kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anders Ek

Den här sidan handlar om skådespelaren Anders Ek. För militären, se Anders Ek (militär).

Anders Ek, född 7 april 1916 i Göteborg, död 17 november 1979 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Han studerade drama för Naima Wifstrand och Gabriel Alw, och fortsatte teaterstudierna vid Dramatens elevskola 1938–1941. Efter examen var han kortare perioder verksam vid Dramaten och Wasa Teater i Finland, varifrån han dock blev utvisad på grund av sitt socialistiska engagemang. År 1942 anlitades han vid Per-Axel Branners Nya Teatern i Stockholm, och 1943 kontrakterades han även som filmskådespelare av Europa Film. Han anställdes därefter vid nystartade Malmö stadsteater 1944, där han bland annat spelade i uppsättningar av Vilhelm Mobergs Mans kvinna (1944) och Strindbergs Pelikanen (1945), den senare i regi av Ingmar Bergman. 

Ek följde 1946 med Bergman till Göteborgs stadsteater, där han samma år fick sitt genombrott som skådespelare i Bergmans uppsättning av Albert Camus Caligula. I Göteborg rönte Ek stora framgångar i flera pjäser under Bergmans regi, bland annat Bergmans egen Dagen slutar tidigt (1947), Shakespeares Macbeth (1948) och Tennessee Williams Spårvagn till lustgården (1949).  

År 1950 flyttade paret Bergman-Ek tillbaka till Stockholm, där de samarbetade i Tolvskillingsoperan och Jean Anouilhs Medea (båda 1950) på Lorens Marmstedts Intiman. Därefter var Ek verksam vid Dramaten till 1960, vid Stockholms stadsteater 1960–1965 och åter vid Dramaten från 1965 till kort före sin död.

Privatliv 
Ek var son till professor Sverker Ek och författaren Karin Ek, ogift Lindblad, samt bror till journalisten, förlagsredaktören Birgitta Ek och halvbror till litteraturvetaren, professor Sverker R. Ek.

Åren 1942–1949 var Ek gift med Birgit Cullberg, från 1949 med Kerstin Larsson (1918–1970; omgift med Stephan Lundh) och från 1976 med Ingrid Andreasson. Han var far till premiärdansören Niklas Ek, tvillingarna koreografen Mats Ek och skådespelaren Malin Ek, Johan Ek, journalisten Judit Ek samt tvillingarna överläkaren Marion Ek och domaren Maria Ek.

Ek dog 1979 och är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller (ej komplett)

Priser och utmärkelser 
1971 – O'Neill-stipendiet
1972 – Svenska Akademiens teaterpris
1979 – Litteris et Artibus

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 Anders Ek på Malmö stadsteater
 Anders Ek på Stiftelsen Ingmar Bergmans hemsida

Födda 1916
Avlidna 1979
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Mottagare av Litteris et Artibus
Skådespelare från Göteborg
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Män
Bergshammar, Nyköpings kommun

Bergshammar är en tätort i Nyköpings kommun och kyrkort för Bergshammars socken cirka 5 km väster om Nyköping.

Befolkningsutveckling

Samhället
Här ligger Bergshammars kyrka. Orten är till största delen bostadsort med arbetspendling till Nyköping.

Källor 

Orter i Nyköpings kommun
Tätorter i Sverige
Stål (film)

Stål är en svensk svartvit dramafilm från 1940 i regi av Per Lindberg. I huvudrollerna ses Signe Hasso och Olof Widgren.

Om filmen 
Filmen premiärvisades på biograf Falan i Falun den 18 februari 1940. Stockholmspremiär dagen efter på biograf Röda Kvarn vid Biblioteksgatan. Under inspelningarna 1939 i Domnarvets Jernverk hände flera svåra olyckor. Svårast skadades skådespelarna Jean Claesson och Carl Ström, den förre så allvarligt att hans roll som smeden Bång fick övertas av John Ericsson. Stål har visats vid ett flertal tillfällen i SVT.

Rollista i urval 
Tore Svennberg – brukspatron Anker på Forshyttan
Signe Hasso – Margit, hans brorsdotter
Olof Widgren – Bengt Anker, hans son, överingenjör på Hammarbruket
Carl Ström – Gouveng den äldre, smed på Forshyttan
Karin Swanström – hans hustru
Georg Rydeberg – Göran Gouveng, deras son, ingenjör
Gunnar Sjöberg – Lars Gouveng, Görans bror/uppläsare av prologen
Gudrun Brost – Aina Gouveng, Görans och Lars syster, sjuksköterska
Karl-Magnus Thulstrup – doktor Ramm
Bullen Berglund – Stålkoncernens ombudsman
John Ericsson – Bång, smed på Forshyttan
Gabriel Alw – direktör för Industribanken
Sture Baude – Stålkoncernens ordförande
Knut Pehrson – Andersson, fackföreningsordförande
Magnus Kesster – Mr. Brown
Bror Bügler – Åkermark, ingenjör på Hammarbruket
Alf Kjellin – Erik Eriksson, arbetare på Forshyttan
George Fant – Berg, ingenjör på Hammarbruket
Martha Colliander – Magda, Ankers hushållerska

Musik i filmen 
Balladen om järnet (Det är järn ..), kompositör Jules Sylvain, text Bertil Lundquister, kompletterande text Johan-Olov Johansson, sång John Ericsson.
Sonat, piano, nr 8, op. 13, c-moll, "Pathétique", kompositör Ludwig van Beethoven, instrumental
En arbetarsång, kompositör Louis Clausen, dansk text Oskar Hansen
An der schönen blauen Donau, op. 314, kompositör Johann Strauss d.y., instrumental

Källor

Externa länkar 
 
 

Filmer 1940
Svenska dramafilmer
Svartvita filmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Per Lindberg
Helmask

En helmask är en dykmask som inte bara går ner över näsan utan även över munnen. Detta innebär att en helmask även innehåller en regulator. Helmasker finns i flera olika versioner, en del med inbyggda mikrofoner och hörlurar för att kunna kommunicera under vattnet. Helmasker används oftast av yrkesdykare.

Dykutrustning
Omvänd rasism

Omvänd rasism är idén att det förekommer rasism mot vita och grundar sig på en kritik mot användandet av positiv särbehandling, och liknande färgmedvetna politiska åtgärder, för att åtgärda rasliga ojämlikheter. Många experter och andra kommentatorer betraktar emellertid omvänd rasism som en myt snarare än en verklighet.  Begreppet används av konservativa rörelser i USA. 

I en studie från 2011 visade sig vita människor i USA ha uppfattningen att dessa oftare är offer för rasism än exempelvis mörkhyade, och vara övertygade om att rasismen mot vita är ett större problem än rasism mot mörkhyade.

Begrepp och innebörd 
Omvänd rasism förutsätter att rasism som begrepp är väldigt likt definitionerna av fördomar och diskriminering, det vill säga tankar (fördomar) och handlingar (diskriminering) riktade mot en särskild grupp i samhället. Emedan omvänd rasism i sig själv antyder att det finns en dominant grupp i samhället, påstår användare av ordet, framför allt använt inom nationalistiska rörelser, att rasism går i båda riktningar oavsett vilken av grupperna man tillhör. 

Enligt Svenska akademins Svensk ordbok är uttrycket "omvänd rasism" – som ett uttryck för icke-vitas nedvärdering av vita – felaktigt på grund av att den uttrycka rasismen inte är omvänd, utan är ett uttryck för rasism. Vidare menar man att uttrycket istället bör användas för att uttrycka fördomsfull uppvärdering av andra folkgrupper.

Tillämpning 
Uttryckets engelska motsvarighet har använts av republikaner som Ronald Reagan i Amerika. Begreppet myntades tidigare av den konservative journalisten James J. Kilpatrick som en del i en artikel om diskriminering mot en vit elev under antagningen i juridikstudier på University of Washington. Termen har använts av de som är kritiska till positiv särbehandling. 

I den amerikanska valrörelsen 1996 var 'omvänd rasism' ett centralt tema för Republikanerna i deras agitation mot positiv särbehandling.

Kritik mot begreppet 
Begreppet har kritiserats för utgångspunkten att rasism mot vita inte skulle vara rasism, och att rasism förutsätter att en minoritet drabbas av negativa institutionella effekter av en nedvärderande rasföreställning vilket ej är möjligt i en befolkning där t.ex. vita är i majoritet, samt för att ha effekten av att dölja eller förminska rasismen riktad mot icke-vita. Forskare definierar vanligtvis rasism inte bara i termer av individuella fördomar, utan också i termer av en maktstruktur som skyddar intressena hos den dominerande kulturen och aktivt diskriminerar etniska minoriteter. Från detta perspektiv kan medlemmar av etniska minoriteter vara fördomsfulla mot medlemmar av den dominerande kulturen, men de saknar den politiska och ekonomiska makten att aktivt förtrycka dem, och de utövar därför inte "rasism".

Referenser 

Politiska termer
Rasism
Wikipedia:Projekt neutralitet
Tony Guldbrandzén

Nils Tony Guldbrandzén, född 10 oktober 1942 i Kristinehamn, död 15 april 2010 i Tumba, var en svensk präst som var biskop i Härnösands stift 2001–2009. Han var brorson till komministern Alfred Guldbrandzen.

Tony Guldbrandzén prästvigdes 1967 i Uppsala. Efter att ha verkat som kyrkoherde i Tumba och i Farsta, samt kontraktsprost i Enskede kontrakt anställdes han 1999 som domprost i Stockholms domkyrkoförsamling. Som biskop valde han valspråket: Gud verkar - uppmuntra varandra. 

Han blev 1977 förlagschef för EFS-förlaget och 1981 för Verbum.

Guldbrandzén engagerade sig mycket i flera politiska frågor. Han demonstrerade mot Irakkriget och var också mycket aktiv i debatten kring de apatiska flyktingbarnen under 2005–2006 då han medverkade i bland annat TV-programmet Kalla fakta. Dessutom gömde han illegala invandrare.

Tony Guldbrandzén är begravd på Lilla Dalens begravningsplats.

Se även 
Lista över biskopar i Härnösands stift

Referenser 

Biskopar i Härnösands stift
Domprostar i Stockholm
Personer från Kristinehamn
Födda 1942
Avlidna 2010
Män
CLAMP

Denna artikel handlar om mangaskaparna CLAMP. För Shirley Clamp, se Shirley Clamp.

CLAMP är signaturen för en mangaka-grupp bestående kvinnor som tecknar manga. Gruppen bildades 1989 och bestod då av tolv kvinnor, bl.a. Tamayo Akiyama, Soushi Hisagi, O-Kyon, Kazue Nakamori, Inoue Yuzuru, Sei Nanao, Shinya Ohmi och Leeza Sei. 1990 hade antalet medlemmar minskat till sju. Ytterligare tre medlemmar lämnade gruppen under arbetet med debutserien RG Veda. Idag utgörs CLAMP av fyra kvinnor - Ageha Ohkawa (även kallad Nanase Ohkawa), Tsubaki Nekoi, Mokona och Satsuki Igarashi.

CLAMP är en av Japans mest populära och framgångsrika mangaka-grupper. Många av deras mangaserier har gjorts om till anime. Typiskt för CLAMP:s serier är att de ofta blandar element från olika genrer, vilket gör att fans av såväl shoujo som shounen attraheras av historierna. Många av deras serier har dessutom kopplingar till varandra, och det är inte ovanligt att samma karaktär, eller en alternativ version av en redan känd karaktär, dyker upp i flera olika serier.

CLAMP ger för närvarande ut tre olika mangaserier i Japan; Tsubasa: RESERVoir CHRoNiCLE, xxxHolic och Kobato.

CLAMP:s nuvarande medlemmar 
Ageha Ohkawa
Mokona
Tsubaki Nekoi
Satsuki Igarashi

Mangaserier under produktion 
Clover
Kobato
Legal Drug
Tsubasa: RESERVoir CHRoNiCLE
X
xxxHolic
gate 7

Avslutade mangaserier 
Cardcaptor Sakura
Angelic Layer
Chobits
CLAMP no Kiseki
CLAMP gakuen tanteidan (CLAMP School Detectives)
Duklyon: CLAMP School Defenders
The legend of Chun Hyang
Magic Knight Rayearth
20 Mansou ni Onegai/20 masks, please!
Miyuki-chan in Wonderland
The one I love
RG Veda
Shirahime-Syo: Snow Goddess Tales
Suki Dakara Suki (I like, therefore i like)
Tokyo Babylon
Wish

Referenser

Externa länkar 
Official website
Official website maintained by Frontier Works
Official website for mobile phones maintained by Frontier Works

Japanska serieskapare
WP:Projekt Japan
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Teateråret 1971



Priser och utmärkelser
 O'Neill-stipendiet tilldelas Anders Ek
 Thaliapriset tilldelas Gunnel Lindblom
 Jussi Björlingstipendiet - Birgit Nordin och John-Eric Jacobsson 
 Jenny Lind-stipendiet tilldelas Anita Soldh

Årets uppsättningar

September
 9 september - Vivica Bandler presenterar Bertolt Brechts "Den goda människan i Sezuan" i regi av Johan Bergenstråhle med Lena Granhagen i huvudrollen på Stockholms stadsteater .

Oktober
 14 oktober - Tjejsnack av Suzanne Osten och Margareta Garpe har premiär på Stockholms stadsteater.

Okänt datum
Carl-Johan Seths pjäs Om 7 flickor uruppförs på Dramatens lilla scen

Referenser

Externa länkar
Finsk Tidskrift

Finsk Tidskrift för vitterhet, vetenskap, konst och politik är en svenskspråkig månadstidskrift grundad i Helsingfors  i oktober 1876 av Carl Gustaf Estlander, redigerades sedan 1896 av Reinhold Felix von Willebrand. Enligt egen utsago är den en av Nordens äldsta tidskrifter som fortfarande utkommer.

Priser och utmärkelser 

 Svenska Akademiens Finlandspris 2000
 Meta och Ole Torvalds pris 2016

Externa länkar
Finsk Tidskrift

Finländska tidskrifter
Teateråret 2002



Händelser

Okänt datum
Staffan Valdemar Holm efterträder Ingrid Dahlberg som chef för Dramaten
Lars Rudolfsson blir konstnärlig ledare för Orionteatern
Göran Stangertz blir teaterchef på Helsingborgs stadsteater

Priser och utmärkelser
Thaliapriset tilldelas Philip Zandén
Svenska Akademiens teaterpris tilldelas Gunnel Lindblom
Staffan Göthe belönas med den kungliga medaljen Litteris et Artibus för framstående insatser
Cullbergstipendiet tilldelas Örjan Andersson

Guldmasken 

Se vidare Vinnare och nomineringar

Årets uppsättningar

Oktober
4 oktober - Henrik Ibsen pjäs Ett dockhem, i regi av Philip Zandén, börjar spelas på Stockholms stadsteater .
13 oktober - Martina Montelius pjäs Det epileptiska riktmärket, i regi av Susan Taslimi , börjar spelas på Teater Galeasen i Stockholm .

November
3 november - Anton Tjechovs pjäs Morbror Vanja, i regi av Thommy Berggren, börjar spelas på Stockholms stadsteater .

December
10 december - Julian Crouch och Phlim McDermott pjäs Pelle Snusk, i regi av Carolina Frände , börjar spelas på Göteborgs stadsteater .

Okänt datum
Musikalen Chess har sverigepremiär på Cirkus i Stockholm
På Boulevardteatern spelas Clownen luktar bensin
Morotsöra, skogens lille rädd(h)are i Gunnebo sommarspel
Galenskaparna och After Shave firar 20 år med sin elfte gemensamma revy Kasinofeber på Lorensbergsteatern.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Teateråret 2003



Händelser
6–8 november – Barn- och ungdomsteaterfestival hålls i Göteborg.
26 november – Trappan ner från Kelvgränd till Slussen i Stockholm döps till Thor Modéens trappa efter Thor Modéen.

Okänt datum
I USA släcks Broadwayteatern ner i dagarna fyra då teatermusikerna protesterar mot att producenterna vill minska det lägsta tillåtna antalet musiker per musikal från 24 till 15, och i stället öka användandet av förinspelad musik.
Strindbergs Intima Teater startar verksamheten med Ture Rangström som konstnärlig ledare.
Erik Kiviniemi utses till chef för Norrbottensteatern i Luleå.

Priser och utmärkelser
Cullbergstipendiet – dansaren Kenneth Kvarnström
Jussi Björlingstipendiet – Uno Stjernqvist
O'Neill-stipendiet – Björn Granath
Svenska Akademiens teaterpris – Suzanne Osten
Thaliapriset – Richard Turpin
Den kungliga medaljen Litteris et Artibus för framstående insatser tilldelas Eva Bergman, ledare för Backateatern i Göteborg, författaren Kristina Lugn och skådespelaren och regissören Philip Zandén.

Guldmasken 

Se vidare Vinnare och nomineringar

Årets uppsättningar
8 februari – Lars Norén pjäs Detaljer, i regi av Eva Dahlman, börjar spelas på Dramaten i Stockholm .
12 mars – August Strrindbergs pjäs Fritänkaren, i regi av Richard Turpin, börjar spelas på Strindbergs intima teater i Stockholm .
18 april – Nikla Rådströms pjäs Kvartett, i regi av Staffan Roos, börjar spelas på Dramaten i Stockholm .
27 maj – Jag är min egen fru av Doug Wright har  urpremiär på Broadway.
7 november – Dramatiseringen av Torgny Lindgrens roman Pölsan börjar spelas på Västerbottensteatern i Skellefteå .

Okänt datum
Fisen och trollen i Bortomskogen i Gunnebo sommarspel.
Nästa hållplats: Rymden! av och med Majken Pollack.
Åtrån fångad i svansen av Pablo Picasso på Lekaresällskapet i Kristinehamn.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Svenska Dagbladets Thaliapris

Svenska Dagbladets Thaliapris delas av tidningen Svenska Dagbladet årligen sedan 1951 ut till en person som har utmärkt sig inom teatervärlden. Priset utgörs av en prissumma på 25 000 kronor (2019) samt ett diplom. 2004 års pristagare är den första som varit koreograf; tidigare pristagare har varit skådespelare eller regissörer. 

Utöver Thaliapriset delar tidningen också ut Svenska Dagbladets litteraturpris, Svenska Dagbladets Operapris, Cliopriset och tidigare också Svenska Dagbladets Poppepris. Dessutom Svenska Dagbladets guldmedalj (Bragdguldet) inom idrott.

Pristagare 

1951 – Anita Björk
1952 – Jarl Kulle
1953 – Gertrud Fridh
1954 – Ingvar Kjellson 
1955 – Max von Sydow
1956 – Ulf Palme 
1957 – Ingmar Bergman 
1958 – Bengt Eklund 
1959 – Gun Arvidsson 
1960 – Allan Edwall 
1961 – Ulla Smidje 
1962 – Bibi Andersson 
1963 – Toivo Pawlo 
1964 – Gunnel Broström 
1965 – Ulla Sjöblom 
1966 – Kerstin Tidelius 
1967 – Ernst-Hugo Järegård 
1968 – Lennart Hjulström 
1969 – Jan-Olof Strandberg 
1970 – Ernst Günther
1971 – Gunnel Lindblom
1972 – Jan Malmsjö
1973 – Sven Wollter
1974 – Ulf Johanson
1975 – Keve Hjelm
1976 – Olof Bergström
1977 – Börje Ahlstedt
1978 – Margareta Krook
1979 – 1980 – Kim Anderzon 
1981 – Carl-Gustaf Lindstedt
1982 – Frej Lindqvist
1983 – Per Mattsson
1984 – Margaretha Byström
1985 – Sven Lindberg
1986 – Suzanne Osten
1987 – Eva Bergman
1988 – Lars Rudolfsson 
1989 – Agneta Ekmanner 
1990 – Peter Oskarson 
1991 – Lars Molin 
1992 – Finn Poulsen 
1993 – Ingvar Hirdwall 
1994 – Thommy Berggren 
1995 – Linus Tunström 
1996 – Staffan Valdemar Holm
1997 – Thorsten Flinck 
1998 – Lena Endre 
1999 – Anna Pettersson 
2000 – Jasenko Selimovic 
2001 – Birgitta Englin 
2002 – Philip Zandén 
2003 – Richard Turpin
2004 – Birgitta Egerbladh
2005 – Richard Günther
2006 – Stina Ekblad
2007 – Sven Ahlström
2008 – Andreas Boonstra och Pontus Stenshäll
2009 – Alexander Mørk-Eidem
2010 – Marie Göranzon
2011 – Ingela Olsson 
2012 – Carolina Frände
2013 – Mattias Andersson och Ulla Kassius
2014 – Sofia Jupither
2015 – Leif Andrée
2016 – Nils Poletti
2017 – Hannes Meidal och Jens Ohlin
2018 – Erik Ehn
2019 – Livia Millhagen
2020 – Johan Ulvesson
2021 – Natalie Ringler
2022 – Staffan Göthe

Källor

Noter

Svenska teaterpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1951
Svart låda

Begreppet svart låda eller black box har flera olika betydelser i olika sammanhang.

Teknik och vetenskap 
Det är en metod inom teknik och vetenskap att bortse från de interna mekanismerna eller strukturen i ett system och bara undersöka och beskriva sambandet mellan indata (stimulus) och 
utdata (respons) utan att bry sig om hur det som sker inne i "lådan" egentligen går till. Metoden kan användas både som ett sätt att utforska en komplex företeelse när kännedomen om den interna funktionaliteten är dålig, och som ett sätt att förenkla beskrivningen och testningen av ett komplicerat tekniskt system eller apparat.

Ett enkelt exempel: För att beskriva hur ratten i en bil fungerar kan det räcka att ange att när man vrider på ratten åt höger respektive vänster så ska bilen svänga åt samma håll. Allting mellan ratten och bilens riktning (rattstång, kuggväxlar, kuggstänger, hjul m.m.) betraktas som en "svart låda" och av mindre betydelse i sammanhanget.

Black-box-testning innebär att man testar om en apparat eller en funktion i ett datorprogram ger rätt utsignal/utdata för en viss insignal/indata utan att närmare undersöka dess interna uppbyggnad. 

Inom elektronik används ibland begreppet för att beteckna en enhet vars funktionalitet är standardiserad så att den enkelt kan bytas ut mot en annan liknande enhet som uppfyller samma krav. Inom systemutveckling används det ibland för att beteckna programvara med en väldefinierad funktionalitet som inte behöver eller kan undersökas närmare, exempelvis på grund av att källkoden är stängd och ansvaras för av en annan leverantör.

Inom medvetandefilosofi och psykologi betraktar behaviorister människans själsliv som en svart låda som är oåtkomlig för vetenskapliga studier annat än genom observation av biologiska och fysiologiska reaktioner på olika stimuli.

Teaterrum 

Inom teater innebär en black box en speciell, modern, flexibel form av scenrum, ett tomt svartmålat rum, där spelplatser och publikplacering kan varieras på valfritt sätt från en uppsättning till en annan utan den traditionella strikta uppdelningen mellan scen och salong.

Elektronik
Programmering
Systemvetenskap
Termer inom kunskapsteori
Teater
Scenteknik
Den ofrivillige golfaren

Den ofrivillige golfaren är en svensk komedifilm som hade biopremiär i Sverige den 25 december 1991, i regi av Lasse Åberg med Lasse Åberg och Jon Skolmen i huvudrollerna.

Handling 
Det är högkonjunktur i Sverige och Stig-Helmer börjar jobba som gatsopare efter att brödrostfabriken Toastmaster lagts ner av finansbolaget Parvus Finans av rationaliseringskäl. Under sin första arbetsdag, då han plockar skräp vid en golfbana, får han ett erbjudande; storfinansmannen Bruno Anderhage och galleristen Mette har slagit vad om att vem som helst kan lära sig spela golf lika bra om inte bättre än Bruno på en vecka, och "vem som helst" blir tafatte Stig-Helmer.

Stig-Helmer letar upp morbror Julles gamla golfutrustning från 1920-talet och börjar träna. För att nå resultat på en vecka tar han och kompisen Ole experthjälp av ett före detta proffs Roderic McDougall i Skottland.

Rollista

Produktion och mottagande 
Idén till filmen väcktes då Lasse Åberg spelade golf med filmregissören Mats Arehn, och i en bunker av en slump lyckades slå bollen rakt upp i luften och ned i sin egen kapuschong.

Filmen hade premiär på biograferna Rigoletto, Rival, Park och Draken i Stockholm och är en av de mest sedda svenska filmerna på bio någonsin.

Ole (Jon Skolmens) rollfigur skulle ha ett nära kärleksförhållande med Mette (Hege Schøyen), men Hege är Jons systerdotter, vilket gjorde intima scener obekväma för skådespelarna. Förhållandet har istället en stark karaktär av nära vänskap.

Golfrobotens namn är taget från den brittiske golfspelaren Harry Vardon som vunnit British Open sex gånger.

Lasse Åberg vann guldbaggen i kategorin bästa skådespelare vid Guldbaggegalan 1992.

Referenser

Noter

Allmänna källor 
Intervjuer och kommentarspår i tillhörande DVD-box

Externa länkar

Svenska filmer 1991
Golffilmer
Svenska komedifilmer
Svenska sportfilmer
Stockholm på film
Skottland på film
Svenskspråkiga filmer
Norskspråkiga filmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Lasse Åberg
Filmer från Svensk Filmindustri
Filmer som utspelar sig i hus på landet
Svenska 1990-talsfilmer
Svenska uppföljarfilmer
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Guldbaggen för bästa manliga huvudroll
Maskulinum

Maskulinum är i språkvetenskapen ord som betecknar grammatiskt manligt genus.

I svenskan
I svenskan har maskulinum sammansmält med femininum (som det annars/tidigare kontrasterat mot) till ett gemensamt genus, som kallas utrum (tidigare reale) och som kontrasterar mot neutrum. En rest av den gamla svenska maskulinböjningen är att adjektiv i bestämd form singularis slutar på -e i stället för på -a när de fungerar som attribut till substantiv som syftar på manliga personer, till exempel "den gamle mannen". Regeln gäller också substantiverade adjektiv i uttryck av typen "den döde". I dessa fall är -e obligatoriskt; jfr "den döde var hemmahörande i Örebro" (om en man) och "den döda var hemmahörande i Örebro" (om en kvinna).

Ibland när man idag talar om maskulinum i svenskan, menar man de ord som kan syftas på med pronominet "han". I många dialekter lever fortfarande maskulinum-genuset kvar som ett levande genus.

Äldre maskulina ord känns igen på att de i obestämd form pluralis får ändelsen -ar. hästar, vagnar, vägar osv.

Lagspråk
I norsk lagtext används alltid han, när en person omtalas, oavsett om personen är man eller kvinna. Man har därför en inledande paragraf, som säger att han gäller såväl män som kvinnor.

Se även
Femininum
Grammatiskt genus
Sexus

Referenser 

Lexikologi
Språkligt genus

da:Maskulinum