kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Termin

För det ekonomiska begreppet, se terminskontrakt.
Termin betyder egentligen bestämd tid eller tidsperiod, något som återspeglas i de båda betydelserna vi brukar använda i svenskan: en ekonomisk term eller en del av ett läsår.

Terminer i skolan 
Ett läsår i svenska skolor brukar vanligen delas in i hösttermin och vårtermin. Andra system existerar. I Tyskland (där ordet är Semester) används ofta vintertermin och sommartermin. I en del länder används treterminssystem, och treterminssystem finns även på vissa håll i Sverige.

På eftergymnasiala studier, till exempel högskola, representerar en termin 20 veckors heltidsarbete, det vill säga 30 högskolepoäng (20 poäng enligt det meritsystem som användes i Sverige innan den 1 juli 2007).

I Sverige används oftast följande terminssystem från förskoleklass till gymnasieskolan.

Höstterminen
Hösttermin kallas läsårsperioden från slutet av (i vissa fall mitten av) augusti till mitten av december i Sveriges skolor. Höstterminen kommer efter sommarlovet, och inleder ny årskurs/kurs. Höstterminen är något kortare än vårterminen, men har bara höstlovet som ledighet. Hösttermin är den första och inledande terminen på läsåret och årskursen. När höstterminen är slut har eleverna jullov.

Kroatien 

I Kroatien börjar skolbarnen höstterminen i september oftast den 1 september, liksom i många andra europeiska länder, och slutar i slutet av december, vanligast den 23 december. Eftersom det ofta varit varmt och soligt i början av september, har därför terminsstarten skjutits fram en/två vecka/or i september, ibland ända till den 14 september.
Kroatien har liksom bland annat Österrike inget sammanhängande höstlov utan endast lediga dagar runt Allhelgonahelgen och Luciahelgen.

Sverige 

I Sverige, och resten av Norden, börjar höstterminen normalt i slutet av augusti (i några enstaka skolor börjar höstterminen i mitten av augusti), och slutar i mitten av december, runt den 20 december. På till exempel högskolan börjar studenterna dock senare, oftast vid månadsskiftet augusti–september. I mitten av terminen, vid månadsskiftet oktober–november, infaller höstlovet.

Tyskland 

I Tyskland börjar terminen olika beroende på Bundesland. I till exempel Bayern börjar eleverna terminen i slutet av september efter ett 6 veckor långt sommarlov, från i mitten av augusti, medan man i Schleswig-Holstein börjar i början av september.
Höstlovet är cirka 1–3 veckor långt. Alla elever slutar i december månad.

Vårterminen
Vårtermin kallas läsårsperioden från mitten av januari till mitten av juni i Sveriges skolor. Vårterminen kommer efter jullovet. Vårterminen är något längre än höstterminen, men har fler lovdagar. Vårterminen är den andra och avslutande terminen på läsåret och årskursen. När vårterminen är slut blir det sommarlov, och då har eleverna avslutat en årskurs/kurs.

Läsår
Kathryn Grayson

Kathryn Grayson, ursprungligen Zelma Kathryn Elisabeth Hedrick, född 9 februari 1922 i Winston-Salem, North Carolina, död 17 februari 2010 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och sångerska.

Hon medverkade i en mängd musikalfilmer på 1940- och 1950-talen. Hennes första film blev Andy Hardys privatsekreterare 1941 där hon fick spela mot Mickey Rooney, följd av Snurriga familjen 1942. Det dröjde inte länge förrän hon fick spela mot MGM:s storstjärnor, till exempel Gene Kelly i Soldatflamman (1943) och Säg det med sång (1945) eller Fred Astaire i Ziegfeld Follies (1946).

Sina bästa roller anses hon fått i Teaterbåten (1951) och Kiss Me Kate (1953). Hennes sista film blev Vagabond King 1956. Därefter arbetade hon på teatern, bland annat genom att sjunga opera, samt på nattklubbar. Grayson avled 2010.

Filmografi i urval 

 (tre avsnitt)

Referenser

Källor

Externa länkar 

  

Personer från Winston-Salem
Amerikanska sångare
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1922
Avlidna 2010
Kvinnor
Lårben

Lårben (latin: femur) är det längsta, tyngsta och starkaste benet i människans skelett, och bildar benstomme i Låret. Lårbenet är ledat mot bäckenet (pelvis) i höftleden (art. coxae) och mot skenbenet (tibia) och knäskålen (patella) i knäleden (art. genus).

Lårbenet består proximalt av lårbenshuvudet (caput femoris) där en fördjupning, fovea capitis femoris, lämnar plats åt lig. capitis femoris. Lårbenshalsen (collum femoris) bildar en inklinationsvinkel mot lårbensskaftet (corpus femoris) på i genomsnitt 130°. Högst upp på skaftets utsida sitter två utskott, trochanter major ovanför och trochanter minor nedanför halsen. Mellan trochanterna löper två åsar, linea intertrochanterica på framsidan och crista intertrochanterica å baksidan.

På skaftets baksida avlöser en rad åsar och skrovligheter varandra: linea pectinea, tuberositas glutea, linea aspera. Distalt på skaftets baksida finns en triangelformad yta, facies poplitea som proximalt avgränsas av två läppar, labium mediale femoris och labium laterale femoris.

Den distala änden är större än den proximala och har ungefär formen av ett block. Två avlånga utskott, kallade kondyler, bildar huvuddelen av den distala änden: Condylus lateralis och condylus medialis. Ovanför båda dessa utskott finns ytterligare två utskott: Epicondylus lateralis och epicondylus medialis. Ovanför den senare sitter dessutom tuberculum adductorium. Mellan Condylus lateralis och medialis (posteriort på undersidan av lårbenet) finns en grop kallad fossa intercondylaris.

Ledytan i knäleden heter facies patellaris.

Se även 
 Lår (femur)
 Ben (extremitet)
 Lista över ben i människans skelett
 Människans anatomi

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Gray's Anatomy - 6c. 3. The Femur
 Rörelseapparatens anatomi, Finn Bojsen-Møller, Liber, 

Skelettet
nedre extremitetens anatomi
Benvävnad

Benvävnad är den vävnad som bygger upp skelettet. Benvävnad är den hårdaste och fastaste stödjevävnaden som förutom organiska ämnen även innehåller oorganiska mineralsalter. Kring de kollagena fibrerna har det utfällts kalksalter främst kalciumhaltig hydroxylapatit, vilket ger benväven och därmed skelettets stabilitet.

Kalcium och fosfat krävs för mineralisering av benvävnad.

Se även
Bentäthet

Referenser

Vävnader
Skelettet
Fontanell

En fontanell (latin: fonticulus) är, i människans anatomi, bindvävstäckta luckor i nyföddas kranium. Två större fontaneller finns på hjässan respektive i nacken och två par mindre fontaneller förekommer lateralt på kraniets bägge sidor.

Olika fontaneller 
Hos unga barn består kraniet förutom ansiktsskelettet av fem ben: två pannben, två hjässben och ett nackben. Dessa ben förenas hos vuxna av suturlinjer som medger rörelser i kraniet vid födsel och då hjärnan växer. Fontanellerna förbenas vanligen under barnets andra levnadsår.

Främre fontanellen 
Den främre, rombformade fontanellen är den största. Den sitter där de två pannbenen förenas med hjässbenen. Denna fontanell förblir öppen upp till två-årsåldern. Vid kleidokranial dysplasi stängs den främre fontanellen sent, ibland förblir den öppen hela livet.

Den främre fontanellen är kliniskt användbar. Vid palpation av barnets kranium tyder en försjunken fontanell på dehydrering (uttorkning) liksom en mycket spänd eller utbuktande fontanell tyder på förhöjt intrakraniellt tryck.

Bakre fontanellen 
Vid födseln finns i barnets kranium en mindre bakre fontanell där de två hjässbenen förenas med nackbenet. Denna fontanell krymper snabbt vilket gör att suturerna mellan de tre benen liknar ett "Y" och därför kallas lambda från den grekiska bokstaven λ. Den bakre fontanellen stängs vanligen under barnets första levnadsmånader.

Laterala fontaneller 
De laterala fontanellerna är små och oregelbundna och finns vid hjässbenens anslutning till tinningbenen respektive kilbenet. Ytterligare en fontanell förekommer ibland i sagittalsuturen intill obelion.

Etymologi 
Ordet fontanell kommer närmast från italienska: fontanella, diminutiv av fontana, "brunn" eller "källa" eller av äldre franska: fontanelle, "liten fontän".

Se även 
 Förlossning
 Bäcken

Referenser 

Människans anatomi
Skelettet
Fosterutveckling
huvud och hals
Bindväv
Panamanäset

Panamanäset () eller historiskt även Dariennäset (), är det näs i Centralamerika som avskiljer Karibiska havet (och därmed Atlanten) från Stilla havet och som förenar Nord- och Sydamerika. Panamanäset bildades för omkring tre miljoner år sedan under pliocen. Idag ligger näset i Panama och genomkorsas av Panamakanalen. Liksom de flesta näs är det av stor strategisk betydelse.

Geologi 
För tjugo miljoner år sedan var området där i dag Panama ligger täckt av hav. Nord- och Sydamerika var två åtskilda kontinenter och havsströmmar kunde flöda fritt mellan de två oceanerna. Under havsytan kolliderade långsamt två av jordskorpans kontinentalplattor vilket gjorde att en subduktionzon bildades där Stillahavsplattan trycktes ned under Karibiska plattan. Hettan och trycket som kollisionen orsakade gjorde att undervattensvulkaner bildades, av vilka några till slut bildade öar för omkring femton miljoner år sedan. Samtidigt pressades havsbotten upp av kollisionen och vissa delar lyftes upp ovanför havsytan.

Med tiden började havsströmmar bryta loss delar av kontinenterna som sedimenterades i form av sand och lera mellan de nybildade öarna. Gradvis fylldes mellanrummen mellan öarna igen och för omkring tre miljoner år sedan hade näset bildats mellan kontinenterna.

Bildandet av Panamanäset kan vara en av de geologiskt mest betydelsefulla händelserna på jorden under de senaste sextio miljoner åren. Även om sundet är litet jämfört med kontinenterna som omger det innebar Panamanäset en mycket stor påverkan på jordens klimat. Havsströmmarna som tidigare flutit mellan kontinenterna stoppades och bland annat bildades Golfströmmen i Atlanten vilket gör klimatet betydligt varmare i nordvästra Europa (vintrarna i Norden skulle vara omkring 10°C kallare utan Golfströmmen). Dessutom började salthalten i Atlanten att öka sedan utbytet mellan oceanerna upphört. 

Bildandet av Panamanäset orsakade direkt och indirekt det globala mönster som havets strömmar idag följer vilket i sin tur påverkat både atmosfär, nederbörd och landskap över hela jordklotet. Förmodligen gjorde det varmare klimatet att isen vid polerna bildades vilket ledde till istiden under pleistocen.

Bildandet av Panamanäset har också haft stor betydelse för den biologiska mångfalden i världen. Sydamerika hade innan dess varit isolerad i många miljoner år. Vissa arter tog sig norr ut över näset, till exempel bältdjur, trädpiggsvin och opossum, medan andra fortsatte sin migration söder ut över näset, till exempel björn, katt, hund, lamadjur och tvättbjörnar. Det kallas det Stora amerikanska faunautbytet.

Historia
1513 färdades Vasco Núñez de Balboa över Panamanäset och upptäckte den centralamerikanska stillahavskusten för västvärlden. 

Skottland försökte genom Dariénplanen 1698 upprätta en koloni, men fick överge den efter några år.

Se även 

 Darién-gapet

Referenser 
 
 

Näs
Landformer i Panama
Människans skelett

Människans skelett är det skelett som håller uppe och stöder kroppen hos människor. 

En vuxen människas skelett består av 206 till 220 ben, beroende på hur man räknar. De längsta och tyngsta benen är lårbenen; det minsta är stigbygeln i örat. Skelettet utgör runt 18 procent av kroppsvikten. Ett nyfött barn har cirka 300 ben i kroppen, och en del av dem växer sedan samman under uppväxten.

Kategorisering 
Man kan göra flera distinktioner vad gäller olika delar av skelett:
 Anatomiskt: Inre skelett (endoskelett) och yttre skelett (exoskelett)
 Funktionellt: Axialskelett, till exempel skalle, bröstkorg och ryggrad, och extremitetsskelett, förutom benen även gördlarna.
 Material: Hydrostatiskt skelett, dermalben
 Form: Långa ben (ossa longa), korta ben (ossa brevia), platta ben (ossa plana) och lufthaltiga ben (ossa pneumatica)
 Placering: Kotor (i ryggraden)

Uppbyggnad 
En vuxen människa har drygt 206 ben. En fullvuxen människa har under sin uppväxt utvecklat omkring 350 ben, varav flera har vuxit ihop under den mänskliga utvecklingen från tidig ålder.

En naturlig variation finns exempelvis med avseende på de så kallade sesamben som kan sitta inuti senor. Dessutom beror antalet på hur man räknar. Antalet ben minskar med åldern. Skallbenen är inte helt ihopväxta vid födseln (se fontanell). Bäckenet kan räknas som ett, tre, fem, sex eller till och med åtta ben(delar). Några människor har extra revben och andra saknar ett revben. Hos en nyfödd människa kan kroppen fortfarande ha upp till 300 enskilda ben, varav de flesta växer ihop under de första levnadsåren.

Den centrala axeln i skelettet är ryggraden. Den bildar tillsammans med kraniet, revbenen och bröstbenet axialskelettet. 
Till detta är extremitetsskelettet fästat: I första ledet skulder- och bäckengördlarna som utgör stöd för armar och ben.

Benvävnad 
Det finns två typer av benvävnad: Det starka och emaljliknande ytterbenet och det lätta, inre porösa benet. Tillsammans ger de en kombination av styrka och lätthet.

Hos det nyfödda barnet bildas skelettet av brosk som hårdnar allteftersom mineralämnen lagras i vävnaden. I vissa delar av människokroppen (till exempel ytterörat) behåller vävnaden en hög grad av elasticitet, i mellankotsskivorna bildas något hårdare s.k. fiberbrosk medan det till exempel i näsan och i anslutning till lederna bildas mycket hårt hyalinbrosk.

Leder 
För att människan inte ska ramla ihop måste benen möta varandra. De gör de i lederna som hålls på plats av senor och muskler. Lederna delas upp efter de rörelser som de medger:
 Gångjärnsled (till exempel i armbågen) 
 Plan led (till exempel i foten) 
 Konkylärled (till exempel i knät) 
 Vridled (till exempel i halsen) 
 Ellipsoidled (till exempel i handleden) 
 Sadelled (till exempel i fotleden)(enl. Axelsons anatomi för massörer sitter kroppens enda sadelled mellan metacarpal och carpalbenen digiti I (tummen))
 Kulled (till exempel axeln)

Se även 
 Lista över ben i människans skelett
 Skolios

Referenser

Externa länkar 

Människans anatomi
Plåster

Ett plåster är ett litet självhäftande förband som bland annat används för att skydda små sår och stoppa blödning. Plåster finns i olika material och utföranden för passa specifika skador och sår. För stora sår är det i regel lämpligare att använda någon form av bandage eller förband, exempelvis ett första förband.

Transdermala plåster 
Plåster kan även användas för att administrera läkemedel genom huden, så kallade transdermala plåster. Fördelen med detta är att patienten inte behöver svälja tabletter och att plåstret kan frisätta sin aktiva substans under en längre tid. Exempel på transdermala plåster är hormonplåster, nikotinplåster och plåster som innehåller starka smärtstillande substanser.

Plåster som innehåller läkemedel ska inte slängas som vanliga sopor, eftersom läkemedlen kan vara miljöfarliga. De kan i stället återlämnas där de köptes eller lämnas på en återvinningscentral.

Etymologi 
Nu för tiden menar man i en överförd bemärkelse med häftplåster en textil- eller plastremsa med häftämne plus en kudde gasväv. Ursprungligen menade man med plåster ett farmakologiskt preparat i pastaform eller en hård stång, som efter uppvärmning kunde smetas ut på en tygremsa och läggas på det sjuka stället. Det var alltså själva pastan som var plåstret och som genom sin komposition hade en helande verkan, och tygremsan var bara bärare av plåstret. "Kloka gummor" hade recept på plåster. I fornsvenska hette plåster plaster och kom via tyska från medeltidslatin plastrum, nylatin emplastrum med betydelsen förband.

Källor 

Hygienartiklar
Medicinsk utrustning
Pierre Fränckel

Lennart Pierre Fränckel, född 13 september 1934 i Stockholm, död 5 juli 2004, var en svensk skådespelare, regissör, producent och teaterchef. Fränckel använde sig av namnet Pierre Nyblom 1955–1968 vid inspelning av filmroller.

Biografi
Fränckel var rektor för Dramatiska Institutet 1973–1978, chef för Uppsala Stadsteater 1981–1985 och chef för Länsteatern i Örebro 1978–1991. Han var även VD för Sveriges Riksteater 1992–1997. 1991 grundade han tillsammans med Basia Frydman och Tomas Laustiola Judiska teatern i Stockholm.

Pierre Fränckel var son till fondmäklaren Pierre Fränckel och Ann Marie, ogift Nyblom, samt dotterson till Holger Nyblom. Han var från 1973 gift med Ulla Widerberg (född 1943).

Filmografi

TV-produktioner

Teater

Roller

Regi

Referenser

Externa länkar
 
 

Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1934
Avlidna 2004
Svenska teaterregissörer
Svenska skådespelare
Svenska teaterchefer
Män
Skådespelare från Stockholm
Statsskuld

Statsskulden är de samlade underskotten och överskotten i statens budget över tiden. Staten kan låna från såväl inhemska som utländska långivare. Att stater har skulder är mycket vanligt, eftersom det är lättare att kortsiktigt reglera hur mycket staten lånar än hur mycket den får in i skatt. Skulderna används dels till investeringar, som att bygga ny infrastruktur, men även till löpande utgifter. För att kunna föra krig är statsskulder nästan alltid nödvändiga. 

Statsskulder kan beräknas på olika sätt. Vanligast är att man anger den i procentandel av BNP. Anledningen till att detta är ett relevant mått, är att skuldbetalningsförmågan har med landets ekonomiska storlek att göra. En stor ekonomi kan lättare betala mer. Men eftersom ekonomin som regel växer, och räntor betalas i efterskott, kan en stat låna mer än eljest. Tillväxt ökar statens behov av att låna, men även dess förmåga att betala lånen. 

Om en stat lånat upp exempelvis 50 procent av BNP i skuld och betalar 5 procent i ränta, går 2,5 procent av ekonomin till att betala dessa räntor.

Sveriges statsskuld 

Den svenska statsskulden uppgick den 30 nov 2018 till 1 210 miljarder. Den 30 nov 2015 uppgick den till ca 1 323 miljarder kronor. Vid slutet av 2018 motsvarade statsskulden cirka 30 procent av bruttonationalprodukten, en minskning från 74 procent 1995. 85 procent av skulden utgörs av svenska kronor, resten är upplånade i utländsk valuta. Riksgälden har ansvar för att förvalta den svenska statsskulden och tar upp lån genom att ge ut skuldsedlar, främst obligationer.

Offentlig bruttoskuld i vissa EU-länder, 3:e kvartalet 2012 (Källa: Eurostat)

Se även 
 Utlandsskuld
 Teorin om att statsskuld ej behövs

Referenser

Externa länkar 
Sveriges statsskuld 1668 till 2003 enligt Riksbanken.
Fakta om statsskulden - Riksgälden.
Följ statsskulden live - Informationen baseras på Riksgäldens uppskattade prognos.

Makroekonomi
Turbo (olika betydelser)

Turbo kan syfta på:

 Turbo – ett system som kan användas för att öka effekten i en förbränningsmotor
 Turbo, Hedemora kommun – en ort i Hedemora kommun
 Turbo (kommun) – en kommun i departementet Antioquia i Colombia
 Turbo, Colombia – en ort i Colombia
 Turbo (musikalbum) – ett musikalbum av Judas Priest
 Turbo (hund) – en hund 
 Turbo (djur) – ett släkte av snäckor
 Turbo (film) – en amerikansk film från 2013
 Discovery Turbo – en TV-kanal i USA
Bakad potatis

Bakad potatis är en maträtt bestående av hela och oskalade potatisar som ugnsbakats.

Vanligtvis används stora potatisar av mjölig sort, men även små potatisar kan användas. Potatisarna bör däremot vara jämnstora. I handeln finns speciell bakpotatis som är lämpad just för ugnsbakning.

Tillagning 
Tillagningstiden i konventionell ugn är 50–60 minuter. Man kan även tillaga rätten på cirka 10 minuter i mikrovågsugn efter att man stuckit flera små hål i potatisen med en gaffel. Man bör inte använda aluminiumfolie vid tillagningen, eftersom det förlänger tillagningstiden. Däremot kan det användas för att hålla potatisarna varma efter tillagningen.

Servering 
Vid servering skär man ofta upp ett kryss på potatisens ovansida och trycker till på sidorna så att innehållet väller upp och blir åtkomligt. Sedan gröper man ur den oskalade potatisen med en gaffel eller en tesked. Den kan serveras med en klick smör eller aromsmör. Alternativt kan den gröpas ur något och fyllas med exempelvis crème fraîche eller gräddfil, örter, ostar, löjrom eller kaviar, skinktärningar, skagenröra eller grönsaker. Bakad potatis serveras ofta som tillbehör till andra maträtter.

Källor 

Potatisrätter
Ayatolla

Ayatolla, ayatollah eller ayatullah (arabiska آية الله, persiska آیت‌الله "Guds tecken") är en hederstitel för en framstående islamisk dignitär inom shia (tolvgrenen) med både religiös och politisk betydelse. Benämningen ges till de bäst utbildade rättslärde. En förutsättning för att kunna bli betrodd titeln är att en blivande ayatollah skriver en avhandling på direkt uppmaning från en person som redan är ayatollah. Inga regler finns för hur många som kan bära titeln samtidigt. Under 1800- och 1900-talet har det blivit vanligt att betrakta en mindre del av de personer som vid ett givet tillfälle bär titeln som särskilt framstående. Dessa betecknas marja' at-taqlid det vill säga personer man försöker efterlikna på det personliga planet med avseende på uppträdande, hållning och levnadssätt. Den som bär titeln marja' at-taqlid bär vanligen också titeln storayatolla.

Se även 
Marja' al-taqlid
Hojatoleslam

Källor 

Personligheter inom islam
Religiösa titlar
Shia
Islamiska termer
Sport i Nordamerika

I Nordamerika, särskilt USA och Kanada, skiljer sig sportkulturerna i mycket från övriga västvärlden. De stora publiksporterna i Nordamerika är basketboll, baseboll och amerikansk fotboll. Även ishockey är populärt, med ett regelsystem som i viss mån skiljer sig från det europeiska. Den europeiska ishockeyn brukar klassas som "mildare" och det sker inte lika många skador som det gör i Nordamerika.

Fotboll lockar inte lika stora publikskaror som i Europa och Latinamerika, men sporten är populär bland ungdomen och började växa i samband med att USA arrangerade Fotbolls-VM 1994 samt Dam-VM i fotboll 1999 och Dam-VM i fotboll 2003.

Några kuriositeter är rodeo och wrestling.

Se även
Sport i Kanada
Sport i USA

Sport i Nordamerika