kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Glaskroppsavlossning

Glaskroppsavlossning är en åldersförändring i ögat som normalt är godartad. Den kan yttra sig i flugseende och suddigt synfält. Godartade glaskroppsavlossningar leder inte till någon behandling, och med tiden vänjer sig personen vid symptomen.

Glaskroppen är en geléaktig genomskinlig massa i ögat, som normalt fyller hela ögongloben. Den kan genom åldersförändring skrumpna, och därvid lossna från näthinnan, vilket ofta ger sig till känna som blixtrande effekter. När den har skrumpnat är den konisk snarare än sfärisk och sitter mellan linsen och gula fläcken, medan utrymmet mellan glaskroppen och näthinnan i övrigt fylls med kroppsvätska.

Vid själva avlossningstillfället finns en fara i att näthinnan följer med glaskroppen och lossnar från åderhinnan, vilket kallas näthinneavlossning. Detta tillstånd kräver omedelbar operation för att förhindra blindhet.

I glaskroppen finns, förmodligen ända från födseln, normalt alltid större eller mindre små grumlingar, som kallas mouches volantes eller på engelska floaters. Dessa ser man oftast som simmande prickar som följer med ögonrörelserna, och de syns tydligast i starkt allmänljus, då pupillen är liten, speciellt när man ser mot en ljus yta. Dessa floaters får efter en glaskroppsavlossning mindre utrymme att röra sig på, varför de oftare uppmärksammas och detta även i svagare ljussken. Så länge de inte är större är de godartade och hjärnan vänjer sig snart vid dem, men om det förekommer större grumlingar är även detta ett symptom som kan tyda på risk för skada på näthinnan, vilket kräver snar undersökning av ögonläkare.

Enligt en ej helt verifierad teori är floaters rester av de blodkärl som under fosterutvecklingen ledde fram till linsen då den bildades.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Capio
 SLL Vårdguiden
 Netdoktor
 FASS

Ögonsjukdomar
Åldrande
IFK Lund

IFK Lund är en idrottsklubb och bildades 1919 i Lund. Deras träningshall är IFK-Hallen och deras idrottsplats är Centrala idrottsplatsen.

Historia

Det var i skuggan av de Olympiska spelen i Stockholm 1912 som idrottsintresset väcktes hos några unga lundapågar. De bodde grannar med idrottsplatsen, Sveriges äldsta från 1892, och dit plankade de ofta för att se allt roligt som försiggick. 

Vid skolstarten i augusti 1912 bildade Thure Thurken Östergren tillsammans med två skolkamrater i IF Olympia. Klubben fick så småningom många grenar på sitt program allmän idrott, bandy, skridskor, rodel, cykling och brottning. Olympia upphörde dock då de slutade skolan och Thurken och hans idrottsvänner gick med i Lunds GIF. 

Föreningen blev genast populär och blev snart den ledande klubben i Lund. Det nyvaknande intresse som samlades kring idrotten i Lund kan nästan helt tillskrivas IFK. Söndagen den 1 juni 1919 återinvigdes Centrala IP efter ha legat nere några år och IFK Lund arrangerade sin första friidottstävling.

Sektioner 
IFK Lund är en förening med f.n. tre aktiva sektioner: friidrott, bordtennis och veteranfriiidrott. Tidigare har föreningen även haft bl.a. handbolls- och bowlingsektioner.:

Friidrott 

friidrott, se vidare IFK Lund Friidrott.

Bordtennis 

bordtennis, se vidare  IFK Lund Bordtennis.

Handboll 
 
En gång i tiden hade IFK Lund en handbollssektion som spelade Allsvenskan. Man spelade bara en säsong 1938-1939 i allsvenskan och gav sen upp sin plats.Namnkunnigaste spelaren var Curt Wadmark.

Profiler
Linus Thörnblad
Per-Owe Smiding
Per-Eric Smiding
Staffan Blomstrand
Vala Flosadottir
 Johan Wallerstein

Externa länkar
IFK Lund

IFK Lund
The Band (musikalbum)

The Band är folkrockbandet The Bands andra album, utgivet i september 1969. Robbie Robertson började med det här albumet utmärka sig som bandets huvudsakliga låtskrivare. Till de mer kända låtarna hör "The Night They Drove Old Dixie Down", "Up on Cripple Creek" och "King Harvest (Has Surely Come)".

Albumet blev 9:a på Billboard 200 och 25:a på UK Albums Chart. Tidskriften Rolling Stone utnämnde det 2003 till det 45:e bästa genom tiderna.

1997 gjordes en dokumentär om inspelningen av albumet i serien Classic Albums.

Låtlista

Extraspår på utgåvan 2000

Källor

Musikalbum 1969
Album av The Band
Album producerade av John Simon
Album utgivna på Capitol Records
Aiolien

Aiolien, Eolien eller Aiolis är det område där aiolerna bodde i det antika Grekland. Området ligger vid nordöstra stranden av Egeiska havet och består av den numera grekiska ön Lesbos och en närliggande del av det som nu är det turkiska fastlandet.

Källor 
 

Antikens Grekland
Mindre Asien
Aioler

Aioler (även eoler eller aeoler, grekiska: αιολεις, latin: aeoles och aeolii), är tillsammans med akajer, dorer och joner en av grekernas huvudstammar, enligt sagan ursprungligen härstammande från Hellens son Aiolos och sammanföll åtminstone delvis med den homeriska tidens akajer. Av antikens författare omtalas de såsom bosatta i Thessalien, Boiotien, Elis, Messenien, Lokris, Aitolien och andra delar av Grekland.

Historia
Deras ursprungliga hemvist är förmodligen Thessalien. När andra stammar trängde in i landet blev de dels underkuvade och gjorda till slavar, dels tvungna att utvandra, delvis till Boiotien. Antagligen i samband med de omvälvningar som åtföljde den doriska invandringen, har en stor del av dem sökt sig nya hemvist på ön Lesbos och den motliggande delen av Mindre Asiens västra kust, som efter dem fått namnet Aiolien. I denna av naturen rikt gynnade nejd grundade de efter hand ett stort antal städer, bland vilka Kyme och Smyrna var de främsta. Bland dessa städer tycks tolv (eller efter Smyrnas övergång till det Joniska förbundet elva) ha intagit en representativ ställning och bildade ett statsförbund. De kom under lydiskt herravälde under Kroisos, och efter det lydiska rikets fall under persiskt herravälde. Genom Perserkrigen vann man en kort tids självständighet, men genom Antalkidas fred 387 f.Kr. tvingades de på nytt lyda under perserna. Efter Alexander den store lydde de under seleukiderna i Syrien, och sedan under romarna, dock med en till namnet oberoende ställning.

Kultur
Till den äldre grekiska kulturen har aiolerna lämnat viktiga bidrag genom sin skaldekonst och musik. Den äldre grekiska lyriken, som i lidelsefulla strofer besjunger framför allt kärlekens och vinets fröjder, men även krigiska bragder, har hos dem fått sin fulländning och bär namnet eolisk. En framstående plats intar i detta hänseende i synnerhet ön Lesbos, där Alkaios och Sapfo, de förnämsta mästarna inom denna diktart, hade sitt hemvist. Även Terpandros, skaparen av grekernas klassiska musik, var bördig från Lesbos.

Se även 
 Illyrer
 Pelasger

Källhänvisningar

Antikens folkslag
Erdőstal

En persons Erdőstal är ett sätt att beskriva samarbetsavståndet mellan en författare av matematiska uppsatser och den ungerske matematikern Paul Erdős, som var en av de mest produktiva matematikerna någonsin.

En författares Erdőstal definieras som antalet led mellan denne och Erdős enligt följande: Paul Erdős själv har Erdőstal noll. Erdőstalet för en författare X är ett plus det minsta Erdőstalet hos alla de författare med vilka X samarbetat på en matematisk artikel. De personer som skrivit en artikel tillsammans med Erdős har alltså Erdőstal ett, de som skrivit artiklar med dessa personer har i sin tur Erdőstal två, och så vidare. Paul Erdős skrev omkring 1500 matematiska artiklar under sin livstid; de flesta av dem tillsammans med andra matematiker. Han samarbetade direkt med 509 personer, som alltså är de som har Erdőstal ett. Omkring 7000 personer har Erdőstal två.

Erdőstalet är en del av matematikernas folklore sedan många år. Professionella matematikers Erdőstal varierar upp till 15 men medel är 4,65 och medianen 5. På grund av den ökande mängden tvärvetenskapliga samarbeten har många forskare inom andra områden än matematik också ändliga Erdőstal, även i områden som ligger ganska långt från ren matematik. 

Ett liknande begrepp är Bacontalet i "Six degrees of Kevin Bacon", där samarbetet istället handlar om skådespelare som varit med i samma film som Kevin Bacon.

Se även
 Erdős-Bacontal

Externa länkar
 The Erdös Number Project av Jerry Grossman. Innehåller en komplett lista över alla matematiker med Erdőstal mindre än eller lika med 2.

Matematisk trivia
Burmavägen (E45)

Burmavägen är i folkmun namnet på en del av E45 i Norrbottens län i Sverige. Den går mellan Moskosel i Arvidsjaurs kommun och Ottostorp i Jokkmokks kommun, där länsväg 374 ansluter till E45. Längden på vägsträckan är cirka 40 km.

Bakgrund
Vägen byggdes som ett arbetsmarknadsprojekt i början av 1940-talet, där många av arbetarna kom från södra Sverige och bodde i barackläger.

Nyhetsrapporteringen dominerades då av andra världskriget. Det talades bland annat mycket om hur japanerna med hårda metoder tvingade krigsfångar att bygga vägar och järnvägar genom Burmas djungler, bland annat Burmavägen. Paralleller drogs till den egna situationen och vägen började bland vägarbetarna att kallas för Burmavägen. Detta namn spreds till lokalbefolkningen, och lever fortfarande kvar på kartor och vägskyltar.

Bågbron över Ljusselforsen i Pite älv började att kallas Burmabron. Denna bro, och alla andra broar längs Burmavägen, ersattes i början av 1990-talet av nya broar för ökad bärighetsklassning. Den gamla Burmabron finns dock kvar, och en rastplats ligger vid Burmabrons södra landfäste. Något uppströms om den norra broänden finns ytterligare en rastplats där det sommartid anordnas forsränning.

Äldre vägsträckningar
Den första färdvägen mellan marknadsplatserna Arvidsjaur och Jokkmokk gick i en nästan rak nord-sydlig linje, med sträckning mellan nybyggena Moskosel - Varjisträsk - Juokel - Tårrajaur.

Den första bilvägen hade samma sträckning mellan Moskosel och Varjisträsk, med färja över Piteälven ett par kilometer uppströms Burmabron. Från Varjisträsk hade vägen en i stort sett ostlig sträckning till kronotorpet Norden, och sedan samma sträckning som dagens väg till Ottostorp. Förutom delen kring det övergivna färjeläget, finns den vägen kvar idag som allmän väg, och har nummer BD642/BD638.

1934 hade det stora järnvägsbygget Inlandsbanan nått dessa trakter, och en kombinerad landsvägs- och järnvägsbro uppfördes åtta kilometer uppströms Burmabron. Inlandsvägen fick då en ny sträckning från Moskosel, via denna nya bro och med anslutning till den befintliga vägen strax norr om byn Åberget. Idag är denna en del av länsväg BD 638.

Tekniska data

Burmavägen
 Längd 40 km
 Vägbredd 6,5 m (samma idag)
 Linjestakad

Burmabron
 Brotyp: bågbro, två spann
 Byggår: 1945
 Utförd av: AB Fundament
 Underbyggnad: betong
 Överbyggnad: betong
 Längd: 124,7 m
 Spännvidd: 57,25 m + 57,25 m
 Bredd: 5,0 m

Se även
Bron över floden Kwai
Burmabacken i Göteborg.

Transport i Arvidsjaurs kommun
Transport i Jokkmokks kommun
Europavägar i Sverige
Byggnader och anläggningar i Arvidsjaurs kommun
Tinnerö eklandskap

Tinnerö eklandskap, egentligen "Tinnerö eklandskap kultur och natur"
, är sedan 13 juni 2006 ett naturreservat i Linköpings kommun. Det består av ca 6.3 km² av det östgötska eklandskapet. Under stor del av nittonhundratalet har det varit ett militärt övningsområde till dom ingående förbanden i Linköpings garnison.

Reservatet är en del av riksintresseområdet KE100, betecknat som ”ett av landets bästa exempel på odlingslandskap från järnåldern”. Det är alltså landskapet som är av riksintresse inom kulturmiljövården. 

Förutom ett rikt växt- och djurliv, odlingslandskap, våtmarker, sjöar och vattendrag, skogar samt bebyggd miljö, finns många välbevarade fornlämningar i form av boplatser, gravfält och fornåkrar, främst från järnåldern.

I området finns Rosenkällasjön, vilken är en del i "projekt Tinnerbäcken". Sjön återskapades hösten 2004 efter att ha varit helt igenvuxen i mer än hundra år. En stadsnära del av området, Smedstad dammar går att nå via Haningeleden. Där finns bland annat fransfladdermus.

Se även
Linköpings garnisons övnings- och skjutfält

Referenser
Om naturreservatet Länsstyrelsen Östergötland

Externa länkar 

Fotoblogg med bilder tagna från Tinnerö Eklandskap
 Linköpings Kommun, Tinnerö
Linköpings Ekopark

Naturreservat i Linköpings kommun

Naturskyddsområden bildade 2006
Munchmuseet

Munchmuseet är ett konstmuseum i stadsdelen Bjørvika i Oslo. Museet, som öppnade den 29 maj 1963 – hundra år efter konstnären Edvard Munchs födelse – ägnar sig uteslutande åt målaren Edvard Munchs konstnärskap. Det flyttades till sin nuvarande plats från den ursprungliga byggnaden i stadsdelen Tøyen år 2021. En flytt hade diskuterats redan 2008, men först 2016 började byggnationen. De största målningarna från museet i Tøyen flyttades med kran genom ett  hål i väggen på det nya museet i Bjørkvika.

Det nya museet, som invigdes av kung Harald V och drottning Sonja den 22 oktober 2021, har ritats av den spanska arkitektbyrån Estudio Herreros och kostat 2,7 miljarder kronor att bygga.

Den sextio meter höga byggnaden med  tretton våningar är ett av världens största museer ägnat åt en enskild konstnär. Fasaden är av perforerad, vågformad aluminiumplåt och på kvällen syns belysningen igenom den. Museet har elva utställningssalar ett bibliotek och en biograf. Den   berömda målningen Skriet har ett eget rum på fjärde våningen.

Samlingar
Edvard Munchs testamente omfattade en gåva till Oslo kommun:  målningar,  grafiska blad fördelat på 700 motiv,  teckningar och sex skulpturer. Därtill kom också nära 500 tryckplattor,  böcker, anteckningböcker, dokument, fotografier, verktyg, rekvisita och möbler. Munchs omfattande brevsamling testamenterades senare till museet av Munchs syster Inger Munch tillsammans med ett betydande antal originalverk, särskilt från 1880-talet.

Denna och andra gåvor har gjort att museet idag innehar mer än hälften av Munchs alla målerier, samtliga grafiska motiv och alla existerande tryckplattor. Detta gör museet speciellt även internationellt sett och ger goda förutsättningar för specialutställningar.

Förhållandena ligger väl tillrätta för forskare och studenter genom sammanfattande samlingar och ett välutbyggt bibliotek.

Museet i Tøyen

Museibyggnaderna ritades av arkitekterna Gunnar Fougner och Einar Myklebust. Myklebust var även arkitekt när museet byggdes om och utvidgades 1994 - 50 år efter Edvard Munchs död. Det ursprungliga museet finansierades genom överskottet från Oslos kommunala biografkedja Oslos Kinematografer. Om- och utbyggnaden 1994 finansierades av det japanska företaget Idemitsu Kosan co. Ltd.

Museet innehåller idag utställningslokaler, foto- och konserveringsateljeer, kontor, bibliotek och magasin. Mitt i museet ligger föredragssalen som också används till utställningar, konserter, teater och filmvisning. I museets nya entré möts publiken av en butik och ett kafé.

Källor

Externa länkar

Konstmuseer och konsthallar i Oslo
Konstnärsmuseer i Norge
Edvard Munch
Daz Sampson

Daz Sampson, född 1974, är en brittisk diskjockey och låtskrivare. Han vann den brittiska uttagningen till Eurovision Song Contest 2006 med låten Teenage Life och kom på 19:e plats i finalen i Aten, Grekland.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Brittiska diskjockeyer
Brittiska kompositörer
Artister som representerat Storbritannien i Eurovision Song Contest
Födda 1974
Män
Levande personer
Deltagare i Eurovision Song Contest 2006
Gula källorna

De gula källorna (kinesiska: 黄泉; pinyin: Huángquán) var i kinesisk mytologi namnet på den plats i underjorden där de dödas själar vistades.

De gula källorna beskrevs i Kina som en grå och dyster plats, liknande den grekiska mytologins underjord, där de levandes offer till förfäderna var de enda ljuspunkterna. Begreppet fanns redan på 700-talet f.Kr. men en klarare uppfattning verkar inte ha utkristalliserats före Handynastin.

Den kinesiska underjorden kom senare att anta mer helvetiska drag under inflytande av buddhismen och dess lära om karmatisk retribution. I senare populära skildringar beskrivs dödsriket som ett strikt byråkratiserat helvete uppbyggt i stort som en spegling av den kejserliga kinesiska staten.

De gula källorna återfinns också i japansk mytologi (japanska: Yomi) där de delar många likheter med de kinesiska.

Kinesisk mytologi
Dödsriken
WP:Projekt Kina

no:De gule kilder
Landet bortom bergen

Landet bortom bergen (originaltitel: Bend of the River) är en amerikansk western-film från 1952 med James Stewart, Arthur Kennedy, Julie Adams och Rock Hudson i rollerna. Filmen regisserades av Anthony Mann.

Handling

Två före detta brottslingar, Glyn McLyntock (James Stewart) och hans vän Cole (Arthur Kennedy) leder en grupp nybyggare från Missouri till Oregon. De slår sig ner, men en last med mat som de behöver för att överleva verkar aldrig dyka upp. De återvänder till stället de köpte maten från - det visar sig att guldrushen lett till att värdet på förnödenheterna skjutit i höjden, och han som de köpte dem av vill inte skicka iväg maten nu. De tar förnödenheterna med list och ger sig tillbaka till nybyggarna, men de blir förföljda. Frågan är nu, kan Glyn verkligen lita på Cole?

Om filmen
Detta var den andra filmen av totalt fem western-filmer som James Stewart spelade in med regissören Anthony Mann.

Rollista (i urval)
James Stewart
Arthur Kennedy
Julie Adams
Rock Hudson
Lori Nelson
Jay C. Flippen
Chubby Johnson
Harry Morgan

Externa länkar

Filmer 1952
Amerikanska westernfilmer
1800-talet på film
Oregon på film
Filmer i regi av Anthony Mann
Moonlight serenade

Moonlight serenade (engelska: The Glenn Miller Story) är en amerikansk biografisk film från 1953 i regi av Anthony Mann. Filmen handlar om Glenn Millers liv och huvudrollerna spelas av James Stewart och June Allyson.

Handling 
Filmen följer Glenn Millers liv, från hans tidiga början som musiker 1929 till hans tragiska död 1944. Stor vikt läggs vid Millers äktenskap med hustrun Helen Burger.

Om filmen 
Detta var det första samarbetet mellan Stewart och Mann utanför western-genren.

Filmen var nominerad till tre Oscars och vann en, för bästa inspelade ljud. Filmens musik, med en rad hits från Glenn Miller, blev en stor succé.

I ett antal cameoroller återfinns musiker som kände Miller, däribland: Louis Armstrong, Gene Krupa och Ben Pollack.

Rollista i urval 

James Stewart - Glenn Miller
June Allyson - Helen Burger Miller
Harry Morgan - Chummy MacGregor
Charles Drake - Don Haynes
George Tobias - Si Shribman
Barton MacLane - General Henry H. Arnold, USAAF
Sig Ruman - W Kranz
Marion Ross - Polly Haynes
Nino Tempo - Wilber Schwartz
Irving Bacon - Mr. Miller
Kathleen Lockhart - Mrs. Miller 
James Bell - Mr. Burger

Cameoroller som sig själva 

Louis Armstrong 
Barney Bigard 
Trummy Young 
Gene Krupa 
Ben Pollack 
Johnny Best 
Babe Russin 
Cozy Cole 
Arvell Shaw 
The Modernaires 
Frances Langford

Musik i filmen i urval 
"Moonlight Serenade"
"Tuxedo Junction"
"Little Brown Jug"
"St. Louis Blues"
"Basin Street Blues", framförs av: Louis Armstrong och Gene Krupa
"In the Mood"
"A String of Pearls"
"Pennsylvania 6-5000"
"American Patrol"
"Otchi-Tchor-Ni-Ya"
"Chattanooga Choo Choo", framförs av: Frances Langford och The Modernaires 
"Deck the Halls with Boughs of Holly", trad.

Externa länkar 

Filmer 1953
Amerikanska dramafilmer
1920-talet på film
1930-talet på film
New York på film
Filmer i regi av Anthony Mann
Biografiska filmer om musiker
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska biografifilmer
Filmer från Universal Studios
Filmmusik av Henry Mancini
Skogsområdet Paradiset

Paradiset är ett skogsområde i Göteborg nära Kortedala, Bergsjön och Angered. I området finnes en rad olika sjöar, träningsspår samt ett flertal snickarglädjehus.

Källor 

Områden i Göteborgs kommun
Kona (cykelmärke)

Kona är ett företag som tillverkar cyklar, framförallt mountainbikes. 
Företaget grundades 1988 i Vancouver, Kanada.

Modeller 
 Shred,scrap,stuff,cowan är gjorda för att köra dirtjumping och street.
 Downhill/freeride-cyklarna är Stab deluxe,Stab supreme,stinky,stinky deluxe,stinky supreme och nu även stinky air. De cyklarna är gjorda för svår utförsterräng.
Kona har även tillverkat en cykel som heter "Africa-bike" som de har skänkt ett antal av till Afrika med tanke till att sjukvårdare ska kunna transportera sig med dem.

Externa länkar 
 Konas webbplats 

Amerikanska cykeltillverkare
Citytorget

Citytorget är ett mindre torg i norra Kortedala i östra Göteborg, beläget intill Lövåsskolan, numera Förstamajgatans förskola, samt Allhelgonakyrkan och spårvagnshållplatsen med samma namn.

Torget och det intilliggande bostadsområdet Adventsparken uppfördes under åren 1955–1957 för Göteborgsbostäder och ritades av G Andreasson vid HSB:s arkitektkontor. Torget omges av ett fyra våningars punkthus, ett trevåningshus och lägre butikslängor.

På torget återfinnes bl.a. butiker som:
 Direkten Citytorget
 ICA (eller Ovrells Livs)
 Pizzeria Il Vagabondo
 Göta Tandvård
 Atris Frisersalong
 11:ans Gatukök

Referenser 
Noter

Källor
 

Torg i Göteborg
Kortedala
HMS Hälsingborg (J13)

HMS Hälsingborg (J13) var en stadsjagare i svenska flottan som byggdes på Götaverken och sjösattes 23 mars 1943 som den tredje av fyra jagare i Visby-klassen. Alla fyra fartygen i Visby-klassen byggdes om till fregatter mellan 1964 och 1966. Hälsingborg blev tillsammans med systerfartyget  föremål för de minst omfattande förändringarna. Fartyget utrangerades 1 juli 1978, och skrotades år 1979 i Göteborg.

Utformning och bestyckning

Hälsingborg var 97,5 meter lång och 9,2 meter bred. Skrovet var byggt av stål medan överbyggnaderna var byggda av lättmetall. Den huvudsakliga överbyggnaden stod strax för om midskepps och inrymde bland annat manskapskök, styrhytt och manövreringshytt samt kommandobrygga. Maskineriet bestod av tre oljeeldade ångpannor typ Penhoët A som genererade ånga åt två stycken de Laval ångturbiner på 36 000 hästkrafter, vilka i sin tur drev två propellrar. Detta maskineri gav fartygen en maxhastighet av 39 knop. Huvudartilleriet bestod av tre stycken 12 cm kanoner m/24 och det övriga luftvärnet utgjordes av åtta 40 mm luftvärnsautomatkanoner m/36. Dessutom fanns luftvärnskulsprutor och torpedtuber, och drygt 40 minor och 16 sjunkbomber kunde medföras.

Historia
Hälsingborg byggdes på Götaverken i Göteborg, som även hade byggt systerfartyget . Fartyget sjösattes den 23 mars 1943 och levererades till marinen 30 november 1943. Efter leveransen sattes Hälsingborg in i kustflottan, där hon tjänstgjorde under återstoden av andra världskriget.

Ombyggnad
I början av 1960-talet genomgick Hälsingborg en ombyggnation. Huvudartilleriet behölls medan luftvärnsautomatkanonerna m/36 byttes ut mot de modernare m/48, vilket medförde att det aktra torpedtubsstället behövde tas bort så det förliga utökades till att rymma fem tuber. Minkapaciteten utökades till 130 minor. År 1965 omklassades fartyget till fregatt.

Utrangering
Hälsingborg utrangerades den 1 juli 1978, vartefter hon år 1979 såldes för skrotning i Göteborg. Fartygets skeppsklocka och vapensköld är nu uppsatta vid ingången till bröllopskapellet i Helsingborgs rådhus.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Visby-klass (jagare)
Svenska jagare under andra världskriget
Svenska jagare under kalla kriget
Fartyg sjösatta 1943
Fartyg byggda i Göteborg
Oscarsgalan 2006

Oscarsgalan 2006 var den 78:e upplagan av Academy Awards. Den hölls den 5 mars på Kodak Theatre i Los Angeles och belönade en mängd kategorier inom film från 2005. Årets värd var Jon Stewart. Galan sändes på Kanal 5 och svensk kommentator var Hans Wiklund.

Vinnare och nominerade 
Vinnarna listas i fetstil.

Hederspris 
 Robert Altman

Filmer med fler än en nominering 
 8 nomineringar: Brokeback Mountain
 6 nomineringar: Crash, Good Night, and Good Luck., En geishas memoarer
 5 nomineringar: Capote, München, Walk the Line
 4 nomineringar: King Kong, Stolthet & fördom, The Constant Gardener
 3 nomineringar: Cinderella Man, Berättelsen om Narnia: Häxan och lejonet, Världarnas krig
 2 nomineringar: A History of Violence, Hustle & Flow, Mrs. Henderson presenterar, North Country, Syriana, Transamerica

Filmer med fler än en vinst 
 3 vinster: Brokeback Mountain, Crash, King Kong, En geishas memoarer

Externa länkar 
IMDb - Oscarsgalan 2006

2006 i USA
2006
Filmåret 2006
Los Angeles under 2000-talet