Melodifestivalen 1975

Melodifestivalen 1975 var den 16:e upplagan av musiktävlingen Melodifestivalen, som är Sveriges uttagning till Eurovision Song Contest 1975. 

Finalen hölls i Studio 1 i det nu rivna TV-huset i Göteborg den 15 februari 1975, där melodin "Jennie Jennie", framförd av Lasse Berghagen, vann genom att ha fått högst totalpoäng i de elva jurydistrikten. För första gången någonsin i festivalens historia arrangerades tävlingen i en annan stad än Stockholm, nämligen Göteborg. Inför tävlingen hölls protester mot kommersiell musik och genom detta arrangerades den så kallade Alternativfestivalen som ett motangrepp mot kommersiell musik. Likt tidigare år bjöds kompositörer in på förhand samtidigt som systemet med elva jurydistrikt avgjorde hela finalen. 

"Jennie Jennie" fick sedan representera Sverige, på hemmaplan, i ESC 1975 som arrangerades i Stockholm den 22 mars 1975.

Tävlingsupplägg 
Sveriges Radio-TV beslöt från början att behålla systemet med att inte ha en allmän inskickning av bidrag, utan bjöd in ett kompositörsteam som skulle få skriva de tio finalbidragen. Därefter fick kompositörerna själva bestämma både artist och bakgrundskör. Efter ett års uppehåll togs regeln om att kompositörerna själva skulle få bestämma dirigent till sitt bidrag tillbaka, vilket gjorde att man inte hade en fast kapellmästare för finalen. 

Precis som året innan använde man modellen med elva jurygrupper som representerade städer runt om i landet. Skillnaden var nu att poängsystemet såg olika ut mot året innan. För första gången i Melodifestivalens historia sändes festivalen från Göteborg och inte från Stockholm. Alla tidigare festivaler hade sänts från Stockholm. Däremot kom själva värdskapet till Eurovision Song Contest att hållas i Stockholm.

Merparten av de tävlande bidragen det här året hade influenser av populärmusik (pop) mot året innan då jazzen hade dominerat tävlingens bidrag. Bland de inbjudna kompositörerna syntes bland andra Benny Andersson, Björn Ulvæus och Stikkan Anderson samt Lasse Berghagen som tävlat året innan (och där blivit både etta respektive tvåa).

Återkommande artister 

1 Duett med Sylvia Vrethammar.

Finalkvällen 
Finalen av festivalen 1975 direktsändes i TV1 den 15 februari 1975 klockan 20.05-22.10, från Studio 1 i radio- och TV-huset (Synvillan) i Göteborg. Programledare var Karin Falck, kapellmästare var Sven-Olof Walldoff och de andra dirigenterna för finalen var Alain Leroux, Bengt Palmers, Bruno Glenmark, Lars Samuelson och Leif Strand.

Finalen avgjordes med hjälp av elva regionala jurydistrikt. Varje jurygrupp innehöll elva personer som vardera delade ut fem poäng totalt till de tio bidragen. Varje jurymedlem hade max fem poäng att dela ut och som han eller hon fick fördela hur han eller hon ville. Varje bidrag fick sedan den totalpoäng som hela juryn gett. Totalt gav varje jury 55 poäng till bidragen, men juryn kunde också välja att ge bidrag noll poäng. Med hjälp av detta blev totalsummorna något jämnare än året innan.

Startlista

Poäng och placeringar

Juryuppläsare 
 Luleå: Åse Guldbrandsen
 Falun: Bengt "Polo" Johanson
 Karlstad: Ulf Schenkmanis
 Göteborg: Kåge Sigurth
 Umeå: Kjell Ulfhielm
 Örebro: Maud Nylin
 Norrköping: Larz-Thure Ljungdahl
 Malmö: Bengt Grafström
 Sundsvall: Kjell Lönnå
 Växjö: Sven-Olof Olsson
 Stockholm: Sven Lindahl

Eurovision Song Contest 

Sverige hade vunnit i Storbritannien året före och fick därför för första gången stå värdland för ett Eurovision Song Contest. Eurovisionfinalen förlades till Sankt Eriks-Mässan i Stockholm den 22 mars 1975. Rekordmånga länder deltog det här året, då hela nitton länder anmälde sig att deltaga. Både Frankrike och Malta återkom till tävlingen igen, liksom att Turkiet gjorde sin debut det här året. Dock valde Grekland att stå över tävlingen i protest mot den turkiska invasionen av Cypern. Karin Falck var programledare (som även hade lett den svenska uttagningen bara någon månad tidigare).

Arrangemanget föregicks av en livlig debatt, i vilken företrädare för den svenska musikrörelsen ansåg att tävlingen borde stoppas, och som en protest arrangerades Alternativfestivalen. På förhand hade man vidtagit säkerhetsåtgärder, i och med att man hade fått rapporter om att Röda armé-fraktionen planerade ett attentat mot festivalen, vilket istället riktades mot den västtyska ambassaden ett par dagar senare.

Inför det här årets Eurovision Song Contest infördes ett helt nytt poängsystem som skulle standardisera poängsystemet för en lång tid framöver. Detta för att man helt enkelt skulle slippa hålla på och byta system år efter år. Det nya systemet innebar att alla tävlande länder delade ut tolv poäng till sitt favoritland, tio poäng till sin tvåa, åtta poäng till sin trea och därefter sju, sex, fem, fyra, tre, två och en poäng. Totalt fick tio länder poäng, övriga gavs noll poäng. Det här systemet används än idag.

Sverige startade som nummer arton (av nitton länder) och slutade efter omröstningen på åttonde plats med 72 poäng. Vann gjorde istället Nederländerna med 152 poäng (de hade inlett årets tävling) följt av Storbritannien på 138 poäng och Italien på 115 poäng. Turkiet, som debuterade det här året, slutade på allra sista plats med endast tre poäng (från Monaco). Nederländerna, som vann, tilldelades den högsta poängsumman (12 poäng) av drygt en tredjedel av de tävlande länderna. Storbritannien, som slutade på andra plats, tilldelades fyra av de tolv poängen.

Källor

Externa länkar
 
 

1975 i Sverige
1975
Eurovision Song Contest 1975
Musikevenemang i Göteborg
Göteborg under 1970-talet