kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Steve Winwood

Stephen Lawrence "Steve" Winwood, född 12 maj 1948 i Birmingham, är en brittisk sångare, gitarrist och hammondorganist.

Biografi 
Winwood intresserade sig tidigt för musik i början främst jazz och dixieland. Detta gjorde att han började spela diverse instrument som trummor, gitarr och piano. Han var redan som åttaåring med i ett så kallat familjeband.

I början av 1960-talet gick han med i sin äldre bror Muff Winwoods band, The Muff Woody Jazz Band. 1963 tillkom gitarristen Spencer Davis och man bytte namn till The Spencer Davis Group. Spencer Davis Group spelade så kallad "blåögd soul". Winwood ansågs som ett underbarn då han trots sin unga ålder både var en respekterad hammondorganist samt att han hade en sångröst i klar paritet med de stora soulsångarna. Efter hits som "Keep on Running" och "Gimme Some Lovin'" lämnade Winwood gruppen 1967 för att starta det mer psykedeliska bandet Traffic. 

År 1969 upplöstes Traffic, och Winwood gick ihop med sin gamla bekantskap Eric Clapton som precis hade lagt ner Cream. De bildade med Ginger Baker (Creams trummis) och Rick Grech (basgitarr) bandet Blind Faith. Gruppen fick en stor hit i "Can't Find My Way Home" men blev dock ett mycket kortlivad och upplöstes i november samma år. Traffic blev en grupp igen 1970 och han stannade kvar i den till 1976, då den upplöstes för gott. 

1977 spelade han in sitt första egna soloalbum. 1986 släpptes Back In The Highlife som blev Winwoods stora genombrott som soloartist med hitsinglarna "Higher Love" och "Wake Me Up On Judgement Day" (1986). Han befäste sin popularitet med albumen Roll With It (1988) och Refugees Of The Heart (1990) som båda blev storsäljare. 

1994 återförenade Winwood och Jim Capaldi Traffic och släppte albumet Far From Home (1994). Winwood själv släppte albumet Junction Seven 1997 som fick en radiohit i låten "Spy In The House Of Love". Han gjorde därefter ett längre uppehåll innan han gjorde comeback med About Time (2003) som följdes upp med Nine Lives (2008).

2004 samplade Eric Prydz Winwoods låt "Valerie", vilket resulterade i megahiten "Call On Me".

Diskografi

Externa länkar 

Officiell webbplats

Brittiska musiker
Födda 1948
Män
Levande personer
Personer från Birmingham
Progressiv rock-sångare
Spaghettivästern

Spaghettivästern är ett namn på västernfilmer som under 1960- och 1970-talen producerades och regisserades av italienare. Ursprungligen var benämningen pejorativ eftersom de flesta filmerna var lågbudgetproduktioner, men med tiden kom flera spaghettivästernverk att framstå som några av genrens mest betydelsefulla filmer.

Tre personer förknippas starkare än andra med namnet – regissören Sergio Leone, skådespelaren Clint Eastwood och tonsättaren Ennio Morricone. Den mest berömda spaghettifilmen kan sägas vara Den gode, den onde, den fule (1966) där alla tre nämnda medverkade, även om filmen hade en för spaghettivästerns osedvanligt hög budget.

Filmerna spelades ofta in i södra Spanien (ofta i Almería-regionen), södra Italien eller vissa områden i Nordafrika. Spanien hade fördelen att lokala invånare kunde göra inhopp som "mexikaner". De ökenlika miljöerna passade bra att avbilda södra USA eller Mexiko.

Förutom de ovan nämnda har namn som Charles Bronson, Lee van Cleef, Terence Hill, Klaus Kinski, Jack Palance, Bud Spencer, Franco Nero, Eli Wallach och Henry Fonda spelat inflytelserika roller inom spaghettivästern.

Se även 
 Exploateringsfilm
 Filmgenre
 Italiensk film
 Spaghetti

Referenser

Italiensk film
Filmgenrer
House (musikstil)

House är en genre inom populärmusiken, en form av elektronisk dansmusik, som ofta har en stadig 4/4-takt och är besläktad med disco. Musiken i genren skapas elektroniskt med trummaskin och sampling med återupprepningar. Genren har ett antal undergenrer.

Historia om house 
House uppstod under den första halvan av 1980-talet i Chicago när DJ:s och musiker skapade en dansmusik med grunden i soul och disco, men med influenser från europeisk elektronisk musik. 

Viktiga namn i den tidiga historien om house är Frankie Knuckles, Ron Hardy och Marshall Jefferson. Namnet house sägs komma från den första stora klubb som spelade house, The Warehouse.
1982 skapade synthesizertillverkaren Roland den analoga bass-synthen TB-303, vilket kom att leda till utvecklingen av Acid House 1987.  

House var en utveckling av soul och rhythm and blues som spelades på klubbar anordnade av Frankie Knuckles, där The Warehouse och The Music Box är de mest kända. Frankie Knuckles, Steve "Silk" Hurley, Farley Jackmaster Funk började mot mitten av åttiotalet göra sin egen musik. 

Liksom techno blev house större i Europa än i USA. Steve "Silk" Hurley gav 1985 ut låten Jack Your Body, vilken blev etta på Storbritanniens lista. Jack Your Body blev därmed ett första genombrott för House i Europa. I USA var dock hiphopen den viktigaste svarta musikkulturen och i Hurleys hemstad Chicago var house en mindre rörelse som kretsade kring en liten grupp svarta DJ:s.

Kännetecken 
House kännetecknas lättast genom att jämföra den med disco, då man kan säga att house är en modern eller utvecklad variant av denna genre. House har dock alltid elektroniska trummor, men instrumentuppbyggnaden för övrigt är näst intill identisk. Jämfört med disco är house klart mer repetitiv – ofta består låten av några få repeterande ackord. Vanligt förekommande är också att musiken använder sig av en repeterande sång- eller bakgrundsslinga.

Undergenrer
 Acid house
 Afro house
 Ambient house
 Big-room house
 Chill house
 Deep house
 Dirty house
 Dutch house
 Electro house
 Fidget house
 French house
 Funky house
 Garage 
 Ghetto house
 Hard house
 Hip house
 Jazz house
 Latin house
 Outsider house
 Progressive house 
 Pumping house
 Soulful house
 Tech house
 Tribal house
 Tropical house
 Uplifting house
 Vocal house
 Witch house

Artister inom house 
Exempel på klassiska houseakter, varav många fortfarande aktiva samt med i utvecklingen av housemusiken, är:
 Masters At Work
 Marshall Jefferson
 Ron Hardy
 Steve "Silk" Hurley

Exempel på grupper, producenter, låtskrivare eller DJ:s som gör dagens moderna housemusik är:
 Addys Mercedes (Latin House)
 Alesso
 Avicii
 Axwell
 Steve Angello
 Benny Benassi
 Daft Punk
 Gigi D'Agostino
 John Dahlbäck
 Deadmau5
 Martin Garrix
 David Guetta
 Calvin Harris
 Armand Van Helden
 Sebastian Ingrosso
 Eric Prydz
 Swedish House Mafia
 Tiësto

Referenser

Externa länkar 
 Allmusic: House

Se även 
 Housedans

Afroamerikansk musik
Spanska trappan

För den italienska TV-serien, se Spanska trappan (TV-serie).

Spanska trappan (italienska: Scalinata della Santissima Trinità dei Monti) är en monumental trappkonstruktion, belägen på kullen Pincios sluttning i centrala Rom. Trappan sträcker sig mellan Piazza di Spagna och Piazza della Trinità dei Monti.

Beskrivning
Trappanläggningens arkitekt är Francesco de Sanctis och projektet utfördes mellan 1723 och 1725. Spanska trappan uppfördes med franska pengar och bygget godkändes av såväl påven som den franske kungen.

På bland annat svenska, tyska och engelska har trappan lånat sitt namn från piazzan vid trappans fot, Piazza di Spagna, medan det italienska namnet kommer från kyrkan och kyrktorget ovanför trappan. Piazza di Spagna har i sin tur fått sitt namn efter den spanska ambassaden vid Heliga Stolen.

Trappans tre plan och tredelade trapplopp alluderar på Treenigheten och kyrkan Santissima Trinità dei Monti ovanför. Trappan är visserligen en kommunikationsled, men i än högre grad en plats att vistas på och den fungerar tillsammans med piazzan nedanför som en stor utomhusteater. De båda byggnaderna vid trappans fot hör också till ensemblen och ritades av de Sanctis. Trappan utgörs av 135 trappsteg, utöver de tre (ibland nämnt som ett) steg som tas via den upphöjda och gömda dräneringsplattformen vid trappans fot.

På piazzan nedanför Spanska trappan porlar vattnet i Fontana della Barcaccia. Fontänen har formen av en vattenfylld båt och utfördes 1627–1629 av Pietro Bernini, far till Giovanni Lorenzo Bernini. Båten ser ut som om den har strandat och enligt en tradition skall den alludera på de svåra översvämningarna av Tibern 1598, då en båt skall ha gått på grund vid foten av kullen Pincio.

Trappan har länge varit en populär plats för turister att hämta andan på och betrakta stadens gatuliv. Men sedan augusti 2019 säger en ny lag att man inte längre får sitta på monumentet. Den som bryter mot förbudet riskerar böter på 400 euro, som motsvarar drygt 4 300 kronor

Trappan har förekommit i flera filmer, bland annat i Prinsessa på vift från 1953 med Audrey Hepburn och Gregory Peck.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Barockarkitektur i Rom
Trappor
Rione Campo Marzio
Peter Yorck von Wartenburg

Peter Yorck von Wartenburg, född 13 november 1904 i Klein Öls nära Ohlau, Nedre Schlesien, död 8 augusti 1944 i Berlin, var en tysk greve, promoverad jurist och motståndsman mot Adolf Hitlers regim. Peter Yorck von Wartenburg var medlem av Kreisaukretsen och deltog i 20 juli-attentatet mot Hitler.

Yorck von Wartenburg samlade vid flera tillfällen sina medsammansvurna i sitt hem och efter övertalning insåg han att Hitler borde röjas ur vägen. Efter den misslyckade kuppen den 20 juli 1944 arresterades han och ställdes inför Folkdomstolen. Enligt ögonvittnen behöll han sitt lugn och sin sakliga argumentering, när domaren Roland Freisler överöste honom med förolämpningar och anklagelser för högförräderi. Peter Yorck von Wartenburg dömdes till döden och avrättades genom hängning i Plötzenseefängelset i Berlin.

Referenser

Webbkällor

Externa länkar 

Födda 1904
Avlidna 1944
Män
Personer från Schlesien
Tyska jurister
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer i Nazityskland
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Kreisaukretsen
Personer avrättade i Plötzenseefängelset
Nad Tatrou sa blýska

Nad Tatrou sa blýska (Det blixtrar över Tatra) är Slovakiens nationalsång. Texten skrevs av Janko Matúška år 1844. Melodin kommer från folkvisan Kopala studienku.

När Tjeckoslovakien var ett land var Nad Tatrou sa blýska nationalsång tillsammans med Tjeckiens nationalsång Kde domov můj. Då spelades först Kde domov můj direkt följd av första delen av Nad Tatrou sa blýska.

Externa länkar 
 Noter och text från Slovakiens regerings webbplats

Nationalsånger i Europa
Slovakiska sånger
Karolingiska renässansen

Karolingiska renässansen var det återupplivande av lärdomen och konsterna som skedde under den frankiske kejsaren Karl den store (död 814). Återupplivandet av utbildningen, befordrat av grundandet av skolor i hela imperiet, uppstod ur återgången till latinsk litteratur och lärdom vid Karl den stores hov i Aachen (Aix-en-Chapelle), genom den lärde engelske humanisten Alkuin.

En verkligt betydande insats var kopierandet av klassiska manuskript och skapandet av den kraftfulla och distinkta minuskeln. Inom den europeiska arkitekturen innebar den karolingiska renässansen en återgång till byggnader i stor skala. Verk som palatskapellet i Aachen föranledde den romanska stilens utveckling.

Referenser 
 

Kultur under medeltiden
Utbildning under medeltiden
Franker
Karl den store
Ellinor Persson

Ellinor Persson, tidigare gift Geete, född 5 oktober 1965 i Sveg i Jämtlands län, är en svensk programledare.

Uppväxt och karriär 
Persson, som är uppväxt i Sundsvall, kom på andra plats i Fröken Sverige 1988 och hade uppdrag som konferencier på olika ställen när hon träffade den avlägset bekante Jan Trolin som uppmanade henne att söka som programledare till SVT:s ungdomsredaktion i Växjö. Hon anställdes hösten 1989 och arbetade som programledare för Kosmopol och Unga tvåan. 1990–1992 ledde hon tillsammans med Trolin programmet Vi i femman, som sändes från Göteborg.

Efter tre år på TV3 började hon med nöjesmagasinet Hot Pepper på Kanal 5. Programmet lades dock ned efter tre veckor. 2001 blev hon programledare för Upp till bevis på SVT.

Tillsammans med Dick Harrison vann hon På spåret 2004 efter att ha slagit Stefan Holm och Ingela Agardh i finalen med 1 poäng. 2013 upprepade de bedriften genom att i finalen besegra Lennart Dahlgren och Cecilia Hagen.

Familjeliv 
År 1997 drabbades hon av hypotyreos i samband med sin sons födelse. År 2000 födde hon även en dotter.

TV-, radio- och scenframträdanden 

1988 och 1989: Unga tvåan
1989 - Nöjesprogrammet Ritz, SVT
1990 - Sommarlov, SVT
1990 - Kosmopol, SVT
1991 - Kosmopol, SVT
1991 - Vi i femman, SVT
1992 - Kosmopol, SVT
1992 – Söndagsöppet (Tre par i leken), SVT 
1995 - Resumé Direkt, TV3
1995 - Programledare för Önska i Sveriges Radio P3
1995 - Programledare för Folkradion i Sveriges Radio P3
1995 - Programledare för Resumé Direkt, TV3
1995 - Tävlande i SVT:s På spåret
1996 - Programledare för ishockey-VM från Wien, TV3
1996 - Redaktör för Kanal 5:s Lotta
1997 - Redaktör för SVT:s Expedition: Robinson
1998 - Programledare för TV3:s Vilda djur
1998 - Programledare för Kanal 5:s Hot Pepper
1999 - Programledare för SVT:s Uppdrag:musik
1999 - Programledare för SVT:s Sommarnöje i Borlänge
1999 - Programledare för SVT:s Sommarnöje från Furuviksparken
2001 - Programledare för SVT:s Upp till bevis
2001 - Gäst i TV3:s Klassfesten
2004 - Tävlande i SVT:s På spåret
2006 - Tävlande i SVT:s Otroligt antikt
2008 - Skådespelare i musikalen Sune på Göta Lejon, Stockholm
2012 - Tävlande i SVT:s På spåret
2015 - Programledare för På perrongen i SVTplay
2019 - Toppar & dalar – En äventyrsresa Deltagare

Referenser 

Ellinor Perssons offentliga cv

Svenska TV-programledare
Personer från Sundsvall
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Herman Eriksson

Gustaf Herman Eriksson, född 20 oktober 1892 i Uppsala domkyrkoförsamling, Uppsala län, död 18 februari 1949 i Saltsjöbadens församling, Stockholms län, var en svensk ämbetsman, diplomat och politiker (socialdemokrat).

Biografi

Efter studier vid Uppsala universitet blev han 1913 anställd som kanslist i riksdagens första kammare, samtidigt som han bedrev vidare studier i juridik vid Stockholms högskola. År 1919 tillträdde Eriksson en tjänst som arkivarie i Kammarkollegiet, och 1930 blev han förste kanslisekreterare vid Finansdepartementet. År 1936 tillträdde han posten som generaldirektör och chef för Kommerskollegium, där han kom att bli kvar till 1945.

År 1938 utsågs Eriksson till konsultativt statsråd (juristkonsult) i regeringen Hansson II. Vid andra världskrigets utbrott 1939 fick han i uppgift att organisera ett nytt departement för frågor kring folkhushållningen; han tillträdde därefter som Sveriges förste folkhushållningsminister i samlingsregeringen Hansson III. Denna post innehade han till 1941, då han övertog posten som handelsminister. 

Eriksson var i regeringssammanhang känd som en skicklig förhandlare. Han tog bland annat personlig del i de förhandlingar som ledde till det första handelsavtalet med Sovjetunionen 1940, och han deltog även i förhandlingar med de krigförande parterna i andra världskriget som ledde till överenskommelsen om den så kallade lejdtrafiken. 

År 1944 lämnade Eriksson på egen begäran regeringen för att överta posten som verkställande direktör i AB Vin- & Spritcentralen. Han lämnade detta uppdrag redan året därpå, för en tjänst som envoyé vid Sveriges ambassad i Washington, D.C.. År 1947 blev han ambassadör i USA, och samtidigt Sveriges representant hos Förenta nationerna. På grund av sjukdom utnämndes han av regeringen till den mindre krävande posten som ambassadör i Köpenhamn 1948. Han kom dock aldrig att hinna tillträda denna befattning.

Familj 
Eriksson var son till snickaren Erik Eriksson och Emma Kristina Quist. Han gifte sig 1918 med Lydia Viktoria Westlund (f. 1892).

Referenser

Män
Födda 1892
Avlidna 1949
Politiker från Uppsala
Diplomater från Uppsala
Svenska socialdemokrater
Sveriges konsultativa statsråd
Sveriges folkhushållningsministrar
Sveriges handelsministrar
Sveriges ambassadörer i USA
Sveriges ambassadörer i Danmark
Edgar Rosander

Karl Edgar Rosander, född 10 februari 1896 i Åtvids församling, Östergötlands län, död 28 februari 1978 i Kungsholms församling, Stockholms län, var en svensk jurist, ämbetsman och bankdirektör. 1940–44 var han konsultativt statsråd (juristkonsult) i samlingsregeringen Hansson III.

Biografi 
Rosander var son till sadelmakare Karl Peter Rosander (f. 1866) och Elin Kristina Eugenia Karlsson (f. 1868). Han hade sju syskon och var i unga år sadelmakarlärling. Han avlade studentexamen i Lund 1917 och juris kandidatexamen vid Uppsala universitet 1921. Efter fullbordad tingsmeritering och en tids tjänstgöring i Göta hovrätt var Rosander 1925–28 knuten till rådhusrätten i Norrköping, huvudsakligen med tjänstgöring som assessor. Han var 1929–1930 stadsnotarie och notarius publicus i Uppsala samt 1931–32 rådman där. Dessutom innehade han ett flertal uppdrag hos stadens kommunala organ. 

Från 1932–50 var Rosander borgmästare i Eskilstuna. Rosander var statens förlikningsman i femte distriktet 1939–40. Oktober 1940 till september 1944 tillhörde han samlingsregeringen Hansson III som konsultativt statsråd (juristkonsult). Vid sidan av tjänsten hade Rosander ett stort antal uppdrag av olika slag. 1933 blev han ordförande i Eskilstuna sparbanks styrelse, 1939 ledamot av Svenska sparbanksföreningens styrelse och dess arbetsutskott, 1939 ordförande i styrelsen för Södermanlands läns sparbanksförening och 1946 ordförande i styrelsen för Sparbankernas bank AB. Från 1939 var han ledamot av domkapitlet i Strängnäs stift och från 1939 vice ordförande i föreningen Sveriges stadsdomare. Från 1945 var han ordförande i länsarbetsnämnden i Södermanlands län och ordförande i styrelsen för Sveriges centrala restaurang AB (SCRA, Riks-Sara). Han var verkställande direktör för Sveriges Kreditbank 1950–61.

Rosander gifte sig 1926 med folkskollärarinnan Ellen Fredrike Nordenstam (1897–1972). Paret fick två döttrar, Kerstin (f. 1927) och Gunilla (f. 1937).

Utmärkelser 

   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 15 november 1944.

Referenser

Noter 

Män
Födda 1896
Avlidna 1978
Personer från Åtvids socken
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska direktörer
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Sveriges konsultativa statsråd
Eskilstunas borgmästare
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Tage Gynnerstedt

Tage Vilhelm Karl Gynnerstedt, född 2 januari 1900 i Rumskulla församling i Kalmar län, död 22 oktober 1977 i Lund, var en svensk jurist. Han var konsultativt statsråd (opolitisk) i Regeringen Pehrsson-Bramstorp 1936.

Referenser 

Sveriges konsultativa statsråd
Personer från Rumskulla socken
Födda 1900
Avlidna 1977
Män
Sture Centerwall

Frans Gustaf Sture Centerwall, född 5 januari 1887 i Landskrona, död 30 oktober 1964 i Malmö, var en svensk jurist, som var konsultativt statsråd (opolitisk) 19 juni till 28 september 1936 och MO (militieombudsman) 1936–1941.

Sture Centerwall är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 Dödsannons i Svenska Dagbladet, 5 november 1964, sid. 2
 Centervall, Frans Gustaf Sture på SvenskaGravar.se

Sveriges militieombudsmän
Sveriges konsultativa statsråd
Svenska jurister
Personer från Landskrona
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1887
Avlidna 1964
Män
Bretonska

Bretonska (brezhoneg) är ett keltiskt språk i den sydvästbrittiska gruppen som talas i Bretagne. Det är närmast släkt med korniskan i Cornwall som dog ut på 1800-talet, men som sedan dess har återupplivats. Även kymriskan i Wales är en nära släkting. Bretonskan anses ha anlänt till Bretagne på 600-talet då brittiska grupper flydde de brittiska öarna undan anglosaxarna. Denna förklaring har dock beskrivits som en ”överförenkling”: i stället ska de keltisktalande befolkningarna i Bretagne, Cornwall och Wales ha utgjort ett sammanhängande språkligt och kulturellt bälte redan före invandringen från Storbritannien. Bretonskan talas framför allt i Bretagnes västra delar, men språket minskar i storlek. Det är varken officiellt språk i Frankrike eller i Bretagne, eftersom det i den franska konstitutionen står att franskan är Frankrikes enda officiella språk. Däremot har bretonskan erkänts som ett av Frankrikes regionala språk.

Bretonskan ses som ett hotat språk. År 1983 fanns det omkring 600 000 personer som talade bretonska. År 2001 hade det antalet minskat till 270 000 och fortsätter att minska med drygt 10 000 varje år, då 64 procent av dem som talar språket är över 60 år gamla medan endast fyra procent är yngre än 40 år.

Bretonskan har fyra olika konsonantmutationer. Dess fonologi känns igen på de ofta förekommande vokala nasalljuden, något som inte återfinns i något annat nu levande keltiskt språk. Dessa nasalljud återges i språket med bokstaven ñ och indikerar att den föregående vokalen skall uttalas nasalt.

Fonologi

Vokaler 
Likt svenskan existerar både korta och långa vokaler i bretonskan. Alla obetonade vokaler är korta, medan betonade vokaler både kan vara korta och långa. Alla vokaler kan ha nasalljud.

Diftonger är .

Konsonanter

Referenser

Externa länkar 

Brittiska språk
Språk i Frankrike
Utrotningshotade språk
Bretagne
Bretonska
Verb–subjekt–objekt-språk
Harmattan

Harmattan är en torr, sandmättad nordostlig vind som förekommer i Västafrika. Den blåser från västra Sahara söderut in i Guineabukten från slutet av november till mitten av mars.

Under sin resa över öknen samlar vinden ihop små sandpartiklar (mellan 0,5 och 10 mikrometer), och när det blåser hårt kan den föra med sig sand och damm hela vägen till Nordamerika.

I vissa länder i Västafrika kan den stora mängden damm i luften kraftigt påverka sikten och blockera solen i flera dagar, och går att jämföra med en tung dimma. Detta kan orsaka förseningar bland annat i flygtrafiken.

Hälsoeffekter

Vinden har dåligt rykte i Niger eftersom det där sägs att människor och djur blir mer lättirriterade under harmattantider, men vinden gör också att värmen avtar något. 

Luftfuktigheten kan bli så låg som 15%, vilket kan resultera i spontant näsblod för en del individer. Andra hälsoeffekter som förekommer på människor är skador på huden, ögon och andningsvägarna, inklusive förvärrad astma.

Referenser 

Regionala vindar
Bomb

En bomb är vanligen någon form av behållare fylld med sprängämne som bringas att explodera av en tändanordning. Explosionen briserar behållaren vilket skapar en tryckvåg och splitter vilket är menat att orsaka förstörelse där den sprängs.  

Ordet bomb kommer från grekiska bombos, en onomatopoetisk term med ungefär samma betydelse som bom.

Bombröjning innebär oskadliggörande av odetonerade bomber.

Funktion 
För att få bomben att explodera måste man utlösa tändanordningen vilket vanligen görs av en avtryckare, fjärrkontroll eller någon form av givare. Tändanordningen antänder sprängämnet antingen ögonblickligt eller med en fördröjning. Fördröjning görs vanligen med ett ur eller tidssats.

Historia
Bomber utgjordes ursprungligen av en krutfylld järnkula med en öppning för en stubin. Mindre bomber kastades för hand, medan större sköts med mörsare.

Bomber av växlande, ofta mycket primitiv konstruktion, ibland även benämnda helvetesmaskiner, har använts vid attentat av anarkister, revolutionärer och våldsverkare. Idag är bomber mest associerade med terrordåd.

Se även
Flygbomb
Bombmatta
Bombdräkt
Termobarisk bomb

Källor