kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bröms

Bröms är ett svenskt efternamn. Enligt offentlig statistik tillgänglig i augusti 2017 bars det av 306 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Bröms
 Carolus Henrici (Bröms) (död 1600), riksdagsman i prästeståndet
 Carolus Johannis Bröms (död 1650), riksdagsman i prästeståndet
 Catharina Bröms (1665–1735), brukspatron
 Elisabeth Bröms (1667–1738), brukspatron
 Ingemund Bröms (1669– 1722), teolog, superintendent i Karlsstads stift
 Niklas Bröms (född 1986), ishockeyspelare
 Olof Torkelsson Bröms (aktiv 1535–1538), räntmästare
 Sigurd Bröms (1932–2007), ishockeyspelare
 Sven Bröms (1612–1693), teolog och läkare

Personer med förnamnet Bröms
 Bröms Gyllenmärs (död 1679), militär och vissamlare

Se även
 von Brömssen, svensk adelsätt
 Brömsebro

Referenser

Noter

Svenska efternamn
Bukhorn

Bukhorn är en medeltida släkt, främst känd från Lund och Malmö. Till framträdande medlemmar hör rådmannen i Malmö Gynter Bukhorn, verksam på 1400-talet. Gynter Bukhorns mor Cecilia Gyntersdotter (gift med Luthbert Bukhorn) lät 1368 instifta ett särskilt altare i Lunds domkyrka. Troligen stammar släkten ursprungligen från Dortmund.

Litteratur
 Jan Raneke, Svenska medeltidsvapen.

Noter

Släkter
Bååt

Bååt var en svensk medeltida adelsätt, svensk uradel, som troligen hade samma ursprung som ätten Bonde, då båda för en båt i sitt vapen och släktmedlemmarna i äldre tid kallade varandra för fränder. Ättens medlemmar började kallas för Bååt först några år innan ätten utdog på svärdssidan 1698. Vissa av medlemmarna använde Snakenborg som efternamn, däribland Helena Snakenborg.

Under medeltiden fördes båtvapnet, med eller utan heraldiska tillsatser, av flera personer och släkter vars inbördes släktskap vi idag inte vet något om. Dit hör exempelvis släkterna Båt av Billa, Hjärne och Svarte skåning, några personer med tillnamnet Bogher samt en riddare Magnus Birgersson. Den sistnämnde undertecknade 1434 tillsammans med de svenska riksråden uppsägelsebrevet till Erik av Pommern. Ryttmästaren Lennart Nilsson, som 1629 introducerades på Riddarhuset, förde likaledes ättens vapen och kallade sig Bååt.

Ättens förste med säkerhet kände medlem, Jon, var far till riddaren och riksrådet Sune Jonsson, riddaren Erengisle Jonsson samt riddaren 
och riksrådet Peder Jonsson, med tillnamnet Bonde, vilka levde under 1300-talets första hälft. Som släktens stamfar räknas vanligen riddaren och riksrådet Peter Jonsson, med tillnamnet Bonde, som levde i mitten av 1300-talet. Han antas ha varit far till den första med säkerhet kända medlemmen av släkten, Jon Petersson (Bååt). Karl, biskop i Linköping år 1307, död 6 juli 1338, tillhörde möjligen samma släkt.

En son till Peters bror Sune Jonsson var jarlen Erengisle Sunesson.

Väpnaren Erland Knutson omnämnd som riksråd och herre till Sundholmen.

Under Gustav Vasas tid var en Henrik Erlandsson, sonsons sonson till Peter Jonsson, medlem av riksrådet.

Från Henriks bror Peder Erlandsson härstammade den släkt, som på 1600-talet upptog namnet Bååt och introducerades på riddarhuset.

Peders ättlingar i fjärde led, bröderna Seved Bååt och Nils Bååt, generalmajor och guvernör i Riga (1617–1659), upphöjdes 1650 i friherrligt stånd.

Carl Gabriel Bååt var 1678–1679 vice landshövding i Uppsala.
Carl Gabriel Bååt var den siste manlige medlemmen av friherrliga ätten Bååt och slöt sin ätt på svärdssidan 1698.

Se även
Bååtska palatset

Källor

Medeltida svenska ätter
Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
 
Ugglan
Erengisle Sunesson (Bååt)

Erengisle Sunesson Bååt, död 2 augusti 1392, var en svensk medeltida storman. Han var son till riddaren och riksrådet Sune Jonsson (Båt) av ätten Bååt.

Erengisle Sunesson var under sin tid en av Sveriges mäktigaste män och kallas i handlingarna riddare från 1344 och riksråd från 1351. Han förskaffade sig 1353 titeln jarl av Orkneyöarna, vilka han dock aldrig tycks ha besökt. Han ingick i den grupp av stormän som motarbetade kung Magnus Eriksson och han deltog i de förhandlingar i Tyskland som ledde till att hertig Albrekt av Mecklenburg erbjöds Sveriges krona. 

Egenmäktigheten och laglösheten bland de store var vanligt på den här tiden. En intressant händelse inträffade i juli 1364 då konung Albrekt dömde Erengisle Sunesson att återlämna det gods och de pengar han låtit röva från Lindorm Eskilsson. 

Erengisle hade befallt två av sina män att ta Lindorm till fånga. Männen hade inte bara rövat ifrån honom hans saker och dyrbarheter, utan även framställt en fordran på en större summa pengar, samt tvingat honom att ställa borgen för densamma. Lindorm hade dessförinnan skiftat sin egendom mellan Nydala kloster och sina arvingar och gått i kloster. 

Men Lindorm beklagade sig inför konung Albrekt och furstar som samlats i Jönköping. Konung Albrekt förklarade honom fri och dömde Erengisle att återlämna det rövade godset och efterge sitt påstående om penningsumman

Erengisle Sunesson ägde under slutet av 1300-talet den medeltida borgen Hultaby slott som är belägen i Näsby socken utanför Vetlanda samt godset Flishult beläget i samma socken. 
Han ligger begravd i Vadstena klosterkyrka jämte sin tredje hustru. Han var gift med:
 Margareta
 Agnes (Annot), dotter till Malise av Stratherne, jarl över Orkneyöarna.
 före 1377 med Ingeborg Magnusdotter

Källor

Vidare läsning 
 

Avlidna 1392
Svenska riddare
Svenska riksråd
Svenska jarlar
Män
Födda okänt år
Personer i Sverige under 1300-talet
Charlotte von Stein

Charlotte Ernestina Bernadina von Stein, född von Schardt 25 december 1742, död 6 januari 1827, var en tysk hovdam och författare, anställd av Anna Amalia av Braunschweig-Wolfenbüttel tiden 1758-1807. Hon var Johann Wolfgang von Goethes flickvän (från 1774) och ses som en inspirationskälla till många av hans verk. Hon var även nära vän med Friedrich Schiller och moster till Amalia von Helvig.

Biografi 
von Stein var dotter till hovmarskalk Johann Wilhelm Christian von Schardt och Concordia Elisabeth von Schardt. Hon uppfostrades till att bli hovdam och undervisades i litteratur, konst, sång och dans. Hon beskrivs som följsam, kvick, graciös och pliktrogen. Hon var främst sysselsatt med sällskapsliv, hälsokurer, konst och husdjur. Hon blev hovdam hos Anna Amalia av Braunschweig-Wolfenbüttel 1758 och gifte sig 1764 med hovmannen baron Gottlob Ernst Josias Friedrich Freiherr von Stein (1735-1793) av sociala skäl och de levde skilda liv, men fick sju barn.   

År 1774 inledde hon ett förhållande med Johann Wolfgang von Goethe, på vars verk hon anses ha haft ett stort inflytande som inspiratonskälla. Hon var ett centrum i sällskapslivet, umgicks med Friedrich Schiller, Karl Ludwig Knebel och Johann Georg Zimmermann och brevväxlade med Schillers fru Charlotte. Relationen avslutades vid Goethes avresa till Italien 1786.   

Efter makens död 1793 levde hon ett isolerat liv. Hon skrev 1794 dramat Dido, ett litterärt självporträtt om tiden i Weimar 1770-1790. Charlotte och Goethe försonades år 1800.

Inom kulturen 
År 1974 utgav poeten Peter Hack pjäsen "Gespräch im Hause Stein über den abwesenden Herrn von Goethe", ett monodram som analyserar relationen mellan Charlotte von Stein och Goethe och blev en världssuccé.

Källor 

Kvinnor
Tyska hovdamer
Födda 1742
Avlidna 1827
Personer i Tyskland under 1700-talet
Katarina Birgersdotter

Katarina Birgersdotter kan syfta på.

 Katarina Birgersdotter (Folkungaätten) (c. 1245–c. 1289), dotter till Birger jarl
 Katarina Birgersdotter (Finstaätten) (c. 1310–c. 1360), dotter till Birger Persson (Finstaätten), gift med Magnus Gudmarsson (Ulvåsaätten)
 Katarina (prinsessa 1306) (c.1306–), dotter till Birger Magnusson
Sten Bengtsson (Bielke)

Sten Bengtsson (Bielke), född cirka 1343, död 20 juli 1408 på slottet Marieborg nära Enköping, var en riddare, lagman och marsk. Han var son till Bengt Turesson (Bielke) och Ingeborg Magnusdotter (Ulvåsaätten).

Han nämns tidigast 1364, som riddare vid kung Albrekts kröning i februari 1365. Han var, jämte farbrodern Nils Turesson (Bielke), kung Albrekts anhängare och stod i de avgörande striderna 1371 på dennes sida, men anslöt sig sedan till det aristokratiska oppositionspartiet. 

Han nämns som riksråd från 1374, som marsk 1374–87, som häradshövding i Simtuna härad och lagman i Uppland 1379 och häradshövding i Åsunda härad 1384.

Bo Jonsson (Grip) utsåg Sten Bengtsson till en av sina tio testamentsexekutorer. Efter Bo Jonssons död 1386 var han hövitsman på Nyköpingshus. Under åren 1388–89 tog han verksam del i drottning Margaretas inkallande och kung Albrekts avsättning, samt var från början en av drottningens betrodda män, då han 1390 kallas drottningens hövitsman på Almarestäkets borg, och förmodligen avlöste han Erik Kettilsson (Puke) som hennes marsk 1389, och han nämns fortfarande som marsk 1397. Han var under de följande åren säkerligen ett av de säkraste stöden för hennes välde i Sverige, och var 1406 lagman på Öland. 

Sten Bengtsson innehade den gamla släktgården Kråkerum i Mönsterås socken, och Ridö i Barkarö som han 1399 1/2 köpte av Karl Ulfsson (Sparre av Tofta). Han ägde även jord i Västmanland och på Öland samt i Ströja, Kvillinge socken (E).. Han bodde tidtals i Kråkerum. Han verkar under senare delen av sitt liv i regel ha vistats på Marieborg, där han också avled. 

Såsom bosatt i närheten av Enköping intresserade han sig för staden och gjorde 1406 en donation till därvarande skola. Mot Vadstena kloster visade han stor frikostighet, varför han ägnades en minnesruna i klostrets diarium, vid sin begravning där.

Familj
Gift 1371 på Adelsö med Katarina Holmgersdotter (Ulvätten), med vilken han fick sönerna Ture och Erik samt döttrarna Katarina och Kristina.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Fotnoter 

Ätten Bielke
Lagmän i Uppland
Lagmän i Ölands lagsaga
Svenska marskar
Svenska riddare
Svenska riksråd
Män
Födda 1343
Avlidna 1408
Personer i Sverige under 1300-talet
Stefan von Weberstedt

Stefan von Weberstedt (även skrivet Steffan van Weberstedt) fick 1519 Borgholms slott och län (Öland) som förläning av Kristian II efter att han erövrat slottet från svenskarna.

Referenser

Män
Personer i Sverige under 1500-talet
Avlidna 1500-talet
Födda okänt år
Befolkning

Befolkning (invånare, inbyggare) avser fördelningen av en folkmängd inom ett geografiskt begränsat geografiskt område, enligt vetenskapen demografi. I Sverige tas statistik över befolkningen fram av Statistiska centralbyrån, SCB. Befolkningsstatistiken baseras på de uppgifter om folkbokförda personer som Skatteverket lämnar till SCB. Statistiken redovisas varje månad, kvartal och helår och innehåller uppgifter om folkmängd och befolkningsförändringar, till exempel födda, döda och in- och utflyttade. Uppgifterna redovisas bland annat efter län, kommun, kön, ålder, civilstånd, födelseland och medborgarskapsland.

För att planera samhällsresurser skiljer man på  dagbefolkning som består av de boende i området som inte pendlar till ett annat område, plus de som pendlar in till området. Nattbefolkningen är de som är skrivna i området.

Se även 
 Allmänheten
 Befolkningstäthet
 Demografi
 Etnisk grupp
 Folk
 Folkmängd
 Jordens folkmängd
 Lista över länder efter folkmängd
 Nationalitet
 Population

Sverige 
 Svenskar
 Sveriges demografi
 Befolkningstillväxten i Sverige 1850-1950
 Lista över Sveriges historiska befolkning
 Lista över Sveriges landskap efter folkmängd
 Lista över Sveriges kommuner
 Befolkningsutveckling i Göteborg

Källor

Externa länkar 
Befolkningsstatistik SCB
Befolkningsdata.se

Demografi

id:Penduduk#Penduduk dunia
Nationalsång

Nationalsång, och förr även folksång, är en högtidlig sång och en typ av patriotisk musik vars uppkomst och blomstring hänger samman med nationalstatens och den romantiska nationalismens födelse.

En nationalsång kan ses som en nationalsymbol. En Nationalsång är en enande symbol och ofta en hyllning till det egna landet. Inlärning av sången var förr ofta obligatorisk i skolan, och den framförs ofta vid tillfällen som studentexamen, nationaldagen, och sportevenemang. Ibland, om sången är lång, sjungs bara några av verserna. Så är fallet med Finlands nationalsång. 

Många stater har egna nationalsånger på mer än ett officiellt språk, bland annat Belgien, Finland, Irland, Kanada, Schweiz och Sydafrika. Ryssland har för närvarande (2008) två officiellt godkända texter, den äldre från tiden som Sovjetunionen, och den yngre från tiden efter 1992. Många nationalsånger tillkom under 1800- och 1900-talen, dels som en följd av nationalromantiska strömningar och dels som en följd av tillkomsten av nya stater.

Se även 
 Nationalism
 Nationalromantik
 Nationalsymbol
 Lista över nationalsånger
 Du gamla, du fria, Sveriges nationalsång
 Vårt land, Finlands nationalsång

Externa länkar 
 - World National Anthem and Ceremonial Music framförda av United States Navy Band
Borgholms kungsgård

Borgholms kungsgård är en herrgård i Borgholms kommun. 

Borgholms kungsgård/ladugård omnämns 1515 och benämns kungsgård första gången 1531. Kungsgården torde inledningsvis ha bestått av de gårdar/jordar som tidigare legat under slottet. Som egen förvaltningsenhet tillkom kungsgården 1533 då Mårten Larsson utnämndes till fogde där. 

Värt att notera är ett Gustav Vasa daterar brev på Borgholms kungsgård/ladugård 1532, 1533, 1537 och 1546.

Sedan gården bränts av danskarna 1677 byggdes ett stort stenhus med två bostadsvåningar. Från 1682 var gården utarrenderad. Vid mitten av 1800-talet blev Carl Hultenberg arrendator. Han lät bland annat uppföra ett nytt corps-de-logi. Mangårdsbyggnaden köptes in av drottning Victoria 1922. Den är sedan 1924 Drottning Victorias Vilohem. Arrendatorsbostaden ligger nu åter vid Vasahuset. Till kungsgården hörde en trädgård som anlades under Johan III:s tid. Den lades ner 1958. 

Kungsgården består av 90 hektar odlad jord jämte betesmark. Den drivs som ett modernt lantbruk, med cirka 70 kor av rasen SRB samt dikor.

Se även
Borgholm
Borgholms slott

Externa länkar 
 Borgholms kungsgård

Kungsgårdar i Sverige
Svenska mejerier
Byggnader och anläggningar i Borgholm
Herrgårdar på Öland
Byggnadsminnen i Kalmar län
Magnus Birgersson av Sverige

Magnus Birgersson av Sverige kan avse:

Magnus Ladulås gick även under namnet Magnus Birgersson
Magnus Birgersson en prins avrättad 1320, son till kung Birger Magnusson
Vapenoffer

Vapenoffer, eller krigsbytesoffer, var under järnåldern i Nordeuropa en vanlig sed som innebar att man efter seger i strid offrade fiendens rustning och vapen i våtmarker. Termen krigsbytesoffer refererar bland annat till de romerska krönikorna som beskriver ett offerskick hos germanerna som bestod i att segraren offrade motståndarens vapen och utrustning till gudarna. Genom att våtmarkerna sedan har vuxit igen och bildat bland annat mossar har en hel del av dessa offrade vapen bevarats till eftervärlden. Till de mest kända krigsbytesoffren i Sydskandinavien och Nordtyskland hör fynden i Torsbjerg, Nydam, Vimose, Ejsböl och Illerup.

Ser man till Sverige så är Skedemosse på Öland den mest kända motsvarigheten till denna typ av lämningar. Det finns även andra spännande platser i Västsverige och Sydsverige, bland annat krigsbytesofferplatserna i Finnestorp mellan Vara och Falköping i Larvs socken och i Vännebo, mellan Göteborg och Borås.

Se även 
 Torsbjerg-fyndet
 Offer
 Folkvandringstid
 Järnåldern
 Köpingsvik

Externa länkar 
Offerplats Finnestorps hemsida

Militärhistoria
Arkeologi
Bjarne Stroustrup

Bjarne Stroustrup, född 1950 i Århus, Danmark, är en dansk datalog, mest känd för att ha skapat programspråket C++. Han är teknikchef för Morgan Stanley i New York och undervisar i datalogi på Columbia University som gästprofessor.

Stroustrup har skrivit ett standardverk för att introducera nya användare till C++, The C++ Programming Language, som nu finns ute i sin sjätte utgåva.

Bibliografi (urval)
 The C++ Programming Language,

Referenser

Externa länkar

Danska programmerare
Mottagare av Faradaymedaljen
Födda 1950
Män
Levande personer
Köpingsvik

Köpingsvik är en ort i Borgholms kommun i Kalmar län och kyrkby i Köpings socken på Öland belägen cirka 4 kilometer öster om Borgholm. Vid 2015 års tätortsavgränsning hade bebyggelsen vuxit samman med Borgholms tätort.

Historik
Under stenåldern fanns det bosättningar vid Köpingsvik, bland annat har man funnit en av Sveriges äldsta boplatser för säljägare, vilken var bebodd för 4 500 år sedan. Tack vare det fyndet har man lyckats lista ut hur man levde på Öland på den tiden. Man har bland annat hittat ben, horn och tänder från djur, men även stenredskap och en större mängd krukskärvor. Vid en grav hittade man tre skelett och en flintyxa, en kniv, två mejslar av en bergart samt två harpuner och ett antal pilspetsar av ben.

Fynd från bronsåldern påvisar att Öland var ett stort handelscentrum, och en knutpunkt där alla havsvägar möttes. Blå rör beläget mellan Köpingsvik och Borgholm är ett välkänt röse från bronsåldern.

Skedemosse, som ligger strax söder om Köpingsvik, är en större offerplats från järnåldern. I mossen har hittats ett flertal vapen som kastats i vatten som offergåvor. Ungefär från samma tid har man funnit sammanlagt 1,3 kilo smycken.

Köping (senare Köpingsvik) har en långgrund och väl skyddad hamn som vetter mot norr, platsen var idealisk för en handelsplats. En tätort har funnits där från 700-talet och den nådde sin kulmen under 900- till 1200-talen.

I Köpingsvik låg också Slättbo härads tingsplats och där finns en runsten från 1000-talet, som kallas Tingsflisan. På den står bland annat "Gud hjälpe hans själ", vilket bevisar att kristendomen då hade kommit till Öland.

Från 1100-talet till 1805 fanns en medeltida stenkyrka i Köpingsvik. År 1805 byggdes en ny Köpingsviks kyrka, vilken blev den största kyrkan på Öland. Den blev man dock tvungen att riva 1953 på grund av rasrisk, man rev allt utom tornet. 

Carl von Linné besökte Köpingsvik 1741 och beskriver en del av omgivningen i sin bok om sin Ölandsresa.

Under 1900-talet började Borgholm etablera sig som turistort, och området kring Köpingsviken vid Kalmarsund började marknadsföras som "Köpingsvik". Det första pensionatet byggdes i Köpingsvik under 1920-talet. Under 1930-talet var badstranden avskärmad med ett staket, det revs senare. Senare, när husvagnar och husbilar etablerades, blev Köpingsvik en riktig turistort. År 1947 ändrades postadressen från det tidigare Tingsdal till Köpingsvik. Man beräknar att drygt 300 000 personer besöker Köpingsvik varje sommar.

Bildgalleri

Befolkningsutveckling

Samhället
Det finns flera olika campingplatser och ett stort antal stugor i området kring Köpingsvik. I tätorten finns dessutom flera minigolfbanor och restauranger.

I Köpingsvik finns en skola, som heter Köpingsskola med förskola och skolår 1-6. Det går ungefär 170 barn på skolan, och det finns lite drygt 40 anställda.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Köpingsvik.se
 Köpingsvik.eu - Köpingsviks företagarförening
 Köpingsviks Samfällighetsförening

Orter i Borgholms kommun
Postorter i Sverige
Tidigare tätorter i Sverige
Förhistoriska boplatser i Sverige
Fornminnen på Öland
Dorestad

Dorestad var under vikingatiden namnet på nuvarande Wijk bij Duurstede, nuvarande Nederländerna vid stranden av floden Rhen. 

Handelsplatsen i Dorestad är känd sedan 600-talet och växte till sitt maximum runt år 800. Staden attackerades flera gånger av vikingar. År 850 återtog den danske vikingaprinsen Rorik staden med våld, som han tidigare hade förlorat. Han kunde stanna kvar som karolingisk lydkung över stora delar av nuvarande Nederländerna.

Litteratur

Vikingatiden
Nederländernas historia
Wijk bij Duurstede
Isak

Isak eller Isac är ett egennamn och mansnamn. Det är ett hebreiskt namn som betyder han skrattar.

Namnet Isak upplever nu en popularitetsvåg som började under 1980-talet och börjar nu närma sig de tio vanligaste pojknamnen. 31 december 2005 fanns det totalt 11 479 personer i Sverige med namnet Isak eller Isac, varav 8 470 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 1 167 pojkar namnet, varav 944 fick det som tilltalsnamn. Ytterligare varianter på namnet är Izaac, Izak, Izac, Isaac och Isack.

Namnsdag: 19 december

Personer med namnet Isak, Isac eller Isaac 
Isak (patriark) den andre av de tre stora israelitiska patriarkerna, 
Isak syriern, munk, biskop i Nineve på 600-talet.
Isaac Albeniz, spansk pianist och tonsättare
Isaac Asimov, amerikansk science-fictionförfattare
Isac Beitler
Yitzhak Ben-Zvi, Israels andra president
Isac Reinhold Blom
Isak Gustaf Clason, arkitekt.
Isak Dinesen, pseudonym för Karen Blixen.
Isaac Grünewald, konstnär
Isaac Hayes,  amerikansk soulsångare, kompositör, arrangör, studiomusiker och skådespelare
Isaac Newton, engelsk fysiker och matematiker
Yitzhak Rabin, israelisk politiker, premiärminister, mottagare av Nobels fredspris
Isaac Bashevis Singer, amerikansk författare, mottagare av Nobelpriset i litteratur 
Isaac Merrit Singer, uppfinnaren av symaskinen.
Isak Georg Stenman, författare och översättare
Isaac Stern, amerikansk violinist
Isak Åkermark, svensk tecknare och illustratör
DJ Isaac, nederländsk diskjockey och musikproducent
Heinrich Isaac, nederländsk kompositör
Betlehem Isaak, svensk-eritreansk författare och krönikör
Dawit Isaak, eritreansk-svensk författare, journalist och dramatiker
Alexander Isak, svensk fotbollsspelare
 Isak Rajjak Shaikh, författare, forskare, människorättsaktivist

Se även 
ISAK

Mansnamn
Namn från Bibeln
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Kastal

En kastal är en tornliknande försvarsbyggnad i sten uppförd under medeltiden.

Etymologi
Ordet kastal är en variant av kastell, vilket i sin tur är en försvenskning av det latinska castellum, som betyder befäst plats och är diminutiv av castrum som betyder borg. En kastal är således en "liten borg".

Kastaler i Sverige
I de nordiska länderna började man uppföra kastaler på 1100-talet. Kastalerna byggdes intill kyrkor eller på andra strategiska platser. Vissa kastaler kom med tiden att bli kärntorn i stora borganläggningar, exempelvis Slottet Tre Kronor, Borgholms slott och Kalmar slott. De kastaler som bäst har bevarats i sin grundform till våra dagar är oftast de som ligger invid kyrkor och som inte har utvecklats till större anläggningar. 

De första kastalerna byggdes troligtvis av trä, men kom sedermera att ersättas av kastaler i sten. En kastal har vanligen en rund- eller fyrkantig planform, är 3-4 våningar hög och byggd i mycket enkel rundbågestil.

Tolkning
En äldre tolkning är att de användes som försvarstorn eller vakttorn. En förklaringsmodell som ges i aktuell forskning är att kastalerna hade både en sakral och fiskal funktion. Bottenvåningen inrymde ett kapell medan de i övrigt utgjorde skattesilor med magasinsvåningar, där skatteuppbörden förvarades i väntan på vinterväg då den kunde transporteras till centralmakten.  De har endast undantagsvis använts som bostäder.

Kastaler på Gotland
Kruttornet (1100-tal)
Väl bevarade kastaler finns vid följande kyrkor:
Gammelgarns kyrka (1100-tal - övre delen rekonstruerad)
Lärbro kyrka (1100-tal) 
Sundre kyrka (rund kastal, tidig medeltid)

Lämningar av kastaler finns vid följande kyrkor:
Fröjels kyrka
Gothems kyrka
Hamra kyrka 
Lau kyrka 
Västergarns kyrka
Öja kyrka
Kräklingbo kyrka (ej synlig ovan mark)
Näs kyrka (ej synlig ovan mark)

Lämningar efter kastaler finns även i:
Botvatte i Ala socken (Botvatte kastal)
Fardume i Rute socken

Uppgifter om kastaler finns från:
Sanda socken, dels från Sanda kyrka och dels från Stenhuse gård.

Kastaler på svenska fastlandet
 Nyköpingshus äldsta del (1100-tal)
 Vid Stora Kungsladugården invid Kilaån (ruin, 1100-tal)
Dessutom finns det kastaler vid följande kyrkor:
Brunflo kyrka i Jämtland (1100-tal)
Fellingsbro kyrka i Västmanland (osäker datering och funktion)
Valleberga kyrka i Skåne (senmedeltida)
Löderups kyrka i Skåne (1400-tal)
Harmångers kyrka i Hälsingland (medeltida, nu klocktorn)
Benestads kyrka i Skåne
Hagbards källare i Blekinge (ruin)

Sunne kyrkoruin (1100-tal) i Jämtland har resterna av en delvis raserad kastal.

Bildgalleri

Se även 
 Kärntorn
 Försvarskyrka

Källor
 Nationalencyklopedin: Kastal

Noter

Externa länkar 
Bilder m.m. på guteinfo.com - Gotlandsportalen

Torn
Befästningskonst
Medeltida byggnader