kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Chöömij

Chöömij (tuvinska: Хөөмей, Chöömej; mongoliska: хөөмий, chöömij; förenklad kinesiska: 呼麦; traditionell kinesiska: 呼麥), även stavat khöömii, xöömej, chöömei, xoomii, khoomei, khöömei eller höömey, är en sorts strupsång som används i folkmusiken från Tuva och Mongoliet.

Ordet används både för att beskriva en variant av strupsång som är karaktäristisk för folkmusiken i Tuva (en variant som låter ungefär som en bordun ackompanjerad av en theremin) och för att beskriva de olika typerna av strupsång från Tuva (som kan variera från ett jordbävningsliknande mullrande över mellanregistrets rytmer till de olika stilarna i det högsta registren). Alla tuvinska strupsångstekniker går ut på att forma munnens olika håligheter så att stämbanden samtidigt bildar flera övertoner.

Den tuvinska musiken, som är inspirerad av stäppen och ofta handlar om hästar, ligger tematiskt nära den västerländska country-musiken. Genom strupsången och det orientaliska språket får dock musiken ett för västerländska öron mycket väsensskilt uttryck.

Den tuvinska sångtekniken har påverkat musiken i flera andra kulturer. Munkar i Tibet anpassade för länge sedan sin sång till den subharmoniska kargyraa och i modern tid har amerikanska New Age-musiker fått stor uppmärksamhet med det andliga uttrycket i khöömei- och sygytmusiken - dess höga stämmor som inte ska sammanblandas med falsettsång.

Hur många olika sångstilar eller -tekniker som den tuvinska strupsången håller sig med är omdiskuterat. De tre viktigaste sångteknikerna är khöömei, kargyraa och sygyt. Andra stilar som omnämns är borbangnadyr, tjylandyk, dumtjuktaar, ezengileer och kanzip.  Dessa betraktas dock av somliga som variationer av de tre huvudstilarna.

Se även
Sainkho Namtchylak

Externa länkar
Deep In the Heart of Tuva
The Throat Singers of Tuva
Website of "Tyva Kyzy", women's group in Tyva that performs all styles of Tyvan throat-singing.
Ljudfiler på strupsång

Sång
Tuva
Emy Hagman

{{Infobox Skådespelare
| namn              = Emy Hagman
| bild              = Press-reception-at-Berns-revival-champion-in-China-The-stage-352167333555.jpg
| bildstorlek       = 
| bildtext          = Emy Hagman (t.v.) med Karl Gerhard och Katie Rolfsen 1951.
| födelsenamn       = Emma Kristina Blomster
| födelsedatum      = 9 juni 1906
| plats             = Göteborg, Sverige
| dödsdatum         = 
| dödsplats         = Stockholm, Sverige
| andra namn        = 
| år aktiv          = 1923–1960
| make              = Carl Hagman  (1927–1941; skild)
| hemsida           = 
| noterbara roller  = Ada Pettersson i Vi MasthuggspojkarAnna Söderberg i Bröderna Östermans huskors 
| guldbaggen        = 
| imdb              = 0353766
| sfdb              = 59831
}}

Emy Hagman, egentligen Emma Kristina Hagman, ogift Blomster, född 9 juni 1906 i Göteborg, död 30 januari 1976 i Stockholm, var en svensk skådespelerska.

 Biografi 
Hagman debuterade i baletten i Utställningsrevyn i Göteborg 1923 och började som dansös i Karl Gerhards revy 1925. Hennes friska spelhumör och utpräglade göteborgsdialekt gjorde henne till en folkkär revyartist. Hon medverkade i ett 20-tal Karl Gerhard-revyer fram till 1960.

Hennes mest kända revyfigur var som den sanningssägande fiskmånglerskan Berta Blomqvist. Under några år på 1930-talet var hon engagerad hos Ragnar Klange på Folkets hus teatern i Stockholm, där fick hon inte bara spela revy utan även göra huvudroller i folklustspel.

Emy Hagman filmdebuterade 1933 i Flickan från varuhuset. Hon gjorde totalt 38 filmroller. Särskilt minnesvärd är hennes Ada i Lasse Dahlquists film Vi Masthuggspojkar 1940 och huskorset i Bröderna Östermans huskors'' 1945.

Hon spelade alltid rappkäftade och rakryggade fruntimmer och fick påfållande ofta spela piga, kokerska eller hushållerska. Hagman gjorde ett tiotal skivinspelningar bland annat som duettpartner till Lasse Dahlquist, Åke Söderblom och Gustaf Lövås.

Hon var 1927–1941 gift med skådespelaren Carl Hagman (1890–1949) och mor till barnskådespelerskan Britt Hagman (1927–2015).

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Noter

Externa länkar 

Födda 1906
Avlidna 1976
Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Skådespelare från Göteborg
Gravsatta i Engelbrektskyrkans kolumbarium
Circuit de Rouen-les-Essarts

Circuit de Rouen-les-Essarts var en racerbana i 5 km söder om Rouen i Frankrike. 

Frankrikes Grand Prix i formel 1 kördes här fem gånger.

F1-vinnare

Externa länkar 

Racerbanor i Frankrike
Formel 1-banor
Hemming

Hemming är ett mansnamn vars betydelse är omtvistad. Möjligtvis kommer namnet från det isländska ordet hamr som betyder 'gestalt' eller 'skepnad'.

Finland och Sverige 
I Finlands folkbokföring finns (den 31 december 2009) 1636 personer med namnet Hemming och 907 med den finska formen Hemminki, varav två med vardera namnet kvinnor. Namnet Hemming förekommer även som efternamn, oftast då i engelskspråkiga länder. Namnet Hemminki är ett inte alldeles ovanligt släktnamn i Österbotten.

I Sverige hör Hemming till de ovanliga namnen. Den 31 december 2009 fanns totalt 341 personer i Sverige med namnet Hemming, varav 52 med det som förstanamn/tilltalsnamn. Det finns två kända ätter Hemming i Sverige.

Namnsdag i Sverige och Finland: 22 maj, (1901–1992: 8 april).

Personer med Hemming som förnamn 
 Hemming av Danmark (–812), dansk sagokung.
 Hemming (biskop i Åbo) (ca 1290–1366), biskop och saligförklarad
 Hemming (kätteridömd), en medeltida man i Östergötland som dömdes för kätteri
 Heming Nilsson (död 1351), svensk ärkebiskop
 Hemmingius Henrici Hollo (ca 1550–1619), kyrkoherde och psalmboksredaktör
 Hemming Forelius (1654–1708), professor, rektor för Uppsala universitet
 Hemming Gadh (1440–1520), biskop i Linköpings stift
 Hemming Sjögren, skarprättare på 1800-talet
 Hemming Sten (1895–1954), svensk socialdemokratisk riksdagspolitiker
 Hemming Åström (1844–1895), finländsk industriman, kommerseråd

Personer med Hemming som släktnamn 
 Gary Hemming (1933–1969), amerikansk bergsbestigare
 Fritz Georgii-Hemming (1886–1959), hovrättsnotarie
 Ernst Hemming (1888–1962), apotekare
 Gösta Georgii-Hemming (1910–1986), arkitekt
 Bo Georgii-Hemming (född 1938), psykoanalytiker och litteraturvetare

Se även 
 Hemmingsmark, tätort i södra Norrbotten, Piteå kommun.
 Lennart Hemminger, svensk flygplanskonstruktör
 Niels Hemmingsen, dansk teolog
 Georgii-Hemming, svensk släkt

Referenser

Mansnamn
Mondelez International

Mondelez International, Inc. (, stiliserat Mondelēz International), är en amerikansk multinationell livsmedelskoncern inom bland annat konfektyr, mejeriprodukter och livsmedel. Företaget bildades 2012 i samband med en delning av företaget Kraft Foods.

Historik 
Företaget ägdes tidigare till 88,9 procent av Altria Group (tidigare Philip Morris Companies Inc.), men var självständigt noterat på New York Stock Exchange. I slutet av mars 2007 överlät Altria hela sitt aktieinnehav i Kraft Foods till sina aktieägare och Kraft Foods blev därmed ett självständigt börsnoterat aktiebolag. År 2012 delades Kraft Foods i två delar, konfektyrdelen blev Mondelez och livsmedelsdelen övergick till Kraft Heinz.

Norden 
År 1990 gick de norska respektive svenska choklad- och konfektyrtillverkarna Freia A/S och AB Marabou ihop och bildade Freia Marabou A/S som 1992 köptes av dåvarande Kraft General Foods. År 1995 samordnade Kraft General Foods alla sina livsmedelsintressen i Skandinavien i en koncern, och år 2001 ändrades namnet från Kraft Freia Marabou AB till Kraft Foods Sverige. Kraft Foods Sverige hade 2004 en omsättning på fyra miljarder kronor och cirka 1 500 anställda.

Vid fabriken i Gävle tillverkas kaffe av bland annat märkena Gevalia och Maxwell House. Andra varumärken i Sverige är bland andra Aladdin, Marabou, O’boy, Non stop, Toblerone, Daim, V6 Junior och Milka (choklad) samt Philadelphia (färskost). Estrella (potatischips) ägdes tidigare av Kraft Foods, men såldes 2008, tillsammans med Maarud till  norska Herkules Private Equity Fund.

Kritik mot Rysslandsengagemang 
I samband med Rysslands invasion av Ukraina 2022 drog sig många internationella företag ur Ryssland. Mondelez fortsatte dock sin försäljning och omsätter ungefär en miljard USD på årsbasis. I maj 2023 satte den ukrainska antikorruptionsmyndigheten upp Mondelez på sin svarta lista med motivering att bolaget genom sin fortsatta verksamhet i Ryssland bidrar till landets krigskassa. Mondelez besvarade kritiken med att inga nya satsningar görs i Ryssland och att de dragit ner på marknadsföringen där. Trots det har flera nordiska företag som SJ, SAS och Norwegian börjat bojkotta Mondelez-produkter. De danska, norska och svenska fotbollsförbunden har avbrutit sponsorsamarbeten med Mondelez.

Källor

Externa länkar 

 

Företag i Illinois
Amerikanska livsmedelsföretag
Företag bildade 1923
Multinationella företag med huvudkontor i USA
Varumärken för dagligvaror
Företag listade på Nasdaq
Företag bildade 2012
Sven-Olof Sandberg

Sven-Olof Sandberg, populärt kallad SOS, född den 28 december 1905 i Stockholm, död den 20 augusti 1974 i Danderyd, var en svensk sångare och sångtextförfattare.

Biografi 
Sven-Olof Sandberg var son till maskinsättaren Carl Johan Sandberg. Efter folkskolan arbetade han med olika uppgifter till 1923 då han började på skådespelarbanan. År 1924 spelade han sommarteater med Weyler Hildebrand och Nils Ferlin. Samtidigt arbetade han 1925–1930 inom veckopressen. Han debuterade som skiv- och radioartist 1927 och fick året därpå ett genombrott med "När bröllopsklockor ringa". 

Efter flitiga folkparksturneer skadade han sin röst, och upphörde tillfälligt med sångkarriären. Efter en tids vila och vidareutveckling av sin röst för Joseph Hislop återupptog han sången.

Han kom med sin barytonstämma att bli en av Sveriges mest produktiva sångare. Perioden 1940–1944 var han engagerad vid Operan i Stockholm. 

Sandberg grundade 1929 musikförlaget Svenska Noter där han utöver texter till schlager och andra sånger även gav ut noveller och reseskildringar. På en del alster använde han pseudonymen Tom Wilson. SOS, som han kallades, fungerade också som emissarie för andra artister. Under en period var han emissarie för Jussi Björling och var mannen bakom Jussi Björlings konserter i de svenska folkparkerna.

Han var gift tre gånger, första gången från 1927 med Greta Möllersten till hennes död 1929, andra gången mellan 1930 och 1941 med pianisten Gunnel Andrén och tredje gången från 1941 med textförfattaren Gunilla Nordström. Han hade tre barn i andra giftet och fyra i det tredje.

Filmografi

 (Benjamin Syrsas sångröst)

Teater

Roller (urval)

Radioteater

Roller

Musik, som kompositör
1938 – Bortom bergen de blå
1929 – Då reser jag med Klara till Sahara

Musik, som textförfattare (urval)
1953 – Det sitter en flicka och väntar
1943 – Ljuva dröm
1943 – Min längtans melodi
1935 – Gamle Svarten
1934 – Capri
1931 – Ett vårsvärmeri
1931 – När det våras ibland bergen
1931 – Ay ay ay!
1931 – Bella signorina
1931 – Mitt hem i Hawaji
1928 – När bröllopsklockor ringa
1927 – Vintergatan

Diskografi

LP
Gamla skivbekanta. LP. Karusell. 1959.
Säg det i toner. LP. Excellent. U.å.
Sven-Olof Sandberg. (Röda Serien ; 44) LP. Sonora. 1970.
S.O.S. sjunger Taube. (Röda Serien). LP. Sonora. 1972?
Vintergatan. LP. Cupol. 1972
När det våras ibland bergen : 1929-33. LP. Gamla skivbekanta. 1989

CD

Bibliografi (urval)

Fotnoter

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
 
 
 

Svenska schlagersångare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska sångtextförfattare
Födda 1905
Avlidna 1974
Män
Sångare från Stockholm
Författare från Stockholm
Konjektur

Konjektur är en välgrundad gissning om den rätta lydelsen och betydelsen hos ett svårtolkat textställe. Konjekturer har inte stöd i något existerande textvittne. Konjekturer föreslås oftast för gamla texter som bevarats i handskrift. Eftersom många ord i äldre texter kan ha flera betydelser som är svåra att avgöra idag tvingas man ofta i textkritiken göra konjekturer för att få en text som både är sammanhängande och ger en så god bild man kan åstadkomma av vad författaren kan ha menat.

Noter

Filologi
Emendation

Emendation (lat. emendo "rätta", "förbättra") är en textkritisk term för en eller flera ändringar i en text för att uppnå större överensstämmelse med den ursprungliga texten. Att göra en emendation kallas att emendera.

För många antika skrifter finns inte arketypen bevarad utan man måste utgå från avskrifter, som i många fall finns i flera varianter. Man utgår då från de olika varianterna av texten, kunskap om hur vanliga olika skrivfel är och kunskap om tidens språkvanor för att åstadkomma en text som troligtvis är mer lik originalet än någon av de befintliga avskrifterna.

Emendation kan även användas för tryckta texter, där trycket är dåligt, för att försöka återskapa den del av texten som inte är fullt läsbar.

Se även
 Konjektur

Filologi
Termer inom litteraturvetenskap
Le Mans (film)

Le Mans är en amerikansk film regisserad av Lee H. Katzin från 1971, med Steve McQueen i huvudrollen. Filmen hade premiär den 23 juni  och Sverigepremiär den 23 september samma år.

Om filmen
Filmen utspelar sig på Circuit de la Sarthe i Le Mans, Frankrike, där Steve McQueen spelar den fiktiva racerföraren Michael Delaney som deltar i Le Mans 24-timmars. Filmen innehåller ganska lite dialog, utan visar till största delen bilder från själva tävlingen. Musiken är skriven av Michel Legrand.

Svenska skådespelerskan Louise Edlind, känd från bland annat Vi på Saltkråkan, medverkar i filmen. Racerföraren David Piper agerade stuntförare i en av de bilar som kraschar i filmen. Utgången av kraschen blev allvarlig och Piper tvingades amputera nedre delen av sitt ben.

Rollista (i urval)
 Steve McQueen – Michael Delaney
 Siegfried Rauch – Erich Stahler
 Elga Andersen – Lisa Belgetti
 Ronald Leigh-Hunt – David Townsend
 Fred Haltiner – Johann Ritter
 Luc Merenda – Claude Aurac
 Christopher Waite – Larry Wilson
 Louise Edlind – Anna Ritter
 Angelo Infanti – Lugo Abratte
 Jean-Claude Bercq – Paul-Jacques Dion
 Michele Scalera – Vito Scaliso
 Gino Cassani – Loretto Fuselli
 Alfred Bell – Tommy Hopkins
 Carlo Cecchi – Paolo Scadenza

Externa länkar
 

Filmer 1971
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Motorsportfilmer
Tanums socken

Tanums socken i Bohuslän ingick i Tanums härad, ingår sedan 1971 i Tanums kommun och motsvarar från 2016 Tanums distrikt.

Socknens areal är 251,22  kvadratkilometer, varav 249,33 land. År 2000 fanns här 5 267 invånare. Tätorterna Grebbestad och Tanumshede med hällristningsområdet i Tanum, orterna Havstenssund,  och Sannäs samt sockenkyrkan Tanums kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Tanums socken har medeltida ursprung. 
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Tanums församling och för de borgerliga frågorna bildades Tanums landskommun. Landskommunen utökades 1952 och ombildades 1971 till Tanums kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Tanum, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Tanums härad. De indelta soldaterna tillhörde Bohusläns regemente, Tanums kompani och de indelta båtsmännen tillhörde 1:a Bohusläns båtsmanskompani.

Geografi och natur
Tanums socken ligger söder om Strömstad med Tanumsnäset och Sannäsfjorden inträngande från norr och omfattar en skärgård med öar som Trossö-Kalvö-Lindö och Otterön. Socknen består av odlade sprickdalar omgivna av kuperade bergshöjder, ofta kala och ljungbeväxta, som i inlandet når cirka 180 meter över havet.

Socknen ligger norr om Kville socken, söder om Lurs socken och väster om Naverstad socken och Mo socken.

I socknen finns ett stort antal naturreservat. Kosterhavets nationalpark delas med Lurs socken samt Skee och Tjärnö socknar. Klättas betesmarker, Kragenäs, Otterön, Raftön, Sannäsfjordens alskogar och betesmarker, Tanumskilen och Trossö-Kalvö-Lindö ingår i EU-nätverket Natura 2000. Falkeröds lindskog, Kärra och Veddöarkipelagen är kommunala naturreservat liksom Väderöarna som delas med Kville socken. Tanumskusten är ett naturvårdsområde som delas med Lurs socken och Skee socken. Tjurpannan är ett renodlat Natura 2000-område.

En sätesgård var Mjölkeröds herrgård.

Gästgiverier fanns vid häradets tingsställe Hede (Tanumshede) och i Grebbestad samt Anrås. Hede var under olika tider tingsställe för Vette härad (före år 1800), Tanums härad (1680–1918), Bullarens härad (1904-1918) och Kville härad (1904-1918).

Fornlämningar
Cirka 150 boplatser och fyra stenkammargravar från stenåldern har påträffats. Från bronsåldern finns cirka 300 gravrösen, 200 skålgropsförekomster och 470 hällristningar, kända som Hällristningsområdet i Tanum. Från järnåldern finns 65 gravfält och sju fornborgar. En runsten finns här även.

Befolkningsutveckling

Namnet
Namnet skrevs 1317 Tuneim och kommer från kyrkbyn. Namnet innehåller tun, 'inhägnad' och hem, 'boplats; gård'.

Se även
Tanums församling

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Tanums socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Tanums kommun
Socknar i Tanums härad
Hovs församling

Hovs församling kan syfta på:

 Hovs församling, Skara stift – en församling i Kullings kontrakt i Skara stift
 Hovs församling, Lunds stift – en tidigare församling i Lunds stift och i Båstads kommun –2010
 Hovs församling, Linköpings stift – en tidigare församling i Linköpings stift –2006
Mary Johnson

Mary Johnson, egentligen Astrid Maria Klein (efter omgifte), ogift Carlsson, född 11 maj 1896 i Fors socken, Södermanland, död 7 maj 1975 i Hägerstens församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Mary Johnson debuterade på 1910-talet i teaterdirektören Karin Swanströms teatersällskap och kom 1914, tillsammans med sin man Karl Gerhard, då fortfarande Karl Gerhard Johnson, till Hjalmar Selander och Nya Teatern i Göteborg. Vid den tiden var Johnson stjärnan och Karl Gerhard "hennes man". Första pjäs i Göteborg blev Lilla Eva och därefter titelrollen i Selma Lagerlöfs Dunungen 1915. Hon turnerade med Gösta Ekman i Karl Gerhards lustspel Hennes lilla majestät.   

Hon filmdebuterade 1916 i Kärleken segrar som spelades in av Cinematograf-avdelningen vid Hasselblads Fotografiska AB i Göteborg. Där kom hon att medverka i ytterligare tre filmer det året. Ett antal roller de följande åren gjorde henne till Sveriges då mest kända filmskådespelerska och efter att ha spelat Elsalill i Mauritz Stillers Herr Arnes pengar 1919 blev hon även känd internationellt. Hon begav sig till Tyskland 1924 och spelade mot norrmannen Einar Rød i filmen Die Stimme des Herzens. Under de följande åren medverkade Johnson i 13 tyska filmer, varav den sista blev Eine Frau muss man alles verzeih'n 1931.  

Mary Johnson var 1913–1920 gift med Karl Gerhard (som då hette Johnson), därefter från 1920 med den norske skådespelaren Einar Rød och slutligen från 1932 med den tyske skådespelaren Rudolf Klein-Rogge, efter vilken hon blev änka 1955. Hon är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller

Källor 
Filmportal.de

Mary Johnson på QueerSilents.com

Fotnoter

Vidare läsning 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1896
Avlidna 1975
Kvinnor
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Personer från Fors socken, Södermanland
Svenska stumfilmsskådespelare
Måns Ekman

Måns Ekman, född 9 augusti 1964 i Stockholm, är en svensk musiker och skådespelare.

Ekman debuterade som skådespelare i filmen Göta kanal 1981 och medverkade i ytterligare produktioner under 1980- och 1990-talen. Han har även varit verksam på teatern och gjorde 1987 två roller i pjäsen En liten ö i havet på Kungliga Dramatiska Teatern och 1994 tre roller i pjäsen Kärlek på Krim på Stockholms stadsteater.
 
Måns Ekman är son till skådespelarna Gösta och Fatima Ekman.

Filmografi

 (även produktionsassistent)

Teateruppsättningar 
1987 – En liten ö i havet (Kungliga Dramatiska Teatern)
1994 – Kärlek på Krim (Stockholms Stadsteater)

Musiker
Trumslagare åt bland andra
Claes Askelöf
Leo Lindberg
Max Schultz
Thomas Arnesen
Gugge Hedrenius

Referenser

Externa länkar
 

Födda 1964
Svenska skådespelare
Svenska trummisar
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Musiker från Stockholm
Måns
Maj-Britt Nilsson (1924–2006)

Maj-Britt Nilsson, född 11 december 1924 i Stockholm, död 19 december 2006 i Cannes, var en svensk skådespelare och sångare.

Nilsson växte upp på Södermalm och läste på realskola varefter hon en tid arbetade på antikvariat och kontor samtidigt som hon tog privatlektioner i skådespeleri för Manne Grünberger och Gösta Terserus. Hon kom in på Dramatens elevskola 1944, vid tredje försöket, och studerade där till 1947. Hon fick sitt genombrott 1948 som skådespelare på Dramaten (i Jungfruleken av Jean Genet) där hon var engagerad perioden 1947–1951. Hon spelade även flera stora roller på Vasateatern under Per Gerhards chefstid 1952–1985. En av de långlivade pjäserna hon spelade i på Vasateatern var Kaktusblomman, som 1966–1968 framfördes runt 500 gånger. Nilsson medverkade i Sveriges första TV-program En skål för televisionen 1954.

Maj-Britt Nilsson var gift 1945–49 med Anders Börje och från 1951 med Per Gerhard. 

Hon avled efter en längre tids sjukdom i Frankrike där hon under många år bodde med sin make.

Filmografi 

1946 – Det är min modell

 
1949 – Sjösalavår
1949 – Flickan från tredje raden
1950 – Till glädje.
1951 – Sommarlek.
1952 – För min heta ungdoms skull
1952 – Kvinnors väntan.
1953 – Vi tre debutera

1956 – Hon glömde honom aldrig
1956 – Flickan i frack
1956 – Egen ingång
1956 – Litet bo
1958 – Jazzgossen
1959 – Und ewig singen die Wälder

1960 – Das Erbe von Björndal (svensk titel: Det blåser från Dödingfjäll)

1974 – En enkel melodi
1977 – Bluff Stop

TV-produktioner
1953 – Foreign Intrigue (TV-serie)
1954 – En skål för televisionen
1963 – Skilsmässa (TV-pjäs)

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar
 
 Maj-Britt Nilsson på Stiftelsen Ingmar Bergmans hemsida

Födda 1924
Avlidna 2006
Gravsatta på Skogsö kyrkogård
Kvinnor
Skådespelare från Stockholm
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Svenskar i Frankrike
Sångare från Stockholm
Margit Rosengren

Margit Ingeborg Rosengren, född 17 mars 1901 i Katarina församling i Stockholm, död 23 mars 1952 i Stockholm, var en svensk operettsångerska (sopran) och skådespelare.

Biografi  
Rosengren hade en omfattande utbildning i sång, tal, mimik och plastik och anställdes av Albert Ranft som artistelev vid Oscarsteatern 1920. Hon fick överta rollen som Juliette Diamant i Geishan två dagar efter premiären 1920, men gjorde sin egentliga debut den 10 oktober 1920 i rollen som pagen Pueblo i operetten Don Cesar. Hon var därefter engagerad på Oscarsteatern 1920–1925 med avbrott för gästspel på Stora Teatern 1924−1925 och därefter vid bland annat Vasateatern och Odeonteatern för att återvända till Oscarsteatern 1932−1938. Där spelade hon Josepha mot Max Hansen i Vita Hästen 1935. 

Hon gästspelade vid Operan 1939-1941 och betraktas i Myggans nöjeslexikon som den tidens ledande svenska operettprimadonna. Sina sista operettroller hade hon i Blåjackor 1941 och Teaterbåten 1942 på Oscarsteatern.

Margit Rosengren medverkade även i revyer såsom 1924 i Ernst Rolfs Lyckolands-revy och i hans första Cirkusrevy 1925 och spelade också tal- och filmroller.   

Rosengren var gift 1922–1925 med disponent Kurt Jacobsson, skaparen av NK:s franska damskrädderi, 1929–1943 med författaren Erik Zetterström, mer känd som Kar de Mumma, och från 1944 med direktör Oscar Gustafsson. Hon var syster till skådespelaren Birgit Rosengren.

Margit Rosengren är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller

Bibliografi

Rollfoton

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska operettsångare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Sångare från Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1901
Avlidna 1952
Kvinnor