kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skepp o' skoj

Skepp o' skoj är en åkattraktion på nöjesfältet Liseberg i Göteborg som invigdes 27 juni 2012. Attraktionen är ett samarbete mellan Liseberg och Stena Line, och båtarna är utformade som små Stenabåtar.

Attraktionen består av tio båtar som åker mellan två metallskenor i en stor bassäng. Skenorna är fästa i bassängens botten och leder båtarna runt banan. Båtarna är utrustade med ratt, gaspedal och en inbyggd motor, och båtarna går att styra till viss del, även om de håller sig mellan skenorna. Miljön som båtarna åker runt i är inspirerad av Göteborgs hamn och skärgård, med modeller av Älvsborgs fästning, Eriksbergs bockkran, bojar, fyrar och vindkraftverk. De åkande barnen får ha på sig flytväst och efter åkturen fotograferas de av en automat som sedan skriver ut ett "förarbevis" i form av ett plastkort.

Barnbåtarna

I den bassäng där Skepp o' skoj ligger idag låg tidigare Barnbåtarna. De hade många likheter med Skepp o'skoj, men kunde styras fritt i bassängen, som inte hade några öar eller scenografi. Barnbåtarna stängdes 2011 för att ge plats åt Skepp o' skoj.

Bilder

Se även 

 Barnbåtarna
 Stena Line
 Liseberg

Referenser

Åkattraktioner på Liseberg
Cirkusexpressen

Cirkusexpressen var en berg- och dalbana på nöjesfältet Liseberg i Göteborg. Berg- och dalbanan var hade premiär 1977 under namnet Lilla bergbanan och riktade sig främst till barn. Attraktionen togs bort 2008.

Tåget bestod av 15 vagnar med plats för två personer i varje vagn. Tåget åkte på en 199 meter lång bana och hade en maxhastighet på 33 km/h.

I folkmun kallades attraktionen Nyckelpigan, eftersom vagnarna från början var röda med svarta prickar. 1986 renoverades attraktionen och fick då olikfärgade vagnar. Attraktionen togs bort efter säsongen 2008 för att göra plats åt den nya berg-  och dalbanan Rabalder. År 2009 flyttades banan till Limburgs nöjespark Mondo Verde och där heter den Wilde Tijger Achtbaan. De gamla vita stålbalkarna på den har målats om till grön färg.

Bilder

Externa länkar
Cirkusexpressen på RCDB
Wilde Tijger Achtbaan på RCDB

Källor

Noter

Åkattraktioner på Liseberg
Berg- och dalbanor i Sverige
Farfars bil

Farfars bil är en åkattraktion på nöjesfältet Liseberg i Göteborg. Besökarna åker i en hastighet av 5,4 km/h i fordon utformade som gammaldags lastbilar och bussar längs en 222 meter lång skena på marken.

Den ursprungliga attraktionen Farfars bil hade premiär 1979 och bestod av 15 fordon utformade som veteranbilar, men till sommarsäsongen 2013 har den bytts ut mot en helt ny attraktion placerad i närheten av Lisebergs västkustområde. Den nya Farfars bil har ny bandesign och bilarna är utbytta mot 8 lastbilar och 4 bussar. AB Volvo blev då Lisebergs samarbetspartner, och man låter barnen åka på en resa mellan stad, kust och landsbygd. Trafiksäkerhet och Volvos historia ingår. Fordonen har inspirerats av modeller från 1930-talet. Barnen får ett körkort med foto efter avslutad resa, som bevis på att de gått igenom Lisebergs och Volvokoncernens "körkortsutbildning".

Den tidigare banan var 190 meter lång och tillverkade av tyska Ihle Fahrzugbau Gmbh. 

Mellan 1956 och 1979 fanns "Barnrallyt" en föregångare till "Farfars bil". Banan bestod av samma typ av bilar som senare flyttades till den efterföljande attraktionen, men även andra typer av bilar förekom. Barnrallyt låg på platsen där "Flumeride" sedan 1973 ligger och flyttades därför. 1979 fick banan åter ny plats och man bytte nu namn till "Farfars bil". Veteranbilarna såg i stort sett likadana ut under de 57 år som attraktionen i olika former var i drift, men bilmärket på grillen har bytts ut några gånger. Bland annat har grillarna prytts av olika bilmärkens namn, skrivet med gulfärgad skrivstil, och under en period bar alla bilarna Volvos emblem.

Bildgalleri

2013

2012

2009

Källor

Noter

Externa länkar 

Åkattraktioner på Liseberg
Annie (musikal)

Annie är en amerikansk musikal från 1977 med musik av Charles Strouse och text av Thomas Meehan och sångtexter av Martin Charnin. Den bygger på den tecknade serien Little Orphan Annie av Harold Gray som började publiceras 1924. Annie handlar om en liten föräldralös flicka som försöker fly från barnhemmet – med den tvära föreståndaren Miss Hannigan – och adopteras av en gammal sträng miljonär, Oliver Warbucks, i 1930-talets Amerika under depressionen.

Musikalen hade premiär på Broadway, Alvin Theatre, den 21 april 1977 med Andrea McArdle i titelrollen och Reid Shelton som Warbucks. Den vann sju Tony Awards, bland annat som årets bästa musikal. På Broadway gick den hela 2 377 gånger.

Den svenska premiären ägde rum på Folkan i Stockholm 1979 med Sigge Fürst i rollen som Warbucks, och en ung Pernilla Wahlgren alternerade i titelrollen. 1999 fick musikalen premiär på Göta Lejon med Sven-Bertil Taube som Warbucks. Lotta Engberg alternerade med Tina Leijonberg som sekreteraren Grace. Barnhemsföreståndaren Miss Hannigan spelades av Charlott Strandberg, Lars-Göran Persson och Sara Lindh gjorde hennes bror och svägerska. I rollen som Annie alternerade Frida von Schewen, Maria Hazell och Emilia Brown.

Mest kända sång från musikalen är "Tomorrow", vilken gav en tro på en gyllene morgondag i depressionstidens pessimism.

Filmatiseringar 
1982 hade Columbia Pictures filmatisering av musikalen premiär, i regi av John Huston och med Albert Finney som Daddy Warbucks, Carol Burnett som Miss Hannigan, Ann Reinking som Grace Farrell, Tim Curry som Rooster, Bernadette Peters som Lily och Aileen Quinn som Annie. Filmen fick 1995 en uppföljare med TV-filmen Annie: A Royal Adventure!.

1999 gjordes en TV-film av musikalen, regisserad av Rob Marshall och 2014 regisserade Will Gluck en filmatisering där handlingen förflyttats till nutid.

Referenser

Externa länkar 

 
 Annie på Music Theatre International
 Annie, albumet på Masterworks Broadway

Amerikanska musikaler
Musikåret 1977
Teateråret 1977
Stora depressionen i fiktion
USA i fiktion
1977 i USA
Kultur i New York
Virvelvinden, Liseberg

Virvelvinden var en åkattraktion på nöjesfältet Liseberg i Göteborg, Sverige.

Den senare versionen av attraktionen hade premiär 1969 och bestod av nio gondoler som vardera kunde ta fyra personer, alltså hade attraktionen plats för totalt 36 personer åt gången.

Gondolerna satt fast på en horisontell axel, som i sin tur satt fast på en roterande skiva med en diameter på 18 meter. Underlaget för skivan lutade och bestod av små backar. När attraktionen startade roterade skivan. Gondolerna snurrade i sin tur runt, men oregelbundet beroende på backarna och passagerarnas egna viktförflyttningar. Passagerarna kunde alltså till viss del själva påverka rotationen av sin gondol.

Attraktionen var tillverkad av Anton Schwarzkopf i Tyskland, och för att åka krävdes det att man var längre än 130 cm lång, eller 110 cm i vuxens sällskap.

Sommaren 2021 gjorde Virvelvinden sin sista säsong och togs sedan bort ur attraktionsutbudet för att göra plats för kommande nyheter. Virvelvinden monterades ner men förvaras så att den kan användas eller visas i framtiden.

Historia 
Olika versioner av virvelvinden har förekommit på Liseberg sedan 1929. Den första versionen gick under namnet Virveln och stod i de centrala delarna av Liseberg. Under säsongen 1948 ingick inte attraktionen i parkens utbud men återkom säsongen därpå och placerades i närheten av den södra entrén. Inför säsongen 1969 byggdes den nuvarande versionen av Virvelvinden som placerades på samma plats där Farfars bil placerades 2013. 1979 flyttades Virvelvinden till Lisebergs trädgårdar och 1985 placerades den på platsen där den stod fram till nedmonteringen.

Bilder

Källor

Åkattraktioner på Liseberg
Radiobil (tivolifordon)

En radiobil är en åkattraktion som påminner om en liten bil, och förekommer på nöjesfält. Ofta har de en rejäl stötfångare. Det vanliga sättet att förse dem med elektricitet är via en strömavtagare som går upp i ett strömförande nät i taket. Att strömavtagaren liknar en radioantenn är troligen orsaken till att de kallas radiobilar.

På engelska kallas de Dodgems eller Bumper cars. Dodgems var i själva verket ett märke på bilarna under 1920–1950-talen.

Bildgalleri

Referenser 

Nöjesparker
Stångvapen

Stångvapen (jämför , ibland "pålvapen" av ) är ett gemensamt begrepp för alla stöt-, hugg-, slag- och kastvapen med längre skaft (stångskaft), vanligen längre än den som bär vapnet och främst hanterat med båda händerna, dock med undantag, såsom lansar. Gränsen för stångvapen varierar historiskt men en generell gräns kan dras mellan brandyxa (70–90 cm) och långyxa (90–120 cm) eftersom enbart den senare ses som ett stångvapen. Stångvapen är i första hand avsedda för strid till fots, men förekommer även vid rytteriet.

Ur det enklaste stångvapnet spjutet, som var ett både stöt- och kastvapen, utvecklades på 1100-talet lansen och på 1400-talet piken. Under medeltiden uppträdde spikklubban, skäggyxan och det förenade stöt- och huggvapnet hillebarden som på 1500-talet åtföljdes av ett stort antal varianter, bland annat bardisanen och spontonen.

Stångvapen

Huggvapen 

Glav
 (, "bakfallande månklinga")

Hillebard (spjutyxa, atgeirsstaf)
Huggspjut (höggspjót)
Långyxa
Naginata (, "mejningssvärd")
Pålyxa
 ()
 ()
 (jämför )
 (jämför )

Kastvapen 

Assegaj
Harpun
Jaculum
 (gavelin)
Kastspjut
Pilum

Slagvapen 

Stridsslaga
Japanska stavvapen (Bō)
Långstav (Chōbō)
Käppstav (Jō)
Kampstav

Stötvapen 

 ("åtgere", "motspjut")
Bardisan (partisan, knävelspjut)
Broddspjut
Burtstång (burtstǫng, "brottstång", "tornerstång", "duststång")
Fjäderspjut
Hasta
Lans
Pik
Sarissa
Spjut (gere, geirr)
Sponton (halvpik)
Stötspjut (stickspjut)
Treudd
Tveudd
Väktarsax (brandvaktsax, nattväktarsax, bygel)
Yari
Änterhake

Referenser   
Nordisk familjebok 1952-55 års upplaga bd.20 sp. 280
 Nationalencyklopedin

Noter 

Militärhistoria
Trummeliten

Trummeliten var en åkattraktion på nöjesparken Liseberg i Göteborg. Den invigdes 1991 och stängde i slutet 2012 års säsong.

Attraktionen bestod av sex gondoler i form av trummor som roterade med hastigheten 5 varv/minut runt en större trumma försedd med en clownfigur. Varje trumma kunde rymde fyra barn och gick att individuellt rotera runt sin egen axel genom att vrida på ratten som fanns i mitten av trumman. Totalt kunde 24 barn åka åkattraktionen per åktur..

Bilder

Källor

Referenser

Åkattraktioner på Liseberg
Koïchiro Matsuura

, född 29 september 1937 i Tokyo, är före detta generaldirektör för Unesco från 1999 till 2009.

Matsuura tog examen inom rättsvetenskap från University of Tokyo 1959. Efter det tillbringade han två år på Haverford College i USA. Han började sin diplomatiska karriär 1961 med en tjänst i Ghana som innefattade diplomatiska kontakter med tio västafrikanska länder.

Han har skrivit böcker på japanska, engelska och franska om Unesco, internationella relationer, mötespunkten mellan diplomati och utvecklingssamarbeten, amerikansk-japanska relationer, fransk-japanska relationer och en historik över G8-mötena.

Referenser 

Unesco
Japaner
Mottagare av Hederslegionen
Alumner från Tokyos universitet
Alumner från Haverford College
Födda 1937
Levande personer
Män
WP:Projekt Japan
DDL

DDL kan syfta på:

 DDL – ett danskt flygbolag som etablerades som självständigt aktiebolag den 29 oktober 1918, se Det Danske Luftfartselskab

Se även
 DLL (grensida)
Tony Alva

Tony Alva, född 2 september 1957 i USA, är en amerikansk skateboardåkare

Tony Alva är ett stort namn inom skateboard-världen, då han var en av de personer som inledde freestyle och street-skating. Han var en av de första Z-Boys och en av de mest respekterade åkarna för den tiden. Även Jay Adams och Stacy Peralta gick med i Z-Boys år 1972 och 1977 vann han Men's World Overall Professional Skateboard Championship. Namnet Z-Boys kom från skateboard-butiken som sponsrade dem, Zephyr Skateboards. 
Tony Alva är också en av huvudpersonerna i filmen "Lords of dogtown" som handlar om Z-boys. 
Det sägs även att han var den första som lyckades landa en aerial med skateboard i en simbassäng.

Idag har han ett eget skateboardmärke, Alva Skates.

Externa länkar
Alva Skates

Amerikanska skateboardåkare
Män
Födda 1957
Levande personer
Aspects of Love

Aspects of Love är en musikal av Andrew Lloyd Webber, baserad på en roman av David Garrett. Texterna skrevs av Don Black och Charles Hart.

Den hade premiär på Broadway, Broadhurst Theatre, 8 april 1990. Mottagandet både i New York och i London blev överraskande svalt.

Mest kända sångnummer är "Love Changes Everything".

Brittiska musikaler
Musikåret 1990
Teateråret 1990
1990 i USA
Kultur i New York
Dig vi lovsjunger, ärar

Dig vi lovsjunger, ärar är en psalm utifrån latinsk text som tolkades av Anders Frostenson 1980. (1975, enl uppgift i 1986 års Psalmbok, Verbums utgåva 2002 "Den Svenska Psalmboken med tillägg".). Tonsatt 1975 av Carl Bertil Agnestig.

Publicerad i
Cantarellen 1984 som nummer 15.
 Den svenska psalmboken 1986 som nr 443.
 Psalmer och Sånger 1987 som nr 499 under rubriken "Kyrkoåret - Fastan".
 Segertoner 1988 som nr 442 under rubriken "Ur kyrkoåret - Advent".
Sång i Guds värld Tillägg till Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland 2015 som nr 847 under rubriken "Kyrkoåret".
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 66 under rubriken "Hela året runt".

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Adventspsalmer
De röda hästarna

De röda hästarna är en svensk dramafilm från 1954, i regi av Ivar Johansson.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 18 oktober 1954 på biograf Rio i Malmö. Den spelades in vid Svensk Talfilms ateljé i Täby och Malmö med exteriörer från Jägersro, Solvalla Limhamn och tingshuset i Hörby av Sten Aaröe. 

Som förlaga har man en Morten Korchs roman De røde heste som utgavs 1943. Romanen filmades även i Danmark 1950 i regi av Alice O'Fredericks och Jon Iversen.

Roller i urval
Gun Arvidsson - Margit Törner 
Jan Erik Lindqvist - Bertil Hagert, agronom 
Rut Holm - Louise Törner, Margits faster 
Artur Rolén - Ludde Mårtensson, kamrer 
Harry Persson - Olle Olsson, Törners travtränare 
Inger Juel - Ulla Cronstam, Bertils f.d. fästmö 
Hugo Björne - Hjalmar Hagert, Bertils far 
Gösta Cederlund - Harald Friberg, advokat 
Ebba Ringdahl - Ester Törner, Margits styvmor 
Allan Bohlin - Willner, Törners förvaltare 
Nils Fritz - Esters advokat 
John Precht - Helge Törner, Margits far, ägare till Marieholms gård 
Nils Johannisson - Törners läkare 
Margaretha Löwler - Gunnel Hagert, Bertils syster 
Helen Jonson - Greta Friberg, Haralds dotter 
Anders Hellquist - präst vid bröllopet

Musik i filmen
At the Theatre, kompositör Geoffrey Stuart, instrumental. 
New Highway, kompositör Geoffrey Stuart, instrumental. 
Big Shadow, kompositör Allan Gray, instrumental. 
Box Office, kompositör Wilfred Burns, instrumental. 
Ein Sommernachtstraum. Hochzeitmarsch (En midsommarnattsdröm. Bröllopsmarsch), kompositör Felix Mendelssohn-Bartholdy, instrumental. 
Burning Top, kompositör Leslie Manson, instrumental. 
Cardinal's Snuff Box, kompositör F.M. Rogers, instrumental. 
Dramatic Interlude, kompositör Hans May, instrumental. 
Music for Everything, kompositör Hans May, instrumental.  
Smile, My Love, kompositör Hans May, instrumental. 
Folkvisa (Fy fan va' det snöar), sång Harry Persson och Artur Rolén 
Go Down, Moses (Oh! Let My People Go), instrumental. 
Hebrew Rhapsody, kompositör John Foulds, instrumental.  
Miami Sunset, kompositör Ludo Philipp, instrumental.  
Primrose Dell, kompositör Cecil Milner, instrumental. 
Prunes and Prismus, kompositör S. Jeffries, instrumental.  
Queen's Colour, kompositör Roger Barsotti, instrumental. 
Shaftesbury Avenue, kompositör Jack Strachey, instrumental. 
Touch and Go, kompositör Harry Engleman, instrumental. 
Travelogue, kompositör Jack Beaver, instrumental.  
The Winner Takes All, kompositör Ronald Hanmer, instrumental.

Referenser 

Filmer 1954
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Ivar Johansson
Filmer från Svensk Talfilm
Hästsport på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1950-talsfilmer
Fellingsbro folkhögskola

Fellingsbro folkhögskola grundades 1915 i Fellingsbro genom en donation av fellingsbroaren Lars Eriksson. Skolan hade från början dåvarande Fellingsbro kommun som huvudman och var en typisk bygdeskola, som spelade en viktig roll inte bara som skola, utan också som kulturcentrum och kulturförmedlare. År 1948 blev Örebro läns landsting (numera Region Örebro län) ny huvudman. Rektor för skolan 1915–1945 var Einar Odhner.

I januari 1976 brann skolbyggnaden ned. År 1984 stod en ny huvudbyggnad och nya elevhem klara, och under det följande året rustades övriga byggnader upp. Skolan byggde under 1980- och 1990-talet upp en verksamhet med korta samverkanskurser för fackförbunden i Örebro län och för funktionshinderorganisationerna. Under 1990-talet växte verksamheten tillsammans med funktionshinderorganisationerna stadigt.

Idag har skolan en tydlig profil då den, bland andra, vänder sig till personer med funktionsnedsättning samt har yrkesutbildningar inom området. Det finns också en stor allmän kurs.

Skolan är politiskt och religiöst obunden och tillgänglig för alla.

Skolans kurser 
 Allmän kurs
 Allmän kurs för teckenspråkiga
 Allmän kurs på distans
 Allmän grundkurs
 Teckenspråkskurs
 Teckenspråkskurs på distans
 Svenska som andraspråk
 Friskvårdskurs för personer med förvärvad hjärnskada
 Projektkurs för personer med lindrig utvecklingsstörning
 Baskurs för personer med Aspergers syndrom eller annan diagnos inom autismspektrum utan utvecklingsstörning
 Behandlingspedagogutbildning
 Utbildning till Personlig assistent
 Teckenspråkstolk- och dövblindtolkutbildning
 Syntolksutbildning

Referenser

Noter

Externa länkar
Fellingsbro folkhögskolas webbplats

Svenska folkhögskolor knutna till kommuner och landsting
Utbildningsinstitutioner bildade 1915
Utbildning i Lindesbergs kommun
Byggnader och anläggningar i Lindesbergs kommun
Folkhögskolor inriktade på funktionshindrade
Stielhandgranate 39

Stielhandgranate 39 (StG 39) (Skafthandgranat 39) är en tysk handgranat. Stielhandgranate 39 innehöll 120 g TNT och hade 4,5 sekunders fördröjd utlösning. Den användes i båda världskrigen.

Granater
Tysk krigsmateriel under andra världskriget
Tony Award

The Antoinette Perry Award for Excellence in Theatre, mer allmänt känd som Tony Award, är det årliga pris som utdelas för erkännande av amerikansk teater. Priset delas ut varje år, och har så gjorts sedan 1947. Tony Awards kan ses som teaterns svar på Oscar. Precis som vid Oscar-utdelningarna finns en rad olika kategorier, som nu uppgår till 26 stycken, samt ett flertal special-priser, att jämföra med de 11 som fanns 1947.

Priskategorier
Det finns för närvarande 24 priskategorier, plus flera specialpriser. Sedan Tony Awards började delas ut i 11 kategorier 1947, har antalet och namnen på priserna varierat över åren. En komplett lista över varje priskategori uppdateras löpande på hemsidan.

En nyligen skapad kategori, Isabelle Stevenson-priset, delades ut för första gången vid prisgalan 2009. Priset går till en person som gjort en "betydande insats och lagt ned tid och möda på vägnar av en eller fler föreningar eller organisationer".

Kategorin Bästa särskilda teaterhändelse ("Best Special Theatrical Event") drogs in under spelåret 2009–2010.

Prestationskategorier

 Bästa prestation för en kvinnlig huvudroll i teater
 Bästa prestation för en kvinnlig biroll i teater
 Bästa prestation för en kvinnlig huvudroll i musikal
 Bästa prestation för en kvinnlig biroll i musikal
 Bästa prestation för en manlig huvudroll i teater
 Bästa prestation för en manlig biroll i teater
 Bästa prestation för en manlig huvudroll i musikal
 Bästa prestation för en manlig biroll i musikal

Teknik- och föreställningskategorier

 Bästa musikal
 Bästa nypremiär av musikal
 Bästa regi av musikal
 Bästa musikalmanus
 Bästa musik
 Bästa orkestrering
 Bästa koreografi
 Bästa scenigrafi i musikal
 Bästa kostym i musikal
 Bästa ljusdesign i musikal
 Bästa ljuddesign i musikal
 Bästa talteater
 Bästa nypremiär av talteater
 Bästa talteaterregi
 Bästa kostym i talteater
 Bästa scenografi i talteater
 Bästa ljusdesign i talteater
 Bästa ljuddesign i talteater

Specialpriser

 Tony Award för regionsteater
 Speciell Tony Award (inkluderar Livesverkspriset ("Lifetime Achievement Award")
 Tony utmärkelse för utmärkhet i teater
 Isabelle Stevenson-priset

Tidigare utgivna priser

 Tony Award för bästa författare
 Bästa dirigent och musikaldirigent
 Tony Award för bästa nypremiär (uppdelad i två kategorier:  Bästa nypremiär av en musikal och Bästa nypremiär av en teater)
 Tony Award för bästa scentekniker
 Bästa teaterhändelse
 Bästa regissör (uppdelad i två kategorier: Bästa musikalregi och Bästa teaterregi)

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats
Europas Grand Prix 1984

Europas Grand Prix 1984 var det femtonde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1984. Loppet kördes på Nürburgring i Tyskland. 


Resultat 
 Alain Prost, McLaren-TAG, 9 poäng
 Michele Alboreto, Ferrari, 6 
 Nelson Piquet, Brabham-BMW, 4 
 Niki Lauda, McLaren-TAG, 3 
 René Arnoux, Ferrari, 2 
 Riccardo Patrese, Alfa Romeo, 1 
 Andrea de Cesaris, Ligier-Renault
 Mauro Baldi, Spirit-Hart 
 Thierry Boutsen, Arrows-BMW (varv 64, tändning)
 Francois Hesnault, Ligier-Renault
 Derek Warwick, Renault (61, överhettning)

Förare som bröt loppet 
 Jo Gartner, Osella-Alfa Romeo (varv 60, bränslesystem) 
 Teo Fabi, Brabham-BMW (57, växellåda) 
 Nigel Mansell, Lotus-Renault (51, motor) 
 Patrick Tambay, Renault (47, bränslesystem) 
 Eddie Cheever, Alfa Romeo (37, bränslesystem) 
 Philippe Alliot, RAM-Hart (37, turbo) 
 Jonathan Palmer, RAM-Hart (35, turbo) 
 Jacques Laffite, Williams-Honda (27, motor) 
 Elio de Angelis, Lotus-Renault (25, turbo) 
 Stefan "Lill-Lövis" Johansson, Toleman-Hart (17, överhettning)
 Keke Rosberg, Williams-Honda (0, olycka) 
 Ayrton Senna, Toleman-Hart (0, olycka) 
 Marc Surer, Arrows-BMW (0, olycka) 
 Gerhard Berger, ATS-BMW (0, olycka) 
 Piercarlo Ghinzani, Osella-Alfa Romeo (0, olycka)

VM-ställning

Källor 

 

1984 i Västtyskland
Europas Grand Prix
Angel of the Morning (musikalbum)

Angel of the Morning är ett studioalbum av den norska sångerskan Elisabeth Andreasson, släppt under sent 1981. Albumet såldes i drygt 20 000 exemplar i Sverige, vilket motsvarar en guldskiva i Norge. Det låg som högst på 46:e plats på den svenska albumlistan.

Angel of the Morning var hennes första soloalbum, och brukar räknas som hennes debutalbum även om hon sjöng med Mats Rådberg på albumet "I'm the Singer, You're the Song" 1980. Elisabeth Andreasson utgav albumet som soloartist, men samtidigt, i början av 1980-talet, var hon även med och sjöng i gruppen "Chips" med Kikki Danielsson.

Det är främst ett countryalbum, med balladinslag från popen. Många melodier är coverversioner, men nyproducerat material finns också, det mesta skrivet av Lasse Holm som "Dreamer" och "Då lyser en sol", av vilka den senare blev en stor hit. Coverlåten "Together Again" blev en stor countryhit. Två sånger, "Angel of the Morning" och "Morning Train" spelades in med originaltext på engelska, men vid albuminspelningen försågs de med texter på svenska av Mats Rådberg respektive Olle Bergman och hette då "En enda morgon" och "Han pendlar varje dag" , och den senare tog sig in på Svensktoppen där den låg i nio veckor under perioden 21 februari-18 april 1982 med fjärdeplats som högsta placering där .

När Lasse Holm for till USA tog han med sig ett exemplar av albumet, och låtskrivaren Michael Clark, som bland annat skrivit låtar till Pointer Sisters, började arbeta ihop ett album som skulle lanseras i USA. Planerna gick dock om intet när Elisabeth och Kikki Danielsson snart började skörda framgångar i Europa med gruppen Chips.

Låtlista

Sida A

Sida B

Listplaceringar

Källor

 Information i Svensk mediedatabas.

Externa länkar
 Elisabeth Andreassen Fansite – Skivhistorik
 Elisabeth Andreassen Fansite – Diskografi

Album av Elisabeth Andreassen
Album producerade av Lasse Holm
Album utgivna på Mariann Grammofon
Norska debutalbum
Musikalbum 1981
Debutalbum 1981
Flerspråkiga musikalbum