kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Notre-Dame-katedralen i Tournai

Notre-Dame-katedralen i Tournai byggdes under åren 1146 - 1325. En liten kyrka byggdes på platsen under 300-talet, det har ersatts ett antal gånger med större bönehus. Katedralen finns med på Unescos världsarvslista.

Tournai är den enda staden i Belgien som varit besatt av engelsmännen, mellan 1513 och 1518, under kung Henrik VIII:s tid. År 1513 erövrade Henrik VIII Tournai efter tre dagars belägring och gjorde sin vän Thomas Wolsey till biskop i Tournai. Staden förblev engelsk i fem år.

Externa länkar

UNESCO World Heritage Centre - Notre-Dame Cathedral in Tournai

Domkyrkor i Belgien
Tournai
Världsarv i Belgien
Tournai
Världsarv inskrivna 2000
Sunnaryd

Sunnaryd är en by vid sjön Bolmen i västra Småland, Gislaveds kommun, Jönköpings län. Från 2015 avgränsar SCB här en småort.

Sunnaryd har förbindelse till ön Bolmsö med linfärjan M/S Bolmia.

Historia
Sunnaryd ingick i Bolmsö socken, och bröts ur motsvarande landskommun och församling 1974. I Sunnaryd finns fornminnen, bland annat den så kallade penningakullen.

Enligt SOFI hette Sunnaryd på 1400-talet "Sundaridh" (eller eventuellt "Sandaridh"). Har senare hetat "Sundarydh", som kan översättas som "röjningen vid sundet".

Geografi
Sunnaryd befinner sig 173 meter över havet.

Natura 2000
I Sunnaryd ligger ett av Sveriges 3 992 st. Natura 2000-områden och har områdeskoden SE0310703. Floran består av bland annat stagg, darrgräs, hirsstarr, jungfrulin, sommarfibbla, svinrot, ängsvädd, Jungfru Marie nycklar, slåtterfibbla och slåttergubbe. Även granspira har påträffats tidigare.

Samhället
I Sunnaryd ligger småbåtshamnen Kårehamn som drivs av VBBK, Västra Bolmens Båtklubb.

Källor 

Orter i Gislaveds kommun
Småorter i Sverige
Man lever bara två gånger (roman)

Man lever bara två gånger, (eng. titel You Only Live Twice) den tolfte i en serie romaner om agenten James Bond, skrivna av Ian Fleming. Boken kom ut på engelska första gången 1964, och filmades som Man lever bara två gånger med Sean Connery 1967.

Handling
Efter mordet på Bonds nya hustru Tracy skickas den deprimerade Bond ut på ett omöjligt uppdrag: att få tag på hemlig information från M:s motsvarighet i Japan, Tiger Tanaka. I utbyte vill Tanaka att Bond dödar en man som hjälper deprimerade japaner men även sina fiender begå självmord i "Dödens trädgård", något mycket politiskt känsligt. Av en slump upptäcker Bond att denne Dr Shatterhand i själva verket är Ernst Stavro Blofeld. Bond ser en chans till hämnd på Blofeld och tar mer än gärna uppdraget. Han börjar träningen för att gå undercover som japan med hjälp av före detta filmstjärnan Kissy Suzuki.

Trots att Bond lyckas döda Blofeld, går flykten snett och han får en så allvarlig skada samt minnesförlust att MI6 tror att han har dött - och Kissy Suzuki tänker låta dem tro det. Kissy gömmer sig med Bond i en liten japansk fiskeby och intalar Bond att han är hennes fästman. Men då Bond upptäcker ordet Vladivostok på en lapp beger han sig dit för att forska om sitt öde och försöka återfå minnet.

Karaktärer (i urval)
James Bond
Ernst Stavro Blofeld
Irma Bunt
Tiger Tanaka
Kissy Suzuki
Dikko Henderson
M

Övrigt
När boken kom var Fleming trött på Bond-figuren och ville sluta, vilket är orsaken till det o-Bondska slutet.
Man lever bara två gånger är den avslutande delen i "Blofeld-trilogin" (Åskbollen och I Hennes Majestäts hemliga tjänst är de två tidigare delarna). S.P.E.C.T.R.E. (som i vissa översättningar heter SPEKTRUM) återkommer dock flera gånger i John Gardners böcker.
På 1990-talet skrev Raymond Benson en novell, "Blast from the Past", som uppföljare till Man lever bara två gånger.
I slutet av boken finns en dödsruna över James Bond, som nämner att det finns en rad romaner om honom. I dödsrunan nämns Bonds föräldrar med mera. Detta postmoderna berättargrepp inspirerade John Pearson till boken "James Bond: The Authorized Biography of 007".
Bokens "Dödens trädgård" överlevde inte till filmen Man lever bara två gånger, eftersom det inte finns några slott i Japan. Trädgården kom att användas i Bond-miljö först i filmen No Time to Die över 50 år senare.

Serieversion
Mellan maj 1965 och januari 1966 gavs Man lever bara två gånger ut som tecknad serie i tidningen Daily Express. Romanen adapterades av Henry Gammidge och ritades av John McLusky. Serien har senare återpublicerats i såväl album som den svenska tidningen James Bond Agent 007.

Japan i skönlitteratur
James Bond-böckerna
Skönlitteratur 1964
Spoonerism

Spoonerism avser en viss sorts felsägning eller ord-/bokstavslek där uddljuden i två nära på varandra följande ord kastas om. Uttrycket härleds från den brittiske kyrkoherden William Archibald Spooner, som var ökänd för att åstadkomma sådana felsägningar. Några exempel som tillskrivs honom är a blushing crow för a crushing blow och our queer old Dean för our dear old Queen.

På svenska kallas detta vanligen att "bala taklänges", "baka talvänt" eller ibland för backslang. Det danska uttrycket är "Bakke snagvendt". Några svenska exempel: gul jod istället för god jul, vaska flin istället för flaska vin, kund och hatt istället för hund och katt, samt vinka upp hatten istället för hinka upp vatten.

Andra varianter på spoonerism är: Sony Playstation - Pony Slaystation, PET-flaska - fet-plaska, mitt i parken - pitt i marken, Brolle Jr - Jolle Brunior. Bildningar av typen mullfåne istället för fullmåne, smakkula istället för kaksmula och faxoson istället för saxofon, är snarare backslang än spoonerism (i alla fall i den ursprungliga betydelsen), då omkastningen sker inom samma ord.

Se även
Backslang - omkastning av stavelser inom ett ord eller mellan ord i ett uttryck
Verlan - en typ av fransk slang där stavelserna i ett ord kastas om

Språkliga uttryck
Humor
Tyfon (mytologisk varelse)

Tyfon var inom grekisk mytologi en av de grekiska gudarnas värsta fiender.

Tyfon var ett enormt vidunder med hundra väsande och eldsprutande ormhuvuden. Han var avkomma till Gaia, den stora jordmodern, och Tartaros, som var personifikation av den mörkaste och djupaste delen av underjorden där Hades regerade. Tillsammans med sin syster och hustru Echidna fick Tyfon många barn. Bland dem fanns hydran, Kerberos, Orthos, Chimaira, nemiska lejonet, sfinxen och den örn som åt Prometheus lever.

Tyfon stred mot Olympens gudar om världsherraväldet och tillfångatog Zeus och höll honom fången tills denne med Hermes hjälp blev befriad. Zeus vältrade berget Etna över Tyfon och begravde honom där och än i dag sprutar hans mun eld och lava ut ur vulkanen Etna. 

I senantiken sammanställdes Tyfon med den egyptiske guden Set.

Källor 
Svensk uppslagsbok 1955
Damen Conversations Lexikon

Noter 

Varelser i grekisk mytologi
Peter Torkelsson

Peter Torkelsson (latin: Petrus Thyrgilli), född (troligen) i Skänninge, död 18 oktober 1366, var en svensk präst, biskop i Linköping 1342-1351 och ärkebiskop i Uppsala från 1351 och fram till sin död 1366.

Biografi 
Peter Torkelsson föddes (troligen) i Skänninge, Östergötland, och förde ett lejonansikte i sin vapensköld.

Torkelsson hade varit kansler åt kung Magnus Eriksson. Han valdes av domkapitlet i Linköpings stift till biskop och begav sig därefter till Avignon för att få påvens bekräftelse. I katedralen Notre-Dame-des-Doms vigdes han av påve Klemens VI till sitt ämbete som troligen den förste av Linköpings stifts biskopar att vigas av påven.

Se även 
Lista över biskopar i Linköpings stift

Källor

Avlidna 1366
Biskopar i Linköpings stift
Män
Svenska präster under 1300-talet
Födda okänt år
Svenska ärkebiskopar
Personer från Skänninge
James Wolfe

James Wolfe, född 2 januari 1727 i Westerham, Kent, död 13 september 1759 (stupad) i slaget på Abrahams slätter, var en brittisk militär; major 1748, överste 1750 och generalmajor 1759. Han är mest känd för sin delaktighet i de strider med fransmännen varigenom tog kontroll över Kanada.

James Wolfe ingick i armén som fänrik 1741, deltog i slagen vid Dettingen (1743), Falkirk (1746), Culloden (1746) och Laeffeld (1747). År 1758 utnämndes han till brigadgeneral och deltog samma år i den under Jeffrey Amhersts befäl stående expeditionen mot de franska besittningarna i Nordamerika samt bidrog väsentligen till erövringen av den franska fästningen Louisburg i juli 1758. Då Amherst året därpå anföll de franska fästena längre norrut beslöt Wolfe, som utnämnts till generalmajor och befälhavare för ett detachement om 7000 man, att försöka ett angrepp mot Québec, huvudorten i Kanada. Den franske befälhavaren Montcalms försvarsåtgärder gjorde emellertid alla anfall på östsidan fruktlösa, varför Wolfe djärvt beslöt förflytta sin styrka, nu endast 3600 man, på båtar uppför S:t Lawrencefloden förbi staden och angripa denna från västsidan. I den nu följande striden utanför stadens murar segrade engelsmännen 13 september 1759, men Wolfe stupade liksom även Montcalm. Québec föll i engelsmännens händer. Wolfes kvarlevor fördes till England och bisattes i Westminster Abbey.

Källor

The Seven Years War Website "Biography of General James Wolfe 1727-1759", läst 26 april 2010

Brittiska generaler
Personer från Kent
Personer i Kanada under 1700-talet
Fransk-indianska krigen
Personer som stupat i strid
Födda 1727
Avlidna 1759
Män
Gloria Macapagal-Arroyo

Gloria Macaraeg Macapagal-Arroyo, född 5 april 1947 i Lubao, Pampanga, är en filippinsk politiker.  Hon var Filippinernas fjortonde president mellan den 20 januari 2001 och den 30 juni 2010. Hon var landets andra kvinnliga president efter Corazon Aquino. Arroyo är dotter till en av de föregående presidenterna, Diosdado Macapagal.   

Före sin tid som president var hon landets första kvinnliga vicepresident. Som landets vicepresident tog hon 2001 över presidentposten tack vare en fredlig revolution som avsatte den mäktige och korrupte presidenten Joseph Estrada. År 2004 blev Arroyo omvald till president för en sexårsperiod.   

I valet den 10 maj 2010 valdes hon in i representanthuset för sin hemprovins Pampanga.  Hon representerade provinsens andra distrikt fram tills 30 juni 2019.  Hon var talman i landets representanthus sedan från 23 juli 2018 till 30 juni 2019.      

År 2005 blev hon utvald till världens fjärde mäktigaste kvinna av Forbes.

Noter

Externa länkar 
 Gloria Arroyo - Officiell webbplats 

Filippinernas presidenter
Födda 1947
Levande personer
Kvinnor
Personer i Filippinerna under 1900-talet
Personer i Filippinerna under 2000-talet
Alumner från Edmund A. Walsh School of Foreign Service
Personer från Manila
Filippinernas vicepresidenter
Achtung Baby

{{Album infobox
|Namn = Achtung Baby
|Typ = Studioalbum
|Artist = U2
|Utgivning = 19 november 1991
|Inspelad = 1990
|Genre = RockAlternative
|Längd = 55:23
|Skivbolag = Island Records
|Producent = Daniel Lanois, Brian Eno
|Förra album = Rattle and Hum  (1988)
|Detta album =Achtung Baby  (1991)
|Nästa album = Zooropa  (1993)
}}Achtung Baby' är det sjunde studioalbumet av U2. Det kom ut den 19 november 1991 och har ett helt annat sound än tidigare album av U2. 

Många befarade att bandet skulle lägga av när Bono i slutet av Lovetown Tour 1989 yttrade orden "We have to go away for a while and dream it all up again". Albumet Rattle and Hum hade fått ganska ljummen kritik och U2 var vid den här tiden överexponerat. 

Förändringens vindar blåste i Europa; Berlinmuren hade fallit och nya tider väntade i de tidigare öststaterna. U2 hade under inspelningen av The Unforgettable Fire blivit fascinerade av Hansa Tonstudio (The Hall by The Wall) i Östberlin där Brian Eno och David Bowie hade spelat in skivor tillsammans under slutet av 1970-talet. I slutet av 1990 började inspelningarna till det kommande albumet. I början gick arbetet trögt. En splittring av bandet var nära eftersom Bono och The Edge var inriktade på att experimentera med nya ljudeffekter medan Adam Clayton och Larry Mullen Jr ville behålla bandets gamla sound. Under arbetet med låten Ultraviolet (light my way) "föddes" One, och därifrån lossnade allt. När U2 lämnat Berlin bestod demomaterialet av en blandning av rock, elektronisk-, industriell- och även dansmusik. Själva albumet spelades in i Dublin. 

Resultatet blev ett helt nytt U2 som lämnat sitt seriösa 1980-tal bakom sig. Det är ett tidsdokument för ett Europa i förändring och de flesta texter handlar om kärlek och uppbrott. Achtung Baby blev mycket kritikerrosat och anses av många som ett större mästerverk än The Joshua Tree. 

Albumet är producerat av Brian Eno och Daniel Lanois och omslagsbilderna är tagna av Anton Corbijn.

Låten One har vid flera tillfällen utsetts till världens bästa låt; bland annat av musiktidningen Q. I april 2006 röstade tv-kanalen VH-1:s tittare fram textraden "One life, with each other, sisters, brothers" som världens bästa. En nyinspelning av One med Mary J Blige och U2 återfinns på Bliges album The Breakthrough'' från 2005.

Låtlista
Alla låtar skrivna av U2.
"Zoo Station"  - 4:36
"Even Better Than the Real Thing" - 3:41
"One" - 4:36
"Until the End of the World" - 4:39
"Who's Gonna Ride Your Wild Horses" - 5:16
"So Cruel" - 5:49
"The Fly" - 4:29
"Mysterious Ways" - 4:04
"Tryin' to Throw Your Arms Around the World" - 3:53
"Ultraviolet (Light My Way)" - 5:31 
"Acrobat" - 4:30
"Love Is Blindness" - 4:23

Kuriosa

 I april 1991 läckte material från inspelningarna i Berlin ut till bootleggers. Embryon till flera låtar finns där, men ofta med helt andra texter. 
 "Achtung" har dubbla meningar i tyskan: 1) Akta dig och 2) Respekt (aktning).

Musikalbum 1991
Album av U2
Album producerade av Brian Eno
Album producerade av Daniel Lanois
Album utgivna på Island Records
Album certifierade platina av IFPI Sverige
Diastole

Diastole, grekiska διαστολή "utvidgning", är då hjärtats kammare fylls med blod. De tryckkänsliga atrioventrikulärklaffarna, AV-klaffarna, mellan förmak och kammare öppnas på grund av tryckskillnaden. När vänster och höger förmak är avslappnade fylls de med blod och när trycket i dem överstiger trycket i höger och vänster kammare öppnas AV-klaffarna. Diastole kan delas in i tre delar. Under första delen flödar det mesta blodet in till kamrarna, eftersom det samlats mycket blod under systole. Under den andra delen flyter bara det blod som direkt kommer från venerna. Den sista delen av diastole är då vänster och höger förmak kontraheras och därför får fram ytterligare blodflöde till vänster och höger kammare.

Vid diastole är normalvärdena 60 till 90 mm Hg. Värdena brukas anges som "115 genom 70" eller 115/70. I exemplet motsvarar siffran 70 trycket vid diastole och 115 trycket vid systole. 

Ett annat uttryck för diastole är undertryck.

Referenser

Se även 
Blodtryck

Kardiovaskulära processer
Hjärtat
Blodtryck
Aberdeen angus

Aberdeen angus, numera inom aveln benämnd angus, är en skotsk koras. Djuren är hornlösa och svarta, men det finns även en röd variant av angus.

Beskrivning
Aberdeen angus är en mycket utpräglad köttras, köttet är finfibrigt och väl marmorerat, vilket ger en hög ätkvalitet. Angus är en så kallad "extensiv" ras som kalvar lätt. Kännetecknande är även moderdjurens omsorg om sin avkomma som de försvarar även i flock om behov uppstår. De passar utmärkt i ekologisk djurhållning då de bör fodras med enbart grovfoder (bete, hö, ensilage det vill säga uteslutande gräs). Angus är en utmärkt slyröjare och passar på naturbetesmarker.

Historik och utbredning
Rasen blev först erkänd 1835 och finns publicerad i en bok för första gången 1862. Rasen grundades av Hugh Watson. Aberdeen angus kom som första köttras till Sverige på 1940-talet. Rasen finns över hela världen, på den amerikanska kontinenten bland annat i Argentina, Brasilien, USA, Kanada. Vidare förekommer den i Australien, Nya Zeeland, Sydafrika och i många europeiska länder.

Se även
Aberdeen
Angus

Referenser

Externa länkar
http://www.angus.se

Nötkreatursraser
Husdjursraser från Storbritannien
Blodplättar

Blodplättar kan avse

Blodplättar – cellfragment i ryggradsdjurs blod, se trombocyt
Blodplättar (maträtt) – en maträtt
Carsten Lorange

Carsten Tank Lorange, född 1915, död 22 augusti 1961, var en norsk mytomspunnen fjällvandrare och flugfiskare. Han författade boken "Fluga i Vildmark", Saxon & Lindström Förlag, 1959. Han var av franskt påbrå (ätten L'Orange, Garonne). Han var även amatörfotograf.

Till yrket var han reklamtecknare, med utbildning från Oslo och Berlin. Han omkom den 22 augusti 1961, under en enmansexpedition efter guldfyndigheter vid Pöyrisälven i norra Finland . Dödsorsaken fastställdes vid obduktionen till kyla och svält.

Carsten Loranges liv och leverne var länge höljt i dunkel då han saknade efterlevande och i många stycken levde ett liv som ensamvarg. All känd information, Loranges ”kompletta biografi”, efterforskades och dokumenterades av Tommi Dahlström i början av 2000-talet. Ett flertal alster, artiklar o dyl, har publicerats såväl före som efter det att Dahlströms arbete offentliggjorts. De tidigare i form av ungdomliga fantasiskrifter och de senare som rena plagiat/kopieringar.

I läkaren Owe Landströms bok ”Där fiskestigen slutar” ligger fokus på Carsten Loranges sista vandring. Ambitionen är att försöka förstå förloppet fram till hans sista läger vid strömmen Tollakaskoski i Pöyrisjoki. Utifrån ett katastrofmedicinskt perspektiv analyseras obduktionsprotokoll, polisrapporter, väderdata, kartfelaktigheter, Loranges egna texter och dagboksnoteringar samt Dahlströms uppgifter. Yttre faktorer, tänkbara orsaker och händelseförlopp gås igenom. Landström konsulterar en framstående rättsmedicinare, intervjuar lokalbefolkning, besöker och beskriver den sista lägerplatsen. Carstens uppgivna sjukdom förblir oklar. Någon entydig förklaring till hur en erfaren fjällvandrare hamnar i en dödlig spiral ges ej.

Källor 
 https://web.archive.org/web/20100812070627/http://www.flugfiskeinorden.se/reg/nr05_56/index.html
 https://langlasning.wordpress.com/2016/06/01/en-forbannad-flugfiskares-sista-aventyr-exklusivt/
Landström, Owe (2014) Där fiskestigen slutar. Carsten Lorange ett vildmarksöde. Bokförlaget Settern

Norska fotografer
Norska författare
Norskspråkiga författare
Män
Födda 1915
Avlidna 1961
Kurt-Olof Sundström

Kurt-Olof Sundström, född Kurt Olof Thure Sundström 2 april 1924 i Ösmo, död 12 oktober 1993 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk skådespelare, regissör och manusförfattare.

Biografi
Sundström var engagerad vid Dramaten mellan 1944 och 1953 och gjorde sammanlagt 50 roller där. Han regisserade även föreställningarna Kunde hända 1950 och Harlekino och Harlekina 1952. Han började på TV-teatern på 1960-talet och var regissör där under åren 1965–1969 för att sedan fortsätta på TV1 1969–1989. 

Sundström var mellan 1961 och 1965 chef för Folkteatern i Göteborg. Under hans tid där inriktades repertoaren mot nyare utländsk dramatik.

Filmografi
 Regi

 Manus

 Roller

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Roller

Referenser

Noter

Källor 

 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar
 
 Kurt-Olof Sundström på Malmö stadsteater
 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska teaterregissörer
Svenska teaterchefer under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska regissörer under 1900-talet
Personer från Ösmo socken
Födda 1924
Avlidna 1993
Män
Räknesticka

En räknesticka är ett mekaniskt räkneredskap för numeriska beräkningar, som var vanlig innan miniräknare fanns. Vanliga räknestickor gav tre till fyra signifikanta siffror.

Räknestickan är ett linjalliknande verktyg med en mittendel som kan skjutas i sidled och en genomskinlig markör för användning av skalor som inte ligger invid varandra. Huvuddelen och mittendelen är försedda med logaritmiska skalor vilket gör att man genom att flytta mittendelen kan multiplicera och dividera tal. På så sätt utnyttjar en räknesticka det faktum att summan av logaritmerna av två tal är lika med logaritmen av produkten av talen. På många räknestickor finns även andra skalor för beräkning av till exempel trigonometriska funktioner. Det fanns också räknestickor för mycket specialiserade uppgifter, såsom kryptografi eller typografi.

Som räknestickans uppfinnare räknas den engelske matematikern William Oughtred, som 1622 kombinerade två skalor med John Napiers logaritmer för att direkt utföra multiplikation och division. Omkring 1850 lanserade Amédée Mannheim en förbättrad variant.

Hur man använder en räknesticka 
Räknestickans idé är att förskjuta en linjal i förhållande till en annan linjal. Linjalernas graderingar är utformade efter typ av räkning. Här visas fyra exempel på fyra olika graderingar. Antalet nollor eller läget för decimalkomma ingår inte i räkningarna. Det får man själv hålla reda på.

 A) Två linjära skalor från 0 till 20.
 Addition 5 + 8 = 13
 Subtraktion 13 - 8 = 5

 B) Två logaritmiska skalor, två dekader från 1 till 100.
 Multiplikation 5 x 8 = 40
 Division 40 / 8 = 5

 C) Två logaritmiska skalor, den ena med en dekad från 1 till 10, den andra med två dekader från 1 till 100.
 Kvadrering 72 = 49
 Kvadratrot √49 = 7

 D) Två skalor, den ena en linjärskala från 0 till 10, den andra en logaritmisk skala från 1 till 10.
 Logaritm 10log 4 ≈ 0,6
 Exponent 100,6 ≈ 4

Externa länkar 

Räkneredskap
Logaritmer
Fröken Julie (film, 1912)

Fröken Julie är en svensk stumfilm från 1912, baserad på August Strindbergs pjäs med samma namn. Filmen finns inte bevarad i dag.

Handling
Slutet av 1800-talet. På en herrgård bor fröken Julie med sin far. Hon har just brutit sin förlovning men attraheras av en betjänt, Jean. De tillbringar midsommaraftonen tillsammans och planerar att fly till Schweiz.

Om filmen
Gustaf Uddgren tillfrågade i september 1911 August Strindberg om man fick tillåtelse att filmatisera några av hans verk, och fick per telegram svaret: "Var så god att kinematografera så mycket ni vill af min dramatik." Genast bestämde sig Uddgren och hans fru Anna Hoffman-Uddgren för att filmatisera Intima Teaterns mest uppmärksammade pjäser, Fröken Julie och Fadren. Man använde sig i huvudsak av samma skådespelare som spelat pjäserna vid Intima Teatern.

Filmen är inspelad på Mosebacke terrass och Stora Väsby. Logdansen är inspelad på okänd plats i Uppland.

Filmen fick premiär på Orientaliska Teatern i Stockholm 19 januari 1912. Före premiären granskades filmen av den nyinrättade centrala filmgranskningsnämnden som beslutade att två klippningar skulle utföras 1. scenen, där fröken Julie med rakkniven markerar ett snitt över hakan, 2. självmordsscenen, eftersom dessa scener framställde skräckscener och självmord på sådant sätt, att förråande eller upphetsande inverkan kunde åstadkommas. Filmen är uppdelad i tre akter och blir med mellanakter en dryg timme. 1951 skedde en nyinspelning av filmen i Alf Sjöbergs regi, se vidare Fröken Julie.

Rollista
Manda Björling - Fröken Julie 
August Falck - Jean 
Karin Alexandersson - Kristin

Källor
 
 Informationsblad om Fadren från Cinemateket, augusti 2012. Källan till bladet är Rune Waldekrantz Filmens historia.

Svenska August Strindberg-filmatiseringar
Svenska dramafilmer
Svenska stumfilmer
Svenska filmer 1912
Filmer i regi av Anna Hoffman-Uddgren
1800-talet i svensk film
Stockholm på film
Uppland på film
Svenska filmer baserade på pjäser
Midsommar på film
Svartvita filmer
Förlorade filmer