kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fjärde internationalen

Fjärde Internationalen (FI) är en internationell samarbetsorganisation för trotskistiska organisationer i olika länder. Fjärde internationalen grundades av Lev Trotskij och andra kommunister 1938 efter att dessa lämnat den tredje internationalen (Komintern) som styrdes av Ryska kommunistpartiet under Josef Stalin. Fjärde Internationalen har idag medlemsorganisationer i ett femtiotal länder, med de största organisationerna i Frankrike, Sri Lanka och Filippinerna. Socialistisk Politik är Fjärde internationalens sektion i Sverige.

Se även 
 Första internationalen
 Andra internationalen  
 Socialistinternationalen
 Tredje Internationalen
 Förbundet för femte internationalen
 Internationella kommittén för den fjärde internationalen
 Kommittén för en arbetarinternational
 Övergångsprogrammet

Källor

Externa länkar 
Fjärde Internationalens engelskspråkiga nättidning
Fjärde Internationalens svenska sektion, Socialistisk Politik

Socialistiska internationaler
Trotskism
Socialism
Artur Axmann

Artur Axmann, född 18 februari 1913 i Hagen, död 24 oktober 1996 i Berlin, var en tysk nazistisk politiker. Han var ledare för Hitlerjugend från 1940 till 1945.

Biografi 
Axmann gick som 15-åring med i Hitlerjugend och från 19 års ålder tillhörde han riksungdomsledningen. Den 8 augusti 1940 efterträdde han Baldur von Schirach som ledare för Hitlerjugend. Hans huvuduppgift blev att förbereda ungdomar i åldern 16–18 år för att snabbt kunna sättas in i striderna i andra världskriget. År 1941 sårades Axmann svårt på östfronten och tvingades att amputera höger arm.

I andra världskrigets slutskede befann sig Axmann i Führerbunkern i Berlin. Dagen efter Hitlers självmord, den 30 april 1945, lämnade Axmann bunkern tillsammans med SS-läkaren Ludwig Stumpfegger och Martin Bormann. De tre försökte ta sig igenom de ryska linjerna, men hamnade mitt i en granatexplosion. Axmann vittnade senare om att han omkring klockan 01.30 natten till den 2 maj sett Bormanns och Stumpfeggers lik. Hans vittnesuppgifter bekräftades av upptäckten av kvarlevorna efter Bormann och Stumpfegger 1972.

Axmann lyckades undgå att bli tillfångatagen av de sovjetiska trupperna, och höll sig undan i flera månader under namnet "Erich Siewert". Han deltog i aktiviteter för att skapa en hemlig nazistisk organisation, vilket dock upptäcktes av den amerikanska arméns informationsarbete, varvid han arresterades i december 1945 i Lübeck.

Axmann dömdes 1949 till tre års fängelse, vilket han dock ansågs ha avtjänat i häktet. År 1958 dömdes han till böter för att som ledare för Hitlerjugend ha uppviglat ungdomen.

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Politiker i Nazityskland
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Födda 1913
Avlidna 1996
Män
Personer från Hagen
Hitlerjugend
Deltagare i slaget om Berlin
Mottagare av Tyska orden
Danderydspartiet

Danderydspartiet var ett lokalt politiskt parti som var registrerat för val till kommunfullmäktige i Danderyds kommun. Partiet bildades i mitten på 1970-talet som en utbrytning från centerpartiet. Det var representerat i Danderyds kommunfullmäktige under några mandatperioder. Danderydspartiet var representerat i kommunfullmäktige fram till och med mandatperioden 1982-1985. Partifärgen var orange och partinamnet förkortades dp.

Se även
 Lista över politiska partier i Sverige

Referenser 

Historiska politiska partier i Sverige
Lokala politiska partier i Sverige
Danderyds kommun
Torso

För filmen, se Torso (film).
 
Torso (it. torso "bål", "överkropp", ytterst av grek. thyrsos "stam") är människans överkropp, bålen. Inom skulpturkonst används ordet om för figurskulpturer som skildrar just detta, det vill säga en människas överkropp. En del skulpturer från antiken är numera bevarade endast som torsor. En berömd sådan är Belvederetorson (Torso di Belvedere).

Torsor förekommer även inom medicinen som biologiska modeller på vilka man kan studera människokroppens inre organ.

Se även 
 Turning Torso

 
Skulpturtyper
Mizo National Front

Mizo National Front är ett regionalt politiskt parti i den indiska delstaten Mizoram. Partiet grundades av Pu Laldenga 1959 som Mizo Famine Front, en organisation vars mål var att få hjälp från central- och delstatsregeringen (Mizoram var då en del av Assam) i samband med en svår svältkatastrof. MFF utvecklades senare till den separatistiska gerillarörelsen Mizo National Front. MNF fick stöd från Pakistan i kampen mot Indien.

1986 nåddes en fredsöverenskommelse med centralregeringen i Delhi. Mizoram blev en egen delstat, och Laldenga blev chefsminister. MNF kom dock 1989 att förlora de första valen efter fredsöverenskommelsen. År 1998 och 2003 vann MNF delstatsvalen, och den tidigare gerillaledaren Pu Zoramthanga är f.n. chefsminister. I valet 2003 vann MNF 21 av totalt 40 mandat i delstatsförsamlingen, och fick 132 505 röster (31,66%).

I valet till Lok Sabha 2004 vann MNF Mizorams enda mandat. MNF:s kandidat Pu Vanlalzawma fick 182 864 röster (52,46%).

Pu Zoramthanga är partiledare sedan Laldengas död 1990.

Externa länkar 
Fredsavtalet 1986
Mizorams parlamentariker

Politiska partier bildade 1959
Politiska partier i Mizoram
Piska

Piska är ett redskap som består av ett handtag samt en eller flera remmar. Det används för pådrivning – som inom dressyr – eller bestraffning (numera ofta förbjuden). Piskan kan vara tillverkad av till exempel skinn, läder eller gummi. En piska bör skiljas från ett spö, som består av en styv men böjbar stav; exempel på sådana är ridspöet och fiskespöet.

Om en piska förs snabbt genom luften hörs en ljudlig snärt. Om den träffar ett djur eller människa är detta smärtsamt och kan även ge upphov till allvarlig skada, beroende på omständigheterna.

Numera kommer piskan till användning främst inom djurhållning och ridsport. Piskan skall då användas endast för att ge anvisningar och på sin höjd snudda vid djuret; i praktiken förekommer även att den används som bestraffningsredskap.

Piskan som redskap för prygel av människor

Historiskt har piskan använts för att straffa eller pådriva såväl djur som människor, i synnerhet slavar, fångar och hjon. På vissa platser förekommer detta fortfarande; till exempel i några områden där sharia tillämpas. I Västvärlden började bestraffning med piska långsamt falla ur bruk från sent 1700-tal, som ett resultat av bland annat upplysningen, men processen avslutades inte förrän på 1900-talet. Inom fängelser förblev den i användning längre än i många andra delar av samhället.

Personer som i sina erotiska relationer vill uttrycka dominans och underkastelse kan använda piskan som ett sexuellt attribut.

Historik
Vissa historiskt använda piskor har blivit välkända. I Romarriket användes den så kallade flagrum eller flagellum som bestod av tre remmar av oxhud med bitar av metall; dess effekt kunde vara dödlig. I Tsarryssland fanns den så kallade knutpiskan av oxhud i olika varianter. Den stora knutpiskan kunde vara dödlig efter tjugo rapp.

Den brittiska flottan använde från 1700-talet den så kallade niosvansade katten, som var en piska med nio ändar. Den tillverkades ursprungligen genom att fläta upp ett rep i tre delar, där varje del sedan i sin tur flätades upp i tre delar. Även piskor i liknande varianter har senare givits samma namn. Den niosvansade katten är ett pinoredskap, men inte av samma dignitet som den romerska flagrum eller den ryska knutpiskan.

Se även
 Gissel

Referenser 

BDSM
Bestraffningsformer
Närstridsvapen
Brutto

Brutto innebär före avdrag.

Ordet, som används inom handel vid definiering av penningvärden och av vikt, kommer från latinets brutus, vilket betyder rå som då har att göra med den oraffinerade varan eller produkten.

Motsatsen är netto som innebär efter avdrag.

Exempel på bruttobelopp
Bruttolön - lön före avdrag
Bruttonationalprodukt
Bruttovikt - en farkosts vikt inklusive last och bränsle eller en varas vikt inklusive emballage/tara.
Bruttotonnage - ett fartygs inneslutna volym (storlek)

Se även
BTA - Byggnads bruttototalarea 

Ekonomi

he:שכר#שכר ברוטו
Kamouflage

Kamouflage är en teknik med vars hjälp personer, djur eller föremål kan dölja sig i den närliggande omgivningen. Kamouflaget används både som skydd från att upptäckas och för att göra det svårare för en angripare att förstå vad det är.

Kamouflage i naturen 

I naturen används kamouflage av potentiella bytesdjur för att undkomma rovdjur, i vissa fall används tekniken även av rovdjur för att lättare kunna smyga sig på tilltänkta byten; inom ekologi kallat krypsis. Enklare former av kamouflage består i att ha en färg eller mönster som liknar den omgivning som arten vanligtvis lever i. I naturen förekommer även djur som har lärt sig att använda föremål från sin omgivning i syfte att dölja sig och kan därmed anpassa sig till nya förutsättningar. Det finns även exempel på djur som utvecklat ett aktivt kamouflage som vid behov kan ändra färg eller till och med form. Denna typ av kamouflage används bland annat av kameleonter och bläckfiskar. Detta ska inte förväxlas med mimikry, där man istället för att smälta in med den omgivande miljön (och synas mindre) istället försöker härma andra djurarter (och synas mer). Både mimikry och kamouflage kan dock ge ett ökat skydd.

Militärt kamouflage 

I militära sammanhang används kamouflage för att dölja personal, utrustning och byggnader för fiendestyrkor. Kamouflage är till utseendet ofta fläckiga och består av gröna, bruna, grå eller svarta färgkombinationer. I vissa kamouflagemetoder använder man sig av växter i kombination med kamouflagenät. Modernt kamouflage är anpassat för att fungera också utanför det synliga spektrumet av ljus.

Fiktivt användande av kamouflage 
Kamouflage av olika slag förekommer i flera fall i fiktiva berättelser, bland annat följande:
Ghost in the Shell där kläder och fordon har aktivt kamouflage  
Rovdjuret-filmerna () där monstret i filmen kan göra sig osynlig genom aktivt kamouflage
Star trek’s rymdfarkoster som reflekterar rymden bakom sig eller skapar synvillor med sköldande ”warpen” (magnetfälten) runt skeppen.

Se även 
Adaptiv färgteckning
Attrapp
Militärkamouflage
Mimikry
Smygteknik

Källor

Noter

Externa länkar  

Ekologi
Evolutionsbiologi
Jakt
Militär utrustning
Överlevnad
Maraland Democratic Front

Maraland Democratic Front är ett regionalt politiskt parti i den indiska delstaten Mizoram. Partiet är aktivt bland Marafolket i de sydöstra delarna av delstaten. Partiet styr tillsammans med Mizo National Front den autonoma institutionen Maraland Autonomous District Council (ett av tre autonoma distrikt i Mizoram). MADC leds av en Chief Executive Minister, Puhpa S. Pailei som är MDF:s grundare.

I delstatsvalet i Mizoram 2003 hade partiet lanserat kandidater i två valkretsar (av totalt 40 i delstaten). Tillsammans fick de 8146 röster. Partiets ordförande P.P. Thawlla lyckades bli vald från valkretsen Tuipang. P.P. Thawlla ingår i den MNF-ledda regeringen i Mizoram som minister för skatter och jord & vattenkonservation.

Externa länkar 
Nyhetsartikel om partiets 5e kongress

Politiska partier i Mizoram
Vektoralgebra

Inom matematiken, kan vektoralgebra innebära:
 Linjär algebra, särskilt de grundläggande algebraiska operationerna vektoraddition och skalärprodukt
 Linjärt rum (vektorrum)

Se även
 Vektor

Linjär algebra
Faktor

Faktor kan syfta på:

 Faktor (matematik) – matematisk term för en komponent i en multiplikation
 Faktor – föreståndare vid ett faktori, se faktori
 Faktor (arbetsledare) – en arbetsledare på ett tryckeri eller större gods
 Faktor V – ett protein som är viktigt för blodkoagulationen
 Faktor VII – ett av de glykoproteiner som är verksamma vid blodkoagulering
 Faktor VIII – ett glykoprotein och koagulationsfaktor som deltar som kofaktor vid aktivering av Faktor IX, som aktiverar Faktor X
 Faktor IX – ett protein som är viktigt för blodkoagulationen
 Faktor X – ett av de protein som är verksamma vid blodkoagulering
 Faktor XIII – ett protein som ingår i blodkoaguleringen

Se även
 Faktori – ett gammalt och sällan använt ord för större fabrikskomplex, verkstad, särskilt för gevärstillverkning
Deutsche Bahn

Deutsche Bahn Aktiengesellschaft (förkortat DB AG eller bara DB, i folkmun oftast "Die Bahn") är Tysklands största järnvägsbolag och ägs av tyska staten.

Historik 
Deutsche Bahn bildades 1 januari 1994 när västtyska Deutsche Bundesbahn och östtyska Deutsche Reichsbahn  slogs samman till ett gemensamt järnvägsbolag efter den tyska återföreningen. De bägge tyska järnvägarna hade sin föregångare i Deutsche Reichsbahn som skapades under Weimarrepubliken 1920, genom sammanslagningar av de olika delstaternas egna järnvägsbolag till en enda rikstäckande organisation. Efter kriget fortsatte man i Östtyskland att använda namnet Deutsche Reichsbahn medan man i Västtyskland tog det nya namnet Deutsche Bundesbahn.

DB utläses Deutsche Bahn men har i marknadsföringen ersatts med betydelsen Die Bahn, järnvägen. 

2007 skapades dotterbolaget DB Mobility Logistics som en del i privatiseringen. I bolaget ingår Schenker AG (DB Schenker). I augusti 2010 köpte Deutsche Bahn upp den brittiska Arrivagruppen, som har verksamhet i 12 europeiska länder.

Deutsche Bahn etablerade sig på den svenska järnvägsmarknaden 2010, då dotterbolaget DB Regio vann kontrakt om att driva Östgötapendeln och Norrtåg (tillsammans med SJ). Verksamheten överläts sedan på dotterbolaget Arriva för att 2022 säljas till finska VR.

Dotterbolag

DB Bahn 
DB Bahn ansvarar för persontrafiken inom Tyskland. DB Bahn har tre dotterbolag: DB Fernverkehr, DB Regio och DB Stadtverkehr.

DB Netze 
DB Netze är det dotterbolag som sköter driften av själva järnvägen. DB Netze har även dotterbolagen DB Netze Fahrweg, DB Netze Energie, DB Netze Personenbahnhöfe, DB ProjektBau och DB Station&Service.

DB Schenker 
DB Schenker svarar för godstrafiken inom Tyskland samt för andra transportlösningar utomlands. Man har för närvarande två dotterbolag, DB Schenker Rail (f.d. Raillon) och DB Schenker Logistics.

Arriva 
Arriva är ett från början brittiskt järnvägsbolag som köptes upp av DB 2010. Arriva bedriver buss- och tågtrafik i 14 europeiska länder.

Tågkoncept 

 ICE
 ICE 1
 ICE 2
 ICE 3
 ICT
 InterCity
 InterRegio
 InterRegioExpress
 Regional-Express
 Regionalbahn
 S-Bahn
 DB NachtZug (DB NightTrain)
 DB AutoZug
 IC3
 ICx

Källor

Externa länkar 

 deutschebahn.com Officiell webbplats
 bahn.de Officiell webbplats för kunder

Tyska företag med statligt ägande
Tyska järnvägsbolag
Järnvägsbolag bildade 1994
Geostationär omloppsbana

Den geostationära omloppsbanan är en cirkulär omloppsbana i jordens ekvatorialplan, på ett sådant avstånd att en satellit i denna bana roterar runt jorden i samma riktning och med samma omloppstid som jordens rotationstid. Det finns bara en enda sådan bana, då satelliter på lägre höjd måste snurra snabbare för att inte ramla ner och satelliter på högre höjd måste snurra långsammare för att inte kastas ut i rymden.

Beskrivning
En satellit i geostationär bana kommer alltså att hålla en fast position ovanför en punkt på jordytan, och den används därför av många satelliter för TV- och radiokommunikation.

Som ett resultat av att en satellit i en sådan omloppsbana håller sig ovanför en fast punkt på jordytan kan en antenn på marken hålla kontakt med satelliten bara genom att hålla en fast riktning mot den. För att uppnå detta måste satelliten kretsa ca 35 790 km direkt ovanför ekvatorn, med små felmarginaler. Avståndet är betydelsefullt, eftersom det producerar en omloppstid exakt lika med jordens rotationstid, stjärndygnet.

Den geostationära banan är ett specialfall av geosynkrona omloppsbanor, vilka har samma omloppstid men inte behöver vara cirkulära eller hålla sig i ekvatorialplanet. Alla geosynkrona banor i ekvatorialplanet måste dock korsa den geostationära banan och därmed riskeras kollision med satelliter där. I praktiken betyder detta att endast den geostationära banan utnyttjas för satelliter. 

För att minska risken för kollisioner i geostationär bana skall geostationära satelliter placeras i en begravningsbana när de tas ur drift. 

Användningen av den geostationära banan för kommunikationssatelliter populariserades först av författaren Arthur C. Clarke år 1945. Som hedersbevis på detta kallas den ibland Clarke-banan.

GTO 
Det är vanligt att raketer placerar satelliter som ska till Geostationär omloppsbana i en geostationär transferbana (Geostationary transfer orbit) (GTO), istället. Satelliten får sen själv göra de sista banförändringarna för att hamna i Geostationär omloppsbana. GTO är en Hohmannbana där Apsis ligger vid Geostationär omloppsbana.

Eftersom raketens sista steg inte behöver stå för de sista banförändringarna, då satelliten placeras i sin slutgiltiga omloppsbana, så kan raketen i praktiken skjuta upp tyngre satelliter till Geostationär omloppsbana.

Geostationära banans höjd över jordens yta 
Cirka 35 790 km direkt ovanför ekvatorn

Härledning av den geostationära banans höjd 
För att beräkna jordens geostationära banas höjd används formeln:

 (avståndet från jordens centrum).
Subtraheras jordytans ekvatorradie, 6378 km, får man höjden som nämns ovan.

Se även
 Begravningsbana
 Låg omloppsbana

Externa länkar

 Orbital Mechanics (Rocket and Space Technology)

Celest mekanik
Rymdfart

de:Geosynchrone Umlaufbahn#Geostationäre Umlaufbahn
el:Γεωσύγχρονη τροχιά
Snälltåg

Snälltåg, i Sverige förkortat St, är en äldre benämning på snabba persontåg i Finland och Sverige. 

Snälltåg var avsett uteslutande för befordran av passagerare och resgods samt post, ibland även ilgods. Snälltåg gjorde uppehåll endast vid mera betydande platser eller vid stationer där andra viktigare banor anslöt och framfördes i allmänhet med den största hastighet, som var medgiven för vederbörande bana. För resa med snälltåg erfordrades särskild tilläggsbiljett, snälltågsbiljett. 

Trafik med snälltåg i Sverige började 1862 mellan Stockholm-Göteborg. Uppdelningen mellan snälltåg och persontåg i tidtabellerna ersattes med resandetåg vid tidtabellskiftet i januari 1980. 

Snälltågen stannade på betydligt färre platser än de vanliga persontågen men på några fler platser än de tågslag som introducerades på 1940- och 1950-talen: ilsnälltåg och expresståg.
 
Så gott som alla tidigare nattåg i inrikestrafik samt i synnerhet alla kontinenttåg klassificerades som snälltåg, trots att många tåg med utländska vagnar hade namn som Paris-, Skandia- och Hamburgexpressen. En del av dessa tåg stannade vid ytterst få stationer under sin nattliga färd till och från svenska tågfärjestationer, och den genomsnittliga resehastigheten för dessa snälltåg lär ha varit den högsta på svenska spår innan hastigheterna började höjas från 1988.

Begreppet snälltåg fick en renässans i Sverige 2013 då operatören Snälltåget fick sitt nuvarande namn. På detta sätt har begreppet snälltåg återuppstått i Sverige.

Etymologi 
I några sammansatta ord som snälltåg, snällseglare och snällpost betyder förleden snäll   'snabb'. Orden är bildade efter tyska motsvarigheterna  Schnellzug, Schnellsegler och Schnellpost.  I äldre svenska betydde snäll vanligen 'hastig, rask, snabb; duglig, duktig; klok'. Betydelsen 'god(hjärtad), vänlig, beskedlig' lär vara känd från början av 1800-talet.

Se även
 Järnvägshistoria
 Svensk järnvägshistoria

Referenser 

Tåg
Melkus

Melkus (Heinz Melkus KG) var en östtysk tillverkare av tävlingsbilar och sportbilar.

Historik
Företaget grundades av tävlingsföraren Heinz Melkus i Dresden 1959. Bilarna använde motorer från Wartburg och många andra delar kom från Wartburg och Trabant. Tävlingsbilarna deltog i racingklasserna Formel 3, Formel Junior och Formel E. Man tillverkade även tävlingstillbehör som till exempel en femväxlad låda för Wartburg.

Den enda gatbil som företaget tillverkade var Melkus RS1000. Det var en lätt konstruktion med kaross i glasfiber och måsvingedörrar. Trots att den drevs av en trecylindrig, tvåtaktmotor på 992 cc från en Wartburg 353 var det tillräckligt för en topphastighet på 200 km/h. Under 100 stycken tillverkades. Till 50-årsjubileet kommer en begränsad upplaga av nya RS1000 att tillverkas.
Företaget lade ner biltillverkningen 1986.

1990 startade Heinz Melkus den första BMW-återförsäljningen i forna DDR. 2006 kom en ny Melkus RS 1000 då man valde att tillverka 15 stycken i en begränsad upplaga. Därtill utvecklades en efterföljare, RS 2000.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 http://www.melkus-motorsport.de
 Wartburg-artikel med bilder på melkusbilar

Företag bildade 1959
Ej längre existerande östtyska företag
Östtyska biltillverkare
Företag upplösta 1986
Sadruddin Aga Khan

Prins Sadruddin Aga Khan, KBE, född 17 januari 1933 i Paris, död 12 maj 2003 i Boston, Massachusetts, var son till Aga Khan III, farbror till Aga Khan IV, härskaren över den islamiska ismailitsekten.

Prins Sadruddin bodde i många år i Genève i Schweiz, och hade en rad toppjobb på internationell nivå. Efter att ha arbetat för Unesco arbetade han för UNHCR, innan han 1965 blev FN:s flyktingkommissarie. Efter att ha trätt tillbaka som flyktingkommissarie 1977 ägnade sig prins Sadruddin åt välgörenhetsarbete, och hade även uppdrag som särskild rådgivare åt FN:s generalsekreterare.

Källor 
http://www.timesonline.co.uk/tol/comment/obituaries/article1132566.ece
http://www.snl.no/Sadruddin_Aga_Khan

Indiska prinsar
Personer inom FN
Födda 1933
Avlidna 2003
Män
Ismailiter
Kommendörer av Hederslegionen
Mottagare av Nilorden
Fullservicebyrå

Fullservicebyrå är en byrå som inte är nischad inom ett visst område. Detta uttryck används vanligen för reklambyråer med ett brett utbud av tjänster, men även för exempelvis advokatbyråer och revisionsbyråer.

Företagstyper
Svetoslav Roerich

Svetoslav Roerich (ryska: Святосла́в Никола́евич Рёрих, Svjatoslav Nikolajevitj Rjorich), född 1904 i Sankt Petersburg, Ryssland, död 
30 januari 1993 i Bangalore, Indien, var en rysk-indisk målare. Roerich var son till mångkonstnären och vetenskapsmannen Nicholas Roerich (Nikolaj Rjorich) och författarinnan Helena Roerich (Jelena Sjaposjnikova).

Roerich studerade i Stockholm och London innan han avlade akademisk examen vid Harvard 1920. Efter att ha gift sig med den indiska filmstjärnan Devika Rani 1945 bosatte han sig i den sydindiska staden Bangalore. Roerichs konst hade ofta indiska motiv, och 1961 fick han av indiska regeringen det prestigefulla indiska priset Padmabhushana.

Indiska konstnärer
Ryska konstnärer
Födda 1904
Avlidna 1993
Män
Personer från Sankt Petersburg
Affix

Ett affix (latin affixum '[något som är] fäst till') är ett morfem som läggs till ett ord för att ändra dess betydelse. Affixen är av två typer, avledningsaffix och böjningsaffix. Avledningsaffixen är affix som, något förenklat, förändrar ordets betydelse eller ordklass, till exempel -ning (jämför bok – bokning), o- (jämför klok – oklok), -bar (jämför tvätt – tvättbar) eller -ig (jämför eld – eldig). Avledningsaffixen kan sägas skapa ett nytt lexem. Avledningsaffixen kan stå före en rot (eller en stam, se nedan), och kallas då för prefix, eller efter en rot (eller stam, se nedan) och kallas då för suffix. Böjningsaffix ändrar inte ordens betydelse utan preciserar till exempel tempus eller numerus. Exempel på böjningsaffix är preteritumändelsen -te i lekte eller pluraländelsen -er i bilder. Alla böjningsaffix i svenska är suffix.

Affixen kan placeras på sju olika sätt:
 prefix: läggs till före rotmorfemet/-en, till exempel beklaga.
 suffix: läggs till efter rotmorfemet/-en, till exempel bärbar (avledning), eller efter stammen, till exempel bärbara (böjning).
 infix: läggs till inuti ett annat morfem (vanligen rotmorfemet), till exempel latinets tengo (jag håller); jämför preteritum tegi. Infix är vanliga i Borneo-filippinska språk.
 cirkumfix: läggs till före och efter utgångsordets morfem för att bilda ett verb, till exempel förarga, och i ryska наесться (äta sig mätt).
 suprafix: läggs till suprasegmentellt (under formen av en intonationsändring) på ett morfem.
 transfix: placeras så att det "dyker upp" på två eller flera ställen i/kring ett annat morfem. Vanligt i arabiska, där transfix i form av vokalkombinationer kan sättas in i olika konsonantrötter. 
 interfix är rena fogelement, som alltid uppträder mellan två rotmorfem, alltså i sammansättningar. De svenska fogelementen i till exempel kvinn-o-parti, kung-a-makt, stol-s-ben, kan ses som interfix, även om de ursprungligen är kasusändelser på sammansättningarnas förled.