kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vårbal

En vårbal är en bal som anordnas på våren, ofta i maj. 

Inom svenskt studentliv är vårbalen en given tradition sedan 1800-talet. Vid vårbalen är klädseln högtidsdräkt. Före vårbalen samlas man ofta och tar en drink innan man gemensamt tar sig till festlokalen. Efter en stor middag med tal och allsånger är det pardans till orkester, ofta ett storband. Ibland kan det hända att man vid middagen har förberett sig genom att i förväg fråga om lov. Namnen på de man ska dansa med skriver man upp i ett speciellt dansprogram som finns för varje deltagare vid bordet.

Kvällen före vårbalen hör till det till traditionen i flera studentstäder att herrarna sjunger serenader för sina vårbalsdamer.
Svensk studentkultur
Erik Lindgren (skådespelare)

Se även Erik Lindgren (kommunalborgmästare), Erik Lindgren (ishockeyspelare) och Erik Lindgren (lexikograf).

Erik Mattias Lindgren, född 9 augusti 1972 i Bromma, Stockholm, Stockholms län, är en svensk tidigare barnskådespelare.

Biografi 
Lindgren valdes ut till huvudrollen i Rasmus på luffen bland 700 sökande pojkar. Han spelade även en huvudroll när Gösta Knutssons barnbok Pelle Svanslös i Amerika filmades. Efter sin medverkan i Rasmus på luffen var han med i Folkans uppsättning av Snövit och de sju dvärgarna, där han spelade dvärgen Kloker. På 90-talet medverkade han i ett avsnitt av TV-programmet 7–9 (där han var en av fyra tidigare barnstjärnor från Astrid Lindgren-filmatiseringar) som tävlade i en frågesport om Lindgren.

Filmografi 
1986 – Rasmus på luffen (TV-serie)
1985 – Vägen till Gyllenblå! (TV-serie)
1985 – Taran och den magiska kitteln (röst till Taran i dubbningen från 1985)
1985 – Originalinspelning från filmen Pelle Svanslös i Amerikatt (LP) (röst)
1985 – Pelle Svanslös i Amerikatt (röst)
1982 – Pelle Svanslös på nya äventyr (LP) (röst)
1981 – Rasmus på luffen

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
 

Svenska barnskådespelare
Födda 1972
Levande personer
Män
Ruuth

Ruuth, eller Ruth, namn på olika släkter i Sverige, i Finland och på kontinenten. Vid sidan av flera borgerliga släkter med detta namn i Sverige och i Finland, även namnet på några obesläktade adelssläkter som samtliga är utslocknade på svärdssidan:

Ruuth i Finland som adlades 1559, från vilken greve Eric Ruuth kommer.
Ruuth i Västergötland som adlades 1590, vilken utslocknade efter 1686 med Meinart Ruuth.

I december 2004 var det 139 personer i Sverige som heter Ruuth, och 265 som stavar namnet Ruth.

Personer med namnet Ruuth och Ruth 
 Alpo Ruuth (1943–2002), finländsk författare
 Anders Ruuth (1926–2011), präst och teolog
 Arne Ruth (född 1943), publicist, chefredaktör
 Babe Ruth (1895–1948), amerikansk basebollspelare
 Carl Ruth (andra delen av 1700-talet), kyrkmålare
 Carl Johan Ruth (1818–1852), svensk-norsk handelsman, ihjälslagen
 Didrik Persson Ruuth (andra delen av 1500-talet), lappfogde och sångboksutgivare
 Eric Ruuth (1746-1820), greve, ämbetsman och politiker
 Greta Ruuth (1890–1923), målare och grafiker
 Gustaf Samuel Ruuth, vicepresident i Kammarrevisionen
 Hugo Ruuth (1856–1905), ingenjör, lantmätare och tecknare
 Karl Ruuth (död 1656), militär
 Maria Ruth (1922–1977), målare
 Marit Ruth (född 1973), alpin skidåkare
 Martti Ruuth (1870–1962), finländsk kyrkohistoriker
 Tadeusz Rut (1931–2002), polsk släggkastare
 Ulla Ruuth-Haglund (1918–1969), konstnär, formgivare och konsthantverkare
 Wilhelm Ruuth (1854–1928), finländsk arkivarie
 William Ruth (1829–1913), finländsk industriman och donator

Se även
 Ruuthsbo
 Ruuthska palatset, Skeppsbron 4, uppfört på 1650-talet

Släkter
Finlands nationalbiografi
New Musical Express

New Musical Express, ofta förkortat NME, är ett veckovis utgivet brittiskt musikmagasin. NME inriktar sig främst på ny musik inom pop/rock/indie-genren.

Tidningen grundades av 1952 av Theodore Ingham. Webbupplagan, NME.com, lanserades 1996. Under sin storhetstid sålde tidningen 300 000 exemplar i veckan. År 2015 började NME ges ut som gratistidning och trycktes då åter i en upplaga av 300 000 exemplar efter att tidigare ha sålts i cirka 15 000 exemplar per vecka. 2018 lades papperstidningen ned. Sista ordinarie numret av papperstidningen gavs ut i mars 2018 och en festivalguide i april 2018.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Musiktidningar
Tidskrifter startade 1952
Ruuth i Finland

Ruuth i Finland, en adelssläkt från Borgå vars äldsta stamfader var borgaren Jöns Jute som levde under början av 1500-talet. Släktens förmenta samband med den danska adliga ätten Rud har icke kunnat bevisas och anses inte troligt, trots att det av stamfadern begagnade släktnamnet Jute synes häntyda på dansk härstamning och ätternas vapen uppvisar likheter. Ätten tros heller inte ha något samband med den svenska ätten Ruuth i Västergötland.

Vapen: två halva blå rutor och en hel röd ruta på gyllene sköld

Historia
Jöns Jutes son Peder var godsägare och adlades 1559 på namnet Ruuth. Litteraturuppgiften att Per Jönsson skulle ha följt Gustav Eriksson (Vasa) från Lübeck till Sverige 1520 har kunnat beläggas först i en likpredikan 1679 över hans sonsons dotter Beata Ruuth och förefaller dubiös eftersom hans far Jöns jute redan dessförinnan var borgare i Borgå. Per Jönssons dotter Märta Persdotter var gift med borgmästaren i Helsingfors Lars Michelsson, vilkas söner tog namn efter sin mödernesläkts vapen. 

Medlemmar av ätten, vilka gått i borgerligt stånd och trätt i ofrälse giften samt på den grund förlorat adelskapet, blev åter adlade och introducerade under särskilda nummer, som adliga ätten Ruuth nr 690 (utdöd 1808-10-05), och adliga ätten Ruuth nr 1069 (avförd såsom utdöd), samt Barthold Ruuth (1626-1707) och Jakob Ruuth (1654-1728) vilka introducerades på nummer 125. Man antar att den senares gren är utdöd sedan 1800-talet. Från den förre härstammar Eric Ruuth som jämte sin broder upphöjdes till friherre 1777 på nummer 296, och själv till greve 1792 på nummer 108. Den friherreliga och grevliga grenen slocknade på svärdssidan med direktören Magnus Daniel Ruuth (1835-1903).

Referenser

Noter

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Svenska grevliga ätter
Waag

Waag (det svenska namnet från tyskan. Slovakiska: Váh, ungerska: Vág, polska: Wag) är Slovakiens längsta flod, och en biflod till Donau. Floden, som är omkring 40 mil lång, tar sin början i Tatrabergen och rinner ut i Donau nära Komárno.

Waag rinner igenom bland annat städerna Liptovský Mikuláš, Ružomberok, Martin, Žilina, Považská Bystrica, Dubnica nad Váhom, Trenčín, Nové Mesto nad Váhom, Piešťany, Hlohovec och Komárno. Flodens hela längd är 378 km (värden från 360 till 410 km i olika källor).

Floden har 11 större bifloder och ett avrinningsområde av  km². Den största bifloden är Nitra som mynnar i Waag kort före Waags mynning i Donau. Cirka 30 km före mynningen skapades en kanal mellan Waag och Nitra. En annan biflod är Malý Dunaj (Mindre Donau) som egentligen är en förgrening av Donau. Den avgår från Donau kort före Bratislava och mynnar i Waag innan de tillsammans mynnar i Donau. Dessa tre floder tillsammans bildar en ö som är 1890 km² stor. På ön ligger betydande jordbruksområden.

Från flodens källor till mynningen varierar klimatet från kalt bergsklimat till tempererat torrt inlandsklimat.

Vid flodsystemet Waag/Nitra ligger flera av Slovakiens stora industrier vad som medför en större grad av föroreningar. Några av Waags mindre bifloder är däremot nästan opåverkade och i deras floddalar finns sällsynta orkidéer och europeisk flodutter.

Váh är utbyggd med flera vattenkraftverk. Av dessa har 12 dammbyggnader som är högre än 15 meter. I flodens dalgång ligger Bohunice kärnkraftverk som använder flodens vatten som kylvatten. Året 2009 var bara 74 km nära flodens mynning tillgänglig för större fartyg. Samtidig fanns planer att bygga ut floden och skapa kanaler till floden Oder vad som möjliggör fartygstrafik till Östersjön.

Referenser 

Vattendrag i Slovakien
Lista över vice talmän i Sveriges riksdag

Detta är en lista över Sveriges riksdags vice talmän. 1867-1920 fanns det en vice talman i varje kammare, 1921-1970 hade varje kammare två vice talmän, och sedan enkammarriksdagens införande 1971, har riksdagen tre vice talmän. Ursprungligen utsågs talmännen av kungen, men sedan 1921 väljs de av respektive kammare.

Tvåkammarriksdagens vice talmän (1867–1920)

Tvåkammarriksdagens vice talmän (1921-1970)

Enkammarriksdagens vice talmän (sedan 1971)

Se även
 Lista över talmän i Sveriges riksdag
 Sluten omröstning
 Ålderspresident i Sveriges riksdag

Referenser

Vice talmän i Sveriges riksdag
 
Sverige vice
Boxer (olika betydelser)

Boxer kan syfta på

 Boxer – en hundras från Tyskland
 Boxer (musikgrupp) – en engelsk musikgrupp
 Boxer (musikalbum) – ett musikalbum från 2007 av The National
 Boxer TV Access – en leverantör av digitala TV-kanaler i marknätet
 Boxershorts – ett klädesplagg
 Boxermotor – en motor med horisontella cylindrar
 The Boxer  – sång med Simon & Garfunkel

Personer
 Barbara Boxer (1940–), en amerikansk demokratisk politiker

Se även
 USS Boxer – flera
Akalla (tunnelbanestation)

Akalla är en station inom Stockholms tunnelbana belägen i stadsdelen Akalla i Västerort inom Stockholms kommun. Den trafikeras av T-bana 3 (blå linjen). Den är slutstation på Akallagrenen och ligger efter station Husby.

Historik
Stationen togs i bruk den 5 juni 1977. Den ligger i bergtunnel mellan Nystadsgatan och Sveaborgsgatan, 20 meter under marken. Det finns två biljetthallar. Den norra ligger i anslutning till en mindre underjordisk bussterminal med entré från Akalla torg. Den södra har entré från Sibeliusgången/Nystadsgatan. Avståndet från blå linjens ändstation Kungsträdgården i Stockholm är 15,2 kilometer.

Det är den nordligaste stationen i tunnelbanan.

Väggarna på stationen är målade i gulockra kulör och är prydda med sex keramikmålningar med män och kvinnor gjorda av konstnären Birgit Ståhl-Nyberg 1975–1977.

Bilder

Se även
 Akalla

Källor

Externa länkar

Akalla
Stockholms tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1977
1977 i Sverige
Porsche 933

Porsche 933 är en bilmodell från Porsche.

933:an var en relativt ovanlig specialmodell för racing. 16 st tillverkades färdigbyggda från fabrik. Rent officiellt handlade det om ett kit som man enligt Porsche kunde köpa och utrusta sin Porsche 924 med för att på så sätt få en bil som var redo för startplattan.

933
Bakhjulsdrivna fordon
Spetsekorrar

Spetsekorrar (Scandentia) är en ordning i djurklassen däggdjur. Länge var systematiken för dessa djur oklar. Några zoologer räknade dem till ordningen äkta insektsätare och andra till ordningen primater. Ibland räknades de till ordningen springnäbbmöss. Idag står djurgruppen som en egen ordning inom överordningen Euarchontoglires. Det listas ofta bara en familj, Tupaiidae, med cirka 20 arter i fem släkten.

Utbredning 

De förekommer i Syd- och Sydostasien och där i tropiska regnskogar. Utbredningsområdet ligger i Indien, i sydöstra Kina, på den malajiska halvön och i den sydöstasiatiska övärlden, inklusive Filippinerna.

Utseende 

Spetsekorrar liknar en ekorre med en lång nos. Ett tydligt särdrag är frånvaron av långa morrhår hos spetsekorrar. De har en smärt kropp som bär en päls med mjuk underull och långa täckhår. Extremiteterna har fem fingrar som bär vassa klor. Dessa klor används huvudsakligen för klättring. Pälsen är rödbrun eller mörkbrun och på undersidan lite ljusare. Alla arter har en jämförelsevis stor hjärna och 38 tänder. Tandformeln är I 2/3, C 1/1, P 3/3, M 3/3.

Spetsekorrarnas kropp (huvud och bål) är mellan 10 och 23 centimeter lång och de väger mellan 40 och 350 gram. Till detta kommer en svans som ofta är lika lång som kroppen.

Levnadssätt 

Med undantag av arten Ptilocercus lowii är alla arter aktiva på dagen. De har bra förmåga att springa och klättra. De flesta arter lever i skogar men där förekommer de huvudsakligen på marken. Spetsekorrar är allätare och livnär sig både av animalisk föda som insekter eller mindre ryggradsdjur och av växtämnen som frukter.

Fortplantningen 

Under dräktigheten bygger honan ett bo för sina ungar. Kort efter födelsen ger honan di åt ungarna. Sedan kommer den bara varannan dag till boet för att ge di. På grund av mjölkens höga fetthalt ökar ungarna snabbt i vikt trots att de föds nakna och blinda. Efter cirka fem veckor slutar honan att ge di och några månader senare blir ungarna könsmogna.

I naturen blir spetsekorrar troligtvis två till tre år gamla. I fångenskap når de ibland en ålder av tolv år.

Hot 

Den största faran för spetsekorrar ligger i förlusten av deras levnadsområde. Två arter listas av IUCN som starkt hotade (endangered). För några arter saknas information om populationens storlek.

Släkten 

Spetsekorrar indelas i två systematiska grupper, antingen i två familjer eller i två underfamiljer:

 Ptilocercidae eller Ptilocercinae
 Ptilocercus, med en art.
 Tupaiidae eller Tupaiinae
 Tupaia, med 14 arter.
 Anathana, med en art - Indisk spetsekorre.
 Urogale, med en art - Everetts spetsekorre.
 Slätsvansspetsekorrar (Dendrogale), med två arter.

Referenser

Noter 

Spetsekorrar
Hugh Dowding

Hugh Caswall Tremenheere Dowding, 1st Baron Dowding, född 24 april 1882 i Moffat, Dumfries and Galloway, död 15 februari 1970 i Tunbridge Wells, Kent, var en brittisk officer i flygvapnet Royal Air Force (RAF). Han var chef för RAF:s Fighter Command under slaget om Storbritannien 1940, under andra världskriget.

Biografi
Under första världskriget var Dowding divisionschef i Royal Flying Corps. Han blev 1933 Air Marshal, vilket var den näst högsta graden i RAF, motsvarande generallöjtnant och 1937 Air Chief Marshal. 1936 blev han chef för det då nyskapade Fighter Command, RAF:s jaktflygkommando. I denna befattning propagerade han för utvecklingen av dels radar och dels Spitfire- och Hurricane-flygplanen, som spelade avgörande roll för den brittiska segern i slaget om Storbritannien. För sitt noggranna förberedelsearbete och sin försiktighet tillskrevs Dowding stor del av äran för segern över Luftwaffe och han tilldelades Bathordens högsta grad.

Dowding stod i tur att pensioneras 1939, men på grund av den internationella situationen ombads han att stanna i tjänst till mars 1940 och eftersom läget snarare förvärrades än förbättrades övertalades Dowding att stanna först till juli och, efter önskemål från flygstabschefen Cyril Newall, sedan också till oktober 1940. Under slaget om Storbritannien var han den äldsta bland RAF:s högsta officerare. Dowdings envishet och taggiga temperament låg honom dock i fatet och orsakade konflikter mellan honom och både underordnade inom RAF och överordnade inom flygministeriet. Jaktflygets svaga insatser vid bekämpandet av de tyska nattbombningarna ledde till att han i november 1940 flyttades från sin chefspost (han efterträddes av Sholto Douglas) och gavs ett specialuppdrag för flygproduktionsministeriets räkning i USA, men han gjorde sig snart impopulär där på grund av sitt uppträdande.

Dowding gick i pension från RAF i november 1942 och han adlades året därpå som Baron Dowding of Bentley Priory.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Brittiska militärer
Födda 1882
Avlidna 1970
Personer i Storbritannien under andra världskriget
Stridspiloter
Män
Carl Munters

Carl Georg Munters, född 22 mars 1897 i Dala-Järna, Dalarna, död 29 mars 1989, var en svensk uppfinnare, känd som konstruktör för Electrolux första kylskåp.

Liv och verk
Carl Munters var son till ingenjör Anders Johan Munters och Hilma Bernhardina Helling. Han tog studentexamen i Stockholm 1917 och examen vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH) 1922. Han gifte sig första gången 1925 med Anna Eugenia Geralf och andra gången 1951 med Marianne Warkander. Munters invaldes 1959 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Kylskåp

Tillsammans med Baltzar von Platen uppfann Munters kylskåp för hemmabruk. Han ville göra ett lättskött kylskåp, utan rörliga delar och kylprocessen skulle skötas med självcirkulation.

Uppfinnarteamet hyrde en dubblett och arbetade långt in på småtimmarna, på morgonen sov de och skolkade från KTH. Det tog cirka ett år för dem att skapa sitt första kylskåp som fungerade med självcirkulation. Det första var stort och klumpigt med en rörlig del, en kulventil. De lyckades till sist skapa ett mer smidigt kylskåp utan rörliga delar och deras smarta lösningar skapade världssensation.

Tillverkningen av kylskåp baserade på Platens och Munters uppfinning började 1923 i företaget AB Arctic.
1925 var utvecklingen av absorptionskylskåpet klar och Electrolux köpte Arctic. Munters och von Platens arbete Om alstring av kyla belönades 1925 med Polhemspriset. 1974 tilldelades Carl Munters och Baltzar von Platen Ingenjörsvetenskapsakademiens stora guldmedalj "för deras mer än femtioåriga verksamhet som uppfinnare och nyskapare av industriella produkter".

Munters Industri AB
Efter att Munters uppfunnit skumplast skapade han sitt eget företag och utvecklade nya isoleringsmaterial. Wellit, var ett som skulle ersätta kork. Han utvecklade även avfuktaranläggningar och luftkonditioneringsapparater. 1955 startade han företaget Munters inledningsvis för att utveckla och producera luftkonditioneringssystem baserade på evaporativ kylning och avfuktning. Vid sin död 1989 hade Munters lämnat in nästan 1000 patentansökningar.

Se även
 Munterska villan i Stocksund, där Carl Munters bodde och verkade under flera decennier. Villan byggdes 1915 för John Klingspor och ritades av arkitekt Thor Thorén. Munters namngav inte bara villan utan även närbelägna Carl Munters väg, som tidigare hette Godsvägen.

Källor

Noter

Svenska uppfinnare under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Mottagare av Polhemspriset
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1897
Avlidna 1989
Personer från Järna socken
Filippinsk peso

Filippinsk peso (Php - Piso ng Pilipinas) är den valuta som används i Filippinerna. Valutakoden är PHP och valutatecknet ₱. 1 Peso = 100 sentimos, också kallade centavos.

Lokala mynt har funnits sedan 1832, men valutan infördes officiellt 1854 och ersatte då den tidigare mexikanska peson och andra lokala valutor.

Användning
Valutan ges ut av Central Bank of the Philippines (Bangko Sentral ng Pilipinas, BSP) som grundades 3 januari 1949, ombildades 1993 och har huvudkontoret i Manila.

Valörer
 Mynt: 1, 5 och 10 peso samt 1, 5, 10 och 25 sentimos
 Sedlar: 10, 20, 50, 100, 200, 500 och 1000 peso

Externa länkar
 Centralbanken BSP
 PHP sedlar
 Aktuell kurs från Yahoo

Filippinernas ekonomi
Asiatiska valutor
Jamie Hyneman

James Franklin "Jamie" Hyneman, född 25 september 1956 i Marshall i Michigan, är en amerikansk programledare. 

Hyneman är ägare och grundare av M5 Industries samt var programledare för Mythbusters tillsammans med Adam Savage. Han har tidigare varit sjökapten, innehavare av en djurbutik och även arbetat som kock.

Källor 

Personer inom USA:s näringsliv
Amerikanska TV-programledare
Personer från Marshall, Michigan
Födda 1956
Levande personer
Män
Democratic Unionist Party

The Democratic Unionist Party, "Demokratiska unionistpartiet" (DUP) är ett nordirländskt unionistiskt, nationalkonservativt parti. Partiet är det mer hårdföra av de stora unionistiska partierna. De har till exempel aldrig haft någon katolsk medlem och var motståndare till långfredagsavtalet.

Partiet grundades 1971 av Ian Paisley och Desmond Boal och andra medlemmar av Protestant Unionist Party. Ian Paisley var partiledare fram till 2008 och efterföljdes av Peter Robinson. Sedan 2021 är Edwin Poots partiledare. Efter valet 2003 blev partiet det största i Nordirland. Det var första gången som Ulster Unionist Party inte blev det ledande unionistpartiet.

DUP fick i valet 2015 8 ledamöter i brittiska underhuset (av 18 ledamöter från Nordirland).  I valet 2017 fick de 10 ledamöter och blev stödparti till Regeringen May II.

Källor

Noter

Externa länkar
Officiell hemsida

Politiska partier i Nordirland
Nationalkonservativa partier
Socialkonservativa partier
Politiska partier bildade 1971
Lena Brogren

Lena Brogren, ursprungligen Ulla-Britt Brogren, född 18 april 1929 i Västerås, död 21 september 2005 i Göteborg, var en svensk skådespelare.

Biografi
Brogren kom till Göteborgs Stadsteater i slutet av 1950-talet och blev ett av de stora affischnamnen på teatern. Särskilt minnesvärda är hennes rolltolkningar i Natten är dagens mor och Kaos är granne med Gud. Sin humoristiska sida fick hon visa upp i pjäsen Tjena Gary där hon spelade mot Ingvar Hirdwall. Hagge Geigert engagerade henne för rollen som den stränga barnboksförfattaren Mrs Smythe i farsen En man för mycket på Lisebergsteatern 1992.

Hon filmdebuterade 1949 i Schamyl Baumans Skolka skolan och medverkade i en lång rad film- och TV-produktioner. I Hedebyborna gjorde hon den alkoholiserade baronessan. På senare år blev hon känd genom Carin Mannheimers TV-serier Solbacken: Avd. E och Saltön. Lena Brogren är begravd i familjegraven på Östra kyrkogården i Göteborg.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Priser och utmärkelser 
 1954 - Folkparkernas teaterstipendium

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1929
Avlidna 2005
Kvinnor
Skådespelare från Västerås
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Werner Bischof

Werner Bischof, född 26 april 1916, död 16 maj 1954, schweizisk fotograf och fotojournalist.

Bischof föddes i Zürich. När han var sex år gammal flyttade familjen till Waldshut i Tyskland, där han gick i skola. 1932, efter att ha övergett studierna till att bli lärare, började han på Kunstgewerbeschule där han tog examen cum laude 1936. Från 1939 och framåt arbetade han som oberoende fotograf för olika tidningar, särskilt den berömda du med bas i Zürich. Med sina verk om förödelsen i Europa efter andra världskriget (han reste mycket 1945-1949 genom nästan alla europeiska länder, från Frankrike till Rumänien och från Norge till Grekland) etablerade han sig som en av sin tids främsta fotojournalister. 1949 gick han med i Magnum, som då bara bestod av fem andra fotografer: Robert Capa, Henri Cartier-Bresson, George Rodger, David Seymour och Ernst Haas.

1951 reste Bischof till Indien på uppdrag av tidningen Life (tidskrift), och sedan till Japan och Korea, innan han för tidningen Paris Match räkning for som krigsreporter till Vietnam. 1954 reste han genom Mexiko och Panama innan han flög till Peru, där han gav sig ut på en resa genom Anderna till Amazonas den 14 maj. Den 16 maj åkte hans bil ut för en bergsväg i Anderna och störtade ner för en ravin. Samtliga tre passagerare dog. Dödsbudet nådde inte Magnum förrän nio dagar senare, den 25 maj, samma dag som Robert Capa dog av en landmina.

Böcker
Bischof, M.; Magnaguagno, G.; Loetscher, H.: Werner Bischof, Bullfinch 1992; .
Cookman, C.: Werner Bischof, Phaidon Press 2001; .
Mafai, M.; Bischof, W.: After the War, Smithsonian Books 1997; .
du 9/1990: "Werner Bischof: Europa 1945 - 1950"; Tages-Anzeiger AG 1990

Externa länkar
Werner Bischof Estate

Schweiziska fotografer
Män
Födda 1916
Avlidna 1954
Agriswil

Agriswil () är en ort i kommunen Ried bei Kerzers i kantonen Fribourg, Schweiz. Orten var före den 1 januari 2006 en egen kommun, men inkorporerades då in i kommunen Ried bei Kerzers.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Fribourg (kanton)
Tidigare kommuner i Fribourg
Barberêche

Barberêche (tyska: Bärfischen) är en ort i kommunen Courtepin i kantonen Fribourg, Schweiz. Barberêche var tidigare en egen kommun, men den 1 januari 2017 inkorporerades den i Courtepin.

Referenser 

Orter i Fribourg (kanton)
Tidigare kommuner i Fribourg
Büchslen

Büchslen är en ort i kommunen Murten i kantonen Fribourg, Schweiz. Büchslen var tidigare en egen kommun, men den 1 januari 2013 inkorporerades kommunen i Murten.

Referenser

Orter i Fribourg (kanton)
Tidigare kommuner i Fribourg
Cordast

Cordast är en ort i kommunen Gurmels i kantonen Fribourg i Schweiz. Cordast var tidigare en egen kommun, men den 1 januari 2005 inkorporerades den i Gurmels.

Referenser 

Orter i Fribourg (kanton)
Tidigare kommuner i Fribourg
Courgevaux

Courgevaux () är en ort och kommun i distriktet Lac i kantonen Fribourg, Schweiz. Kommunen har  invånare ().

Kommunen hade tidigare en franskspråkig majoritet, men år 2000 hade kommunen en knapp tyskspråkig majoritet (56,5 %).

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Fribourg
Orter i Fribourg (kanton)