kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tallit

Tallit (hebr. טלית), även tallét (sefardiska) och tallis (jiddisch), är en bönesjal med tzitzit (skådefransar) i de fyra hörnen som bärs av judiska män under bön i synagogan — dock inte under kvällsgudstjänster med undantag av jom kippur. 

Det existerar förutom den större bönesjalsvarianten, tallit gadol, en mindre som är tänkt att bäras som en tröja vilken kallas tallit katan. Syftet är att tzitzit skall hänga utanför kläderna så att bäraren uppmärksammar dem och kommer ihåg budorden i Torahn.

Det finns två varianter av tallis, tallit gadol och tallit katan. Tallit gadol är en stor bönesjal som bärs under morgonbön och vid vissa andra tillfällen. Tallit katan är ett mindre fyrhörnigt klädesplagg som ofta bärs innanför tröjan så att tzitzit går att beskåda. Tallit katan bärs i huvudsak av ortodoxa män under dagen. Kvinnor är enligt ortodox rabbinsk tradition inte förpliktade att bära tzitzis då de i huvudsak ska bäras på dagen.

Enligt sefardisk tradition är det vanligt att pojkar börja bära tallit i samband med bar mitzvah. Ashkenasisk sed är att männen bär tallit efter att de ingått äktenskap. Kvinnor är befriade från att utföra ”skall”-bud med tidsbegränsningar. Vissa riktningar inom judendomen bär endast män tallit.

Fransarna, tzitzit, som är knutna i de fyra hörnen av sjalen ska med sina trådar och knutar påminner om de 613 mitzvot, (365 du skall icke och 248 du skall). Ursprungligen, på den tiden man svepte sig i tygstycken för att skyla kroppen, gällde budet att alla fyrkantiga klädesplagg skulle vara försedda med tzitzit. Således finns det inget definitivt bud om att bära just en tallit. 

Traditionen att ha en blå tråd i fransen, techelet, dog ut i exilen då man inte hade tillgång till det skaldjur, chilazon, som krävdes för att få den blå färgen. Den blå färgen anses symbolisera Israel (jämför Israels flagga). Bruket har i vår tid återkommit då forskare och rabbiner tror sig ha återfunnit det djur som användes vid framställningen av Techelet. Andra anser att chilazon inte kommer att finnas förrän Messias kommer och är därmed emot bruket av techelet. Emellertid stipulerar inte Torán exakt vilken form av "blå" som ska användas varför somliga gör bedömningen att alla nyanser av blått är godtagbart som hörntzitzit.

Galleri

Referenser

Tryckta källor
Religionslexikonet. Forum, 2006
Groth, Bente, Judendomen. Kultur, historia, tradition. Natur och Kultur, 2002
Jansson, E-M Religionshistoria. Ritualer. Mytologi. Ikonografi. Nya Doxa, 1996

Webbkällor
https://web.archive.org/web/20070704125101/http://www.mosaiske.dk/kortom.asp?pageid=boen 2007 10 13
http://www.chabad.org/library/article_cdo/aid/537949/jewish/What-is-the-Tzitzit-and-Tallit.htm 2007 10 13

Judiska religiösa kläder
Huvudbonader
Gärdserums kyrka

Gärdserums kyrka är en kyrkobyggnad i Bodsgård i Linköpings stift. Den är församlingskyrka i Åtvids församling.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande stenkyrka uppfördes 1851 till 1853 och invigdes 16 april 1857 av biskop Johan Jacob Hedrén. Detta var en av de första kyrkorna i Sverige som byggdes i nygotisk stil. Ritningarna var gjorda av F.W. Scholander och byggmästare var Jonas Jonsson.

Kyrksalen är treskeppig med rymliga läktare över sidoskeppen.

Tidigare fanns här en medeltida stavkyrka från omkring 1300 med kor och sakristia av sten, som revs 1854.

Få förändringar har genomförts på nuvarande kyrka. 1916 flyttades predikstolen något åt väster. 1972 försågs korets tre fönster med glasmålningar av Eric Elfwén.

Inventarier
En gravsten samtida med gamla kyrkan finns bevarad. Den latinska texten lyder på svenska Här ligger Margareta, dotter till herr Filip Ulvsson.
Även en hel del medeltida inventarier är bevarade, bland annat ett mycket vackert triumfkrucifix som troligen härstammar från 1300-talet och sannolikt är tillverkat av samme bildhuggare som gjort krucifixet i Linköpings domkyrka. Från gamla kyrkan återfinns även nattvardssilver, ljuskronor av malm och storklockan. Merparten av inredningen är samtida med nuvarande kyrka och utförd efter Scholanders ritningar.

Orgel
1750 bygger Jonas Wistenius, Linköping, en orgel med 7 stämmor.
1857 bygger Marcussen & Son, en orgel med 18 stämmor, fördelad på två manualer och pedal.
1956 bygger A. Mårtenssons orgelfabrik, Lund en orgel med mekanisk traktur, och elektropneumatisk registratur. Fasaden är från 1857 års orgel. Orgeln har två fria kombinationer.
Disposition:

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Tjustforum
 Åtvidabergs kommun

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Åtvidabergs kommun
Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Byggnader ritade av Fredrik Wilhelm Scholander
Kyrkobyggnader invigda 1857
1857 i Sverige
Hannäs kyrka

Hannäs kyrka är en kyrkobyggnad i Hannäs i Linköpings stift. Den är församlingskyrka i Åtvids församling.

Kyrkobyggnaden
Äldsta kända kyrkan i Hannäs var byggd av trä på 1100-talet eller 1200-talet. På 1400-talet ersattes träkyrkan av en stenkyrka som revs när nuvarande kyrka färdigställdes 1885. Av medeltidskyrkan återstår ruiner.
En kilometer norr om tidigare kyrkplats uppfördes nuvarande kyrka åren 1884 - 1885 efter ritningar av Albert Törnqvist. Fjärde söndagen i advent 1885 invigdes den nya kyrkan av biskop Carl Alfred Cornelius. I sin nuvarande form består kyrkan av långhus med nordvästlig-sydöstlig orientering. Vid nordvästra kortsidan finns kyrktorn med ingång och vid sydöstra kortsidan finns ett smalare tresidigt kor.

Inventarier
 Altartavlan skildrar korsfästelsen och är utförd 1899 av kyrkoherde G. L. Lundqvist i S:t Anna församling.
 Ett triumfkrucifix härstammar från 1300-talet.
 Dopfunten av kalksten är från Gotland.
 Övriga medeltida inventarier en madonnabild och två skulpturer som föreställer S:t Olof och S:ta Magdalena.

Orgel
1844 byggde Anders Petter Halldén, Gusum en orgel.
En ny mekanisk orgel med sjutton stämmor levererades 1885 av Carl Elfström, Ljungby. Den omändrades 1961 av Jacoby Orgelverkstad.

Disposition

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 120, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor

 Församlingen informerar om kyrkan

Kyrkobyggnader i Åtvidabergs kommun
Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader invigda 1885
1885 i Sverige
Albrekt av Magdeburg och Mainz

Albrekt av Brandenburg, ärkebiskop av Magdeburg och Mainz, född 28 juni 1490, död 24 september 1545, var romersk-katolsk ärkebiskop av Magdeburg från 1513, ärkebiskop och kurfurste av Mainz från 1514 samt kardinal från 1518.

Albrekt var titulär markgreve av Brandenburg som yngre son till kurfursten Johan Cicero av Brandenburg, av huset Hohenzollern, och Margareta av Sachsen, av huset Wettin. Han var endast åtta år vid faderns död 1499 och utbildades som ung vid universitetet i Frankfurt an der Oder, som kort dessförinnan grundats av hans äldre bror Joakim I som ärvt kurfurstetiteln. Trots sin ringa ålder utverkade han 1513 påvlig dispens för att utnämnas till ärkebiskop av Magdeburg och 1514 kunde han även utnämnas till ärkebiskop och kurfurste av Mainz, i strid med regeln om att biskopsstolarna normalt inte skulle innehas av samma person. Han arrenderade av påve Leo X rättigheten att sälja avlat inom sina stift, och det var hans kommissarie, dominikanermunken Johann Tetzel, som var upphov till Martin Luthers 95 teser mot avlaten.

Som det Tysk-romerska rikets ärkekansler var han högst i rang av och inflytelserik bland de tyska kyrkofurstarna. Albrekt agerade flera gånger som medlare mellan katoliker och protestanter och han var den förste bland Tysklands furstar som öppnade sitt land för den jesuitorden som bildades 1540. Hans undersåtar fick dock fritt utöva sin religion mot att de tog på sig att betala hans skulder.

Han verkade bland annat som konstmecenat och var en stor gynnare av Lucas Cranach den äldre, Matthias Grünewald och Hans Baldung. Genom omfattande byggnadsprojekt i sina territorier kom han att efterlämna en rad renässansbyggnadsverk, som Moritzburg och Neue Residenz i Halle an der Saale.

Albrekt avbildades år 1900 av Johannes Götz tillsammans med gruppen omkring statyn av brodern kurfurst Joakim I av Brandenburg i Siegesallee i Berlin. Bysten av Albrekt är sedan 2009 uppställd i skadat skick i Zitadelle Spandau.

Källor

Externa länkar 

Kurfurstar av Mainz
Tyska kardinaler
Födda 1490
Avlidna 1545
Män
Huset Hohenzollern
Ärkebiskopar av Magdeburg
Ugglan
Yxnerums kyrka

Yxnerums kyrka tillhör Åtvids församling i Linköpings stift och ligger i Åtvidabergs kommun.

Kyrkobyggnaden
På kyrkplatsen fanns tidigare en medeltida kyrka som kanske byggdes redan på 1200-talet. Nuvarande stenkyrka uppfördes åren 1798-1802 av byggmästare Johan Erik Berg efter ritningar av arkitekt Per Wilhelm Palmroth. 2 september 1804 ägde invigningen rum. Kyrktornet av tegel uppfördes åren 1926–1928 efter ritningar av arkitekt Martin Westerberg.

Kyrkan blev offer för en ganska hårdhänt restaurering på 1880-talet.

Inventarier
Bland kyrkans förnämsta inventarier märks ett medeltida krucifix, ett rökelsekar från 1400-talet och en synnerligen unik madonnafigur från 1200-talet. En av kyrkans ljuskronor hängde ursprungligen i Gustav III:s gamla operahus. 
En dopfunt av gotländsk kalksten är tillverkad på 1200-talet.

Orgel
Orgeln byggdes 1826 av Carl Magnus Ringström, Ukna och är mekanisk. Orgeln har ett antal gånger förändrats. 
Ursprunglig disposition

1850 ombyggdes orgeln av Anders Jonsson, Ringarum som ändrade Rausqvint 2 chor till Qvinta 3' och Octava 2'. Han tog även bort Mixtur 3 chor. 1912 renoverades orgeln av instrumentmakaren O Erickson, Norrköping som byggde till ett crescendoskåp och sattes in Salicional 8'. 1959 besiktades orgeln av Bröderna Moberg, Sandviken som även tog bort crescendoskåpet. Orgeln reparerades 1972 av kantor Sten-Åke Carlsson, Åtvidaberg som tog bort de trasiga stämmorna Qvinta 3' och Octava 2' och pedalklaven. Ny industriellt tillverkade Qvinta 3' och Octava 2' levererades samma år av Carlsson men sattes in vid ett senare tillfälle. Qvinta 3' är märkt Gamba och Octava 2' är märkt Dolce. 1984 eller 1985 renoverades orgeln av Claus Bro-Larsen och Jens Ole Nielsen, Danmark.

Nuvarande disposition

Kororgel 
En kororgeln byggdes 1967 av John Grönvall Orgelbyggeri, Lilla Edet, och är mekanisk. Orgeln skänktes någon gång mellan 1990 och 2014 till Baltikum.

Bildgalleri

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Yxnerums kyrka, Östergötlands länsmuseum

Kyrkobyggnader i Åtvidabergs kommun
Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader invigda 1804
1804 i Sverige
Grebo kyrka

Grebo kyrka ligger i Grebo socken i Åtvidabergs kommun och tillhör Åtvids församling i Linköpings stift och . Kyrkan ligger cirka 10 kilometer nordväst om Åtvidaberg. Intill Grebo kyrka har hittats en av Östergötlands rikaste gravar från yngre romerska järnåldern. Den innehöll bl.a. en stor vapenuppsättning, en guldfingerring och två romerska bronskärl. Graven dateras till tidiga 200-talet (fas C1b). Fynden finns i Statens Historiska Museum under inventarienummer 7788.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande kyrka uppfördes åren 1772 - 1773 och ersatte en medeltida kyrka, som kvarstår som ruin invid den nya. Kyrkan består av ett långhus med rakt avslutat kor i öster och kyrktorn i väster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Kyrkorummet är enskeppigt och täcks av ett trätunnvalv.

Inventarier
 Dopfunten är tillverkad 1686 och fanns i den gamla kyrkan.
 Altaruppsatsen är tillverkad 1773 och har en målning utförd av Johan Stålbom.
 Predikstolen är tillverkad åren 1779-1783 av en målare Wickman.
 Ett triumfkrucifix är från medeltiden.

Orgel
1727 bygger Carl Björling (orgelbyggare), en orgel med 6 stämmor.
Orgeln är byggd 1785 - 1786 av orgelbyggare Pehr Schiörlin, Linköping. Den hade 11 stämmor och en manual. 1867 fick orgeln självständig pedal av Sven Nordström. Den är idag magasinerad.
Ett nytt orgelverk tillkom 1926 byggt av Olof Hammarberg i Göteborg. Orgeln är pneumatisk och har automatisk pedalväxling. Fasaden är från 1785 års orgel.

Bildgalleri

Källor

Vidare läsning

Externa länkar
 Grebo kyrka, Östergötlands länsmuseum

Kyrkobyggnader i Åtvidabergs kommun
Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader invigda 1773
1773 i Sverige
Värna kyrka

Värna kyrka ligger i Värna socken i Åtvidabergs kommun och tillhör Åtvids församling i Linköpings stift.

Kyrkobyggnaden

Troligen byggdes här en träkyrka under medeltiden. Värna socken finns omnämnd i urkunder från 1300-talet. Nuvarande kyrka uppfördes av gråsten omkring år 1500. Kyrkorummets tak och väggar försågs 1728 med dekorativa målningar utförda av Anders Wikström, Söderköping. 1764 byggdes korpartiet om. Samtidigt uppfördes sakristian. Ett vapenhus i väster uppfördes 1769 och revs 1952.

1860 byggdes klockstapeln.

Inventarier
 Predikstolen tillverkades 1723 och fick sitt nuvarande utseende 1836.
 Dopfunten består av en dopskål av koppar från 1734. Den vilar på en träställning tillverkad 1952 efter ritningar av arkitekten Erik Fant.
 Altaruppsatsen fick sitt nuvarande utseende 1779 med skulpturer från ett medeltida altarskåp.
 En storklocka göts av klockgjutare Elias Fries Thoresson i Jönköping 1764. Den göts om 1947.

Orgel
1821 bygger Jonas Fredric Schiörlin och Carl Rylander, Linköping, en orgel med 5 stämmor.'
Runt 1850 bygger Sven Nordström en orgel till Eksjö Läroverk, som sätts upp här.
 Nuvarande orgel levererades 1948 från Åkerman & Lund Orgelbyggeri. Tillhörande orgelfasad är från 1898. Orgeln är pneumatisk och har en fri kombination.

En kororgel tillkom 1992.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Värna kyrka, Kulturhistorisk inventering av kyrkobyggnader och kyrkomiljöer i Linköpings stift

Vidare läsning

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Åtvidabergs kommun
Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Lave

En lave eller gruvlave är överbyggnaden till ett gruvschakt och inrymmer gruvspelet. 

Ända in på mitten av 1900-talet använde man sig i Sverige av lavar byggda av trä. Från slutet av 1910-talet och framåt byggdes de även i betong och blev allt högre. Den första laven i betong i Sverige byggdes i Kärrgruvan utanför Norberg år 1916, även om formspråket var hämtat från trälavarna. Hissmaskineriet hade i princip alltid stått bredvid lavarna, men 1943 byggdes vid Ramhälls gruva en 44 meter hög betonglave med ett tungt spel uppe i toppen. Anledningarna till den ökade höjden var att man ville ha fallhöjd på det brutna berg man hissade upp, samt att spelhastigheten ökades. Så småningom kom även lavar av stål. Dessa har särskilt använts vid mindre gruvor och undersökningsarbeten.

Det har även byggts ett fåtal lavar i slaggtegel, ett slags murstenar som göts av slaggen man tappade ut från masugnarna. Två exempel på bevarade slaggstenslavar, unika i sitt slag, finns vid Klackbergsfältet utanför Norberg, och en fanns vid Sköttgruvefältet utanför Högfors söder om Grängesberg, men den revs 1958, när en modernare betonglave skulle byggas på samma plats.

I slutet av 1950-talet utvecklade Boliden AB en flyttbar gruvlave, en så kallad gruvcirkus. Den var ett sätt att snabbt driva undersökningsgruvor ute i markerna. Anläggningen kunde sedan enkelt flyttas om det visade sig att fyndigheten inte var lönsam. Olika storlekar av dessa gruvcirkusar togs fram för olika ändamål.

Vidare läsning 
 Petter Eklund: På spaning efter gruvlavar. Guide till det K-märkta Sverige. (Byggförlaget, 1995)

Externa länkar 
 

Gruvdrift
Stjärtrotor

Stjärtrotor är den mindre rotorn längst bak på helikoptrar med bara en huvudrotor. Stjärtrotorn ska förhindra att hela helikoptern roterar runt sin egen axel.

Flygteknik
Orso Maria Guerrini

Orso Maria Guerrini, född 25 oktober 1943 i Florens, Italien, är en italiensk skådespelare.

Filmografi (urval)

1995 - Slave of Dreams
1976 - Nina
1967 - Il mio corpo per un poker

Externa länkar

Italienska skådespelare under 1900-talet
Födda 1943
Levande personer
Män
Personer från Florens
Elena Sofia Ricci

Elena Sofia Ricci, född 29 mars 1962 i Florens, Italien, är en  italiensk skådespelare. Hon har en dotter tillsammans med regissören Pino Quartullo.

Filmografi (urval) 
 1999 - Jesus

 1993 - Stefano Quantestorie

Externa länkar 

Italienska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1962
Levande personer
Personer från Florens
Brunneby kyrka

Brunneby kyrka är en kyrkobyggnad vid Brunneby herrgård nära Borensberg i Linköpings stift. Kyrkan ägs av svenska staten och förvaltas av Statens fastighetsverk, medan Stiftelsen Brunneby kyrka har ansvar för verksamheten.

Kyrkobyggnaden
År 1269 uppförde lagmannen Bengt Magnusson, morfar till den heliga Birgitta, kyrkan för eget bruk. När han avled år 1294 blev kyrkan församlingskyrka i Brunneby socken. År 1450 skedde en omfattande ombyggnation; tre valv tillkom och kyrkans tak och väggar fick målningar. År 1687 försågs kyrkan med bänkar och en stor altaruppsats genom donationer. År 1747 uppfördes kyrkans spira av Gabriel Bragner, som inte tog något betalt för arbetet. År 1828 hade församlingens folkmängd blivit så stor att man fick uppföra en ny kyrka. Den nya byggnaden, Klockrike kyrka, blev gemensam för Brunneby och Klockrike socknar. Den gamla kyrkan köptes av ägaren till Brunneby herrgård som rev valven och byggde om den till brännvinsdestilleri. Produkterna fick god avsättning, bland annat bland arbetarna som byggde Göta kanal. Därefter blev byggnaden spannmålsmagasin. År 1964 återställdes kyrkan genom gåvor och donationer med kung Gustaf VI Adolf som pådrivande. År 1977 återinvigdes kyrkan.

Inventarier
Ett piano

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 
 Östergötlands länsmuseum: Brunneby kyrka Läst 2016-11-25.

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Motala kommun
Byggnadsminnen i Östergötlands län
Schakt

Schakt kan avse:

Schakt (antologiserie) – en svensk novellantologiserie utgiven mellan 2005 och 2007
Schakt (pjäs) – en pjäs av Kurt Öberg
Schaktning – formandet av mark för att bygga upp ett kulturlandskap, eller uppföra en byggnad eller anläggning
Gruvschakt – en avgränsad hålighet i marken, oftast sprängd i berg
Hisschakt – det lodräta utrymmet för hisskorgen
öppet schakt, även känt som cut-and-cover på engelska – en byggmetod för tunnlar
Västra Stenby kyrka

Västra Stenby kyrka är en kyrkobyggnad i Västra Stenby i Linköpings stift. Den är församlingskyrka i Aska församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes 1811–1812 och ersatte då Stens kyrka som revs 1811 och Kälvestens kyrka som sannolikt rivits under samma tid eftersom Västra Stenby kyrka byggdes på den senares gamla plats. Västra Stenby blev det nya namnet för den sammanslagna församlingen. Kyrkan ritades av arkitekten  Per Wilhelm Palmroth och Johan Holmberg utsågs till byggmästare för arbetet. Kyrkan består av ett rektangulärt långhus med rakt avslutat kor i öster och torn i väster. Öster om koret finns en tresidig sakristia i två våningar. Kyrkans ytterväggar är vitputsad och dess sadeltak är täckt med spån.

Innanför grindarna står en runsten daterad till 980–1015, känd som Kälvesten. Kyrkoruiner, kyrkogård och före detta prästgård kvarstår efter Stens socken.

Inventarier
 Dopfunten av kalksten har en åttakantig cuppa och bär inskriften Anno 1663. Funten är tillverkad i Michael Hackes verkstad i Skänninge.
 Predikstolen, som saknar ljudtak, är tillverkad 1812 av Anders Malmström.
 Altartavlan är målad 1798 av Pehr Hörberg och har motivet "Korsfästelsen".

Orgel
1741 byggde  Carl Björling, Kristberg, en orgel i den gamla kyrkan.
1820 byggde Jonas Fredric Schiörlin en orgel med tio stämmor.
 Nuvarande orgel är byggd 1889 av E. A. Setterqvist & Son, Örebro. Orgeln avsynades 7 mars 1889 av musikdirektör Jonas Fredrik Törnwall från Linköping och Carl Henrik Starkenberg från Vadstena. Orgeln kostade 5 100 kr. Den fick en omdisponering 1950 och 1979 renoverades och delvis återdisponerades den av Reinhard Kohlus. Orgeln är mekanisk och svällverket har en haktrampa.

Bildgalleri

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Västra Stenby kyrka, Östergötlands länsmuseum

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Motala kommun
Kyrkobyggnader invigda 1812
1812 i Sverige
Ralph Schicha

Ralph Schicha, född 2 oktober 1950 i Moers, Nordrhein-Westfalen, Västtyskland, är en tysk skådespelare.

Filmografi (urval)
2002 - Die Kristallprinzessin 
1999 - Kanadische Träume - Eine Familie wandert aus

1993 - Le Ciel pour témoin
1982 - Inside the Third Reich

Externa länkar

Födda 1950
Tyska skådespelare under 1900-talet
Män
Levande personer
Personer från Moers
Tyska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Nordrhein-Westfalen
Marcello Tusco

Marcello Tusco, pseudonym för Marcello Pezzodipane, född 1930 i Fano, död 21 mars 2001 i Rom, italiensk skådespelare.

Filmografi (urval)
1998 - Leo e Beo
1997 - Alle für die Mafia

1987 - Bläckfisken 3

Externa länkar

Italienska skådespelare under 1900-talet
Pseudonymer
Födda 1930
Avlidna 2001
Män
Personer från Fano
Västra Ny kyrka

Västra Ny kyrka är en kyrkobyggnad i Nykyrka i Linköpings stift. Den är församlingskyrka i Västra Ny församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes under 1200-talets andra hälft och tillbyggdes på 1700-talet. Sakristian som är medeltida byggdes ut 1752. Långhuset förlängdes västerut 1766 och innertakets medeltida valv ersattes av ett tunnvalv av trä. Sannolikt revs då ett medeltida vapenhus av trä vid södra sidan. Huvudingången flyttades till den nybyggda västra gaveln.

Inventarier
 I kyrkan finns ett krucifix som härstammar från 1400-talet.
 Altartavlan är målad 1805 av Pehr Hörberg. Tavlans motiv är "Kristus välsignar barnen".
 Predikstolen, altarringen samt altartavlans ram är tillverkade av bildhuggaren Anders Malmström med söner.
 Dopfunten av sandsten är skänkt till kyrkan 1950. Funten är tillverkad vid Thappers stenhuggeri i Motala efter ritningar av konstnär Stig Abrahamsson.

Orgel
1794 bygger Pehr Schiörlin, Linköping en orgel med 14 stämmor.
1921 bygger Olof Hammarberg, Göteborg en orgel med 17 stämmor, fördelade på två manualer och pedal. Den omändrades 1937 av Bo Wedrup, Uppsala.
1971 bygger Gustaf Hagström Orgelverkstad, Härnösand en mekanisk orgel.
Disposition:

Övrigt 
Torbern Bergman är begravd i ett mausoleum på kyrkogården.

Källor

Externa länkar
 Västra Ny kyrka, Östergötlands länsmuseum

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Motala kommun
Viby kyrka

Viby kyrka kan syfta på:

 Viby kyrka, Östergötland – en kyrka nordöst om Mantorp i Linköpings stift
 Viby kyrka, Närke – en kyrka väster om Hallsberg i Strängnäs stift
 Viby kyrka, Danmark – en kyrka i Aarhus i Danmark
 Gustav Adolfs kyrka, Viby – en kyrka utanför Kristianstad i Skåne
Luigi di Fiore

Luigi Di Fiore, född 18 juli 1964 i Milano i Italien, är en italiensk skådespelare. Han har en dotter tillsammans med skådespelaren Elisabetta Cavallotti.

Filmografi (urval)
1997 - Il Decisionista 

1994 - Berlin '39
1985 - Ett rum med utsikt

Externa länkar

Italienska skådespelare under 1900-talet
Födda 1964
Män
Levande personer
Skådespelare från Milano