kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Jakob Tikkanen

Johan Jakob Tikkanen, född 7 december 1857 i Helsingfors, död där 20 juni 1930, var en finlandssvensk konsthistoriker. Han var Finlands första professor i konsthistoria. Han var son till Paavo Tikkanen och farfar till Henrik Tikkanen.

Tikkanen blev student 1876, filosofie kandidat 1880, docent i estetik och konsthistoria vid Helsingfors universitet 1884, extra ordinarie professor i samma ämne 1897 och ordinarie professor 1920–26. Efter en tvåårig resa i Tyskland och Italien skrev han sitt första konsthistoriska arbete, Der malerische Styl Giottos (1884), som följdes av en ikonografisk undersökning, Die Genesismosaiken von S. Marco in Venedig (1889), och av det stora verket Die Psalterillustration im Mittelalter (1895–1903, liksom det föregående tryckt i "Acta Soc. scient. fennicæ"). Venedig och dess konst (1891) är en populärt hållen överblick. Sedan 1892 var han Finska Konstföreningens sekreterare; vid dennas 50-åriga jubileum utgav han en historik, Finska konstföreningen 1846–1896. Han skrev många artiklar i finländska och utländska tidskrifter. Större arbeten från de senare åren är specialstudien Die Beinstellung in der Kunstgeschichte (1912) och Madonnabildens historia och den kristna konsten (1916).

Källor
 
 
 

Finländska konsthistoriker
Finländska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Finlandssvenska författare
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Helsingfors
Födda 1857
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Oktonion

Oktonionerna är en icke-associativ utvidgning av kvaternionerna.
De upptäcktes av John T. Graves år 1843, och oberoende av Arthur Cayley, som 1845 publicerade det första arbetet om dem.

De kallas ibland Cayleytal eller Cayleys algebra.

Mängden av oktonioner betecknas 𝕆 eller O.

Oktonionerna bildar en 8-dimensionell algebra över de reella talen, och kan därför ses som oktetter av reella tal.

Varje oktonion är en reell linjärkombination av enhetsoktonionerna 1, e1, e2, e3, e4, e5, e6 och e7, vars multiplikationstabell ser ut som följer.

Multiplicering mellan två olika enhetsoktonioner (≠ 1) kan visualiseras med följande schema.

Oktonionstjärna

Sök triangeln där enheterna är i hörn.

Deras produkt i riktningen för pilen ger triangels tredje enhet och produkt i motsatta riktningen ger minus tredje enhet. 

Exempel: e4e6= e3 och e6e4 = -e3.

Egenskaper 
Oktonionmultiplikation är inte kommutativt
 om 
och inte heller associativt
 om  är distinkta och inte noll.
Oktonionerna har dock en svagare egenskap: delalgebran genererad av vilka som helst två oktonioner är associativt. Det går även att visa delalgebran genererad av vilka som helst två element av O är isomorfisk till R, C eller  H, av vilka alla är associativa. Eftersom oktonionerna är oassociativa har de inte en matrisrepresentation, tvärtemot kvaternionerna. 
Oktonionerna satisfierar en viktig egenskap som R, C och H delar på: normen av O satisfierar

Av det här följer att oktonionerna bildar en oassociativ  normerad divisionalgebra. Algebror med högre dimension definierade med hjälp av Cayley–Dicksons konstruktion (såsom sedenionerna) saknar den egenskapen.

Man kan visa att de enda normerade divisionalgebrorna över R är R, C, H och O. 

De nollskilda elementen av O bildar inte en grupp eftersom de inte är associativa. De bildar dock en loop, och även en Moufangloop.

Se även
 Hyperkomplexa tal

Tryckta källor

Externa länkar 

 Oktonionerna - en artikel av John C. Baez 

Hyperkomplexa tal
Åttal
Arthur Cayley

Arthur Cayley, född 16 augusti 1821, död 26 januari 1895, var en brittisk matematiker som främst verkade inom algebra. Han arbetade bland annat med att systematisera matrisräkning.

Cayley var ursprungligen advokat men övergick senare till studiet av matematik och blev 1863 professor i matematik i Cambridge. Redan 1845 började han publicera sina arbeten över invarianter, och han ses som den algebraiska invariantteorins egentlige grundläggare. Tillämpningar av denna teori har gjorts av Cayley och andra inom geometrin för studier av de högra algebraiska kurvorna. Ett av Cayley angivet sätt att definiera avstånd har spelat stor roll i den icke-euklideiska geometrin. Han har fått bland annat Cayleys sats och Cayley-Hamiltons sats uppkallade efter sig.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 

Brittiska matematiker
Mottagare av De Morgan-medaljen
Mottagare av Copleymedaljen
Mottagare av Royal Medal
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Brittiska eponymer
Födda 1821
Avlidna 1895
Män
Gruppteoretiker
Personer från Richmond, London
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Trinity College, Cambridge
Gurli Lindén

Gurli Lindén, född Kronqvist 18 januari 1940 i Öja i Karleby, är en finlandssvensk författare.

Lindén var en av initiativtagarna till det österbottniska alternativförlaget Författarnas andelslag, där hon efter debuten med Att resa sig (1973) utgett en rad diktsamlingar. Hennes lyrik hade till en början starkt realistisk prägel, med feministiskt perspektiv, men har utvecklats mot ett abstraherande och absurdistiskt bildspråk. Efter att ha flyttat till Sverige engagerade sig Lindén i den esoteriska rörelsen och har bland annat skrivit flera böcker om konstnären Hilma af Klint och hennes religiösa verk.

Bibliografi
1973 Att resa sig, Författarnas Andelslag
1974 Vägar att gå, Författarnas Andelslag
1976 Bli till, Författarnas Andelslag
1977 Brännmärken, Författarnas Andelslag
1979 Första damernas, Författarnas Andelslag
1979 Fosterjord, Författarnas Andelslag
1981 Avtryck, Författarnas Andelslag
1983 I tigerns öga, Författarnas Andelslag
1984 Maras ö, Författarnas Andelslag
1986 Den splittrade båten, Författarnas Andelslag
1989 Framtid, Författarnas Andelslag
1990 Pyramid, Författarnas Andelslag
1993 Grodan, Författarnas Andelslag
1996 Vägen till templet, Hilma af Klint, förberedelsetiden 1896–1906, Rosengårdens Förlag
1998 I describe the way and meanwhile I am proceeding along it. A short introduction on method and intention in Hilma af Klint's work from an esoteric perspective, Rosengårdens Förlag
1998 Sång ur örat, Rosengårdens Förlag
1999 Enheten bortom mångfalden - Två perspektiv på Hilma af Klints verk (medförfattare: konsthistorikern Anna Maria Svensson), Rosengårdens Förlag
2001 Myrlod, Rosengårdens Förlag
2003 Varans dröm, Rosengårdens Förlag
2006 Norrut, Rosengårdens Förlag
2007 Röster från Mu, Rosengårdens förlag
 2011 Ordsegel, Ellips förlag
 2014 Djurkrets, Minimal förlag
2015 Sandstorm & Den rosa öknen (medförfattare Eva-Stina Byggmästar), Minimal förlag
2019 Solbäraren – mun av eld, Minimal förlag
2020 Flyghöjd – en självbiografi, Marginal förlag
2022 Port, Ellips förlag

Priser och utmärkelser 
 1987 – Edith Södergran-priset.
 1977 – Svenska litteratursällskapets pris (i Finland).
 2018  –  Choraeuspriset, Olof och Siri Granholms stiftelse.

Källor

Externa länkar 
 Gurli Lindéns arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland

Finländska romanförfattare
Finlandssvenska författare
Finländska feminister
Kvinnoskribentgruppen i Österbotten
Kvinnor
Födda 1940
Levande personer
Personer från Karleby
Svenskspråkiga romanförfattare
Valdemar Magnusson

Valdemar Magnusson, född under första hälften av 1280-talet, död i fångenskap på Nyköpingshus 1318, begravd i Storkyrkan i Stockholm, svensk prins, hertig av Finland 1302. Son till kung Magnus Ladulås och Helvig av Holstein, bror till kung Birger och hertig Erik Magnusson. 

Valdemar blev vid sin äldste broder Birgers kröning år 1302 upphöjd till hertig av Finland. 

Hans levnadsöde är nära förknippat med sin äldre bror Eriks då Erik hade stort inflytande på Valdemar. Valdemar dog jämte Erik som Birgers fånge på Nyköpingshus 1318.

Valdemar gifte sig första gången efter 2 december 1302 med Kristina Tyrgilsdotter, dotter till marsken Torgils Knutsson och Birgitta, men lät skilja sig från Kristina 9 december 1305 under förevändning att de var dopsyskon, då Torgils burit Valdemar till dopet. Detta inträffade tre dagar efter att kung Birger genom en uppgörelse med Valdemar och Erik låtit arrestera Torgils, för att sedan avrätta denne. 

Valdemar gifte sig andra gången i Oslo den 29 september 1312 med prinsessan Ingeborg Eriksdotter av Norge (Ingebjørg Eiriksdatter).

Se även
 Sveriges hertigdömen
 Brödrastriden
 Håtunaleken
 Nyköpings gästabud

Källor

Män
Svenska prinsar
Bjälboätten
Avlidna 1318
Födda 1280-talet
Personer i Sverige under 1300-talet
1290

1290 (MCCXC) var ett normalår som började en söndag i den Julianska kalendern.

Händelser

Juli 
18 Juli
 Edict of Expulsion utvisar hela Englands judiska befolkning från landet.

Hösten 
September eller oktober – Den nu sjuåriga prinsessan Margareta, som 1286 har valts till regerande drottning av Skottland, påbörjar nu överfarten från Norge, där hon har befunnit sig hos sin far Erik prästhatare fram tills nu. Hon avlider dock i Orkney, utan att ha satt sin fot på skotsk mark och utan att ha blivit krönt i Scone, varför hon inte alltid räknas som skotsk regent. När den skotska Dunkeldätten därmed är helt utdöd utbryter en tronföljdskris i Skottland och inte förrän i slutet av 1292 får Skottland en ny kung.

December 
18 december
Den svenske kungen Magnus Ladulås avlider på Näs slott på Visingsö. Efter sin död förs han till Stockholm och begravs i Riddarholmskyrkan, en symbolisk handling, som visar att rikets politiska centrum nu ligger i Mälardalen.
Hans son Birger Magnusson, som redan har utsetts till tronföljare, blir kung av Sverige, men då han är omyndig får han en förmyndarregering, ledd av marsken Torgils Knutsson.

Okänt datum 
Påven utser Åbobiskopen Johannes till ny svensk ärkebiskop.
Sveriges första helgeandshus grundas i Uppsala. Grundaren är Andreas And. Helgeandshus var dåtidens fattig- och sjukhus.
Troligtvis sammanställs "Skänningeannalerna" i Skänninges dominikanerkloster detta år. De behandlar åren 1208-1288.
Andreas III blir kung i Ungern.

Födda 
Anna av Böhmen, drottning av Böhmen
Konstantia av Portugal, drottning av Kastilien
Margareta av Burgund, drottning av Frankrike och drottning av Navarra

Avlidna 
 21 maj – Johan Odulfsson, svensk ärkebiskop 1281–1284
 8 juni – Beatrice Portinari
 September eller oktober – Margareta, regerande drottning av Skottland sedan 1286
 28 november – Eleonora av Kastilien, drottning av England sedan 1272 (gift med Edvard I)
 18 december – Magnus Ladulås, kung av Sverige sedan 1275 (död på Visingsö)

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Kött

Kött är ett födoämne bestående av ätlig muskel- och fettvävnad hos djur. Kött äts av rovdjur, asätare eller allätare. Kött är i många kulturer ett viktigt födoämne för att tillgodose människokroppens behov av näringsämnet protein.

Beroende på vilken djurart köttet kommer ifrån kan man prata om nötkött (från nötkreatur), lamm- och fårkött, fläskkött (från gris), viltkött (från bland annat älg, vildsvin, hjort, höns- och havsfåglar och ren) fiskkött och fågelkött (exempelvis kycklingkött) och så vidare.

Lagring och tillagning 

En slaktare eller en styckare styckar djurkroppen i mindre bitar, så kallade styckningsdetaljer. Oftast sker uppdelningen efter de stora musklerna, efter djurets anatomi. Köttet kan därefter beredas på olika sätt för att klara lagring under en längre tid. Historiskt sett var saltning, gravning, rökning, rimning och torkning de vanligaste. Idag fryser man ofta kött. Köttet kan tillredas i större eller mindre bitar och genom att malas till köttfärs.

Många typer av kött brukar tillagas genom att köttet upphettas genom exempelvis kokning, stekning, grillning eller fritering, men vissa sorter, framför allt nötkött och fisk, exempelvis sushi, äts även råa. Vid konsumtion av rått kött är risken större att köttet innehåller bakterier och eventuellt parasiter, vilket ställer större hygieniska krav på hanteringen av kött som skall ätas rått. Exempel på råa nötkötträtter är gravat kött och råbiff, exempel på rå fisk är många former av sushi och ceviche.

Rött och vitt kött 

De flesta typer av kött är mer eller mindre röda till färgen, bortsett ifrån fiskkött som i regel har en vit eller grå färg och fågelkött som ofta är ljust rosa. Mängden syrebindande protein, myoglobin, har stor betydelse för köttets färg. Nötkött har mer myoglobin än fläskkött och har därför en rödare färg.
Kött har i USA delats upp i termerna rött respektive vitt kött. Med rött kött menas då bland annat nötkött, fläskkött, lamm- och fårkött och viltkött. Vitt kött är främst kött från fåglar som kyckling och kalkon. Ett undantag är dock strutskött som räknas som rött kött då det påminner mer om nötkött än om andra fåglars kött.

Hälsorisker med köttkonsumtion 
Processade köttprodukter såsom bacon och korv kan leda till diabetes och hjärt- och kärlsjukdomar.

Substitut till kött 
Som substitut till kött kan till viss del mjölkprodukter, ägg eller soja, användas.

Se även 
 Charkvaror
Kött i Sverige
 Kattkött
 Hästkött
 Fårkött
 Boskap
 Köttproduktion
 Slakt

Källor

Externa länkar 
 
 Köttguiden av Sveriges lantbruksuniversitet, läst den 12 oktober 2013.
 Information från branschorganisationen Svenskt kött
 Meat.org - The Website the Meat Industry Doesn't Want You to See

 
Wikipedia:Basartiklar
Dryck

Dryck är en vätska som är avsedd att drickas. Drycker kan vara mer eller mindre törstsläckande. Den viktigaste drycken är vatten, som är livsnödvändig för alla levande organismer. En stor del av människans kropp består av vatten som är ett lösningsmedel för många ämnen i kroppen. En vuxen människa behöver omkring två liter vatten dagligen. Så gott som alla andra drycker, såsom saft, läsk, mejeridrycker och alkoholdrycker, innehåller vatten.

Alkoholdrycker är drycker som innehåller etanol. I stora mängder orsakar de berusning, ett fysiologiskt tillstånd som påverkar psyket och beteendet. Det är vanligt att försäljning av alkoholdrycker, speciellt till unga människor, begränsas av lagar. Konsumtion av alkoholdrycker är dock inom många kulturer speciellt viktig vid många social evenemang. 

Människor som inte är laktosintoleranta, kan konsumera mjölk även efter barndomens slut. Denna laktostolerans är särskilt vanlig i västvärlden och unik i naturen. Mjölken kommer främst från kor och bidrar med ett tillskott av näring och ämnen som kalcium.

Lista över drycker 
 Alkoholhaltiga (se även alkoholdryck)
 Alkoläsk
 Cider
 Cognac
 Likör
 Mjöd
 Spritdryck
 Svagdricka
 Vin
 Whisky
 Öl
 Fruktbaserade
 Juice
 Kokosmjölk
 Lemonad
 Must
 Nektar
 Saft
 Kaffe
 Kolsyrade
 Läsk
 Mejeridrycker
 Choklad
 Milkshake
 Mjölk
 Pucko
 Smoothie
 Ayran
 Te
 Vatten
 Kranvatten
 Källvatten
 Mineralvatten

Källor
Fysiker

En fysiker är en vetenskapsperson som ägnar sig åt fysik eller studerar till en akademisk examen i fysik på ett universitet eller en högskola.

Ända fram till 1800-talet fanns fysiker som också sysslade med andra vetenskapsområden, som filosofi, kemi, biologi men framförallt matematik. De kunde även vara verksamma i ämnesområden som alkemi som idag anses som pseudovetenskap. De kunde också vara yrkesverksamma som ingenjör. Idag krävs ofta att en fysiker är mycket kunnig inom sitt område och därför också ofta specialiserad inom ett smalt område av fysiken. Det är dock fortfarande viktigt för en fysiker att ha gedigna kunskaper inom matematik.

Fysiker är ingen skyddad titel, vilket innebär att vem som helst kan kalla sig själv för fysiker.

Exempel på områden för specialisering:
 Teoretiska fysiker
 Atomfysiker
Atmosfärsfysiker
 Kärnfysiker
 Hadronfysiker
 Partikelfysiker
 Kvantfysiker
 Beräkningsfysiker

Se även
Astronom
Lista över fysiker
Sjukhusfysiker

Källor 

 
Yrken
Furste

Furste är, tillsammans med den kvinnliga formen furstinna, en titel för en suverän monark av lägre rang som härskar över ett mindre område. I vidare mening betecknar orden furste och furstlig en monarkisk härskare eller ätt av vilken rang som helst. Ordet har lågtyskt ursprung. Orden furste och prins har i svenskan omväxlande använts i samma eller liknande betydelse.

Ursprung och användning
Det svenska furste – ett lån från lågtyska vorste eller vurste ('den förste'), har en motsvarande etymologi som prins men (ofta) med en viss skillnad i betydelse. På franska och engelska används ordet prince för såväl prins (släkting till en kung på manslinjen) som furste (monark), vilket lett till förvirring. 

I svenska språket kan ordet furste syfta på:

furste, härskaren över ett mindre, självständigt landområde, ett furstendöme. Idag finns i Europa tre furstendömen: Andorra, Liechtenstein och Monaco.
furste, en monark, det vill säga statschefen i en monarki. Den här betydelsen har gett upphov till ordet furstehus – den kungliga dynastin.
furste, ofta en värdighetstitel för en ej regerande medlem av en kunglig eller kejserlig familj. I Sverige användes tidigare titeln arvfurste, medan tsartidens Ryssland använde titeln storfurste.
furste, adelstitel. I vissa länder är en furste i rang placerad närmast efter en hertig. Sverige har haft två furstar i denna mening Fredrik Vilhelm von Hessenstein, utnämnd 1785, och Wilhelm Putbus, utnämnd 1807.

Furste kan alltså vara en generell benämning på monark utan avseende på hur hög rang monarken har, som kejsare, konung, hertig eller lägre rang. Det kan även, i inskränkt betydelse, vara titeln för monarken i mindre stater.

När titeln furste direkt följs av ett personnamn används formen "furst", exempelvis furst Albrekt II av Mecklenburg.

Gränsen mellan hövding, småkung och furste är flytande, men många av Europas furstendömen var ursprungligen förromerska småkungariken och hövdingadömen. I delar av Europa fanns under medeltiden många kristna (små)furstendömen, inklusive på Iberiska halvön. Under senmedeltiden inlemmades de olika iberiska furstendömena under Kastilien och sedermera Spanien; numera återstår bland annat furste-/prinsbenämningen enligt den andra betydelsen (landets tronföljare), dock oftast omnämnd som prins av Asturien.

Prins och furste i nutida språkbruk
På franska, spanska, italienska och engelska används ordet prince, príncipe eller principe för såväl titeln furste som titeln prins, varför prince i betydelsen furste ibland översatts till ”prins” på svenska. Motsvarande gäller för den kvinnliga formen principessa.

I Sverige användes begreppet arvfurste för alla manliga tronarvingar från och med 1544. På 1700-talet ersattes denna benämning av begreppet kronprins. Genom införandet 1980 av full kognatisk tronföljd ändrades titeln till prins av Sverige.

Se även  
 Furstendöme
 Europas furstehus
 Fursten, bok författad av Machiavelli under 1500-talet
 Kurfurste
 Prins

Referenser

Externa länkar

Feodalism
Furstetitlar
Adelstitlar
Härskartitlar
Furstendöme

Ett furstendöme är ett självständigt, i regel mindre, landområde med en furste som statschef. Numera finns det endast tre självständiga furstendömen i Europa: Andorra, Liechtenstein och Monaco. Dessutom är Luxemburg ett storhertigdöme och självständigt land med storhertigar som furstar. Wales är ett furstendöme inom Storbritannien.

I början av 1900-talet fanns små-furstendömen, som dock inte var egna länder utan delstater, i vissa delar av Frankrike, Italien, Portugal och  Spanien. I Tyskland fanns fram till år 1918 ett stort antal furstendömen (samt storhertigdömen, kungariken med mera). De ingick efter Tysklands enande 1871 som (formellt) suveräna förbundsstater inom det Tyska riket. Före 1871 och från och med Wienkongressen var de även i realiteten suveräna stater.

Före Tysk-romerska rikets avskaffande år 1806 (på grund av Napoleonkrigen) var furstendömenas innehavare formellt tysk-romerske kejsarens feodala vasaller i dennes egenskap av "tysk konung" och "romersk kejsare". "Furste" var en generellt benämning på dessa vasaller som kunde ha olika titlar såsom kung (i Böhmen), furste, hertig, kurfurste, furstbiskop, lantgreve, markgreve, greve, pfalzgreve, ärkebiskop m.m. de kunde vara antingen "riksomedelbara" eller inte. Icke riksomedelbara furstar och adelsmän fungerade som adel i de olika furstestaterna och inte direkt under kejsaren (vilka alltså inte innehade egna furstendömen). Dessutom skildes mellan riksfurstar (som hade ett furstendöme) och titulärfurstar. Många av dessa furstendömen, både andliga (religiösa) och världsliga, avskaffades under Napoleonkrigen, jämför mediatisering och sekularisering.

I det medeltida Ryssland och Östeuropa fanns också furstendömen av vilka en del senare kallades storfurstendömen. Ursprungligen stod de under ledning av storfursten i Kiev.

När Storbritannien hade kolonier i nuvarande Indien var inte hela Indien brittiskt, det fanns även formellt självständiga småfurstendömen (under maharadjor) som stod under brittiskt beskydd genom olika överenskomna avtal (ett slags vasallsystem enligt feodala principer, liksom även tidigare var fallet i Europa).

Furstendöme är en form av monarki.

Externa länkar
1610

1610 (MDCX) var ett normalår som började en fredag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Januari 

 7 januari – Galileo Galilei upptäcker tre månar runt planeten Jupiter: Europa, Io och Callisto.
 13 januari – Galileo Galilei upptäcker Jupiters fjärde måne: Ganymedes.

Mars 
 12 mars – Jakob De la Gardie intar Moskva under det De la Gardieska fälttåget. Staden tvingas dock snart uppges.

April 
 April – Svenskarna besegrar ryssarna i slaget vid Rzjov.

Juni 
 23 juni – Jakob De la Gardie dagtingar med ryssarna och deras allierade polackerna i Klusjino.
 24 juni (GS) – Ryssarna besegras av polackerna i slaget vid Klusjino.

Augusti 
 Början av augusti – Sverige börjar åter kriga mot Ryssland, Ingermanländska kriget, genom en belägring av Ivangorod.
 2 september (NS) – Gregorianska kalendern införs i Preussen.

Oktober 
 Oktober – Sverige sluter stillestånd med Ryssland i Ivangorod.

November 
 16 november – Karl IX ratificerar stilleståndet i Ivangorod.

December 
 1–23 december – En riksdag hålls i Örebro, varvid Sveriges kronprins Gustav (II) Adolf framträder för första gången.

Okänt datum 
 Karl IX:s kanal, Sveriges första kanal, en föregångare till Hjälmare kanal, står färdig och används fram till 1650.
 Biskoparna tillsätter en utredning för att likforma de svenska skolväsendet, vilket resulterar i 1611 års skolordning.

Födda 
 22 april – Alexander VIII, född Pietro Vito Ottoboni, påve 1689–1691.
 17 juni – Birgitte Thott, dansk författare och översättare. 
 30 juli – Lorens von der Linde, svensk militär, riksråd, fältmarskalk.
 10 december – Adriaen van Ostade, nederländsk konstnär.
 Maria Anna av Österrike, regent i Bayern.
 Marie Meurdrac, fransk kemist och alkemist.
 Maria Cunitz, schlesisk astronom.
 Karin Thomasdotter, finländsk fogde och länsman.

Avlidna 
 3 mars – Anna Maria Vasa, dotter till Gustav Vasa och Margareta Eriksdotter (Leijonhufvud).
 11 maj – Matteo Ricci, italiensk jesuit, missionär och sinolog.
 14 maj – Henrik IV, kung av Frankrike sedan 1589.
 20 juni – Simone Moschino, italiensk skulptör och arkitekt.
 18 juli – Caravaggio, italiensk barockmålare.
 14 juli – Francisco Solano, spansk missionär, helgon.
 21 december – Katarina Vasa, svensk prinsessa, dotter till Gustav Vasa och Margareta Eriksdotter (Leijonhufvud).
 Amina av Zazzau, afrikansk hausadrottning.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar