kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Adolf IV av Holstein

Greve Adolf IV av Holstein, född omkring 1195, död 8 juli 1261 som minoritmunk i Kiel, begravd i Kiels franciskanerkyrka, var greve av Holstein 1225-1239 (abdikerade). Son till greve Adolf III av Holstein (död 1225) och Adelheid von Querfurt (död före 1224).

Biografi 
Adolf IV kunde efter segrarna vid Mölln 1225 och Bornhöved 1227 återupprätta sin familjs herravälde i Holstein-Wagrien och krossade därmed den danska stormakten.

Adolf satt 1203 gisslan i Danmark, blev faderns medregent och efterträdde denne 1225 som greve i Schauenburg. Adolf stod mot biskoparna av Paderborn och Minden gällande deras höghetsrättigheter och fordringar; 1244 måste hans söner för Stadthagen bli vasaller till biskopen av Minden.

Adolf gick energiskt in för återvinnandet av Holstein-Wagrien, förband sig med Sachsen-Wittenberg och Schwerin, vann 1225 slaget vid Mölln och förjagade danskarnas man greve Albrekt av Holstein. 1227 besegrade Adolf i slaget vid Bornhöved danske kung Valdemar Sejr, återvann därmed sitt fädernesarv samt krossade den danska stormaktsställningen. Adolf nödgades avstå Ditmarsken, Rendsburg och Stade och blev fogde till Hamburg.

Förhållandet till Danmark blev snart bättre då greve Adolf 1229 slöt vänskap med kung Valdemar Sejr. Det var troligen vid detta tillfälle som grevens dotter Mechtild förlovades med kungens son Abel - vigseln dröjde av åldersskäl till 1237. Adolfs och Danmarks gemensamma intressen riktades mot den hanseatisk-lübeckska handeln.

I Holstein-Wagrien stärkte Adolf sin makt. Han gynnade tysk bosättning, kyrkan och stadsväsendet, och grundade bland annat Kiel och Itzehoe som städer. Han bevakade sina intressen gentemot ärkebiskoparna av Bremen och hertigarna av Schleswig, särskilt i frågan om Ditmarsken och Stade.

I Schauenburg förvärvade Adolf området kring Bückeburg/Steinhuder-sjön, röjde och öppnade ny mark. Han grundade bland annat Grevenalveshagen (det senare Stadthagen), Rinteln och Hessisch-Oldendorf, och kontrollerade därmed hela mellersta Wesertal. Adolf vann även flera fögderier och bekämpade welferna, Everstein och Lippe.

1238 företog Adolf ett korståg till Livland, abdikerade 1239, blev minoritmunk samt prästvigd i Rom 18 december 1244.

Trots att Adolf IV abdikerade 1239 behöll han sitt inflytande över sina söner. Han avled i kloster först 1261.

Äktenskap och barn 
Adolf IV gifte sig omkring 1220, i vart fall före 29 september 1226, med Hedvig till Lippe (död 1246/1250). Paret fick följande barn:

 Ludolf von Schauenburg (död 1239), franciskanermunk i Kiel
 Mechtild av Holstein (1220/1225-1288), gift 1. med kung Abel av Danmark (1218-1252), gift 2. med svenske riksföreståndaren Birger jarl (död 1266)
 Johan I av Holstein (1229/1230-1263), greve av Holstein
 Gerhard I av Holstein (1230/1232-1290), greve av Holstein

Referenser

 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, band 1, sida 185, Stockholm 1904
 Cronica Principum Saxonie 6, MGH SS XXV, sida 473
 Annales Stadenses 1238, MGH SS XVI, sida 363
 Annales Stadenses 1239, MGH SS XVI, sida 365
 Annales Hamburgenses 1238, MGH SS XVI, sida 383

Externa länkar 

Personer i Tyskland under 1200-talet
Födda 1195
Avlidna 1261
Män
Undersåker

Undersåker (sydsamiska: Såahka) är en tätort i Undersåkers distrikt i Åre kommun, Jämtland och kyrkbyn i Undersåkers socken.

Orten ligger omkring 80 kilometer väster om Östersund, är långsträckt i öst-västlig riktning och består av en östlig del med Undersåkers kyrka (kyrkbyn) och en västlig del med Undersåkers järnvägsstation (stationssamhället). Mellan de två ligger Hålland med Åredalens folkhögskola.

E14 från Östersund mot Storlien och Norge passerar genom Undersåker. Här passerar också Mittbanan, järnvägen som invigdes 1882.

Historia
Undersåker är också en samisk samlingspunkt. Mellan 1908 och 1980 fanns här det samiska ålderdomshemmet Fjällgård.  Ålderdomshemmet öppnades på initiativ av KMA, Kvinnliga Missionsarbetare, och kompletterades 1923 med en sjukstuga. 1885 öppnades Änge lappbarnhem som 1913 blev nomadskola. Under  1960-talet lades nomadskolorna ned i Jämtland och skolan i Änge blev en fast sameskola. Efter att sameskolorna i Mittådalen och Jänsmässholmen lades ned var Änge den sydligaste av landets sameskolor. Undervisningen bedrevs fram till 1988.

Befolkningsutveckling

Samhället
I orten finns 2 förskolor för barn i åldrarna 1–5 år, samt Stamgärde skola som är en förskoleklass–åk 6 skola.

Kända personer från Undersåker 
 Richard Richardsson – olympisk silvermedaljör i snowboard
 Lars Molin – författare
 Per Eggers – skådespelare
 Mårten Elfstrand – läkare, professor

Källor

Externa länkar

Orter i Åre kommun
Tätorter i Sverige
Ingeborg av Holstein

Ingeborg av Holstein, född omkring 1397, död 14 oktober 1465, var abbedissa i Vadstena kloster 1447–1452 och 1457–1465. Hon var dotter till Gerhard VI av Holstein (stupad 1404) och Katharina Elisabeth av Braunschweig-Lüneburg (död 1417/1422).

Biografi
Ingeborg insattes redan 1408 av drottning Margareta, detta med påvens särskilda tillstånd, i Vadstena kloster. Hon blev fullvärdig nunna 1415. År 1447 utsågs hon till klostrets abbedissa. Hennes utnämning ifrågasattes av en hård opposition och kom till stånd efter en hård strid.  Hon hade en lojal kollega i klostrets generalkonfessor, Magnus Unnonis. 

Ingeborg upplade eller fullbordade 1449—51 klostrets utförligaste jordebok. Hon försökte göra vårfrupenningen till en fast avgift, och utverkade 4 oktober 1450 Karl Knutssons godkännande. Hon tros också ha åstadkommit en sammanfattning av de gällande normerna för val av klosterledning. 

Ingeborg var moster till nordiske unionskung Kristian I av Danmark, och detta torde ha varit anledningen till att Kristians fiende, svenske kung Karl Knutsson (Bonde), den 25 april 1452 utfärdade en befallning om att såväl abbedissan Ingeborg som klostrets generalkonfessor, Magnus Unnonis, skulle avsättas. Varken klosterbröderna eller biskop Nils i Linköping såg någon anledning till avsättningen, men Ingeborg lade självmant ned ämbetet den 25 maj samma år. Några dagar därefter följdes hennes exempel av konfessorn. 

När hennes systerson Kristian I blev svensk kung 1457 återinträdde både Ingeborg och Unnonis i sina befattningar. 1458 återupptog hon sin policy om vårfrupenningen, och fick den godkänd 11 september 1461. År 1461 besökte Kristian I klostret och begärde att få utlämnad en av Erik av Pommern vid klostret grundlagd fond till stiftandet av ett "colle-gium", något han också fick.

Ingeborg antas ha stått på den romerska sidan i kampen mot konciliarismens reformstil, och påvemaktens nya politik med att förbinda regeringen genom konkordat och diplomati. Som sådan torde hon ha stött Kristian I mot Karl Knutssons nationella kungadöme. 1462 tog hon emot den påvlige legaten Marinus de Fregeno i Vadstena. Vid hennes död 1465 krävde konventet att Magnus Unnonis avsattes före nästa val av abbedissa. 

Hon författade ett traktat, (C 50, UUB), Fjorton råd om ett gudeligt leverne, till Kristian I på hans begäran, troligen inför hans besök i Vadstena 1461.

Källor
 Otto S. Brenner: Nachkommen Gorms des alten (Lyngby, 1978) nr: 1937, 2090, och 2697–2701
 Stammtafeln zur geschichte der Europäischen Staaten (Europäische Stammtafeln) band I (die deutschen Staaten) av W. K. Prinz von Isenburg (Marburg, 1960) , tafel 87 (die Grafen von Holstein und Herzogs von Schleswig aus Schauenburger Geschlecht) och tafel 69 (die Herzoge von Braunschweig-Göttingen)
 Nordisk Familjebok, band 7, s. 634-635, Stockholm 1884
 Ingeborg Gerhardsdotter, urn:sbl:11951, Svenskt biografiskt lexikon (art av Tore Nyberg Mikael Venge), hämtad 2015-01-07.

Svenska medeltida abbedissor
Tyska nunnor
Personer i Sverige under 1400-talet
Födda 1390-talet
Avlidna 1465
Kvinnor
Sofia av Holstein

Sofia av Holstein, född omkring 1375, död efter 1451 i Kammin, var en  hertiginna av Pommern. Dotter till greve Henrik II av Holstein (död 1381/1389) och Ingeborg av Mecklenburg (omkring 1340-1395).

Sofia gifte sig 1398 med hertig Bogislav VIII av Pommern (död 1418). Paret fick följande barn:

Adelheid av Pommern (död efter 1445), gift med hertig Bernhard II av Sachsen-Lauenburg (död 1463)
Bogislav IX av Pommern (död 1446), hertig av Pommern

Källor
Chronicon Holtzatiæ 25, MGH SS XXI, sida 279

Noter

Kvinnor
Födda 1375
Tyska hertiginnor
Avlidna 1451
1292

1292 (MCCXCII) var ett skottår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

April 
4 april – När påven Nicolaus IV avlider kommer påvestolen att stå tom i över två år.

November 
17 november – Efter att Skottland har stått utan regent sedan 1290 väljs John Balliol till ny kung av Skottland. Han är nämligen den, som för tillfället lyckas hävda sina tronanspråk starkast. Samtidigt försöker den engelske kungen Edvard I, som har inbjudits att slita tvisten om vem som ska bli ny skotsk kung, annektera Skottland till England. Först 1314 lyckas skottarna göra sig helt självständiga från England och inte förrän 1329 erkänner engelsmännen Skottlands självständighet.

Okänt datum 
Mongolerna landstiger på Java, intar huvudstaden, som dock visar sig omöjlig att behålla.
Biskopen av Strängnäs donerar martyren Botvids reliker till Linköpings domkyrka. De som håller andakt i domen erhåller 40 dagars avlat.
Novgoroderna går till anfall mot Tavastland och som hämnd för detta anfaller svenskarna Karelen och Ingermanland.
Ett kyrkomöte hålls i Örebro.
Nils Allesson blir ny svensk ärkebiskop.
De kristna utrymmer sina sista besittningar i Palestina.

Födda 
Filip V, kung av Frankrike 1316–1322 (född omkring detta år)
Gerhard III av Holstein i Lübeck.

Avlidna 
4 april – Nicolaus IV, född Girolamo Masci, påve sedan 1288.
12 juli – Den heliga Kunigunda, ungersk nunna och kung Boleslav den kyskes gemål, helgon.
 Roger Bacon – engelsk filosof, naturforskare och teolog.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Holstein

Holstein (plattyska: Holsteen; danska: Holsten) utgör södra delen av Schleswig-Holstein i Tyskland, mellan floderna  Elbe och Eider.

Kiel (huvudstad i Schleswig-Holstein) är den största staden. Altona, numera förorten Hamburg-Altona (och sedan 1937 en del av delstaten Hamburg), var en viktig stad (och frihandelszon) i Holstein till Kielkanalens invigning. Altona var betydelsefull för  Danmark såsom Nordsjö/Atlanthamn fram till 1864 (Dansk-tyska kriget) varefter Esbjerg blev en ersättning.

Holstein (medeltidstyska Holsten) är egentligen en dativ pluralform för befolkningen holseterna (ungefärligt betydande skogsbor) som Adam av Bremen på 1000-talet räknade som Nordalbingens bebyggare. Andra stammar gav namn åt Dithmarschen och Stormarn. Hela Nordalbingen tillhörde sedan 900-talet ätten Billungs sachsiska hertigdöme.

Sedan ätten Billung dött ut bildades grevskapet Holstein av Nordalbingen och Stormarn år 1111,  med tyskromerska rikets kejsare som länsherre (det vill säga, länet var Reichsunmittelbar), och befordrades till hertigdöme år 1474 sedan det förenats i personalunion med såväl det danska hertigdömet Schleswig som det danska riket. Successionsreglerna för Holstein ledde till åtskilliga delningar mellan olika grenar av Huset Oldenburg.

1100-, 1200- och 1300-talen karakteriseras av Holsteins expansion, avbruten av tillfälliga bakslag, på främst vendernas bekostnad. Men i samband med stridigheterna förekom många förvecklingar med både Danmarks kungamakt och Tysklands kejsarmakt. I ett par perioder avträdde kejsaren grevskapet till Danmarks kung. Vid andra tillfällen kom det danska riket att stå i totalt beroende av de holsteinska grevarna. 

Beroendet uttrycktes också i Danmarks kungaval år 1448 av Kristian I, som vid valet var arvtagare till hela grevskapet Holstein 1460 och snart också hertig av Schleswig, vars ätt sedan dess innehaft hertigtiteln i Holstein till 1864 och fortfarande innehar Danmarks krona.

Fram till kejsardömets upplösning år 1806, till följd av Napoleonkrigen, förblev Holstein ett tyskt hertigdöme intimt förbundet med det danska hertigdömet Schleswig, även om regeringsmakten under många perioder var delad mellan två eller flera furstar av familjen Huset Oldenburg.

Efter napoleonkrigen fram till år 1864 ingick hertigdömet Holstein i det tyska förbundet, fast fortfarande i personalunion med Danmark och Schleswig, emedan holsteinske hertigen var samtidigt hertig av Schleswig och kung av Danmark. 

1867 blev Holstein en del av Preussen som en följd av Bismarcks framgångsrika krig mot Danmark år 1864 och efter andra världskriget en delstat med delar av Schlesvig som Schleswig-Holstein 1947 i Förbundsrepubliken Tyskland från 1949.

Se även
Lista över grevar av Holstein 1111–1459
Lista över grevar och hertigar av Holstein-Gottorp 1544–1763
Danmarks gränsförändringar
Danmarks historiska unioner
Danska besittningar
Danmarks hertigdömen
Holstein-Gottorp
Vendiska riken

Noter 

Schleswig-Holstein
Henrik I av Holstein

Greve Henrik I av Holstein, född omkring 1258, död 5 augusti 1304, begravd i Itzehoe, greve av Holstein-Rendsburg 1290-1304. Son till greve Gerhard I av Holstein (död 1290) och Elisabet av Mecklenburg (död 1280).

Henrik gifte sig 1289 med Hedvig av Bronkhorst (död efter 1310). Paret fick följande barn:

Gerhard III av Holstein (1290/1293-1340), greve av Holstein och hertig av Schleswig
Adelheid av Holstein (omkring 1296-1349/1350), gift 1. med hertig Erik II av Schleswig (död 1325), gift 2. med greve Dietrich V av Honstein (död 1379) - Adelheid och Erik var föräldrar till kung Valdemar III av Danmark
Elisabet av Holstein (omkring 1300-före 1340), gift 1. med hertig Johan II av Sachsen-Lauenburg (död 1322), gift 2. med danske prinsen och medkungen Erik Kristoffersson (stupad 1332)
Giselbert von Schauenburg (död 1343/1344), domkyrkopräst i Lübeck, Bremen och Schwerin
Ermengard av Holstein (död efter 1329), gift med greve Otto av Hoya (död 1324)

Litteratur
Chronicon Holtzatiæ 18, MGH SS XXI, sida 267
Chronicon Holtzatiæ 20, MGH SS XXI, sida 273

Personer i Tyskland under 1200-talet
Födda 1258
Avlidna 1304
Män
Gerhard II av Holstein

Greve Gerhard II "den blinde" av Holstein, född 1253 eller 1254, död 28 oktober 1312 i Plön, begravd i Hamburgs katedral, greve av Holstein i Wagrien och Plön 1290–1312. Son till greve Gerhard I av Holstein (död 1290) och Elisabet av Mecklenburg (död 1280), dotter till furst Johan I av Mecklenburg.

Biografi 
Gerhard II "den blinde" var sedan 1290 herre till Wagrien och Plön, hade många stridigheter med de andra holsteinska grevarna och med lybeckarna, mot vilka han byggde borgen Travemünde.

Gerhard blev nära förbunden med sin styvson Erik Menved, åtföljde denne bland annat på tåget till Sverige 1306–1307, samt var fredsmäklare mellan de nordiska kungarna i Helsingborg 1310.

Äktenskap och barn 
Gerhard "den blinde" gifte sig första gången 12 december 1275 med Ingeborg Valdemarsdotter av Sverige (död 1290/1292). Paret fick följande barn:

Katharina av Holstein (död 1300), gift med hertig Otto I av Pommern (1279–1344)
Valdemar av Holstein (död 1308)
Gerhard IV av Holstein (död 1317/1323), greve av Holstein
Elisabeth av Holstein (död 1318/1319), gift med hertig Otto I av Pommern (1279–1344)

Gerhard "den blinde" gifte om sig 1293 med danske kung Erik Klippings änka Agnes av Brandenburg (död 1304). Med henne fick Gerhard följande barn:

Johan III av Holstein (omkring 1297–1359), greve av Holstein

Referenser 

Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, band 9, sida 1025, Stockholm 1908
Annales Lubicenses 1304, MGH SS XVI, sida 419

Personer i Tyskland under 1200-talet
Personer i Tyskland under 1300-talet
Födda 1250-talet
Avlidna 1312
Män
Ingeborg Valdemarsdotter av Sverige

Ingeborg Valdemarsdotter, född 1261 eller 1263, död 1290 eller 1292, var en svensk prinsessa och grevinna av Holstein.

Hon var dotter till den svenske kungen Valdemar Birgersson (död 1302) och Sofia Eriksdotter av Danmark (död 1286) och var en svensk prinsessa, som genom sitt äktenskap med greve Gerhard II av Holstein (död 1312) även blev grevinna av Holstein. Bröllopet mellan Ingeborg och Gerhard ägde rum 12 december 1275 och makarna fick under äktenskapet sönerna Valdemar (död 1308) och Gerhard (död 1323) samt dottern Katharina (död för 1300, gift 1296 med hertig Otto I av Pommern).

Källor
Annales Lubicenses 1304, MGH SS XVI, sida 419

Kvinnor
Svenska prinsessor
Bjälboätten
Födda 1260-talet
Avlidna 1290-talet
Tyska grevinnor
Personer i Sverige under 1200-talet
Personer i Tyskland under 1200-talet
Sofia Eriksdotter av Danmark

Sofia Eriksdotter av Danmark, född troligen tidigast 1240 i Danmark, död 1286 i Danmark, var Sveriges drottning från 1260 till 1275 genom sitt giftermål med kung Valdemar Birgersson. Hon var dotter till kung Erik Plogpenning av Danmark och därmed dansk prinsessa, samt genom sin make svärdotter till Birger jarl.

Biografi
Sofias far Erik Plogpenning mördades 1250. Det sägs att då hon meddelades om att hon skulle bli gift med svenske kung Valdemar Birgersson, gick hon in i sin kammare och bad till Maria: "Giv mig lycka med honom och honom med mig". De gifte sig 1260 i Jönköping (platsen kan även vara Öninge i Ödeshög: Erikskrönikan uppger Ymninge).

Drottning Sofia beskrivs som en kvick, temperamentsfull och maktlysten skönhet med skarp tunga, och det finns många citat om hennes skarpa repliker. Hon kallade makens bröder "Magnus Kittlarböter", eventuellt "kittelflickare", vilket ansågs som en förolämpning, och "Erik allsintet". Hon var bland annat känd för sitt schackintresse. 1269 besökte hon sin fars grav och sina systrar Agnes och Jutta i kloster i Danmark. 1272 kom Jutta till Sverige och fick barn med Valdemar 1273, vilket gjorde att kungen tvingades göra bot genom en pilgrimsfärd till Rom 1274. "Ve mig. Den sorgen övervinner jag aldrig. Ve mig, att min syster någonsin skådade Sveriges rike", uppges hon ha sagt. Då maken avsattes efter slaget vid Hova 1275 befann de sig Ramundeboda kloster i Närke; han sov, medan hon sades ha nåtts av nyheten då hon spelade schack.

År 1277 återvände hon till Danmark; maken hade då börjat leva öppet med sina älskarinnor och förebråddes av biskoparna för att ha förskjutit henne. År 1283 skänkte exdrottningen sitt laxfiske i Norrköping till S:t Martins kloster i Skänninge och det är i hennes donationsbrev som ortnamnet Norrköping finns belagt i skrift första gången, som Norkøponge.

Barn
 Ingeborg (1263–1292), gift med Gerhard II av Holstein
 Erik (1272–1330)
 Marina, gift med greve Rudolf von Diepholz
 Rikissa (död cirka 1292), gift med Przemyslaw II av Polen
 Katarina (–1283)
 Margareta, nunna

Källor 
 Åke Ohlmarks: Alla Sveriges drottningar

Vidare läsning
 
 

Personer i Sverige under 1200-talet
Kvinnor
Sveriges drottningar
Födda 1240-talet
Avlidna 1286
Danska prinsessor
Jutta av Danmark

Jutta av Danmark, född på 1240-talet, död 1284, var prinsessa av Danmark och nunna i Sankta Agnes kloster i Roskilde. 

Hon var dotter till Erik Plogpenning av Danmark och fick sitt namn efter sin mor Jutta av Sachsen. År 1266, då hon var 20 år gammal, inträdde hon i det av hennes syster Agnes stiftade Sankta Agnes kloster i Roskilde. Snart blev Jutta, som ansågs klokare än systern, dennas efterträdare som klostrets abbedissa. Varken Jutta eller systern kunde dock finna behag i det stränga och ensamma klosterlivet; 1272 lämnade de sitt självvalda stånd.

Efter tiden i klostret reste Jutta till sin syster, drottning Sofia av Sverige. Enligt Erikskrönikan blev hon då älskarinna till sin svåger, kung Valdemar Birgersson av Sverige.

Rimkrönikan säger:

"Den tid hon till Sverige kom var hon ej annorlunda än som en ängel vore från himmelrik, så var hon stolt och ljuvelig… Med konungen var hon då så kär, Att han kom henne alltför när."

Förhållandet mellan kung Valdemar och hans makas syster måste ha väckt stort uppseende; det var en av anledningarna till att kungens bröder reste sig mot honom, och Valdemar drog på pilgrimsresa till Rom. Strax efter dessa händelser måste Jutta ha återvänt till Danmark. Där var hon inblandad i tvister om sitt jordagods, både med klostret i Roskilde, som nekade henne rätten att ta tillbaka vad hon en gång skänkt det, och med kusinen kung Erik Klipping. Erik förvägrade Jutta och hennes systrar vad som tillkom dem som arv efter fadern, Erik Plogpenning. Till sist fastslog en dom 1284 att kungen skulle låta Erik Plogpennings döttrar få ut allt sitt arv. Jutta fick verkligen ut en del gods, men hon avled redan samma år.

Ofta påstås att Juttas förhållande med svenske kung Valdemar ledde fram till födseln av en son Erik, men detta beror på ett missförstånd – Erik var son till Valdemar Birgersson och Sofia.

Källor
Dansk Biografisk Lexikon, bind VIII, Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn), Græbes Bogtrykkeri, 1894, s. 626.
 http://www.kvinfo.dk/side/597/bio/1023/origin/170/

Vidare läsning 
 

Danska prinsessor
Födda 1240-talet
Avlidna 1284
Kvinnor
Romersk-katolska abbedissor
Godsägare under 1200-talet
Erik Plogpenning

Erik IV Plogpenning, född 1216, död 9 eller 10 augusti 1250 (mördad), kung av Danmark från 1241. Son till Valdemar Sejr av Danmark. Bror till Abel och Kristofer I. Gift 9 oktober 1239 med Jutta av Sachsen.

Erik hyllades vid den äldre halvbrodern Valdemars död som kung 1232 och började sin regering 1241. Under hela sin regering låg Erik nästan oavbrutet i strid med sin yngre bror hertig Abel av Slesvig. Sitt namn skall han ha fått av en av honom pålagd plogskatt. 1250 tillfångatogs han av Abel och mördades på Slien av dennes män. Erik begravdes först i dominikanerklostrets kyrka i Slesvig, sedan i domkyrkan tills stoftet 1258 överfördes till Sankt Bendts Kirke i Ringsted, de danska kungarnas begravningskyrka. Omständigheterna runt hans död gav honom helgonrykte, och trots att han aldrig kanoniserades hyllades han som helgon.

Barn:
 Sofia, Sveriges drottning genom sitt äktenskap med kung Valdemar Birgersson
 Jutta
 Agnes
 Ingeborg, Norges drottning genom sitt äktenskap med kung Magnus Lagaböter

Noter

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar

Danmarks regenter
Kungligheter som blivit mördade
Personer i Danmark under 1200-talet
Födda 1216
Avlidna 1250
Män
Tribute in Light

Tribute in Light var en manifestation i New York som högtidlighöll minnet av de omkomna i 11 september-attackerna mot World Trade Center. Projektet, som ägde rum den 11 mars till och med 13 april 2002 – sex månader efter attacken – organiserades av Municipal Art Society. En initiativtagare var arkitekten Richard Nash Gould, utbildad vid Yale. Andra medverkande var John Bennett, Gustavo Bonevardi, Julian LeVerdiere, Paul Marantz, Paul Myoda samt Weiss/Manfredi.

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Om projektet Tribute in Light

Kultur i New York