kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Januari 2005



Onsdagen den 5 januari 2005
 Vid halv fyra-tiden på natten hålls på Arlanda en stillsam ceremoni för de sex första hemförda offren i Jordbävningen i Indiska oceanen.

Torsdagen den 6 januari 2005
 Kinas folkmängd passerar 1,3 miljarder.

Fredagen den 7 januari 2005
 FN meddelar att dödssiffran i Sydasien nu är uppe i c:a 165 000.

Lördagen den 8 januari 2005

 Flera dödsfall när kraftiga vindar drabbar Danmark och södra Sverige. 100 000-tals blir strömlösa och flera kommunikationer stängs.

Söndagen den 9 januari 2005
 Stormen når Finland och orsakar flera översvämningar.

Måndagen den 10 januari 2005
 Stormen uppges ha dödat sju svenskar.

Fredagen den 14 januari 2005
 
 Rymdsonden Huygens har landat på Saturnus måne Titan efter sju års resa.

Lördagen den 15 januari 2005
 Mahmoud Abbas svär eden som palestiniernas president vid en ceremini i Ramallah.

Onsdagen den 19 januari 2005
 Polisen misstänker att elektronikkedjan Sibas VD har kidnappats

Torsdagen den 20 januari 2005
 FN meddelar att 226 000 människor har omkommit i Jordbävningen i Indiska oceanen.
 Polisen i Göteborg söker efter den kidnappade Fabian Bengtsson, vd på Siba.
 Den för palmemordet oskyldige Christer Pettersson begravs.

Tisdagen den 25 januari 2005
 Filmen Så som i himmelen nomineras till en Oscar.

Onsdagen den 26 januari 2005 
 FN meddelar att drygt 280 000 människor har omkommit efter Jordbävningen i Indiska oceanen. Indonesien har förlorat hela 228 000 människor.

Torsdagen den 27 januari 2005
 Nintendo avslöjar vid en presskonferens att deras nya spelkonsol Nintendo DS kommer att släppas i Sverige och övriga Europa den 11 mars i år.

Lördagen den 29 januari 2005
 Dagen innan det irakiska valet attackeras USA:s ambassad i Bagdad med en raket

Söndagen den 30 januari 2005

 Det första demokratiska parlamentsvalet i Irak sedan 1950-talet sker trots hot om våld.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

es:2005#Enero
Viktor Friberg

Lars Viktor Friberg, född 3 maj 1950 i Helsingborg, är en svensk skådespelare.

Under sommaren 2009 berättade han kärlekssagor i ett tält vid Norr Mälarstrand på Kungsholmen i Stockholm.

Filmografi

 (kortfilm)

 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)
 (kortfilm)
 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)

 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)
 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (julkalender)

Källor

Födda 1950
Svenska skådespelare
Skådespelare från Helsingborg
Män
Levande personer
Grammis

Grammis (den svenska motsvarigheten till amerikanska Grammy) är ett svenskt musikpris som sedan 1969 delas ut på Grammisgalan varje år. Den låg nere i 15 år från 1973 till dess att den återupptogs 1988 på nytt. Åren 1977–1987 fanns istället en motsvarighet som hette Svenska grammofonpriset.

Den Grammisstatyett som delas ut sedan 2008 har formgivits av konstnären Efva Attling. Den är gjord av glas och platina, väger 2,2 kg och tillverkas av Orrefors.

Priskategorier
Både antalet priskatergorier och namnet på kategorierna har varierat genom åren, ett urval av kategorierna är: 
 Årets album
 Årets artist
 Årets bästa video
 Årets barnalbum
 Årets dansband (1988-, årets schlager-dansband 2004-2009)
 Årets folkmusik/visa
 Årets hederspris (1969-1970, 1991-)
 Årets hiphop/soul
 Årets hållbara artist (från 2017)
 Årets hårdrock
 Årets innovatör (från 2011)
 Årets jazz (från 2006)
 Årets klassiska ensemble
 Årets klassiska solist
 Årets klubbdans
 Årets kompositör
 Årets låt (från 2006)
 Årets musikdvd
 Årets nykomling
 Årets pop/kvinnlig
 Årets pop/manlig
 Årets popgrupp
 Årets producent
 Årets rockalbum
 Årets rockgrupp (från 2006)
 Årets textförfattare
 Öppen kategori

Grammispriset delas ut av IFPI Svenska gruppen via Grammiskommittén. Priset Årets innovatör, som instiftades 2011, är ett samarbete mellan IFPI och Spotify och tilldelas den grupp eller artist som bidragit bäst med att via sociala och digitala medier nå ut till sin publik genom nytänkande samt kreativitet.

Se även
Grammy Award

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Ifpi.se - Grammisvinnare genom åren
Fender (båtutrustning)

Fender, fendert eller putt-ifrån-korv (engelska fend, 'avvärja', 'hålla undan') är ett ofta cylinderformat skydd på utsidan av ett båtskrov. Det placeras mellan båt och kaj eller mellan två båtar för att hindra skrovskador, i samband med tilläggning eller förtöjning.

Användning 
En fender är ofta tillverkad av trä, plast eller gummi. Den väsentliga principen är att fendern skall vara mjukare än båtsidan och således förhindra ovan nämnda skamfilning men även direkta skador på skrovet eller kajen.

Fendrar hängs utefter båtens skrov för att förhindra skador (skamfilning) när man lägger till och ligger förtöjd. En fender används mellan båtar eller mellan båt och kaj. Den uppblåsbara typen kan även användas som boj och dylikt i olika sammanhang, till exempel på fiskebåtar.

En fender behöver dock inte vara cylindrisk utan kan utgöras av alla tänkbara former av skydd mellan flera fartyg eller kaj.

En fender kan komma i kub- och rektangelform och har upptäckts i hyroglyfer från Egypten. Där finns de avbildade i Tutankhamons grav, och används som homoerotiska putt-ifrån-korvar för att skydda bäckenet.

Historik 
På träfartygens tid användes fendrar av tågvirke.

På äldre stål- och järnfartyg fanns fendrar som gjorts av 1–2 meter långa timmerstockar; dessa benämns då också frihult (efter nederländskans wrijven, 'riva', 'skava', och lågtyska holt, 'trä') eller friholt. De förekommer fortfarande på ångbåtar och liknande äldre båtar i skärgårdstrafik.

Den absolut vanligaste typen av fender, åtminstone när det gäller lite större båtar eller fartyg, är kasserade bil- eller lastbilsdäck monterade antingen fast på kajen eller hängande på utsidan av skrovet.

Numera består fendern ofta av en luftfylld blåsa av plast.

Referenser

Externa länkar 

Sjöfart
Kölsvin

Kölsvin är en längsgående balk eller planka i en båt eller ett fartyg; den kan vara gjord av trä, järn eller stål. Kölsvinsbalken eller plankan är fäst invändigt ovanpå bottenstockar med genomgående bultar genom kölen; dess uppgift är att förstärka skrovet.

Benämningen kölsvin används oftast (egentligen felaktigt men i bruk sedan åtminstone 1920) om utrymmet under durken i en båt (egentligen kölskarp) eftersom det nedåt begränsas av kölsvinet.

Se även
Träbåtars och träskepps anatomi

Källor 

Skrovdelar och delar fästa på skrovet
Sjötermer
Dyvika

Dyvika är en propp gjord av trä, kork, plast eller metall. Vanligen avser man en propp som används för att tillsluta ett avtappningshål i botten på en båt. Dyvikan är normalt placerad i sambordet akterut i båten. Dyvikan tas bort vid torrsättning så att eventuellt kvarvarande vatten i båtens nedre botten kan rinna ut; när detta skett monteras dyvikan tillbaka inför kommande sjösättning. Moderna dyvikor vars propp är försedda med gängor underlättar handhavandet vid upptagning och sjösättning.

Källor 

Sjöfart
Skrovdelar och delar fästa på skrovet
Lena Einhorn

Lena Einhorn, född 19 maj 1954 i Spånga i Stockholm, är en svensk läkare, författare och regissör. Hon var tidigare yrkesverksam som tumörbiolog och virolog.

Biografi
Lena Einhorn är dotter till Nina och Jerzy Einhorn samt syster till Stefan Einhorn.

Hon har skrivit en bok om sin mor som överlevde Warszawas getto. Boken heter Ninas resa – En överlevnadsberättelse, gavs ut våren 2005 och belönades med Augustpriset för bästa fackbok 2005. Filmen Ninas resa, baserad på samma berättelse, hade premiär i november 2005. Einhorn stod för filmens regi och manus. Ninas resa belönades med två Guldbaggar, för Bästa film och Bästa manus (2005), samt med Göteborgs stora filmpris samma år. 

Bland Lena Einhorns övriga produktion märks filmen Handelsresande i liv, belönad med Prix Europa år 1999. Denna skildring, också publicerad i bokform, handlar om Gilel Storch, en lettisk jude som flydde till Sverige 1940. I Sverige beslutade sig Gilel Storch för att försöka rädda judar ur de nazistiska koncentrationslägren, något som under krigets slutskede ledde till konkreta förhandlingar med SS- och Gestapochefen Heinrich Himmler. Det blev dock inte Gilel Storch som företog den riskabla förhandlingsresan till Tyskland, utan Norbert Masur, en svensk judisk affärsman. 

År 2006 väckte Einhorn uppmärksamhet med boken Vad hände på vägen till Damaskus?, där hon jämför Nya Testamentet med samtida historiska källor. Detta leder fram till hypotesen att Jesus och Paulus var samma person. Svenska Dagbladets recensent kallade det för "en problematisk hypotes som nog skapar fler svårigheter än den löser".<ref>{{Webbref |url=http://www.svd.se/dynamiskt/rec_litteratur/did_13535562.asp |titel=lösning på gåtan Jesus, Svenska Dagbladet |hämtdatum=2006-08-27 |arkivurl=https://web.archive.org/web/20070929133501/http://www.svd.se/dynamiskt/rec_litteratur/did_13535562.asp |arkivdatum=2007-09-29 }}</ref>

 Priser och utmärkelser 
2005 – Augustpriset för Ninas resa – En överlevnadsberättelse2005 – Guldbaggen för bästa manuskript
2006 – Mai Zetterling-stipendiet
2007 – Pocketpriset för Ninas resa – En överlevnadsberättelse2019 – Delblancpriset

BibliografiHandelsresande i liv: Om vilja och vankelmod i krigets skugga, Prisma 1999, .Ninas resa – En överlevnadsberättelse, Prisma 2005, . Vad hände på vägen till Damaskus? På spaning efter den verklige Jesus från Nasaret, Prisma 2006, .Siri, Norstedts 2011, .Blekingegatan 32, Norstedts 2013, .Madeleine F., Natur & Kultur 2016, .Geniet från Breslau, Natur & Kultur, 2018 .Den tunna isen, Norstedts, 2019 .Bland hobbyepidemiologer och expertmyndigheter: En resa i pandemins Sverige'', 2022 .

Källor

Externa länkar
Lena Einhorns webbplats
 	
 

Svenskspråkiga författare
Födda 1954
Svenska virologer
Kvinnor
Levande personer
Läkare från Stockholm
Guldbaggen för bästa manuskript
Författare från Stockholm
Svenska filmregissörer
Svenska manusförfattare
Rajaji

Rajaji (Chakravarthi Rajagopalachari), född i december 1878 i Salem, död  25 december 1972), det självständiga Indiens andre generalguvernör, var utbildad jurist, författare, statsman och en religiös personlighet. Han tjänstgjorde även som premiärminister i delstaten Madras. 

Under 1940-talet hade Rajaji tillhört det absoluta ledarskiktet i Kongresspartiet, men började under 1950-talet starkt kritisera Nehru och sitt gamla parti och dess socialistiska linje, för att istället grunda Swatantra Party med ett liberalt program för det indiska näringslivet. Först 1991 bytte man fot i Kongresspartiet och övergick till den politik Rajaji agiterat för fyra decennier tidigare.

Rajaji ersatte 1948 Louis Mountbatten som generalguvernör över det självständiga Indien, en post han behöll till 1950 när Indiens nya grundlag trädde i kraft och sprängde banden till den brittiska kronan. Förste president blev då Rajendra Prasad. Sedan republiken alltså införts blev Rajaji minister i Nehrus regering, senare också inrikesminister. Han tillträdde som premiärminister i Madras 1952, och stannade på denna post till 1954. Sistnämnda år blev Rajaji en av de första att emotta Bharat Ratna, Indiens högsta hedersutmärkelse.

Källor

Noter 

Författare från Indiska halvön
Indiska politiker
Födda 1878
Avlidna 1972
Män
Tintin i hajsjön

Tintin i hajsjön, även Tintin och hajsjön, (originaltitel Tintin et le lac aux requins) är en franskspråkig animerad film från 1972, baserat på belgaren Hergés seriefigur Tintin. För regin svarade Raymond Leblanc, medan serieskaparen Greg skrev manus.

Handling 
Tintin, Kapten Haddock och Dupondtarna reser till Syldavien för att besöka Professor Kalkyl och se på hans nya uppfinning, men något går snett på flygresan. Planet fattar eld, men Tintin lyckas nödlanda och senare får de hjälp av barnen Niko och Nouchka. Niko och Nouchka följer med Tintin och vänner till professor Kalkyl, där de blir kidnappade.

Rollista 

 Övriga röster — Doreen Denning
 Svensk röstregi — Fred Hjelm
 Dubbningsstudio — Europafilm

Utgivning 
Filmen utgavs 1982 på VHS under titeln Tintin och hajsjön och senare på DVD under titeln Tintin i hajsjön. Filmen har även visats på TV 1000 också med titeln Tintin i hajsjön.

Seriealbum 
Filmen utgår inte från något tidigare album, utan från ett originalmanus skrivet för filmen. Senare har däremot ett seriealbum med namnet Tintin och hajsjön producerats, delvis med stillbilder från filmen, försedda med pratbubblor. 1973 gavs det ut i svensk översättning, som Carlsen/if:s Tintin-album nummer 20.

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1972
Tintinalbum
Belgiska animerade filmer
Franska animerade filmer
Filmer baserade på tecknade serier
Animerade filmer 1972
Filmer som utspelar sig i ett fiktivt land
Europa på film
Jon Skolmen

Jon Skolmen, född 1 november 1940 i Mjøndalen i Buskerud, död 28 mars 2019 i Oslo, var en norsk skådespelare, programledare och författare.

Biografi 
Skolmen anställdes 1963 av NRK, där han ansvarade för produktionen av barnprogram. Han började så småningom med underhållningsprogram för vuxna. 1973 vann han i Montreux specialpris för World-to-World Show. 1977 erövrade han och Trond Kirkvaag Guldrosen, Presspriset och Chaplinpriset med The Nor-way to broadcasting, ett humorprogram om norsk TV-historia. Han spelade även revy med Dizzie Tunes, i både Norge och Sverige.

I Sverige hade Skolmen redan medverkat i ett antal barnprogram (inklusive julkalendern Julius Julskötare 1978) när han blev mer allmänt känd genom rollen som Ole Bramserud i Lasse Åbergs filmserie Sällskapsresan. Han medverkade i TV-succéer som Nöjesmaskinen 1982 och Nöjesmassakern 1985. Skolmen var även med i Göta kanal 3 – Kanalkungens hemlighet 2009.

Jon Skolmen var morbror till skådespelaren Hege Schøyen, som var hans motspelare i filmen Den ofrivillige golfaren.

Skolmen avled i Oslo den 28 mars 2019, efter en tids sjukdom.

Filmografi i urval

TV 
 (avsnitt 1)
1975 – Persiennen (med bland annat Burkdags)
1976 – Jon med skrivmaskinen
1978 – Julius Julskötare (Julkalendern i Sveriges Television)

Manus 
1976 – The Nor-way to Broadcasting

Referenser

Externa länkar 
 
 God kveld Norge: Jon Skolmen
 

Födda 1940
Avlidna 2019
Män
Norska författare
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Norska komiker
Guldrosen
Personer från Buskerud fylke
Jyotiraditya Scindia

Jyotiraditya Scindia, född 1 januari 1971 i Bombay, tillhör ledarskapet inom Indiska Nationalkongressen och han är sedan 2002 vald till Lok Sabha för valkretsen i Guna. Scindia är också till namnet maharaja i förra vasallstaten Gwalior efter sin bortgångne far Madhavrao Scindia. 

Scindia har studerat vid Harvard och Stanford varefter han även arbetat som investment banker på Merrill Lynch och Morgan Stanley.

Källor

Noter 

Indiska politiker
Män
Födda 1971
Levande personer
Personer från Bombay
Alumner från Harvard College
Alumner från Stanford Graduate School of Business
Somnath Chatterjee

Somnath Chatterjee, född 25 juli 1929 i Tezpur, Assam, död 13 augusti 2018 i Calcutta, var en indisk politiker tillhörande partiet CPI (M). Han anslöt sig till detta parti 1968 och ställde för första gången upp i valen till Lok Sabha 1971 och blev då invald. Somnath Chatterjee var son till N.C. Chatterjee, en gång partiledare för Akhil Bharatiya Hindu Mahasabha. 

Somnath Chatterjee återvaldes till Lok Sabha vid varje val från invalet 1971. I den fjortonde Lok Sabha, vald 2004, var han talman.

Källor

Noter

Se även 
Indiens regering

Externa länkar 
 Hindu Business Line: Somnath Chatterjee blir sannolikt talman
 Biografi från Calcutta Yellow Pages.com

Indiska politiker under 1900-talet
Födda 1929
Män
Avlidna 2018
Brett Gurewitz

Brett W. Gurewitz, född 12 maj 1962 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk musiker, även kallad Mr. Brett. Han är gitarrist och låtskrivare i punkbandet Bad Religion och ägare till skivbolaget Epitaph Records. Sedan 2003 spelar han även i bandet Error. 

Han har varit frånvarande i Bad Religion under två perioder, mellan 1983 och 1986 och mellan 1994 och 2001. 1985 gav han ut ett album under namnet The Seeing Eye Gods och under en kort period i mitten av 1990-talet spelade han i ett band kallat Daredevils. 

Han har även arbetat som producent, utöver Bad Religion åt grupper som NOFX, Rancid och Pennywise.

Diskografi

Album med Bad Religion
1982 – How Could Hell Be Any Worse?
1983 – Into the Unknown
1988 – Suffer
1989 – No Control
1990 – Against the Grain
1990 – 80-85 (samlingsalbum)
1992 – Generator
1993 – Recipe for Hate
1994 – Stranger Than Fiction
1995 – All Ages (samlingsalbum)
2000 – The New America
2002 – The Process of Belief
2004 – The Empire Strikes First
2007 – New Maps of Hell2010 – The Dissent of Man2013 – True North2019 – Age of UnreasonAlbum med Rancid
1993 – Rancid1994 – Let's Go1995 – …And Out Come the Wolves2000 – Rancid2003 – Indestructible2014 – Honor Is All We Know2017 – Trouble MakerAlbum med NOFX
1988 – Liberal Animation 
1989 – S&M Airlines 
1991 – Ribbed 

Andra album
1985 – The Seeing Eye Gods (med The Seeing Eye Gods)
1988 – L7 (med L7)
1990 – Unstuck in Time (med Jughead's Revenge)
1990 – Incognito (med No Use for a Name)
1991 – Down by Law (med Down by Law)
1991 – Soar (med Samiam)
1992 – Bricks Are Heavy (med L7)
1992 – Chemical People (med Chemical People)
1992 – Blue (med Down by Law)
1995 – About Time (med Pennywise)
1996 – Hate You (med Daredevils)
1997 – Full Circle (med Pennywise)
1997 – Willis (med The Pietasters)
1999 – F.T.T.W. (med H2O)
1999 – Awesome Mix Tape vol. 6 (med The Pietasters)
2000 – Pennybridge Pioneers (med Millencolin)
2000 – Symbolic (med Voodoo Glow Skulls)
2001 – Land of the Free? (med Pennywise)
2002 – Sing Sing Death House (med The Distillers)
2003 – West for Wishing (med Matchbook Romance)
2005 – State of Discontent (med The Unseen)
2006 – Heroine (med From First to Last)
2006 – The Matches (med The Matches)
2006 – Cold as the Clay (med Greg Graffin)
2010 – Deep Blue (med Parkway Drive)
2011 – Drifter (med Heartsounds)

Externa länkar

Brett Gurewitz på The Bad Religions webbplats

Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska musikproducenter
Musiker från Los Angeles
Födda 1962
Levande personer
Män
Jay Bentley

Jay Bentley, född 6 juni 1964 i Wichita, Kansas, är en amerikansk musiker, känd som basist i punkrockbandet Bad Religion.

Bentley spelade med Bad Religion från bildandet 1979. Han lämnade bandet 1982 men återkom 1986 och har varit medlem sedan dess. Han har även spelat med grupper som Wasted Youth, T.S.O.L och Circle Jerks.

Källor

Amerikanska rockbasister
Födda 1964
Män
Levande personer
Personer från Wichita
Greg Hetson

Greg Hetson, född 29 juni 1961 i Brooklyn, New York, är en amerikansk gitarrist, känd som medlem i hardcorebanden Circle Jerks och Bad Religion.

Hetson föddes i New York men flyttade vid två års ålder till Los Angeles, Kalifornien. Han inledde sin musikkarriär i bandet Redd Kross som han lämnade för Circle Jerks 1980. Han har varit gitarrist i Bad Religion sedan 1985, men gästade bandet redan på debut-LP:n How Could Hell Be Any Worse? från 1982, där han bidrog med ett gitarrsolo till låten "Part III". Sedan 1994 alternerar han mellan Bad Religion och Circle Jerks. 

Mellan 2006 och 2008 spelade han även i hardcoresupergruppen Black President. Greg Hetson var också med i supergruppen Punk Rock Karaoke som han själv bildade, med medlemmar Eric Melvin (NOFX), Jennifer Finch (L7), Derek O'Brien (Social Distortion), och Bob Mothersbaugh (Devo). Greg Hetson spelar själv gitarr i bandet. Senare medlemmar inkluderer Steve Soto (Adolescents, Agent Orange, C.J. Ramone), Stan Lee (The Dickies), Eddie Tatar (The Dickies, D.I.), och då Derek O'Brien slutade, Darrin Pfeiffer (Goldfinger) på trummor. Greg Hetson spelar också i hardcore-punkbandet G.F.P.

Hetson arbetar för tiden tillsammans med Loomis Fall, med ett project som inkluderar gästartister som Bobby Alt, Chris Vrenna, Christopher Chartrand och ljudtekniker Josh Achziger.

Externa länkar

Greg Hetson på IMDb

Födda 1961
Amerikanska rockgitarrister
Män
Levande personer
Hormoslyr

Hormoslyr var varunamnet på ett växtbekämpningsmedel som användes inom skogsbruket för att bekämpa lövsly samt mot ogräs längs banvallar. Bekämpningsmedlet förbjöds på 1970-talet efter en uppmärksammad debatt om miljögift.

Verkan
Hormoslyr fungerar som ett tillväxthormon på vissa växter så att de, enkelt uttryckt, växer ihjäl sig. De två aktiva substanserna är fenoxisyrorna 2,4-D (diklorfenoxiättiksyra) och 2,4,5-T (triklorfenoxiättiksyra) - samma innehåll som det uppmärksammade Agent Orange, som skapade stora skador under Vietnamkriget. 2,4,5-T förbjöds i Sverige 1977. Förutom fenoxisyror innehöll hormoslyr även små mängder av dioxin. Det uppstår som biprodukt vid användning av äldre metoder för att tillverka 2,4,5-T.

Debatten
Fenoxisyror och dioxin kan orsaka bland annat fosterskador och cancer. En gravid kvinna som fick en kraftig giftdusch när hon plockade bär födde ett skadat barn. Med barnet på armen uppvaktade hon dåvarande statsministern Thorbjörn Fälldin, som blev allvarligt bekymrad. Debatten var livlig och förbudet var en följd av en aktiv miljöopinion och en därav framtvingad försiktighetsprincip.

Tillverkning
Hormoslyr tillverkades av BT Kemi och var föremål för mycket debatt under 1970-talet, eftersom många var oroliga för de långsiktiga effekterna på människor och natur. BT Kemi orsakade den största och mest svårsanerade svenska miljöskandalen i Teckomatorp, där man ännu på 2010-talet har grävt upp efterlämnade gifttunnor med bland annat dioxin. Det fanns också en koppling mellan BT Kemi och det avlövningsmedel som användes i Vietnamkriget, Agent Orange. I ett försök att lugna opinionen drack BT Kemis danske direktör Lars Foss en dos hormoslyr i TV 1975. Rykten har sedan spridits om att han kort därpå avled i cancer, men Foss levde till 2007 och en ålder av 83 år. Däremot dog BT Kemis platschef i cancer på 1980-talet.

Miljörörelsens aktioner
Miljöaktivister från bland annat Torsby, Falun och Gävle gjorde energiskt motstånd mot flygbesprutningarna. Man följde besprutningsplanen från marken, höll radiokontakt under spaningarna och man lokaliserade de kamouflerade flygplatserna/landningsbanorna i skogen och kedjade där fast sig i protest 1976. Strax därefter, 1977, förbjöds hormoslyrbesprutningarna. Inga dispenser söktes. Skogsbruket fick återgå till den avsevärt arbetsintensivare motormanuella röjningen.

Se även
Lennart Hardell

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
P3 Dokumentär om Hormoslyret

Avlövningsmedel
Skogsbruk
Herbicider
Hormonstörande ämnen
Brian Baker

Brian Baker, född 25 februari 1965, är en amerikansk musiker, sedan 1994 gitarrist i punkrockbandet Bad Religion. Han spelade innan dess med bland andra Minor Threat (där han även spelade basgitarr), The Meatmen och Dag Nasty och var under korta perioder medlem i Government Issue och Samhain. 1994 blev han erbjuden en plats som turnégitarrist i R.E.M. men tackade nej och gick med i Bad Religion istället. Han ersatte därmed Brett Gurewitz som hoppade av. Vid Gurewitz återkomst 2001 stannade Baker dock kvar.

Diskografi (urval)
Album med Bad Religion
 The Gray Race (1996)
 Tested (1997)
 No Substance (1998)
 The New America (2000)
 The Process of Belief (2002)
 The Empire Strikes First (2004)
 New Maps of Hell (2007)
 The Dissent of Man (2010)
 True North (2013)
 Age of Unreason (2019)

Album med Dag Nasty
 Can I Say (1986)
 Wig Out at Denko's (1987)
 Field Day (1988)
 85-86 (1991)
 Four on the Floor (1992)
 Minority of One (2002)
 Dag with Shawn (2010)

Album med Junkyard
 Junkyard (1989)
 Sixes, Sevens & Nines (1991)
 Shut Up – We're Trying To Practice! (2000)
 Tried and True (2003)
 High Water (2017)
 Old Habits Die Hard (2019)

Referenser

Externa länkar 

Bad Religions webbplats

Födda 1965
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska basister
Män
Levande personer