kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Abdullahi Yusuf Ahmed

Abdullahi Yusuf Ahmed (, ), född 15 december 1934 i Galkacyo, död 23 mars 2012 i Abu Dhabi, var en somalisk politiker och krigsherre. Han var Somalias president i den Federala övergångsregeringen mellan 14 oktober 2004 och 29 december 2008. I slutet av december 2008 avgick han som president, efter konflikter med premiärminister Nur Hassan Hussein som parlamentet förhindrade honom att avskeda.

Abdullahi Yusuf tillhörde Daroodklanen (Majeerten) och kom från staden Galkacyo i Puntland i nordöstra delen av landet. Han var tidigare officer i den förra, militärstyrda regeringen. Under 1970-talet ledde han en av de gerillagrupper som bekämpade diktatorn Siyaad Barre och fängslades tillsammans med Mohammed Farah Aidid. Han etablerade Puntlands regionala administration 1998.

Den 14 oktober 2004 valdes han till president av Somalias exilparlament i Nairobi i Kenya, varifrån han ledde interimsregeringen till dess den kunde flytta till staden Baidoa i Somalia.

Yusufs regering kontrollerade fram till i slutet av 2006 i stort sett bara området runt Baidoa i södra delen av landet, medan de islamiska domstolarnas högsta råd kontrollerade huvudstaden Mogadishu och större delen av södra och centrala Somalia. Den svaga regeringen som bestod av krigsherrar var då i praktiken maktlös utanför Baidoa-området. 

I december 2006 gick över 30 000 etiopiska soldater in i Somalia. Understödda av USA kunde dessa etiopiska trupper och Yusufs tillfälliga regering ta makten i vissa delar av Mogadishu den 28 december år 2006. Det skedde dock en del attacker mot regeringen och de allierade somalisk-etiopiska soldaterna. Självmordsbombare dödade en del inom regeringsadministrationen samt även några i presidentens familj. Ahmed avled den 23 mars 2012.

Referenser

Externa länkar 
 Somali bomb attack targets president Abdullahi Yusuf (2008)

Födda 1934
Avlidna 2012
Somalias presidenter
Män
Somaliska krigsherrar
Somaliska politiker under 1900-talet
Somaliska politiker under 2000-talet
Mossberg, Hagfors kommun

Förandra betydelser, se Mossberg
Mossberg är en småort i Ekshärads socken i Hagfors kommun, Värmlands län belägen sydväst om Ekshärad.

Noter

Orter i Hagfors kommun
Småorter i Sverige
Västra Skymnäs

Västra Skymnäs är en småort i Norra Råda socken i Hagfors kommun, Värmlands län belägen strax norr om Munkfors.

Noter

Orter i Hagfors kommun
Småorter i Sverige
Ämtbjörk

Ämtbjörk är en tidigare småort i Ekshärads socken i Hagfors kommun, Värmlands län. 2015 hade SCB ändrat metod för att ta fram småortsstatistik varvid småorten kom att upplösas.  Äldre stavning var Emtbjörk.

Noter

Orter i Hagfors kommun
Tidigare småorter i Sverige
Daniel Radcliffe

Daniel Jacob Radcliffe, född 23 juli 1989 i Fulham i London, är en brittisk skådespelare.

Biografi 
Radcliffe föddes i Fulham, London. Hans mor, Marcia Jeannine Gresham, är född i Sydafrika och är av judisk börd. Hans far, Alan George Radcliffe, är nordirländsk.

Radcliffe är mest känd för huvudrollen Harry Potter i Harry Potter-filmerna, baserade på böckerna författade av J.K. Rowling.

Han var nio år gammal när han inledde sin filmkarriär i Dickens-filmatiseringen David Copperfield, där han fick sin roll redan efter ett par provtagningar.

Han medverkade 2007 i pjäsen Equus. Den har blivit mycket omtalad eftersom Radcliffe spelade en mentalt störd tonåring som var besatt av hästar och var naken på scen. Laura O'Toole som spelade den kvinnliga huvudrollen i Equus, var även Radcliffes flickvän åren 2007–2008. Efter att ha spelat i Equus i två år hoppade Radcliffe av för att spela in de sista Harry Potter-filmerna, och ersattes våren 2009 av Alfie Owen-Allen. 2011 debuterade Radcliffe på Broadway i huvudrollen som J. Pierrepont Finch i pjäsen How to Succeed in Business Without Really Trying.

Radcliffe var Storbritanniens rikaste tonåring, med en förmögenhet på cirka 270 miljoner kronor, tills han 2009 fyllde 20. Vid 25 års ålder hade han en förmögenhet på cirka 935 miljoner kronor.

Filmografi

Teater

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Födda 1989
Brittiska skådespelare
Män
Levande personer
Personer från London
Martin Farquhar Tupper

Martin Farquhar Tupper, född 17 juli 1810, död i november 1880, engelsk författare, hindrades av sin stamning från att bli präst och ägnade sig åt författarskap och skrev ett fyrtiotal böcker, av vilken Proverbial philosophy (1838-1876, "Levnadsfilosofi i ordspråk", 1868), blev en stor framgång. Tuppers självbiografi utkom 1886.

Källor

Noter

Engelskspråkiga författare
Män
Födda 1810
Avlidna 1880
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Oxfords universitet
Gustavsfors, Hagfors kommun

Gustavsfors är en småort i Hagfors kommun, belägen omkring 15 kilometer norr om Hagfors mellan Uvån och Knoälven som båda vid Gustavsfors rinner ut i sjön Uppämten. 

En stor del av Uvåns vatten har numera letts om via en kanal till Knon där ett vattenkraftverk för båda vattensystemen ligger.

SMHI har en väderstation i Gustavsfors sedan 1917.

Historia 
Vid Uvåns utlopp låg tidigare Gustavfors hytta, ett så kallat bessemerverk som byggdes år 1870 av Uddeholmsbolaget. Efter att bessemerverket flyttat till Hagfors 1881, tillverkades fram till 1908 stångjärn i Gustavsfors. Industribyggnaderna fick sedan förfalla.

År 1921 öppnade Uddeholmsbolaget en järnväg för timmertransporter från Starrkärr vid NKlJ, strax öster om Geijersholm, till Gustavsfors. Järnvägen, som trafikerades av NKlJ, lades ned redan 1940 och revs upp 1949.

Se även 
Gustav Adolfs socken

Noter 

Orter i Hagfors kommun
Småorter i Sverige
Henry Campbell-Bannerman

Sir Henry Campbell-Bannerman, född 7 september 1836, död 22 april 1908, var en brittisk liberal politiker. 

Campbell-Bannerman blev 5 december 1905 premiärminister och vann vid nyvalen till underhuset i januari 1906 en glänsande valseger över unionisterna. Överhusets motstånd hindrade genomförandet av många bland den nya ministärens reformförslag, men skapandet av parlamentarisk självstyrelse för de forna boerrepublikerna Transvaal och Oranjefristaten (1906) och den stora uppgörelsen med Ryssland om Afghanistan, Persien och Tibet (31 juli 1907) var viktiga resultat av ministärens politik. Han var den första förste skattkammarlorden att bli kallad "premiärminister" officiellt.

Hans älskvärda personlighet bidrog väsentligt att sammanhålla det i politisk uppfattning allt annat än enhetliga regeringspartiet. Redan hösten 1907 nödgades han av hälsoskäl överlåta den faktiska ledningen av ministären och partiet åt finansministern Asquith; han avgick 5 april 1908 och avled 22 april samma år i London.

Referenser 
 

Storbritanniens premiärministrar
Födda 1836
Avlidna 1908
Män
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Alumner från University of Glasgow
Alumner från Trinity College, Cambridge
José Canalejas

José Canalejas y Méndez, född 31 juli 1854 i Ferrol, död 12 november 1912 i Madrid, var en spansk liberal politiker (Partido Liberal) och ministerpresident. Han mördades av en anarkist. Han hade då lett den spanska regeringen i knappt ett år, sedan januari samma år.

Canaleljas blev 1881 liberal ledamot av Cortes Generales och var 1888-1890 undervisnings- och justitieminister, senare flera gånger finans-, jordbruks- och handelsminister. År 1902 blev han ledare för Partido Liberal och 1910 ministerpresident. Han bekämpade med framgång Vatikanen och yttersta vänstern.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
 
 

Spaniens regeringschefer
Spaniens justitieministrar
Spaniens finansministrar
Spaniens undervisningsministrar
Spaniens jordbruksministrar
Spaniens handelsministrar
Mördade spanska politiker
Mördade regeringschefer
Personer som blivit mördade i Spanien
Födda 1854
Avlidna 1912
Män
Svensk uppslagsbok
Canaan Banana

Canaan Sodindo Banana, född 5 mars 1936 i Esigodini (dåvarande Essexvale) i nuvarande Matabeleland South, död 10 november 2003 i London, Storbritannien, var en zimbabwisk politiker. Han var den första presidenten (en ceremoniell post) i republiken Zimbabwe, från 18 april 1980 till 31 december 1987. Under hans presidenttid var Robert Mugabe premiärminister och den som hade den verkliga makten. Banana var även metodistpastor, teologiprofessor och diplomat. 1982 infördes en lag som gjorde det straffbart att yttra skämt om presidentens namn.

Under sitt politiskt aktiva liv hann Banana med att slå ihop de två politiska partierna Zimbabwe African National Union (ZANU) och Zimbabwe African People's Union  (ZAPU), arbetade som diplomat för Organisation of African Unity och ledde det religiösa departementet på Zimbabwes universitet.

1997 blev han arresterad i Zimbabwe för sodomi. Han blev fälld på elva punkter för sodomi, och flydde då till Sydafrika innan han blev satt i fängelse efter att ha betalat ut sig i borgen. Han återvände till Zimbabwe i december 1998 efter ett möte med Nelson Mandela. Den 18 januari 1999 dömdes han till tio års fängelse, varav nio år villkorligt. Domen bekräftades i högsta domstolen i maj 2000. Han tillbringade åtta månader i fängelse, efter att ha fått straffreduktion på grund av gott uppförande, och släpptes i januari 2001. Två år senare avled han i cancer.

Källor
Artikel om Canaan Banana i Telegraph

Noter

Födda 1936
Avlidna 2003
Zimbabwes presidenter
Män
José Raúl Capablanca

José Raúl Capablanca y Graupera, allmänt kallad Capablanca eller kort och gott Capa, född 19 november 1888 i Havanna, död 8 mars 1942 i New York, USA, var en kubansk schackspelare. Han var världsmästare i schack mellan 1921 och 1927.

Schackkarriär

Tidiga framgångar 
Capablanca kom 1905, 17 år gammal, till USA för att studera vid Columbia University. Han blev där känd som en framstående spelare, i synnerhet sedan han 1909 besegrat Frank Marshall, som vid den tiden troligtvis var USA:s starkaste spelare, och åtminstone en av de tjugo bästa i världen. 

År 1911 vann Capablanca oväntat turneringen i San Sebastián mot några av världens starkaste spelare. 1914 deltog han i turneringen i Sankt Petersburg, en av de starkaste genom tiderna, där så gott som samtliga top 10-spelare deltog, bland dem världsmästaren Emanuel Lasker. Capablanca slutade tvåa, en halv poäng efter Lasker.

Världsmästare 
1921 mötte han Lasker igen, denna gång i en match om världsmästartiteln. Efter att ha förlorat fyra partier och spelat tio remier lämnade Lasker walk over på grund av dålig hälsa, och Capablanca erhöll titeln. Mellan 1916 och 1923 spelade Capablanca 63 turnerings- eller matchpartier utan att förlora ett enda, vilket alltså även inkluderar partierna i titelmatchen. Man undrade om Capablanca var en maskin, omöjlig att besegra.

Capablanca behöll sin titel till år 1927, då han mötte en motiverad och väl förberedd Alexander Aljechin. Den dåligt förberedde Capablanca, troligtvis underskattande sin motståndare, såg sig besegrad i en match om först till sex segrar; en serie partier med sex förluster, tre vinster, och hela 25 remier.

Efter tiden som världsmästare 

Under resten av sitt liv försökta Capablanca få till stånd en returmatch. Emellertid utkrävdes en tämligen hög garanterad summa pengar från utmanarens sida för att Aljechin skulle ställa upp. I och med den stora depressionen i slutet av 1920-talet blev det svårt att finna finansiärer, vilket gjorde att någon returmatch aldrig kom till stånd. Det fanns även andra försvårande skäl för att ordna en returmatch, bland annat var Capablanca vid den tiden anställd som ambassadör för Kubas regering.

Under en turnering 1938 drabbades Capablanca av ett mindre slaganfall, men lyckades ändå slutföra turningen – visserligen spelade han långt under sin normala förmåga. Han led av högt blodtryck, vilket slutligen ledde till hans död efter en andra stroke på Manhattan Chess Club år 1942.

Spelstil 
Det som framförallt utmärkte Capablanca var hans naturliga förståelse för schackspelet. Ofta sägs det att han aldrig studerade schack, knappt läste en bok. Spelöppningskunskap ansåg han inte så viktigt – hans största styrka låg däremot i slutspelet.

Böcker 
Capablanca skrev flera arbeten i schack, bland annat My chess career. Hans två läroböcker A Primer of Chess och framförallt Chess Fundamentals betraktas ofta som två av de mest instruktiva schackböcker som någonsin skrivits.

Källor 

Capablanca
Schackvärldsmästare
Capablanca
Capablanca
Män
Sörby, Hagfors kommun

Sörby är en småort i Norra Råda socken i Hagfors kommun, Värmlands län, belägen vid Lakenesjöns sydöstra strand.

Noter

Orter i Hagfors kommun
Småorter i Sverige
Kollodiumprocessen

Kollodiumprocessen är en fotografisk teknik, uppfunnen 1851 där kollodium (cellulosanitrat upplöst i alkohol) ingår.

Antingen används jodsilver där man framställer en lösning av zinkjodid i kollodium som hälls från en flaska på en rengjord glasplåt som vinklas så att kollodiumet flyter i ut varje hörn. Överflödigt kollodium hälls tillbaka i flaskan. Denna första fas kan utföras i dagsljus. Plåten tas in i ett mörkrum eller tält och doppas i ett silvernitratbad som gör att den blir ljuskänslig.

Alternativt används istället en bromsilver-kollodiumemulsion, som gjuts över glaset, varvid inget silvernitratbad behövs.

Plåten laddas i en kassett med en skiva som skyddar plåten från ljuset och detta sättas i en kamera. Ljuskyddet dras bort och exponering sker - vanligtvis minst 5 sekunder.
Plåten tas in i mörkret igen och framkallare hälls över den. Hela proceduren sker i ett enda skede innan kollodiumet (som är klibbigt) har torkat.
Sista skedet är att plåten torkas och fernissas med gummi arabicum.

Processen ger mycket detaljrika bilder och är bara känslig för blått ljus. Det gick inte att få den känslig för andra färger än blått, som man kunde med den senare gelatinsilverprocessen. Inte heller kunde plåten bevaras med en latent bild innan den framkallades utan framkallning måste alltid ske direkt.

Detta betydde att den kunde användas för den blåkänsliga delen av en trefärgsprocess. Möjligheten att bevara fina detaljer gjorde att man kunde göra mikroskopiska bilder (mikrofiche) för underrättelstjänst och även för att i samband med Stanhopelinser (en liten cylinder med två linser på var sin ända av cylindern; en mer böjd än den andra som gav den en fokus som sammanföll med linsens yta) producera små bilder som monterades i pennor, ringar och även fiolstråkar.

En kollodiumbild ser, när den är underexponderad, ut som en negativ bild mot ljuset och som en positiv mot en mörk grund.

Då kunde en kollodiumbild monteras i en ram med mörk grund och användas direkt. (Ambrotype) Ambrotypi.

En annan process var att göra en kollodiumbild på en mörk grund av bitumen på järnplåt. (tinotyp)

Kollodiumnegativprocessen var kommersiellt i bruk i stor skala från ca 1860 till ca 1890.

Att ta bilder utomhus krävde att man hade ett portabelt mörkrum med sig. De minsta bestod av ett stativ med tre ben och ett tält som fotografen knöt kring midjan. Annars behövdes en liten kärra eller en häst och vagn. Expeditioner för att fotografera vyer från berg krävdes en enorm mängd bärare.

Denna typ av negativ, som kräver att plåten exponeras innan emulsionshinnan torkat kallas våtplåtsfotografi, och omfattar förutom kollodiumnegativ den redan 1847 uppfunna metoden med jodkaliumhaltig äggviteemulsion.

Källor och fotnoter

Externa länkar 
 , Beskriver både albumen- (äggvita) och kollodiumprocesser.

Fotografiska tekniker
Knippepelare

Knippepelare betecknar en pelare med flera engagerade kolonner (ibland degagerade kolonner) eller pilastrar mot dess ytor som användes i romansk och gotisk arkitektur.

Källor

Byggnadsdetaljer
Engagerad kolonn

Engagerad kolonn är en kolonn som i sin helhet står i fast förbindelse med en bakomliggande mur, antingen så att den blott vidrör murlivet eller så att den till hälften (halvkolonn) eller tre fjärdedelar (trekvartskolonn) skjuter ut framför murlivet. Jfr degagerad kolonn.

En engagerad portik är på likartat sätt försänkt i en fasad som fortsätter runt och ovanför den.

Referenser 

 Watkin, David (1986). A History of Western Architecture. Barrie and Jenkins. .
Kolonner
Kilsten

En kilsten är en kilformig tegelsten eller sten; sådana används för att bygga valvbågar.

Byggnadsmaterial
Kalotypi

Kalotypi är en fotografisk process. En bild, projicerad på ett ark ljuskänsligt papper, är kemiskt fixerad som ett negativ och kan föras över till ett annat ljuskänsligt papper och exponeras för ljus för att åstadkomma en positiv kopia. Ett fotografi producerat genom tekniken kallas för en kalotyp.

Tekniken patenterades 1841 av engelsmannen William Henry Fox Talbot och var den första negativ-positiv-processen. Den utgjorde grunden för andra som kom i dess ställe.

Fotografiska tekniker
Jade

Jade [jɑ:ʹdə] är det sammanfattande namnet för två olika, oftast gröna, mineral när de används som ädelstenar och för konsthantverk: nefrit och jadeit. Jade varierar i färg från mycket mörkt grön till vit.

Fyndplatser 
Nefrit: Kanada är i dag den huvudsakliga brytplatsen för nefrit av ädelstenskvalitet. Nefrit användes mycket i Kina före 1800-talet, i Nya Zeeland, längs Nordamerikas kuster, i Sydostasien, samt i Europa under yngre stenåldern.

Jadeit: De huvudsakliga fyndplatserna för jadeit av ädelstenskvalitet är i dag Kalifornien, Myanmar, Nya Zeeland och Guatemala. Andra platser där jadeit hittas innefattar Kazakstan, Ryssland, British Columbia, Alaska, Italien och Turkmenistan.

Färger 
Nefrit: Förutom olika gröna nyanser finns det en varietet av nefrit som är genomskinligt vit till ljust gul, i Kina kallad "fårfettsjade", och en varietet som är ogenomskinligt vit till ljusbrun eller grå, i Kina kallad "kycklingsbensjade".

Jadeit: Färgen på jadeit går oftast från vit till mörkt grön ("jadegrön"), men det finns även blågrön jadeit och sällsynta varieteter som är skära, lavendelblå och svarta.

Källor

Externa länkar 

Bergarter
Ädelstenar
Mineral
Iwan

Iwan kallas i iransk arkitektur en stor portal eller grund hall med spetsigt tunnvalv, till exempel i det persiska sasanidiska palatset i Ktesifon och många senare islamiska byggnader.

Iranistik
Islamisk arkitektur
Begrepp inom arkitektur
Löa

Löa är en bebyggelse i norra delen av Lindesbergs kommun i Ramsbergs socken. Byn är uppdelad i Östra Löa och Västra Löa och skiljs åt av riksväg 50. Från och med år 2010 räknar SCB den centrala delen av Löa som småort med namnet Östannor, och från 2015 räknas Östra Löa som en egen småort. 

Löabygden är en jordbruksbygd som förvaltats av självägande bönder (till skillnad från församlingens östra delar som utgjorts av arrenderande bönder), samt av Löa hytta, som än idag är i museal drift av hyttlaget. I äldsta skattelängden från 1538 räntade Löa by 4 fat och 4 hundraden osmundsjärn i bondeskatt.

I byn finns ett café och minigolf. Skolan (förskola och förskoleklass samt årskurs 1-6) drivs av en ekonomisk förening som friskola. Norr om byn finns Arboretum Södra Bergsgården, en privat skogssamling.

Källor

Noter 

Orter i Lindesbergs kommun
Småorter i Sverige
Intarsia

Intarsia, intarsiatura eller marketeri är en typ av inläggning där platta utsmyckningar gjorda av bitar av olika färgade träslag är inlagda för att forma ornamentala mönster, arkitektoniska perspektiv, figurscener med mera på bland annat väggpaneler, körstolar och möbler i rum. Även sten, metall, glas och andra material kan användas. Intarsia har utförs med olika teknik under årtusenden. Intarsia förknippas i modern tid med dekoration utförd i trä. 

Hantverkaren som yrkesmässigt arbetar med intarsia kallas dekopör.

Varianter
 Infälld intarsia utförs genom att hugga och skära ut mönster i det underliggande materialet, varefter man fyller i med dekorationen som kan bestå av trä, sten eller metall.
 Sågad intarsia består av grövre ämnen av trä som formas till ett mönster.
 Att med en fanerkniv skära ut mönster blev vanligt först vid den mer industriella tillverkningen av faner. Faneret kan då ha en tjocklek på cirka 1–3 millimeter.

Historik
Bildmotiv med intarsia blev vanligare från 1500-talet till mitten av 1900-talet. Kung Erik XIV:s gemak från 1560-talet på Kalmar slott är exempel på den tidens intarsiaarbeten. Carl Malmsten ritade, från början av 1910-talet, möbler med bildmotiv i intarsia.

Referenser

Källor

Externa länkar

Konstens tekniker
Begrepp inom skulpturen
Snickeri
Ugglan

hu:Intarzia-táblaképek
Grimsö

Grimsö är en forskningsstation och en skogsegendom i den nordöstra delen av Lindesbergs kommun i Västmanland. Den tillhör Sveriges lantbruksuniversitet (SLU).

Historik 
Grimsö järnbruk vid sjön Sörmogen var i drift 1636–1851. Grimsö herrgård uppfördes i slutet av 1800-talet av Lukas Heijkenskjöld, som fick egendomen av sin far, brukspatron på Gammelbo.

Grimsö forskningsstation grundades 1974 på Grimsö herrgård via en donation från byggmästare Olle Engkvist som en ekologisk fältstation med Naturvårdsverket som huvudman. Syftet var att skapa ett område för forskning om djur i den brukade svenska skogen. Grimsö ligger på gränsen mellan slätt- och skogsbygd, vilket är intressant för forskningen. Dessutom var det staten (Domänverket) som ägde området. Sedan 1992 ligger Grimsö under Sveriges lantbruksuniversitet.

Verksamhet 
Idag arbetar ett 50-tal personer på Grimsö, varav två professorer, ett 20-tal forskare, doktorander, mastersstudenter, fältassistenter, administrativ och teknisk personal. Forskarna är samlade inom ämnet viltekologi på institutionen för ekologi vid Sveriges lantbruksuniversitet. 

Förutom kontorsbyggnader och olika laboratorier förfogar Grimsö även över ett 13 000 ha stort forskningsområde. Grimsö finansieras genom statsanslag, forskningsanslag, konsultuppdrag samt bidrag från stiftelser och fonder.

Forskning 
Forskningen på Grimsö forskningsstation ger vetenskapligt underlag till den svenska förvaltningen av vilda djur och fåglar. För detta krävs information om hur djuren lever, var i Sverige de finns, genetiska studier med mera.Forskarna studerar också människors attityder till rovdjur och vad man kan göra för att minska konflikter mellan människor och vilt.

Viltövervakning 
Inom viltövervakningen följs framförallt däggdjur och fåglar. Många av inventeringarna startade under 1970-talet. Dessa långa tidsserier är viktiga både för forskning och förvaltning.

Det handlar bland annat om: 

• Hur stora populationerna av olika arter är. 

• Kroppsmått, vikt och vävnadsprover. 

• Hur de lyckas med sin fortplantning, t.ex. räknar vi ägg och ungar hos starar. 

• Fenologi – t.ex. hur växter utvecklas över året eller när flyttfåglar återvänder. 

SLU Grimsö forskningsstation ingår i SITES som är en nationellt samordnad infrastruktur för fältforskning på land och i vatten. Det innebär att forskare och andra har möjlighet att använda Grimsö forskningsstation och forskningsområdet samt de data som samlas in via viltövervakningen

SLU Viltskadecenter 
På Grimsö finns också SLU Viltskadecenter, som är ett nationellt kunskapscenter som utbildar och informerar om skador orsakade av fredat vilt och hur man förebygger dom.

Bildgalleri

Referenser

Noter

Externa länkar

Viltskadecenter
SITES - Swedish Infrastructure for Ecosystem Science
SLU Grimsö forskningsstation

Orter i Lindesbergs kommun
Forskningsstationer vid svenska universitet och högskolor
Sveriges lantbruksuniversitet
Kloten (olika betydelser)

Kloten kan syfta på:

 Kloten Flyers – ett ishockeylag från Schweiz

Geografi

Schweiz 

 Kloten, stad och kommun, Zürich,

Sverige 

 Kloten, Lindesbergs kommun  by, Örebro län,
Hörnsten

Hörnstenar är bearbetade stenar i en byggnads hörn, ibland rusticerade eller på annat sätt gjorda för att märkas genom format eller att de skjuter ut. De kan läggas över varandra i en hörnkedja.

Bibeln 
Begreppet hörnsten är omnämnt på flera ställen i Bibeln, i såväl Gamla som Nya Testamentet.

Exempel: Job 38:6, Psaltaren 118:22, Jesaja 28:16, Matteusevangeliet 21:42, Markusevangeliet 12:10, Lukasevangeliet 20:17 och Apostlagärningarna 4:11.

Referenser

Externa länkar 

Begrepp inom arkitektur
Byggnadsdetaljer
Hypostyl

Hypostyl (av grekiska hypo, under, och stylos, pelare),  är en under antiken förekommande tempelsal eller pelargång med tak buret av rader av kolonner. Ett av de mer kända exemplen finns i ett tempel i Karnak.

Källor 

Norstedts uppslagsbok 1948 

Byggnadsdetaljer
Hexastyl

Hexastyl är en portik eller annan konstruktion med sex frontala kolonner.

Klassisk grekisk arkitektur
Begrepp inom arkitektur

en:Portico#Hexastyle