kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gustaf Sandström

Gustaf Sandström (i riksdagen kallad Sandström i Gävle), född 11 mars 1865 i Högsby, död 3 maj 1930 i Stockholm, var en svensk advokat och politiker (liberal), justitieminister 1911–1914. Han var bror till riksdagsmannen Nils Sandström.

Gustaf Sandström, som var son till en apotekare, blev juris utriusque kandidat vid Uppsala universitet 1890. Efter några års tjänstgöring i domstol var han därefter advokat i Gävle 1894–1911 samt i Stockholm från 1914. Han anlitades också för flera statliga utredningar, bland annat som ordförande för den kommission som efter det bolsjevikiska maktövertagandet arbetade i tre år (1919–1922) med att klarlägga svenska medborgares tillgodohavanden i Ryssland.

Sandström var politiskt aktiv i den liberala rörelsen och var 1902–1911 vice ordförande i Gävleavdelningen av Frisinnade landsföreningen. Han var även riksdagsledamot i andra kammaren för Gävle valkrets 1909–1911 och tillhörde då Frisinnade landsföreningens riksdagsparti Liberala samlingspartiet. Han var bland annat ordförande i 1909 års tillfälliga utskott samt ledamot av arbetsavtalsutskottet 1910 och 1911. Det sätt som det tillfälliga utskottet skaffat sig vissa upplysningar gav anledning till den på sin tid uppmärksammade konflikten mellan dåvarande Lindmanska ministären och andra kammaren om rätta tillämpningen av § 46 riksdagsordningen, och det var Sandströms interpellation i frågan, som gav uppslaget till den uppseendeväckande hetsiga interpellationsdebatten den 17 mars 1909. Åren 1911–1914 var han justitieminister i Karl Staaffs andra ministär.

Gustaf Sandström var från 1902 till sin död gift med Calla Bergström (1876–1958). Makarna är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 170
 
 Sandström, Gustaf på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning 
 

Sveriges justitieministrar
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Svenska advokater
Personer från Högsby socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1865
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Berndt Hasselrot

Berndt Fridolf Engelbrecht Hasselrot, född den 23 mars 1862 på Sämsholm, Norra Säms socken, Älvsborgs län, död den 14 oktober 1930 på Gripsnäs, Kärnbo församling, Södermanlands län, var en svensk ämbetsman och politiker (konservativ). Han var Sveriges justitieminister 1914–1917.

Biografi
Hasselrot avlade hovrättsexamen i Lund 1885 samt bedrev juridiska studier i Leipzig och Berlin. År 1888 blev han vice häradshövding, 1892 fiskal och 1894 assessor i Göta hovrätt, i Svea hovrätt 1896. Från oktober 1906 till 1913 var han justitieombudsman, justitieminister mellan 17 februari 1914 och 30 mars 1917 samt  president i Skånska hovrätten 1913–1929.

Som justitieombudsman förvärvade Hasselrot ett stadgat rykte som den svenska folkfrihetens försvarare mot byråkratiska tendenser hos ämbetsmannakåren och utgav i en rad förtjänstfulla Ämbetsberättelser 1907–13 uppslag till en rad lagförändringar. Vid sidan av sin ämbetsmannabana framträdde Hasselrot som en av Sveriges mest produktiva juridiska författare med en rad praktiskt värdefulla om än till formen något diffusa och till innehållet splittrade arbeten. Bland dessa märks Handelsbalken...jämte anmärkningar...och prejudikat (11 band, 1893–1908, 2:a upplagan 1910–11), Juridik och politik (3 band, 1920–21), Juridiska skrifter (10 band jämte 2 supplement med tillägg 1921–24). Till sin politiska uppfattning var Hasselrot moderat, och sökte 1920 förgäves skapa ett nytt politiskt mellanparti med skriften Centerns syften (1920).

Berndt Hasselrot var son till Carl Hasselrot, halvbror till Carl Birger, Mathias och Bror Hasselrot, helbror till Pehr och Carl-Axel Hasselrot, far till Stig och Bengt Hasselrot samt svärfar till Ivar af Sillén. Han var gift med Gunnel Hasselrot och ägde Ro gård i Uppland. Genom sitt giftermål blev han en stor intressent i svenska tändsticksindustrin även ordförande i Svenska Tändsticks AB, och andra bolag. Berndt Hasselrot satt bland annat i styrelsen för Jönköpings och Vulcans tändsticksfabrik AB och Katrinefors AB. Han är begravd på Mariefreds kyrkogård. I Statens porträttsamling på Gripsholms slott finns en bröstbild i gipsrelief utförd av skulptören Sven Anderson (1846–1920).

Bibliografi 
 Handelsbalken jämte dithörande författningar med förklarande anmärkningar (11 delar)

Utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 5 juni 1915.
  Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1910.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 Palmstierna, Erik, Åtskilliga egenheter: karaktärsstudier och silhuettklipp. Stockholm 1950, s. 76

Externa länkar

Noter

Födda 1862
Avlidna 1930
Sveriges justitieministrar
Justitieombudsmän i Sverige
Hovrättspresidenter i Hovrätten över Skåne och Blekinge
Män
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Personer från Norra Säms socken
Gravsatta på Mariefreds kyrkogård
Johan Beck-Friis

Johan Gabriel Beck-Friis, född 25 januari 1862 i Livgardet till häst församling, Stockholm, död 6 juli 1929 i Kättilstads församling, Östergötlands län, var en svensk friherre, militär och politiker (konservativ); han var jordbruksminister 1914–1917, riksdagsledamot (första kammaren) 1904–1919 och 1927–1929.

Biografi 
Hans far var hovmarskalk Joachim Tawast Beck-Friis. Johan Beck-Friis blev 1882 underlöjtnant vid livgardet till häst och 1887 löjtnant. Han hade avancerat till ryttmästare 1898. Beck-Friis började sin bana som kavalleriofficer men ägnade sig därefter åt skötseln av godset Söderö i Östergötlands län.

Efter en kort karriär inom det kommunala livet anslöt han sig till den konservativa majoriteten i första kammaren 1904. Fyra år senare blev han statsrevisor, tre gånger var han revisionens ordförande. Åren 1910–1914 var han ledamot av Statsutskottet och satt i försvarsberedningarna 1911–1914. Efter borggårdskuppen 1914 satt han som jordbruksminister i Hjalmar Hammarskjölds regering till 1917. På denna post kontrasignerade han besluten om att tillsätta livsmedels- och folkhushållningskommissionerna.

Beck-Friis var landstingsman i flera år, och från och med 1924 ordförande i Östergötlands hushållningssällskap. Sedan 1911 var han även ledamot av Lantbruksakademien. Han satt även i överstyrelsen för Riksföreningen för svenskhetens bevarande i utlandet.

Mellan 1899 och 1907 tjänstgjorde han som kammarherre hos drottning Sofia och var sedan 1917 överstekammarjunkare.

Han gifte sig 1886 med friherrinnan Anna Adelswärd (född 1866), dotter till överstekammarjunkaren Seth Adelswärd och Eva Broström.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 
   Konung Oscar II:s och Drottning Sofias guldbröllopsminnestecken, 1907.
   Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 5 juni 1915.
   Kommendör av andra klassen av Vasaorden, 6 juni 1911.
   Riddare av första klassen av Svärdsorden, 1906.
   Riddare av Nordstjärneorden, 1908.

Utländska utmärkelser 
   Riddare av Storkorset av Nederländska Oranien-Nassauorden, tidigast 1921 och senast 1925.
   Riddare av Danska Dannebrogorden, senast 1915.

Referenser 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Vidare läsning 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Sveriges jordbruksministrar
Svenska friherrar
Svenska överstekammarjunkare
Svenska kammarherrar
Ledamöter av Lantbruksakademien
Mottagare av Konung Oscar II:s och Drottning Sofias guldbröllopsminnestecken
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Riddare av Nordstjärneorden
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Svärdsorden
Storkorset av Oranien-Nassauorden
Riddare av Dannebrogorden
Johan
Födda 1862
Avlidna 1929
Män
Politiker från Stockholm
Zvi Mazel

Zvi Mazel, född 4 mars 1939 i Bnei Brak i Brittiska Palestina, är en israelisk pensionerad diplomat. Han har tidigare arbetat på Israels ambassader i Antananarivo, Paris och Kairo, och var Israels ambassadör i Rumänien, Egypten och från 2002 i Sverige. Mazel är nu pensionär och bor i Jerusalem där han är aktiv inom den israeliska organisationen JCPA (Jerusalem Centre for public Affairs) med nära kopplingar till den israeliska bosättarrörelsen.

Han har förekommit i nyheterna ett antal gånger. En gång uppgav han att den svenska ärkebiskopen KG Hammar "antagligen var antisemit"  och han har också sagt att utrikesminister Anna Lindhs kritik av Israels brott mot folkrätten inte kunde tolereras. Därutöver har han hävdat att det i Sverige förekommer "dagliga uppviglingar i media [för att få människor] att döda judar" .
Internationellt är han nog mest känd för att ha vandaliserat konstverket Snövit och sanningens vansinne i januari 2004. Konstverket var en del av utställningen Making Differences av verk av den israelisk-svenske konstnären Dror Feiler. Mazel framförde till Feiler att det inte var fråga om ett konstverk utan ett uttryck för hat mot det israeliska folket och att verket hyllade en självmordsbombare.  Israels premiärminister Ariel Sharon sade senare att han stödde Zvi Mazels agerande.

I sin nuvarande roll för JCPA har han uppmärksammats för att ha anklagat Sverige för att sakna pressfrihet och påstått att alla större svenska tidningar i hemlighet kontrolleras av socialdemokraterna.

Zvi Mazel blev också känd för sin kontakt med dåvarande pastorn och senare huvudpersonen i Knutbydramat Helge Fossmo som Mazel ansåg var en föredömlig svensk Israel-vän. Även om kontakten ägde rum innan morden i Knutby var kontakten uppseendeväckande då Fossmo redan då var en mycket ifrågasatt person inom svensk frikyrkorörelse.

Zvi Mazel efterträddes av Eviatar Manor som ambassadör i Sverige, som i sin tur efterträddes av Benny Dagan 2008. Dagan efterträddes 2012 av Isaac Bachman. Från och med 2017 innehas ambassadörsposten av Ilan Ben-Dov.

Källor

Israels ambassadörer
Födda 1939
Män
Levande personer
Steno Stenberg

Steno Johannes Stenberg, född 26 juni 1870 i Kungsholms församling, Stockholm, död 1 november 1940 i Oscars församling, Stockholm
, var en svensk jurist och politiker. 

Stenberg var konsultativt statsråd 1914–1917 och justitieminister från mars till oktober 1917. Han var son till Sten Stenberg.

Stenberg blev juris kandidat i Uppsala universitet 1894 och 1902 adjungerad ledamot i Svea hovrätt, där han avancerade till assessor 1907 och hovrättsråd 1910. Under tiden hade han varit tillförordnad revisionssekreterare 1906 och biträtt i Justitiedepartementet för lagstiftningsfrågor 1906–08 samt förordnats till expeditionschef där 1909, ett förordnande, som han ännu innehade, då han 16 februari 1914 utnämndes till konsultativt statsråd i Hammarskjölds ministär. Vid dess avgång inträdde han 30 mars 1917 som justitieminister i Swartz ministär, en post han behöll till regeringens avgång den 19 oktober 1917. 1917 blev Stenberg justitieråd.

År 1932 promoverades Stenberg till juris hedersdoktor vid Uppsala universitet. Stenberg blev även stödjande ledamot av Kungliga Gustav Adolfs Akademien för svensk folkkultur 1934. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1923.
  Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 5 juni 1915.
  Kommendör av andra klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1913.

Källor

  Stenberg, Sten Johannes på SvenskaGravar.se

Noter

Sveriges justitieministrar
Svenska hovrättsråd
Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Gustav Adolfs Akademien
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Svenska politiker under 1900-talet
Alumner från Uppsala universitet
Ämbetsmän från Stockholm
Politiker från Stockholm
Jurister från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1870
Avlidna 1940
Män
Ugglan
M/S Gripsholm (1925)

M/S Gripsholm var ett passagerarfartyg, byggt av Armstrong, Whitworth & Co, Ltd i Newcastle, England. Hon levererades den 27 november 1925 till Svenska Amerika Linien i Göteborg som rederiets första nybygge.

Fartyget
M/S Gripsholm var Sveriges och världens första dieseldrivna passagerarfartyg i atlanttrafik, med två 6-cylindriga B&W (Burmeister & Wain) dieslar på 13 500 hk. Hon tog 1 643 passagerare och hade 301 mans besättning. Jungfruresan påbörjades den 21 november 1925. Hon var inte bara svenska handelsflottans största fartyg, utan även internationellt ett av de modernaste fartygen på Atlanten. Att döma av samtida kommentarer var detta fartyg en unik händelse i svensk sjöfartshistoria. Teknisk Tidskrift redogjorde noggrant och entusiastiskt för alla finesser, från skrov till maskineri och gav äran för det förstklassigt utförda projektet åt Svenska Amerika Liniens chef, Filip Lindahl.

Inredningen
Inredningen av M/S Gripsholm gjordes av en engelsk arkitekt, A. Durand, som hade kontor i Westminster i centrala London. I tidskriften Byggmästaren gjorde arkitekt Eskil Sundahl en kritisk analys och tyckte att M/S Gripsholms inredning var ett beklagligt exempel på tom hotellgrannlåt i engelsk 1500- och 1600-talsstil. Tydligen skämdes det svenska formetablissementet över att rederiet valt att inreda den nya och tekniskt så moderna amerikabåten i "barock, rokoko och gustaviansk stil". När systerfartyget  tre år senare sjösattes fick det istället en mycket uppskattad interiör i art déco.

Fortsatta öden
År 1939 chartrade internationella Röda korset fartygen Gripsholm och Drottningholm för utbyte av sårade och krigsfångar. Fram till krigsslutet hade hon transporterat 27 712 personer. År 1946 lämnades hon tillbaka till Svenska Amerika Linien. Mellan 1949 och 1950 byggdes hon om och moderniserades på varvet Howaldtswerke i Kiel, bland annat fick hon nya skorstenar, ny för och passagerarantalet reducerades till 976 personer. År 1954 såldes hon till rederiet Norddeutscher Lloyd och blev omdöpt till Berlin. Berlin var den första tyska atlantseglaren efter andra världskriget, hon gick på routen mellan Bremerhaven och New York. Till 1966 var hon i tjänst för Norddeutscher Lloyd, sedan ansågs hon för omodern. Sista resan som MS Berlin gick i våren 1966 från Bremerhaven till New York, från New York till Bermudaöarna, tillbaka till New York och hem till Bremerhaven. Nära Bermudas hamn St. George skedde en lätt grundstötning pga felnavigering. På resan hem längs Irland bröt eld ut i besättningskvarteret men kunde släckas. Reparationen ansågs för dyr. I november 1966 såldes hon till en skrotfirma i Italien för upphuggning. Samma år sjösattes Svenska Amerika Liniens sista nybygge .

Se även
Slottet Gripsholm som gett namn till fartyget.

Vidare läsning

Externa länkar
Det flytande palatset på Filmarkivet.se - film om båten från 1925
M/S Gripsholm

Svenska Amerika Liniens fartyg
Fartyg sjösatta 1924
Fartyg byggda i England
Svenska passagerarfartyg
George Woodbridge

George Woodbridge, född 1930 i Flushing, New York, död 19 januari 2004 i Staten Island, New York, serietecknare, illustratör.

Woodbridge ritade karikatyrer för den amerikanska tidningen MAD Magazine i nästan 50 år. Hans karriär på MAD Magazine började 1957 när han sålde sin första illustration till tidningen. Den illustration som han kanske blev mest berömd för var en sportsatir från 1965 kallad 43-Man Squamish som innehöll en fånig fältsport spelad med fåraherdar, krokar, simfötter, polohjälmar och omöjligt komplicerade regler. Collegestudenter över hela USA älskade det och brukade skicka in foton på sig själva spelandes sporten.

Han illustrerade även bokserien American Military Equipage, 1851-1872 som gavs ut på 1970-talet.

Han dog i januari 2004 av emfysem.

Referenser

Amerikanska serieskapare
Avlidna 2004
Födda 1930
Män
Gripsholm (olika betydelser)

Gripsholm kan syfta på:

 Gripsholms slott – ett kungligt slott vid Mälaren
 Kronobränneriet vid Gripsholm – ett brännvinsbränneri som stod färdigt år 1777
 Gripsholms folkhögskola – en folkhögskola i kronobränneriets lokaler
 Gripsholms slott – en sommarsaga – en roman av Kurt Tucholsky som utspelar sig på slottet

Fartyg
M/S Gripsholm

M/S Gripsholm kan syfta på:

* M/S Gripsholm (1925) – passagerarfartyg sjösatt 1925.
 M/S Gripsholm (1957) – passagerarfartyg sjösatt 1957.
 M/S Gripsholm (1989) – passagerarfartyg sjösatt 1989, se .
M/S Gripsholm (1957)

M/S Gripsholm var ett passagerarfartyg, byggt av Ansaldo Soc, Per Azioni i Genua, Italien. Det levererades 2 april 1957 till AB Svenska Amerika Linien i Göteborg. Fartyget återkom till Göteborg från sin sista kryssning för Svenska Amerika Linien 1975 och såldes samma år till Grekland, där hon fick namnet Navarino. Fartyget såldes 1983 till Italien och döptes till Samantha för att redan 1985 döpas om till Regent Sea, senare Sea. Fartyget såldes sedan till finansiärer i New York. 

I Sverige väcktes förnyat intresse för fartyget 2000 och det fanns idéer om att lägga upp fartyget i Sverige, antingen i Göteborg som kasino eller i Stockholm som hotell- och restaurangfartyg. Inget av förslagen blev av; istället såldes fartyget 2001 till skrot till den stora fartygsskroten i Alang, Indien. Under transport dit blev hon plundrad av pirater vid Dakar. Senare under färden började hon läcka och sjönk till havs utanför Sydafrikas kust.
Fartyget ligger på positionen 35.21 S 26.13 Ö. Närmaste plats på afrikanska fastlandet är staden Port Elizabeth i Sydafrika. Vraket är vid sidan av M/S Stockholm och S/S Marieholm, det enda bevarade intakta skrovet från Svenska Amerika Linien.

Se även
Gripsholm – slottet som gett namn till fartyget

Externa länkar
M/S Gripsholm på The Great Ocean Liners
Svenska Amerika Linien     

Svenska Amerika Liniens fartyg
Skeppsvrak i Atlanten
Skeppsvrak i Afrika
Fartyg sjösatta 1956
Fartyg byggda i Italien
Viking (olika betydelser)

Viking kan syfta på:

 Viking – nordiska sjöfarare från tiden 800–1100
 Vikingatiden – tidsperioden 800–1100 e.kr. i norden
 Vikingaskepp – fartygstyp under vikingatiden, se långskepp
 Viking (namn) – ett mansnamn av nordiskt ursprung
 Viking (rollspel) – namnet på ett svenskt rollspel som utspelar sig på vikingatiden
 Viking Air –  en kanadensisk tillverkare av flygplan. flygplansdelar och reservdelar

Farkoster
 Barken Viking – ett segelfartyg
 Vikingprogrammet – två amerikanska rymdsonder, Viking 1 och Viking 2, som landat på Mars
 Viking (satellit) – den första svenska satelliten
 Viking (vikingaskepp) – replik av Gokstadsskeppet
 Vickers Viking – brittiskt passagerarflygplan i tjänst 1946–1969
 Lockheed S-3 Viking – amerikanskt ubåtsjaktflygplan i tjänst 1974–2016
 Viking CL-415EAF – en kanadensisktillverkad vattenbombare

Varumärken
 Volvo Viking – Volvo 939, en lastbil från 1960-talet
 Husqvarna Viking – Husqvarnas varumärke för symaskiner
 Viking Airlines – ett svenskt flygbolag (2003–2010)
 Viking Line – rederi
 Royal Viking – hotell
 Viking Press – amerikanskt bokförlag
 Viking, ett varumärke för fordonsdäck och skor med ursprung i Viking-Askim (Askim Gummivarefabrik)

Sport
 Viking FK – en fotbollsklubb i Stavanger
 FC Viikingit – en finländsk fotbollsklubb från Helsingfors

Geografi

Kanada 

 Viking, Alberta, ort,

USA 

 Viking (ort i USA), Minnesota, Marshall County,

Se även
 Vikingarna – flera betydelser
 5. SS-Panzer-Division Wiking – en militär enhet i Nazityskland under andra världskriget.
 Nordmän – de nordgermanska folken i Norden varifrån vikingarna kom

Robotskapade Kanadaförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Runa (tidskrift)

Runa var en tidskrift med folkloristiskt och antikvariskt innehåll som utkom åren 1842-1850 och 1865-1876. Utgivare var Richard Dybeck.

Runa hade under sin existens växlande tilläggstitlar, utkom med två häften 1842, två 1843, åtta mindre häften 1844, ett stort häfte årligen 1845 och 1847-1850 samt i ny följd med ett häfte årligen 1865 och 1869-1876. Innehållet utgörs av fornminnesbeskrivningar från flera svenska landskap, nyupptecknade folkvisor, vallvisor,
folkdanser och lekar (med tillhörande melodier), sägner, skrock och folkseder, gåtor, inhemska växtnamn med mera. Texten belyses med litografiska avbildningar.

Digitaliserad utgåva

Källor

Nedlagda svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1842
Tidskrifter nedlagda 1850
Tidskrifter startade 1865
Tidskrifter nedlagda 1876
Mir

Mir (, ’fred’, ’värld’) var en ursprungligen sovjetisk och senare rysk rymdstation. Stationen var den första att vara permanent bemannad.

Mir byggdes upp av moduler, som var och en sköts upp mellan 19 februari 1986 och 23 april 1996. Mirs uppgift var att fungera som ett vetenskapligt laboratorium i yttre rymden.

1995 genomfördes den första dockningen mellan en rysk rymdstation och en amerikansk rymdfärja.

23 mars 2001 brann rymdstationen upp då den avsiktligt återinträdde i jordens atmosfär efter ungefär 86 330 varv kring jorden.
Rester av den slog ner i Stilla havet öster om Nya Zeeland.

Mirs moduler 
Mir var uppbyggd av flera moduler.

Mir (kärnan) 

Mir eller DOS-7 var den första delen av stationen, den sköts upp med en Protonraket den 19 februari 1986. Modulen har stora likheter med Saljut 6 och Saljut 7. Totalt hade modulen 6 dockningsportar, 5 i fronten och en i aktern. I aktern fanns 2 raketmotorer som fram till att Kvant-1 dockade med stationen användes för att justera stationens omloppsbana.

Kvant-1 

Kvant-1 () sköts upp med en Proton-K-raket den 31 mars 1987.

Planen var från början att modulen skulle skjutits upp och dockas med rymdstationen Saljut 7, men förseningar gjorde att man fick skjuta upp den till Mir.

Modulen hyste bland annat ett antal gyroskop som användes för att stabilisera hela rymdstationen.

Under åren modifierades modulen ett flertal gånger, bland annat med flera raketmotorer och under en tid var den även utrustad med tre solpaneler.

Kvant-2 

Kvant-2 () sköts upp med en Proton-K-raket den 26 november 1989 och dockade med stationen den 6 december samma år. Ombord fanns bland annat en luftsluss. Även Kvant-2 var utrustad med gyroskop, dessa var monterade på utsidan av modulen.

Kristall 

Kristall () sköts upp med en Proton-K-raket den 31 maj 1990 och dockade med stationen den 10 juni samma år. Modulen var ett teknik-, material-, geofysik- och astrofysiklaboratorium. Ett av modulens huvudsyften var att agera dockningsport för de sovjetiska rymdfärjorna av typen Buran.

Spektr 

Spektr () sköts upp med en Proton-K-raket den 20 maj 1995 och dockade med stationen den 1 juni samma år. Modulen förblev trycklös efter en kollision mellan rymdstationen och farkosten Progress M-34 den 25 juni 1997.

Dockningsmodul 

Dockningsmodulen () sköts upp med den amerikanska rymdfärjan Atlantis under uppdrag STS-74, den 12 november 1995 och dockades med stationen den 15 november.

Modulens huvudsyfte var att möjliggöra dockningar mellan rymdfärjor och stationen utan att Kristallmodulen skulle behöva flyttas inför varje dockning och solpaneler dras ihop.

Priroda 

Priroda () sköts upp med en Proton-K-raket den 23 april 1996 och dockade med stationen tre dagar senare den 26 april.

Modulens huvudsyfte var att studera Jorden och klimatet.

Källor och referenser

Externa länkar 

 
Rymdstationer
Rysslands rymdprogram
Sovjetunionens rymdprogram
Rymdfartsåret 1986
Anestesiologi

Anestesiologi avser läran om sövning/narkos och olika bedövningsmetoder. I Sverige är anestesi och intensivvård en medicinsk specialitet, och Svensk Förening för Anestesi och Intensivvård är en sektion inom Svenska Läkaresällskapet respektive inom Sveriges läkarförbund.

En anestesiolog, även kallad narkosläkare, har specialistutbildning om hur man använder bedövningsmedel (exempelvis ryggbedövning) och andra anestesitekniker (inte minst sövning). Utbildningen lägger även tonvikt på att behärska och upprätthålla patienters ventilation (andning) och cirkulation. Förutom att vara ansvarig för anestesi under kirurgi och andra ingrepp och undersökningar, inbegriper arbetsområdet även akutvård utanför sjukhus (såsom läkarbemannad ambulans och ambulanshelikopter), intensivvård, smärtlindring samt hyperbarmedicin.

Ordet anestesiologi kommer av grekiskans ἀν- an-, "icke", αἴσθησις aísthēsis, "känsla", "förnimmelse", och -λογία -logia, "lära".

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 
Svensk Förening för Anestesi och Intensivvård
Svenska Läkaresällskapet

Medicinska specialiteter
Anestesi