Pehr Evind Svinhufvud

Pehr Evind Svinhufvud af Qvalstad, finskt smeknamn Ukko-Pekka ("gubben Pekka"), född 15 december 1861 i Sääksmäki, död 29 februari 1944 i Luumäki, var en finländsk jurist och politiker. Han var Finlands president från 1931 till 1937.

Biografi

Utbildning och giftermål 
Svinhufvud gick på det svenskspråkiga gymnasiet i Helsingfors. 1878, vid 16 års ålder, skrev han sig in vid Helsingfors universitet. Där fick han en kandidatexamen 1881, och avslutade sedan en magisterexamen 1882; hans huvudämnen var finsk, rysk och skandinavisk historia. Efter detta tog han juris magisterexamen 1886. 1889 gifte sig Svinhufvud med Alma (Ellen) Timgren (1869–1953). De fick sex barn, Yngve (1890–1991), Ilmo Gretel (1892–1969), Aino Mary (1893–1980), Eino (1896–1938), Arne (1904–1942) och Veikko (1908–1969).

Anställning som jurist  
Svinhufvud började i Åbo hovrätt, först som assessor och sedan som ledamot av Lagberedningen. Han tog avsked 1903 och började därefter som advokat i Helsingfors. Han blev den nya lantdagens första talman 1907, en befattning han innehade till 1912.

Politisk aktivitet 
År 1914 deporterades han till Sibirien. Redan då var han känd som en av det passiva motståndets ledande män. När han återvände hem efter den stora ryska revolutionen i mars 1917 hyllades han och utsågs till prokurator. Han var chef för senaten som utropade Finlands självständighet och reste till Petrograd för att utverka sovjetregeringens erkännande.

När inbördeskriget bröt ut 1918 gömde han sig först för de röda i Helsingfors, men lyckades fly med en kapad isbrytare till Reval. Därifrån reste han via Berlin och Stockholm till Finland och övertog ledningen av den finska regeringen i Vasa. Efter krigets slut i maj fungerade som riksföreståndare till december 1918, då han avgick, för att ersättas av general Mannerheim. Svinhufvud hade fört en tyskvänlig linje som blev omöjlig i och med Tysklands kapitulation.

Politisk inriktning 
Svinhufvud kunde, tack vare sin stora auktoritet, kväsa det fascistinspirerade Mäntsäläupproret 1932, men han intresserade sig inte för utrikespolitiken. På det inrikespolitiska planet bidrog han till att bibehålla och skärpa förbudet mot kommunismen samt vägrade 1936 att tillsätta en socialdemokratisk regering. Hans starkt högerorienterade hållning hindrade inte att han med sitt gemyt och sin folklighet var vida populär.

Politisk karriär 
Från december 1917 var Svinhufvud det självständiga Finlands första regeringschef som senatens ordförande. Han ledde den vita regeringen under finska inbördeskriget medan Mannerheim ledde deras stridande förband. Efter kriget tjänstgjorde Svinhufvud som Finlands första tillfälliga statschef med titeln regent under projektet att upprätta en tyskallinerad monarki i landet, fram till slutet av 1918 då han avgick till förmån för Mannerheim. Han tjänstgjorde senare som statsminister från 1930 till 1931, innan han valdes till presidentposten. 1931 valdes han till president. Som president var han känd för att han stoppade Mäntsäläupproret.

När Svinhufvud ställde upp i presidentvalet 1937 blev han inte återvald på grund av sitt motstånd mot att Socialdemokraterna skulle få komma i regeringsställning. Socialdemokraterna satsade på Agrarförbubdes kandidat Kyösti Kallio, och denne blev vald till president.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 P. E. Svinhufvud i 375 humanister 4.6.2015, humanistiska fakulteten vid Helsingfors universitet.
 

Finlands presidenter
Finlands statsministrar
Finländska samlingspartister
Finlandssvenska politiker
Födda 1861
Avlidna 1944
Män
Finlands riksföreståndare
Personer i Finland under 1900-talet
Mottagare av Serafimerorden
Personer från Valkeakoski
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Alumner från Helsingfors universitet