kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Horror Show

Horror Show är det amerikanska heavy metal/power metal-bandet Iced Earths sjätte studioalbum. Albumet släpptes 25 juni, 2001 av skivbolaget Century Media. Det är det sista av deras album med Matt Barlow innan han hoppade av bandet på grund av 11 september-attackerna. 2008 återvände han till bandet.
Alla låtarna på albumet är inspirerade av klassiska skräckhistorier och -filmer, förutom "Ghost of Freedom" och "Transylvania", som är en cover på Iron Maidens instrumentala låt. Den avslutande "The Phantom Opera Ghost" är en duett mellan Barlow och Yunhui Percifield, som ska föreställa Eric och Christine från Fantomen på Operan.

Låtlista
"Wolf" (inspirerad av Wolf Man-filmerna) – 5:19
"Damien" (insprerad av Omen-filmerna) – 9:12
"Jack" (inspirerad av Jack Uppskäraren) – 4:15
"Ghost of Freedom" (inspirerad av Patrioten) – 5:11
"Im-Ho-Tep (Pharaoh's Curse)" (inspirerad av Mumien vaknar) – 4:46
"Jeckyl & Hyde" (insprerad av Dr. Jekyll och Mr. Hyde) – 4:40
"Dragon's Child" (inspirerad av Varelsen från Svarta Lagunen) – 4:21
"Transylvania" (instrumental, Iron Maiden-cover) – 4:23
"Frankenstein" (inspirerad av Frankenstein) – 3:51
"Dracula" (Inspirerad av Dracula, i synnerhet filmen Bram Stokers Dracula) – 5:54
"The Phantom Opera Ghost" (inspirerad av Fantomen på Operan) – 8:41

Text: Jon Schaffer (spår 1, 2, 4, 9–11), Matt Barlow (spår 3–7)Musik: Jon Schaffer (spår 1–7, 9–11), Matt Barlow (spår 4), Larry Tarnowski (spår 5), Steve Harris (spår 8)

Medverkande 
Musiker (Iced Earth-medlemmar)
Jon Schaffer – sång, gitarr, mandolin, keyboard
Matt Barlow – sång
Larry Tarnowski – sologitarr (utom spår 4)
Richard Christy – trummor

Bidragande musiker
Rafaela Farias, Sam King, Richie Wilkison – bakgrundssång
Steve DiGiorgio – basgitarr
Yunhui Percifield – sång (spår 11 som "Christine"), bakgrundssång
Jim Morris – sologitarr (spår 4), keyboard, bakgrundssång
Howard Helm – piporgel (spår 11)

Produktion
Jim Morris – producent, ljudtekniker, ljudmix, mastering
Jon Schaffer – producent, omslagsdesign
Travis Smith – omslagsdesign, omslagskonst
Danny Miki – omslagskonst
Michael Haynes – foto

Referenser

Externa länkar 
Låttextar på DarkLyrics

Musikalbum 2001
Album av Iced Earth
Album utgivna på Century Media Records
The Glorious Burden

The Glorious Burden är det amerikanska heavy metal/power metal-bandet Iced Earths sjunde studioalbum. Albumet släpptes 12 januari, 2004 av skivbolaget Steamhammer, et dotterbolag till det tyska bolaget SPV. Det är det första av deras album sedan Matt Barlow hoppat av, och det första av två med Tim "Ripper" Owens som sångare. På specialversionen av albumet finns en akustisk version av "When The Eagle Cries", samt en 32 minuter lång låttrilogi om slaget vid Gettysburg.
Samtliga låtar, förutom "Hollow Man" handlar på ett eller annat vis om krig. Låten "When The Eagle Cries" handlar om 11 september-attackerna.

Låtlista
Europeisk version
 "Declaration Day" – 5:00
 "When the Eagle Cries" – 4:07
 "The Reckoning (Don't Tread on Me)" – 4:56
 "Attila" – 5:36
 "Red Baron / Blue Max" – 4:05
 "Hollow Man" – 4:26
 "Waterloo" – 5:49
 "Valley Forge" – 4:46

Gettysburg (1863)
 "I. The Devil to Pay (July 1, 1863)"
 "II. Hold at All Costs (July 2, 1863)"
 "III. High Water Mark (July 3, 1863)"

Text: Jon Schaffer (spår 1–4, 6–11), Matt Barlow (spår 4), Tim Owens (spår 5)Musik: Jon Schaffer (spår 1–11), Matt Barlow (spår 4, 7)

Medverkande 
Musiker (Iced Earth-medlemmar)
Jon Schaffer – gitarr, bakgrundssång
Tim Owens – sång
James MacDonough – basgitarr
Richard Christy – trummor

Bidragande musiker
Sam King – bakgrundssång
Jeff Day – bakgrundssång
Matt Barlow – bakgrundssång
Susan McQuinn – flöjt, piccolaflöjt
Michael LoBue – säckpipa
Mark Prator, Roger Stephens, Aaron Caillier – trummor (Metal Militia Drum Corps)
The City of Prague Philharmonic Orchestra – orkester (spår 9, 10, 11)
Robert Wilding – orkesterarrangemang
Jim Morris – sologitarr
Ralph Santolla – sologitarr
Howard Helm – piano

Produktion
Jim Morris – producent, ljudtekniker, mastering
Jon Schaffer – producent
Tom Morris – mastering
Travis Smith – omslagsdesign
Leo Hao – omslagskonst

Referenser

Externa länkar 
Låttextar på DarkLyrics

Glorious Burden, the
Album av Iced Earth
Sven Lundqvist

Sven Lundqvist kan syfta på

Sven Lundqvist (skulptör) (1918-2010), en svensk skulptör och tecknare
Sven Lundqvist (skytt) (1920–2007), en svensk sportskytt
Sven Lundqvist (musiker)
Erik Ohlsson

C. Erik Ohlsson född 16 augusti 1891 i Malmö, död 24 december 1975, var en svensk kemist och forskare i farmaci.

Ohlsson blev filosofie doktor vid Lunds universitet 1917, medicine kandidat 1936, medicine hedersdoktor 1936, docent i kemi 1918 och t.f. laborator 1920-1921. Han var t.f. professor i kemi 1921-1922, i medicinsk och fysiologisk kemi vid Uppsala universitet 1929, respektive i farmakologi 1929-1930. Han blev professor i kemi och geologi vid Alnarps lantbruksinstitut 1924, var professor i kemi och kemisk farmaci vid Farmaceutiska institutet 1932-1959, och var institutets rektor 1933-1959.

Hans publikationer gällde organisk, fysiologisk och farmaceutisk kemi, framför allt enzymer.

Källor 

Svenska professorer i kemi
Svenska professorer i farmaci
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Personer verksamma vid Farmaceutiska institutet
Alumner från Lunds universitet
Födda 1891
Avlidna 1975
Män
Forskare från Malmö
Svenska kemister under 1900-talet
Payne Stewart

Payne Stewart, född 30 januari 1957, död 25 oktober 1999, var en amerikansk golfspelare. Han omkom i en flygolycka vid 42 års ålder.

Stewart föddes i Springfield, Missouri, USA. Han fick sitt tourkort för PGA-touren 1982 efter att ha spelat i Asien i några år och han vann samma år tourtävlingen Quad Cities Open. Han vann elva tävlingar på PGA-touren, bland annat PGA Championship 1989 och US Open 1991 och 1999. Han vann även Hassan II Trophy i Marocko två gånger.

Stewart representerade USA:s Ryder Cup-lag fem gånger (1987, 1989, 1991, 1993, 1999). Han blev besviken över att inte få representera USA 1995 och 1997 när han varken kvalificerade sig automatiskt eller blev handplockad av kaptenen. Han spelade också för USA i tre World Cup-lag.

Han var mycket populär bland sina fans, speciellt för sin klädsmak, och han hade ett rykte om sig att ha den största garderoben bland professionella golfspelare. Han var ett ständigt mål för fotografer på grund av sin prersonliga klädstil med bl.a. golfbyxor under tävlingar.

År 2001 valdes Stewart in i World Golf Hall of Fame.

Meriter

Majorsegrar
1989 PGA Championship
1991 US Open
1999 US Open

Segrar på PGA-touren
1982 Quad Cities Open
1983 Walt Disney Classic
1987 Hertz Bay Hill Classic
1989 MCI Heritage Classic
1990 MCI Heritage Classic, GTE Byron Nelson Golf Classic
1995 Shell Houston Open
1999 AT&T Pebble Beach National Pro-Am

Källor

Externa länkar
En biografi som skrevs när han valdes in i Hall of Fame
Payne Stewart på Golf Stars Online
Stewart Artiklar och bilder.



Amerikanska golfspelare
Avlidna 1999
Födda 1957
Personer som omkommit i flygincidenter
Män
Haylie Duff

Haylie Katherine Duff, född 19 februari 1985 i Houston i Texas, är en amerikansk skådespelare och sångerska. 

Haylie Duff är äldre syster till Hilary Duff och spelade bland annat rollen som Sandy Jameson i Sjunde himlen och rollen som Ava Marchetta i filmen Material Girls. Duff har även medverkat i Chicago Hope, Boston Public, American Dreams och Lizzie McGuire. Hon medverkar på skivan Family Guy: Live in Vegas som Stewies tidigare barnvakt. I april 2014 berättade Duff att hon och Matt Rosenberg är förlovade. Paret har två döttrar tillsammans, Ryan Ava Erhard Rosenberg, född den 11 maj 2015, och Lulu Gray Rosenberg, född 5 juni 2018.

Filmografi 
 1997 - True Women
 1997 - Hope - Martha Jean Pruitt
 1998 - Familjen Addams återförenas - Gina Adams
 1999 - The Amanda Show - Flickan i folkmassan
 2000 - Dreams In The Attic - Jessica
 2000 - Chicago Hope - Jenny
 2001 - The Newman Shower - Wendy
 2001 - Boston Public - Sylvia
 2002-2003 - Lizzie McGuire - Amy Sanders (Kusin Amy)
 2003 - Third Watch - Ung Faith
 2003 - I Love Your Work - Frat Brat flickvännen
 2003 - American Dreams - Shangri-Las
 2004 - Napoleon Dynamite - Summer Wheatly
 2004 - That's So Raven - Katina
 2004 - In Search Of Santa - rösten till Lucinda
 2004 - One On One - Mandy
 2005 - Dishdogz - Cassidy
 2005 - Complete Savages - Jessica
 2005 - Joan Of Arcadia - Stevie Marx
 2005-2007 - Sjunde himlen - Sandy Jameson
 2006 -  Material Girls - Ava Marchetta
 2007 - Nightmare - Molly
 2007 - My Sexiest Year - Debbie
 2008 - Backwoods - Lee
 2008 - Legacy - Lana Stephens
 2009 - Love Takes Wing - Dr. Annie Nelson
 2009 - Love Finds A Home - Dr. Annie Nelson
 2009 - My Nanny's Secret - Claudia
 2009 - Foodfight! - rösten till Sweet Cakes
 2009 - Fear Island - Jenna
 2010 - Tug - Kim
 2011 - Blackout - Suzanne (1 avsnitt)
 2011 - Slightly Single In L.A. - Jill
 2011 - Pennhurst - Megan
 2011 - Holiday Engagement - Trisha Burns
 2011 - Cousin Sarah - Tiffany
2013 - Christmas Belle - Isabelle
 2014 -The Wedding Pact - Elizabeth Carter
 2014-  Real Girl's Kitchen - Programledare
 2015 - Desecrated - Allie McClean
 2015 - Badge Of Honor - Brittany Gallo
 2015 - His Secret Family'' - Allison Goodman

Externa länkar 
 

Amerikanska musiker under 2000-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska barnskådespelare
Skådespelare från Houston
Musiker från Houston
Födda 1985
Levande personer
Kvinnor
Boris Stepantsev

Boris Stepantsev (ryska: Борис Степанцев), född 7 december 1929 i Moskva, död 21 maj 1983 i Moskva, rysk filmregissör, bland annat för tecknade filmer, däribland de ryska versionerna av Karlsson på taket från 1968 och 1970.

Filmografi

Externa länkar

Ryska animatörer
Ryska filmregissörer
Födda 1929
Avlidna 1983
Män
Personer från Moskva
Lee Janzen

Lee Janzen, född 28 augusti 1964 i Austin i Minnesota, är en amerikansk professionell golfspelare.

Janzen växte upp i Baltimore i Maryland och hans stora intresse som barn var baseboll. När han var tolv år gammal flyttade hans pappas företag till Florida och på grund av de tidiga vår vårarna fick golfen mer plats i hans liv och intresset för baseboll avtog. Vid 14 års ålder bestämde sig Janzen för att bli en professionell golfspelare.

År 1985 ställde han upp i majortävlingen US Open för första gången. Tävlingen vanns av Andy North på ett slag under par.

Janzen blev professionell 1986 och har sedan dess vunnit åtta tävlingar på den amerikanska PGA-touren inklusive två segrar i US Open 1993 och 1998. 1993 vann han före Payne Stewart på Baltusrol Golf Club i Springfield i New Jersey på åtta slag under par. Fem år senare besegrade han åter igen Stewart på Olympic Club i San Francisco då han vann tävlingen för andra gången efter att ha legat fem slag efter täten inför den sista rundan.

Han spelade i USA:s Ryder Cup-lag 1993 och 1997. Han medverkade i filmen Tin Cup (1996) med bland andra Kevin Costner. Janzen spelade rollen som professionell golfspelare.

Meriter

Majorsegrar
1993 US Open
1998 US Open

PGA-segrar
1992 Northern Telecom Open
1993 Phoenix Open  
1994 Buick Classic
1995 The Players Championship,  Kemper Open,  Sprint International

Externa länkar
Lee Janzen på pgatour.com



Amerikanska golfspelare
Personer från Austin, Minnesota
Födda 1964
Levande personer
Män
Sjtjelkuntjik (1973)

Sjtjelkuntjik, eller med kyrilliska alfabetet Щелкунчик, är en sovjetisk animerad film från år 1973. Filmen är producerad av Sojuzmultfilm i Boris Stepantsevs regi. Filmen är baserad på Pjotr Tjajkovskijs balett Nötknäpparen. År 2004 gjordes en ny version av filmen, Sjtjelkuntjik (2004).

Handling
Filmen inleds med att en av muskungens soldater letar i julgranen med lykta. I följande scen är det stor julfest. Clara Stahlbaum är i den här versionen en tjänsteflicka som får stå och se på när de andra dansar och festar.

När festen är slut dansar flickan för sig själv med sin kvast. Hon hittar nötknäpparen på golvet, eftersom han tagits ner under festen. Flickan tar upp nötknäpparen och sätter sig med honom i knät. Hon ger honom en puss på pannan varpå nötknäpparen kommer till liv. Han blir dock mycket ledsen när han kommer att tänka på sin gestalt.

Därefter förflyttas man till ett kungligt slott där det är fest. Festen avbryts av att den trehövdade musdrottningen kommer upp ur golvet. Hon och kungen kommer i bråk, så kungen går ner i källaren för att hitta ett gift mot musdrottningen. Musdrottningens trehövdade unge låser dock in kungen och börjar sedan dra i drottningen. Det gör kungens och drottningens son, prinsbebisen, mycket arg och han slår musungen i huvudena och råkar tippa sin vagga över musens svans. Detta får musdrottningen att bli rosenrasande. Kungen lyckas dock oskadliggöra drottningen, men redan innan dess har hon förtrollat prinsen till en nötknäppare och kristalliserat slottet. Musungen drar sig tillbaka och visar att han ska hämnas nötknäpparen sin döda mor. En gran växer in i slottet och slutligen hänger nötknäpparen i en julgran.

Man återvänder sedan till nötknäpparen och tjänsteflickan. Mussoldater början komma ur en springa i väggen och till slut kommer muskungen själv. Soldaterna försöker ta nötknäpparen, men flickan hindrar dem. Då krymper muskungen flickan och tillfångatar henne. Nötknäpparen väcker då alla leksaker i granen till liv och ett slag mellan leksakerna och mössen utkämpas. Nötknäpparen verkar gå segrande ur striden, men muskungen återhämtar snabbt sin armé och tillfångatar nötknäpparen. Muskungen ska straffa nötknäpparen, men flickan kastar sin träsko på muskungen så att han tappar sin krona. Kronan faller till spillror och muskungen förgörs. Därefter går alla mussoldaterna upp i rök, en efter en.

Träskon förvandlas till en glimrande finsko. När nötknäpparen tar upp skon för att ge till flickan faller hans nötknäpparfasad samman och han uppenbarar sig som en blond prins. När han sätter skon på flickan förvandlas hennes enkla kläder till en prinsessklänning. På detta följer snöflingedansen. Prinsen och prinsessan dansar till det kungliga slottet, där kungen och drottningen får liv igen till blomstervalsen. Efter blomstervalsen är filmen slut.

Externa länkar
 
Information om filmen (på ryska)

Animerade filmer 1973
Filmer 1973
Julfilmer
Sovjetiska kortfilmer
Animerade julfilmer
Åh, en så'n grabb

Åh, en så'n grabb är en svensk komedifilm från 1939 i regi av Ivar Johansson. I huvudrollerna ses Elof Ahrle och Sickan Carlsson.

Handling 
Filmen handlar om Loffe (Elof Ahrle) som är bilmekaniker i ett stort garage och bland hans favoritkunder är familjen Blomberg, bestående av konsul Blomberg (Gösta Cederlund) med hustru (Elsa Carlsson) och döttrarna Eva (Sickan Carlsson) och Marianne (Eivor Landström) samt sonen Carl-Bertil (Willy Peters). Marianne har lämnat in sin bil till reparation och den hade omfattande skador, vilket Loffe påpekar samt kompletterar med en lektion i trafikvett mot vilket Marianne reagerar mycket skarpt.

Loffe svärmar för konsulns dotter Eva, som skulle vilja lära sig köra bil och frågat Loffe om hon skulle kunna undervisa henne.

Loffe hjälper familjen Blomberg med och utan deras vetskap genom att låna ut pengar när det fattas pengar i konsul Blombergs företag när konsuln befinner sig utomlands samt genom att ta sonen Carl-Bertils plats när han försökt köra ifrån polisen kraftigt berusad. När Eva inser vilken reko kille Loffe är uppstår ljuv musik...

Om filmen 
Filmen hade premiär den 25 oktober 1939 på biograferna Aveny vid S:t Eriksplan och Lorry vid Birger Jarlsgatan i Stockholm. Åh, en så'n grabb har visats i SVT, bland annat 1995, 2001, i juli 2019 och i oktober 2021.

Rollista 

Elof Ahrle – Loffe Larsson, bilmekaniker
Gösta Cederlund – Blomberg, konsul
Elsa Carlsson – fru Blomberg
Sickan Carlsson – Eva Blomberg, deras dotter
Eivor Landström – Marianne Blomberg, deras dotter
Willy Peters – Carl-Bertil Blomberg, deras son
Åke Engfeldt – Kurre Lindberg, bilmekaniker
Allan Bohlin – Gunnar Lundgren
Erik "Bullen" Berglund – Bengtsson, kamrer
Artur Cederborgh – garageägare
Eric Laurent – konstapel Eriksson
Margit Agrell – Greta, Carl-Bertils sällskap
Marianne Öhman – Blombergs husa
Bob Larny – kapellmästare på Skansen

Musik i filmen  
 "Palais Stroll (Kom ska' du få vara me')", kompositör och engelsk text Ronnie Blake och Paul Remy, svensk text Kar de Mumma och Roni, sång Elof Ahrle och Sickan Carlsson 
 "En sjöman älskar havets våg", text Ossian Limborg 
 "Big Bob Special", kompositör Bob Larny, instrumental

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2015.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska komedifilmer
Filmer 1939
Filmer i regi av Ivar Johansson
Verk av Erik Asklund
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Etoumbi

Etoumbi är en småstad () i departementet Cuvette-Ouest i nordvästra Kongo-Brazzaville. De flesta invånarna livnär sig på jakt i de lokala skogarna.

Etoumbi har under 2000-talet drabbats av fyra utbrott av ebolaviruset, vilka förmodas ha orsakats av att lokalbefolkningen ätit kött från självdöda djur i skogen.  År 2003 dog 120 människor i ett utbrott. Ett annat utbrott i maj 2005 ledde till att staden sattes i karantän.

Källor

Orter i Kongo-Brazzaville
Cuvette-Ouest
Mujaheddin

Mujaheddin eller mujahidin (arabiska مجاهدين, sing. mujahid) är i allmän betydelse muslimer som utger sig själva att vara krigare för sin tro. Ordet mujahidin började först användas under 1700-talet i Indien som beteckning på "heliga krigare" i samband med muslimsk väckelserörelse.

Under 1900-talet blev mujaheddin en vanlig beteckning på den väpnade islamiska motståndsrörelsen i Afghanistan. Den bildades 1979 såsom en av flera gerillagrupper som kämpade mot de sovjetiska ockupationsstyrkorna under Sovjetunionens ockupation av Afghanistan och som slutligen störtade landets kommunistregering i kriget 1979–1992. I det därpå följande inbördeskriget i Afghanistan stred olika mujaheddinfraktioner mot varandra. Delvis som en reaktion mot alla övergrepp från mujaheddinkrigare tog talibanmilisen som var en av dessa grupper, makten över större delen av landet 1996 och utropade Islamiska emiratet Afghanistan.

Mujaheddin, som betyder "de som kämpar" eller "de som anstränger sig" för tron eller för det heliga kriget är förknippat med jihad, används både allmänt och av dem själva som beteckning på beväpnade islamister eller muslimska grupper som är inblandade i stridigheter mot icke-muslimer eller sekulariserade muslimska regimer.

Källor 
 Encyclopaedia Britannica/ Mujahideen

Riktningar inom islam
Gerillagrupper
Dennis Jonsson

John Dennis Ingvar Jonsson, född 16 februari 1983 i Göteborg, är en svensk fotbollsspelare. Han utnämndes till "Årets ärkeängel" säsongen 2006 av IFK Göteborgs supporterklubb Änglarna. Avslutade karriären efter säsongen 2011.

Allsvenska meriter
Allsvensk debut: (H) AIK 2-0, 2002
Första allsvenska mål: (H) AIK 2-0, 2002

Klubbar 
  Hisingstads IS (–1996)
  IFK Göteborg (1996–2006)
  Raufoss IL (2006–2007)
  Örgryte IS (2008–2011)

Källor

Noter

Externa länkar 
 Dennis Jonsson på elitefootball.com 

 

Svenska fotbollsspelare
Män
Födda 1983
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Spelare i Raufoss IL
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Levande personer
Idrottare från Göteborg
Kungliga Hovkapellet

Kungliga Hovkapellet, med anor från 1500- eller 1600-talet, är en svensk orkester som sedan 1773 tjänstgör främst vid Stockholmsoperan.

Historia 

Kungliga Hovkapellet är en av världens äldsta fortfarande verksamma orkesterinstitutioner. År 1526 omnämns hovets musiker för första gången i hovstatens räkenskaper av Gustav Vasa, därmed lades grunden till ett hovkapell. Under lång tid var Hovkapellet knutet till hovet i Stockholm och bestod av både vokala och instrumentala krafter. 

En av Hovkapellets glansperioder inföll på 1600-talet, då kapellet leddes av medlemmar av familjen Düben. Från 1730-talet, under hovkapellmästare som Johan Helmich Roman och Francesco Antonio Uttini, inföll en andra blomstringsperiod under vilken det svenska musiklivet utvecklades betydligt. Under Johan Helmich Romans ledning höll hovkapellet offentliga konserter i Riddarhuset. Dessa så kallade "Riddarhuskonserter", som tog sin början år 1731, var den första regelbundna offentliga konsertverksamheten i Stockholm.

Från åtminstone 1600-talets början ingick också vokalister i Hovkapellet, och pojkar skötte tjänsten som arior och kantater. Sångtjänsten vid kapellet upphörde 1763, och övertogs tio år senare av sångarna vid Kungliga Operan. Hovkapellet öppnades officiellt för båda kön den 26 oktober 1726, då Sophia Schröder och Judith Fischer anställdes som vokalister och, året därpå, ersatte de två pojkar som hade skött denna funktion Redan år 1702 hade dock Maria de Croll tjänstgjort som diskantist vid Hovkapellet Den första kvinna som anställdes som instrumentalist var Marie Pauline Åhman 1851. Från 1773 tjänstgjorde Hovkapellet vid Kungliga Operan, eftersom Operan fram till 1880-talet också räknades som tillhörigt hovet.      

Idag består hovkapellet av 107 musiker.

Se även 
 Lista över musiker i Kungliga Hovkapellet
 Kungliga Hovkapellets förtjänstmedalj

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 Hovkapellets hemsida

Svenska symfoniorkestrar
Musik i Stockholm
Organisationer i Stockholm
Corey Pavin

Corey Pavin, född 16 november 1959 i Oxnard, Kalifornien, är en amerikansk golfspelare som var på toppen av sin karriär på PGA-touren från mitten av 1980-talet till mitten av 1990-talet.

Pavin blev professionell golfspelare 1982. Han nådde snabbt framgångar i sporten med tre internationella segrar 1983 och sin första seger på PGA-touren 1984 i Houston Coca-Cola Open. Han vann minst en tävling antingen på USA-touren eller internationellt de följande åren. Han vann penningligan på USA-touren 1991.

Pavins framgångar kulminerade i hans enda majorseger, US Open 1995. Efter den segern började han falla på rankingen och det dröjde tio år innan han vann igen på USA-touren.

Meriter

Majorsegrar
1995 US Open

Segrar på PGA-touren
1984 Houston Coca-Cola Open
1985 Colonial National Invitation
1986 Hawaiian Open,  Greater Milwaukee Open
1987 Bob Hope Chrysler Classic,  Hawaiian Open
1988 Texas Open
1991 Bob Hope Chrysler Classic,  BellSouth Atlanta Golf Classic
1992 Honda Classic
1994 Nissan Los Angeles Open
1995 Nissan Open
1996 MasterCard Colonial
2006 U.S. Bank Championship in Milwaukee

Övriga segrar
1983 German Open, South African PGA Championship, Calberson Classic
1984 New Zealand Open
1985 New Zealand Open, USA-Japan Matches (individuellt)
1993 Toyota World Match Play Championship
1994 Tokai Classic
1995 Asian Masters, Million Dollar Challenge
1996 Ssang Yong International Challenge
1999 Martel Skins Game

Lagtävlingar
1981 Walker Cup
1982 USA-Japan
1985 Nissan Cup
1991 Ryder Cup
1993 Ryder Cup
1994 The Presidents Cup
1995 Ryder Cup
1996 The Presidents Cup

Externa länkar
PGA Tours biografi



Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1959
Levande personer
Personer från Oxnard, Kalifornien
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Spelare på PGA Tour
Idrottare från Kalifornien