kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aram Chatjaturjan

Aram Iljitj Chatjaturjan (, , ibland transkriberat Chatjaturian, på engelska Khachaturian), född 6 juni 1903 i Tiflis, guvernementet Tiflis, död 1 maj 1978 i Moskva, Sovjetunionen, var en armenisk (sovjetisk) kompositör.

Asteroiden 4802 Khatchaturian är uppkallad efter honom.

Biografi
Chatjaturjan föddes i en fattig armenisk familj i Tbilisi i Georgien. Som barn var han mycket fascinerad av musik, men han fick aldrig möjlighet att lära sig spela något musikinstrument eller läsa noter. Fascinationen var dock så stark att han 1921 reste ensam till Moskva för att få studera musik, med mycket få förkunskaper inom området och utan att kunna tala ett ord ryska. Uppenbarligen lyckades han ändå uppvisa sådan talang för musik att han antogs till Gnesin-institutet där han fick lära sig spela cello under Michail Gnesin och 1925 börja studera komposition. 1929 gick han vidare till Moskvakonservatoriet där han studerade under Nikolaj Mjaskovskij. På 1930-talet gifte han sig med klasskamraten Nina Makarova. 1951 blev han professor vid Moskva-konservatoriet.

Bland Chatjaturjans verk märks konserter för violin, cello och piano, tre symfonier och baletterna Spartacus och Gajane.

Verk (i urval) 
Se även Verklista för Aram Chatjaturjan.
 Violinkonsert i d-moll (1940)
 Gajane, balett med bland annat den kända Sabeldansen (musik ur Gajane förekommer i filmen 2001 – Ett rymdäventyr och även i filmen Punchline).
 Spartacus, balett (del ur verket är signatur till TV-serien Onedinlinjen).
 Maskerad, balett varur valsen är ett av de mer kända verken.

Filmer innehållande Chatjaturjan-musik (urval) 
 1948 - Russkij vopros
 1953 - Admiral Usakov (Admiral Usjakov)
 1956 - Otello
 1961 - Ett, två, tre

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 Reportage från amerikanska NPR med flera exempel på Sabeldansen
 Aram Khachaturian 100th anniversary Web site
 Musik av Chatjaturian

Födda 1903
Avlidna 1978
Armeniska klassiska kompositörer
Män
Musiker från Tbilisi
John Surtees

Norman John Surtees, OBE, född 11 februari 1934 i Tatsfield i Surrey, död 10 mars 2017 i London, var en brittisk roadracing- och racerförare. Han är den ende hittills som har blivit världsmästare både i motorcykelsport och bilsport.



Racingkarriär
Surtees tävlade under 1950-talet i roadracing och blev världsmästare inte mindre än sju gånger, 1958-1960 i 350cc samt 1956 och 1958-1960 i 500cc. 1960 började han köra formel 1 och blev världsmästare även på fyra hjul i Ferrari . Han är den ende hittills som har blivit världsmästare på både två och fyra hjul.  
Surtees startade ett eget formel 1-stall 1970, Team Surtees.

Surtees blev för sina insatser invald i International Motorsports Hall of Fame 1996.

Drottning Elizabeth II utsåg Surtees till officer i den Brittiska Imperieorden 2008.

F1-karriär

Källor

Noter 

 http://www.motogp.com/en/riders/John+Surtees

Externa länkar 

Födda 1934
Brittiska roadracingförare
Brittiska racerförare
Brittiska Formel 1-förare
Cooper F1-förare
Ferrari F1-förare
Honda F1-förare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1960-talet
Världsmästare i formel 1
Stallägare i Formel 1
Sportvagns-VM-förare
500GP-förare
350GP-förare
250GP-förare
Män
Avlidna 2017
Världsmästare i roadracing
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
Svalövs församling

Svalövs församling är en församling i Frosta-Rönnebergs kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Svalövs kommun i Skåne län och ingår i Svalövsbygdens pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. Församlingen införlivade under medeltiden Källtorps församling.

Församlingen utgjorde till maj 1927 ett eget pastorat för att därefter till 1962 vara moderförsamling i pastoratet Svalöv, Källs-Nöbbelöv och Felestad. Från 1962 till 2002 moderförsamling i pastoratet Svalöv, Felestad och Tirup som från 1974 även omfattade Torrlösa församling. Församlingen utökades 2002 genom sammanslagning av Felestads församling, Tirups församling och Torrlösa församling och namnändrade samtidigt till Svalövsbygdens församling. Denna församling bildade till ett pastorat med Billeberga-Sireköpinge församling under namnet Svalövsbygden och Billeberga-Sireköpinge pastorat. Församlingen namnändrades 2014 åter till Svalövs församling och ingår sedan dess i Svalövsbygdens pastorat.

Kyrkor

Se även
Svalövs socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Svalövs kommun
Löddebygdens församling

Löddebygdens församling är en församling i Frosta-Rönnebergs kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Kävlinge kommun i Skåne län och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen bildades 2002 genom sammanslagning av Barsebäcks, Högs och Löddeköpinge församlingar och utgör sedan dess ett eget pastorat.

Kyrkor

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Kävlinge kommun
Vellinge-Månstorps församling

Vellinge-Månstorps församling är en församling i Skytts och Vemmenhögs kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Vellinge kommun i Skåne län och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen bildades år 2002 genom sammanläggning av Arrie, Eskildstorps, Gessie, Hököpinge, Mellan-Grevie, Södra Åkarps, Vellinge, Västra Ingelstads och Östra Grevie församlingar. Församlingen utgör sedan dess ett eget pastorat.

Kyrkor 
Arrie kyrka
Eskilstorps kyrka
Hököpinge kyrka
Mellan-Grevie kyrka
Södra Åkarps kyrka
Vellinge kyrka
Gessie kyrka
Västra Ingelstads kyrka
Östra Grevie kyrka

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Vellinge kommun
Arkebusering

Arkebusering är avrättning med gevär. Metoden tillämpas både i militära sammanhang och i det civila. I militära sammanhang utförs avrättningen av en grupp soldater, vanligtvis upp till nio, som samtidigt avfyrar sina gevär på kort avstånd mot den dödsdömde. Det är vanligt att ett eller flera av vapnen är laddade med lös ammunition för att minska de kommenderade soldaternas skuldkänslor, då det innebär att man aldrig kan veta vem som utdelade det dödande skottet. Det är också vanligt att målen har ögonbindel av samma skäl, soldaterna ska slippa se de ledsna eller panikslagna ögonen.

Etymologi
Etymologiskt härleds termen arkebusering från franskans arquebuser, av arquebuse (arkebuse), som är lånat från italienskans archibuso, vilket i sin tur kommer av lågtyskans hakebusse ”hakebössa”.

Militär arkebusering
I militära sammanhang är arkebusering en avrättningsmetod som framför allt har använts på spioner och militära förbrytare. Dock ansågs arkebusering vara för ärofyllt för krigsförbrytare som dömdes i Nürnbergrättegångarna 1946 efter andra världskriget, varför de dödsdömda istället hängdes. De båda dödsdömda militärerna vid Nürnbergprocessen 1945-1946, Wilhelm Keitel och Alfred Jodl, bad att få bli arkebuserade, men ansökan avslogs.

Civil arkebusering
I civila sammanhang har arkebuseringen varit mindre vanlig. Den amerikanska delstaten Utah har länge använt den som standardmetod, med rötter i mormonernas doktrin om blodsrättvisa som en väg till försoning, även om hängning erbjöds som alternativ. I Utah arkebuserades år 1915 Joe Hill, en känd svensk-amerikansk fackföreningsman.

I Utah i juni 2010 användes arkebusering för första gången på 14 år i USA, då den för dubbelmord dömde Ronnie Lee Gardner avrättades. Processen mot Gardner följdes av stor uppmärksamhet. Utah förbjöd arkebusering som avrättningsmetod 2004, men förbudet är inte retroaktivt, vilket gav Gardner rätt att välja det.

Övrigt 
Norge gjorde upp med sitt förflutna genom att arkebusera Vidkun Quisling 1945. Ett flertal andra landsförrädare och gestapoagenter avrättas också under perioden efter andra världskriget, däribland Henry Rinnan.
På juldagen 1989 arkebuserades Rumäniens president Nicolae Ceaușescu och hans fru Elena Ceaușescu.
 Arkebusering var den officiella avrättningsmetoden i Finland från självständighet 1917 till 1949, när den blev övergiven för fredstid i finsk lag. Dödsstraffet övergavs i alla brott i Finland år 1972.
Arkebusering var det dödsstraff som Saddam Hussein önskade sig, han blev dock hängd.
Den förste person som avrättades efter perioden då dödsstraffet ansågs vara konstitutionsvidrigt i USA, Gary Gilmore, avrättades genom arkebusering.
Iran är ett land som även idag använder arkebusering.
Den 19 november 1915 arkebuserades den facklige ledaren Joe Hill i Salt Lake City.
Den 28 april 1945 arkebuserades Benito Mussolini, Italiens fascistiske diktator 1922-1943.

Se även 
Arkebuse
Hängning
Nackskott
Lynchning
Galgbacke
:Kategori:Personer som blivit avrättade genom arkebusering

Referenser

Avrättningsmetoder
Politisk brottslighet
Höllvikens församling

Höllvikens församling är en församling i Skytts och Vemmenhögs kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Vellinge kommun i Skåne län och ingår i Näsets pastorat.

Administrativ historik

Församlingen bildades år 2002 genom sammanläggning av Rängs församling och Stora Hammars församling och församlingen utgjorde därefter till 2023 ett enförsamlingspastorat. Sedan 1 januari 2023 ingår församlingen i Näsets pastorat.

Kyrkor 
Håslövs kyrka
Rängs kyrka
Stora Hammars gamla kyrka
Stora Hammars kyrka

Församlingshem
Kyrkans Hus i Höllviken
Annasalen i Räng

Källor

Externa länkar 
  Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Vellinge kommun
The Guess Who

The Guess Who är ett kanadensiskt rockband bildat i Winnipeg, Manitoba, år 1963. De hade hits runt om i världen på 1960-talet och 1970-talet, men det var i sitt hemland som de var mest populära.

Bandet bildades av sångaren Chad Allan och gitarristen Randy Bachman. I övrigt bestod gruppen av basisten Jim Kale, pianisten Bob Ashley samt trummisen Garry Peterson. Gruppen gick tidigare under namnet The Expressions, men deras skivbolag ville utnyttja British Invasion-yran som rådde och lät gruppen gå under namnet "The Guess Who" (vilket var ett utnyttjande av The Whos popularitet). Gruppnamnet fastnade dock, och efter sin första större framgång, en cover på "Shakin All Over" 1965 var namnet självklart.

Kort efter detta ersattes Ashley av Burton Cummings på keyboard. Cummings tog även över som sångare då Allan slutat år 1966. Åren gick och 1969 fick man en stor hit med "These Eyes", och 1970 kom gruppens största framgång "American Woman". Gruppen hade nu ändrat stil och spelade mer hårdrock än tidigare. "American Woman" blev lite ironiskt gruppens populäraste låt i USA, trots sin kritik av landet.

Bachman hade i samma veva konverterat till mormonism, och då passade det sig inte att hålla på med rockmusik (eller rättare sagt droglivet som hörde till). Han lämnade gruppen sommaren 1970. Hans ersättare blev Kurt Winter och Greg Leskiw. Denna uppsättning av gruppen fick en hit samma år med "Share the Land". År 1974 var sista gången gruppen sågs på tio-i-topp listorna. Året därpå bröt man upp. Sångaren Burton Cummings inledde en framgångsrik solokarriär, och Randy Bachman bildade senare bandet Bachman-Turner Overdrive.

År 1983 återförenades den mest uppskattade uppsättningen av gruppen (Cummings, Bachman, Kale och Peterson), och sedan dess har olika originalmedlemmar turnerat tillsammans med andra musiker under gruppnamnet. År 2000 gjordes en bejublad konsertturné i Kanada.

Bachman och Cummings har återupptagit samarbetet, och år 2006 släppte de en CD med namnet Bachman Cummings Songbook, en sorts "best of" med låtar från The Guess Who, BTO och Burton Cummings solokarriär.

År 2007 släppte Bachman och Cummings en CD kallad Jukebox, som innehåller cover-versioner av de båda herrarnas favoritlåtar från 1960-talet. CD:n innehåller också en ny version av The Guess Whos megahit "American Woman". Parallellt med skivsläppet turnerade Bachman och Cummings under 2007.

Diskografi, album

 (Capitol) [split album w/The Staccatos]

 [re-issue]

 [RCA]

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 The Guess Who på Allmusic.com

Guess Who, The
Dalköpinge församling

Dalköpinge församling är en församling i Skytts och Vemmenhögs kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Trelleborgs kommun i Skåne län utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var till 1 maj 1924 i ett pastorat med Gislövs församling, före 1590-talet som annexförsamling, därefter som moderförsamling. Från 1 maj 1924 till 2002 var den moderförsamling i pastoratet Dalköpinge, Gislöv, Bösarp och Simlinge som från 1962 även omfattade Kyrkoköpinge och Gylle församlingar. År 2002 införlivades Gislövs, Bösarps, Simlinge, Gylle och Kyrkoköpinge församlingar och församlingen utgör sedan dess ett eget pastorat.

Kyrkor 
 Bösarps kyrka
 Dalköpinge kyrka
 Gislövs kyrka
 Gylle kyrka
 Kyrkoköpinge kyrka
 Lübeckakapellet (ruin)
 Simlinge kyrka

Se även 
 Dalköpinge socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Trelleborgs kommun
Källstorps församling

Källstorps församling är en församling i Skytts och Vemmenhögs kontrakt i Lunds stift. Församlingen ligger i Trelleborgs kommun i Skåne län och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var till 2002 moderförsamling i pastoratet Källstorp och Lilla Beddinge som från 1 maj 1929 även omfattade Östra Klagstorps församling, från 1 maj 1929 till 1962 och från 1974 Äspö församling, från 1962 även Tullstorps församling och från 1974 även Hemmesdynge församling, Södra Åby församling, Östra Torps församling och Lilla Isie församling,  2002 införlivades Lilla Beddinge församling, Östra Klagstorps församling, Tullstorps församling, Hemmesdynge församling, Södra Åby församling, Östra Torps församling, Lilla Isie församling och Äspö församling och församlingen utgör sedan dess ett eget pastorat.

Kyrkor 
Hemmesdynge kyrka
Källstorps kyrka
Lilla Beddinge kyrka
Lilla Isie kyrka
Södra Åby kyrka
Tullstorps kyrka
Äspö kyrka
Östra Klagstorps kyrka
Östra Torps kyrka

Se även
Källstorps socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Trelleborgs kommun
The Trammps

The Trammps var en amerikansk disco- och Philadelphia soul-grupp bildad i Philadelphia 1972, samma år kom derar första hit  "Zing! Went the Strings of My Heart". Gruppen var en av föregångarna inom discogenren. 1973 släppte de sin första discosingel "Love Epidemic".

Låtarna "Hold Back the Night" och "That's Where the Happy People Go" från 1975 blev mindre hits. Året var 1977 då gruppens mest kända låt kom, "Disco Inferno", en nästan 12 minuter lång discolåt. Låten var med på soundtracket till dansfilmen Saturday Night Fever och det bidrog starkt till att låten blev så populär. Gruppen upplöstes 1980.

Den 19 september 2005 var gruppens kända låt "Disco Inferno" invald i "Dance Music Hall of Fame" vid en ceremoni i New York. Under ceremonin, var de ursprungliga bandmedlemmarna tillsammans för första gången på tjugofem år.

Den 8 mars 2012, dog sångaren Jimmy Ellis på ett äldreboende i Rock Hill, South Carolina, vid en ålder av 74. Dödsorsaken var inte omedelbart känt, men han led av Alzheimers sjukdom

Diskografi, album
The Legendary Zing Album (1975)
Trammps (1975)
Where the Happy People Go (1976)
Disco Inferno (1976)
The Trammps III (1977)
The Best of the Trammps (1978)
The Whole World's Dancing (1979)
Mixin' It Up (1980)
Slipping Out (1980)

Amerikanska discogrupper
Musikgrupper bildade 1972
Musik i Philadelphia
Musikgrupper upplösta 1980
Upplösta amerikanska musikgrupper
Musikgrupper från Pennsylvania
Migmatit

Migmatit är en metamorf bergart som bildas genom anatexis (partiell uppsmältning) av en äldre bergart/-er (Figur 1). Förenklat består migmatiten av neosomer och paleosomer, varav neosomer är ytterligare indelade i leukosomer och melanosomer (figur 2). Leukosomer består av det partiellt uppsmälta materialet och är av granitisk sammansättning med vanligtvis mycket varierande kornstorlek från mm-stora kristaller till pegmatitisk. Melanosomer är den delen av bergarten som blivit kvar när det partiellt uppsmälta delarna som består av kvarts och fältspat försvunnit och lämnat kvar mafiska mineral som biotit och amfibol därav dess mörka till svarta kulör. Mesosom är paleosom dvs. den delen som fortfarande består av ursprungsbergarten som inte genomgått anatexis. 

Migmatit finns bland annat i trakten runt Sundsvall och i Stockholms skärgård.

Se även
 Bråfallsstenen

Källor

Externa länkar 

Bergarter
Eklogit

Eklogit är en metamorf bergart som till största del består av pyroxen, hornblände och granat. Eklogit är en metamorf bergart som bildats vid högt tryck under stort djup från en basisk ursprungsbergart. Det är en bergart som innehåller låga halter av kiselsyre, till exempel basalt, i samband med bergskedjebildning. Eklogitens densitet är 3,4 kg/dm3

I Sverige är eklogit relativt sällsynt, men finns i fjällkedjan samt i Sydvästsverige. Några bergarter som liknar eklogit är granatförande diorit, hyperit och gabbro.

Metamorfa bergarter
Phil Hill

Philip Toll "Phil" Hill Jr., född 20 april 1927 i Miami i Florida, död 28 augusti 2008 i Salinas i Kalifornien (i sviterna av Parkinson), var en amerikansk racerförare.

Han föddes i Miami men växte upp i Santa Monica i Los Angeles County.

Racingkarriär   

Hill vann Le Mans 24-timmars tillsammans med Olivier Gendebien 
1958, 1961 och 1962. Han tävlade även i formel 3 där han vann tre lopp. 

Hill debuterade i formel 1 för Jo Bonnier i en Maserati säsongen . Han blev världsmästare , delvis beroende på att hans stallkamrat och konkurrent i Ferrari, Wolfgang von Trips, omkom i en krasch på Monzabanan under säsongen.

Hill blev för sina insatser invald i International Motorsports Hall of Fame 1991.

F1-karriär

Noter

Källor

Externa länkar
The Official Web Site of Phil Hill

Amerikanska racerförare
Racerförare från Florida
Amerikanska Formel 1-förare
Tasman Series-förare
Cooper F1-förare
Ferrari F1-förare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1960-talet
Världsmästare i formel 1
Le Mans 24-timmarsvinnare
Sportvagns-VM-förare
Idrottare från Miami
Födda 1927
Avlidna 2008
Män
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
Kiseldioxid

Kiseldioxid (SiO2) är en förening av kisel och syre. I jordskorpan förekommer kiseldioxid bland annat i form av kvarts (lågkvarts). Inom livsmedelsindustri betecknas kiseldioxid med E-nummer E 551.

Kemiska egenskaper 
Kiseldioxid är en sur oxid. Inom industrin framställs kiselgel ur salter av kisel (silikater, särskilt natriumsilikat) som behandlas med saltsyra eller svavelsyra så att det bildas en gelémassa. Den erhållna gelémassan renas med syror eller alkalier. Efter reningen torkas gelémassan till önskad vattenhalt för att sedan malas ned till ett mycket fint pulver i särskilda kvarnar. Genom att åter blanda pulvret med vatten erhåller man kiselsyragel.

Vid uppvärmning till 575 °C övergår kvarts snabbt till högkvarts, som vid högre temperatur långsamt småningom övergår i kristobalit. Vid 1 720 °C smälter kiseldioxid. Vid förhöjt tryck eller närvaro av föroreningar förekommer modifikationerna tridymit, coesit och stishovit. Förutom dessa nämnda modifikationer som samtliga är kristallina kan kiseldioxid uppträda med oordnad struktur och kallas då kvartsglas eller kiseldioxidglas. Oordnade kiseldioxidstrukturer innehållande vatten kallas sammanfattande kiselsyragel (även kallad kiselgel), som uppträder som mineralerna opal, karneol, agat, kalcedon, onyx, jaspis och flinta. Gemensamt för alla modifikationerna av kiseldioxid är att de är uppbyggda av kiselatomer som var och en är bunden till fyra syreatomer, medan varje syreatomer är bunden till två kiselatomer. Man kan se det som ett rymdnät av SiO4-tetraedrar med gemensamma hörn.

Biologisk roll 
Kiseloxid är en ganska stor beståndsdel i vissa växter – det rör sig om enhjärtbladiga växter som bambu och andra gräs och fräkenväxter. Ofta finns kiseloxiden som små kristaller i epidermis. Dessa kan överleva nedbrytning och bevaras som mikrofossil. Kiselalger använder kiseldioxid i sitt skal.

Användningsområden 
 Tillsats i tandkräm
 Klumpförebyggande medel (E 551) i livsmedel
 Torkmedel i fuktkänslig elektronik.
 Hjälpmedel i läkemedelsformuleringar
Lackskydd och bilschampon

Alternativa namn 
Kiseldioxid går även under namnen:
 kiselsyreanhydrid
 kiseljord (se också kiselgur)
 kiselsyra (H2SiO3)

Referenser 

Kiselföreningar
Oxider
Klumpförebyggande medel
Eldfasta material
Kiselsyragel

Kiselsyragel, SiO2, (CAS-nr 63231-67-4) även känt som kiselgel, silikagel och aktiv kiselsyra, framställs genom att finmalen kiseldioxid blandas med vatten. Det består av hårda, glasklara eller mjölkaktiga mycket porösa korn med 5–15 % vattenhalt. Kornytan kan uppgå till 2 per gram ämne. 

Gelet är i allmänhet beständigt mot syror, med undantag för fluorvätesyra, och tål temperatur upp till 

Utgångsmaterialet för kiselgel är en vattenglaslösning som behandlas med saltsyra eller svavelsyra under vissa koncentrations- och temperaturförhållande, samt pH-område.  Det efter  utskiljda gelet behandlas med antingen en sur eller en basisk tvättningsprocess, varefter gelet intorkas till önskad vattenhalt genom pressning och därpå följande torkning vid   Den sura processen ger särskilt finkornigt gel.

Användning
Industriellt används kiselsyragel för en lång rad olika ändamål där fukt och gaser ska samlas upp. Ett exempel är framställning av eteriska oljor enligt adsorptionsmetoden.

Det vanligaste användningsområdet är som torkmedel för att skydda till exempel elektroniska produkter under lagring och transport. Det används även för att kontrollera luftfuktigheten i museimontrar eller som kattsand, då kallad kristallsand eller kristallkattsand.

Ibland tillsätts andra ämnen, som med sin färg signalerar fuktupptagningsförmågan. Exempelvis blått, när det är torrt, och rött när det är blött. Andra ämnen signalerar med blågrönt respektive rosa.

När torkmedlet är mättat, kan det regenereras genom uppvärmning till cirka  i ventilerad ugn under minst

Mer vardaglig användning 
Påsarna kan också användas för att torka upp annat, t.ex. fuktskadade mobiltelefoner eller lägg dem i en kartong med gamla foton för att bevara dessa bättre.

Källor

Torkmedel