kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Videobutik

En videobutik är en vanligtvis mindre butik vars huvudsakliga affärsverksamhet är uthyrning och ofta viss försäljning av videofilmer och TV-spel. De flesta videobutiker säljer även godis, cigaretter och andra typiska kioskvaror. En av de mest kända internationella kedjorna av videouthyrare var Blockbuster LLC, som finns i ett flertal engelsktalande länder, bland andra USA och Storbritannien.

Videobutiker började öka i antal i början av 1980-talet, som ett resultat av videons ökande popularitet. Butikerna har ofta även hyrt ut videobandspelare, vilket med tiden blivit mindre vanligt. Sedan slutet av 1990-talet har butikerna också genomgått en gradvis övergång från formatet VHS till DVD och Blu-ray.

Sedan 2010-talet har den digitala hyrfilmdistributionen ökat, främst genom streamande webbtjänster som Itunes och Voddler.

Sverige 
År 1979 började Gérard Versteegh hyra ut videofilmer på sin bensinstation i Stockholm. Vid tiden var det få personer som hade en videobandspelare i hemmet, men verksamheten växte och Versteegh började kort därefter att distribuera hyrfilmer till Shells bensinstationer i Sverige under namnet Videogruppen.

Från början saknades åldersgränser för filmuthyrning i Sverige, men detta infördes 1982. 

År 2003 blev Film2home först i Norden med att erbjuda laglig uthyrning av film över internet. Runt 2007–2008 hade den illegala nedladdningen blivit ett allt större hot mot videobutikerna.

Källor 

Detaljhandel
Film
Herre Gud, för dig jag klagar

Herre Gud, för dig jag klagar är en psalm med ursprungligen 13 verser av Lasse Lucidor (Lars Johansson) med en text troligen skriven 1685, enligt 1921 års utgåva av psalmboken bearbetad av Haquin Spegel och ytterligare av Johan Olof Wallin men vid 1937 års psalmbok omnämns inte bearbetningarna. Britt G Hallqvist bearbetade texten ytterligare 1983 och antalet verser minskades till 7.

Musik av Johann Hermann Schein från 1623, vilken bearbetades av Johann Crüger och publicerades Newes vollkömmliches Gesangbuch Augspurgischer Confession, trycktes 1640 i Berlin. Samma melodi används till Han på korset, han allena. Enligt 1986 års psalmbok kan den sjungas även till melodin för psalmen Säll är den som sina händer (nr 244)

En ytterligare bearbetning har gjorts av Toni Holgersson till skivan "Psalmer" från 2006.

Publicerad som
Nr 406 i 1695 års psalmbok under rubriken "Om Yttersta Domen".
Nr 467 i 1819 års psalmbok under rubriken "Med avseende på de yttersta tingen: En sent uppväckt men botfärdig syndares suckar mot döden".
Nr 547 i 1937 års psalmbok under rubriken "Livets förgänglighet och evighetens allvar".
Nr 620 i Den svenska psalmboken 1986 under rubriken "Livets gåva och gräns".
Nr 703 i Lova Herren 1988 med titelraden Döden gör mig icke häpen under rubriken "Det kristna hoppet inför döden".
Nr 56 i Luthersk psalmbok

Externa länkar
Hos Svenska Akademien återfinns psalmtexten från 1695 i "Den gamla psalmboken" i PDF

Svenska psalmer
Modlin

Modlin (under 1800-talet av ryssarna kallat Novogeorgievsk) är en stad och ett fort i  Polen, vid floden Wisła där denna förenar sig med Bug, 50 kilometer nordväst om Warszawa. Det var en mäktig fästning under 1800-talet.

Några äldre källor anger att Karl XII skulle ha varit den första att inse platsens stora betydelse ur strategiskt och taktiskt hänseende och att han lät befästa den här belägna köpingen Modlin. Men andra menar att svenskarna redan 1656 ska ha uppfört "Bugskansen", och då handlar det alltså om Karl X Gustav. Napoleon Bonaparte utvidgade 1807 vallarna och påbörjade bygget av den egentliga fästningen; emellertid var denna ännu inte fullbordad då ryssarna intog fästningen och tvingade den franske generalen Daendels till kapitulation den 1 december 1813. Tsar Alexander I fortsatte befästningsarbetet, fram tills polackerna bemäktigade sig fästningen under upproret 1830. Under belägring av general Golowin, gav sig den polske kommendanten greve Ledochowski den 7 oktober 1831 villkorslöst. Därefter lät tsar Nikolaj I fullständigt bygga om fästningen under ledning av general Dehn.

Fästningen bestod på 1880-talet av bombsäkra byggnader för garnisonen, omgivna av mäktiga vallar som sträckte sig upp till 40 meter över flodnivån, i sin tur omgivna av långa rader av utanverk. Novogeorgievsk bildade tillsammans med Warszawa, Ivangorod och Brest-Litovsk den så kallade "polska fästningsfyrkanten".

Under första världskriget erövrades fästningen från ryssarna av den tyske generalen Hans von Beseler den 20 augusti 1915.

Under "slaget om Modlin" försvarades fästningen mellan 13 och 29 september 1939 av polska styrkor under ledning av brigadgeneralen Wiktor Thommée mot det tyska angreppet.

 

nl:Modlin
Novogeorgievsk

För artikeln om fästningen Modlin som tidigare kallades Novogeorgievsk, se Modlin.

Novogeorgievsk (; , Novoheorhijivsk) var en stad vid floden Dnepr i nuvarande Ukraina. Den utrymdes och lades under vatten i slutet av 1950-talet vid bygget av Krementjuks vattenkraftverk och anläggandet av Krementjukreservoaren. Fördämningen står 15 km väster om staden Krementjuk. Hela dammen är 149 kilometer lång och 28 kilometer bred.

Samhället, som låg där bifloden Tjasmina mynnade i Dnepr (mynnar nu i dammen), hade vuxit fram under början av 1600-talet under namnet Krylov i anslutning till en fästning i närheten. Det fick sina stadsrättigheter 1795 och bytte då namn till Alexandria (Александрия). År 1821 återtogs namnet Krylov (Крылов), som dock 1860 byttes till Novogeorgievsk.

Staden hade 2 764 invånare (1850), 7 893 (1885), 11 214 (1897). De främsta näringarna var vid sekelskiftet handel med kreatur, spannmål och trävaror.

Källor 
 

Spökstäder i Ukraina
Ugglan
Inre resistans

Inre resistans eller utgångsimpedans används för att beskriva ström-spänningskarakteristiken av en spänningskälla, till exempel ett batteri, ett spänningsaggregat eller en förstärkare. Den inre resistansen gör t.ex. att man, om man ansluter en glödlampa till batteriet, inte får ut hela tomgångsspänningen från batteriet i lampan. Spänningen kommer nämligen att spänningsdelas mellan lampans resistans och batteriets inre resistans. Om t.ex. lampan har resistansen 90 ohm, batteriets inre resistans är 10 ohm och spänningen är 10 volt kommer spänningen över lampan att bli 9 volt. Mellan polerna i schemat till höger mäts batteriets s.k. polspänning. Vid inget strömuttag sammanfaller således polspänning och tomgångsspänning.

Vill man uppnå hög verkningsgrad ska den inre resistansen vara så låg som möjligt. Det maximala effektuttaget i belastningen uppnås när belastningens resistans och spänningskällans inre resistans är lika stora. Då är däremot verkningsgraden endast 50%. Nackdelen med detta är oftast en kraftig uppvärmning av spänningskällan.

En ideal spänningskälla har definitionsmässigt ingen inre resistans, ty hade den det skulle den räknas till serieresistansen och den ideala spänningskällan har återigen ingen egen inre resistans.

Elektronik

de:Ausgangswiderstand
Sibel Redzep

Sibel Redzep, född 12 december 1987 i Radoviš i dåvarande Jugoslavien, är en svensk låtskrivare och tidigare sångerska.

Biografi
Redzep, uppvuxen i Malmö och Kristianstad, är av turkisk härkomst och har gått på Christian IV:s gymnasiums musiklinje. Hon ställde upp i TV4:s Idol 2004. Efter inledande audition i Malmö gick hon vidare till kvalomgången där hon framförde Mariah Careys Vision of Love. I kvalet fick hon 12 procent av rösterna men tog sig inte vidare. Hennes syster, Selda, var med Sibel vid auditiondagen och gjorde också audition och gick vidare till slutaudition, men åkte ut innan kvalveckan.

Efter att ha fått lämna tävlingen bestämde hon sig för revansch. Hon tog sånglektioner och ställde upp i Idol 2005. Från kvalet, där hon framförde The Power of Love, tog hon sig vidare. I Idol 2005 klarade hon sig i flera veckor men åkte ut i semifinalen mot Sebastian Karlsson och Agnes Carlsson och slutade då på en tredje plats. Efteråt framträdde hon på spelningar och arbetade på sitt debutalbum tillsammans med talangscouterna Peter Swartling och Jonas Johnson (Legend Music Group). I augusti 2007 fanns pressuppgifter om att debutalbumet skulle släppas "inom kort".

Sibel Redzep medverkade i Melodifestivalen 2008 med balladen "That is Where I'll Go". Låten gick vidare till andra chansen, och lyckades där kvala sig in till finalen i Globen. Efter omröstningen där hamnade melodin på sjunde plats. Den 7 december 2009 blev det klart med hennes medverkan i Melodifestivalen 2010 med låten "Stop". Den slutade näst sist i den fjärde delfinalen. Hon har också spelat in låten "Our Generation" till Shake It Ups soundtrack.

Efter melodifestivalen lämnade hon karriären som sångerska och fokuserade istället på att skriva musik. Efter några år slutade hon på Warner Music och gick vidare till ett annat skivbolag. Hon har bland annat skrivit musik för Tove Lo, Miriam Bryant, Jireel, Cherrie och Will Pan.

Diskografi

Album
 12 mars 2008 – The Diving Belle

Singlar
 2008 – "That Is Where I'll Go"
 2008 – "Make Believe"
 2008 – "Walking Away"
 2010 – "Stop"
 2010 – "The Fall" (tillsammans med Lazee)
 2011 – "Wake Up"
 2013 – "Without Your Love"
 2013 – "Every Girl In the World" (i Rumänien, Roton Music)
 2016 – "Stay" (tillsammans med La Tartine)

TV-framträdanden
Den sista dokusåpan (2012)

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Födda 1987
Svenska popsångare
Svenska Idol-deltagare
Idol 2004
Idol 2005
Sibel
Sibel
Levande personer
Kvinnor
Angivaren

Angivaren kan syfta på:

 Angivaren (roman) – roman från 1925 av Liam O'Flaherty
 Angivaren (1935) – film från 1935 av John Ford, baserad på O'Flahertys roman
 Angivaren (1947) – film från 1947 av Henry Hathaway
 Angivaren (1968) – film från 1968 av Jules Dassin, originaltitel Uptight, även känd som Up Tight!
 Angivaren (seriealbum) – ett seriealbum från 1972 med Lucky Luke
Art Gillham

Art Gillham, född 1 februari 1895 i Atlanta (enligt vissa uppgifter dock St. Louis), död 6 juni 1961 i Atlanta, var en amerikansk pianist, sångare och kompositör. Han var känd som The Whispering Pianist.

Art Gillham började spela piano vid fem års ålder med sin mor som huvudsaklig lärare. I mitten av 1910-talet startade han en egen orkester, Art Gillham and his Society Syncopators, och publicerade sin första egna komposition, Hesitation Blues.

Gillham hörde till de första artisterna att uppträda i det nya mediet radio, och det var i samband med ett radioframträdande 1923 som han för första gången övertalades att framträda även som sångare. Hans lågmälda sångstil - ett tidigt exempel på "crooning" - gav honom smeknamnet The Whispering Pianist och han kom också att använda kompositionen Whispering som sin signaturmelodi.

Från 1924 gjorde Gillham även skivinspelningar, först för Gennett (vilka dock aldrig utgavs) och senare för Pathé och Columbia. Det sistnämnda bolaget lät den 25 februari 1925 Gillham göra de allra första kommersiellt utgivna inspelningarna upptagna med den nyutvecklade elektriska mikrofonen. På många av Gillhams skivinspelningar ackompanjeras han bara av sitt eget pianospel, men ibland parades han samman med några av tidens främsta studiomusiker som Red Nichols, Andy Sannella och den unge Benny Goodman. Några mer bluesorienterade pianosolon av Gillham gavs ut under pseudonymen Barrel-House Pete.

Gillhams stora popularitet fick andra skivbolag att satsa på sångare i liknande stil såsom Gene Austin och "Whispering" Jack Smith (båda på Victor).

Gillham blev ruinerad under den stora depressionen där han förlorade både hem och fru, men lyckades fortsätta sin karriär på både skiva och i radio. Till detta skulle mot decenniets slut läggas ytterligare ett medium. Det var den 7 augusti 1939 som Gillham deltog i den allra första TV-sändningen i den amerikanska södern i form av en livesändning från Rich's Department Store i Atlanta.

Efter en hjärtattack 1955 som delvis förlamade Gillhams vänsterarm slutade han att uppträda offentligt. Ytterligare en hjärtattack 1961 avslutade hans liv. Han ligger begraven på Arlington Cemetery i Sandy Springs utanför Atlanta.

Externa länkar

 Utförlig biografisk hemsida med rikt bildmaterial
 Sida med bland annat två ljudfiler med Gillham spelande egna kompositioner

Amerikanska musiker
Amerikanska sångare
Födda 1895
Avlidna 1961
Män
Angivaren (1935)

Angivaren (originaltitel: The Informer) är en amerikansk svartvit dramafilm från 1935 i regi av John Ford, baserad på en roman av Liam O'Flaherty.

Filmen tilldelades fyra Oscar vid Oscarsgalan 1936: Bästa manliga huvudroll, bästa regi, bästa filmmusik och bästa manus efter förlaga. National Board of Review gav den pris för bästa film.

Handling 
Det är 1922 i Dublin på Irland, i efterspelet av irländska inbördeskriget. Gypo Nolan (Victor McLaglen) har tillhört en irländsk rebellorganisation. Nu är han arbetslös och svälter och hans flickvän Katie (Margot Grahame) har drivits till prostitution. För en belöning på 20 pund anger han en rebell för de brittiska myndigheterna.

Rollista i urval 
 Victor McLaglen - Gypo Nolan 
 Heather Angel - Mary McPhillip 
 Preston Foster - Dan Gallagher 
 Margot Grahame - Katie Madden
 Wallace Ford - ie McPhillip
 Una O'Connor - Mrs. McPhillip 
 J.M. Kerrigan - Terry
 Donald Meek - Peter Mulligan

Externa länkar 

Filmer i regi av John Ford
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska dramafilmer
1922 på film
Filmer 1935
Filmer från RKO Pictures
Svartvita filmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa manliga huvudroll
Filmer vars manusförfattare belönades med Oscar för bästa manus efter förlaga
Filmer bevarade i National Film Registry
Angivaren (1947)

Angivaren är en amerikansk film från 1947 i regi av Henry Hathaway med Victor Mature och Richard Widmark. För sin roll som fnissande psykopaten Tommy Udo fick Widmark en Oscarsnominering för bästa manliga biroll.

Handling
Nick Bianco deltar i en juvelkupp och åker fast. Till en början vägrar han att tjalla på sina medbrottslingar. Han blir dömd till fängelse och litar på att de andra tar hand om hans hustru och barn. Men när han får veta att hans fru begått självmord ändrar han sig. Han anger sina medbrottslingar och blir själv benådad. Nick börjar ett nytt liv, får ett arbete och gifte om sig. Så får han veta att Tommy Udo är frigiven och ute efter hämnd.

Om filmen
Filmen fick två stycken Oscarsnomineringar, bästa biroll för Richard Widmarks insats och bästa originalhistoria av Eleazar Lipsky.

Rollista (i urval)
Victor Mature - Nick Bianco
Richard Widmark - Tommy Udo
Brian Donlevy - Asst. Dist. Atty. Louie DeAngelo
Coleen Gray - Nettie
Taylor Holmes - Earl Howser
Howard Smith - Warden
Karl Malden - Sgt. William Cullen
Anthony Ross - Eddie Williams

Externa länkar

Filmer 1947
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska dramafilmer
Film noir
Amerikanska kriminalfilmer
Filmer från Twentieth Century Fox
Filmer i regi av Henry Hathaway
Engelskspråkiga filmer
Psykopati på film
Allosaurider

Allosaurider är en familj köttätande dinosaurier som tillhör ordningen theropoder (underordning carnosaurier), den grupp som innehåller i stort sett alla köttätande dinosaurier. Släktena som ingår i familjen, Allosaurus, Saurophaganax och Epanterias, ses ibland allihopa som former av ett och samma släkte, Allosaurus.

Morfologi 
Allosauriderna var som alla andra theropoder (stora som små) tvåbenta tågångare. De hade långa svansar, jättelika huvuden (det kunde bli över 1,5 meter långt), enorma huggtänder och klor på benen. Djuren gick ganska kraftigt framåtlutande, ryggen hölls nästan parallellt med marken.

Levnadssätt 
Spårfossil som man har hittat tyder på att denna typ av dinosaurie ofta jagade i flock. Det har länge debatterats huruvida de största theropoderna var slöa och ganska ofarliga asätare eller aktiva jägare. Nya fynd tyder starkt på att flockar med de största allosauriderna faktiskt angrep de allra största sauropoderna. Fynd av den nyligen beskrivna Mapusaurus där många individer tycks ha levt och dött tillsammans har ytterligare stärkt denna ståndpunkt.

Källor 

 DinoData

Dinosauriefamiljer
Anna Karenina (film, 1935)

Anna Karenina är en amerikansk dramafilm från 1935 i regi av Clarence Brown, efter romanen Anna Karenina från 1873–1877 av Lev Tolstoj. Titelrollen spelas av Greta Garbo.

Handling 
Anna Karenina (Greta Garbo) är gift och har en son. Men när hon träffar officeren Vronskij (Fredric March) drabbas hon av en omotståndlig passion. Men varken samhället eller hennes make kan acceptera en otrogen hustru. Och Anna måste välja mellan sin son Serjosja och sin älskare. Samtidigt får vi följa Kittys öde. Hon är först förälskad i Vronskij men på balen har han bara ögon för Anna.

Medverkande (i urval) 

 Greta Garbo - Anna Karenina
 Fredric March - Vronskij
 Freddie Bartholomew - Sergej, Annas son
 Maureen O’Sullivan - Kitty, Dollys syster
 May Robson - Grevinnan Vronskij
 Basil Rathbone - Karenin
 Reginald Owen - Stiva, Annas bror
 Phoebe Foster - Dolly, Stivas fru
 Reginald Denny - Jasjvin
 Gyles Isham - Levin

Om filmen 
Filmen är filmad i svartvitt. Greta Garbo spelade samma roll åtta år innan, 1927, i stumfilmen Love, med John Gilbert som Vronsky.

Priser 
 1935 vann regissören Clarence Brown priset Mussolini Cup för bästa utländska film vid Venedigs filmfestival
 1936 vann Garbo pris som bästa skådespelerska vid New York Film Critics Circle Awards

Källor

Externa länkar 
 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer 1935
Svartvita filmer
Lev Tolstoj-filmatiseringar
Filmer baserade på ryska romaner
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Clarence Brown
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Kundvagn

En kundvagn eller en shoppingvagn är en vagn som finns i snabbköp. Den används främst av kunden och är avsedd för tillfällig förvaring och transport av varor i butiken och eventuellt från butiken till kundens fordon. Ibland används även kundvagnar till butikens exponering av exempelvis utgående varor.

Kundvagnarna är antingen placerade vid in-/utgången till butiken eller i ett särskilt vagnstall utanför butiken. De första kundvagnarna togs i bruk 4 juni 1937 på supermarketkedjan Standard Supermarket i delstaten Oklahoma, USA.

Kundvagnar har oftast en stomme av stål, en vagnkorg av stålnät och länkhjul. Normalt har också kundvagnar baktill vid handtaget en sits för barn att sitta i. Kundvagnar är vanligen konstruerade så att flera kundvagnar kan köras ihop med varandra på ett sätt som påminner om ett teleskop. Kundvagnarna brukar därför vara smalare framtill än baktill. De är lite koniskt formade för denna funktion.

På äldre modeller är det vanligt med ett ställ nedtill, vid hjulen, som först och främst är avsedd för backar med öl och läsk. Stället brukar även användas till blöjpaket, balar med toalettpapper och andra varor som tar upp stor plats eller väger mycket. På nyare modeller är detta ställ inte lika vanligt. Istället brukar det ibland finnas en utfällbar bygel som är avsedd för drickabackar.

Kundvagnens storlek har varierat. Förr hade inte ens de större varuhusen alltid så stora kundvagnar. Under årens lopp har kundvagnar blivit större. Främst under 1980-talet började det bli vanligt med stora kundvagnar. Från början var det företrädesvis stormarknader som hade större kundvagnar, men nu brukar de större kundvagnarna finnas även i mindre butiker.

Kundvagnar har ofta försvunnit från butikerna vilket medfört kostnader för nyanskaffning. För att försöka få ordning på problem med att kundvagnar försvinner eller hamnar utspridda utanför butiken har det från 1990-talet blivit allt vanligare med pantsystem för kundvagnar. Detta brukar innebära att kundvagnen är fastkedjad på en speciell plats. För att få loss vagnen ska man stoppa in ett mynt i ett myntinkast på kundvagnen. För att sedan återfå myntet måste man åter kedja fast vagnen. Det har blivit vanligt att ersätta myntet med en speciell nyckel eller en pollett i myntets storlek.

Bildgalleri

Tillverkare 
 Wanzl
 Watson
 Axo
 Caddie

Se även 
 Kundkorg
 Shoppingkärra, även kallad shoppingvagn eller dramaten.
 Säckkärra
 Kundpinne

Externa länkar 

The new cart (Watson) ist speaking 
The (all american) history of shopping (carts) 

Detaljhandel
Mjukglass

Mjukglass är en variant av glass som ofta säljs i kiosker, gatukök och uteserveringar. Den är vanlig under sommarsäsongen men säljs året runt. Som namnet antyder är den mjukare än vanlig glass, och den tillreds på plats vid serveringsstället med hjälp av en mjukglassmaskin som fylls på med glassmix. Mjukglassmaskiner i mindre format finns att köpa för hemmabruk. Det finns även mjukglassbas att köpa i livsmedelsbutik för tillredning i hemmet med elvisp och frys.

Mjukglassen serveras vanligtvis i strut, våffla, eller bägare. Den vanligaste smaken är vanilj, men andra varianter såsom choklad- och jordgubbssmak förekommer. Många mjukglassmaskiner kan göra mjukglass som består av två olika smaker.

Vanliga tillbehör är strössel, chokladdopp, choklad- eller kolasås.

Den mjuka konsistensen skapas genom att luft tillförs i glassen. Mer luft ger en krämigare och något mjukare glass och medför att glassen smälter snabbare än mjukglass med mindre luft. I Norden tillsätts i regel mer luft i mjukglassen än i Sydeuropa.

Den första mjukglassen skapades i USA på 1930-talet. Enligt en sägen var det en glassförsäljare som fick punktering och var tvungen att snabbt göra sig av med den smältande glassen, något som gick hem hos folk.

Under 1950-talet blev det populärt med mjukglass i strut.

En myt är att Storbritanniens tidigare premiärminister Margaret Thatcher uppfann mjukglassen. Däremot arbetade hon under 1940-talet med att skapa ett mjukglassrecept för den brittiska marknaden.

Referenser 

Mjukglass i Nationalencyklopedin. Läst 19 oktober 2020.

Externa länkar 

Glass
Aska och diamanter

Aska och diamanter (polska: Popiół i diament) är en polsk film från 1958 i regi av Andrzej Wajda. Filmen bygger på romanen med samma namn av Jerzy Andrzejewski och brukar räknas som ett av polsk films mästerverk. Handlingen kretsar kring de två antikommunistiska motståndsmännen Maciek och Andrzej och deras plan på att mörda kommissarien Szczuka.

Rollista (i urval)
Zbigniew Cybulski - Maciek Chełmicki
Ewa Krzyzewska - Krystyna
Waclaw Zastrzezynski - Szczuka
Adam Pawlikowski - Andrzej
Bogumil Kobiela - Drewnowski
Jan Ciecierski - Portier
Stanislaw Milski - Pieniążek
Artur Mlodnicki - Kotowicz
Halina Kwiatkowska - Staniewiczowa

Externa länkar

Filmer 1958
Filmer i regi av Andrzej Wajda
Polska krigsfilmer
Polska dramafilmer
Polska filmer baserade på böcker
Polskspråkiga filmer
Kärra

En kärra är en enklare typ av vagn som bara har en hjulaxel (alternativt två samverkande hjulaxlar tätt efter varandra), samt som saknar egen framdrivningsanordning och därför dras eller skjuts av någon eller något. En kärra behöver stödben eller stödhjul när den står parkerad för sig själv. Har den minst två axlar och i princip helt och hållet stöder hela sin vikt på dessa, så är det en vagn.

Olika typer av kärror är: jigg, sulky, rockard, dogcart och skrinda, men även bil- och traktorkärror.

Från 1600-talet fram till 1900-talet fanns i den svenska armén bla följande kärror:

Artillerikärra m/1808 (Hellvigs). Kärra för ridande artilleri.
Brödkärra Kärran målades år 1699 med Kongl. Maijts namn och krona. 
Karduskärra Kärran skulle frakta färdiga krutladdningar i tygpåsar (karduser) och saknade kuskbock och fouragestege.
Kokkärra  m/1934, m/1937, m/1946
Kompanireservkärra
Kompanitrosskärra m/1796
Kärra för ridande artilleri m/1796
Kärra m/1914, m/1937
Sjuk- och medicinalkärra m/1833
Telefonkärra m/1907
Trosskärra m/1937
Tältkärra  m/1796

Historiskt har kärran varit allenarådande i Sverige norr om fäbodgränsen, inklusive Bohuslän. Armén i Jämtland bad under stora nordiska kriget i början av 1700-talet att få bör Planting (chefen) få 10 st. kärror med fyra hjul, emedan kärror med 2 hjul fördärva hästarnes ryggar i Jämtlands backar. I Uppland och Mälardalen, Småländska höglandet, södra Västergötland och Dalsland har kärror och vagnar använts parallellt medan i södra Sverige vagnar varit allenarådande.

Kärra är även en vardaglig och egentligen felaktig benämning på bil.

Se även
släpvagn
Säckkärra

Källor 

Fordon
Hästfordon