Rikard Wolff

Jan Rikard Wolff, född 8 april 1958 i Farsta församling i Stockholm, död 17 november 2017 i Kungsholmens distrikt, Stockholm, var en svensk skådespelare och sångare. Inom filmen spelade han en bärande roll i de populära Änglagård-filmerna och på teatern gjorde han många roller, bland annat i Dramatens uppsättning av I väntan på Godot och i A Chorus Line på Göteborgsoperan. Som sångare uppträdde han med visor och fransk chanson men deltog också i Melodifestivalen.

Biografi 
Rikard Wolff växte upp i Gubbängen i Stockholm och från 10-årsåldern i Karlstad. Han började 1978 vid Skara skolscen och påbörjade sedan sin professionella skådespelarbana i teatergruppen Vågspel i Södertälje samt verkade 1980–1982 vid Hilda Hellwigs Teater Aurora, där han gjorde titelrollen i Friedrich Schillers Don Carlos 1981. Han ägnade sig också åt musikaliska studier och framträdde  och turnerade från 1982 med uppmärksammade sångföreställningar på scen och tv, framför allt chanson av Edith Piaf, Jacques Brel och Barbara, men även Barbro Hörberg, Maria Callas och Karl Gerhard.

Karriär 
1984–1987 studerade han vid Teaterhögskolan i Malmö, där han gick i samma klass som Björn Kjellman och Gerhard Hoberstorfer. Redan under studietiden inledde Rikard Wolff ett återkommande samarbete med regissören Rickard Günther med titelrollen i den uppmärksammade examensproduktionen Mefisto. Denna sorts kraftfulla och passionerade karaktärer gestaltade han sedan ofta. Under studietiden inledde han också ett samarbete med Suzanne Osten och Unga Klara i Affären Danton (1986) och filmdebuterade i Ostens Livsfarlig film (1988). Med rollen som poeten Paul Andersson i tv-serien Apelsinmannen (1990) blev han känd för en större publik.  Detta ledde till ett långvarigt samarbete med regissören Colin Nutley i en serie långfilmer, vilken inleddes av Änglagård (1992) och där han blev ett radarpar med Helena Bergström. Han medverkade sedan i en mängd filmer och tv-produktioner.

På scen verkade han vid en rad teatrar och spelade på Dramaten i I väntan på Godot (1990) som luffarpar med Thommy Berggren, Hamlet på Östgötateatern (1995), Zac i A Chorus Line (2002) på GöteborgsOperan, Shakespeares Richard III (2006) på Riksteatern och konferencieren i Colin Nutleys uppsättning av Cabaret (2008) på Stockholms stadsteater. Han gjorde också framträdande roller på Malmö stadsteater, Malmö Opera, Göteborgs stadsteater, Teater Galeasen och Vasateatern. Rollen som Antonio Salieri i Peter Schaffers Amadeus gjorde han både på Riksteatern 1994 och på Stockholms stadsteater 2005.

Genom åren skrev och framförde han egna sånger och spelade in ett flertal skivor. 2001 fick han en Grammis för Min allra största kärlek. Wolff deltog i invigningen av Friends Arena, där han bland annat framförde en av sina mest välkända sånger, "Pojken på månen". Han deltog i Melodifestivalen 2013 med bidraget "En förlorad sommar", skrivet av Tomas Andersson Wij, och kom på 7:e plats i deltävlingen i Göteborg.

År 2011 utkom hans självbiografi Rikitikitavi.

Hans sista filmroll blev som antagonisten i Jakten på tidskristallen, som var SVT:s julkalender 2017. Ett av hans sista framträdanden blev den 9 april 2017, två dagar efter terrorattacken på Drottninggatan i Stockholm, då han sjöng "Lovsång till kärleken" på Sergels torg. Wolff led av lungemfysem och avled på hösten samma år.

Familj 
Rikard Wolff fick en dotter, född 2005, tillsammans med Stina Gardell.

Filmografi (i urval) 

 1992 – Jönssonligan & den svarta diamanten
 1992 – Änglagård
 1994 – Zorn
 1994 – Änglagård - andra sommaren
 1994 – Lejonkungen (svensk röst åt Scar)
 2000 – Vägen till El Dorado (svensk röst åt Tzekel-Kan)
 2000 – Gossip
 2001 – Så vit som en snö

 2010 – Så olika
 2010 – Änglagård - tredje gången gillt
 2010 – Alice i underlandet (svensk röst åt Absolem)
 2015 – En underbar jävla jul
 2016 – Sömnincidenter (röst åt Ciceronen)
 (Julkalender) (Postum utsläpp)

Teater

Roller (ej komplett)

Diskografi 
 1991 – Recital
 1995 – Pojken på månen
 1997 – Stjärnklara nätter
 2000 – Min allra största kärlek
 2001 – Desemberbarn (med norska Kari Bremnes)
 2003 – Du får mig om jag får dig
 2004 – Chanson suicide
 2005 – Allt du kan önska!
 2009 – Tango
 2013 – Första lågan

Konserter 
 1982 – Såna Människor – Rikard Wolff sjunger Jacques Brel, Teater Aurora
 1987 – Barbaras långa nätter, Teater Galeasen på Kulturhuset
 1991 – Récital, Dramaten
 1993 – Récital – I'm a gigolo, Dramaten, Cirkus och SVT
 1995 – Pojken på månen, Cirkus, turné och SVT
 2000 – Min allra största kärlek – Rikard Wolff sjunger Barbara, Dramaten, SVT och Grammis
 2004 – Chanson suicide – Rikard Wolff sjunger Piaf, Dramaten, turné samt SVT 2015
 2011 – Rikitikitavi, Kungliga Operan, SVT och turné
 2013 – Första lågan, Kungliga Operan
 2015 –  Den sista föreställningen – Wolff sjunger Brel, Kulturhuset Stadsteatern

Priser och utmärkelser 
 1997 – Allan Hellman-priset
 2001 – Grammis för Min allra största kärlek
 2006 – Stockholms stads Bellmanpris
 2006 – Bernadottestipendiet
 2008 – Cornelis Vreeswijk-stipendiet
 2008 – Karlstads kommuns Frödingstipendium
 2011 –  Medaljen Litteris et Artibus i guld för sina "framstående konstnärliga insatser som skådespelare"
 2013 –  Riddare av Hederslegionen
 2014 – Karl Gerhards hederspris
 2015 – Karl Gerhard-stipendiet
 2016 – QX-galans hederspris
 2017 – Svenska Akademiens teaterpris

Referenser

Externa länkar 

 Rikard Wolffs webbplats, arkiverad version från oktober 2017.
 
 
 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska vissångare
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska sångare under 2000-talet
Mottagare av Hederslegionen
Mottagare av Litteris et Artibus
Sommarvärdar 1992
Sommarvärdar 2006
Deltagare i Melodifestivalen 2013
Deltagare i Stjärnorna på slottet
Skådespelare från Stockholm
Sångare från Stockholm
Födda 1958
Avlidna 2017
Män