Miljöpartiet

Miljöpartiet de gröna (MP), vanligen Miljöpartiet, är ett politiskt parti i Sverige, bildat 1981. Partiet växte fram främst ur miljörörelsen och fredsrörelsen och var ursprungligen en reaktion mot kärnkraftsomröstningen, blockpolitik och vad man uppfattade som bristande deltagardemokrati och jämställdhet i andra partier. Dess tillkomst inspirerades av andra gröna partier som det tyska Die Grünen som anammar den gröna ideologin. På partiets valsedlar anges partibeteckningen Miljöpartiet de gröna. 

Miljöpartiet har en kvinnlig och en manlig partiledare, benämnda språkrör, vilka (sedan januari 2021) är Märta Stenevi och Per Bolund. Partiet är det näst minsta i riksdagen, med 18 mandat av 349, efter att ha fått 5,08% procent av rösterna i riksdagsvalet 2022. I Europaparlamentsvalet 2019 fick Miljöpartiet 2 mandat, efter att ha fått 11,52 procent av rösterna. I parlamentet är Miljöpartiet en del av Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen (G/EFA). Partiet är medlem av det Europeiska gröna partiet. Miljöpartiet har sitt starkaste stöd i storstadsregionerna Stockholms och Göteborgs kommuners riksdagsvalkretsar, bland högutbildade väljare samt bland unga kvinnor.

I den nationella svenska blockpolitiken brukar Miljöpartiet på senare år räknas till det rödgröna blocket eller som knutet till vänsterblocket, och ingick efter riksdagsvalet 2014 i regeringen tillsammans med Socialdemokraterna. I november 2021 lämnade Miljöpartiet regeringssamarbetet till följd av att Moderaternas, Sverigedemokraternas och Kristdemokraternas budget bifölls i riksdagens kammare.  Redan i valrörelsen inför riksdagsvalet 2010 samarbetade partiet med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet som De rödgröna. År 2011 gjorde partiet dock en uppgörelse om migrationsfrågor med den borgerliga Regeringen Reinfeldt. Mellan 1998 och 2006 hade Miljöpartiet ett parlamentariskt samarbete med den socialdemokratiska Regeringen Persson och Vänsterpartiet.

Politiken och visionerna i korthet 

På sin hemsida (2018) lyfter Miljöpartiet fram fyra områden som särskilt viktiga. För det första miljöpolitiken, där Miljöpartiet vill skydda skogar, hav och den biologiska mångfalden. Men även att Miljöpartiet vill satsa på ekologisk mat, förnybar energi, hållbara transporter och grön ekonomi. För det andra klimatpolitiken, där Miljöpartiet vill att Sverige ökar takten för att bli fossilfritt. För det tredje skola och utbildning, där Miljöpartiet vill satsa på tidiga insatser, bättre villkor och högre lön för lärarna samt ökad jämlikhet mellan och i skolorna. Och för det fjärde migration och lika rätt, där Miljöpartiet framhåller sin vision om en värld utan gränser "där alla kan flytta, men ingen tvingas fly".

Historia

Bildandet
Initiativet till att bilda ett nytt parti kom till stor del från Per Gahrton, tidigare riksdagsman för Folkpartiet (nu Liberalerna) och ordförande i Folkpartiets Ungdomsförbund, FPU (nu Liberala ungdomsförbundet). År 1980 gav Gahrton ut boken Det behövs ett framtidsparti och vid ungefär samma tid bildades Aktionsgruppen för ett framtids- och miljöparti. Riksdagspartiernas sätt att hantera folkomröstningen om kärnkraften 1980 spelade också stor roll. 

Miljöpartiet bildades 1981 i Karolinska Läroverkets aula i Örebro och ville då placera sig utanför vänster-högerskalan och ansåg sig varken tillhöra det borgerliga eller socialistiska blocket. Miljöpartiet hade även en bakgrund från lokala partier med grön profil som fanns innan Per Gahrton tog sitt initiativ, främst Stockholmspartiet som hade en vågmästarroll mellan blocken i Stockholms kommunfullmäktige och lokala partier i Skåne. Många aktiva vid partiets bildande 1981 hade tidigare engagerat sig i olika miljögrupper (miljörörelsen), fredsgrupper (fredsrörelsen), hyresgästföreningar, djurrättsorganisationer, m.m.

1982–1997
Partiet deltog för första gången i riksdagsvalet 1982, och fick då 1,7 procent av rösterna och kom således inte in i riksdagen. På denna tid hade man inte några fasta partiledare utan partiet företräddes utåt av den som för tillfället var sammankallande i partiets politiska utskott. Första partiledare i denna mening var Eva Sahlin (nu gift Bovin) från Hudiksvall. I valrörelsen 1982 företräddes partiet av Ragnhild Pohanka. Någon partistyrelse fanns inte förrän 1992. På förtroenderådets möte hösten 1984 inrättades systemet med två språkrör – en man och en kvinna (Per Gahrton och Ragnhild Pohanka). På extrakongressen i januari 1985 ändrades partinamnet till Miljöpartiet de gröna efter inspiration från andra gröna partier i Europa. I samband med extrakongressen lämnade också en del medlemmar som förespråkade räntefri, så kallad ekologisk ekonomi Miljöpartiet och bildade Ekologiska partiet. Inte heller 1985 lyckades man ta sig in i riksdagen.

Miljöpartiet kom däremot in i riksdagen i 1988 års val – vilket sägs vara på grund av debatter om säldöd och algblomning. Partiet fick då 5,5 procent, vilket resulterade i 20 riksdagsledamöter. Det var första gången på 70 år som ett nytt parti tog sig in i den svenska riksdagen under eget namn utan valsamverkan.

1991 fick Miljöpartiet 3,4 procent och hamnade utanför riksdagen. De blev därmed också det första partiet på 70 år som åkte ur riksdagen. Inför valet 1994 gjordes en större valkampanj och därmed kom Miljöpartiet åter in i riksdagen med 5,0 procent. År 1995, i det första Europaparlamentsvalet, fick partiet 17,2 procent.

1998–2013
I 1998 års riksdagsval backade partiet med 0,5 procentenheter (till 4,5 procent) men vann politiskt inflytande när Socialdemokraterna bildade en minoritetsregering genom samarbete med Miljöpartiet och Vänsterpartiet. Som stödparti till regeringen Persson 1998-2002 kunde partiet infria 12 av valmanifestets 32 explicita löften, bland annat grön skatteväxling. Socialdemokratiska stödröster bidrog sannolikt till att partiet höll sig kvar i riksdagen år 2002 med 4,65 procent av rösterna.

Miljöpartiet har flera gånger fått avsevärt fler röster i EU-valen än riksdagsvalen. Kravet på att lämna Europeiska unionen var länge en profilfråga för partiet, men avskaffades hösten 2008 efter en medlemsomröstning. I folkomröstningen om införande av euron i Sverige 2003 stödde Miljöpartiet den vinnande nej-sidan. Miljöpartiet har med åren alltmer närmat sig Socialdemokraterna och räknas nu till det rödgröna blocket på riksnivå även om partiet haft uppgörelser med Allians-regeringen.

2014–
Mellan 2014 och 2021 ingick Miljöpartiet i regeringen Löfven I, II och III. 

I regeringsställning i regeringen Löfven I fick partiet igenom en fördubblad budget för klimat och miljö. Man fick även igenom stängning av kärnkraftsreaktorer, stopp för försäljning av utsläppsrätter till andra länder, ny klimatlag, ny kemikalielagstiftning, flygskatt höjd energiskatt på drivmedel, och höjda utsläppsavgifter. Miljöpartiet hade en pådrivande roll i att samförståndsavtalet med Saudiarabien bröts och att höghastighetsjärnväg i Sverige tidigareläggs till 2045, med flera järnvägssatsningar. 

Sverige mottog under mandatperioden ett rekordstort antal flyktingar, men valmanifestets löfte om att aldrig göra det svårare för människor att fly till Sverige kunde inte hållas efter oktober 2015. Partiet övervägde att lämna regeringen inför beslutet men hävdar att de genom att stanna undvek en ändå hårdare flyktingpolitik. Emellertid lyckades Miljöpartiet delvis driva igenom sitt förslag om gymnasielagen 2018 (förlängt uppehållstillstånd för ensamkommande flyktingbarn som väntat länge på Migrationsverkets negativa beslut).

Partiet skadades under mandatperioden 2014 till 2019 av en förtroendekris efter att flera vallöften inte kunnat infrias. Däribland löften om generös migrationspolitik, Förbifart Stockholm, Vattenfalls kolkraft i Tyskland, arbetstidsförkortning samt nedläggning av Bromma flygplats. 67 procent av valmanifestets 231 löften bedömdes i augusti 2018 vara helt eller delvis uppfyllda. Miljöpartiet gav sitt stöd till värdlandsavtalet med Nato, trots att partiprogrammet föreskriver alliansfrihet, demilitariserade zoner och förhindrande av Natoövningar på svensk mark. Åsa Romson avgick som statsråd i maj 2016, efter att hon ersatts som språkrör av Isabella Lövin på Miljöpartiets kongress. Gustav Fridolin avgick från regeringen i januari 2019 vid bildandet av regeringen Löfven II, och som språkrör i maj 2019 då han efterträddes av Per Bolund.

Vid statsministeromröstningen 24 november 2021 valdes en tvåpartiregering inkluderande Miljöpartiet, som samma dag valde att stå utanför Regeringen Andersson. Orsaken som angavs var att högeroppositionens budget samma dag hade bifallits i riksdagen.

Ideologi 
Partiet vill att politiken inte bara ska eftersträva förbättrad materiell standard hos dagens svenska befolkning, utan också ta hänsyn till natur, djur, kommande generationer och hela världens befolkning. Därför är hållbar utveckling, miljö och klimat partiets viktigaste frågor. Andra viktiga frågor för partiet är migrationspolitik, fred och jämställdhet. Miljöpartiet formulerar sin politik utifrån vad man kallar en trefaldig solidaritet med det ekologiska kretsloppet, kommande generationer och världens alla människor. Partiet förespråkar en kretsloppsekonomi där människor återvinner material, lever av förnybara resurser och inte tär på sin omgivning, något man anser att ständig traditionell ekonomisk tillväxt gör. Partiet vill sätta livskvalitet istället för materiell tillväxt som ledstjärna för utvecklingen, men har på senare år beskrivit teknisk utveckling och god ekonomi som nödvändigt för att möjliggöra grön ekonomi; en uppfattning som betecknas ekomodernism. 

Partiet betonar vikten av deltagardemokrati och profilerar sig konkret främst inom områden som miljö och energi men ofta även i frågor som asylrätt, jämställdhet, feminism, pacifism, friår, medborgarlön, arbetstidsförkortning, djurskydd och brett kulturutbud. 2014 började man även att profilera sig inom skolan, vilket man också gjorde till en huvudfråga. Miljöpartiet var pådrivande i friskolereformen men sedan partikongressen 2013 säger Miljöpartiet nej till vinstuttag i välfärden.

Partiprogrammet börjar: "Miljöpartiet de gröna är en del av en världsomspännande grön politisk rörelse. Tillsammans kämpar vi för långsiktigt hållbara, demokratiska samhällen, där människor tar ansvar, både lokalt och globalt. Vår vision är samhällen som lever i fredlig samexistens, verkar i jämlikt samarbete och där människor, djur och natur respekteras."

De senaste årens allianser på riksplanet med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet har gjort att partiet har setts som ett parti tillhörande riksdagens vänsterblock. Samverkan har dock alltid av de ingående parterna beskrivits som röd-grönt.

På den ideologiska GAL–TAN-skalan ger en forskargrupp Miljöpartiet en ytterlighetsplacering som mer grönt, alternativt och libertarianskt (för individens självständighet och valfrihet) och mindre traditionellt, auktoritärt och nationalistiskt, än övriga riksdagspartier, nästan lika långt ut som feministiskt initiativ och piratpartiet, strax bortom vänsterpartiet och centerpartiet år 2014. Forskarna gav Miljöpartiet en center-vänsterposition, omedelbart till höger om socialdemokraterna på den ekonomiska höger–vänster-skalan, och omedelbart till vänster om socialdemokraterna på den traditionella höger-vänster-skalan. Även enligt väljarna hade Miljöpartiet en placering strax till höger om socialdemokraterna 2014, men låg betydligt närmare det borgerliga blocket på 1980-talet.

Symbol 

Miljöpartiets partisymbol är maskrosen.

Organisation 
Miljöpartiet tillämpar en rotationsprincip som innebär att ingen bör sitta på ett externt uppdrag längre än tre mandatperioder i en följd, internt tillämpas ofta en nioårsregel.

Medlemsutveckling

Valresultat

Partistyrelsen 
Partistyrelsen är Miljöpartiets högsta beslutande organ mellan kongresserna. Medlemmar i partistyrelsen i Miljöpartiet (2021–2023) är:

Medlemmar i partistyrelsen i Miljöpartiet (2019–2021) var: 

Tidigare (2018) i partistyrelsen har bland annat suttit:

Riksdagsledamöter 

Det står i Miljöpartiets stadgar att ingen riksdagsledamot får sitta längre än tre mandatperioder i följd. Efter det får personen inte väljas till samma uppdrag igen inom tre år. När listan till riksdagsval väljs används principen varannan kvinna varannan man, för att uppnå en jämn könsfördelning. De för närvarande sittande riksdagsledamöterna är:

Europaparlamentariker 
Det är infört i Miljöpartiets stadgar att ingen Europaparlamentariker får sitta längre än två mandatperioder i följd, personen får därefter inte väljas till samma uppdrag igen inom tre år. När listan till Europaparlamentsval väljs används principen varannan kvinna, varannan man, för att uppnå en jämn könsfördelning.
De för närvarande sittande Europaparlamentarikerna är sedan valet 2019:

 Alice Bah Kuhnke
 Pär Holmgren
 Jakop Dalunde (från februari 2020 efter Brexit)

Europaparlamentariker 2014–2019 var:

 Jakop Dalunde (efterträdde Peter Eriksson i maj 2016
 Linnéa Engström (efterträdde Isabella Lövin i oktober 2014)
 Bodil Valero
 Max Andersson (lämnade partiet i februari 2019 men satt kvar i parlamentet till mandatperiodens slut)

Språkrör 
Partiet har valt att i stället för partiledare ha två språkrör, ett manligt och ett kvinnligt. Detta dels av jämställdhetsskäl (för att uppnå jämlikhet på alla nivåer), dels eftersom partiet förespråkar kortare arbetstider då två språkrör kan dela på arbetet. Ännu ett skäl som förs fram är att språkrörens uppgift är att föra ut partiets politik, inte att leda partiet.
 Enligt partiets stadgar får språkrören inte inneha den posten mer än tio år i rad.
Vid kongressen 2009 röstade man igenom att språkrör ska kunna bli statsråd.
Bland partiets tidigare språkrör märks Per Gahrton, Eva Goës, Birger Schlaug, Marianne Samuelsson, Maria Wetterstrand, Gustav Fridolin och Isabella Lövin. Nuvarande språkrör (2021) är Per Bolund och Märta Stenevi. Ett av partiets två första språkrör – Ragnhild Pohanka – har numera lämnat Miljöpartiet och gått över till Vänsterpartiet.

Språkrörshistorik 
Miljöpartiets språkrör sedan 1984.

Grafisk tidsaxel

Partisekreterare 
1985–1999 Kjell Dahlström
1999–2007 Håkan Wåhlstedt
2007–2011 Agneta Börjesson
2011–2016 Anders Wallner
2016–2019 Amanda Lind
2019 Marléne Tamlin (t.f.)
2019–2021 Märta Stenevi
2021  Linus Lakso (t.f.)
2021– Katrin Wissing

Sammankallande/Ordförande i partistyrelsen 
Sammankallande/Ordförande leder partistyrelsen i dess arbete. (På kongressen 2021 ändades titeln från sammankallande till ordförande)  
1995–1997 Gunvor G Ericson
1997–1999 Conny Wahlström
1999–2002 Ulf Holm
2002–2003 Anita Jonsson
2003–2006 Ulf Holm
2006–2011 Magnus Johansson
2011–2014 Helene Öberg
2014–2017 Jon Karlfeldt
2017–2020 Marléne Tamlin
2020–2022 Linus Lakso
2022–     Marcus Friberg

Gruppledare i riksdagen 
Miljöpartiet har, till skillnad mot övriga partier, två gruppledare i riksdagen. Dessa leder riksdagsgruppens arbete.

1988–1991 Inger Schörling och Claes Roxbergh
1994–1998 Per Lager och Marianne Samuelsson
1998–2002 Per Lager och Marianne Samuelsson
2002–2006 Helena Hillar Rosenqvist och Mikael Johansson
2006–2008 Mikaela Valtersson och Mikael Johansson
2008–2010 Mikaela Valtersson och Ulf Holm
2010–2011 Mikaela Valtersson och Mehmet Kaplan
2011–2014 Mehmet Kaplan och Gunvor G Ericson
2014–2019 Maria Ferm och Jonas Eriksson
 2019–2019 Jonas Eriksson och Janine Alm Ericson
2019–2021 Janine Alm Ericson och Annika Hirvonen
2021–2022 Annika Hirvonen och Karolina Skog
2022– Annika Hirvonen och Rasmus Ling

Valresultat

Resultat i riksdagsval per kommun

Kontroverser

Syn på vetenskapen 
Miljöpartiet kritiserades 2005 av föreningen Vetenskap och Folkbildning för ovetenskapliga tendenser. Enstaka företrädare för partiet har under åren understött pseudovetenskap med ockulta inslag som antroposofisk behandling, biodynamisk odling och homeopati. Emellertid betonar partistyrelsen vikten av vetenskaplig grund. Bland miljöpartiets väljare finns fler som är benägna att sätta tilltro till alternativmedicin, healing, paranormala fenomen och konspirationsteorier om chemtrails och läkemedelsindustrin än andra väljare, men partiet har å andra sidan även många väljare som har högt förtroende för den vetenskapliga metoden.

Politisk infiltration 
Kommunpolitikern Ali Khalil, från Miljöpartiet, ska år 2018 tillsammans med en lokal förening ha erbjudit Moderaterna 3 000 röster för bygglov för en moské i Botkyrka. Efter avslöjandet uteslöts Khalil ur partiet, och händelsen beskrevs av kritiker som försök till islamistisk infiltration. 

Även fd statsrådet Mehmet Kaplans deltagande i sammankomster som även haft deltagare som tillhör antisemitiska, islamistiska och turk-nationalistiska kretsar har pekats på som försök till politisk infiltration.

Se även 
Grön Ungdom
Gröna Studenter
Migrationsuppgörelsen mellan Alliansen och Miljöpartiet 2011

Referenser

Externa länkar 

Miljöpartiet de gröna
Miljöpartiets politik
Miljöpartiets partiprogram
Populär Historias artikel om Miljöpartiets historia

 
Grön ideologi
Wikipedia:Projekt neutralitet