kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fux

Fux är en hästfärg. En fuxfärgad häst är rödbrun över hela kroppen med man och svans i samma, eller ljusare, nyans.

En fux med flax-anlag har ljus man och svans och är ofta ljusare på nederdelen av benen. Flaxfux-färgen förväxlas ofta med silver och isabell/palomino. En mörk fux kallas svettfux, leverfux eller ibland sotfux. Numera skall svettfuxen kallas för mörk fux.

Namnen på färgerna kan variera mellan olika land och raser, och ofta är de inte direkt översättningsbara. Till exempel baserar sig de flesta äldre namnsystem på fenotypen, medan modernare system fokuserar på genotypen.

Etymologi
Benämningen fux kommer av det tyska språkets namn på samma hästfärg, fuchs eller fuchsfarbig. "Fuchs" betyder "räv" och "fuchsfarbig" betyder "rävfärgad", båda syftande på rödrävens rödbruna färg.

Genetik
Fux/röd är tillsammans med rapp och brun en av basfärgerna. Alla fuxar är homozygota för recessiv extension (e), men kan bära på alla kombinationer av agouti (AA, Aa, aa). Det är generna extension och agouti som tillsammans bestämmer vilken grundfärg hästen har, alla andra färger bygger på dessa två gener. Om båda föräldrarna till ett föl är fuxar kan fölet endast bli fux. Fux är den minst dominanta färgen hos hästar, genen kan ligga dold i flera generationer och komma fram helt oväntat ur två hästar som bär på genen, men inte är fuxar själva.

Externa länkar

Fux på ultimatehorsesite.com (en)
Fux på equinecolor.com (en)
Fux, rapp och brun med bra beskrivning av genetiken (en)

Hästfärger
Isabell

Isabell eller isabellfärg är en gulvit till smutsgul färg. Benämningen isabell används mestadels för att beskriva färgen på ett djurs hårrem eller fjäderdräkt och särskilt för hästens hårrem. Benämningen kan användas både för att beskriva färgen på hela eller ett parti av hårremmen/fjäderdräkten samt för att beskriva en färgstandard som även innefattar andra faktorer som hudfärg och ögonfärg.  

Någon färg med namnet isabell finns inte bland de ursprungliga HTML-färgerna eller webbfärgerna (X11). I andra källor ges isabelline färgkoordinaterna i boxen härintill.

Etymologi
Färgen sägs ha fått sitt namn efter den spanska prinsessan Isabella, Filip II:s dotter. Då Isabellas gemål ärkehertig  Albrekt av Österrike belägrade Ostende, ska hon ha lovat att inte byta linne förrän staden hade intagits. Då belägringen varade tre år (1601-1604) antog linnet under tiden den smutsgula färg som betecknas som isabellfärg. Samma historia berättas om drottning Isabella I av Kastilien vid Granadas belägring 1492. Benämningen är känd i svenskan sedan 1637.

Isabellfärg inom ridsport

En isabellfärgad häst har ljusgul, guldgul eller smutsgul hårrem och skyddshår (man & svans) som är samma färg som hårremmen eller något ljusare eller mörkare. Skinnet och hovarna hos isabeller är mörkt, och likaså ögonen (med undantag för vita tecken). 

På engelska och ofta internationellt kallas isabellfärgen ibland för palomino. Isabeller kan också lätt blandas ihop med ljusa fuxar, skimlar, gulvita, pärlvita, rökvita, champagnefärgade och "pearl"-färgade hästar.

Genetik
Isabellfärgen orsakas av en kopia av "gulgenen" (CcrC) på fux, på brun orsakar färgen gulbrun (förr kallad bork). "Gulgenen" har i enkel uppsättning ingen effekt på svart pigment, och därför kan en svart häst bära på anlaget utan att det syns (genen kan upptäckas med DNA-prov) och kallas då för gulsvart. Dubbla kopior av genen (CcrCcr) ger gulvit (på fux), pärlvit (på brun) och rökvit på svart. (Ccr) är den enda hästfärgs-gen som ger mer effekt i dubbel uppsättning än enkel.

Se även
 Färgord
Palomino (häst)

Noter

Externa länkar
Bilder på Isabellfärgade hästar (en)
Isabell på ultimatehorsesite.com (en)
Isabellfärgen hos morganhästar (en)
Gul-genen (en)

Färgord
Hästfärger
NE

NE kan avse:

 Nationalencyklopedin, ett svenskt kunskapsföretag som tillhandahåller digitala kunskapstjänster.
 Kod för den schweiziska kantonen Neuchâtel (kanton).
 Landskod enligt ISO 3166 för Niger.
 .ne! nationell toppdomän för Niger.
 Nämnden för energiproduktionsforskning, ett svenskt ämbetsverk 1975–1983.
 Internationell förkortning för nordost (väderstreck) (på engelska northeast).

Se även
 Ne
Käre Jesus, vi är här

Käre Jesus, vi är här är en psalm i tre verser med text av Tobias Clausnitzer från 1663 (Liebster Jesu, wir sind hier). Översatt för 1695 års psalmbok av Petrus Lagerlöf 1694 under titeln "Hit, o Jesu, samloms vi", en titel som var oförändrad i både 1819 års och 1937 års psalmböcker. För 1986 års psalmbok bearbetades och delvis nyöversattes psalmen av Olle Nivenius år 1984. 

Psalmens inledningsord 1695 är:
Hijt, o JEsu! samloms wij
At titt helga Ord fåå höra

Melodin som används i 1986 års psalmbok är av Johann Rudolph Ahle och komponerades år 1664 och är samma melodi som till psalmerna Jesu, du, som i din famn och Du som var den minstes vän. 1697 års koralbok använder en melodi av Wolfgang Carl Briegel.

Publicerad som
Nr 232 i 1695 års psalmbok med titelraden "Hit, o Jesu, samloms vi". 
Nr 328 i 1819 års psalmbok med titelraden "Hit, o Jesu, samloms vi", under rubriken "Med avseende på särskilda personer, tider och omständigheter: Lärare och åhörare: Gudstjänstens glädje och högtidlighet".
Nr 13 i Sionstoner 1935 med titelraden "Hit, o Jesu, samlas vi", under rubriken "Inledning och bön".
Nr 212 i 1937 års psalmbok med titelraden "Hit, o Jesu, samloms vi", under rubriken "Helg och gudstjänst".
Nr 406 i 1986 års psalmbok under rubriken "Helg och gudstjänst".
Nr 261 i Lova Herren 1987 med titelraden "Hit, o Jesu, samloms vi", under rubriken "Gemenskap i bön och Ordets betraktande".
Nr 175 i Finlandssvenska psalmboken 1986 under rubriken "Gudstjänsten".

Tyska psalmer
John Bergvall

John Helmer Bergvall, född 26 oktober 1892 i Norrtälje, död 11 augusti 1959 i Jakobs församling, Stockholm, politiker (folkpartist), riksdagsledamot för Stockholms stads valkrets (andra kammaren 1937–1945, första kammaren från 1946 till sin död), talman i första kammaren 1956–1959. Han var också ledande politiker i Stockholms stad, där han bland annat var borgarråd för drätselroteln (motsvarande dagens finansborgarråd) 1950–1954. Inom Folkpartiet var han verkställande utskottets ordförande 1940–1956. Han var också engagerad i grundlagsfrågor och i alkoholpolitik.

Bergvall blev filosofie magister 1916 och 1917 tjänsteman vid kontrollstyrelsen. Han blev 1928 vice VD och 1931 VD för Stockholmssystemet. 1931–1938 var han ledamot av Stockholms stadsfullmäktige, ledamot av stadskollegiet 1935–1937, ordförande i Statens priskontrollnämnd 1942–1946.

Bergvall var ordförande för Stockholms stadskollegium 1954–1956. Från 1951 var han ledamot av Nedre Norrmalmsdelegationen. John Bergvall är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Vidare läsning

Noter

Externa länkar 

Borgarråd i Stockholms stad
Första kammarens talmän
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1892
Avlidna 1959
Män
Johan Nilsson i Skottlandshus

Johan Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Skottlandshus, senare Nilsson i Kristianstad ), född 21 augusti 1873 i Färlövs församling, Kristianstads län, död 15 mars 1963 i Kristianstads Heliga Trefaldighets församling, var en svensk lantbrukare, ämbetsman och politiker (höger). Han var riksdagsledamot (första kammaren) 1909–1955, talman i första kammaren 1937–1955, landshövding i Kristianstads län 1923–1938, partiordförande i Första kammarens nationella parti 1923. Nilsson kallades "Skottlandshus" i riksdagen efter en av sina arrendegårdar med samma namn. Han arrenderade även Karsholms slott.

Nilsson i Skottlandshus gjorde sig känd som driftig kommunalman och var landstingsman 1906–1923. I riksdagen var han ordinarie ledamot av statsutskottet 1915–1924 och var vid 1925 års riksdag ledamot av bevillningsutskottet. Han var ledamot av spannmåls-monopolutskottet vid urtima riksdagen 1919, av särskilda utskottet för försvarsfrågan vid riksdagen 1924, samt blev 1938 hedersledamot i Lantbruksakademien.

Nilsson är efter Rickard Sandler den person som suttit allra längst i Sveriges riksdag, totalt 46 år.

Utmärkelser 
   Riddare och Kommendör av Kungl. Maj:ts Orden, 6 juni 1940.
   Konung Gustaf V:s jubileumsminnestecken med anledning av 90-årsdagen, 1948.
   Konung Gustaf V:s jubileumsminnestecken med anledning av 70-årsdagen, 1928.
   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 16 juni 1933.
   Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1926.
   Riddare av Nordstjärneorden, 1920.
   Kommendör av första klass av Vasaorden, 16 juni 1928.
   Riddare av Carl XIII:s orden, 24 november 1928.

Referenser

Noter 

Första kammarens talmän
Landshövdingar i Kristianstads län
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Svenska partiledare
Svenska politiker under 1900-talet
Hedersledamöter av Kungliga Lantbruksakademien
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Mottagare av Konung Gustaf V:s jubileumsminnestecken med anledning av 90-årsdagen
Mottagare av Konung Gustaf V:s jubileumsminnestecken med anledning av 70-årsdagen
Kommendörer av första klass av Vasaorden
Riddare av Carl XIII:s orden
Födda 1873
Avlidna 1963
Män
Personer från Färlövs socken
Lantmarskalk

Lantmarskalk var titeln på adelståndets talman under den svenska ståndsriksdagens tid. 

Som tecken på denna värdighet bar lantmarskalken en särskild ämbetsstav. I Riddarhuset i Stockholm pryds en av de största salarna av porträtt av flertalet lantmarskalkar och bär därför namnet lantmarskalksalen. Även i Finland 1809–1906 kallades adelståndets talman i lantdagen för lantmarskalk.

Titeln lantmarskalk används inte längre. Vid nutida adelsmöte, som äger rum vart tredje år, väljs en ordförande, som leder mötet under de (vanligtvis) två förhandlingsdagarna.

Titeln lantmarskalk har även använts som titel för talmännen vid riksdagar på tyskspråkigt område och i Baltikum.

Se även
Adelsståndet i Sverige
Tabell över adelsståndets lantmarskalkar

Källor
  

Svensk adel
Politiska titlar
MiKTeX

MiKTeX är en Tex-distribution för Microsoft Windows.

Editorer med MiKTeX-stöd
TeXnicCenter
WinEdt
LyX

Externa länkar
MikTeX

Fria TeX-program
PdfTeX

pdfTeX är en variant av typsättningsspråket TeX som skapar filer i PDF-format i stället för DVI-format. Upphovsman är Hàn Thê Thành som skrev sin doktorsavhandling Micro-typographic extensions to the TeX typesetting system vid universitetet i Brno. Projektet vidareutvecklas dock numera av andra.

Förutom att det är praktiskt att kunna skapa PDF direkt utan att gå via något annat format så innehåller pdfTeX en del mikrotypografiska finurligheter hämtat från Hermann Zapfs hz-program. Metoden att bryta stycken -- som var revolutionerande redan i vanliga TeX (ca 1985) och i kommersiella mainstreamsammanhang fått efterföljare först i och med Adobe InDesign år 1998 -- kan om så önskas modifieras till att hänga ut tecken i marginalen (marginalkerning) för att ge en för ögat rakare marginal. Beroende på tillgängliga fonter så kan även teckenglyfernas bredd justeras inom vissa snäva ramar för att uppnå en jämn svärta utan onödigt stora ordmellanrum.

Andra skillnader mot TeX är inbyggt stöd för TrueType
samt fler bildformat jämfört med den vanligaste DVI-drivrutinen dvips -- PDF, JPEG, PNG och TIFF. Däremot saknas i princip stöd för EPS, förutom de väldigt enkla EPS-filer som skapas av MetaPost och purifyeps.

Externa länkar
 Hemsidan för pdfTeX
 Micro-typographic extensions to the TeX typesetting system

Fria PDF-program
Fria TeX-program
CTAN

CTAN, the Comprehensive TeX Archive Network är ett världsomspännande nätverk för arkivering och distribution av program som implementerar eller stöder TeX.

CTAN var inspirationen för det motsvarande nätverket för Perl-användare, CPAN.

Se även
CPAN
CRAN

Externa länkar
CTAN
The TeX Catalogue online

Akronymer
TeX
Nationalepos

Ett nationalepos är ett epos vars motiv är något som varit av avgörande betydelse för en nation, till exempel dess grundande eller bevarande, eller en svunnen ärorik period.

Historik
Förr var nationalepos en källa till historiekunskaper, vilket den moderna vetenskapen starkt tar avstånd ifrån då kravet på realistisk återgivning vanligen saknas totalt, och genren ofta ligger sagan nära. Undantag finns dock, så till exempel Thor Heyerdahl som dock blev allmänt kritiserad för sin forskning om Odens ursprung (se vidare Thor Heyerdahl). Kännetecknande för genren är att historiska fakta, eller data som verkar vara fakta, är blandade med legender och överdrifter, alternativt är av en sådan art att de inte kan kontrolleras och därmed verifieras. Förr var det vanligt att hänvisa till exempel till Snorres Edda i kunga- och adelsgenealogier, vilket numera endast sker om det finns stöd i flera, samtida källor.

Sverige saknar egentligen ett uttalat nationalepos; Erikskrönikan från 1320-talet har ibland felaktigt kallats så, vilket beror på att den bedömts som propaganda. Vissa menar att bokserien av Vilhelm Moberg om Utvandrarna når upp till status av nationalepos, vilket dels är en ideologisk fråga, dels en fråga om vilka formella kriterier man ska ställa på genren epos. Historiska romaner och krönikor räknas inte som nationalepos, oavsett verkens betydelse och omfattning.

Se även
Kulturell kanon
Great American Novel
Nationspersonifikation

Referenser 

 

hy:Ազգային էպոսներ
Epik

Epik är, tillsammans med lyrik och dramatik, en av de tre klassiska litteraturgenrerna med anor från forntiden och antiken. Epik är detsamma som berättande litteratur, till skillnad från lyrik, som är en enskild människas subjektiva beskrivning av något, och dramatik som är avsedd att framföras av skådespelare snarare än att återberättas ordagrant eller läsas i enskildhet. Till epiken hör romaner och noveller.

Historia
Den äldsta epiken tillhör genren epos, längre berättande verk på vers. Dessa förmedlades ursprungligen muntligt. Till de allra äldsta räknas Mahabharata från forntida Indien och Gilgamesheposet från Assyrien. Från det antika Grekland finns eposen Iliaden och Odysséen bevarade. Det var när man talade om de grekiska eposen som orden epos och epik fick sin innebörd. Det grekiska ordet epos betyder ord och pluralformen epoi kom att beteckna genren. I svenskan används epos för den antika genren och det avledda ordet epik för den litterära huvudgenren.

Världens längsta epos i sammanhängande form är det iranska nationaleposet, Kungaboken (persiska: Shahnameh), författat av den medeltida diktaren Ferdousi.

Under senmedeltiden och renässansen började epik skrivas på prosa.

Epikgenrer

Epos
Nationalepos

Roman
Bildningsroman
Künstlerroman
Universitetsroman
Brevroman
Dagboksroman
Pikareskroman
Äventyrsroman
Riddarroman
Kriminalroman
Thriller
Historisk roman

Kortprosa
Berättelse
Historiett
Fabel
Kortroman
Krönika
Legend
Miniatyr
Myt
Novell
Novellett
Parabel
Saga
Skiss

Källor
Staffan Bergsten & Lars Elleström (2004), Litteraturhistoriens grundbegrepp

Noter

 
Litterära genrer
Gopsmor

Gopsmor är ett område vid Österdalälven, som ingår i Zornsamlingarna. Det är en rekonstruktion av ett område som Anders Zorn köpte i början av 1900-talet. Han flyttade dit timmerhus och bodde där då han ville ha lite mer lugn, och leva lite mer primitivt än i Zorngården. Dans i Gopsmorstugan (1914) är ett av de konstverk som kom till där. 

Det ursprungliga Gopsmorområdet ligger numera under vatten efter tillkomsten av Spjutmo kraftverk 1970, men husen återuppbyggdes på en liknande plats, i Älvdalens kommun, nära vägen till Mora. Det är ett friluftsmuseum som är öppet för allmänheten i juli månad.

Referenser

Externa länkar
Gopsmor

Ej längre existerande orter i Älvdalens kommun
Anders Zorn
Sveriges civilminister

Civilministern, officiellt statsråd, är det statsråd i Sveriges regering som är ansvarig för regeringens samarbete med landets kommuner och regioner. Statsrådet är inte departementschef utan är placerad på Finansdepartementet. Erik Slottner är Sveriges civilminister sedan 18 oktober 2022.

Historia
Civildepartementet bildades i samband med Departementalreformen 1840. Departementet handlade främst civila inrikesärenden, bland annat handel, industri och kommunikationer. År 1920 lades det departementet ner, varvid Socialdepartementet, Kommunikationsdepartementet och Handelsdepartementet bildades och tog över dess ärenden. 

Ett nytt civildepartement bildades 1950 och var till en början ett statligt lönedepartement men från 1969 hanterades främst länsförvaltningsfrågor och kommunala frågor. Departementet uppgick 1974 i det nybildade Kommundepartementet. 

År 1983 bildades ett tredje civildepartement med inriktning på förnyelse av den offentliga sektorn. Departementet bytte namn till Inrikesdepartementet 1996 som i sin tur upphörde 31 december 1998. Dess ärenden fördelades på flera andra departement, bland annat Finansdepartementet och Näringsdepartementet.

Åren 1840-1920, 1950-1974 och 1983-1996 var civilministern chef för Civildepartementet, men på senare år har denna minister i stället varit placerad på Socialdepartementet eller Finansdepartementet. 

Edvard von Krusenstjerna är den som innehaft ämbetet längst tid vid det ursprungliga Civildepartementet, totalt 11 år och 259 dagar. I modern tid har Sigurd Lindholm rekordet med 10 år och 4 dagar.

Lista över Sveriges civilministrar

Biträdande statsråd (konsultativa statsråd) i civildepartementet   
1988–1991 Margot Wallström (f. 1954), Socialdemokraterna

Källor

 
 
Civilministrar
Utbildningsminister

Utbildningsminister är den minister i ett lands regering som ansvarar för skolväsendet och vanligtvis även barnomsorg och vuxenutbildning. Utbildningsministern leder ett utbildningsministerium eller motsvarande och bistås i detta av en tjänsteman som vanligtvis är politiskt tillsatt och i flera länder innehar titeln statssekreterare.
 
Utbildningsministern ansvarar i vissa länder, till exempel Finland, även för högskole- och forskningsfrågor. I Sverige ligger forsknings-, högskole-, och skolfrågorna under samma departement, men är uppdelade på två olika ministrar. I andra länder, till exempel Danmark, Storbritannien och Frankrike, är dessa två frågor helt separerade och sorterar under såväl olika ministrar som ministerier. I Tyskland ligger främst ansvaret för utbildningspolitiken på delstatsnivå, även om det finns en federal utbildningsminister vars portfölj även innefattar högskole- och forskningsfrågor.

Utbildningsministern var under 1800-talet nära sammanlänkad med de religiösa institutionerna och kallades i flera länder för kyrkominister eller motsvarande (ecklesiastikminister i Sverige, kultusminister i Danmark och Tyskland). Utbildningsministern har ibland även ansvar för kultur- och idrottsfrågor.
 
Inom ramen för Europeiska unionens råd (ministerrådet) möts utbildningsministrarna i formationen rådet för utbildning, ungdom och kultur.

Se även 
Sveriges utbildningsminister

Referenser 

Ministrar efter post
Socialminister

Socialminister eller hälsominister är den minister i ett lands regering som ansvarar för socialpolitiken, till exempel barn- och familjepolitik, socialtjänstpolitik inklusive handikapp- och äldrepolitik, sjuk- och hälsovård, socialförsäkringar, folkhälsa, etc. Socialministern leder ett socialdepartement eller socialministerium och bistås i detta av en tjänsteman som vanligtvis är politiskt tillsatt och i flera länder innehar titeln statssekreterare. 

Socialministerns ansvarsområde har vuxit i samband med välfärdsstatens utbyggnad och idag är politikområdet vanligen uppdelat på flera ministrar, ibland dock placerade på samma ministerium eller departement (i till exempel Sverige och Finland). 

I Europeiska kommissionen är motsvarande ämbeten kommissionärerna med ansvar för sysselsättning, socialpolitik och inkludering respektive hälsa- och konsumentpolitik. I Europeiska unionens råd möts social- och hälsoministrar med flera i formationen Rådet för sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor.

Olika länders motsvarigheter till socialminister

Se även 
Sveriges socialminister

Referenser 

Ministrar efter post
Handelsminister

Handelsminister är den minister i ett lands regering som ansvarar för handelspolitiken. I flera länder, till exempel Storbritannien, ingår de närings- och handelspolitiska frågorna i samma ministerportfölj. I USA finns en särskild handelsrepresentant som har kabinettsrang, det vill säga ingår i USA:s kabinett, och som ansvarar för utrikeshandelsfrågor samt förhandlingar inom ramen för Världshandelsorganisationen. Därutvöver finns Secretary of Commerce som har en bredare portfölj och närmast kan betraktas som en näringsminister. I Sverige och Finland finns en handelsminister som sorterar under Utrikesdepartementet respektive Utrikesministeriet.

I Europeiska kommissionen är motsvarande ämbete kommissionären med ansvar för handel. I Europeiska unionens råd möts handelsministrar i formationen Rådet för utrikes frågor.

Olika länders motsvarigheter till handelsminister

Se även 
Sveriges handelsminister
Näringsminister

Fotnoter 

Ministrar efter post
Jordbruksminister

Jordbruksminister är den minister i ett lands regering som ansvarar för jordbruk-, skogs- och livsmedelsfrågor samt landsbygdsutveckling. I de flesta länderna är jordbruksministern även fiskeminister; undantagen är stora fiskenationer såsom Kanada och Norge. I Storbritannien och Spanien har man slagit samman jordbruks- och miljöministerns portföljer samt tagit bort jordbruk från ministertiteln. I Tyskland kallas jordbruksministern förbundsminister för livsmedel, lantbruk och konsumentskydd. Även i Sverige sorterade konsumentfrågorna 2002–2006 under jordbruksministern. 

Jordbruksministern leder vanligen ett jordbruksministerium eller motsvarande. Inom ramen för Europeiska unionens råd möts jordbruksministrarna i formationen rådet för jordbruk och fiske.

Sedan 2010 kallas statsrådet med dessa ansvarsområden i Sverige för landsbygdsminister.

Referenser 

Ministrar efter post

en:Minister of Agriculture
Inrikesminister

Inrikesminister är den minister i ett lands regering som vanligtvis ansvarar för polisväsendet, kriminalvården, migrationsfrågor, gränskontroll samt säkerhet och allmän ordning. Inrikesministern leder ett inrikesministerium eller motsvarande och bistås i detta av en vanligtvis politiskt tillsatt tjänsteman som i flera länder innehar titeln statssekreterare. 

I många länder är inrikesministern en av de mer prestigefyllda ministerposterna, till exempel Ryssland, Frankrike och Tyskland. I Storbritannien ingår inrikesministern, tillsammans med premiärministern, finansministern och utrikesministern, i den kvartett av ministerposter som benämns Great Office of State. Även i Spanien har inrikesministerposten hög status och rangordnas som nummer fem bland regeringens fackministrar, efter utrikes-, justitie-, försvars- och finansministern. I USA finns det dels en inrikesminister, Secretary of the Interior, som förvaltar allmän mark och ansvarar för frågor om USA:s ursprungsbefolkning, och dels en inrikessäkerhetsminister, Secretary of Homeland Security, som ansvarar för mer traditionella inrikesdepartementala frågor såsom säkerhet- och polisfrågor.

Sverige har periodvis haft en inrikesminister. Mikael Damberg var inrikesminister, placerad på Justitiedepartementet, i regeringen Löfven I. Tidigare har det funnits svenska inrikesministrar 1947-1973 samt 1996-1998. Från 1998 till 2014 fanns en migrationsminister som sorterade under Justitiedepartementet och som handlade vissa inrikesdepartementala frågor. I Norge och Danmark ansvarar idag justitieministern för säkerhets- och polisfrågor och indenrigs- og sundhedsminister i Danmark ansvarar i stället för socialpolitiska frågor. I Schweiz handlägger inrikesministern, som benämns förbundsråd och chef för inrikesdepartementet, social- utbildning- och kulturpolitiska frågor.

I Europeiska kommissionen motsvaras ämbetet av kommissionären med ansvar för inrikes frågor. Inom ramen för Europeiska unionens råd ministerrådet möts inrikes-, justitie- och migrationsministrarna i formationen rådet för rättsliga och inrikes frågor.

Lista över Inrikesministerbefattningar

Referenser

Noter

Ministrar efter post

es:Ministerio de Interior