kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Caspar David Friedrich

Caspar David Friedrich, född 5 september 1774 i Greifswald i Svenska Pommern, död 7 maj 1840 i Dresden, var en tysk konstnär. Han var en av romantikens mest berömda landskapsmålare.

Biografi 
Caspar David Friedrich föddes i Greifswald som vid denna tid tillhörde Sverige. Han hade nio syskon. 1790 började han sin utbildning hos Johann Gottfried Quistorp som var byggnadsmästare och konstlärare vid Greifswalds universitet. Friedrich studerade 1794–1798 vid Konstakademin i Köpenhamn där hans lärare var Jens Juel, Nicolai Abildgaard och Christian August Lorentzen. Efter avslutade studier flyttade han till Dresden som var centrum för den tidiga tyska romantiken. Somrarna 1801 och 1802 besökte Friedrich sin hemstad och ön Rügen. Där skapade han flera skisser som senare blev inspiration för större målningar. Hans mest kända målningar är kustlandskap, ofta med segelfartyg, och dramatiska bergslandskap.

Friedrich tillhörde en ny generation av målare som inte var i tjänst hos en person med hög social ställning. De visade i stället sina bilder på gallerier och sålde sina målningar på den fria marknaden.

Till Friedrichs konstnärliga utveckling bidrog även hans vänner. Till dessa räknas målarna Philipp Otto Runge, Georg Friedrich Kersting och Louise Seidler, Johan Christian Dahl, skulptören Christian Gottlieb Kühn, diktarna Ludwig Tieck och Heinrich von Kleist samt patrioten Ernst Moritz Arndt.

I Sverige är Friedrich bland annat känd som inspiration till Meditationslunden vid Skogskyrkogården, där arkitekterna Gunnar Asplund och Sigurd Lewerentz förmodas ha haft Friedrichs verk "Kulle och plöjd åker nära Dresden" (1830) som en direkt förebild vid gestaltningen.

År 1818 gifte sig Caspar Friedrich med Christine Caroline Bommer. De fick tre barn tillsammans, Emma, Agnes och Gustav Adolf (döpt efter den svenske kungen Gustav IV Adolf).

År 1835 fick Friedrich ett slaganfall som tvingade honom att sluta måla. Han dog i Dresden där han är begravd på Trinitatis kyrkogård.

Han var djupt troende kristen, och inåtvänd, vilket speglas i hans verk.

Svensk representation
Nationalmuseum i Stockholm presenterade 2 oktober 2009-10 januari 2010 ett nittiotal verk av Friedrich och konstaterade då att "Trots förbindelsen till Sverige finns inget enda verk av Friedrichs hand i vårt land och hans namn är idag långt mindre känt än vad det förtjänar."

Film 
Den tyske filmregissören Peter Schamoni gjorde 1986 en film om konstnären Caspar David Friedrich. Den heter Grenzen der Zeit ("Tidens gränser").

Övrigt 
Asteroiden 5296 Friedrich är uppkallad efter honom.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Caspar David Friedrich : den besjälade naturen - utställning på Nationalmuseum 2 oktober 2009 – 10 januari 2010
 

Födda 1774
Avlidna 1840
Män
 
Tyska målare
Alumner från Greifswalds universitet
Personer från Greifswald
Konstnärer under romantiken
Romantiken
Christa Klages stora förtvivlan

Christa Klages stora förtvivlan (originaltitel: Das Zweite Erwachen der Christa Klages), västtysk film från 1977 regisserad av Margarethe von Trotta. Berättelsen är baserad på en verklig händelse. Det är en enkelt gjord film vars teman går att koppla till dåtidens västtyska samhällsklimat, terrorismen och vänsterrörelsen.

Rollista 
 Tina Engel - Christa Klages
 Sylvia Reize - Ingrid Häkelse
 Katharina Thalbach - Lena Seidlhöfer
 Marius Müller-Westerhagen - Werner Wiedemann
 Peter Schneider - Hans Grawe

Handling 
Filmen handlar om, och berättas av, Christa Klages, som deltar i ett bankrån för att rädda det daghem, där hon i vanliga fall jobbar, från att tvingas läggas ner, då varken kommun eller stat vill ge det bidrag. En av hennes två medbrottslingar grips dock snart och tjallar för polisen. Tillsammans med sin kvarvarande kompanjon, Werner, jagas nu Christa av polisen, samtidigt som hon måste se till att daghemmet får pengarna från bankrånet. De vänder sig först till prästen Hans, för att han under täckmanteln av att ha haft en insamling i kyrkan till förmån för daghemmet ska sätta in pengarna på daghemmets konto. Hans vägrar dock göra detta, även om han blir förälskad i Christa. Därefter vänder sig Christa och Werner till Christas barndomsvän Ingrid. Hos henne stannar de ett par dagar, men när Werner skjuts till döds av en polis på öppen gata flyr Christa, med Ingrids och Hans hjälp, till Portugal. Innan dess gör Ingrid dock ett försök att lämna över pengarna från bankrånet till daghemmet, men dessa vill inte ha dem, eftersom de är sura på Christa som inte berättade om bankrånet i förväg. I Portugal bor Christa sedan ett tag på ett kollektiv tillsammans med Ingrid, men de tvingas tillbaka till Västtyskland när Christas bankrånarbakgrund och rykten om ett förhållande mellan Christa och Ingrid, blir kända. Christa är nu trött på att fly och flyttar hem igen, där hon snart grips av polisen.

Parallellt med denna handling får man även följa en av de banktjänstemän som togs som gisslan under rånet. Hon söker efter den efterlysta Christa och söker bland annat upp daghemmet. Under en vittneskonfrontation nekar hon dock till att Christa skulle ha deltagit i bankrånet. Filmen slutar med en stillbild på Christas ansikte vid detta besked.

Externa länkar 
 

Tyska dramafilmer
Filmer 1978
Martin L. Perl

Martin Lewis Perl, född 24 juni 1927 i Brooklyn i New York, död 30 september 2014 i Palo Alto i Kalifornien, var en amerikansk nobelpristagare i fysik 1995. Perl fick priset för banbrytande experimentella insatser inom leptonfysiken, speciellt för upptäckten av tauonen. Han delade priset med sin landsman Frederick Reines.

Perl tog en examen i chemical engineering vid Polytechnic Institute i Brooklyn 1948. Därefter växlade han över till fysik och tog en doktorsexamen vid Columbia University 1955. Han var professor vid Stanford Linear Accelerator Center i Kalifornien.

Perl upptäckte tauonen, som är en tyngre släkting till elektronen. Upptäckten innebar det första tecknet på att en tredje "familj" av fundamentala partiklar existerade. Existensen av den tredje familjen har stor betydelse för fysikernas tilltro till dagens teoretiska modell, den så kallade standardmodellen. 
Utan den tredje familjen skulle modellen ha varit ofullständig.

Källor

Externa länkar
Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1995
Nobelprize.org, Martin Perl – självbiografi

Födda 1927
Nobelpristagare i fysik
Amerikanska nobelpristagare
Män
Avlidna 2014
Alumner från Columbia University
Wolfpristagare i fysik
86

86 (LXXXVI) var ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Domitianus inför de kapitolinska spelen.
 Den romerske generalen (och framtide kejsaren) Trajanus inleder ett fälttåg för att krossa ett uppror i Germanien.
 Germanien indelas i två provinser, Övre och Nedre Germanien.
 Romerska legioner råkar ut för en katastrof i Dakien, när praetorianprefekten Cornelius Fuscus inleder en kraftfull offensiv som slutar i nederlag. Han dör med hela sin armé, omringad i Timidalen. Rom tvingas betala tribut till dakierna i utbyte mot ett vagt erkännande av Roms betydelse.
 Ban Gu (Pan Kou) och hans syster Ban Zhao (Pan Tchao) sammanställer ett verk om Kinas historia.

Födda 
 19 september – Antoninus Pius, romersk kejsare 138–161
 Klaudios Ptolemaios, grekisk astronom (född omkring detta år)

Avlidna

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
138

138 (CXXXVIII) var ett normalår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Februari 
 25 februari – Kejsar Hadrianus adopterar Antoninus Pius på villkor att Antonius adopterar Marcus Annius Aurelius Verus.

Juli 
 10 juli – Vid Hadrianus död efterträds han som romersk kejsare av Antoninus Pius. Den romerska senaten, som till stora delar har förlorat sin makt under Hadrianus regering, vägrar att förklara honom vara en gud. Vissa vill istället förklara honom vara tyrann och upphäva hans lagar.

Okänt datum 
 Sedan Telesphorus har avlidit väljs Hyginus till påve (detta år eller 136).
 En teater börjar byggas i Filadelfia.
 Han Zhidi blir kinesisk kejsare av Handynastin.

Födda

Avlidna 
 10 juli – Hadrianus, romersk kejsare sedan 117.
 Zenobius, grekisk sofist som undervisade i retorik i Rom
 Telesphorus, påve sedan 125, 126 eller 128 (död detta år, 136 eller 137)

Externa länkar
161

161 (CLXI) var ett normalår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Mars 
 7 mars – Vid den romerske kejsaren Antoninus Pius död efterträds han av Marcus Aurelius som delar imperiummakt med Lucius Verus, även om Marcus behåller titeln Pontifex Maximus. Marcus Aurelius är spanjor, precis som Trajanus och Hadrianus, och en stoisk lärjunge till Epictetus. Han är också en energisk handlingsmänniska, som går i sin föregångares fotspår och behåller ett gott förhållande till senaten. Som lagstiftare skapar han nya moral- och humanprinciper, med särskild inriktning på kvinnor och slavar.

Okänt datum 
 Guldstycket aureus vikt reduceras från 7,81 till 7,12 gram.
 Gaius publicerar Institutiones.

Födda 
 31 augusti – Commodus, romersk kejsare 180–192
 Liu Bei, grundare av Shu Hanriket i Kina

Avlidna 
 7 mars – Antoninus Pius, romersk kejsare sedan 138
 April – Anicetus, påve sedan 154 eller 157

Externa länkar
Frederick Reines

Frederick Reines, född 16 mars 1918 i Paterson, New Jersey, död 26 augusti 1998 i Orange, Kalifornien. Amerikansk nobelpristagare i fysik 1995. 
Reines fick priset för banbrytande experimentella insatser inom leptonfysiken, speciellt för påvisandet av neutrinon. Han delade priset med landsmannen Martin L Perl.

Reines tog en Master of Science examen i fysik 1941 och tog sedan doktorsexamen i fysik vid New York University 1944. Han började jobba vid Los Alamos Scientific Laboratory under ledning av
Richard Feynman och deltog i Manhattanprojektet för framställningen av den första atombomben.

Hypotesen om neutrinons existens är från 1930-talet. Neutrinon "föddes" som en hypotetisk partikel i ett brev skrivet 1930 av Wolfgang Pauli (Nobelpris 1945). På den tiden var det känt att många atomkärnor slutade sina liv genom att sända ut en elektron. Denna process, som kallas betasönderfall, gav forskarna mycket huvudbry, bland annat tycktes en av fysikens heliga lagar – energiprincipen – inte gälla. För att återställa ordningen i fysikens lagbok kom Pauli med vad han kallade en "desperat lösning" – kärnan utsände inte elektronen ensam. Den ledsagades av en annan småpartikel, som saknade elektrisk laddning och reagerade mycket litet med sin omgivning. Den lilla partikeln, som så småningom fick heta neutrino, tog en del av energin med sig och försvann spårlöst i tomma intet. Energibalansen blev som förväntat, bara man tog hänsyn till den andel som neutrinon hade tagit med sig.

Det dröjde ända till 1956 innan Reines och dennes kollega Clyde L. Cowan lyckades påvisa neutrinernas existens.

Källor

Externa länkar 
nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1995
nobelprize.org, Frederick Reines – självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Amerikanska nobelpristagare
Amerikanska forskare under 1900-talet
Personer från Paterson, New Jersey
Födda 1918
Avlidna 1998
Män
Alumner från New York University
Personer med anknytning till Manhattanprojektet
Alumner från Stevens Institute of Technology
Bertram N. Brockhouse

Bertram Neville Brockhouse, född 15 juli 1918 i Lethbridge, död 13 oktober 2003 i Hamilton, var en kanadensisk fysiker.
Han fick Nobelpriset i fysik 1994, med motiveringarna "för pionjärinsatser vid utvecklingen av neutronspridningsmetoder för studier av kondenserad materia" och "för utvecklingen av neutronspektroskopi". Han delade priset med amerikanen Clifford G. Shull.

Forskning 
Brockhouse tog doktorsexamen i fysik vid universitetet i Toronto 1950. Han var professor vid McMaster University i Ontario mellan 1962 och 1984.

Brockhouse är känd för att ha utvecklat en variant av neutrondiffraktionstekniken. Neutrondiffraktionstekniken innebär att ett preparat blir bestrålat med en stråle av neutroner som alla har samma våglängd. När neutronerna träffar atomkärnorna i preparatet sprids de åt alla håll i ett mönster som kan fotograferas och tolkas. Mönstret ger information om atomkärnors relativa positioner och kan därför användas för att studera atomstrukturen hos olika material. I Brockhouses variant mäts den relativa energin hos de utspridda neutronerna för att på så sätt få ytterligare information. 

Brockhouse invaldes som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1984.

Källor

Externa länkar 
Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1994 
Nobelprize.org, Bertram Brockhouse – självbiografi 

Nobelpristagare i fysik
Kanadensiska fysiker
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1918
Avlidna 2003
Personer från Lethbridge
Ledamöter av Royal Society
Alumner från University of Toronto
Alumner från University of British Columbia
Clifford G. Shull

Clifford Glenwood Shull, född 23 september 1915 i Pittsburgh, Pennsylvania, död 31 mars 2001 i Medford, Massachusetts, var en amerikansk fysiker som mottog Nobelpriset i fysik 1994. Han fick priset med motiveringen "för pionjärinsatser vid utvecklingen av neutronspridningsmetoder för studier av kondenserad materia" och "för utvecklingen av neutrondiffraktionstekniken". Han delade priset med kanadensaren Bertram N. Brockhouse.

Shull avlade doktorsexamen vid New York University 1941. Han var forskare vid Oak Ridge National Laboratory 1946–1955 och därefter professor 1955–1986 vid Massachusetts Institute of Technology (MIT) i Cambridge, USA.

Neutrondiffraktionstekniken innebär att man bestrålar ett preparat, som man vill studera, med en stråle av neutroner som alla har samma våglängd. När neutronerna träffar atomkärnorna i preparatet, sprids de åt alla håll i ett mönster som kan fotograferas och tolkas. Mönstret ger information om atomkärnorns relativa positioner och kan därför användas för att studera atomstrukturen hos olika material.

Referenser

Externa länkar 

Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1994 
Nobelprize.org, Clifford Shull – självbiografi 

Personer från Pittsburgh
Nobelpristagare i fysik
Män
Födda 1915
Avlidna 2001
USA:s energidepartement
Alumner från New York University
Alumner från Carnegie Mellon University
Russell A. Hulse

Russel A. Hulse, född i New York i New York 28 november 1950, är en amerikansk fysiker. Han erhöll Nobelpriset i fysik 1993 med motiveringen "för upptäckten av en ny typ av pulsar, en upptäckt som öppnat nya möjligheter för studiet av gravitationen". Han delade priset med sin landsman Joseph Taylor.

Hulse tog doktorsexamen vid University of Massachusetts i Amherst 1975. Han är forskare vid Princeton University i Princeton. 

Hulse, och dennes dåvarande handledare Taylor, upptäckte den första binära pulsaren 1974. Pulsarer är snabbt roterande neutronstjärnor som sänder ut korta regelbundna pulser av radiostrålning. Oregelbundenheten i pulserna från pulsaren PSR B1913+16 fick dem att dra slutsatsen att denna pulsar hade en följeslagare i form av en annan neutronstjärna som snurrade runt i en tät bana.

Upptäckten av denna pulsar har visat sig vara av betydelse också för att den innebar att man för första gången kunde upptäcka gravitationsvågor. De två stjärnornas samverkande starka gravitationsfält påverkar frekvensen på de radiopulser som sänds ut, och Taylor och Hulse kunde visa att stjärnorna roterade allt snabbare och närmare varandra. Detta föreslogs bero på att stjärnorna förlorar energi, när de sänder ut gravitationsvågor. Detta var det första experimentella beviset på gravitationsvågors existens, sedan det föreslogs av Albert Einstein i dennes allmänna relativitetsteori.

Referenser

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1993
 Nobelprize.org, Russell Hulse – självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Män
Födda 1950
Levande personer
Alumner från University of Massachusetts Amherst
Marcus Vipsanius Agrippa

Marcus Vipsanius Agrippa, född 63 f.Kr., död 12 f.Kr. i Kampanien, var en romersk fältherre och konsul. Han var nära vän till kejsar Augustus.

Biografi
Agrippa var förbunden med kejsar Augustus som gav honom höga hedersposter och även gift med hans dotter Julia sedan hennes förre man, Marcellus, avlidit. Agrippa lät uppföra Pantheon, akvedukter och badhus, bland andra Agrippas termer, i Rom och organiserade förvaltningen av de östra delarna av det romerska riket.

Redan i sin ungdom var Agrippa vän med den jämnårige Octavianus (Augustus), och han stod troget vid dennes sida i krig och fred. Sina stora fältherreegenskaper visade han bland annat i segrarna vid Mylae och Naulochus över Sextus Pompejus och i slaget vid Actium (31 f.Kr.) över Marcus Antonius.

När Agrippa dog ärades han som framstående fältherre, fredsmäklare, oegoistisk och rättrådig samt vän och gynnare av särskilt de bildande konsterna. Även som skriftställare utmärkte han sig, bland annat gjorde han förarbetena till en karta över det romerska riket. Hans dotter i äktenskapet med Julia den äldre, Agrippina den äldre, var mor till Agrippina den yngre, som senare blev Claudius gemål. Genom denna förbindelse var Agrippa, i likhet med Antonius anfader till de romerska kejsarna Caligula och Nero. I ett tidigare äktenskap hade Agrippa dottern Vipsania Agrippina.

Se även
 Stagnum Agrippae

Källor

Externa länkar

Födda 63 f.Kr.
Avlidna 12 f.Kr.
Romerska militärer
Romerska politiker
Män
Ugglan
Kleopatra VII av Egypten
 
Gravsatta i Augustus mausoleum
Vipsanii
Joseph Taylor

Joseph Hooton Taylor, Jr., född i Philadelphia, Pennsylvania 29 mars 1941, är en amerikansk radioastronom och nobelpristagare i fysik 1993. Han fick priset med motiveringen "för upptäckten av en ny typ av pulsar, en upptäckt som öppnat nya möjligheter för studiet av gravitationen". Han delade priset med sin landsman Russell A. Hulse.

Taylor tog doktorsexamen vid Harvard University 1968. Han undervisade vid University of Massachusetts, Amherst, mellan 1969 och 1981 och blev sedan professor vid Princeton University 1986. 

Taylor, och dennes medhjälpare, Hulse, upptäckte den första binära pulsaren 1974. Pulsarer är snabbt roterande neutronstjärnor som sänder ut korta regelbundna pulser av radiostrålning. Oregelbundenheten i pulserna från pulsaren PSR B1913+16 fick dem att dra slutsatsen att denna pulsar hade en följeslagare i form av en annan neutronstjärna som snurrade runt i en tät bana.

Upptäckten av denna pulsar har visat sig vara av betydelse också för att den innebar att man för första gången kunde upptäcka gravitationsvågor. De två stjärnornas samverkande starka gravitationsfält påverkar frekvensen på de radiopulser som sänds ut, och Taylor och Hulse kunde visa att stjärnorna roterade allt snabbare och närmare varandra. Detta föreslogs bero på att stjärnorna förlorar energi när de sänder ut gravitationsvågor. Detta var det första experimentella beviset på gravitationsvågors existens, sedan de föreslogs av Albert Einstein i dennes allmänna relativitetsteori.

Taylor tilldelades 1992 Wolfpriset i fysik.

Referenser

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1993
 Nobelprize.org, Joseph Taylor – självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Amerikanska astronomer under 1900-talet
Wolfpristagare i fysik
Alumner från Haverford College
Alumner från Harvard University
Amerikanska nobelpristagare
Forskare från Pennsylvania
Personer från Philadelphia
Födda 1941
Levande personer
Män
Lista över fältherrar

Detta är en kronologisk lista över fältherrar.

Antikens fältherrar

Persiska
Kyros II - Kyros den store

Grekiska
Filip II
Alexander den store
Antiochos den store

Karthagiska
Hannibal Barkas
Hamilkar Barkas
Hasdrubal Barkas

Romerska
Julius Caesar
Gaius Octavianus Thurinus - Augustus
Marcus Vipsanius Agrippa
Gaius Marius
Cassius Gaius Cassius Longinus

Medeltida fältherrar

Mongoliska
Djingis khan
Jelme
Jebe
Tsubotai
Muqali
Ögedei
Batu Khan
Möngke
Kublai Khan
Timur Lenk

Trettioåriga krigets fältherrar

Svenska
Gustav II Adolf
Gustaf Horn (1592-1657)
Åke Tott (1598-1640)
Dodo Knyphausen (1583-1636)
Johan Banér (1596-1641)
Alexander Leslie (ca 1580 - 1661)
Lennart Torstenson (1603-1651)
Carl Gustaf Wrangel (1613-1676)

Skånska krigets fältherrar

Svenska
Karl XI 
Simon Grundel-Helmfelt, fältmarskalk

Danska
Kristian V, 
Carl von Arenstorff, generallöjtnant

Stora nordiska krigets fältherrar

Svenska
Karl XII
Carl Gustaf Rehnskiöld

Första världskrigets fältherrar
John French
Paul von Hindenburg
Paul von Lettow-Vorbeck
Erich Ludendorff
Philippe Pétain

Andra världskrigets fältherrar

Tyskland
Erwin Rommel
Erich von Manstein
Heinz Guderian

Storbritannien
Bernard Montgomery

USA
Douglas MacArthur
Dwight D. Eisenhower
George S. Patton

Sovjetunionen
Georgij Zjukov

Japan
Isoroku Yamamoto

Kronologiska listor
Listor över militärer
12 f.Kr.

12 f.Kr. var ett normalår som började en fredag i den julianska kalendern.

Händelser

Efter plats

Romerska riket 
 Tiberius kallas till Pannonien på grund av ett svårt uppror.

Efter ämne

Astronomi 
 Halleys komet observeras från jorden.

Födda 
 Marcus Valerius Messalla Barbatus, romersk senator
 Marcus Vipsanius Agrippa Postumus, son till Julia d.ä. och dotterson till Augustus

Avlidna 
 Marcus Vipsanius Agrippa, romersk statsman, general och fältherre (född 63 f.Kr.)
 Propertius, romersk poet

Externa länkar
Georges Charpak

Georges Charpak, född 1 augusti 1924 i Dąbrowica, Polen) (nuvarande Dubrovytsia, Ukraina), död 29 september 2010 i Paris, var en fransk nobelpristagare i fysik 1992. Han fick priset med motiveringen "för hans uppfinning och utveckling av partikeldetektorer, särskilt flertrådsproportionalkammaren".

Charpaks familj flyttade från Polen till Paris när han var 7 år gammal. Under andra världskriget deltog han i den franska motståndsrörelsen och fängslades 1943. 1944 deporterades han till koncentrationslägret i Dachau, där han blev kvar till krigets slut 1945. Han blev fransk medborgare 1946.

Charpak tog doktorsexamen vid Collège de France, Paris 1955. 1959 började han arbeta vid CERN i Genève och 1984 blev han
Joliot-Curie professor vid École Normale Supérieure de Physique et Chimie i Paris.

Han blev medlem i franska vetenskapsakademin 1985.

Charpaks uppfinning, flertrådsproportionalkammaren, möjliggör upptäckten av mycket kortlivade och sällsynta partiklar. Detektorn levererar data direkt till anslutna datorer som kan analysera en mycket stor mängd data. Detta gör det möjligt att studera förlopp med både större upplösning och tätare tidsintervall än som tidigare var möjligt med till exempel bubbelkammare.

Källor

Externa länkar
Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1992
Nobelprize.org, Georges Charpak - Curriculum Vitae
Dödsannons (Franska)

Födda 1924
Avlidna 2010
Nobelpristagare i fysik
Män
Franska nobelpristagare
Personer verksamma vid CERN
Partikelfysiker
Pierre-Gilles de Gennes

Pierre-Gilles de Gennes, född 24 oktober 1932 i Paris, död 18 maj 2007 i Orsay, Essonne, var en fransk fysiker som mottog Nobelpriset i fysik 1991. 

De Gennes fick priset med motiveringen "för upptäckten att metoder, som utvecklats för att beskriva ordning i enkla system, kan generaliseras till att gälla mer komplicerade former av materia, särskilt flytande kristaller och polymerer".

De Gennes arbetade som ingenjör vid franska atomenergikommissionen 1955-1961. Han var professor vid Orsay Liquid Crystals Group vid Universitetet i Paris 1961-1971 och var professor vid
Collège de France i Paris sedan 1971.

De Gennes har med matematiska metoder studerat hur extremt komplexa former av materia beter sig vid övergången från ordning till oordning. Han upptäckte hur elektriskt eller mekaniskt triggade fasövergångar förändrar flytande kristaller från genomskinliga till ogenomskinliga tillstånd. Detta utnyttjas till exempel i olika former av displayer och datorskärmar.

De Gennes arbete har visat att så vitt skilda fenomen som magneter, supraledare, flytande kristaller och lösningar av polymerer kan beskrivas med samma generella matematiska metoder.

De Gennes tilldelades 1990 Wolfpriset i fysik tillsammans med David J. Thouless.

Utmärkelser

Källor

Externa länkar
Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1991
Nobelprize.org, Pierre-Gilles de Gennes – biografi

Franska fysiker under 1900-talet
Franska nobelpristagare
Nobelpristagare i fysik
Wolfpristagare i fysik
Mottagare av Lorentzmedaljen
Mottagare av Matteuccimedaljen
Födda 1932
Avlidna 2007
Män
Alumner från École normale supérieure
Forskare från Paris