kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eric R. Kandel

Eric Richard Kandel, född 7 november 1929 i Wien, Österrike, är en amerikansk Nobelpristagare i fysiologi eller medicin år 2000. Han tilldelades priset för sina "upptäckter rörande signalsubstanser i nervsystemet". Han delade priset med sin landsman Paul Greengard och svensken Arvid Carlsson.

Signalerna från en nervcell till en annan överförs med hjälp av olika signalsubstanser. Signalöverföringen sker i speciella kontaktpunkter, synapser. En enda nervcell kan ha tusentals kontaktpunkter med andra nervceller. 

Arvid Carlsson upptäckte att dopamin är en sådan signalsubstans i hjärnan och att dopamin har stor betydelse för kontroll av våra rörelser. Hans forskningsrön ledde i sin tur till insikten att Parkinsons sjukdom orsakas av dopaminbrist i vissa delar av hjärnan och till att man kunde få fram ett effektivt läkemedel (L-dopa) mot denna sjukdom.

Paul Greengard upptäckte hur dopamin och en rad andra signalsubstanser utövar sina effekter i nervsystemet. Signalsubstanserna påverkar först en receptor på cellens yta. Det utlöser en kaskad av reaktioner som påverkar vissa "nyckelproteiner" som i sin tur reglerar olika funktioner i cellen. Proteinernas form och funktion förändras genom att fosfatgrupper tillförs (fosforylering) eller tas bort (defosforylering). Genom denna mekanism kan signalsubstanser överföra sina budskap mellan nervceller. 

Eric Kandel upptäckte sedan hur synapsernas effektivitet kan förändras och med vilka molekylära mekanismer detta sker. Han visade att synapsernas funktion är central för inlärning och minne. För uppkomsten av en form av korttidsminne spelar proteinfosforylering i synapsen en viktig roll. För att ett långtidsminne ska uppstå krävs dessutom nybildning av proteiner som bland annat leder till att synapsens form och funktion förändras.

Eric Kandel klarlade vid utnämnandet av Nobelpriset att han absolut inte var en österrikisk nobelpristagare, utan en judisk-amerikansk. Detta fick Österrikes president att fråga honom vad som kunde göras för att ändra hans inställning. Börja med att döpa om Dr-Karl-Lueger-Ring (efter antisemiten Karl Lueger) blev svaret. 

År 1983 tilldelades han Albert Lasker Basic Medical Research Award och 1999 Wolfpriset i medicin.

Utmärkelser

Referenser

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 2000
 Nobelprize.org, Eric R Kandel - Självbiografi

Nobelpristagare i medicin
Amerikanska forskare under 1900-talet
Wolfpristagare i medicin
Födda 1929
Män
Levande personer
Forskare från Wien
Alumner från Harvard College
Amerikanska nobelpristagare
Alumner från New York University
Afrikas horn

Afrikas horn är ett område i östra Afrika. Naturgeografiskt är det en triangelformad halvö som sticker ut i Indiska Oceanen söder om Adenviken. Inom geopolitik används en vidare definition som normalt inbegriper hela territoriet för fyra länder i Östafrika: Djibouti, Eritrea, Etiopien och Somalia.

Afrikas horn utgör Afrikas östligaste del, där den östligaste platsen är Kap Hafun, och har fått sitt namn efter likheten med hornet på en noshörning. Området täcker ungefär 2 000 000 km² och bebos av runt 100 miljoner människor. Det ligger nästan halvvägs mellan ekvatorn och kräftans vändkrets. I Indiska oceanen ligger den lilla ön Socotra vilken räknas till den afrikanska kontinenten. Den tillhör dock det västasiatiska landet Jemen och är 3 600 km².

Ekologi 

Afrikas horn räknas av Unesco som ett område med hög biologisk mångfald (engelska: Biodiversity Hotspot), och ett av de blott två sådana som återfinns i torrt klimat. Afrikas horn lider dock av alltför hårt betestryck och enbart 5 % av det ursprungliga habitatet återstår. Utbyggnaden av infrastrukturen på Socotra hotar också miljön.

Fauna 
På Afrikas horn finns runt 220 däggdjursarter, varav många är utrotningshotade.  Grevyisebran är unik för regionen.

På Afrikas horn finns det fler endemiska reptiler än någon annanstans i Afrika, då ungefär 90 av 285 arter enbart finns här. Hälften av dessa finns enbart på Socotra. I motsats till reptiler så är amfibier underrepresenterade i området.

Det finns runt 100 arter av sötvattensfiskar vid Afrikas horn. Av dessa är cirka 10 endemiska för regionen.

Flora 
Det finns runt 5000 olika arter av kärlväxter på Afrikas horn. Ungefär hälften av dessa är endemiska för platsen, i synnerhet gäller detta de växter som återfinns i Socotra och norra Somalia. Två växtfamiljer är endemiska för regionen: Barbeyaceae och Dirachmaceae.

Ekonomi 
Staterna i regionen är i hög grad beroende av ett litet antal exportprodukter:

Etiopien: kaffe 80 % av all export.
Somalia: bananer och boskap mer än 50 % av all export.

Noter

Externa länkar 
Engelskspråkiga:
History of the Horn of Africa
Horn of Africa News Agency 
WWF- Somali Acacia-Commiphora bushlands and thickets

Halvöar i Afrika
Günter Blobel

Günter Blobel, född 21 maj 1936 i Waltersdorf i Schlesien (nuvarande  Niegosławice i Polen), död 18 februari 2018 i New York, var en tysk-amerikansk biolog. Han tilldelades Nobelpriset i fysiologi eller medicin år 1999 för "upptäckten att proteiner har inbyggda signaler som styr deras transport och lokalisation i cellen".

Blobel tog doktorsexamen 1967. År 1976 blev han professor vid Rockefeller University i New York.

I våra celler bildas ständigt en mängd livsviktiga proteiner som måste transporteras ut ur cellen eller till cellens olika beståndsdelar. Blobel upptäckte hur nybildade proteiner passerar in genom organellernas höljen, membraner, och hur de dirigeras till rätt ställe i cellen.

Redan i början av 1970-talet upptäckte han att nybildade proteiner har en inbyggd signal som är avgörande för att de styrs till och tränger igenom det så kallade endoplasmatiska nätverkets membran. Han visade också att liknande "adresslappar" dirigerar proteinerna till cellens övriga organeller.

De principer som Günter Blobel upptäckte och beskrev har visat sig vara allmängiltiga och fungerar på samma sätt i jäst-, växt- och djurceller. Flera ärftliga sjukdomar hos människan orsakas av att dessa signaler och transportmekanismer inte fungerar normalt.

1993 tilldelades han Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Utmärkelser

Källor

Externa länkar
Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1999
Nobelprize.org, Günter Blobel - Självbiografi

Nobelpristagare i medicin
Tyska biologer under 1900-talet
Amerikanska biologer under 1900-talet
Män
Födda 1936
Avlidna 2018
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Amerikanska nobelpristagare
Tyska nobelpristagare
Personer från Schlesien
Alumner från Tübingens universitet
Alumner från Münchens universitet
Alumner från Freiburgs universitet
Alumner från Kiels universitet
Alumner från Frankfurts universitet
Robert F. Furchgott

Robert F. Furchgott, född 4 juni 1916 i Charleston, South Carolina, död 19 maj 2009 i Seattle, Washington, var en amerikansk biokemist och nobelpristagare i fysiologi eller medicin år 1998. Han tilldelades priset för sina "upptäckter rörande kväveoxid som en signalmolekyl i hjärt-kärlsystemet". Han delade priset med sina landsmän Louis J. Ignarro och Ferid Murad. Furchgott tog doktorsexamen i biokemi vid Northwestern University 1940. Han blev professor i farmakologi vid State University of New York 1956. Sedan 1988 innehade han titeln Distinguished Professor.

Kväveoxid (NO) är en gas som överför signaler i kroppen. Kväveoxid som produceras i en cell, tränger igenom cellmembranen till andra celler och reglerar funktionen i dessa. Att en gas kan ha denna funktion är en helt ny upptäckt. Robert F Furchgott studerade effekten av olika mediciner på blodkärlen och fick flera gånger motsägande resultat. En och samma medicin orsakade ibland sammandragning och vid andra tillfällen utvidgning av kärlen. Han funderade på om dessa variationer kunde bero på om ytcellerna i kärlens väggar var skadade eller inte. 1980 visade han att utvidgningen av kärlen endast skedde om cellerna var oskadade och att det skedde genom att cellerna producerade en speciell signalmolekyl. Han kallade denna molekyl EDRF (endothelium-derived relaxing factor).

1996 tilldelade han Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1998
 Nobelprize.org, Robert F Furchgott - Självbiografi
 Dödsruna 

Nobelpristagare i medicin
Amerikanska kemister under 1900-talet
Män
Födda 1916
Avlidna 2009
Personer från Charleston, South Carolina
Alumner från Northwestern University
Amerikanska nobelpristagare
Forskare från South Carolina
Alumner från University of North Carolina at Chapel Hill
Alumner från University of South Carolina
Louis J. Ignarro

Louis J. Ignarro, född 31 maj 1941 i New York, USA, är en amerikansk nobelpristagare i fysiologi eller medicin. Han mottog priset 1998 för sina "upptäckter rörande kväveoxid som en signalmolekyl i hjärt-kärlsystemet". Han delade priset med sina landsmän Robert F. Furchgott och Ferid Murad. Ignarro tog doktorsexamen i farmakologi vid University of Minnesota 1966. Han är professor i farmakologi vid UCLA School of Medicine's.

Kväveoxid (NO) är en gas som överför signaler i kroppen. Kväveoxid som produceras i en cell, tränger igenom cellmembranen till andra celler och reglerar funktionen i dessa. Att en gas kan ha denna funktion är en helt ny upptäckt. 
Robert F Furchgott studerade effekten av olika mediciner på blodkärlen och fick flera gånger motsägande resultat. En och samma medicin orsakade ibland sammandragning och vid andra tillfällen utvidgning av kärlen. Han funderade på om dessa variationer kunde bero på om ytcellerna i kärlens väggar var skadade eller inte. 1980 visade han att utvidgningen av kärlen endast skedde om cellerna var oskadade och att det skedde genom att cellerna producerade en speciell signalmolekyl. Han kallade denna molekyl ERDF (endothelium-derived relaxing factor).
Ignarro deltog i sökandet efter ERDF:s kemiska sammansättning och fann till slut att ERDF var identiskt med kväveoxid.

Louis J. Ignarro sitter i The Scientific Advisory Board för Herbalife, men har enligt sin biografi inte forskat eller arbetat med näringslära under sin yrkesverksamma tid.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1998
 Nobelprize.org, Louis J Ignarro - Självbiografi

 Herbalife Scientific Advisory Board 

Nobelpristagare i medicin
Män
Födda 1941
Levande personer
Hedersdoktorer vid Linköpings universitet
Alumner från University of Minnesota
Personer från New York
Ferid Murad

Ferid Murad, född 14 september 1936 i Whiting, Indiana, död 4 september 2023 i Menlo Park, Kalifornien, var en amerikansk farmakolog med albansk familjebakgrund. År 1998 tilldelades han nobelpriset i fysiologi eller medicin för sina upptäckter rörande kväveoxid som en signalmolekyl i kardiovaskulära systemet. Han delade priset med amerikanerna Robert F Furchgott och Louis J Ignarro.

Murad tog doktorsexamen i medicin och farmakologi vid Western Reserve University 1965. Han var professor i invärtesmedicin och farmakologi vid University of Virginia School of Medicine 1975-1981, professor i medicin och farmakologi vid Stanford University 1981-1989. Han arbetar nu vid University of Texas Medical School i Houston. 

Kväveoxid (NO) är en gas som överför signaler i kroppen. Kväveoxid som produceras i en cell, tränger igenom cellmembranen till andra celler och reglerar funktionen i dessa. Att en gas kan ha denna funktion var en helt ny upptäckt. Ferid Murad studerade hur nitroglycerin och andra besläktade substanser som påverkar hjärtkärlen fungerade och upptäckte 1977 att de frigjorde kväveoxid, som i sin tur påverkar hjärtmuskulaturen.

1996 tilldelades han Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Källor

Externa länkar
Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1998
Nobelprize.org, Ferid Murad - Självbiografi

Nobelpristagare i medicin
Amerikanska farmakologer
Amerikanska nobelpristagare
Personer i USA under 2000-talet
Personer från Whiting, Indiana
Födda 1936
Avlidna 2023
Män
Alumner från Case Western Reserve University
Personer verksamma vid University of Virginia
Personer verksamma vid Stanford University
Personer verksamma vid George Washington University
Stanley B. Prusiner

Stanley B. Prusiner, född 28 maj 1942 i Des Moines, Iowa, är en amerikansk neurolog och biokemist. Han tilldelades Nobelpriset i fysiologi eller medicin år 1997. Han tilldelades priset för sin "upptäckt av prioner - en ny biologisk princip för infektion".

Medicine doktor vid University of Pennsylvania 1968.
Professor vid University of California, San Francisco sedan 1984.

Prusiner har upptäckt en helt ny form sjukdomsalstrare: prionerna. Prioner är normalt ofarliga proteiner som finns naturligt i hjärnceller. De har emellertid en inbyggd förmåga att förändra sin struktur och form så att de är skadliga för cellens funktion.

Sjukdomar orsakade av prioner är i en del fall troligen ärftliga men kan också spridas genom smitta eller uppstå spontant. Genom att prionerna är så stabila är det svårt att stoppa spridning av prionsjukdomar genom traditionella metoder som sterilisering och upphettning.

Prioner anses ligga bakom en grupp av hjärnsjukdomar som
Creutzfeldt-Jakobs sjukdom (CJD), kuru hos människor och scrapie och galna kosjukan (BSE, Bovine Spongiform Encephalopathy) hos djur.

Utmärkelser 
Utöver Nobelpriset har Prusiner även mottagit Albert Lasker Basic Medical Research Award (1994), Wolfpriset i medicin (1995/1996) och flera andra utmärkelser:

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1997
 Nobelprize.org, Stanley Prusiner - Självbiografi

Nobelpristagare i medicin
Amerikanska läkare
Wolfpristagare i medicin
Män
Födda 1942
Personer från Des Moines
Levande personer
Alumner från University of Pennsylvania
Sveriges damlandslag i fotboll 2003

Sveriges damlandslag i fotboll 2003 spelade i dam-VM i fotboll och bestod av följande spelare i nummerordning:

 Caroline Jönsson, målvakt
 Karolina Westberg
 Jane Törnqvist
 Hanna Marklund
 Kristin Bengtsson
 Malin Moström
 Sara Larsson
 Frida Nordin
 Malin Andersson
 Hanna Ljungberg
 Victoria Svensson
 Sofia Lundgren, målvakt
 Sara Johansson
 Linda Fagerström
 Therese Sjögran
 Salina Olsson
 Anna Sjöström
 Frida Östberg
 Sara Call
 Josefine Öqvist
Hedvig Lindahl

Se även
Lista över fotbollslandslag

Fotboll i Sverige 2003
Sveriges damlandslag i fotboll
Fruktbarhetsrit

En fruktbarhetsrit är en religiös ritual som utförs för att öka någots fruktbarhet. Fruktbarhetsriter förekommer i flera primitiva religioner men ej i kristendomen, judendomen eller i islam. De har ofta sexuella moment eller anspelningar.

I den nordiska mytologin var det asen Frej som fruktbarhetsriter utfördes för.

Riter
Under solen

Under solen är en svensk dramafilm från 1998, regisserad av Colin Nutley. I huvudrollerna ses Rolf Lassgård, Helena Bergström och Johan Widerberg.

Handling 
Året är 1956. På en liten gård i Sverige, belägen utanför Vänersborg, bor bonden Olof. Till sin hjälp har han Erik, en 27-årig sjöman som skryter om att han haft hundratals kvinnor. En dag sätter Olof in en annons i dagstidningen: "Ensam lantbrukare, 39 år, egen bil, söker ung kvinna som hushållerska. Fotografi önskas." Resultatet blir 34-åriga Ellen från storstaden, som tar över såväl hushållet som Olofs hjärta. Under sommarens gång, från sådd till skörd, skildras deras förhållande och dess konsekvenser.

Om filmen 
Filmen är baserad på H.E. Bates novell The Little Farm. Filmen var nominerad till en Oscar för bästa utländska film vid Oscarsgalan 2000.

Under solen har visats i SVT, bland annat 2001, 2010, 2020 och i april 2022.

Rollista (urval)

Citat 
" – Mona har ju varit sjuk länge, men ja, det är ju alltid smärtsamt när någon går bort. – Ja, men det är praktiskt. – Hur menar du? – Ja, vad skulle vi göra om hon inte låg där? Hon försörjer oss allihop. Jag gräver gropen, Stig snyggar till henne, du säger nåt fint."
"– När är jordgubbarna färdiga? – När de har fått samma färg som dina naglar?"
"– Det kan inte ta så lång tid att städa ett hus. – Nä, men det kan ta en evighet att underhålla det."
"– Efter en vecka har du städat huset och stulit hans hjärta."

Musik i filmen  
You're Everywhere, text Magnus Carlson 
It's So Hard To Always Lose, text Magnus Carlson 
 The Hole He Said He'd Dig For Me, text Z. Zillon och M. Turner,  Sång  Jerry Lee Lewis Sønnavindvalsen (Sunnanvindsvalsen), kompositör Bjarne Amdahl, norsk text 1957 Alf Prøysen svensk text 1957 Ulf Peder Olrog, sång Margareta Kjellberg Reel Around the Sun, kompositör Bill Whelan Vals, piano, op. 70. Nr 12, g-moll, kompositör Frédéric ChopinRequiem, op. 48. In paradisum, kompositör Gabriel Fauré, dirigent Seiji Ozawa Emigration Theme, kompositör Paddy Moloney Famine Theme, kompositör Paddy Moloney Grey Fox, kompositör Paddy Moloney O'Carolan's Farewell to Music, kompositör Derek Bell Tristan und Isolde (Tristan och Isolde) avsnitt ur operan'', kompositör Richard Wagner

Källor

Externa länkar 

1956 på film
Svenska filmer 1998
Svenska romantikfilmer
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Svenskspråkiga filmer
Filmer från Svensk Filmindustri
Filmer från Sveriges Television
Filmer från Film i Väst
Filmer i regi av Colin Nutley
Västergötland på film
1950-talet i svensk film
Svenska 1990-talsfilmer
Säd (olika betydelser)

Säd kan syfta på:

 Stråsäd – de gräsväxter vars frön används som mat, se sädesslag.
 Trindsäd – ärter, bönor, linser m.fl., ett av spannmålsslagen.
 Säd är en synonym till  sädesvätska och sperma. Det används också för att peka ut förfäder. Till exempel i Bibeln sägs Abrahams ättlingar vara av Abrahams säd.
Sten Sture

Sten Sture kan syfta på bland andra:

Sten Sture den äldre (1440–1503)
Sten Sture den yngre (1492/93–1520)
Sten Arvidsson Sture (1681–1730)

Se även 
Sten Sturemonumentet – skulptur av Carl Milles föreställande Sten Sture den äldre
Standardavvikelse

Standardavvikelse eller standarddeviation är ett statistiskt mått på hur mycket de olika värdena för en population avviker från medelvärdet. Om de olika värdena ligger samlade nära medelvärdet blir standardavvikelsen låg, medan värden som är spridda långt över och under medelvärdet bidrar till en hög standardavvikelse. Standardavvikelser används inom statistik, forskning och matematisk statistik.

Definitioner
Låt X vara en stokastisk variabel med medelvärdet μ enligt

där operatorn E betecknar medelvärdet eller väntevärdet av X. Då är standardavvikelsen av X

Variansen för X definieras som

och således är standardavvikelsen σ (sigma) kvadratroten ur variansen för X, det vill säga är kvadratroten ur medelvärdet av (X − μ)2.

En fördel med kvadratrotsbildningen är att standardavvikelsen fås i samma enhet som mätvärdena.

Diskret slumpvariabel
Om X består av slumpvisa värden x1, x2, ..., xN, med likformig sannolikhetsfördelning, är standardavvikelsen för dessa

där 

eller, med annan notation

Detta är korrekt om de N värdena utgör hela populationen. Om däremot värdena är en delmängd av en större population och används som estimat av den större populationen är stickprovets standardavvikelse

ett bättre estimat (Bessels korrektion) eftersom den då blir väntevärdesriktig.

Om sannolikhetsfördelningen inte är likformig, antag att xk har sannolikheten pk och standardavvikelsen kan i detta fall skrivas

Kontinuerlig slumpvariabel
Standardavvikelsen för en kontinuerlig stokastisk variabel X med täthetsfunktionen p(x) är

med

där integralerna är begränsade och där x antar alla värden som är möjliga för den stokastiska variabeln X.

Exempel
Antag att en population utgörs av 

De åtta datapunkterna har medelvärdet

Först beräknas skillnaden för varje datapunkt och medelvärdet och sedan kvadreras resultaten:

Variansen är medelvärdet av dessa värden:

och populationens standardavvikelse är lika med variansens kvadratrot:

Se även 
 Standardfel
 Spridningsmått
 68–95–99,7-regeln

Referenser

Noter

Externa länkar 
   En sammanfattning av ISO/IEC Guide 98-3:2008 ”Uncertainty of Measurement -- Part 3: Guide to the Expression of Uncertainty in Measurement (GUM:1995)” i lantmäterisammanhang.

Statistik
Psykometri
Fadermördare

Fadermördare (från tyskan Vatermörder) är en skämtsam beteckning på en hög styv krage på en herrskjorta. Kragsnibbarna på fadermördarna stod rakt ut.

Kragen uppkom under direktoiren i slutet av  och bars tillsammans med spännhalsduk. Den var vanlig fram till mitten av  och i Sverige till omkring 1870. 

En förklaring till namnet är att plagget på franska kallades parasite, vilket kan ha missförståtts som, eller skämtsamt förvrängts till, parricide, vilket betyder som dödat nära släktingar.

En annan förklaring är att det är ett skämtsam anspelning på de faror man utsattes för vid närkontakt av någon med dessa spetsiga kragar. På engelska användes benämningen Lady-killer.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Se även
Fadermord

Externa länkar
 Svenska Akademiens ordbok: Fadermördare II.

Kläddetaljer
Johann Rudolph Ahle

Johann Rudolph Ahle, född 24 december 1625 i Mühlhausen, Thüringen i Tyskland, död 8 juli 1673, var en tysk tonsättare och evangelisk psalmförfattare. Förutom tonsättare var han också kantor i Erfurt 1646-49, organist och i Mühlhausen från 1654, från 1672 även borgmästare. Han var far till Johann Georg Ahle. 

Bland Ahles kompositioner som omfattar flera samlingar andliga konserter, arior och dialoger. Ett urval av hans sånger inklusive en verksförteckning utgavs i Denkmäler deutscher Tonkunst (1901). 

Ahle finns representerad i Den svenska psalmboken 1986 med tonsättningen av ett verk som används till två psalmer (nr 379 är samma som nr 406) och en tidigare publicerad psalm (1921 nr 555).

Från hans koralbok Viertes Zehn geistlicher Arien 1662, hämtades melodin till Johan Olof Wallins psalm "Jesu namn begynna skall" (1819 nr 65).

Psalmer
Jesu, du, som i din famn (1921 nr 555) tonsatt 1664 och samma som:
Du som var den minstes vän (1819 nr 341, 1986 nr 379)
Käre Jesus, vi är här (1986 nr 406) 
Jesus lever, graven brast (ingen svensk psalmbok) tonsatt melodin som publicerades 1687 
Jesu namn begynna skall (1819 nr 65) tryckt 1662

Psalmer i 90-talet
821 Herre du har anförtrott oss en uppgift i din kyrka

Källor

Externa länkar 

Tyska koralkompositörer
Tyska klassiska kompositörer
Tyska barockkompositörer
Födda 1625
Avlidna 1673
Män
Tyska musiker under 1600-talet
Rekursion

Rekursion uppstår när någonting definieras i termer av sig själv. Rekursion används inom en mängd olika discipliner, från lingvistik till logik. Det vanligaste användningsområdet av rekursion är inom matematik och datavetenskap, där en funktion definieras som tillämpad på sig själv. Även om detta tydligen definierar ett oändligt antal instanser (funktionsvärden), görs det ofta på ett sådant sätt att ingen slinga eller oändlig kedja av referenser kan förekomma.

Sammansatt ränta är exempel på ett rekursivt samband. Om Ak representerar värdet av en investering efter k år och den fasta räntan är r, kan sambandet mellan två konsekutiva år skrivas

Om A0 är det initiala värdet kan värdet efter tre år bestämmas som

En rekursiv funktion som beräknar sammansatt ränta kan definieras enligt

där n betecknar antalet år och r den fasta räntesatsen.

Exempel 
 Ett klassiskt exempel på en rekursiv funktion är beräkningen av fibonaccital:

 Beräkning av fakultet, (n!):

 En subrutin i ett datorprogram som anropar sig själv, antingen direkt eller genom att anropa andra rutiner som till slut anropar den första igen. 
 En domstol som dömer sig själv.
 En webbsida som via en länk refererar till sig själv. Denna länk är ett exempel.

Se även 
 Rekursiv funktion
 Rekursiv algoritm
Oändlig slinga
 Självreferens
 Generativ grammatik

Källor

Externa länkar

Funktioner
Juridiska termer
Programmering
World Wide Web
Rekursion
Självreferens