kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maureen Tucker

Maureen Ann "Moe" Tucker, född 26 augusti 1944 i Jackson Heights i Queens i New York (och uppväxt i Levittown, Long Island, New York), är en amerikansk trummis och sångare. Hon är mest känd som trummis i rockbandet The Velvet Underground, men har även släppt ett antal soloalbum.

Vid 19 års ålder började Tucker spela trummor. Innan hon blev medlem i The Velvet Underground jobbade hon som programmerare på IBM. Hon blev intagen som trummis efter att originaltrummisen Angus MacLise vägrat uppträda för betalande publik. Tuckers spelstil var udda. Det var vanligare att hon stod upp och spelade än att hon satt. Bastrumman hade hon vänd upp och ner, och hon använde sällan cymbaler. 

Hon spelade också bas och sjöng på några få inspelningar med gruppen som släppts senare. Tucker blev gravid våren 1970 och lämnade då gruppen efter att ha spelat på tre album. Hon står listad som medlem på gruppens fjärde och sista studioskiva, Loaded, men medverkar inte där alls. Hon kom tillbaka till gruppen senare samma år, men den hade då börjat falla sönder och hon lämnade den igen 1972.

Hon skötte om sitt familjeliv resten av 1970-talet för att på 1980-talet börja turnera som soloartist i liten skala. Hon släppte även några album på små skivbolag där hon sjöng och spelade gitarr, bland annat om det hårda livet som mamma. Hon var med vid VU:s återförening 1993 och spelade på livealbumet Live MCMXCIII. Hon gästade även de gamla VU-kompisarna John Cale och Lou Reeds soloinspelningar.

Diskografi 
Solo

 (EP)
 (EP)

 (live)

 (samling)
 (live)

The Velvet Underground

Övrigt
 (med Half Japanese)
 (med The Kropotkins)

Externa länkar 

Taj Moe Hal - officiell webbplats

Födda 1944
Amerikanska rocktrummisar
Amerikanska rocksångare
Kvinnor
Levande personer
Musiker från New York
SR c

SR c var en radiokanal och webbplats för experimentell radio (2001-2012). Kanalen, som initierades av Marie Wennersten, utgjorde en plattform för konst, journalistik och idéer - interaktiva eller linjära, personliga och politiska. Kanalen har huserat på Sveriges Radios hemsida, men har också vidgat sin spelplats till FM-nätet, järnvägsstationer, torg, konsthallar och bokhandlar. SR c har utforskat nya former att producera, presentera och uppfatta radio. C:et i SR c har stått för att se – i ordets vidaste bemärkelse. Över 200 verk av olika konstnärer, författare, filosofer och radiomakare i Sverige och andra delar av världen fanns samlade på SR c:s hemsida. Verken rörde sig ofta i gränstrakterna mellan radioteater, musik, performance, hörspel och dokumentär. Mette Göthberg, Ulrika Jonsson, Karolina Gerdin och Steven Cuzner ingick i kanalens första redaktion. 

Programmen fanns samlade i temanummer (Skogen, Staden, Det nomadiska, Hjärnan, Det som inte blev sagt, Tutti-Frutti m fl) genom mycket uppmärksammade och särskilt utvecklade gränssnitt, av bland andra Igor Isaksson och Erik Sandelin. Till vissa temanummer fanns även program från Sveriges Radios arkiv som tillgängliggjordes i tematiska bildvärldar. SR c har uppmärksammats på olika sätt i Sverige och utomlands. 2004 fick webbapplikationen Let Them Sing It For You (utvecklad av konstnären Eric Bünger för SR c i samarbete med P4) ett hedersomnämnande i Prix Europa och kom att få en dittills unik spridning via internet, närmare sex miljoner lyssnare/användare. . Kanalen finns också omnämnd och representerad bland annat i Erik Granly Jensen och Brandon LaBelles antologi Radio Territories (Errant Bodies 2007). 

Till och med den 20 september 2012 gick det att lyssna på webbkanalen dygnet runt på Sveriges Radios webb. I sändningarna varvades program med musik vald till programmen av DJ:s. Ibland livesände SR c evenemang. Ett annat sätt att ta del av SR c var att prenumerera programmen som poddradio.

Sveriges Radio beslutade att släcka SR c 2012, vilket föregicks av debatt och inlägg i olika tidningar och tidskrifter. I och med nedläggningen raderades såväl applikationer som gränssnitt. Ett sista temanummer i form av ett finissage med tema Döden - "AKT c" - hölls på Bonniers konsthall.. Där kom många av kanalens medverkande konstnärer att delta och originalverk av Matti Kallioinen, Malin Elgán, Steven Cuzner, Iris Smeds, Vulkano, Marja-Leena Sillanpää, Anastasia Ax och Marie Wennersten presenterades.

Genom en överenskommelse med Sveriges Radio är SRcs ljudande arkiv sedan 2012 inhyst hos Audiorama.

Källor

Externa länkar 
 Delar av kanalen finns bevarade här: http://www.munu.se/sr-c/
Magnus Bremmer, SvD "SR behöver ett kreativt SRc" (2018): https://www.svd.se/sr-behover-ett-kreativt-src
 Andreas Engström, Nutida Musik "Kupp på Sveriges radio – SRc raderas?" (2011): https://www.nutidamusik.com/2011/05/kupp-pa-sveriges-radio-–-src-raderas-2/
 the Wayback Machine har arkiverat det mesta av SRc: https://web.archive.org/web/20060917234635/http://www.sr.se/p1/src/SRc00_tabla.stm

 

c
Webbradio
Jack Casady

Jack Casady, född John William Casady den 13 april 1944 i Washington, D.C., är en amerikansk basgitarrist.

Jack Casady blev inbjuden att spela basgitarr i Jefferson Airplane av Jorma Kaukonen 1965, och var därmed originalmedlem i gruppen. Casady har ett mycket karaktäristiskt basspel och hamnar musikaliskt inte i skymundan på gruppens inspelningar. Till skillnad från de flesta andra elbasister vid denna tid spelade Casady ofta "melodibas" – hans basspel var således inte bara rent ackompanjemang. Jack Casady stannade i Jefferson Airplane till början på 1970-talet då han tillsammans med Kaukonen bildade bandet Hot Tuna.

Han har också gästspelat på många andra artisters skivor (bland annat Peter Rowan, Grateful Dead, Roky Erickson, Papa John Creach, Jimi Hendrix, John Lee Hooker, David Crosby, Country Joe and the Fish, Warren Zevon, SVT och KBC Band) och gav 2003 ut soloalbumet Dream Factor.

Diskografi (urval)
Soloalbum

Studioalbum med Jefferson Airplane

Studioalbum med Hot Tuna

Studioalbum med Jefferson Starship

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Födda 1944
Amerikanska basister
Män
Levande personer
Maidstone

Maidstone är en stad i grevskapet Kent i sydöstra England. Staden är huvudort för Kent samt distriktet med samma namn. Den ligger vid floden Medway, cirka 51 kilometer sydost om London. Tätorten (built-up area) hade  invånare vid folkräkningen år .

Det finns romerska lämningar i staden. Maidstone fick stadsrättigheter 1549, men dessa drogs in fem år senare då staden stödde rebeller mot kungen och det dröjde till 1619 innan staden återfick dem.

I stadsvapnet återfinns en häst, ett lejon och en dinosaurie. Det senare, lite udda, inslaget kommer av att dinosauriefossil upptäcktes under 1800-talet.

Den viktiga motorvägen M20 passerar Maidstone. I staden finns fotbollsklubben Maidstone United FC.

Maidstone nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Meddestane.

Referenser

Externa länkar 

 
Orter i Kent
Unparished areas i Kent
Tidigare civil parishes i Kent
Platser omnämnda i Domesday Book
Bilderbok

En bilderbok är en barnbok vars text regelbundet ackompanjeras av teckningar eller fotografier som illustrerar handlingen.

Pekbok kallas bilderböcker avsedda för de yngsta barnen, upp till två år. Pekböcker saknar ofta text helt och hållet, och har stora, tydliga bilder på djur, föremål eller personer. Ofta är de i hårdare material än andra böcker, till exempel hårdpapp för att tåla omild behandling. Även pekböcker i tyg förekommer.

Vissa bilderböcker har en särskild utformning med hål i teckningarna där man kan se något av bilden på nästa uppslag. Dessa kallas hålbok.

Vuxenlitteratur med motsvarande förhållande till bild/text går som regel under benämningar som presentböcker eller fotoböcker, alternativ bildromaner. Längre bokberättelser med tecknade serier benämns ofta serieroman eller grafisk roman.

Den första bilderboken anses vara Johan Amos Comenius Orbis Pictus.

Barnlitteraturpriser
ALMA-priset
Astrid Lindgren-priset
Nils Holgersson-plaketten
Snöbollen – årets bilderbok
Slangbellan

Några kända bilderboksförfattare och -illustratörer
Elsa Beskow
Eva Eriksson
Lennart Hellsing
Tove Jansson
Astrid Lindgren
Barbro Lindgren
Jan Lööf
Ulf Nilsson
Inger Sandberg

Se även 
 Ikonotext

Referenser

Externa länkar 
Barnboken.nu

Litterära genrer
Barnlitteratur
Leksaker
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Green Party of England and Wales

Green Party of England and Wales är ett brittiskt grönt politiskt parti grundat 1973. Som flera av sina europeiska systerpartier har partiet saknat partiledare och istället representerats av två språkrör (principal speakers), något som ändrades 2008 då Caroline Lucas valdes till partiledare. Partiet är sedan Europaparlamentsvalet 1999 representerat i Europaparlamentet och sedan valet 2010 för första gången representerat i det brittiska parlamentet.

Historia 
Partiet historia går tillbaka till 1973 då ett litet partiet kallat People (folket) grundades och ställde upp i valet 1974. Partiet bytte följande år namn till Ecology Party och antog ett manifest kallat Manifesto for a Sustainable Society.

Partiets bästa valresultat kom i valet i Europaparlamentsvalet 1989 då partiet fick 14,9 procent av rösterna, dock utan att vinna några platser. Sedan dess har valsystemet för Europaparlamentsvalet förändrats till ett mer proportionellt valsystem och sedan 1999 är partiet representerat i Europaparlamentet.

Partiet idag 
På det nationella planet är partiet fortfarande litet, och partiet fick en procent av rösterna i Storbritannien i valet 2005. Partiet har dock starka lokala fästen, framförallt i Norwich, Lancaster och Brighton. Partiet har sammanlagt drygt 120 ledamöter i lokala församlingar och har sedan 1999 två ledamöter i Europaparlamentet. I valet 2010 erövrade partiledare Caroline Lucas partiets första plats i det brittiska underhuset när hon vann valet i sin valkrets i Brighton.

Partiet är medlem i Europeiska gröna partiet och ledamöterna i Europaparlamentet ingår i Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen.

Uppmärksammade utspel och ställningstaganden 

 2013: Beslut om att ställa sig bakom kravet på penningreform.

Grupper och nätverk inom partiet 

 Green Left - en ekosocialistiskt grupp inom partiet, bildat den 4 juni 2006.

Referenser 

Politiska partier i Storbritannien
Gröna partier
Politiska partier bildade 1973
Partier inriktade på penningreform
John Cale

John Cale OBE, född 9 mars 1942 i Garnant i Carmarthenshire i Wales, är en brittisk sångare, violast, gitarrist, basist, pianist, låtskrivare och producent. Han är mest känd för sitt medlemskap i avantgarde-rockgruppen The Velvet Underground men har även gett ut en lång rad egna album och producerat andra musikers material.

Biografi 
Cale växte upp i den industriella zonen Amman Valley i staden Garnant. Han visade tidigt begåvning vid pianot och studerade musik vid Londons universitet. Detta musikintresse förde honom över Atlanten till USA och New York. Cale bildade 1964 Velvet Underground tillsammans med Lou Reed. Han var en av de drivande krafterna i skapandet av gruppens avantgardesound, och med sin syd-Walesiska dialekt gav han prägel åt vissa av gruppens låtar, som The Gift. Hans huvudinstrument var elbas, men han spelade även klaviaturinstrument och elviola på inspelningarna. Han medverkade på gruppens två första album, men lämnade den sedan eftersom han inte kom överens med Reed. Efter att Cale hoppat av blev gruppens musik mindre experimentell.

Efter avhoppet producerade han skivor för en del artister, bland annat Nico och The Stooges. Sitt första soloalbum Vintage Violence släppte han 1970. Han har sedan dess fortsatt ge ut egna album med komplexa låtar och texter. 1990 återförenades han med Lou Reed för att spela in albumet Songs for Drella, en hyllning till Andy Warhol som avlidit 1987. Han var även med i en återförening av Velvet Underground i början på 1990-talet, men efter att gitarristen Sterling Morrison avled 1995 har inga återföreningar gjorts.

Cales största hit på senare år är en cover av Leonard Cohens låt "Hallelujah". Den spelades in 1991 till albumet I'm Your Fan, en hyllningsplatta till Cohen. Cales cover av "Hallelujah" har använts i bland annat filmerna  Basquiat – den svarte rebellen (1996) och Shrek (2001) samt på den officiella soundtrackskivan för TV-serien Scrubs.

Diskografi 

 (med Terry Riley)

 (med Lou Reed)

Källor

Externa länkar 

Officiell webbplats

Födda 1942
Brittiska rockmusiker
Brittiska musikproducenter
Brittiska låtskrivare
Män
Levande personer
John Cale
Personer från Carmarthenshire
Fildeskriptor

Inom datorprogrammering är en fildeskriptor en abstrakt utpekare som innehåller information som behövs när datorn ska läsa eller skriva i en datafil. Det motsvarande engelska uttrycket, file descriptor, används allmänt i operativsystem av typen POSIX. I den terminologi som används om Microsoft Windows och i samband med det standardiserade programbiblioteket för läsning och skrivning i programspråket C, stdio.h, föredras uttrycket file handle (filhandtag). Men tekniskt sett är file handle en annan typ av objekt. 

Varje process har en File Descriptor Table som innehåller information om de filer som finns öppna i processen.

Unix

de:Handle#Datei-Handle
An American in Paris (symfonisk dikt)

An American in Paris är en symfonisk dikt av den amerikanske kompositören George Gershwin. Han tog inspiration från sin egen tid i Paris på 1920-talet. Verket uruppfördes 1928.

Förutom vanliga musikinstrument ingår även biltutor i verket. Verket är troligen ett av Gershwins mest spelade, i popularitet endast överträffat av Rhapsody in blue.

Verket användes 1951 i filmen An American in Paris, där Gene Kelly spelar amerikansk konstnär i Paris. Filmen avslutas med en 17 minuter lång balett till tonerna av denna tondikt.

Verk av George Gershwin
Symfoniska dikter
Närcon

Närcon (i marknadsföringssammanhang och i allmänhet skrivet NärCon) är en serie av kombinerade spel- och animekonvent som arrangeras i bland annat Linköping (tidigare Örebro) av NärCon Eventbyrå AB. Huvudevenemanget brukar gå av stapeln i slutet av juli och erbjuder likt andra traditionella spelkonvent figurspel, brädspel, kortspel och rollspel. Även filmsalar finns, där det dygnet runt visas anime och annan film, och så finns det datorspelsrum med konsoler, där det också brukar ordnas datorspelsturneringar. 

I anslutning till Närcon arrangerades tidigare även ett LAN-party, även om den verksamheten på senare år tunnats ut och numera ersatts av e-sport. Dessutom inriktar sig Närcon även på cosplay, och håller i Cosplay-SM och Nordic Cosplay Championship.

Arrangörerna kallar arrangemanget för en spel- och cosplayfestival och målet är att skapa minst samma bredd och kvalitet på arrangemangen som om det hade varit fyra separata arrangemang – spel-, anime- och cosplaykonvent eller festival – på samma plats.

Historik 
Närcon grundades år 2002 av Sam Anlér (då i A-Huset och Kulturpalatset i Örebro) och har sedan dess körts årligen. Konventet flyttade efter en tid till Linköping där man utvecklade ett samarbete med Linköpings Universitet. Sedan 2013 arrangeras även Närcon på vintern, mestadels på Katedralskolan, men har även hållits på Anders Ljungstedts Gymnasium, Saab Arena, samt Berzeliusskolan.

E-sport

Starcraft II 
På NärCon 2012 hölls en turnering i Starcraft II: Wings of Liberty. Segraren fick representera Sverige i de av IeSF anordnade världsmästerskapen.

Referenser

Externa länkar 
 
 
 

Spelkonvent
Animekonvent
WP:Projekt Japan
E-sport
Evenemang i Örebro
An American in Paris

An American in Paris kan syfta på:

 An American in Paris (symfonisk dikt) – en symfonisk dikt av George Gershwin
 An American in Paris – en film från 1951, se En amerikan i Paris
Driving range

Driving range är ett område där golfare kan träna sina svingar. Det kan också vara en fritidsaktivitet i sig för amatörer eller när det inte finns tillräckligt med tid för ett fullständigt spel. Många golfbanor har en driving range, men det finns också fristående anläggningar, särskilt i stadsområden. De drivs oftast av företag eller ibland av universitet. Reguljära avstånd (vanligen 50 m, 100 m och så vidare) markeras ofta. Driving ranger kan ha naturligt gräs, liksom en golfbana, eller syntetiska mattor som liknar äkta grästorv.

Golfare betalar för hinkar med bollar som kan vara av olika storlekar, vanligen betecknade små (30–50 bollar), medium (50–80 bollar) och stora (80–150 bollar). Vissa ranger har elektroniska utslagsanordningar, vilka laddar bollar automatiskt, och registrerar bollanvändning på ett smartkort. Ofta finns det professionella golfspelare tillgängliga som kan ge lektioner och instruktioner. I stads- och förortsområden, skyddar stora nät omgivande människor och strukturer från felande bollar. Driving ranger är särskilt populära i Japan där golfbanor är överfulla och ofta mycket dyra. Kommersiella driving ranger ses ofta tillsammans med andra idrottsrelaterade verksamhetsområden, såsom batting cage eller bangolf, för underhållning. Vissa driving ranger erbjuder också områden för att träna chippslag, bunkerslag och puttning.

Driving ranger kan använda golfbollar som påtagligt skiljer sig från dem som används på golfbanan. Rangebollar, som de kallas, är ofta billiga och särskilt utformade med ett hårdare skal för att göra dem mer hållbara. Som sådana uppfyller de inte heller nödvändigtvis definitionen av en golfboll enligt golfreglerna. För att skilja dem från andra golfbollar, har de en tydlig färgsättning eller färgade streck, och är stämplade med ordet ”range”.

Källor

Externa länkar 

Golftermer
Raymond Benson

Raymond Benson, född 6 september 1955 i Midland, Texas, är en amerikansk författare, och den fjärde officielle James Bond-boksförfattaren efter Ian Fleming, Kingsley Amis, och John Gardner.

Raymond Benson föddes i västra Texas, och tog en BFA (Bachelor of Fine Arts) vid universitetet i Austin. Han arbetade bl.a. som teaterregissör och kompositör, innan han började skriva interaktiva datorspel.

Benson började sin bana inom James Bond-världen som flitig skribent för den amerikanska Bond-klubben (som publicerade tidskriften Bondage), och sammanställde så småningom det klassiska verket "The James Bond Bedside Companion" (1984, reviderad upplaga 1988).

James Bond-böcker 
När John Gardner pensionerat sig som Bond-författare 1996, sökte förlaget Glidrose Publications en ny författare. För första gången blev en amerikan aktuell, när de hittade Bond-specialisten Benson. Han skrev både romaner och noveller (vilket inte skett sedan Ian Flemings dagar), ända till 2002 då han också lade ifrån sig pennan.

Blast from the Past (novell, 1997)
Zero Minus Ten (1997)
The Facts of Death (1998)
Midsummer Night's Doom (novell, 1999)
High Time to Kill (1999)
Live at Five (novell, 1999)
Doubleshot (2000)
Never Dream of Dying (2001)
The Man with the Red Tattoo (2002)

Benson skrev dessutom tre romanversioner baserade på filmmanusen till filmerna:
Tomorrow Never Dies (1997)
The World Is Not Enough (1999)
Die Another Day (2002)

Ingen av Bensons böcker har översatts till svenska och enligt kontraktet kommer ingen av dem att filmas.

Övriga verk 
Raymond Benson har också skrivit spänningsböckerna "Face Blind" (2003) och "Evil Hours" (2004), samt en bok om bandet Jethro Tull.

2004 släpptes en roman baserad på Tom Clancys videospel Splinter Cell, som Benson skrivit under pseudonymen David Michaels. Sent 2005 släpptes bok nummer två i serien, Operation Barracuda.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Raymond Benson's official website
Raymond Benson avslöjar att han skriver Splinter Cell

Födda 1955
Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Amerikanska kompositörer
James Bond
Amerikanska kriminalförfattare
Män
Levande personer
Alumner från University of Texas at Austin
Blåliden

Blåliden är en by i norra delen av Degerfors socken, Vindelns kommun, Västerbotten, Västerbottens län i östra Norrland.

Byn, i början av 1900-talet stor och välmående, utgörs idag av ett fåtal bebodda gårdar mellan byarna Yttersjön och Slipstensjön. Blålidens bebyggelse är utspridd utan tydligt centrum och belägen längs nedre delen av Blålidenberget. 

Det område som idag utgör Blåliden med omgivningar, Blålidenberget, skogs- och myrmarkerna mot Jopptjärn, var länge endast nyttjat av renskötande samer för djurens vinterbete. Landskapet är fortfarande präglat av denna samiska period: Påtagligt i många försvenskade samiska namn på platser, berg och sjöar (som till exempel Jopptjärn). När byn Slipstensjön grundades 1793 kan området som idag är Blåliden ha börjat utforskas, och kom att koloniseras av familjen Andersson, som antagligen var de första bofasta inbyggarna på platsen.

Orter i Vindelns kommun
Symfonisk dikt

Symfonisk dikt eller tondikt är en genre inom programmusiken. Det är ett verk för symfoniorkester - vanligen, men inte alltid, i en sats -, som tonsättaren har gett ett utommusikaliskt innehåll genom titeln, ett motto eller dylikt. Det utommusikaliska innehåll som verket anspelar på kan till exempel vara en historisk händelse, en litterär text, en geografisk ort eller ett fiktivt skeende. Termen symfonisk dikt präglades av Franz Liszt som genrebeteckning för det egna orkesterverket Tasso (1854). Förebilder fanns bland annat hos Hector Berlioz (Symphonie Fantastique) och Felix Mendelssohn-Bartholdy (uvertyren Hebriderna). Richard Strauss, som skrev flera stora verk i genren, föredrog beteckningen tondikt. 

Den symfoniska dikten är som genre starkt bunden till romantiken. I och med modernismens intåg i början av 1900-talet har intresset bland tonsättare för den symfoniska dikten som uttrycksmedel falnat.

Några symfoniska dikter

Hugo Alfvén: En skärgårdssägen
Claude Debussy: Prélude à l'après-midi d'un faune (Förspel till en fauns eftermiddag)
Paul Dukas: L'Apprenti sorcier (Trollkarlens lärling)
George Gershwin: An American in Paris
Percy Grainger: Train Music
Augusta Holmès: Irlande
Augusta Holmès: Pologne
Arthur Honegger: Pacific 231
Franz Liszt: Mazeppa
Franz Liszt: Tasso
Franz Liszt: Hamlet
Modest Musorgskij: Tavlor på en utställning
Modest Musorgskij: En natt på Blåkulla
Ottorino Respighi: Roms fontäner
Camille Saint-Saëns: Danse macabre
Jean Sibelius: Finlandia
Jean Sibelius: Tapiola
Jean Sibelius: Tuonelas svan
Bedrich Smetana: Ma vlast (Mitt fosterland)
Richard Strauss: Aus Italien
Richard Strauss: Eine Alpensinfonie
Richard Strauss: Ein Heldenleben
Richard Strauss: Don Juan
Richard Strauss: Don Quixote
Richard Strauss: Macbeth
Richard Strauss: Tod und Verklärung
Richard Strauss: Till Eulenspiegels lustige Streiche
Richard Strauss: Also sprach Zarathustra
Pjotr Tjajkovskij: 1812

Typer av musikstycken
Klassisk musik
Rönnby

Rönnby är ett bostadsområde och en stadsdel i norra Västerås. Området består av delarna Billsta, Rönnby och Åshagen. Området avgränsas av Norrleden och Svartån.

Rönnby har ett centrum med höghus. Runt om ligger villor och radhus. I södra änden, närmast Billsta ligger ett "Bovieran". Det är tre huskroppar byggda runt en inglasad gård med tropisk miljö, inredd med palmer, en damm med fontän och sittgrupper. Byggnaderna är i tre våningar och stod klart 2011.

Det finns en skola, Rönnbyskolan, en kyrkolokal, Rönnby kyrkcenter och en pizzeria samt en kiosk. Rönnbyskolan ligger mellan Rönnbyskogen och Rönnbys höghus. Här finns skola och förskola. Skolan är från förskoleklass upp till nian.

På Rocklundaåsen, strax söder om Rönnbyskolan, ligger en fornborg från järnåldern, Rönnby fornborg, (se Västerås 60:1). 

Rönnbyskogen / Rocklundaåsen har anlagda motionsspår, delvis med belysning, och vintertid pistade skidspår. Här finns även en pulkabacke söder om fornborgen.

På fritidsgården i området grundades innebandyklubben Rönnby IBK av Bo Hägglöf på 1990-talet. Klubben har ett damlag i landets högsta serie.

En av medlemmarna ur musikgruppen Looptroop Rockers kommer från Rönnby.

Stadsdelen Rönnby avgränsas i norr av Rönnbyvägen, i öster av skogskanten mot Rönnbyskogen, i söder av gränsen mot Åshagen och i väster av Skultunavägen.

Noter

Externa länkar

Bostadsområden i Västerås
Stadsdelar i Västerås