kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Instrumentation

Instrumentation eller orkestrering är konsten att fördela stämmor i ett musikaliskt verk mellan olika musikinstrument (eller andra typer av ljudkällor) i en ensemble eller orkester.

Instrumentationen innebär således rent praktiskt att man utifrån det givna musikaliska materialet väljer vilket instrument som ska spela vad, med utgångspunkt för de olika instrumentens möjligheter och begränsningar, deras omfång, klangfärg, tonstyrka, etc. Genom att fördela instrumenten olika och ge dem olika uppgifter kan man förändra hela ensemblens klangfärg eller ge olika färg åt harmonier och melodier.

Historiskt började man komponera med instrumentation först under 1600-talet. Dessförinnan var det ovanligt att man angav vilka instrument som skulle spela de olika stämmorna. Instrumentationen har kommit att få en egen musikalisk dimension jämbördig med kontrapunkt, harmonik och tematik.

För att ange vilka instrument som ingår i en ensemble talar man om ensemblens besättning och för att ange vilka instrument ett verk är skrivet för talar man om verkets instrumentering.

Källor

Se även 
Arrangering
Komposition

Arrangering och komposition
Musiktermer
Myrornas krig

Myrornas krig eller myrkrig avser den bild som syns i en TV-apparat med analog mottagare när inget program sänds. Bilden uppstår genom att enbart brus mottas av TV-apparaten. Detta brus klassificeras som vitt brus. Det kan beskrivas som svarta och vita prickar som rör sig på skärmen, vilket ger ett intryck av myror som krigar.

Bakgrundsbruset orsakas av radiovågor från rymden och solen som antennen tar emot, samt termiskt brus från TV-mottagarens första förstärkningssteg. 

I moderna analoga TV-apparater filtreras ofta brusljudet bort, även om brusbilden fortfarande visas. I och med att digital-TV ersätter de analoga TV-sändningarna blir fenomenet "myrornas krig" ovanligt, eftersom digitala mottagare i frånvaro av digital signal bara ger en svart ruta.

År 2008 var myrornas krig föremål för ett aprilskämt, vilket väckte en hel del reaktioner som inte minst roade den tekniskt insatte.

Källor

Externa länkar 

Television
Videoteknik
Uskoker

Uskoker (på kroatiska u'skotsi, "rymmare") kallades de sydslaviska, främst kroatiska men även serbiska, flyktingar som från slutet av 1300-talet flydde undan de invaderande turkarna från det Osmanska väldet. Uskokerna slog sig ned först i Kroatien och Bosnien, sedan i kustlandet av Dalmatien, företrädesvis vid Split och Senj, där de bildade befästa samhällen till försvar mot det turkiska hotet. De bidrog med ryttarkrigare, kallade gusarer, och ursprunget till de mer kända husarerna. Dessa krigarsamhällen bistod Ungern (i vilket Kroatien ingick) och därpå, efter Ungerns fall 1526, även Österrike mot det Osmanska riket. Sedan dessa uskokiska krigarsamhällen hade upplösts bildade kvarlevorna grundstommen till det österrikiska kejsardömets militärgräns på Balkan mot det Osmanska riket.

Källor

Externa länkar

Personer i Kroatiens historia
Kroatiens historia
Serber
Sergiu Comissiona

Sergiu Comissiona, född 1928, död 2005, var en rumänsk-amerikansk dirigent. 

Comissiona var chefsdirigent för Göteborgs Symfoniker 1967-73. Han blev bland annat uppmärksammad som tolkare av Allan Petterssons symfonier, som han framförde med flera orkestrar.

Rumänska dirigenter
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Män
Födda 1928
Avlidna 2005
Nälsta

Nälsta är en av nio stadsdelar i Hässelby-Vällingby stadsdelsområde i Västerort inom Stockholms kommun.

Bebyggelsen är blandad, med villor, radhus och flerfamiljshus.

Namnet Nälsta
År 1354 skrevs det Nærdharstaff. Namnet kommer av *Niærdharstaver och förledet är genitiv av gudomsnamnet Njärd. Det ursprungliga namnet har kommit att utvecklas till Nälsta.

Historia

Inom området har man hittat många fornlämningar, flera har grävts ut och tagits bort i samband med att man exploaterat området. Vid Järneksvägen har man hittat lämningar efter en boplats från den yngre stenåldern. Ytterligare boplatser från bronsåldern, äldre och yngre järnåldern samt vikingatid har hittats.

Nälsta by är känd sedan 1300-talet. Här fanns tidigare tre gårdar på den plats där Nälsta gård idag ligger.

Området köptes av Stockholms stad 1931, och 1949 inkorporerades hela området tillsammans med resten av Spånga landskommun och uppgick i Stockholms kommun. Stadsdelen bildades 1953 i området som köpts in av Stockholms stad 1949 från Spånga.

Nälsta idag
Områdets grundskola heter Nälstaskolan och är en så kallad F-6 skola med runt 700 elever. Nälstabadet är ett stort utomhusbassängbad som drivs av Stockholms stad.

Kommunikationer
I södra delen av Nälsta är det förhållandevis nära till Vällingby, där det finns en tunnelbanestation. I norra delen av Nälsta är det ungefär lika långt till Vällingby som till Spånga station (pendeltåg).
SL:s busslinje 118 går rakt igenom Nälsta i nord-sydlig riktning på sin väg mellan Vällingby och Hallonbergen (via Spånga station). Busslinje 179 trafikerar en ytterst liten bit av Nälsta på väg mellan Vällingby och Sollentuna station.

Demografi
År 2017 hade stadsdelen cirka 5 000 invånare, varav cirka 27,7 procent med utländsk bakgrund.

Partisympatier
Vid allmänna val är Nälsta indelat i tre valdistrikt. Vid riksdagsvalet 2014 blev Moderaterna största parti i samtliga valkretsar. Tabellen nedan ger en noggrannare redovisning. Nedersta raden redovisar läget om hela Nälsta hade varit ett enda valdistrikt.

Referenser

Externa länkar

Stadsdelar i Stockholm
Hässelby-Vällingby stadsdelsområde
Utilister

Utilister, medlemmar av en i Stockholm och på andra orter i Sverige i slutet av 1880-talet bildad förening (Utilistiska samfundet), som på basis av sin åsikt "att detta livet är det enda, om vilket vi vet någonting, samt att människans mål är att söka minska lidandet och bereda tillfälle för så många som möjligt att bli lyckliga" avgjort uppträdde mot hela den kristna världsåskådningen, bekämpade all tro på något övernaturligt samt agiterade för fullständig religions- och yttrandefrihet och för statskyrkans avskaffande.

Sällskapet hade en livlig verksamhet och ett stort antal medlemmar. Även om dess grundare, Viktor Lennstrand (1861-1895), åtalades och dömdes för sin kritik av det kristna gudsbegreppet, undgick samfundet självt att åtalas.

Dess namn härrörde från frändskapen mellan dess syfte och den etiska utilitarismen. Närmast motsvarade samfundet den engelska sekularismen, som det i stort imiterade. Egentligen ville det vara en fritänkarförening.

Källor 

Personer inom religion
Anna-Clara och hennes bröder

Anna-Clara och hennes bröder är en svensk dramakomedifilm från 1923 regisserad av Per Lindberg. I huvudrollerna ses Hilda Borgström, Karin Swanström, Carl Browallius och Sven Scholander.

Handling 
Filmen handlar om en serie händelser under en sommar i redaktörsdottern Anna-Claras liv, och är baserad på Hasse Zetterströms bok från 1917 med samma namn.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 19 november 1923 i flera städer. Stockholmspremiär på biograf Röda Kvarn vid Biblioteksgatan.  Delar av filmen spelades in sommaren 1923 vid Utö, Dalarö och på pansarbåten Sverige. Regissören Per Lindberg begärde i samband med premiären att hans namn skulle strykas från affischerna eftersom Bonnierfilm mot Lindbergs vilja avlägsnat vissa stiliserade fantasiavsnitt ur filmen.

Rollista 

Ann-Britt Ohlsson – Anna-Clara 
Stig Herlitz – Emanuel 
Erland Waldenström – Olle 
Carl Browallius – fadern 
Hilda Borgström – modern 
Karin Swanström – tanten 
Sven Scholander – farbrodern 
Lill-Tollie Zellman – Astrid 
Linnéa Hillberg – jungfru 
Margit Manstad – ung dam 
Torsten Lennartsson – sjökapten
Lauritz Falk – okänd roll
Kungliga Svenska flottan

Källor

Externa länkar 
 
 

Filmer 1923
Svenska stumfilmer
Svenska dramakomedifilmer
Filmer i regi av Per Lindberg
Filmer om barn
Stockholms skärgård på film
Regidebutfilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Svenska 1920-talsfilmer
Allmänmedicin

Allmänmedicin ett kliniskt område som med primärvården som bas ansvarar för att tillhandahålla den initiala vården utanför sjukhus både hos enskilda patienter och i en avgränsad befolkning, samt att vid behov hänvisa patienter vidare. 

En specialist i allmänmedicin (allmänläkare) arbetar ofta som husläkare, distriktsläkare eller familjeläkare. Läkaren ansvarar för att bedöma patientens allmänna hälsotillstånd, göra utredningar, ställa diagnos och behandla allt från enklare åkommor till svårare och kroniska sjukdomar. Om läkaren bedömer att patientens tillstånd kräver utredning eller behandling hos en annan specialistläkare, får patienten hjälp att komma till specialistsjukvården, eller med ett annat ord sekundärvård.

Sjukvård
Medicinska specialiteter
Leffe

Leffe är ett öl från Belgien av typen belgiskt öl. Öl från Leffe marknadsförs som premium ale. Leffe bryggs i stora kvantiteter och exporteras till många länder i världen.

Historia

Klostret Notre Dame de Leffe grundades 1152 vid floden Meuse i provinsen Namur i södra Belgien. Som många andra kloster i Europa så bryggde premonstratensordens munkar öl. Klostret har råkat ut för flera katastrofer. År 1460 förstördes klostret av en översvämning, 1466 utsattes det för en brand, 1735 skadades bryggeriet av inhysta trupper, och 1794 blev klostret övergivet och bryggeriet förstört som en följd av franska revolutionen. Munkarna återvände 1902.

1952 fortsattes ölproduktionen efter ett partnerskap med det flamländska Lootvoet-bryggeriet i Overijse. Detta bryggeri köptes senare av det internationella ölföretaget Interbrew (nu InBev). Leffe bryggdes då i Mont-Saint-Guibert tills Interbrew stängde ner det bryggeriet. Nu bryggs alla Leffe-sorter vid Stella Artois bryggeri i Leuven. Leffe-museet i staden Dinant är öppet för besökare.

Sortiment

Leffe har ett flertal olika ölsorter i sitt sortiment.

Endast Blonde och Brune finns på Systembolaget i Sverige per år 2021.

Referenser

Externa länkar
Leffe

Belgiska ölmärken
Basso ostinato

Basso ostinato, basmotiv eller basmelodi, ofta på fyra eller åtta takter, som upprepas om och om igen. Förekommer ofta som en del av Buxtehudes preludier.

Passacaglia respektive chaconne utgör närmast specialformer av ostinato. De går bägge i tretakt. Om dessa förekommer dock en diskussion om huruvida de är basmelodier eller harmoniföljder och huruvida de börjar med upptakt eller ej.

Exempel
Henry Purcell:

• Didos lament

Dietrich Buxtehude:
 Passacaglia d-moll  för orgel
 Ciacona e-moll  för orgel
 Ciacona c-moll  för orgel
 Praeludium  g-moll  för orgel
J S Bach:
 Passacaglia och fuga c-moll  för orgel
Max Reger:
 Basso ostinato e-moll  för orgel,  op.129:6
 Basso ostinato  för orgel,  op.69:3
 Introduktion, passacaglia och fuga e-moll  för orgel,  op.127
Franz Schmidt:
 Chaconne  för orgel eller orkester
Daniel-Lesur:
 Passacaille  för piano och orkester 
Gunnar de Frumerie:
 Chaconne  för piano
Hilding Rosenberg:
 Toccata, aria pastorale och ciacona  för orgel

Musiktermer
Musikalisk form
Klassisk musik
Satstyper och satstekniker
Triklorättiksyra

Triklorättiksyra eller perklorättiksyra, även känd som trikloretansyra, är en syra med den kemiska formeln CCl3COOH. Den är en analog till ättiksyra där de tre väteatomerna i metylgruppen alla har ersatts av kloratomer. Salter och estrar av triklorättiksyra kallas trikloracetater eller trikloretanoater. Syran är starkt etsande och kan användas för att förhindra mindre blödningar vid tandbehandling.

Framställning
Triklorättiksyra framställs genom klorering av ättiksyra (CH3COOH) i närvaro av en lämplig katalysator såsom röd fosfor. Denna reaktion är –Volhard–Zelinsky-halogenering .
 
 
En annan väg till triklorättiksyra är oxidation av trikloracetaldehyd.

Användning
Triklorättiksyra används ofta i biokemi för utfällning av makromolekyler, såsom proteiner, DNA och RNA. TCA och DCA används båda i kosmetiska behandlingar (såsom kemisk peeling och tatueringsborttagning) och som aktuell medicin mot vårtor, inklusive könsvårtor. Den kan också döda normala celler och anses vara säker för användning för detta ändamål under graviditet. Natriumsaltet (natriumtrikloracetat) användes som herbicid från 1950-talet men tillsynsmyndigheter tog bort det från marknaden i slutet av 1980-talet och början av 1990-talet.

Säkerhet
European Chemicals Agency har konstaterat, att "detta ämne orsakar allvarliga hudbrännskador och ögonskador, är mycket giftigt för vattenlevande organismer och har långvariga toxiska effekter." 

Triklorättiksyra placeras på California Proposition 65 List 2013 "som en kemikalie som är känd för att orsaka cancer".

Historik
Upptäckten av triklorättiksyra av Jean-Baptiste Dumas 1839 gav ett slående exempel på den långsamt tillkommande teorin om organiska radikaler och valenser. Teorin stred mot Jöns Jacob Berzelius tro och startade en lång tvist mellan Dumas och Berzelius.

Se även
 Kloralhydrat

Referenser

Noter

Externa länkar

 Material Safety Data Sheet for Tridecane
 Phytochemical and Ethnobotanical Databases
CDC - NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards

Etansyror
Klororganiska föreningar
Little Boy

Little Boy var kodnamnet på den atombomb med uran som släpptes över Hiroshima den 6 augusti 1945 klockan 08:15. Bomben hade en sprängkraft motsvarande cirka 15 kiloton trotyl. Flygplanet Enola Gay under befäl av kapten Paul Tibbets startade från ön Tinian bland Nordmarianerna. Bomben hade skeppats från USA ombord på fartyget . Tre dagar senare släppte USA en bomb med kodnamnet Fat Man över staden Nagasaki på ön Kyushu.

Teknisk beskrivning 
Little Boy var tre meter lång, med en diameter på 75 cm och en vikt på knappt 4 ton. Den innehöll 60 kg 235uran.

Bomben var konstruerad som en "gun-type-bomb", ungefär "enligt kanonmodellen". Detta innebar att en projektil av uran sköts mot ett stationärt mål av uran, för att på kort tid erhålla en överkritisk massa. Tekniskt sett var Little Boy en betydligt enklare konstruktion än Fat Man, den bomb av implosionstyp som senare fälldes över Nagasaki. Implosionstypen använde plutonium för att skapa energin. Då var inte kanonmodellen lämplig.

Little Boy hade höjdradar som gav signal att avfyra mekanismen för att den skulle detonera ovanför marken.

Schematisk bild över "Little Boy" 
Det är inte fullständigt officiellt tillkännagivet hur de båda urandelarna, projektilen och målet var utformade. Möjligen var projektilen både större och tyngre än målet, och omslöt det vid träff istället för att tränga in i en kavitet.
Stabiliserande fenor
Stjärtkon
Luftintagstub
Lufttrycksdetonator
Blyinfattad behållare
Detonatorarm
Detonatorhuvud
Konventionell sprängladdning (kordit)
Uran-235-"projektil"
Vapencylinder (felproportionerad, 180cm lång i själva verket)
Uran-235-"mål" med inneslutning (neutronreflektor är precis ovanför)
Höjdradarantenner (4xAPS-13)
Säkringar (införs för att armera bomben precis innan den släpps)

Se även 
Atombomberna över Hiroshima och Nagasaki
Fat Man, atombomben som släpptes över Nagasaki

Referenser

Vidare läsning 
B. Cameron Reed, The Physics Of The Manhattan Project, 2nd ed. Springer, 2011, .

Externa länkar

Krigsmateriel under andra världskriget
Kärnvapen
Japan under andra världskriget
WP:Projekt Japan
Fantasi (musikverk)

Fantasi, även fantasia, är en genre inom musiken.

Under barocken var fantasi ofta titeln på ett fritt stycke (liksom preludium respektive toccata), som mycket väl kunde inkludera en eller två fugor. Senare har det använts för längre ensatsiga framförallt pianostycken i såväl friare improvisatoriska former som komprimerad sonatform.

Exempel 
J S Bach:
 Fantasi och fuga g-moll BWV 542
 Fantasi och fuga c-moll BWV 537
 Kromatisk fantasi och fuga d-moll BWV 903
Max Reger:
 Fantasi över koralen "Wachet auf, ruft uns die Stimme", op.52:2
 Fantasi och fuga d-moll, op.135B
W A Mozart
 Fantasi i d-moll KV 397
 Fantasi i c-moll KV 475
Franz Schubert
 Fantasi i C-dur D. 780/op. 15, "Wanderer-Fantasie"
Frederic Chopin
 Fantasi-Impromptu i ciss-moll op. 66

Diskografi i urval
Bach: Kromatisk fantasi och fuga. BWV 903:
 Kenneth Weiss (cembalo). Satirino SR 061.
 Andras Schiff (piano). DECCA 475 193-2.

Referenser

Klassisk musik
Typer av musikstycken
Sällskapet Festivitas

Sällskapet Festivitas (Societas Festivitas) är ett ordenssällskap för män bildat 1965 i Uppsala. Sällskapet Festivitas finns förutom i Uppsala även i Lund (1981), Köpenhamn (1995) och Åbo (2007). Alumniverksamhet finns i Stockholm (2015), Göteborg (2018) och Helsingfors (2022).

Sällskapet Festivitas är en sammanslutning vars medlemmar visat stort engagemang och på förtjänstfullt sätt verkat inom någon studentorganisation, och inom dessa ansvarat för kvalificerade arrangemang med kulinariska upplevelser och anpassande utskänkning, vilket meriterat deras medlemskap.

Se även
 Studentliv i Uppsala – Studentordnar

Källor
 Jonas Arnell: Gymnasie- och studentordnar i Uppsala (2015)

Externa länkar
 Webbplats

Akademiska ordenssällskap
Organisationer bildade 1965
Studentföreningar i Uppsala
Ordenssällskap i Uppsala
Ordenssällskap i Lund
Ordenssällskap i Åbo
Ordenssällskap i Köpenhamn
Söderspexet

SöderSpexet är ett kårspex av studentkåren SöderS som bildades våren 2003 på Södertörns högskola. Det är ett av Sveriges yngsta spex.

Historik
2003 - Tjogun eller Min toyota är fantastisk (manus lånat av Krischanstaspääxet i Lund)
2004 - De Olympiska spelen eller Sagan om ringarna
2005 - Café Einstein eller Massor av mustascher
2006 - Brandskattningen i Visby eller Ingen rauk utan eld
2007 - Capone eller Alice i den undre världen (5-årsjubileum)
2008 - Columbus eller En Indirekt upptäckt
2009 - Elizabeth I eller Vem vill ha en Bloody Mary?
2010 - Wienkongressen eller Wie are the World
2011 - Kriget om Vietnam eller Hair i djungeln
2012 - Mordet på Flemingsbergsexpressen eller En expressorientering i mord" - Premiär 8 maj 2012, sedan föreställningar 9:e, 10:e samt 12 maj. (10-årsjubileum)
2013 - Mona Lisa eller Konsten att le
2014 - Vladimir eller Till toppen av Tippen (13-17 maj)
2015 - Ingen föreställning detta år.

Se även
Lista över spexsällskap

Referenser

Noter

Övriga källor

Externa länkar
SöderSpexet

Spex
Södertörns högskola
Studentkultur i Stockholm
Takla Makan-mumierna

Takla Makan-mumierna eller Tarim-mumierna är ett antal ljushyade mumier som har påträffats nära Ürümqi i Östturkestan i dagens Kina, daterade till cirka 1500 f.Kr. - 1000 f.Kr. Mumierna är rester från den nordöstligaste grenen av den indoeuropeiska folkvandringen under bronsåldern och indikerar ett möjligt tidigt utbyte med Kina.

Referenser 

Fornfynd från bronsåldern
Fornfynd i Kina
Xinjiang
WP:Projekt Kina
Edvard Anderson

Edvard Anderson, född 1865 i Stockholm, död 1936, var en svensk grosshandlare Han testamenterade sin kvarlåtenskap till Bergianska Stiftelsen vid Kungliga Vetenskapsakademien "För inrättandet och drivandet av en vinterträdgård, där medelhavsklimatets och därmed jämförliga klimatområdens träd, buskar och örter äro uteslutande representerade". Där ville han också ha ett litet konditori för servering av "kaffe, the och läskedrycker samt chokolad och bakelser".

Den 7 juni 1995 invigdes Edvard Andersons växthus i Bergianska trädgården.

Källhänvisningar

Externa länkar
 Bergianska trädgården

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Födda 1865
Avlidna 1936
Män
Näringslivspersoner från Stockholm
Gremlins

Gremlins är egentligen en engelsk mytologisk motsvarighet till svenska troll. I denna artikel beskrivs filmen Gremlins.

Gremlins är en amerikansk skräckkomedi från 1984 i regi av Joe Dante. I huvudrollerna ses Zach Galligan och Phoebe Cates. Filmen fick 1990 uppföljaren Gremlins 2 – Det nya gänget.

Handling 
Billy får en liten lurvig varelse, en mogwai, i julklapp. Skötselråden är enkla: inte mata den efter midnatt och att undvika solljus och vatten. Naturligtvis går det fel och varelsen klonar sig och det uppkommer elaka små varelser.

Rollista i urval 

Zach Galligan – Billy Peltzer
Phoebe Cates – Kate Beringer
Hoyt Axton – Randall Peltzer
Polly Holliday – Ruby Deagle
Frances Lee McCain – Lynn Peltzer
Judge Reinhold – Gerald Hopkins
Dick Miller – Murray Futterman
Glynn Turman – Roy Hanson
Keye Luke – Mr. Wing
Scott Brady – Frank, sheriff
Corey Feldman – Pete Fountaine
Jonathan Banks – Brent Frye
Edward Andrews – Roland Corben
Jackie Joseph – Sheila Futterman
Belinda Balaski – Mrs. Joe Harris
Harry Carey Jr. – Mr. Anderson
Howie Mandel – Gizmo (röst)
Frank Welker – Stripe (röst)

Cameos 
 Steven Spielberg – cyklist
 Tom Bergeron – nyhetsreporter 
 Jerry Goldsmith – man i telefonkiosk
 William Schallert – Fader Bartlett
 Chuck Jones – Mr. Jones, Billys mentor
 Kenneth Tobey – bensinmackspersonal

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 1984
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska skräckkomedifilmer
Filmmusik av Jerry Goldsmith
Filmer från Amblin Entertainment
Amerikanska julfilmer
Halloweenfilmer
Filmer från Warner Bros.
Marco Biagi

Marco Biagi, född 24 november 1950 i Bologna, död 19 mars 2002 i Bologna, var en italiensk professor i arbetsrätt vid universitetet i Modena.

Biagi mördades utanför sin bostad i Bologna 2002. Dådet utfördes av medlemmar ur Röda brigaderna, och motivet uppgavs vara Biagis roll som ekonomisk rådgivare åt premiärministern Silvio Berlusconi.

Källor

Externa länkar
 In Memoria del Prof. Marco Biagi

Födda 1950
Avlidna 2002
Italienska professorer
Alumner från Bolognas universitet
Personer som blivit mördade i Italien
Män
Nepomuk

Nepomuk, äldre österrikiskt mansnamn.

Personer med namnet Nepomuk
Johann Nepomuk Berger (politiker)
Johann Nepomuk Berger (schackspelare)
Johannes Nepomuk
Heinrich Johann Nepomuk von Crantz
Johann Nepomuk David
Johann Nepomuk Cosmas Michael Denis
Johann von Nepomuk Hiedler
Johann Nepomuk Hofzinser
Johann Nepomuk Huber
Nepomuk Hummel
Johann Nepomuk Krieger
Klemens Wenzel Lothar Nepomuk von Metternich
Johann Nepomuk Mälzel
Johann Nepomuk Eduard Ambrosius Nestroy
Johannes Nepomuk Neumann
Johann Nepomuk Wilczek 
Jan Matyas Nepomuk August Vitásek

Se även
Nepomuk (stad), Tjeckien 

Mansnamn

cs:Nepomuk (rozcestník)
de:Nepomuk
Lerdals socken

Ej att förväxla med Lerdala socken.
Lerdals socken i Dalsland ingick i Valbo härad, ingår sedan 1974 i Färgelanda kommun och motsvarar från 2016 Lerdals distrikt.

Socknens areal är 53,02 kvadratkilometer varav 52,69 land. År 2000 fanns här 206 invånare. Sockenkyrkan Lerdals kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Lerdals församling och för de borgerliga frågorna bildades Lerdals landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Högsäters landskommun som 1974 uppgick i Färgelanda kommun. Församlingen uppgick 2010 i Rännelanda-Lerdals församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Lerdal, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Valbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Västgöta-Dals regemente och Vedbo kompani.

Geografi
Lerdals socken ligger söder om Ed kring Lerdalsälven. Socknen har odlingsbygd vid ån och är i övrigt en kuperad skogsbygd.

Fornlämningar
En boplats och en hällkista från stenåldern har påträffats. Från järnåldern finns ett gravfält, stensättningar och en fornborg.

Namnet
Namnet skrevs 1531 Lerdall och kommer från Lerdalsån som i sin förled innehåller lera.

Befolkningsutveckling

Personer från socknen
Hagge Geigert är född här.

Se även
 Lerdals församling

Referenser

Externa länkar

Indelningar i Färgelanda kommun
Socknar i Valbo härad