kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sjöslaget vid Hangö udd

Sjöslaget vid Hangö udd var ett sjöslag som pågick under senare delen av juli 1714 och fick till resultat att en rysk skärgårdsflotta lyckades ta sig runt den strategiskt viktiga Hangö udd. På ryska kallas Hangö udd för Gangut. Även benämningen Slaget vid Rilax förekommer och avser då slutstriden för en mindre svensk skärgårdseskader.

Bakgrund 
Under år 1713 trängde en rysk armé in i Finland. Den svenska armén omfattade endast 6 000 man och tvingades dra sig tillbaka. Efter det katastrofala slaget vid Storkyro blev Sveriges trupper tvingade att utrymma hela Finland. År 1714 förflyttade sig en rysk skärgårdsflotta om 180 galärer västerut längs Finska vikens norra kust i skydd av skärgården, utan att den svenska högsjöflottan kunde göra något åt det.

Händelseförlopp 

Vid Hangö udd mötte dock öppet hav och där väntade Amiral Gustav Wattrang med den svenska flottan. Den ryska roddflottan under amiral Feodor Apraxin och konteramiral Pjotr Aleksejevitj, dvs. tsaren själv, gjorde därför halt vid Tvärminne. Det gjordes försök att släpa de lättare fartygen över Hangö udds smalaste punkt vid Draget nära Lappvik. För att hindra detta sände Gustav Wattrang ut Nils Ehrenskiöld med skottpråmen Elefanten och sex galärer för att möta ryssarna på Hangös norra sida, medan Erik Johan Lillie och åtta skepp sändes att söka anfalla ryssarna vid Tvärminne på sydsidan. Resterande svenska fartyg i flottan stannade kvar för att bevaka Hangö udd.

Försöket att släpa fartyg över näset visade sig dock ogörligt. Däremot lyckades den ryska roddflottan att under en flera dagar lång stiltjeperiod ta sig runt de svenska segelfartygen med förlust av endast en galär som gick på grund och på så sätt runda Hangö udd den 27 juli.

Nils Ehrenskiölds lilla eskader kunde nu anfallas utan reträttmöjlighet. Eskadern upptog en försvarsställning nära ön Bengtsår norr om Hangö udd, exakt plats för striden är inte känd. Efter tre timmars strid lyckades ryssarna övermanna eskadern.

Det finns mycket varierande uppgifter om stupade och sårade vid slaget. Från 361 svenska stupade och 469 stupade eller skadade ryska soldater  till

Slagets betydelse 
Segern vid Hangö udd var den första stora segern i den ryska flottan. Ryssland säkrade handlingsfrihet i Finska viken och Bottniska viken.

Den ryska skärgårdsflottan lyckades ta sig ut ur Finska viken och in i Ålands skärgård, vilken kunde plundras. Den svenska högsjöflotta tvingades dra sig tillbaka till Stockholms skärgård för att därifrån hindra ryssarna att gå över Ålands hav.

Se även 
 Skärgårdsflottan

Källor 

  
  
 

1714 i Sverige
Hangöudd
Hangöudd
Krigsåret 1714
Taki Inoue

Takachiho "Taki" Inoue, född 5 september 1963 i Kobe, är en japansk racerförare.

Racingkarriär
Inoue kom till Storbritannien och tävlade i Formel Ford 1987. Därefter återvände han hem och tävlade i det Japanska F3-mästerskapet 1988-1993. Året efter körde Inoue i den japanska formel 3000-serien och fick också köra ett formel 1-lopp för Simtek. Han tävlade därefter för Arrows under hela säsongen .

F1-karriär

|}

Noter

Källor

Födda 1963
Japanska racerförare
Japanska Formel 1-förare
Arrows F1-förare
Män
Levande personer
WP:Projekt Japan
Simtek F1-förare
Francis Matthews

Francis Matthews, född 2 september 1927 i York i Yorkshire, död 14 juni 2014, var en brittisk skådespelare.

Han började sin karriär som 17-åring vid Leeds repertoarteater och agerade i filmer från 1956. Bland de filmer han medverkat i märks Frankensteins blodiga hämnd (1958), That Riviera Touch (1966), Prinsessa på vift (1987) och Do Not Disturb (1999). Mest känd för huvudrollen i TV-deckaren Paul Temple (1969–1971), som även var mycket populär i Sverige.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar 
 
 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Brittiska TV-skådespelare
Personer från York
Födda 1927
Avlidna 2014
Män
Erik Crone (producent)

Erik Crone, född 22 november 1946 i Danmark, död 14 oktober 2022, var en dansk filmproducent. Han var gift med filmproducenten Nina Crone och far till journalisten Natasja Crone-Back

Producent i urval

Referenser

Noter

Externa länkar

Danska filmproducenter
Män
Födda 1946
Avlidna 2022
Erik Crone

Det finns flera personer med namnet  Erik Crone:

 Erik Crone, född 1896, död 1971, skådespelare. Se Erik Crone (skådespelare)
 Erik Crone, född 1946, filmproducent. Se Erik Crone (producent)
Erik Crone (skådespelare)

Erik Crone född 14 september 1896 i Köpenhamn, död 27 mars 1971 var en dansk skådespelare.

Crone inledde sin karriär som barnskådespelare vid olika teatrar, och medverkade 1909-1912 i ett stort antal filmer producerade av Nordisk Film. Redan som 19-årig blev han direktör för Baltisk Film Kompagni.

Filmografi
1910 - Livets storme
1910 - Den sorte hånd - pojke
1910 - Den stjålne millionobligation 
1910 - Den ny Huslærer
1911 - Jernbanens datter 
1911 - Det gale pensionat - servitör
1911 - Gadeoriginalen
1911 - Hævnen er sød - pojke
1912 - Operabranden - savoyardpojke
1914 - Carl Alstrup som soldat

Källor
Den danske film database - Erik Crone 
 

Danska skådespelare under 1900-talet
Födda 1896
Avlidna 1971
Män
Skådespelare från Köpenhamn
Müritz

Müritz är den till ytan näst största sjön i Tyskland, efter Bodensjön. Det är dock den största sjön som är helt belägen inom landets gränser.

Den ligger i delstaten Mecklenburg-Vorpommern och täcker en yta av 113 kvadratkilometer. Sjön bildades under senaste istiden och dess största djup är 31 meter. Dess namn kommer från det slaviska morcze och betyder "litet hav". Genom sjön går floden Elde. Waren, som är den största staden vid sjön, ligger vid dess norra ände.

För att skydda sjöns djur- och växtliv inrättades 1990 Müritz-Nationalpark, med en yta av 318 kvadratkilometer.

Källor

Externa länkar

Myritz
Myritz
Roberto Moreno

Roberto Moreno, född 11 februari 1959 i Rio de Janeiro, är en i brasiliansk racerförare. Han bor i Florida i USA.

Racingkarriär
Moreno var som ung vän med formel 1-föraren Nelson Piquet och det medförde att Moreno fick prova på formel 1 i ett lopp i en Lotus-Ford i Nederländernas Grand Prix 1982.

Moreno återkom till F1  men med dåligt resultat. 1988 körde han istället formel 3000 och vann då det europeiska mästerskapet i en Ralt-Honda. 1989 var Moreno tillbaka i F1 och 1990 fick han köra för Benetton där han ersatte Alessandro Nannini, som skadats svårt i en helikopterolycka. Han etablerade sig redan i sitt första lopp för Benetton då han kom tvåa efter stallkamraten Nelson Piquet i Japan. Under 1991 ifrågasattes Morenos duglighet samtidigt som stalledningen gärna ville anställa den dynamiske tysken Michael Schumacher. Detta gjorde att Moreno avskedades mindre än en vecka efter att han kommit fyra i Belgiens Grand Prix 1991. Han körde sedan ett par lopp för Jordan och Minardi innan hans karriär som toppförare snöpligt avslutades i Andrea Moda och Forti Corse. 

Moreno började därefter istället tävla i Champ Car, vilket han gjorde 1996-1998, 2000-2001 och 2003. 1999 gjorde han två starter i Indy Racing League.

F1-karriär

 

 
|}

Noter

Källor

Födda 1959
Brasilianska racerförare
Brasilianska Formel 1-förare
Benetton F1-förare
Jordan F1-förare
Team Lotus F1-förare
Minardi F1-förare
Män
Levande personer
Gödestad

Gödestad är kyrkbyn i Gödestads socken och en småort i Varbergs kommun, Sverige, belägen cirka 10 km öster om kommunens centralort Varberg. Gödestads kyrka ligger här. 

Åren 2002-2003 anlades Harabäckens golfbana i Gödestad.

Referenser

Externa länkar
Webbplats för orten

Orter i Varbergs kommun
Småorter i Sverige
Almsjuka

Almsjuka är en svampsjukdom som angriper almar. Sjukdomen orsakas av svampen Ophiostoma ulmi. Ophiostoma ulmi är en blånadssvamp  som först beskrevs av Christine Johanna Buisman, och fick sitt nu gällande namn av John Axel Nannfeldt 1934. Ophiostoma ulmi ingår i släktet Ophiostoma,  och familjen Ophiostomataceae.  

Almsjuka sprids i första hand av almsplintborren, och i andra hand av överväxt från träd till träd via rotkontakt. Almsjukesvampen växer i trädets näringsbanor, varvid dessa täpps igen, så att almen vissnar. Almsjukan är utbredd över i stort sett alla de länder, där almen har sitt utbredningsområde. Även friska, unga almar drabbas, och tiden från insjuknande till död kan handla om månader eller några år. Almsplintborrarna som sprider almsjukesvampens sporer, bor under barken på vuxna träd, där larverna utvecklas och förpuppas. När de flugit ut som nykläckta skalbaggar, äter de finbark i kvistspetsarna på almar av alla åldrar. Både vid näringsgnag och vid förökningen under bark smittar de ner de träd de finns på.

Ophiostoma ulmi är reproducerande i Sverige. Den är känd i Sverige sedan 1950-talet. Främst är det de södra delarna av landet som är drabbade, inklusive Gotland. En mer aggressiv art, O.novo-ulmi, som kom under 1970-talet, drabbade framförallt Skåne, Göteborgsregionen och Mälardalen. Den aggressiva arten har numera ersatt O. ulmi på de flesta ställen i Sverige.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

 Skogsskada

Växtsjukdomar
Claes Hartelius

Claes Johan Hartelius, född 3 september 1959 i Sandhem, Mullsjö kommun, Västergötland, är en svensk skådespelare.

Biografi
Hartelius studerade vid Statens scenskola i Stockholm. Han har arbetat som frilansande skådespelare vid bland annat Stockholms Stadsteater, Riksteatern, Unga riks, Boulevardteatern, Nya Pistolteatern, Långa näsan och Romateatern. Han filmdebuterade 1982 i Suzanne Ostens Mamma. Bland övriga roller märks den som Brynolf Svenhagen i filmerna baserade på Arne Dahls böcker.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar

 
 

Svenska skådespelare
Personer från Sandhems socken
Födda 1959
Levande personer
Män
Flume ride

Flume ride (även FlumeRide, Flumeride och Flume-Ride) är en åkattraktion på Liseberg i Göteborg. Den invigdes 1973 och tillverkades av det amerikanska företaget Arrow Development Company (senare Arrow Dynamics).

140 personer kan åka samtidigt i de 28 båtarna. Båtarna är formade som stockar i en timmerränna och tar 4–5 personer samtidigt. Stockarna färdas i en 610 meter lång vattenbana i terrängen, på södra delen av berget inne på Liseberg. Färden börjar och slutar intill Lisebergs södra entré. Banan har två större nedförsbackar där den första har en fallhöjd på 9 meter och den andra en fallhöjd på 14 meter. Högsta hastigheten är 60 km/h, vilket uppnås i sista nerförsbacken. 

Vattenbanan är fylld med 1 200 000 liter vatten, och pumpkapaciteten är 90 000 liter per minut. Det tar cirka två dagar att fylla hela banan med vatten.

Flumeride är alltid bemannad med minst sju personer och är därför den mest personaltäta åkattraktionen på Liseberg.

Olyckan 2006
Den 8 oktober 2006 skallskadades en kvinna allvarligt då hon i panik klivit ur båten i Flumeride precis före den sista och största nedförsbacken och kanat ner för backen. Hon blev därefter påkörd av de två efterföljande båtarna. Åkattraktionen stängde resten av dagen, som var säsongens sista dag.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Åkattraktioner på Liseberg
Tåkern

Tåkern är en sjö i Östergötlands län, räknad som en av Nordeuropas främsta fågelsjöar. För att bevara Tåkerns höga naturvärden är sjön och de närmsta omgivningarna avsatta som naturreservat. Tåkern ligger i Mjölby kommun, Vadstena kommun och Ödeshögs kommun i Östergötland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön är omkring 10 kilometer lång och 5 kilometer bred. Tåkern ligger i naturreservatet Tåkern och i   Natura 2000-område och skyddas av habitat- och fågeldirektivet. Sjön avvattnas av vattendraget Mjölnaån  till Vättern.

Historik 
Sjöns historia som fågelsjö hänger samman med en sjösänkning som företogs 1842-1844, då vattennivån sänktes från 2,5 meter till dagens 0,8 meter. Avsikten med sänkningen var att vinna 1 600 hektar åkermark och ytterligare 500 hektar vattensjuk mark som kunde dikas ut. Utdikningen blev dock en missräkning och odlingsmarken blev delvis vattensjuk. 1902 planerades därför en fullständig torrläggning av sjön. Den kom dock aldrig till stånd. En mängd fågelarter gynnades dock av sänkningen och ökade märkbart efter denna. En vattenreglering genomfördes på 1960-talet för att förhindra alltför stora skillnader mellan hög- och lågvatten. 

En insamling startades 1927 för att skydda fågellivet vid sjön Tåkern, 1928 fick Naturskyddsföreningen in 5,330 kronor till bildandet av Skogsungdomens Tåkernfond. 

Tåkern och Dagsmosse var en kärnbygd under hela stenåldern. Vid Tåkern har ett rikt fyndmaterial gjorts från mesolitikum. De yngre mesolitiska boplatserna ligger som ett pärlband runt sjön.

Skydd och besöksmål 
Hela Tåkern med omgivande strandområde är sedan 1975 ett naturreservat benämnt Tåkern. Från 1 april till 30 juni råder tillträdesförbud, med undantag för de fyra besöksområdena och dess vandringsleder.

Vid Glänås besöksområde på sjöns södra sida har Naturum Tåkern byggts. Övriga besöksområden finns vid Hov, Svälinge och Väversunda.

Bengt Berg har skrivit en bok om fågellivet kring sjön, Tåkern - en bok om fåglarnas sjö (1913).

Delavrinningsområde 
Tåkern ingår i delavrinningsområde (647326-144365) som SMHI kallar för Utloppet av Tåkern. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 9 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Mjölnaån (Disevidån) som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av jordbruk (58 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Galleri

Se även 
 Lista över insjöar i Vadstena kommun
 Lista över insjöar i Mjölby kommun
 Lista över insjöar i Ödeshögs kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 
Tåkerns fältstation
naturum Tåkern

Information om sjösänkningen, från Ödeshögs hembygdsbok

Insjöar i Motala ströms avrinningsområde
Insjöar i Östergötland
Insjöar i Mjölby kommun
Insjöar i Vadstena kommun
Insjöar i Ödeshögs kommun
Fågellokaler

Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
TV-am

TV-am var ett tv-företag som sände TV-morgonprogram över Storbritannien mellan 1983 och 1992.

Företaget skapades när IBA i början av 1980-talet meddelade att man skulle skapa en sextonde ITV-licens, en för en nationell morgontevetjänst. TV-am tilldelades licensen och IBA ville att sändningarna skulle inledas i maj 1983. Under tiden meddelade dock BBC att de också skulle börja sända morgonteve genom starten av Breakfast Time. TV-am pressade då IBA för att kanske få börja sända tidigare och därmed starta innan BBC. Breakfast Time började sända den 17 januari 1983 och TV-am kunde börja sända den 1 februari samma år.

Från början sände man mellan 6.00 och 9.15. De regionala ITV-företagens sändningar började 9.25 och under den här tiden behövde man extra tid för att ställa om sändarna. TV-am sände främst två program: Man inledde med Daybreak fram till 7.00 då Good Morning Britain tog över. I början gick det inte bra ekonomiskt för TV-am; det nyhetstunga utbudet lockade inte tittarna och man sålde därför inte många annonser. Ledningen förändrade därför programmet genom att man, bland annat, lade in mer underhållning och barnprogram samt bytte ut den grå morgonsoffan mot en beige. Detta visade sig framgångsrikt och stationen gick runt ekonomiskt.

1987 gick teknikerna på TV-am ut i strejk. TV-am valde dock inte att stänga av programmet för en dag. Istället låste man ut teknikerna och lät den övriga personalen sköta tekniken istället, vilket skapade en hel del tekniska problem. Tittarmässigt påverkades dock inte TV-am, utan tittandet snarare ökade med hjälp av importerade program som Gänget och jag och Flipper.

Till slut valde man att sparka all den tekniska personalen. De följande åren kom stationen åter på fötter och i början av 1990-talet kunde TV-am på ett sätt ses som den mest vinstgivande TV-stationen i världen.

När TV-am:s kontrakt skulle förnyas 1991 hade reglerna för tilldelning förändrats för att mer baseras på budgivning än att visa att man kunde producera en viss typ av TV-program. TV-am förlorade sin licens eftersom ett annat konsortsium lade ett högre bud. Premiärminister Margaret Thatcher skrev ett berömt brev till TV-stationens chef där hon beklagade.

TV-am sände för sista gången 31 december 1992 och därefter var det GMTV som stod för morgonsändningarna på ITV.

ITV
Bayerischer Wald

är en bergskedja i tyska delstaten Bayern. Den ligger vid delstatens östra gräns och går i bergen Großer Arber och Großer Rachel upp till 1 456 respektive 1 453 meter över havet. 1970 inrättades på bergskedjans östra del Tysklands första nationalpark. Idag är den ansluten till en nationalpark på Tjeckiens sida. Området får mycket nederbörd eftersom bergen tvingar upp molnen på högre höjd. Ursprungligen kallades endast en lägre höjdsträckning närmare Donau för Bayerischer Wald medan huvudkammen på gränsen till Tjeckien kallades Böhmerwald. 

I nationalparken Bayerischer Wald finns stora hägn för bland annat brunbjörn och varg.

Se även 
 Böhmerwald

Bergskedjor i Tyskland
Bayerns geografi
Pauline Collins

Pauline Collins, född 3 september 1940 i Exmouth, Devon, är en brittisk skådespelare. Collins blev först bemärkt då hon porträtterade Sarah Moffat i Herrskap och tjänstefolk (1971-1973) och i dess spinoff Thomas och Sarah (1979). År 1992 publicerade hon sin självbiografi, med titeln Letter to Louise.

Collins spelade titelrollen i pjäsen Shirley Valentine, för vilken hon vann en Olivier Award 1988, en Drama Desk Award samt en Tony 1989. Hon repriserade rollen i filmatiseringen från 1989 och vann en BAFTA Award för bästa kvinnliga huvudroll, samt mottog Golden Globe och Oscar-nomineringar. Hon spelade också huvudrollen i dramaserierna Forever Green (1989-1992) och The Ambassador (1998-1999). Bland de filmer hon medverkat i kan nämnas Glädjens stad (1992), Paradise Road (1997), Albert Nobbs (2011), Kvartetten (2012) och The Time of Their Lives (2017).

Biografi 
Collins slog igenom i rollen som Sarah i TV-serien Herrskap och tjänstefolk (1971-1975). Tillsammans med maken, skådespelaren John Alderton gjorde hon en uppföljare, som också blev mycket populär, Thomas och Sarah (1979). Hon och Alderton hade också huvudrollerna i TV-serien Leva på landet (1990).

Hon gjorde succé på Broadway i pjäsen Shirley Valentine, för vilken hon erhöll en Tony. Pjäsen blev film samma år och Collins Oscarnominerades.

2001 tilldelades den förnäma Brittiska Imperieorden, (OBE).

Sedan 1969 är hon gift med John Alderton; paret har tre barn.

Filmografi i urval 

2003 - Sparkling Cyanide (TV-film)

 (ett avsnitt)

 (ett avsnitt)

Referenser

Källor 
 Independent Talent, agentur | Pauline Collins

Externa länkar 

 

Födda 1940
Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Personer från Devon
Kvinnor
Levande personer
Thorkild Hansen

Thorkild Hansen född 9 januari 1927 i Hellerup Danmark, död 4 februari 1989 under en kryssning i Karibien, var en dansk författare.

Hansen studerade litteraturhistoria vid Köpenhamns universitet. Han bodde och arbetade i Paris 1947–1952, som utrikeskorrespondent för danska tidningar. Senare arbetade han som recensent och kulturjournalist vid tidningen Information. 1960–1961 deltog han i arkeologiska expeditioner till Persiska viken och Egypten.

Hansen debuterade med Minder svøbt i vejr, 1947, men är troligtvis mest känd för sin romantrilogi om den danska slavhandeln: Slavernes kyst (1967), Slavernes skibe (1968) och Slavernes øer (1970). För dessa verk mottog han Nordiska rådets litteraturpris 1971.

1978 utgav han trebandsbiografin Prosessen mod Hamsun, som väckte stor debatt, inte minst i Norge. Biografin har även blivit filmatiserad 1996, (se vidare, Hamsun), med Max von Sydow i rollen som Knut Hamsun. Efter den boken slutade han att skriva historiska böcker och flyttade 1982 till Frankrike.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Det lyckliga Arabien: en forskningsfärd 1761-1767 (Det lykkelige Arabien) (översättning Olof Hoffsten, Forum, 1964)
 Kunglig sjökapten: Jens Munk, mannen som på Kristian IV:s order för snart 350 år sedan seglade i Hudson Bay på spaning efter Nordvästpassagen (Jens Munk) (översättning Olof Hoffsten, Forum, 1967)
 Slavarnas kust (Slavernes kyst) (översättning Olof Hoffsten, Forum, 1968)
 Processen mot Hamsun (Processen mod Hamsun) (översättning Lena Axelsson, Forum, 1978)
 Camus död (Camus' død) (översättning Olle Thörnvall, Ellerström, 2006)

Priser och utmärkelser 
 Søren Gyldendal-priset 1963
 Boghandlernes gyldne Laurbær 1966
 Nordiska rådets litteraturpris 1971
 

Danska romanförfattare
Danskspråkiga romanförfattare
Vinnare av Nordiska rådets litteraturpris
Danska författare under 1900-talet
Personer från Hellerup
Födda 1927
Avlidna 1989
Män
Alumner från Köpenhamns universitet
John Alderton

John Alderton, född 27 november 1940 i Gainsborough i Lincolnshire, är en brittisk skådespelare.

Alderton slog igenom som läraren i TV-serien Vår nye magister (Please Sir!) 1968-1972. Serien knoppade också av sig till en långfilm 1971. 

John Alderton har medverkat i flera TV-serier tillsammans med hustrun, Pauline Collins, vilka alla blivit stora framgångar, som till exempel Herrskap och tjänstefolk (1971 - 1975), Thomas och Sarah (1979) och Leva på landet (1990). Bland det fåtal filmer han medverkat i kan nämnas Kalenderflickorna (2003).

Referenser

Externa länkar 
 

Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Män
Födda 1940
Levande personer
Personer från Gainsborough
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art
Vilmar Ljungdahl

Vilmar Severin Ljungdahl, född den 28 mars 1892 i Nöbbele, Kronobergs län, död den 20 augusti 1963 i Stockholm, var en svensk politiker (Bondeförbundet) och direktör. Han var son till lantbrukaren Gustav Ljungdahl och Christina Andersson samt gift 1937 med Inez Rydell.

Efter filosofie licentiatexamen 1917 vid Uppsala universitet, blev Vilmar Ljungdahl avdelningschef vid den svenska beskickningen i Petrograd och året därefter konsul i Omsk. I tjänsten ingick att delta i Röda korsets hjälp till krigsfångar. Han flyttades 1919 till Tokyo, och återvände till Sverige 1921 där han sysslade med jordbruk vid Bräkentorps säteri i Ryssby socken i Kronobergs län.

År 1934 blev han verkställande direktör för Nya Wexiöbladets tryckeri, och dessutom vid Nya AB Ryds brunn. Därtill var han 1936–1948 egnahemsdirektör i Kronobergs län. Under en lång tid hade han olika ledande funktioner i Kronobergs läns hushållningssällskap och var ledamot i domkapitlet i Växjö stift.

Under Axel Pehrsson-Bramstorps ministär, semesterregeringen sommaren 1936, var han finansminister. Åren 1943–1948 representerade han Bondeförbundet i riksdagens första kammare. Han deltog i flera statliga utredningar och var i elva år ledamot i Kartverkskommissionen. År 1947 utsågs han till regeringens ombud vid FN:s generalförsamling i Lake Success.

I maj 1948 åtalades Vilmar Ljungdahl för förfalsknings-, förskingrings- och bedrägeribrott då det kunde styrkas att han förfalskat handlingar och därigenom skaffat sig 864 011 kronor (motsvarar över 20 miljoner i 2022 års penningvärde). För detta brott dömdes han till fem års straffarbete och fastigheterna förverkades. Brotten hade påbörjats redan i mitten på 1930-talet. Ljungdahl hade med förfalskade handlingar gjort sig till ägare av fastigheter som han sedan sålde till påhittade personer. Som chef inom egnahemsrörelsen kunde han själv bevilja lån till dessa påhittade personer.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Sveriges finansministrar
Personer från Nöbbele socken
Födda 1892
Avlidna 1963
Män
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm