kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Snacka om nyheter

Snacka om nyheter var ett TV-program som visades i Sveriges Television mellan 1995 och 2003 (från hösten 2008 i helt ny version i Kanal 9). Programledare var Stellan Sundahl som ledde programmet från början fram till sin död 1999, varpå programmet låg nere fram till hösten 2000 då programmet började sändas igen, denna gång med Sven Melander som programledare. Lagledare var, till höger om programledaren: Stefan Grudin (samtliga program 1995-2003 utom tre 1995), till vänster om programledaren: Ronny Eriksson, Lasse Eriksson med flera. Ursprungligen visades programmet i SVT2, men år 2001 bytte man kanal till SVT1.

Programmet baserades på det brittiska formatet Have I Got News For You som sänds på BBC One. Andra länder där programformatet används är Australien (Good News Week), Danmark, Norge, (Nytt på Nytt), Finland (Uutisvuoto/Nyhetsläckan), Nederländerna (Dit was het nieuws).

Två lag bestående av vardera en fast lagledare och en inbjuden gäst - oftast från politik, massmedia, underhållning eller kultur - får i en lättsam tävling tolka och kommentera olika nyhetsinslag i olika former från den gångna veckan. Programmen spelades in i Malmö under fredagskvällen, och sändes följande söndag.

Bakom programmet har funnits en manusgrupp vars medlemmar i stor utsträckning (och liksom Stellan Sundahl själv) haft sin bakgrund i Lundaspexarna. Bland dessa kan nämnas Claes Virdeborn, Johan Wester och Anders Jansson (varav de båda sistnämnda senare övergick till egna TV-programmet Hipp Hipp!), Jonas Klevhag och Kalle Löfqvist (från Extra allt och  Veckans president) samt Hugo Carlsson.

Programmet kom tillbaka i ny version hösten 2008 men nu på Kanal 9, med Kajsa Ingemarsson som programledare, samt Kristoffer Appelquist och Annika Lantz som lagledare.

Medverkande
Se Lista över medverkande i Snacka om nyheter

Svenska TV-program
Humorprogram på TV
Kopparkis

Kopparkis, kallas även kalkopyrit, CuFeS2 , är ett mineral som består av koppar (34,5 %), järn (30,5 %) och svavel. Mineralet kristalliserar tetragonalt. Kopparkis kan vara förorenat av Ag, Au, In, Tl, Se, Te.

Egenskaper 
Kopparkis smälter ganska lätt och avger svaveldioxid vid lufttillträde. Återstoden blir magnetiskt. Mineralet sönderdelas av kungsvatten och, om än med svårighet, av salpetersyra, varvid svavel skiljs ut.

Förekomst 
Kopparkis förekommer vanligen i lager eller gångar, ofta tillsammans med svavelkis, som till viss del liknar kopparkis, men kopparkis är mjukare och har en grön färgton. Den vanligaste förekomsten är dock i hydrotermala och metasomatiska mineraliseringar tillsammans med zinkblände, blyglans, magnetkis, magnetit och eventuellt baryt.

Mineralet förekommer i hela Sverige, speciellt i Bergslagen och i Skelleftefältet. 

Förekomster finns även allmänt i Mellaneuropa, Spanien, Portugal och på många håll i övriga världsdelar.

Kopparkis är Västerbottens landskapssten.

Användning 
Kopparkis finns i naturen och är den vanligaste mineralet i alla kopparmalmer, trots att kopparhalten ibland är så låg som en halv procent. Man bryter, eller har brutit, kopparkis i Falu koppargruva, Saxberget, Riddarhyttan, Ljusnarsbergs socken och Aitik koppargruva för framställning av koppar och kopparvitriol.

Se även 
 Falu koppargruva

Referenser

Allmänna källor 

Meyers varulexikon, Forum, 1952
Erich Spicar, Mineral och bergarter, ICA Bokförlag, 1995

Noter

Externa länkar

Sulfidmineral
Landskapsstenar
Stilicho

Flavius Stilicho, född cirka 365, död 22 augusti 408, var en romersk general och statsman, född i nuvarande Tyskland samt magister militum från år 385. Han var av vandalsk härkomst och hans far hade tjänstgjort som soldat i kejsar Valens tjänst.

Biografi 
Stilicho tog tjänst i den romerska armén och avancerade till generals rang vid kavalleriet under kejsar Theodosius I. Han fick bland annat till uppgift att försvara riket mot de visigotiska angreppen, ett uppdrag han innehade i två decennier. Hans politiska ställning blev efter en lyckad beskickning till Persien (384) så stark att kejsaren lät gifta bort sin niece Serena med Stilicho och utsåg honom till förmyndare för sin son Honorius på sin dödsbädd år 395. Honorius gifte sig först med Stilichos ena dotter  Maria, sedan med hans andra dotter år 398. Stilicho företog också härtåg i Britannien mot skoter och pikter.

Efter Theodosius död delades det romerska riket och Honorius blev kejsare i Västrom, medan Arcadius blev kejsare i Östrom. Ingendera visade sig vara någon kraftfull ledare och Stilicho blev den mäktigaste militäre ledaren i bägge rikena.

År 396 stoppade Stilicho Alarik I:s invasion på Donauhalvön och fick denne att nöja sig med en utnämning till magister militum. Stilicho slog ned ett uppror under Gildo i Africa 398 och blev 400 konsul. År 402 anföll Alarik åter Västrom och invaderade Italien. För att möta hotet tvingades Stilicho kalla hem legionerna från Gallien och Britannien; provinserna var därmed förlorade för Rom. Åren 402-403 lyckades Stilicho driva Alarik ut ur Italien, men inte slutgiltigt neutralisera dennes maktposition. Omkring år 405 invaderade så Radagaisus Italien med en här av germaner, men inringades av Stilicho vid Faesulae och tvingades ge upp när hungersnöd drabbade hans trupper. 

Trots Stilichos framgångar låg hans utomromerska bakgrund honom i fatet vid hovet, där en komplott fick honom avrättad efter ett iscensatt uppror i Ticinum. En annan beskrivning hävdar att illvilliga rykten vid hovet gjort gällande att Stilicho stod i förbund med Alarik och planerade att sätta sin son på tronen, varefter Stilicho dödades efter att ha lurats lämna en kyrka där han sökt sin tillflykt. 

Oavsett hur Stilicho omintetgjordes betydde hans frånfälle att Västrom mist sin starkaste försvarare och det dröjde inte länge förrän Rom intagits och plundrats av Alarik.

Referenser

Noter 

Födda 365
Avlidna 408
Romerska generaler
Personer som blivit mördade i Italien
Män
Personer i Romerska riket under 300-talet
Personer i Romerska riket under 400-talet
Tage Danielsson-priset

Tage Danielsson-priset, Stiftelsen Linköpings kommuns pris till Tage Danielssons minne, utdelas till en förtjänt humanist i Tage Danielssons mening och anda.

Priset är på minst 50 000 kronor (beroende på stiftelsens årliga avkastning av förvaltade medel) och delas numera ut vartannat år.

Pristagare
1987 – Hans Alfredson
1990 – Suzanne Osten
1992 – Marit Paulsen
1994 – Ferenc Göndör
1996 – Jonas Gardell
1998 – Georg Henrik von Wright
2000 – Kristina Lugn
2002 – Fredrik Lindström
2004 – Viveca Lärn
2006 – Erik Blix
2008 – Per Åhlin
2010 – Sissela Kyle
2012 – Jan Berglin
2014 – Claes Eriksson
2016 – Bodil Jönsson
2018 – Jesper Rönndahl
2020 – Liv Strömquist
2022 – Henrik Dorsin

Referenser

Noter

Priser och utmärkelser instiftade 1987
Linköping
Fredrik Lindström (olika betydelser)

Fredrik Lindström kan avse:
Fredrik Olaus Lindström (1847–1919), konstnär och arkitekt
 Fredrik Lindström (född 1963), svensk språkvetare och komiker
 Fredrik Lindström (teolog) (född 1953), teolog och författare
Fredrik Lindström (statsvetare) (född 1965), statsvetare och författare
 Fredrik Lindström (matematiker) (född 1969), matematiker och statistiker
Fredrik Lindström (skidskytt) (född 1989), svensk skidskytt
Fredrik Lindström (teolog)

Fredrik Lindström, född 1953, är en svensk teolog. Han är professor i Gamla testamentets exegetik vid Centrum för Teologi och Religionsvetenskap, Lunds universitet.

Bibliografi 
 1983 – God and the Origin of Evil: A Contextual Analysis of Alleged Monistic Evidence in the Old Testament
 1994 – Suffering and sin: interpretations of illness in the individual complaint psalms
 1998 – Det sårbara livet: livsförståelse och gudserfarenhet i Gamla testamentet

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1995)

Externa länkar 
 Officiell webbplats Fredrik Lindström

Referenser 

Svenska professorer i exegetik
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Födda 1953
Levande personer
Män
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Torre

Torre var i fornnordiska sagor son till Snö den gamle och kung av "Gotlandi, Kænlandi och Finnlandi", i flera moderna översättningar tolkat som Gotland, Kvenland och Finland, Finland avsåg fram till på 1700-talet dock bara Egentliga Finland, och det Kvenland som avsågs låg precis norr om Egentliga Finland, dvs i Satakunda och sydligaste Österbotten. Sagalitteraturen säger att "kvänerna offrade till honom så att det blev snö med gott skidföre. Det gav dem deras välstånd." Bloten skulle ske vid midvinter, och därför kallades den fjärde vintermånaden (från mitten av januari till mitten av februari) i den gammelnordiska kalendern för torsmånad eller torremånad. Torre hade två söner Nor och Gor samt en dotter Goe.

Þorrablót är en modern vanligt förekommande isländsk sed som startades av studenter senast 1873, och som firas enligt den gamla kalendern i januari. Þorrablót kan ha karaktär av en privat middag eller av större arrangemang med scenframträdande följt av dans.

Källor

Människor i nordisk mytologi
Februus

Februus var de dödas och reningens gud i såväl romersk religion som etruskisk mytologi. Han associerades även med gudarna Pluto och Juno.

Han gav namn åt de reningsfester – februa – som romarna ägnade sig åt i den sista månaden i den romerska kalendern. Denna månad, februari, fick därefter namn efter reningsfesterna.  

Februus kan också vara ursprunget till den romerska gudinnan för malaria och feber: Febris. Begreppen feber och rening/utrensning associeras ofta med varandra.

Källhänvisningar 

Gudar i etruskisk mytologi
Dödsgudar
534



Händelser

Okänt datum 
 Frankerna inleder ett krig där de besegrar Burgund och övertar Provence.
 Theoderik den stores dotter Amalasuntha mördas på föranstaltande av Theodahad.
 Vid Theoderik I:s död efterträds han som kung av Reims (markerat med mörkblått på vidstående karta) av sin son Theodebert I.

Födda

Avlidna 
 2 oktober – Athalaric, ostrogotisk kung
 Theoderik I, frankisk kung av Reims sedan 511

Externa länkar
258

258 (CCLVIII) var ett normalår som började en fredag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum
 Goterna härjar Mindre Asien och Trabzon.
 Gallien, Britannien och Spanien bryter sig loss från det Romerska riket för att bilda det Galliska riket.
 Andelen silver i romerska mynt faller till under 10 procent.
 Ett andra kejserligt edikt förbjuder kristendomen i Romarriket. Detta edikt indelar kristna i fyra kategorier: präster, som skall avrättas; senatorer och equestrier, som skall fråntas sin ställning och få sin egendom beslagtagen; nunnor, som ska skickas i exil; och kejserliga tjänstemän, som skall dömas till straffarbete.
 Cyprianus, biskopen av Kartago, dör martyrdöden genom halshuggning.
 Sun Xiu efterträder Sun Liang som härskare av det kinesiska kungariket Wu.
 Nanjings universitet grundas i kinesiska Nanjing.

Födda 
 Jin Huidi, kinesisk kejsare (född omkring detta år)

Avlidna 
 6 augusti – Sixtus II, kristen martyr och helgon, påve sedan 257
 10 augusti – Sankt Lars, kristen martyr och helgon
 14 september – Thascius Caecilius Cyprianus, biskop av Karthago, kyrkofader, helgon
 Novatianus, motpåve sedan 251
 Zhuge Dan, släkting till Zhuge Liang som har gjort uppror mot det kinesiska kungariket Wei
September 2004



Torsdagen den 2 september 2004
30 000 oersättliga skrifter förstörda efter brand på Anna Amalia-biblioteket i Weimar.

Fredagen den 3 september 2004
Svenska biopremiärer: Fröken Sverige och Shrek 2

Onsdagen den 8 september 2004

Rymdsonden Genesis kraschlandar sedan dess fallskärmar inte vecklats ut.
Ulf Schenkmanis har avlidit.

Fredagen den 10 september 2004
Stor järnvägsolycka utanför Nosaby kyrka i Kristianstads kommun sedan ett kustpilentåg kolliderade med en lastbil. Två personer dog och 40 skadades.
Marita Ulvskog efterträder Lars Stjernkvist som Socialdemokraternas partisekreterare.
På årsdagen av mordet på Anna Lindh uppförs en minnessten på Medborgarplatsen, Stockholm.
Biopremiärer: En galen dag i New York, The Football Factory och Livet är ett mirakel.

Söndagen den 12 september 2004

1700-talsgården Nils Holgerssongården i Skurups kommun har brunnit ner. Intilliggande Västra Vemmenhögs kyrka skadades också.

21 september 2004
Ett jordskalv i Kaliningrad (med styrka 5,2 på Richterskalan) drabbar syd-Sverige

22 september 2004 
Mijailo Mijailovic avsäger sig sitt svenska medborgarskap.

23 september 2004
Två fångar rymde från Mariefredsanstalten genom att ta en vårdare som gisslan. Rikslarm utfärdades.

24 september 2004
Kriminalvårdsstyrelsen generaldirektör Lena Häll Eriksson avgår med anledning av rymningarna dagen innan.

25 september 2004
Den gisslan som togs vid rymningen från Mariefredsanstalten har hittats oskadd.

Måndagen 27 september 2004
Kunskapskanalen startar.
De två rymlingarna från Mariefredsanstalten har gripts i Degerfors

Onsdagen 29 september 2004
Christer Pettersson, tidigare misstänkt för Palmemordet har avlidit efter en hjärnblödning. Han blev 57 år gammal.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Lang

Lang är den grupp av trådar som vid varpning vänder över skälpinnarna i varpställningen och därmed bildar en ögla över pinnen efter att skälet skapats. Antalet lang att varpa beror således på antal trådar man varpar med. Trådbyte kan ske såväl vid skälpinnarna som vid den övre pinnen. Som regel eftersträvas att man har samma antal trådar i varje lang, men beroende på tillgång till garnrullar och antalet färgbyten kan undantag behöva göras, men det blir då svårare att kontrollera att man varpat rätt antal trådar. 

Vävredskap
Jacques Rogge

Jacques Rogge, Greve Rogge, född 2 maj 1942 i Gent, Belgien, död 29 augusti 2021 i Deinze, Belgien, var en belgisk läkare (ortopedisk kirurg) som var ordförande (president) i Internationella olympiska kommittén (IOK) 2001–2013.

Han tävlade själv i segling (finnjolle) vid tre olympiska spel; 1968, 1972 och 1976, och spelade i det belgiska landslaget i rugby.

Rogge anses ha bidragit till att återupprätta IOK:s rykte efter korruptionsskandaler under hans företrädare Juan Antonio Samaranchs ordförandetid, bland annat i samband med att Salt Lake City utsågs att arrangera Olympiska vinterspelen 2002.

Källor

Externa länkar 

Födda 1942
Personer inom sport från Belgien
IOK-ledamöter
Belgiska rugbyspelare
Belgiska seglare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Belgien
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Belgien
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Belgien
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1976
Män
Avlidna 2021
Personer i Belgien under 2000-talet
Personer från Gent
Belgiska idrottare under 1900-talet
Officerare av Hederslegionen
Björnen

Björnen (fransk originaltitel: L'Ours) är en amerikansk/fransk film från 1988 baserad på James Oliver Curwoods roman Grizzlybjörnen med regi av Jean-Jacques Annaud. Filmen håller sig till ett manus, men rollerna spelas av riktiga björnar.

Handling
En liten björnunges mamma dödas av ett stenras. Den föräldralösa ungen fäster sig istället vid en ensam björnhanne. Tillsammans försöker de fly från två jägare.

Om filmen
Filmen är inspelad i Dolomiterna och hade världspremiär i Frankrike den 19 oktober 1988. Inspelningen höll på i flera år. Filmen är fåordig och har knappt några dialoger alls

Eftersom vilda hanbjörnar äter björnungar om de kan fick den vuxna björnen förberedas för ungen genom att få leka med en teddybjörn med samma färg och storlek.

Rollista
Björnen Bart – kodiakbjörnen
Björnen Youk – björnungen
Tchéky Karyo – Tom
Jack Wallace – Bill
André Lacombe – mannen med hundarna

Utmärkelser
Noëlle Boisson blev Oscarsnominerad i kategorin bästa klippning för sin insats i filmen.

1988 – Franska Academy Award – Jean-Jacques Annaud 
1989 – César – Bästa regi, Jean-Jacques Annaud 
1990 – Genesis Award – Bästa utländska film
1990 – Guild Film Award – Bästa utländska film

Referenser

Externa länkar 
 

Filmer 1988
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Franska dramafilmer
Franska familjefilmer
Franska äventyrsfilmer
Franska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Jean-Jacques Annaud
6 Points

6 Points är en svensk dramafilm från 2004, regisserad av Anette Winblad.

Handling
Michelle, Anna och Petra är i 20-årsåldern och bästa vänner. Michelle dricker för mycket, Anna har just flyttat ihop med sin pojkvän som misshandlar henne och Petra har startat ett eget café. Gemensamt är att de just har klivit in i vuxenvärlden och  att de tvingas fatta svåra beslut som kan påverka framtiden och sätta vänskapen på prov.

Rollista i urval 
Sanna Carlstedt – Michelle
Johanna Granström – Anna
Erica Carlson – Petra
Sverrir Gudnason – Marcus
Göran Forsmark – Annas far

Om filmen
Filmen hade publikpremiär i Sverige den 23 juli 2004. Den är inspelad i Luleå med omnejd.

Mottagande 
Aftonbladets recensent Karolina Fjällborg gav den tre plus av fem möjliga i betyg och skrev att det är en uppenbar lågbudgetfilm som är realistisk och undviker de vanliga fällorna.

"Vid några tillfällen hettar det till och ibland fnissas det igenkännande, men den mestadels lättköpta poängen ger ingen full pott.", skrev Erik Hedman för SVT Text och gav den två "T" av fem möjliga i betyg.

Musik i filmen
Rhythm, kompositör Håkan Calmroth, text Håkan Calmroth och Getty Domein
Fighting, kompositör Håkan Calmroth, text Håkan Calmroth och Getty Domein
Take Me Higher
Magic Carpet
Still Out There
After the Rain Comes the Sun
Castle of Air
Go Again
 I Don't Mind, kompositör Pernille Rosendahl och Jonas Struck, text Pernille Rosendahl och Per Sunding
Sunken Treasure, kompositör och text Lotta Wenglén, sång Lotta Wenglén
New Baby Boom, kompositör Christer Lundberg, text Christer Lundberg, Paul Lachenardière och Nina Natri, sång Nina Natri
Do You Believe in Shame, kompositör och text Niklas Rundquist
Never Be a Good Wife, kompositör och text Niklas Rundquist
Cry Baby, kompositör Filippa Barnekow, text Filippa Barnekow och Niklas Rundquist
Circles, kompositör Jessica Frank, text Jessica Frank och Niklas Rundquist
Victim, (Theme Song)kompositör Neil Lee Luck, text Kimberly Dopson, Emelie Lönnerheden och Larry Lee Luck, sång Emelie Lönnerheden
Don't Know Where to Go, kompositör och text Ketch, framförs av Ketch
Turn Off the Tap, kompositör och text Ketch, framförs av Ketch
Kärleksvisa i sommarregn, kompositör och text Susanna Carlstedt, sång Susanna Carlstedt
Ja, må han leva!
Specialskriven filmmusik
Niklas Rundquist

Referenser

Externa länkar

Svenska dramafilmer
Filmer 2004
Svenskspråkiga filmer
Filmer från Sonet Film
Pius III

Pius III, född Francesco Todeschini Piccolomini den 29 maj 1439 i Siena, död den 18 oktober 1503 i Rom, var påve från den 22 september till sin död fyra veckor senare, den 18 oktober 1503.

Biografi 
Francesco Todeschini Piccolomini var systerson till Pius II, som tog sig an pojkens utbildning och uppfostran.

Efter att ha studerat juridik vid universitetet i Perugia och erhållit doktorsgrad i kanonisk rätt utnämndes han 1460 till ärkebiskop av Siena och några veckor senare till kardinaldiakon av Sant'Eustachio som diakonia. Under sin morbror Pius II samt under Paulus II och Alexander VI tjänade han som påvlig nuntie i England, Tyskland och Frankrike. 

Francesco Todeschini Piccolomini valdes till påve den 22 september 1503, men var då svårt giktbruten. Flera av momenten vid hans kröning den 8 oktober kunde på grund av detta inte genomföras. Han var vid utnämningen varken prästvigd eller biskopsvigd, vilket han blev i tur och ordning innan kröningen till påve. Han avled tio dagar efter att han installerats i sitt ämbete, varmed Pius III:s pontifikat är ett av historiens kortaste.

Pius III har fått sitt sista vilorum i basilikan Sant'Andrea della Valle i Rom.

Källor

Webbkällor
Catholic Encyclopedia, Volume XII (1911)
Catholic Hierarchy

Tryckta källor

Externa länkar 

 

Påvar
Heliga stolens diplomater
Italienska kanonister
Personer från Siena
Personer i Kyrkostaten under 1500-talet
Födda 1439
Avlidna 1503
Män
Gravsatta i Sant'Andrea della Valle
Normal

Normal kan syfta på:

 Normal (kalibrering) – ett materialiserat mått, mätinstrument eller mätsystem som är avsett att definiera eller reproducera en måttenhet
 För begreppet "normal" inom matematik, se vinkelrät
 Normalvektor – en vektor som är vinkelrät mot ett annat objekt
 Normalplan – ett plan som är vinkelrätt mot ett annat objekt
 Normal matris – inom matematik en matris som kommuterar med sitt hermiteska konjugat
 Normal förlag – ett queerfeministiskt bokförlag
 Normal (butikskedja) – en detaljhandelskedja

Geografi

Indonesien 

 Desa Normal, administrativ by, Nusa Tenggara Timur,

USA 

 Normal, Illinois, ort, McLean County,

Se även  
 Beteende
 Norm
 Normalfördelning
 Normalkraft

Robotskapade Indonesienförgreningar
Hadrianus VI

Hadrianus VI, född Adrian Florisz d'Edel eller Adriaan Floriszoon (Florenszoon) Boeyens 2 mars 1459 i Utrecht, nuvarande Nederländerna, död 14 september 1523 i Rom, var påve från den 9 januari 1522 till sin död den 14 september 1523. 

Hadrianus VI var en av de få icke-italienska påvarna; Francesco Guicciardini kallade honom pontefice barbaro. Det kom att dröja 455 år innan en icke-italienare valdes till påve igen – Johannes Paulus II.

Biografi 
Hans far skeppstimmermannen Florentius Dedel dog medan Hadrianus var barn. Eftersom Margareta av Burgund personligen bekostade hans utbildning, kunde han studera filosofi, kyrkorätt och teologi i Louvain. Han doktorerade 1491 i teologi, blev sedan själv lärare vid nämnda universitet och slutligen dess vicekansler. Som uppburen teolog utgav hans studenter utan hans vetskap två verk av honom från denna tid, Quaestiones quodlibeticae (1521), och Commentarius in Lib. IV Sententiarum Petri Lombardi (1512).

År 1507 blev han lärare för den blivande kejsaren Karl V, som då endast var fem år gammal, vars tillgivenhet han i hög grad lyckades vinna. År 1515 utnämndes han till biskop av Tortosa och 1517 till kardinalpräst av Santi Giovanni e Paolo samt ärkebiskop av Utrecht. 

Karl insatte honom 1520 till sin ställföreträdare i Spanien där han bland annat agerade storinkvisitor, och där han uppehöll sig då han mottog underrättelsen att han 9 januari 1522 nästan enhälligt blivit vald till påve. 

Han behöll sitt födelsenamn, och antog regentnumret VI; han är därmed den ende påven i modern tid vid sidan av Marcellus II som behållit sitt ursprungliga namn. Den nye påven avvisade visserligen bestämt alla tankar på ändringar i läran, men insåg klart behovet av djupgående reformer på kyrkorättens och kyrkotuktens områden beträffande indulgenser, exspektanser, ämbetstillsättningar med mera. Hans reformförsök strandade emellertid på kardinalernas motstånd; han misslyckades i sina försök att hejda reformrörelsen i Tyskland; inte heller hos kejsar Karl fann han en förstående hållning gentemot sina planer; hans försök att genom sparsamhet få reda i finansförvaltningen gjorde hans omgivning fientligt inställd till honom.

Den 24 oktober 1522 förlorade han Rhodos till turkarna, en händelse som påskyndade hans död, vilken inträffade mindre än ett år senare. Hans gravmonument i den tyska nationalkyrkan i Rom, Santa Maria dell'Anima, är uppfört av Baldassare Peruzzi på uppdrag av påvens vän Willem van Enckevoirt, och inskriptionen lyder .

Som påve sökte Hadrianus VI driva igenom en bannlysning av Martin Luthers läror, något som företrädaren Leo X hade initierat. Han bekämpade även teologiska missuppfattningar samt liturgiska missbruk inom Kyrkan.

Referenser 
 Catholic Encyclopedia (1913)

Tryckta källor

Externa länkar 

Påvar
Nederländska teologer
Personer i Kyrkostaten under 1500-talet
Personer från Utrecht
Födda 1459
Avlidna 1523
Män
Ugglan
Gravsatta i Santa Maria dell'Anima
Lista över namnsdagar i Sverige i alfabetisk ordning/A



A

Lista över namnsdagar i alfabetisk ordning
Lista över namnsdagar i Sverige i alfabetisk ordning/B-C



B

C

Lista över namnsdagar i alfabetisk ordning
Lista över namnsdagar i Sverige i alfabetisk ordning/D-F



D

E

F

Lista över namnsdagar i alfabetisk ordning
Lista över namnsdagar i Sverige i alfabetisk ordning/G-I



G

H

I

Lista över namnsdagar i alfabetisk ordning