kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gahn (släkt)

Gahn är en svensk släkt som sannolikt är utgrenad från den skotska släkten Govan från Peeblesshire söder om Edinburgh. Släkten inkom till Sverige före 1639 med en Hans (John) Gahn d.ä. Släkten har inget sammband med den skotska adelsätten Colquhoun.

Den 31 december 2013 var 61 personer med efternamnet Gahn bosatta i Sverige.

Historia 
Den äldsta säkerställda stamfadern är borgaren i Falun, Hans Gahn d.y., nämnd tidigast 1645 (Gaun) som anges vara skotte i samtida dokument. En ättling till Hans Gahn var generalmajoren Carl Pontus Gahn som adlades 1809 under namnet Gahn af Colquhoun (uttalas kahóon) och nummer 2204 men slöt själv ätten. Flera medlemmar av släkten har skaffat sig ett namn på bergshanteringens och naturvetenskapernas områden. De borgerliga grenarna är sinsemellan indelade i Falugrenen, Kåfallagrenen och Främsbackagrenen.

Källor

Externa länkar 
Pontus Möller, Gahn, släkt i Svenskt biografiskt lexikon, band 16, sida 728, (1964–1966).
Pontus Möller, "Colquhoun - Cahun - Gahn - Canonhielm. En boskillnad" i Personhistorisk tidskrift 1966.

 
Svenska släkter
Skotska släkter
Henrik Gahn den yngre

Henrik Gahn den yngre, född  den 1 april 1820 i Falun, död den 30 mars 1874 i Uppsala, var kemist och industriman.

Henrik Gahn var son till salpetersjuderidirektören Johan Henric Gahn och Johanna Charlotta Théel, och sonson till kemisten Johan Gottlieb Gahn. Henrik Gahn flyttade till Uppsala 1838 för att studera. Åren 1841–1842 studerade han vid Falu bergsskola.

Efter studierna ägnade han sig sedan främst åt skogsaffärer och lantbruk. År 1862 flyttade Henrik Gahn för gott till Uppsala där han anlade en kemisk-teknisk fabrik (se Henrik Gahns AB). År 1868 uppfann han ett av sina mest kända preparat, desinfektionsmedlet aseptin, vilket sedermera fick många efterföljare.

Henrik Gahn ligger begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska kemister under 1800-talet
Alumner från Uppsala universitet
Födda 1820
Avlidna 1874
Män
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Personer från Falun

Henrik
Henrik Gahn den äldre

Henrik Gahn den äldre, född 1 januari 1747 i Falun, död 6 februari 1816 i Stockholm, var en svensk läkare, bror till Johan Gottlieb Gahn och Carl Pontus Gahn. Efter Gahn uppkallade botanikern Georg Forster d.y. ett växtsläkte Gahnia.

Biografi

Gahn studerade från 1762, delvis under Carl von Linnés särskilda ledning, i Uppsala, där han 1769 blev medicine kandidat. Linné, en vän till hans far, omfattade med mycken välvilja den unge studenten, vilken, såsom gäst på Linnés lantställe Hammarby sommaren 1766, utarbetade sin, under Linnés presidium senare ventilerade, disputation Fundamenta Agrostographiæ. 

Åren 1770–1773 företog han, efter avlagd medicine licentiatexamen, en vetenskaplig resa till Tyskland, Holland, England och Skottland samt promoverades under tiden (1772) i Uppsala till medicine doktor och utnämndes samma år till förste amiralitetsläkare vid arméns flottas eskader i Stockholm, från vilken befattning han tog avsked 1789. Under åren 1777–1790 tjänstgjorde han därjämte som assessor i Collegium medicum. Gahn blev 1808 överläkare vid Krigsakademien på Karlberg. År 1793 blev han ledamot av Vetenskapsakademien.  

Gahn var en bland Sveriges mest upplysta och berömda läkare. Han lyckades bl.a., efter många fåfänga försök, att 1802 ympa skyddskoppor i Stockholm, varifrån vaccinen sedermera förmedlades till åtskilliga orter i riket, och var 1807 en av Svenska läkaresällskapets stiftare. Vid flera tillfällen var Gahn ledamot i för sundhetsändamål tillförordnade kommittéer. Han författade åtskilliga uppsatser i Vetenskapsakademiens och Läkarsällskapets handlingar med mera. Han är begravd på Solna kyrkogård.

Gahn var son till Hans Jacob Gahn av släkten Gahn.

Källor

 Henric Gahn på Gravar.se

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska militärläkare
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska läkare under 1700-talet
Svenska läkare under 1800-talet
Svensk ointroducerad adel
Personer från Falun
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1747
Avlidna 1816
Män

Henrik 01
Carl Pontus Gahn

Carl Pontus Gahn, adlad Gahn af Colquhoun, född den 1 mars 1759 i Falun, död den 9 maj 1825 i Stockholm, var en svensk militär och politiker. Han var bror till Johan Gottlieb och Henrik Gahn den äldre.

Efter att ha blivit löjtnant vid Savolax regemente gjorde han krigstjänst i Frankrike, Holland och Preussen. Utnämnd till major 1787  bevistade han Gustav III:s ryska krig 1788–1790 och Finska kriget 1808–1809. 

År 1813 utnämndes Gahn till chef för Dalregementet, 1814 till generalmajor, 1820 till chef för Andra infanteribrigaden och 1824 till ordförande i Krigshovrätten. 

Gahn användes 1809 av Georg Adlersparre i Dalarna för att övervaka befarade kontrarevolutionära stämplingar där samt för att genom emissarier, ströskrifter och dylikt till Norge befordra dess väntade anslutning till Sverige. 

År 1814 anförde Gahn den svenska truppstyrka, som under kriget med Norge blev tillbakaslagen i sammandrabbningarna vid Lier och Matrand av en norsk kår under överstelöjtnant Andreas Samuel Krebs. 1809 blev Gahn adlad och antog namnet Gahn af Colquhoun. Han slöt själv sin adliga ätt.

Referenser

Noter

Källor

Födda 1759
Avlidna 1825
Män
Svensk obetitlad adel
Svenskt adlade
Militärer från Falun
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska generaler
Carl Pontus
Jackie Coogan

Jackie Coogan (John Leslie Coogan Jr), född 26 oktober 1914 i Los Angeles, Kalifornien, död 1 mars 1984 i Santa Monica, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Coogan inledde sin skådespelarkarriär redan som barn med att uppträda på scen och i stumfilmer, däribland i Chaplins pojke (1921).

Biografi 
Sin första filmroll fick Coogan redan 1917, då han medverkade i filmen Skinner's Baby, men han omnämndes inte i rollistan. Senare var han Charlie Chaplins motspelare i filmen Chaplins pojke (The Kid) från 1921 och spelade huvudrollen i Frank Lloyds Oliver Twist 1922. Under sina år som barnstjärna tjänade Coogan runt fyra miljoner dollar, men pengarna förbrukades av hans mor och styvfar. Han stämde dem 1935, men fick endast tillbaka 126 000 dollar. Detta ledde till att en lag infördes, som skyddar barnstjärnor i USA, känd som Coogan Act.

Då Coogan blev äldre dalade hans stjärna och 1941 tog han värvning i US Army Air Force där han tjänstgjorde som flyginstruktör under andra världskriget. Då kriget tagit slut återvände han till skådespeleriet. Som vuxen spelade han bland annat rollen som den skallige groteske Farbror Fester i TV-serien Familjen Addams, som spelades in mellan 1964 och 1966.

Coogan var gift fyra gånger, bland andra med skådespelerskan Betty Grable åren 1937–1939. Han avled 1984 av en hjärtinfarkt.

Filmografi i urval 

 Skinner's Baby (1917) 
 Chaplins pojke (1921) 
 Oliver Twist (1922) 
 Little Robinson Crusoe (1924) 
 Johnny Get Your Hair Cut (1927) 
 The Bugle Call (1927) 
 Tom Sawyer (1930) 
 Huckleberry Finn (1931)
 College Swing (1938) 
 Million Dollar Legs (1939) 
 Sky Patrol (1939) 
 Queen of Broadway (1942)
 Kilroy Was Here (1947) 
 Varieties on Parade (1951)
 The Buster Keaton Story (1957)
 Perry Mason (1961–1966)
 When the Girls Take Over (1962) 
 Familjen Addams (1964–1966)
 Girl Happy (1965) 
 The Phantom of Hollywood (1974) 
 Dr. Heckyl and Mr. Hype (1980) 
 The Escape Artist (1982) 
 The Prey (1984)

Externa länkar 
 
 Jackie Coogan som militär

Födda 1914
Avlidna 1984
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska barnskådespelare
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s arméflygvapen
Johan Gottlieb Gahn

Johan Gottlieb Gahn, född 19 augusti 1745 i Voxnabruk i Hälsingland, död 8 december 1818 i Falun, var en svensk bergsvetenskapsman.

Biografi
Johan Gottlieb Gahns far var bruksägaren, sedermera lanträntmästaren i Falu län Hans Jakob Gahn av släkten Gahn, modern Anna Maria Schulzen, och hans bröder var Henrik Gahn d.ä. och Carl Pontus Gahn. Brukspatronen och riksdagsmannen Johan Gottlieb Gahn d.y. var hans kusins son. Han studerade under åren 1762–1770 i Uppsala och var därunder förtrogen vän med kemisterna Torbern Bergman och Carl Wilhelm Scheele.

1770 bosatte han sig i Falun, där han införde förbättringar i kopparsmältningen, anlade graderverk och verkstäder för vitriol, svavel och rödfärg. 1773–1817 var Gahn Bergskollegiums kemiske stipendiat, erhöll 1782 titel bergmästare och utnämndes 1784 till assessor i nämnda kollegium. 1793 blev han medlem av Rikets ärendens allmänna beredning, och 1784 blev han ledamot av Vetenskapsakademien.

Vid 1778/79, 1809/10 och 1810 års riksdagar representerade han Falu bergslags valdistrikt i borgarståndet och var 1809 en av detta stånds tre medlemmar i konstitutionsutskottet samt, såsom nära förtrogen med Hans Järta, en av dennes närmaste anhängare (Järtas brev till Gahn 1795–1809 finns bevarade i Uppsala universitetsbibliotek).

Gahn gjorde flera viktiga upptäckter, vilka han dock aldrig själv offentliggjorde, utan med stor liberalitet meddelade åt Bergman och Scheele. Så till exempel gjorde Gahn den viktiga upptäckten av kristallers genomgångar och av den grundform, som dessa bildar, men Bergman beskrev den. Upptäckterna att benjord är kalciumfosfater, att tungspat innehåller bariumsulfat, att brunsten med hjälp av kol kan reduceras till manganmetall tillhör Gahn. Stor förtjänst inlade han vid utarbetandet av blåsrörets användning inom kemin och mineralogin, och hans forskningar och försök på detta område ligger till grund för Jacob Berzelius berömda arbete om blåsrörets användning. Gahn hade en oövervinnelig motvilja mot att själv publicera sina undersökningar, om vilka hans anteckningar var ytterst knapphändiga, så att säkert många viktiga upptäckter därigenom gått förlorade.

Mineralet gahnit är uppkallat efter Gahn.

Gift med Anna Maria Bergström.

Bibliografi
 - Medförfattare: Pehr Niclas Christiernin.

Vidare läsning

Referenser

Noter 

Svenska kemister under 1700-talet
Upptäckare av grundämnen
Borgarståndets riksdagsledamöter
Svensk ointroducerad adel
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1745
Avlidna 1818
Män
Personer från Voxna socken
Alumner från Uppsala universitet

Johan Gottlieb
Dinant

Dinant är en stad och kommun i provinsen Namur i södra Belgien, cirka 80 kilometer sydöst om huvudstaden Bryssel. Den ligger  vid floden Maas. Antalet invånare är .
Dinant är huvudort i Arrondissement de Namur, som omfattar 15 kommuner i provinsen Namur.

Berömda personer från Dinant 
Georges Pire (1910–1969), dominikanermunk, fredspristagare
Adolphe Sax (1814–1894), instrumentmakare, skapare av saxofonen
Antoine Wiertz (1806–1865)), målare

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats för Dinants kommun

Orter i Vallonien
Kommuner i provinsen Namur
Gahnit

Gahnit är ett i gröna oktaedrar kristalliserande mineral som förekommer i talkskiffer och kvarts vid Falun. Mineralet som också går under namnet zinkspinell är en spinellvariant med den kemiska formeln Zn(MnFe)O . Al2(Fe2)O3, alltså huvudsakligen bestående av zinkoxid och aluminiumoxid. Gahnit har anträffats även i New Jersey och i diamantförande sand i Minas Gerais i Brasilien. Mineralet är uppkallat efter Johan Gottlieb Gahn.

Källor

Mineral
Marianne Ehrenström

Mariana "Marianne" Maximiliana Christiana Carolina Lovisa Ehrenström, född Pollet(t), född 9 december 1773 i Zweibrücken, död 4 januari 1867 i Stockholm, var en svensk hovdam och kulturpersonlighet. Hon var hovfröken hos änkedrottning Sofia Magdalena mellan 1792 och 1803 och vän till Carl Gustaf af Leopold.

Biografi 
Marianne Ehrenström var dotter till generallöjtnanten Johan Frans Pollett och Johanna Helena von Pachelbel (1750-97); modern nämns som pastell- och gouache-målare. Hon blev hovfröken hos Sofia Magdalena vid sjutton års ålder, där hon blev känd för sin kulturella begåvning. I sång hade hon fått undervisning av sångaren Kristofer Kristian Karsten och i pianospel av tonsättaren Georg Joseph Vogler. Hon uppmärksammades vidare för sina miniatyrer och landskapsmålningar, som beundrades av Carl August Ehrensvärd; hon hade också undervisats av aktören Jacques Marie Boutet de Monvel. 

Hon deltog som musiker och sångare vid offentliga välgörenhetskonserter, bl.a. 1799, då hon vid ett tillfälle uppträdde i duett med Adelsvärd i Riddarhuspalatset framför kungafamiljen och sedan sjöng duett mot Christina Fredenheim med Kristofer Kristian Karsten och Margareta Alströmer.  
Hon valdes in som ledamot i Konstakademien 1800 och som hedersledamot i Musikaliska akademien 1814. Hon drev en flickskola 1815–1831, gifte sig 1803 med överste Nils Fredrik Ehrenström (död 1816) och publicerade 1826 en bok om författare, teater, musik, målning och skulptur.      

Marianne Ehrenström ska enligt Johan von Engeström ha bidragit till det beslut genom vilket Gustav IV Adolf år 1800 ersatte drottningens samtliga hovfröknar med statsfruar, sedan ett antal incidenter som kungen ansåg osedliga ha inträffat, bland annat "att verkställigheten blifvit påskyndad igenom en aventure, att hoffröken Pollet kommit på Vauxhallen tunnt och nog transparent klädd med linon och rödt taft under, hvilket ådragit henne avanies af menigheten".

Hon är mest känd för sina synnerligen omfattande memoarer enligt tidens sed skrivna på franska. Den skrymmande handskriften vårdas av Svenska Akademien.
Henrik Schück har översatt och utgivit ett urval under titeln Den sista gustavianska hofdamen (1919). Ehrenström finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Bibliografi
1826 - Notices sur la littérature et les beaux arts en Suède 
1830 - Notice biographique sur monsieur de Leopold, secrétaire d'état

Källor 
 Österberg, Carin et al., Svenska kvinnor: föregångare, nyskapare. Lund: Signum 1990. ()
 Svenskt konstnärslexikon Allhems Förlag Malmö
 Stellan Mörner: Ett musikbrev 1799 från Genseric Brandel till Bernhard Crusell (1967)

Noter

Externa länkar
 
 
 
 

Kvinnor
Svenska författare under 1800-talet
Franskspråkiga författare
Födda 1773
Avlidna 1867
Svenska hovfröknar
Ledamöter av Konstakademien
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska målare under 1700-talet
Svenska målare under 1800-talet

Representerade vid Nationalmuseum
Personer från Zweibrücken
Sofia Magdalenas hovstat
Marianne
464

464 (CDLXIV) var ett skottår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
Olybrius blir konsul i Konstantinopel.

Födda 
Wu av Liang, kinesisk kejsare.

Avlidna 
Aegidius, gallisk befälhavare och romersk general.

Externa länkar
Majorianus

Majorianus (Flavius Julius Valerius Majorianus), född cirka 420, död augusti 461, var kejsare över det västromerska riket 1 april 457 - 2 augusti 461.

Biografi
Han var son till en uppbördsman i Gallien samt enligt historieskrivaren Prokopios en duglig och dygdig man. Majorianus utmärkte sig under härmästarna Aëtius och Ricimer, och den senare insatte honom som kejsare 457. Som sådan försökte han förbättra rikets tillstånd, framförallt genom att försvara provinserna som utsattes för fientliga angrepp, men även genom att skydda Roms monument och gamla byggnader från förstöring och ny lagstiftning som skulle återinföra ordnade förhållanden. 

Majorianus var den siste västromerska kejsaren att relativt lyckat försöka återta områden av tidigare västromersk kontroll med rikets egna resurser. Hans senare efterträdare var allihopa antingen marionettkejsare till diverse barbariska härmästare eller kejsare som utsetts av det östromerska riket. 

Födda 420
Avlidna 461
Romerska kejsare
Män
Personer i Romerska riket under 400-talet
Romerska kejsare som blivit avrättade
Viktor Kaplan

Viktor Kaplan, född 27 november 1876 i Mürzzuschlag, Steiermark, Österrike, död 23 augusti 1934 i Unterach am Attersee, Österrike, österrikisk ingenjör och uppfinnare av Kaplanturbinen. Tre årtionden av sitt liv (1903-1931) tillbringade han vid Tyska tekniska högskolan i Brünn (nuvarande Brno i Tjeckien), och det var där han gjorde sina uppfinningar.

Externa länkar

Turbin, Nordisk familjebok, Supplementet, 1926
Kaplanturbinens teori, Teknisk Tidskrift, 1932
Kaplans uppfinning, Tekniska Museet, Stockholm

Födda 1876
Avlidna 1934
Österrikiska uppfinnare
Österrikiska ingenjörer
Män
457



Händelser

Februari 
 7 februari – Leo I blir östromersk kejsare.

Okänt datum 
 Sedan Merovech har dött omkring detta eller föregående år efterträds han som kung över de saliska frankerna av sin son Childerik I (omkring detta eller nästa år).
 Julius Valerius Majorianus utropas till kejsare i västromerska riket av Ricimer.
 Victorius av Akvitanien fastställer nya tabeller för beräkning av påsk.
 Enligt den anglo-saxiska krönikan dödas 4.000 britter vid Crayford i strid mot Hengist och hans son Esc.
 Hormazd III blir kung av Persien.
 Perouz I gör uppror mot sin bror Hormazd III.
 I Indien besegrar Skandagupta av Guptariket hephthaliterna; inte förrän 480 kollapsar riket av deras anfall.

Födda 
Leontia, prinsessa av Bysantinska riket.

Avlidna 
 28 oktober, Ibas, biskop av Edessa.
 Marcianus, östromersk kejsare.
 Theodoret, kristen biskop och teolog.
 Yazdegerd II, kung av Persien.
 S:t Valerianus, biskop av Abbenza.

Externa länkar
Anna Karina

Anna Karina, född som Hanne Karin Blarke Bayer den 22 september 1940 i Frederiksberg, Köpenhamn, död 14 december 2019 i Paris, var en dansk-fransk skådespelare.

Vid 18 års ålder flyttade hon till Paris, och träffade både Coco Chanel och Pierre Cardin och började arbeta som fotomodell. Jean-Luc Godard ville ha med henne för en liten roll i Till sista andetaget (1960), men eftersom rollen krävde att hon skulle vara naken vägrade hon. Ett år senare gifte de sig, och hon nådde framgång i flera nya vågen-filmer, inte minst i Leva sitt liv (1962) och den kultförklarade Alphaville - ett fall för Lemmy Caution (1965) tillsammans med Eddie Constantine. Totalt har hon synts i sju huvudroller i filmer av Godard.

Hon har bland annat själv skrivit och regisserat filmen Vivre ensemble (hennes regidebut från 1973) och har även haft en karriär som musikartist. Under tidigt 60-tal hade hon hade stora framgångar med låtarna "Roller Girl" och "Sous le soleil exactement", båda skrivna av Serge Gainsbourg. 2005 släppte hon albumet Chanson de films med sånger hon sjungit på film.

Filmografi
En kvinna är en kvinna (1960)
Cléo från 5 till 7 (1961)
Solen i dina ögon (1961)
Leva sitt liv (1962)
Den lille soldaten (1963)
Pepparkarameller (1963)
En rövarhistoria (1964)
Kärlekskarusellen (1964
Le voleur de Tibidabo (1964)
Alphaville (1965)
Tokstollen (1965)
Susanne Simonin, la Religieuse de Denis Diderot (1966)
Made in USA (1966)
Le plus vieux métier du monde (1967)
Möte i Bray (1971)
Vivre ensemble (1973)
Ave Maria (1984)
Manden der ville være skyldig (1990)
The Truth About Charlie (2002)

Referenser

Externa länkar

Anna Karina på Internet Movie Database

Franska skådespelare under 1900-talet
Danska skådespelare under 1900-talet
Franska sångare under 1900-talet
Franska fotomodeller
Pseudonymer
Födda 1940
Avlidna 2019
Kvinnor
Personer från Århus
Turkiets Grand Prix

Turkiets Grand Prix var en deltävling i Formel 1-VM, som kördes på Istanbul Park i Istanbul i Turkiet. Tävlingen arrangerades första gången den 21 augusti 2005 och hölls därefter varje år fram till och med säsongen 2011, för att sedan försvinna till 2012. Turkiets Grand Prix gjorde en återkomst till F1-kalendern i Formel 1-VM 2020, vilket blev det första loppet i landet och på Istanbul Park på nio år.

Vinnare

Källor

Externa länkar 

Formel 1-grand prix
Turkiets Grand Prix
Penna

Penna, från latinets penna, fjäder från en fågel (vingpenna), är ett skrivverktyg som finns i många variationer. Skriftlärare uppfann vasspennan i det antika Egypten som ett försök att hitta alternativ till fjäderpennor och att skriva i lera. Denna innovation ledde till många av de olika typerna av skrivverktyg vi har att skriva med idag.

Typer av pennor 
 Blyertspenna
 Bläckpenna
 Duttpenna
 Stiftpenna
 Märkpenna
 Överstrykningspenna
 Kulspetspenna
 Reservoarpenna
 Fjäderpenna
 Stålpenna
 Tuschpenna
 Anilinpenna
 Ljuspenna
 Färgpenna

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Skrivdon
Cléo från 5 till 7

Cléo från 5 till 7 (originaltitel: Cléo de 5 à 7) är en fransk dramafilm från 1962 i regi av Agnès Varda, med Corinne Marchand i en av rollerna. Svängig musik av Michel Legrand, som även spelar kompositör i filmen.

I filmen tittar Cléo på en kortfilm regisserad av Jean-Luc Godard, med Anna Karina och Godard själv i rollerna.

Franska dramafilmer
Filmer 1962
Filmer i regi av Agnès Varda
Xeon

Xeon är en mikroprocessor tillverkad av Intel Corporation. Den används främst för serverbruk och kraftfullare stationära datorer. Den finns i både 32- och 64-bitars utförande. Prestandan hos Xeon-processorerna är högre än prestandan hos de processorer som är avsedda för bärbara datorer och persondatorer för genomsnittliga hemanvändare.

Se även
x86
x64

Referenser

Noter

Externa länkar 

Intel Corporation

Intelprocessorer
Michel Legrand

Michel Jean Legrand, född 24 februari 1932 i Paris, död 26 januari 2019 i Paris, var en fransk kompositör, kapellmästare, dirigent och pianist.

Legrand blev först framgångsrik som jazzmusiker och har arbetat med andra kända jazzmusiker som bland annat Dizzy Gillespie, Miles Davis, John Coltrane, Stan Getz och Bill Evans.

Legrand skrev musik till en lång rad filmer, både franska och amerikanska. I filmen Cléo från 5 till 7 (1961) stod han även framför kameran. Han arbetade i många år tillsammans med regissören Jacques Demy och skrev musiken till flera av hans filmer, bland annat Paraplyerna i Cherbourg (1964) och Flickorna i Rochefort (1967)

Legrand vann tre Oscar för filmmusiken till filmerna Yentl (1983), Sommaren '42 (1971) och Äventyraren Thomas Crown (1968). Han blev även nominerad sex gånger.

Filmografi i urval

Noter

Externa länkar 

 
 

 

Födda 1932
Franska jazzmusiker
Franska pianister
Franska filmmusikkompositörer
Musiker från Paris
Män
Avlidna 2019