Woody Allen

Heywood "Woody" Allen, ursprungligen Allen Stewart Konigsberg, född 30 november 1935 i Bronx i New York, är en amerikansk filmregissör, manusförfattare, skådespelare, komiker och musiker. Allen har under sin karriär vunnit fyra Oscarsstatyetter.

Biografi

Bakgrund 
Woody Allen föddes som Allen Stewart Konigsberg, son till Nettie (född Cherry; 1906–2002) och Martin Konigsberg (1900–2001), två andragenerationens ashkenazi-judiska invandrare. Allen föddes i Bronx, men växte huvudsakligen upp i Flatbush i Brooklyn, där systern Letty kom att födas 1943 (eller 1944). Han kom att ta sitt förnamn Allen som artistnamn när han inledde en karriär som komiker. Som 17-åring ändrade han sitt registrerade namn från Allen Stewart Konigsberg till Heywood Allen.

Film och komedi 
Woody Allen spelar ofta själv huvudrollen som neurotisk judisk New York-bo i sina filmer. Staden New York kan ofta ses som en "extra huvudroll" i filmerna, då många av hans filmer är inspelade där. Några filmer har även spelats in på andra platser: vissa delar av Annie Hall (1977) i Los Angeles, delar av Alla säger I Love You (1996) i Venedig och Paris, och på senare år har han spelat in flera filmer i Storbritannien. Annars lämnar Allen ogärna staden New York.

Under 1960-talet gjorde Allen karriär som ståuppkomiker. Vissa föreställningar spelades in och går att få tag på LP och CD.

År 1974 belönades han med Nebulapriset i klassen "Bästa dramatisering" för Sjusovaren (på engelska Sleeper).

Två av Allens favoritregissörer är Ingmar Bergman och Federico Fellini. De har också i viss utsträckning påverkat Allens filmkonst, särskilt efter de "lättare komedierna" på 1970-talet. Exempel där sådana influenser kan märkas är Interiors 1978 (Bergman) och Stardust Memories 1980 (Fellini). När det gäller den renodlade, ofta absurda och judiskt influerade komedin har Bröderna Marx och då särskilt Groucho Marx varit stora förebilder. Groucho Marx kommenterade själv detta på sin ålders höst då han menade att Allen visserligen inspirerats av Bröderna Marx men att Allen utvecklat denna komedityp och lyckats finna sin egen, unika stil.

Med filmen Annie Hall (1977) kom hans riktigt stora genombrott. Filmen vann en Oscar för bästa film 1977, vilket är högst ovanligt för en komedi. Själv prisades han för Bästa regi samt Bästa manus och var även nominerad som Bästa manliga huvudroll. 1987 vann han sin tredje Oscar för manuset till Hannah och hennes systrar (1986) och 2012 vann han sin fjärde Oscar, även den för Bästa manus, för Midnatt i Paris (2011). Sammanlagt har han fått 23 Oscarsnomineringar, 15 gånger som manusförfattare, sju som regissör och en gång som skådespelare. Detta gör honom till en av de personer som nominerats flest gånger. Allen själv har aldrig varit på plats på galan för att motta sina priser. Enda gången han besökt galan var 2002 när han höll ett tal om sin hemstad New York och bad filmskapare att fortsätta göra film i staden även efter terroristattackerna 11 september 2001. Talet möttes med stående ovationer.

Jazzklarinettist 

Woody Allen har ibland turnerat som jazzklarinettist och spelar så gott som varje måndagskväll klarinett på Café Carlyle i New York.

Privatliv 
Den 15 mars 1956 gifte sig den då endast tjugoårige Allen med Harlene Rosen. De skilde sig 1959. Den 2 februari 1966, då Allens karriär som manusförfattare börjat komma igång på allvar, gifte han sig med skådespelerskan Louise Lasser. I samma veva flyttade han in i den lägenhet vid 930 Fifth Avenue på New Yorks Upper East Side som han sedan bodde i ända fram till slutet av 1990-talet. År 1969 skilde sig Allen och Lasser. 

I början av 1970-talet inledde han ett förhållande med skådespelerskan Diane Keaton, ett förhållande som bland annat kom att ge stoff till hans oscarsbelönade film Annie Hall (1977), där Keaton själv spelar huvudrollen (hennes verkliga flicknamn var Diane Hall). Allens och Keatons verkliga förhållande varade formellt 1970-71, samt en tid därefter under mindre formella förhållanden. De har förblivit nära vänner, och Keaton har fortsatt att spela roller i många av Allens filmer. 

Från 1981 var Allen tillsammans med Mia Farrow. Trots det långvariga förhållandet (1981–1991) behöll de hela tiden var sin lägenhet: Allen hade sin på Upper East Side och tvärs över Central Park levde Farrow och hennes många adoptivbarn i en våning på Upper West Side. Allen och Farrow adopterade ett barn tillsammans och har även biologiska sonen Ronan Farrow gemensamt. Deras förhållande, som bland annat innebar många huvudroller för Farrow i Allens filmer, ebbade ut runt 1991. I januari 1992 säger sig Mia Farrow ha upptäckt fotografier av sexuell karaktär på Farrows då 21-åriga adoptivdotter Soon-Yi Previn. Historien utvecklade sig till en skandal som briserade under 1992, med ömsesidiga anklagelser mellan Allen och Farrow samt vårdnadstvister rörande deras två gemensamma barn Dylan och Satchel. Den 22 december 1997 gifte sig Allen och Soon-Yi i Venedig och har sedan dess adopterat två egna barn.

Woody Allen har i intervjuer sagt att han är ateist.

Filmografi i urval 

 (What's Up, Tiger Lily?, där han skrev nytt manus, "överdubbade" och klippte om en befintlig japansk actionfilm)
 (endast som skådespelare)
 (Take the Money and Run)

 (Play It Again, Sam, där han står för manus men ej regi)
 (Everything You Always Wanted to Know About Sex (But Were Afraid to Ask))
 (Sleeper)
 (Love and Death)
 (The Front, endast som skådespelare)

 (A Midsummer Night's Sex Comedy)

 (The Purple Rose of Cairo)
 (Hannah and Her Sisters)

 (Another Woman)
 (regisserade en av delarna: "Oedipus Spex" ("Oedipus Wrecks"))
 (Crimes and Misdemeanors)

 (Scenes from a Mall, endast som skådespelare)
 (Shadows and Fog)
 (Husbands and Wives)

 (Bullets Over Broadway)
 (Mighty Aphrodite)
 (Everyone Says I Love You)
 (Deconstructing Harry)
 (endast som skådespelare)
 (Celebrity)
 (endast röst)
 (Sweet and Lowdown)
 (Small Time Crooks)
 (The Curse of the Jade Scorpion)

 (Melinda and Melinda)

 (You Will Meet a Tall Dark Stranger)
 (Midnight in Paris)
 (To Rome with Love)
 (endast som skådespelare)

Bibliografi (på svenska) 
 För egen hand (Ur Getting even och Without feathers) (i urval och översättning av Lasse O'Månsson, Norstedt, 1979)
 Sidoeffekter (Sideeffects) (svensk version: Kjell Swanberg, Norstedt, 1989)
 Woody om Allen: med egna ord (samtal med Stig Björkman, Alfabeta, 1993). Ny, utökad upplaga: Alfabeta/Anamma, 2002
 Rena anarkin (Mere anarchy) (översättning: Christian Ekvall, Bakhåll, 2012)
 Apropå ingenting (Apropos of Nothing) (översättning: Mia Ruthman & Elisabet Flodin, Karneval förlag, 2020)

Källor

Externa länkar 

 
 
 
 

Amerikanska manusförfattare
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska filmregissörer under 2000-talet
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska jazzmusiker
Amerikanska klarinettister
Personer från New York 
Personer från Brooklyn
Män
Födda 1935
Levande personer
Oscar för bästa regi
Oscar för bästa originalmanus
Nebulapristagare
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris