kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jöns Gerekesson

Jöns Gerekesson (latiniserat: Johannes Gerechini; danska: Jens Gerriksen), född (troligen) i Danmark, död 18 augusti 1433 på Island, var en präst och ärkebiskop av Uppsala stift 1408–1421.

Biografi
Jöns Gerekesson föddes (troligen) i Danmark som son till lågfrälse Gereke Jensen Lodehat, vars släkt hade skaffat sig en stark ställning i kyrkan och vid hovet, hans farbror var Peder Jensen Lodehat.

Gerekesson bedrev studier vid Paris universitet (1401) och Karlsuniversitetet i Prag (1404), och blev präst i Danmark och kansler till Erik av Pommern. År 1408 utsågs han av påve Gregorius XII till ärkebiskop i Uppsala, efter att den först valde ombads avgå av kungen och drottning Margareta.

När Gregorius XII avsattes vid konciliet i Pisa 1409, gungade Johannes ställning, men 1410 utnämndes han än en gång till ärkebiskop (se för övrigt Den stora schismen). Kung Eriks inställning växlade därefter från välvilja till dess motsats, fastän av andra skäl.

Johannes är bland annat på grund av alla politiska motsättningar utan jämförelse den sämst beryktade i Uppsalas stifts annaler, men har av andra ansetts vara ett helgon. Han ansågs av kritiker till kungamaktens kontroll över kyrkan, vara befriad från alla moraliska betänkligheter, vara ointresserad av sina plikter, amorös, nepotisk, våldsbenägen och mycket girig. Trots att han hade Stockholms slott, och delar av Stockholms och Stäkes län till förläning, skuldsatte han sig, använde grovt våld mot dominikanermunkarna och mutor för att bli fri.

Enligt ryktet hade Johannes Gerechini flera harem på sina gårdar, en bekräftad otrohetsaffär med en gift kvinna med vilken han fick två barn, samt ett enormt motstånd från såväl kungen som Uppsalas stifts domkapitel, ledde till att påven och kurian 1422 utfärdade en bulla som för evig tid skulle skilja honom från ärkebiskopsstolen. Celibatet var dock ännu inte helt genomdrivet.

Trots allt blev Johannes Gerechini vald till biskop på Island 1430. Till en början respekterad av islänningarna, blev han senare hatad av engelsmän som började intressera sig för ön, varför han greps och dränktes i en säck med en sten fastbunden vid halsen.

Referenser

Noter

Källor
Svenskt biografiskt lexikon
Svenska män och kvinnor

Avlidna 1433
Personer på Island under 1400-talet
Isländska biskopar
Personer som drunknat
Personer som blivit mördade
Män
Svenska präster under 1400-talet
Födda okänt år
Alumner från Paris universitet
Svenska ärkebiskopar
Alumner från Karlsuniversitetet
Danska präster
No Limit

För pokertermen no limit se, No limit (poker).

No Limit är en sång av den nederländska musikgruppen 2 Unlimited. Sången släpptes på singelskiva den 18 januari 1993 och kom att bli en av de mest viktigaste låtarna i den våg av musik som startade eurodancetrenden i Europa på 1990-talet. Singeln har sålts i över 2,8 miljoner exemplar över hela världen. No Limit finns med på 2 Unlimiteds andra album No Limits.

Låten har även bland annat spelats in av den svenska punkgruppen Charta 77 tillsammans med Köttgrottorna 1993.

Referenser 

Musiksinglar 1993
Sånger 1993
Singelettor i Sverige
Singelettor i Danmark
Hel (musikgrupp)

Hel var ett svenskt vikingarockband som ursprungligen var knuten till Ultima Thules skivbolag. Senare lade gruppen över sin produktion på sitt eget bolag Peanut Music AB. Gruppen, som bestod av Malin Pettersson (sång), Ulrica Pettersson (sång), Esa Rosenström (gitarr), Piere Karlsson (trummor), Stefan Johansson (bas) och Adde Norlin (gitarr och keyboard), är hemmahörande i Södermanland. Under en tid var även Cia Hedmark (fiol) med i bandet. Hedmark var tidigare medlem i bandet Otyg och medverkande på några skivor med Vintersorg.

Diskografi

Studioalbum
Valkyriors dom (1999)

Blodspår (2001)

Bortglömda tid (2002)

Det som varit ÄR (2003)

Samlingsskivor
1999 – Carolus Rex IV
Hels låtar: Förfall, Hels rike
2000 – Genom eld och aska
Hels låtar: Res er upp, Gryning, Valkyriors dom, Eldsjäl, Gryning (första demoversionen)
2001 – Carolus Rex V
Hels låtar: Pöbelhop, Engelbrekt, Krigarens fanfar
2002 – Carolus Rex VI
Hels låtar: I det dolda, Fast besluten
2004 – Carolus Rex VII
Hels låtar: Farväl, Tusen ögon
2006 – Carolus Rex VIII
Hels låtar: Genom tid och rum, For the brave
2010 – Genom eld och aska (nyutgåva av Odin Productions)

Externa länkar
Information om Hel på Vikingarock.se

Svenska vikingarockgrupper
FZ

FZ (tidigare FragZone), grundad 1996, är en svensk webbplats om datorspel. FZ är Sveriges största spelsite och även den äldsta fortfarande existerande. Chefredaktör är Daniel Sjöholm.

Historik
FragZone började som en avknoppning av Postens internetsatsning Torget.se i mitten av 1990-talet. FragZones grundare Göran Fröjdh drev sedan sajten tillsammans med ett par kollegor med Postens stöd men utanför Postens ordinarie it-verksamhet.

När Quake-uppföljaren Quake II lanserades i slutet av 1997 breddades sajtens täckning till att även innefatta actionspel i allmänhet.  Strax efter millennieskiftet började långsamt namnet FZ.se användas för att återspegla den nya täckningen av spel i allmänhet och när Microsoft 2002 släppte Xbox började FZ täcka även den. 

Från lanseringen av Xbox 360 2005 började FZ täcka de fyra nästagenerationsformaten - PC, Xbox 360, Playstation 3 och Wii. Utöver dessa plattformar täcks även Playstation Portable och Nintendo DS.

Den 3 maj 2006 lanserades en ny version av sajten, som en förberedelse för att den 1 juli 2006 köpas av tidningsförläggaren Hjemmet Mortensens. Tidigare redaktionschefen John Severinson tog i samband med detta över arbetet som chefredaktör efter grundaren Göran Fröjdh.

Den 1 maj 2009 tog Joakim Bennet över rollen som chefredaktör efter John Severinson, som i stället blev onlinechef på ägarförlaget. Bennet ledde sedan tidigare tidningarna Super Play och Svenska PC Gamer. 

I januari 2013 återlanserades namnet Fragzone som titeln på deras nya veckovisa videomagasin med bland annat Christer Engström och Victor Leijonhufvud. 

I oktober 2015 sålde Egmont Tidskrifter FZ till det nystartade digitalförlaget Geeks Publishing. Sedan februari 2016 är Calle Johansson-Sundelius, som arbetat med sajten sedan i början av 2000-talet, chefredaktör.

De senaste åren har FZ satsat allt mer på rörlig bild, främst på Youtube. Där kan man bland annat se redaktionen streama aktuella spel och talkshowen Fragzone-Fredag. Sedan september 2019 finns Fragzone-Fredag även tillgänglig som Podcast.

Chefredaktörer
 1996-2006 - Göran Fröjdh
 2006-2009 - John Severinson
 2009-2015 - Joakim Bennet
 2016-2021 - Calle Johansson-Sundelius
2021 - Daniel Sjöholm

Referenser

Externa länkar
 FZ.se
 
 Geeks Publishing förvärvar FZ.se 

Svenska webbplatser
Webbplatser med datorspelsanknytning
Bildanden 1996
Portal: Internet i Sverige
RAL

RAL är ett färgsystem som utvecklades 1925 av RAL Deutsches Institut für Gütesicherung und Kennzeichnung e.V. för att skapa ett enkelt system för att visa olika kulörer. Det började med 40 kulörer men är numera över 200 i det som kallas RAL Classic och ännu fler i det som kallas RAL Design.

Med RAL menas vanligen RAL Classic, där kulörerna betecknas med ett fyrsiffrigt nummer. Bland RAL-kulörerna finns, till skillnad från bland NCS-kulörerna, bland annat fluorescerande färger. Vidare säger RAL-koderna inget om hur färgen skall blandas, även om de numera är systematiskt ordnade. 

RAL står för Reichsausschuss für Lieferbedingungen och grundades 23 april 1925 på initiativ av Tysklands regering och industrin. Målet var att standardisera gods- och kvalitetsmärkningen. 1927 följde den första RAL-färgstandarden då 40 färger klassificerades. Färgstandarden skulle användas i industrin och samhället. Exempel på RAL-färgstandarder som används av offentliga institutioner i Tyskland är de som används av försvarsmakten och räddningsfordon. Statliga bolag som Deutsche Telekom (Telemagenta 4010) och Deutsche Post (gult) har sina företagsfärger definierade i RAL-systemet. RAL-standarder används även för att markera t.ex. gasledningar och för vägskyltars färgstandarder. 1940 infördes systemet med fyrsiffriga koder.

1980 fick organisationen som är verksam i föreningsform, namnet RAL Deutsches Institut für Gütesicherung und Kennzeichnung e. V. Sedan 2008 är färgstandardverksamheten lagd i ett dotterbolag, RAL gGmbH.

Se även 
 Natural Color System (NCS)
 Pantone Matching System (PMS)
 Färgsystem

Referenser

Externa länkar 
 RAL-färger i översikt
 RAL Deutsches Institut für Gütesicherung und Kennzeichnung e.V

Färgsystem och färgrymder
Pallium

Den här sidan handlar om det liturgiska plagget, för övriga betydelser se Pallium (olika betydelser).

Pallium är ett värdighetstecken för ärkebiskopar i den romersk-katolska kyrkan, bestående av en vit, med sex svarta kors prydd krage eller ylleband, vävd av ull från lamm i ett kloster i Rom.

Palliet bärs över axlarna med nedhängande ändar fram och baktill. Pallier som ännu inte delats ut av påven förvaras i ett skrin ovanpå aposteln Petrus grav i Peterskyrkan, till dess de utdelas av påven.

Pallium var ursprungligen ett långt band, som lades runt axlarna och hängde ned över vänstra axeln med lika långa ändar bakåt som framåt. På 800-talet lades bandet så, att ändarna hängde ned mitt fram och mitt bak, varvid bandet måste fästas med nålar för att hållas i rätt läge. På 1100-talet fick palliet formen av en oval ring runt axlarna med vidhäftade stycken, som hände ned över bröstet respektive ryggen. Nålar brukades fortfarande för att fästa palliet. Det var först i växlande material, men från 1100-talet blev palliet alltid av ylle från lamm i den heliga Agnes kloster i Rom där även pallier vävdes.

Orneringen bestod av påsydda kors, först två, senare fem eller sex. Pallierna brukade följa ärkebiskopen i graven. I en grav i Trondheims domkyrka från omkring 1200 och Anders Sunesens grav i Lunds domkyrka har man hittat några kors i siden samt nålar att fästa palliet med, medan själva yllebanden varit förmultnade. Bruket av pallium härstammar troligen från Orienten.

Pallium motsvaras i ortodoxa kyrkan av omophorion (från grekiskans omos, 'skuldra' och forein, 'bära') men dessa bärs av alla biskopar, medan pallium i romersk-katolska kyrkan endast bärs av påven och ärkebiskoparna, någon gång en biskop med särskild utmärkelse. Pallium får bäras endast vid vissa bestämda högtider och endast inom bärarens eget ämbetsområde (vid förflyttning till nytt sådant skall han erhålla nytt pallium).

Pallier har sedan 300-talet brukats av påven, från 800-talet förlänades det även till ärkebiskopar, och från 900-talet fick dessa anhålla därom i Rom som bekräftelse på ämbetet och avlägga stora avgifter för detsamma. Även sedan Sverige fått eget ärkebiskopsdöme i Uppsala 1164, fick den svenska ärkebiskopen ända in på 1300-talet sitt pallium via Lund som tecken på ärkebiskopen i Lunds primat.

Noter 

Romersk-katolsk klädsel
Färgsystem

Färgsystem är en systematisk uppordning och beteckning av färger. De kan konstrueras med olika utgångspunkter:
 Perceptuellt baserade system som NCS och Munsellsystemet utgår från färgernas visuella egenskaper. 
 System som utgår från hur man åstadkommer färgen i ett visst material eller medium, till exempel RGB-systemet för TV- och datorskärmar och CMYK-systemet för tryckning.
 Kolorimetriska system som utgår från mätning av ljusstålning och dess spektralfördelning, t.ex. CIELAB

Färgsystem med och utan systematik 
De egentliga färgsystemen ger varje färg en beteckning genom koordinater, som anger färgens läge i en färgrymd med (i idealfallet) väldefinierade referenspunkter, till exempel CIELAB med enheterna L*, a*, b*, RGB med enheterna R, G och B, NCS med enheterna svarthet, kulörthet och kulörton.

Utöver detta finns färgprovssamlingar för specifika ändamål, ibland oegentligt kallade system men med färgbeteckningar som inte säger någonting om färgen utan bara är  listnummer. Två exempel är Pantone Matching System (PMS, främst för tryckning) och RAL (främst för industriell målning och lackering).

Enhetsberoende och enhetsoberoende färgsystem eller färgrymder
De färgsystem i vilken färgvärdena (eller koordinaterna, i fallet med färgrymder) inte motsvaras av en entydigt uppfattad kulör hos en betraktare, benämns enhetsberoende färgsystem. I dessa system betecknar i regel färgvärdena blandningen av systemets primärfärger (som dock inte är entydigt definierade). Ordet enhet syftar i detta sammanhang på den fysiska produkt där färgen reproduceras, till exempel en bildskärm eller en tryckpress.

Exempel på enhetsberoende färgsystem är RGB-systemet där ljuskällorna R, G och Bs renhet avgör vilken den resulterande, uppfattade kulören blir (till exempel RGB-värdet 255, 128, 0 hos en färgenhet ger inte samma uppfattade kulör som hos en annan enhet). Detta gäller även CMY(K)-systemet och Pantone Matching System för tryckpressar och skrivare, där den resulterande, uppfattade kulören påverkas av bl.a. punktförstoring, färgfilmstjocklek och papprets egenskaper (50 % magenta tryckt på ett bestruket papper har inte samma utseende som om man tryckt på ett obestruket papper). I just dessa fall är färgvärdena mer att betrakta som datasignaler än som reella kulörer.

De färgsystem där färgvärdena (koordinaterna) istället motsvarar en entydigt uppfattad kulör, som inte är beroende av en färgenhets kondition, benämns enhetsoberoende färgsystem. Exempel på enhetsoberoende färgsystem är CIELAB och CIEXYZ som utgår ifrån en psykofysisk definition av kulören.

I de fall RGB-systemets primärfärger är standardiserade, så som i ICC-profilen "Adobe RGB (1998)" där RGB-värdena är definierade i CIEXYZ, kan systemet sägas vara enhetsoberoende. Det är detta som i förlängningen gör färgstyrning möjlig.

Exempel på färgsystem som inte nämns specifikt i artikeln 
System som används i datorprogram för att åstadkomma en viss färg
 HSV (även kallat HSB och NMI)
 HSL
Fabrikantknutna system för ytfärger
 3D-system
System för färg-TV-utsändning
 PAL
 NTSC
 SECAM

Se vidare
Färgrymd
Färgomfång

Referenser
Smedja

Smedja är en verkstad för smidesarbete. I en mindre hantverkssmedja kan utrustningen bestå av en ässja (där kol förbränns under forcerat drag), smidesstäd, skruvstycke samt olika handverktyg (exempelvis smideshammare, slägga, huggmejsel, smidestång och olika filar). I en större industrismedja är utrustningen mer omfattande, se smidning.

En smedja hade även förr betydelsen av en verkstad där smidbart järn framställdes, till exempel en hammarsmedja eller stångjärnssmedja.

Smedjan och dess utrustning
Vid varmsmide är ässjan smedens viktigaste verktyg. För smide är generellt städet och hammaren de viktigaste verktygen. Utöver detta finns tänger, huggmejslar, olika ämbar för vatten, handskar, läderförkläde med mera. Ässjan och städet bör placeras mörkt. Det är då lättare att avgöra järnets glödfärg.

Ässjan
Det är mycket viktigt att få bra värme i ässjan. Men det är inte bara hettan som påverkar kvaliteten på smidet. Bränslet som används kan påverka järnets kvalitet. Varmt järn tar lätt upp svavel, och detta försämrar järnets smidbarhet. Svavelmängden från bränslet kan minskas genom att man låter elden brinna ett tag innan järnet sätts in. Svavel förbränns vid högre temperaturer, varför ässjan bör ha en hög temperatur.

Ässjetyper
Ässja med fläkt, ässja med bälg, fältässja och förhistorisk ässja.

Bränsle till ässjan
Bränslet kan vara stenkol, träkol, antracit eller koks. Moderna smeder använder ibland gassvets för riktad uppvärmning av små områden; exempelvis kan en blandning av acetylen och syrgas användas. I stället för dessa metoder kan man hetta upp järnet med induktion, man slipper då avgaserna.

Metoder för att öka temperaturen i ässjan
För att få ordentlig hetta i ässjan blåser man luft in i elden. Därtill används en bälg eller ett fläktsystem. En annan metod är att lägga salpeter i elden. Salpetern kommer att avge extra syre och öka förbränningen.

Referenser

 
Metallurgi
Wiwen Nilsson

Karl Edvin (Wiwen) Nilsson, från 1954 Karl Edvin Wiwen-Nilsson, född 19 maj 1897 i Köpenhamn, död 8 januari 1974 i Lund, var en svensk silversmed och hovjuvelerare.

Biografi 
Wiwen Nilsson lärde sig yrket genom att praktisera hos sin far guld- och silversmeden Anders Nilsson i Lund och utbildade sig sedan i Tyskland 1913–1914 samt 1919–1920, Danmark 1917–1918 och Frankrike 1924–1925. År 1927 övertog han sin fars verkstad i Lund.

Wiwen Nilsson gjorde debut vid Göteborgsutställningen 1923 och blev där uppmärksammad för en stram kaffeservis som dömdes ut av kritiken som "meningslösa strutformer". Han fick revansch sju år senare vid Stockholmsutställningen 1930 då hans djärva och nyskapande modernism gjorde succé. Han var dock ingen entydig modernist. Det rikt flödet av såväl profant som sakralt silver under de följande decennierna avslöjar att hans förkärlek för avskalade geometriska plan och ytor hade samband med skönhetsvärden. Hans modernism hade inget med funktionalismen att göra utan var estetiskt betingad.  

Wiwen Nilsson blev en av 1900-talets mest uppmärksammade silversmeder, såväl i Sverige som internationellt. Under 1940-talet hade han också butik i New York. Biskopskräklan i Lund är av hans hand liksom sigillet – i samarbete med Nils Wedel – för Göteborgs universitet, idag använt som universitetets logotyp. Han gjorde även ett förgyllt skrin som var riksgåvan till Gustav VI Adolf på 80-årsdagen 1962. 

För Ystad-Metall formgav Wiwen Nilsson bland annat vaser, fat och speglar i tenn. Han formgav också ordenstecknet för den svenska tertiärorden Sodalitium Confessionis Apostolicae. 

Hans arbeten, bordssilver, serviser, smycken och liknande är ofta förekommande på kvalitetsauktioner och betingar mycket höga priser. 

Nilsson är representerad bland annat på Nationalmuseum, Röhsska museet, Postmuseum, Nordiska museet, Nasjonalmuseet och Victoria and Albert Museum. Kulturen i Lund har en permanent utställning om honom. 

Wiwen Nilsson gifte sig första gången 1925 med Lillemor von Johnstone, som avled 1932, och andra gången 1936 med farm. kand. Märta Thunberg, som var dotter till Torsten Thunberg. De är begravda på Norra kyrkogården i Lund.

Referenser

Tryckta källor
 Svenskt biografiskt lexikon https://sok.riksarkivet.se/sbl/Presentation.aspx?id=8105
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-rom), Sveriges Släktforskarförbund.
 Holmquist, K., Silversmeden Wiwen Nilsson, Kulturen Lund: 1990.

Noter

Externa länkar 

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska formgivare
Svenska silversmeder
Lundabor
Födda 1897
Avlidna 1974
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Män
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Personer från Köpenhamn
Representerade vid Nasjonalmuseet
Representerade vid Victoria and Albert Museum
Representerade vid Röhsska museet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Chris Kattan

Chris Kattan, född den 19 oktober 1970 (som Christopher Lee Kattan) i Los Angeles, USA, amerikansk skådespelare.

Kattan har, bland annat, medverkat i Saturday Night Live, A Night At The Roxbury och Undercover Brother.

Filmografi (urval)

2000-2004 - Saturday Night Live (TV-serie)

Externa länkar
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare i Saturday Night Live
Skådespelare från Los Angeles
Män
Födda 1970
Levande personer
Rosa (namn)

Rosa, kvinnonamn av latinskt ursprung med betydelsen ros. Namnet har använts som dopnamn i Sverige sedan slutet av 1700-talet.

Rosa är mycket ovanligt som tilltalsnamn bland dagens barn. I äldre generationer är namnet vanligare men det har aldrig tillhört de vanligaste. Den 31 december 2009 fanns det totalt 4.351 personer i Sverige med namnet Rosa, varav 2.096 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 31 flickor namnet, varav 3 fick det som tilltalsnamn.

Rosa är ett klassiskt namn på kor.

Namnsdag: 2 juli.

Personer med namnet Rosa 
Rosa av Viterbo, italienskt helgon
Rosa av Lima, peruanskt helgon
Rosa Benozzi Balletti, italiensk skådespelare.
Rosa Bonheur, fransk konstnär
Rosa Carlén, författare
Rosa Grünberg, skådespelerska och sångerska
Rosa Liksom, pseudonym för Anni Ylävaara, finländsk författare
Rosa Luxemburg, polsk-tysk socialist
Rosa López, spansk sångerska och dansös
Rosa Mota, portugisisk maratonlöpare
Rosa Parks, amerikansk medborgarrättskämpe
Rosa Scarlatti, italiensk operasångerska
Rosa Taikon, silversmed
Rosa Vercellana, italiensk morganatisk kungagemål

Under formen Rose
Rose Bertin, fransk modeskapare
Rose Fitzgerald Kennedy
Rose McGowan, amerikansk skådespelerska

I kulturen 
Rosa på bal, visa av Evert Taube

Noter 

Kvinnonamn
Susan Faludi

Susan Charlotte Faludi, född 18 april 1959 i Queens i New York, är en amerikansk feministisk författare och journalist. Hon är utbildad på Harvard University och hon vann ett Pulitzerpris 1991 då hon arbetade vid Wall Street Journal. Hennes bok Backlash: Kriget mot kvinnorna fick National Book Critics Circle Award for Nonfiction 1992 och låg på bästsäljarlistan i The New York Times i ett halvår. Den sålde i stora upplagor i tio länder. 

Faludi har även skrivit för bland annat The New York Times, The New Yorker, Esquire och The Nation. Hon deltog i feministfestivalen "Push Up" i Visby under Politikerveckan 2005.  

2008–2009 var Faludi medarbetare på Radcliffe Institute for Advanced Study.

Bibliografi 
 1991 - Backlash: The Undeclared War Against American Women (Backlash: kriget mot kvinnorna, översättning Ylva Stålmarck, Norstedt, 1992) 
 2000 - Stiffed: The Betrayal of the American Man (Ställd: förräderiet mot mannen, översättning Boo Cassel [m.fl.], Ordfront, 2001)
 2007 - The Terror Dream: Fear and Fantasy in Post-9/11 America (Den amerikanska mardrömmen: bakhållet mot kvinnorna, översättning Hans O. Sjöström, Leopard, 2008)
 2016 - In the Darkroom (Mörkrummet, översättning Emeli André, Leopard, 2017)

Källor

Noter 

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Amerikanska feminister
Födda 1959
Kvinnor
Levande personer
Alumner från Harvard University
Kvinnoseparatism

Kvinnoseparatism eller könsseparatism är en politik och ordning för att skilja mäns och kvinnors livsmiljöer på olika sätt. Bland annat handlar det om att kvinnor själva ska få hantera kvinnofrågor eller ha forum eller evenemang där dessa frågor behandlas utan inblandning av män.

Feministisk separatism 
Förklaringen till denna separatism sägs ibland vara att den könsmaktsordning som delar av feminismen identifierat i samhället inte ska göra sig gällande även i dessa forum. Inom bland annat radikalfeminismen är det vanligt med separatistiska evenemang eller arbetsgrupper, bland annat som ett skydd för kvinnor. Dessa tankegångar är vanliga inom kvinnojoursrörelsen och andra verksamheter där effekterna av manligt våld mot kvinnor hanteras.

Delar av feminismen anser också att transpersoner per definition inte kan undgå det kön de fötts in i. Intresset för kvinnoseparatism ökade i samband med metoo-rörelsens tillväxt i slutet av 2010-talet.

Olika miljöer 
Kvinnoseparatism är en typ av separatism eller segregation, där individer av olika karaktär eller ursprung hålls åtskilda baserat på vissa kriterier. Andra sådana exempel kan vara åtskillnad baserad på hudfärg (jämför apartheid) eller trosuppfattning.

Inom många idrotter anses det naturligt att ha skilda klasser för kvinnor och män; se vidare herridrott och damidrott. Dessa baseras på mäns och kvinnors – på gruppnivå – olika fysiska förutsättningar. Vissa andra idrotter eller sporter, inklusive hästsport och schack, har öppna klasser eller gemensamt deltagande för män och kvinnor.

Referenser 

Sociologiska termer
Feminism
Alberto Nessi

Alberto Nessi, född 19 november 1940, schweizisk, italienskspråkig författare.

Nessi är en av de främsta nu levande schweiziska författarna. Han är framför allt en mycket betydande lyriker, men har även författat essäer och längre prosaverk.

Referenser 

Födda 1940
Italienskspråkiga författare
Schweiziska författare
Män
Levande personer
Personer från kantonen Ticino