under pseudonymen Andy Field.

Källor

Nederländska kompositörer
Nederländska sångare under 1900-talet
Personer från Rotterdam
Män
Födda 1917
Avlidna 2011
Riseberga kyrka

Riseberga kyrka är en kyrkobyggnad i Riseberga, 4 km öster om Ljungbyhed. Den är församlingskyrka i Riseberga-Färingtofta församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Riseberga kyrka invid Rönne å är en salkyrka med långhus och smalare kor i väster. Det finns också ett torn. Långhuset är försett med stora rundbågiga fönster och tunnvalv dekorerade med målningar av professor Einar Forseth. I koret finns en altarpredikstol.

Historik
Kyrkan med från början ett lågt torn har medeltida ursprung och kan från början ha varit ett kapell medan Herrevads klosterkyrka varit församlingskyrka. Långhuset var från början rektangulärt och endast 12 meter långt.

Vid 1600-talets slut byggdes kyrkan troligen om och 1707 byggdes tornet på för att ge plats för kyrkklockorna. År 1733 tillkom en korsarm åt norr och 1787 en åt söder. Enligt traditionen har man hämtat stenen från ruinerna av Herrevads kloster. År 1819–20 förlängdes långhuset till totalt 24 meter och koret flyttades över från öster till väster. Vid återinvigningen 1820 tillägnades kyrkan kronprins Oscar (I) och benämns alltså Oscars kyrka.

1937 restaurerades kyrkan, varvid tunnvalvet försågs med målningar av professor Einar Forseth. En ny inre restaurering gjordes 1987. Fönster och portar målades 1999 i ockragul kulör.

2013 fick kyrkan nytt tak i aluminium, vilket är ett ovanligt material på kyrktak. Samtidigt renoverades även kyrkans fasad och fönster.

Inventarier
 En tidigare altartavla som visar den döde Jesus omgiven av gråtande kvinnor och änglar, skulpterad av bildhuggaren Bokelund i Gumlösa och målad av konstnären Wäström 1780. Numera hänger denna tavla på en av långväggarna i skeppet.
 Altarpredikstol i empirstil från 1822 är ritad av arkitekt Fredrik Blom.
 Dopfunten av marmoreringsmålat trä, med fyrkantig fot och åttasidig cuppa, är tillverkad 1820. År 1937 ersattes den av en nytillverkad dopfunt men återkom vid en renovering 1988. Tillhörande dopfat är från 1645.
 Nattvardskalk från 1646.
 Takmålningar från 1937 av konstnären Einar Forseth.
 Storklockan av malm är skänkt till kyrkan av Anders Bille på Herrevads kloster 1612. Klockan är omgjuten 1615 av Egert Rotgiesser Eilerson i Malmö.

Bildgalleri

Orglar
1757 bygger Andreas Malmlöf, Malmö, en orgel med 7 stämmor i kyrkan. Den utökas 1763 till 8 stämmor.
1868 byggs en ny orgel av Knud Olsen, Köpenhamn, & Jöns Lundahl, Malmö. Den har 16 stämmor, 2 manualer och 1 pedal. Den invigs 30 augusti 1868. Orgeln är mekanisk.

Disposition:

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
 
 Nationalencyklopedin, multimedia 2000 plus
 Tidskriften Orgelforum 2006, nr 3, sid. 26, Svenska orgelsällskapet,  
 Våra kyrkor, s. 31, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Riseberga-Färingtofta församling

Externa länkar
 Klippans pastorat

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Klippans kommun
Orgeldispositioner
Harry Williams

Harry Williams kan avse:

 Harry E. Williams – grundare av WMS Industries
 Harry Williams (vaudevilleartist) (1850–1930), en engelsk vaudevilleartist, kompositör och sångtextförfattare
 Harry Williams (sångtextförfattare) (1879-1922), amerikansk kompsitör och sångtextförfattare
Jack Judge

Jack Judge, född 3 december 1878 i Oldbury, West Midlands, död 28 juli 1938 i West Bromwich,  var en engelsk vaudevilleartist, kompositör och sångtextförfattare.

Judge skrev tillsammans med Harry Williams music hall-numret "It's a Long Way to Tipperary" 1912.

Källor 

Brittiska kompositörer
Brittiska sångtextförfattare
Födda 1878
Män
Avlidna 1938
Ejnar Eklöf

Joel Einar Eklöf, född 20 januari 1886 i Nora bergsförsamling, Örebro län, död 25 juli 1954 i Sofia församling, Stockholm, var en svensk kompositör, musikdirektör och organist. Han var verksam under många år som sånglärare vid Sofia folkskola, och organist i Hjorthagens kyrka i Stockholm.

Eklöf skapade nästan uteslutande vokalverk, flera i en högstämd fosterländsk anda. Bland annat känd för Morgon (1917), sjungen av Jussi Björling. Några andra kända sånger av Eklöf är Lovsång med text av J O Wallin insjungen av bl.a. kyrkosångaren Einar Ekberg, Bön och Afton i Toscana. Bland hans dryga 70 sånger finns också flera i sättning för/med orkester.

Källor

Noter

Externa länkar 
Biografi - svenskmusik.org
 

Födda 1886
Avlidna 1954
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska organister under 1900-talet
Män
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Personer från Nora socken, Västmanland
Vilodag

En vilodag är den dag i veckan som ägnas åt att vila. Sabbatsdag är den dag som Gud har bestämt att människan ska vila.

Bibeln säger att Gud vilade från sitt arbete med skapelsen den sista, sjunde, dagen i skapelseveckan. Denna dag gav han därför namnet sabbat (vilodag), och han uppmanade människorna att i fortsättningen hålla den dagen helig. Inom den kristna världen är söndagen en vilodag, det vill säga att viss verksamhet enligt sed eller gällande rättsregler inte ska äga rum på sön- eller helgdag. Grundsatsen, att viss verksamhet ska vila en av veckans dagar, har av kristendomen antagligen hämtats från den judiska religionens regler angående sabbatens firande. Sedan kristendomen blev statsreligion i Romarriket på 300-talet blev söndagen i stället för lördagen där upphöjd till vilodag vilket sedan dess har varit rådande inom stora delar av kristenheten. 

I kristen tradition, liksom inom judendomen och sjundedagsadventismen räknas söndagen som veckans första dag, och vilodagen infaller alltså på den sjunde dagen, som är lördagen. Den kallas sabbat. Sabbat är vila i Kristus, en vila från egna gärningar och en vila i att Jesus är den som kan ge den verkliga vilan, syndernas förlåtelse för en människa. Inom judendomen är sabbaten viktig. På sabbaten får man, enligt de renläriga judarna, inte arbeta, inte resa lång väg, inte laga mat och mycket annat. Sabbatsmåltiden är en veckoligen återkommande festmåltid.

Inom islam finns ingen sabbat eller vilodag som inom judendomen och kristendomen eftersom Gud enligt islam inte blir trött och inte fordrar någon vila från sitt arbete. Denne påpekar själv i Koranen (sura 50:38) att han inte tröttnade efter skapelsens sex dagar. Eftersom fredagen för muslimerna är dagen för kollektiv dyrkan och den obligatoriska samlingsbönen kan den påminna om sabbaten eller söndagen i judendomen och kristendomen.  Muslimerna kan sköta sina vanliga affärer före och efter fredagsbönen.

Är söndag veckans första eller sjunde dag? 
Lördag, söndag och måndag kan alla räknas som veckans första dag. Detta kan leda till missförstånd. Den här artikeln handlar om vilodagen som är ett religiöst begrepp. Enligt kristen och judisk tradition är veckans första dag söndag, medan islam räknar lördagen som veckans första. 

I Sverige och många andra länder följs i officiella sammanhang den internationella standarden ISO 8601 från år 1972 (Europeisk standard EN 28601). Enligt standarden räknas måndagen som veckans första dag. Se Veckonummer. I några länder till exempel i USA och Japan räknas ännu söndagen officiellt som veckans första dag. I många språk kallas lördagen för sabbat.

Anm. I svenska fickalmanackor - med kalendarium från Almqvist & Wiksell - anges söndagen som veckans sjunde dag redan fr o m 1965.

Referenser 

Dagar

de:Ruhetag
eo:Ripoztago
Gösta Hultgren

Gösta Hultgren, född 1892 i Göteborg, död 11 oktober 1941 i Helsingborg, var en svensk kompositör och sångtextförfattare. Han var även verksam under pseudonymnamnet Henry Carson.

Hultgren var skeppsmäklare i Stockholm vid vigseln 1918 på Fyen med danska skådespelaren Elna Panduro.

Referenser

Externa länkar 
Gösta Hultgren, 78-varvare
Henry Carson Discogs 
Gösta Hultgren Discogs

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska sångtextförfattare
Musiker från Göteborg
Födda 1892
Avlidna 1941
Män