kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maria Durling

Maria Elisabeth Durling, född 28 november 1867 i Östraby, Malmöhus län, död 24 juni 1950 i Jönköping,  författare. Föräldrar: Häradshövdingen i Färs och Frosta domsaga (jurisdiktionsområden) Carl August Durling (1810–1875) och Charlotta Eleonora Nordenskjöld (1822–1893).

Sekreterare i styrelsen för Röda korset-kretsen i Eksjö 1902–1922, sekreterare i Vita Bandets lokalförening i Eksjö 1905–1916, medlem i Röda korsets sjukhusdirektion i Eksjö, styrelseledamot i småskollärarinneseminariet i Eksjö 1920–1922, medlem i fosterbarns- och barnavårdsnämnden i Eksjö.

Bibliografi
Kambyses seger, dikt (1895)
Martall och andra berättelser (1899)
Bibeln och vår tids forskning, Studie. I Gamla testamentet (1912)
Våg. Sagospel.
Torsten Greklandsfararen. Dramatisk dikt.
Unge herr Sten. Historiskt skådespel.
 samt uppsatser, berättelser och dikter i tidningar.

Utmärkelser
Svenska akademiens andra pris 1904 för sagospelet Våg. Hedersomnämnande 1894 för Kambyses seger. 1897 för Torsten Greklandsfararen, dramatisk dikt, 1913 för Unge herr Sten, historiskt skådespel.

Övrigt
Svenska röda korsets silvermedalj 1919 och guldmedalj 1923.

Källor
 Holmbring, Jan-Åke:  Att sikta mot stjärnorna. En bok om författarinnan Maria Durling 1867-1950, 2007
Svenska kvinnor i offentlig verksamhet. N.S. Lundström, 1924.

Noter 

Svenskspråkiga författare
Kvinnor
Födda 1867
Avlidna 1950
Personer från Östraby socken
Olga Ahl

Olga Olivia Ahl, född Hohmann 14 april 1862 i Stockholm,död 30 januari 1935 i Stockholm,  var en svensk författare. 

Ahl var dotter till källarmästare Wilhelm Hohmann från Hannover och Johanna Charlotta, född Lindelöv från Jönköping. Hon fick sin skolgång i Östermalms privata elementarläroverk för flickor i Stockholm.
1888 gifte hon sig med landskamreraren Ernst G. Ahl och var bosatt i Växjö och under 20 år sekreterare i Röda Korsets Växjökrets från dess start. Under flera år var hon likaledes verksam i Föreningen för kvinnans politiska rösträtt (F.K.P.R.) i Växjö samt i föreningen Flitens vänner.

Bibliografi
Något om användning av kvarnaktiebolaget J. G. S. Norrköping tillverkning af mannagryn och majsmjöl. Under förnamnet "Olga". 1915
Anvisning om "vulco"-spiselns skötsel jämte en samling recept. 1918
Kraftox hjälper i dyrtid 1918
Matlagning i dyrtid. 1917

Utmärkelser
Svenska Röda Korsets silvermedalj.

Källor 

Svenska kvinnor i offentlig verksamhet, N.S. Lundström, 1924.

Externa länkar
 

Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Stockholm
Födda 1862
Avlidna 1935
Kvinnor
Astrid Ahnfelt

Astrid Ahnfelt, född 31 mars 1876 i Stockholm, död 1962, var en svensk författare.

Biografi
Föräldrar var författaren och filosofie doktorn Arvid Ahnfelt och Hilda Runnerström. Ahnfelt var gift och bosatt i Italien sedan tidigt 1900-tal. Hon var verksam i Neapel som korrespondent och som föredragshållare om svensk skönlitteratur. Hon skrev på både svenska och italienska. Ahnfelt tjänstgjorde som sjuksköterska vid jordbävningen i Messina 1908 och under första världskriget.

Bibliografi

 - I: Nuova antologia. Vol. 189 (1903: maggiogiugno): s. 454-461
 - Utgiven anonymt och tillskrives Ahnlund.

 - I: Nuova antologia die lettere, scienze ed arti. Vol. 239, 5. ser. 155 (1911)
 - I: Nuova antologia. Rivista di lettere, scienze ed arti. Vol. 233 (1924): p. 358-369

Översättningar

 - Svenska originalets titel: Karolinerna.
 - Svenska originalets titel: Heliga Birgittas pilgrimsfärd.
 - Svenska originalets titel: Mäster Olof.
 - Svenska originalets titel: Tjänstekvinnans son.

Källor
 Svenska kvinnor i offentlig verksamhet, N.S. Lundström, 1924.

Noter

Vidare läsning 
 

Svenskspråkiga författare
Kvinnor
Födda 1876
Avlidna 1962
Svenskar i Italien
Gertrud Almqvist-Brogren

Gertrud Johanna Almqvist-Brogren, född Almqvist  16 oktober 1875 i Björkäng i Skaraborgs län, död 24 juni 1954 i Göteborgs Haga församling, var en svensk författare.

Biografi
Almqvist-Brogren var dotter till lantbruksingenjören Edvard Almqvist (1838–1895) och Thora Nordström (1839–1916) och gifte sig 1917 med författaren, fil. kand. Per Axel Erik Brogren.

Hon undervisades hemma och studerade språk i Frankrike och Schweiz (Certificat d'études françaises, Sorbonne 1906) och gjorde resor i England, Tyskland, Frankrike, Schweiz, Italien och Tunis.

Almqvist använde i tidningar och tidskrifter signaturerna Madame Sans Gêne, Madame Mère med flera och var litteraturanmälare i Idun 1910–1912.

Bibliografi

Källor

Noter

Vidare läsning

 

Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Västergötland
Personer från Töreboda
Födda 1875
Avlidna 1954
Kvinnor
Skyddsmakt

Skyddsmakt kallas den stat som skyddar ett annat lands intressen i ett tredje land, när dessa länder själva saknar diplomatiska förbindelser eller tillfälligt dragit bort sin beskickningspersonal därifrån.

Uppdraget som skyddsmakt regleras dels i Wienkonventionen om diplomatiska förbindelser, artikel 45 och 46, dels i Wienkonventionen om konsulära förbindelser, artikel 8.

Oman som skyddsmakt
Oman valdes samtidigt till att representera iranska intressen i Storbritannien.

Schweiz som skyddsmakt 
Schweiz är ett land som historiskt innehaft många mandat som skyddsmakt. Idag har landet endast några få kvar: 

Att skydda amerikanska intressen i Iran då en amerikansk intressesektion inhystes i den schweiziska ambassaden. (1981 övertog Schweiz den stormade amerikanska ambassaden i Teherans uppgifter.) Irans intressen i USA skyddas av Pakistan.
Att representera amerikanska intressen i Kuba. Även om den amerikanska intressesektionen i Havanna är en självständig byggnad med amerikansk personal styrs den formellt av Schweiz. Schweiz representerar även Kubas intressen i USA.
Att representera Georgien och Ryssland i vardera länder som en följd av att länderna bröt förbindelserna efter kriget i Sydossetien 2008.
Att representera Iran i Egypten.

Polen som skyddsmakt
Polen var en kort tid under 2012 skyddsmakt åt USA i Syrien, i samband med syriska inbördeskriget, en uppgift som efter ett tag överläts till den tjeckiska ambassaden.

Sverige som skyddsmakt
Sverige är skyddsmakt åt ett flertal västerländska länder i Nordkorea, bland annat de övriga nordiska länderna, de baltiska staterna, samt USA och Kanada genom den svenska ambassaden i Pyongyang. Sedan sommaren 2012 är även den svenska ambassaden i Irans huvudstad Teheran skyddsmakt åt Storbritannien eftersom den brittiska ambassaden stormades till följd av ökade sanktioner mot Iran på grund av landets kärnkraftsfråga. Sverige har vid tidigare tillfällen varit skyddsmakt åt Storbritannien i Iran, bland annat 1980 (i samband med iranska revolutionen) och under en kort tid 1988 (Salman Rushdie-affären).

Se även 
 Beskickning
 Konsulat

Referenser 

Internationell politik
Diplomati
City of Capitals

City of Capitals (ryska: Город Столиц, Gorod Stolits) är två skyskrapor i Moskvas internationella affärscentrum, Ryssland, färdigställda 2009. Tornen symboliserar städerna Moskva och Sankt Petersburg och är 302 respektive 257 meter höga. De båda skyskraporna står på en gemensam basbyggnad som består av 6 våningsplan under jord och 4 ovan jord. I basbyggnaden finns butiker, gym och restauranger. Själva skyskraporna innehåller till största delen lägenheter och kontor.

Moskvatornet har 73 våningar och var Europas högsta byggnad tills Shard London Bridge invigdes i juli 2012.

I samma kvarter finns även skyskrapan Mercury City Tower som, när den invigdes 2013 var Europas högsta byggnad med sin höjd av 339 meter.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Moskva City
Sevärdheter i Moskva
Skyskrapor i Moskva
Fanny Alving

Fanny Maria Alving, född Lönn 23 oktober 1874 i Ytterselö i Södermanland, död 2 juni 1955 i Stockholm, var en svensk författare.

Biografi
Hon var dotter till sjökaptenen August Lönn i Stallarholmen och Erika Charlotta Persdotter Jonsson. Efter studier på Palmgrenska samskolan i Stockholm tog hon studentexamen 1893. Därefter var hon anställd som kontorist först på grekiska konsulatet i Malmö 1894–1895 och därefter på Lindens teater- och konsertbyrå 1895–1898. Hon företog åtskilliga resor till kontinenten, Norge och Danmark.

Gift 1898-1905 med byrådirektör Sven Norrman och 1906 omgift med lektor filosofie doktor Hjalmar Alving, med vilken hon fick dottern Barbro Alving.

Signaturer
Medarbetare i Strix under signaturen Maja X.
Romanförfattare under pseudonymen Ulrik Uhland.

Bibliografi

 - Tysk översättning Das Fräulein aus Västervik 1920.

 - Med självbiografiskt bidrag av Alving.

Referenser

Vidare läsning

 

Svenskspråkiga författare
Författare från Södermanland
Personer från Ytterselö socken
Födda 1874
Avlidna 1955
Kvinnor
Hilma Angered-Strandberg

Hilma Kristina Elisabeth Angered-Strandberg, född 10 juni 1855 i Stockholm, död 23 januari 1927 i Merano i Sydtyrolen (men bosatt på Mösseberg i Västergötland), var en svensk författare. Hon använde sig även av pseudonymen Lilian.

Biografi
Hilma Angered-Strandberg var dotter till justitierådet och ledamoten i Svenska Akademien Carl Gustaf Strandberg (1825–1874) och Eva Helleday (1830–1869) och hon hade fyra syskon. Hon gifte sig 1888 med landskapsmålaren Hjalmar Angered (1858–1919) och de fick en dotter som bara blev ett år och en son som dog vid födseln.

Hon gick först i vanlig skola i Stockholm och därefter i helpension hos fröken E. M. Rappe på Sjöholmen i Småland. Hon avlade telegrafistexamen 1876 och var ordinarie telegrafist i Fjällbacka 1883–1888. Hon skrev så kallade korrespondenser till Göteborgs Handelstidning (GHT) och under en period av tjänstledighet från Telegrafverket 1884–1886 var hon medarbetare på GHT. Hon begärde avsked från Telegrafverket 1888. 

Åren 1888 till 1894 vistades hon i Amerika och skrev ett flertal korrespondenser hem till Sverige, mestadels till GHT. På världsutställningen i Chicago 1893 var hon ansvarig för Handarbetets Vänners utställning och var GHT:s korrespondent från Chicago. Hon gjorde åren 1904–1912 långa studieresor till Schweiz och Italien, varifrån hon rapporterade hem till flera tidningar och tidskrifter i Sverige.

Hon debuterade i bokform med diktsamlingen I dur och moll 1886 och den kom att följas av talrika novellsamlingar och romaner som hon skrev under nästan fyrtio år.

Bibliografi

 - Företal av Ellen Key.

 - Innehåller författarens novell Nitälskan.
 - Ur författarens Från det nya och gamla landet.

Priser och utmärkelser 
 De Nios Stora Pris 1916

Se även
Släkten Strandberg

Källor 
Svenska kvinnor i offentlig verksamhet, N.S. Lundström, 1924.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1800-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Stockholm
Födda 1855
Avlidna 1927
Kvinnor
Svenska journalister under 1800-talet
Journalister från Stockholm
Stina Aronson

Ester Kristina "Stina" Aronson, född Andersson 26 december 1892 i Stockholm, död 24 november 1956 i Uppsala, var en svensk författare och folkskollärare. 

Aronson räknas till de tidiga svenska modernisterna.

Biografi
Hon föddes utom äktenskapet som dotter till den då nyligen prästvigde och ogifte Olof Bergqvist, sedermera biskop i Luleå stift. En månad gammal sattes hon i fosterhem hos en slaktarfamilj där hon vistades ett antal år tills hennes fosterfar begick ett mord och hon återplacerades hos sin biologiska mor. 

Aronson publicerade böcker under pseudonymerna Sara Sand och Mimmi Palm, men främst under sitt eget namn. Hennes genombrott kom med romanen Hitom himlen från 1946, om den fiktiva byn Mäntyjärvi i Tornedalen i Norrbotten. Författaren hade själv tillbringat många år i de trakterna, eftersom hon sedan 1918 var gift med överläkaren vid Norrbottens tuberkulossjukhus Anders Aronson. Sara Lidman brukar ange Hitom himlen som en stor inspirationskälla till hennes eget skrivande.

Bland övriga romaner märks Feberboken, en delvis självbiografisk roman om författarens förhållande med författaren Artur Lundkvist, publicerad under pseudonymen Mimmi Palm. Feberboken återutgavs 2005. Tillsammans med diktsamlingen Tolv hav (1930) och dramat Syskonbädd (1931) brukar Feberboken räknas som Aronsons modernistiska produktion. Även dramat Dockdans som skrevs under 1930-talet, men som utgavs först 1949, brukar tillskrivas modernistiska drag. 

Stina Aronson var ledamot i Samfundet De Nio från 1949. År 2002 instiftade Samfundet De Nio Stina Aronsons pris till hennes minne.

Bibliografi

Postum utgivning

Priser och utmärkelser 
1944 – Sigtunastiftelsens författarstipendium
1947 – Tidningen Vi:s litteraturpris
1948 – Svenska Dagbladets litteraturpris
1956 – De Nios Stora Pris

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Stina Aronson
Kvinnor
Svenskspråkiga författare
Födda 1892
Avlidna 1956
Författare från Stockholm
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Ledamöter av Samfundet De Nio
Författare publicerade under pseudonym
Magda Bergquist

Carin Magdalena (Magda) Bergquist-von Mirbach född 16 juli 1889 i Skara stad, död 6 januari 1976 i Stockholm, var en svensk författare.

Biografi
Föräldrar var bankdirektören Conrad Bergquist och Anna Gadde. Hon blev 1930 gift med greve Friedrich von Mirbach. Hon genomgick Skara flickskola och bedrev därefter språkstudier i Tyskland, Frankrike och Italien. Hon debuterade litterärt 1914 med diktsamlingen Sol och sorg och skrev jämte poesin sagoberättelser och skådespel. Flera av sagorna översattes till tyska och franska.

Bibliografi

 - Tillsammans med Ragnar Hyltén-Cavallius.

Övrigt
Ledamot i Sveriges författareförening.

Referenser

 Svenska kvinnor i offentlig verksamhet. N.S. Lundström, 1924.

Bergquist, Magda
Bergquist, Magda
Kvinnor
Födda 1889
Avlidna 1976
Amalia Björck

Anna Ingeborg Amalia Björck, född 14 april 1880 i Vinbergs socken, Falkenbergs kommun, död 18 december 1969 i Vinberg, var en svensk författare. 

Hon var dotter till prosten fil. dr. Ludvig Björck (1841–1911) och Maria von Vicken (1854–1931). Björck studerade vid Halmstads högre elementarläroverk för flickor och Högre lärarinneseminariet i Stockholm. Hon deltog också i feriekurser i Lund 1915, Uppsala 1919, studerade i Köpenhamn 1916 samt under somrarna 1903, 1906, 1909, 1913, 1917 och 1921 i Tyskland. Hon företog resor till Prag, Wien och Schweiz 1923. Björck anställdes som lärare vid Majornas elementarläroverk för flickor 1902.

Björcks författarskap består av dikter, dramatik och prosa. Hon röstades bland annat fram av Hvar 8 dags läsare för tidningens litterära pristävlingar 1908. Hon publicerade dikter och kortare texter i flera tidningar och tidskrifter, som Ord och Bild (med dikten "Trollhättans hästar" 1915), Hertha och Idun.

Amalia Björck hade en omfattande brevkorrespondens med Selma Lagerlöf. 41 brev från 1908–1939 finns bevarade på Kungliga biblioteket i Stockholm. Björck bidrog till minnesboken Från Mårbacka och Övralid (1941) med texten "Med Sophie Elkan och Selma Lagerlöf".

Bibliografi
Trotsare och längtare, 1910.
Löjtnant Loke. 1911.
Dikt och bikt. 1913.
Blomsterkungen på Hammarby. 1922.
 En människas röst. 1928.
 Hemifrån, utifrån, inifrån. 1968.

Källor 

Svenska kvinnor i offentlig verksamhet, N. S. Lundström, 1924.
Sveriges dödbok 1901-2009, (Cd-rom), Sveriges Släktforskarförbund

Noter

Svenskspråkiga författare
Kvinnor
Födda 1880
Avlidna 1969
Personer från Vinbergs socken
South Australia

South Australia eller Sydaustralien, förkortat SA, är en av Australiens sex delstater, belägen i södra delen av landet. Den har omkring 1,7 miljoner invånare och dess huvudstad är Adelaide.

South Australia har aldrig varit en straffkoloni. och området ingick ursprungligen i den brittiska kolonin New South Wales. Delstaten blev 28 december 1836 en egen koloni, och 1901 förenades Storbritanniens australiska kolonier till staten Australien. 

Northern Territory var fram till 1911 ett territorium under South Australia. Australiens mest kända vinområde Barossa Valley ligger i South Australia.

Stora Victoriaöknen sträcker sig över delar av delstaterna South Australia och Western Australia.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 
Stater och territorier bildade 1836
Danskar

Danskar (, ) kan användas i tre olika betydelser:

 En etnisk grupp om ungefär sju miljoner människor, varav flertalet, ungefär fem miljoner, är bosatta i Danmark.
 Alla personer som har danska som modersmål. Dessa bor huvudsakligen i Danmark, men en minoritet finns även i området Sydslesvig i förbundslandet Schleswig-Holstein i nordvästra Tyskland.
 Alla personer som är medborgare i landet Danmark.
Det finns många ättlingar till danskar i Nordamerika, framför allt bland mormonerna i Utah.

Se även 
 Personer i Sverige födda i Danmark

Danmarks samhälle
Germaner
 
Etniska grupper i Europa
Haryana

Haryana är en delstat i nordvästra Indien. Ghaggarfloden flyter genom delstaten, som tidigare var en del av delstaten Punjab. Chandigarh fungerar som delstatens huvudstad, trots att den inte tillhör Haryana utan ligger i ett separat unionsterritorium.

Geografi 
Drygt 3 procent av ytan täcks av skog. Delstaten består av fyra geografiska huvudregioner: Aravallibergen, halvöken i den sydvästra delen, Saraswatislätten och Shivalikbergen.

Ekonomi 
Den största industristaden heter Faridabad.

Historia 
Vid den indiska självständigheten 1947 hamnade nuvarande Haryana i samma delstat som nuvarande Punjab. Den huvudsakligen hinduiska och hinditalande delen bröts loss i en egen delstat, Haryana, 1966, medan den huvudsakligen punjabitalande och sikhiska delen blev kvar i Punjab. Chandigarh blev huvudstad för båda delstaterna, samtidigt som denna stad är ett unionsterritorium.

Haryana, som anses ligga i det område där den vediska kulturen grydde, omnämns under detta namn första gången 1328 med betydelsen Himmelriket på jorden. Åtskilliga arkeologiska utgrävningar har under modern tid skett på platser som Naurangabad, Rakhigarhi och Banawali.

Demografi 
90 procent av befolkningen är hinduer, 6 procent är sikher, 4 procent muslimer och cirka 0,1 procent är kristna.
76,6 procent av befolkningen som är 7 år eller äldre var läskunniga vid folkräkningen 2011.
Vid folkräkningen 2011 gick det 877 kvinnor på 1 000 män.
13 procent av delstatens befolkning var under 7 år 2011.

Källor

Se även 
Politiska partier i Haryana
Indian National Lok Dal
Bahujan Samaj Party (Ambedkar) 
Aggarwal 
Gujar 
Saini

Externa länkar 
Haryana Online
Psykedeliska droger

Psykedelia (även psykedelika och hallucinogener) är ett samlingsnamn för en stor grupp psykoaktiva droger med liknande effekter. Här ingår LSD, psilocybin och meskalin, tillsammans med en stor mängd andra växter och kemikalier, till exempel cannabis, DMT och 2C-B. 

Alla psykedeliska upplevelser har inte alltid att göra med hallucinationer. Ordet hallucinogen är därför ofta inte adekvat för att beskriva effekterna av vissa psykedeliska droger då hallucinationer inte alltid är en effekt, vad som istället kan upplevas är ofta att sinnesintrycken kraftigt förstärks. Förstärkta sinnesintryck kan ge upphov till hallucinationer när hjärnan försöker tolka en större mängd information som vi inte är vana vid, hjärnan använder sig då av referenser bland minnen och föreställningar för att ge tydlighet åt det du upplever. Förstärka sinnesintryck kan innebära att man under en viss tid ser, hör, känner och luktar bättre och exempelvis så kan man uppfatta färger starkare än vanligt och synskärpan kan ökas drastiskt. När man har en psykedelisk upplevelse så kan även sinnesintrycken förväxlas och förvirra, detta kallas för synestesi och kan ge upphov till hallucinationer som att man kan se ljud eller känna smaken av färg.

Några typiska psykedeliska effekter är syn- och hörselförändringar, hallucinationer, sammanblandning av sinnena, starka skönhetsupplevelser, upplösning av jaget och en känsla av enhet, religiösa upplevelser och konfrontationer med det undermedvetna. Psykedeliska rus är ofta mycket intensiva med ett ständigt flöde av färger, tankar och känslor. 

Oftast upplevs en psykedelisk tripp som positiv. Ibland kan dock snedtrippar (inte att förväxla med psykoser) förekomma, med ångest och obehagliga hallucinationer. Risken för en snedtripp ökar betydligt för någon som är trött, deprimerad eller befinner sig i en osäker och stressande miljö både psykiskt och fysiskt.  

Ordet psykedelisk är bildat från grekiskan och brukar översättas med 'sinnesmanifesterande', syftande på tron att drogerna kan upplösa mentala begränsningar. Termen uppfanns av Dr. Humphrey Osmond (1931–) i samband med tidiga experiment att behandla alkoholister med LSD, och nämns första gången 1956 i ett brev till Aldous Huxley.

Bruk av psykedeliska droger, inklusive cannabis, kommer med en rad risker som kan resultera i långvariga - i värsta fall permanenta psykiska och visuella störningar som ofta orsakar individen ett enormt lidande, som posthallucinatorisk perceptionsstörning,  derealisation och depersonalisation, ångestsyndrom och psykos. Vissa vetenskapliga källor indikerar att upp till 50 procent av människor som regelbundet brukar psykedeliska droger i en varierande grad drabbas av HPPD.

Se även 
 Posthallucinatorisk perceptionsstörning

Referenser 

Narkotika
Psykedelia
Jharkhand

Jharkhand är en delstat i Indien. Delstaten tillkom genom en delning av delstaten Bihar 15 november 2000. En äldre benämning på denna region är Vananchal. Delningen gjordes som ett svar på att befolkningen i Bihars södra, höglänta delar, som till stor del bestod av stamfolk, sedan länge hade kämpat för självständighet eftersom ansåg sig vara missgynnade av den politik som fördes från Bihars huvudstad Patna. I folkräkningen från 2001 anges att c:a 26 % av befolkningen tillhör stamfolk, så kallade adivasis eller scheduled tribes.

Industristaden Ranchi är delstatshuvudstad och bland andra större städer märks Bokaro Steel City, Dhanbad och Jamshedpur. Större delen av territoriet är beläget på högplatån Chutia Nagpur och här finns förhållandevis mycket skog.

Stadsbefolkningen talar i allmänhet sadri eller hindi men även urdu och bengali förekommer. I landsorten består befolkningen till stor del av 30 olika stamfolk, till exempel santaler. Flera av dem talar olika mundaspråk.

Källor

Se även 
Politiska partier i Jharkhand
Distrikt i Jharkhand
Arunachal Pradesh

Arunachal Pradesh är en delstat i Indien. Tillsammans med regionen Aksai Chin är Arunachal Pradesh territorium som såväl Kina som Indien hävdar som sitt.

Historia 
Arunachal Pradesh, under senare delen av Brittiska Indiens existens känt som NEFA (North East Frontier Agency), blev 1972 unionsterritorium (Union Territory) och erhöll i november 1986 status som delstat. Utrikespolitiska ställningstaganden var de främsta skälen till att Indien lät Arunachal Pradesh få denna status.

Nordvästra delen av området var en del av Monpariket med huvudstad i Monyul, mellan åren 500 f.Kr. och 600. Senare kom de nordligare områdena man under Tibets herravälde. De mot Myanmar angränsande områdena kom under Kungadömet Ahom och sedan Assamriket innan slutligen britterna annekterade hela regionen 1858.

Den brittiske guvernören sir Henry McMahon drog under Simlakonferensen 1913–1914 upp en 550 miles lång gräns (McMahon Line) som gräns mellan Brittiska Indien och Tibet. Gränsen erkändes aldrig av Kina, och som en följd av detta menar Kina alltjämt att Arunachal Pradesh rätteligen är kinesiskt territorium och tillhör prefekturen Nyingtri. Jfr Kinesisk-indiska kriget.

Samhälle 
Monpa- och sherdukpenfolken är mahayanabuddhister och lever på jordbruk samt boskapsskötsel. Khampti och singpho är däremot hinayanabuddhister och härstammar sannolikt från Myanmar och Thailand, vilket styrks av att deras alfabet är siamesiskt.

De jordbrukande adi, aka, apatani, bangni med flera har sina egna naturreligioner. Dessa folk är också kända för att ha fiskodlingar parallellt med sina risodlingar. Nocte är ett av få folk i delstaten, vilka är hinduer.

Av befolkningen är 54,74 procent läskunnig.

Geografi 
Arunachal Pradesh är en eftersatt bergsprovins. Här finns dock ett rikt naturliv. Elefant, tiger, leopard med flera djur, och många exotiska fåglar. Indiens genom tiderna näst kraftigaste jordbävning ägde rum 15 augusti 1950 vid denna delstats gräns mot Kina. Jordbävningens magnitud var 8,5.

Ekonomi 
I delstaten finns tillgångar på stenkol, olja och naturgas. Det finns stora skogstillgångar och för vattenkraft utbyggbara floder.

Källor 

 
Territoriella dispyter