Feministiskt initiativ

Feministiskt initiativ (Fi, av partiet ofta skrivet F!) är ett svenskt politiskt parti, bildat i april 2005. Partiet har ställt upp i val sedan riksdagsvalet 2006, och senare även till flera landsting och kommuner samt till Europaparlamentet. Partiet har en antirasistisk och intersektionell feministisk ideologi och beskrivs vanligen som ett parti till vänster på den traditionella höger-vänsterskalan.

Inför riksdagsvalet 2014 i vilket partiet skulle göra sitt tredje försök att nå riksdagen såg det ut som att partiet skulle ha chans att klara riksdagsspärren. Dock räckte det inte riktigt hela vägen och partiet landade till slut på 3,12 procent, vilket gjorde det till största parti utanför riksdagen då. Vid riksdagsvalet 2018 tappade partiet flertalet av sina röster och nådde endast 0,46 procent. I valet 2022 fick partiet 0,05 procent av rösterna och tappade sina mandat i flera kommuner, bland annat i Göteborg, Lund, Stockholm och Uppsala.

I Europaparlamentsvalet 2014 vann partiet för första gången ett mandat i Europaparlamentet, med 5,49 procent av rösterna. Soraya Post blev partiets parlamentariker. Partiet anslöt sig till Gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet (S&D). I Europaparlamentsvalet 2019 åkte partiet ur parlamentet då det fick 0,77 procentenheter av rösterna.

I riksdagsvalet 2022 fick partiet 3157 röster (ca. 0,05%).

Politiken i korthet 
Feministiskt initiativ har förslag på reformer inom ett flertal politikområden. I partiets förlag till statsbudget för 2018 nämns bland annat arbetstidsförkortning, höjd garantipension, återinförd förmögenhetsskatt, inrättandet av en jämställdhetsfond, stärkt arbete mot skatteparadis samt satsning på vård, skola, jämlikhet och inkludering. På bostadsområdet framhålls att partiet vill satsa på billiga hyresrätter och inom kvinnofridsområdet nämns bland annat att partiet vill se en "garanterad långsiktig finansiering till skyddade boenden och jourverksamheter."

Historik

Förhistoria 2004–2005 
Våren 2004 började diskussioner föras kring en feministisk partibildning med anledning av att det gått tio år sedan Stödstrumporna bildades inför riksdagsvalet 1994. Ebba Witt-Brattström, som var en av dem som bildat Stödstrumporna, berättade i flera intervjuer under våren och sommaren 2004 om diskussionerna, men ville inte avslöja vilka övriga som deltagit i dem. Witt-Brattström angav att en lämplig partiledare kunde vara Margareta Winberg, som året innan lämnat posten som vice statsminister i den socialdemokratiska regeringen Persson och blivit ambassadör i Brasilien. Winberg bekräftade att hon blivit tillfrågad, men sade att hon inte stod till förfogande och påpekade att hon valt att vara socialdemokrat och då inte kunde vara medlem i något annat parti. Winberg startade dock ett feministiskt nätverk och gjorde ett upprop tillsammans med bland andra socialdemokraten Annika Barthine.

En person som bekräftade att hon deltog i diskussionerna i mitten av 2004 var Gudrun Schyman, som lämnat posten som partiledare i Vänsterpartiet i januari 2003 men var kvar som vänsterpartistisk riksdagsledamot, dock med fokus på feministiska frågor snarare än arbete i riksdagens utskott. I december 2004 meddelade Schyman att hon lämnade Vänsterpartiet men skulle sitta kvar i riksdagen som politisk vilde. Vid detta tillfälle ville Schyman inte bekräfta några konkreta planer på att bilda ett nytt parti. Direkt efter Schymans avhopp från Vänsterpartiet framförde Witt-Brattström åsikten att Schyman skulle vara olämplig som partiledare för det tilltänkta feministiska partiet, eftersom det då skulle riskera att uppfattas som en fraktion av Vänsterpartiet. Samtidigt framförde Maria-Pia Boëthius, som också varit med i bildandet av Stödstrumporna, att Schyman vore lämplig på grund av sin stora erfarenhet och att ett parti kunde finnas färdigt sommaren 2005. I en opinionsundersökning utförd av Sifo i december 2004, direkt efter Schymans avhopp, uppgav 22 procent av de tillfrågade att de kunde tänka sig att rösta på ett särskilt feministiskt parti.

Inför internationella kvinnodagen 8 mars 2005 fanns rykten om att det nya partiet skulle lanseras, men lanseringen kom att dröja ytterligare en månad. Vid detta tillfälle hade Witt-Brattström ändrat uppfattning om Schyman, och var nu positiv till Schyman som partiledare.

2005–2006 
Den 4 april 2005 lanserades Feministiskt initiativ vid en medialt hårdbevakad presskonferens, där Gudrun Schyman, Sofia Karlsson, Monica Amante, Susanne Linde och Tiina Rosenberg framträdde och presenterades som några av de 15 styrelsemedlemmarna. Feministiskt initiativ var vid detta tillfälle en förening snarare än ett parti, men med syfte att ställa upp i riksdagsvalet 2006 och att ha en färdig partibildning klart ett år före valet.

När Feministiskt initiativ bildades fick partiet mycket uppmärksamhet i media, och partiet fick exempelvis 7 procent i en opinionsundersökning.

I augusti 2005 började uppgifter komma om partiets utkast till politiskt program, som kallades för "prioriterade politiska krav", och hade skickats ut på remiss till medlemmarna inför årsmötet. Samtidigt dök de första uppgifterna upp om motsättningar inom styrelsen, där Tiina Rosenberg uttalade att hon inte var nöjd med utkastet på grund av för lite fokus på HBT-rättigheter och homofoba tendenser i det interna arbetet. Senare under augusti 2005, drygt två veckor före årsmötet, hoppade Ebba Witt-Brattström av Feministiskt initiativs styrelse. Hon hänvisade bland annat till samarbetsproblem och att det politiska arbetet pekade på ett parti med tydlig vänsterprofil snarare än ett brett feministparti. Fem andra styrelseledamöter meddelade att de inte skulle ställa upp för omval, vilket föranledde mediarapporter om massavhopp, vilket förnekades av de fem. Detta blev inledningen till en höst fylld av medierapportering kring motsättningar inom Feministiskt initiativ, och avhopp från partiet.

9-11 september 2005 hölls årsmöte i Örebro, och då fattades beslut om att ställa upp som ett parti i riksdagsvalet 2006. Gudrun Schyman, Devrim Mavi och Sofia Karlsson valdes då till talespersoner för partiet. Årsmötet antog också stadgar som angav att styrelsen fick bestå av högst en fjärdedel män.

Den 13 oktober 2005 meddelade Tiina Rosenberg på DN Debatt att hon lämnade sin styrelsepost och partiet. Hon uppgav att hennes roll som forskare i genusvetenskap inte gick att kombinera med politiskt engagemang efter att hon en dryg vecka tidigare av Johan Tralau hade anklagats för forskningsfusk och plagiat i en artikel i Axess. Tre avhoppade styrelseledamöter hade månaden innan hänvisat till Rosenberg, och uttalanden från henne under styrelsemöten, som ett avgörande skäl för att de hoppat av.

I slutet av 2005 uppmättes betydligt lägre siffror för Feministiskt initiativ i opinionsmätningarna än vad som varit fallet tidigare under året, runt en halv till en procent.

I mars 2006 presenterades valberedningens förslag till valsedel. Gudrun Schyman fanns på första plats och den folkpartistiska EU-parlamentarikern Maria Carlshamre på andra plats. Carlshamre, som nyss hade fällts för bokföringsbrott och av Folkpartiet uppmanats att lämna sin plats i EU-parlamentet, meddelade samtidigt att hon istället lämnade Folkpartiet och stannade kvar i EU-parlamentet.

I sin valkampanj 2006 tog partiet hjälp av internationellt kända feminister som Jane Fonda och Eve Ensler. Jane Fonda skänkte även 400 000 kronor till Fi:s valkampanj.

Feministiskt initiativ ville utjämna löneskillnader mellan kvinnor och män genom statliga ingripanden. Partiet fick uppmärksamhet under valrörelsen 2006 bland annat på grund av förslag om högre skatt för män, som var avsett att bidra till mer jämställda löner. Förslaget användes dock inte i Feministiskt initiativs valmanifest.

2007–2009 
Efter att ha fått 0,7 procent av rösterna i 2006 års riksdagsval övergick partiet år 2007 från att vara politiskt parti till att istället verka som "feministisk folkrörelse" och bedriva folkbildning utifrån en feministisk grundsyn. Partiet ansåg sig inte ha råd att ställa upp i framtida val, och beviljades ett statligt bidrag för folkrörelser på 400 000 kronor, där man i ansökan lovade att inte ställa upp i val under 2007. (Dock skulle inga ordinarie val genomföras år 2007.) Partiet utredde därefter om man skulle ha förutsättningar att ställa upp i framtida val. Partiet ombildades åter till politiskt parti mindre än ett år senare, i januari 2008, och talespersonen Gudrun Schyman meddelade att partiet skulle ställa upp i val till riksdag, kommuner, landsting och EU-val.

Inför Europaparlamentsvalet 2009 skänkte Benny Andersson en miljon kronor till Feministiskt initiativ.

2010–2012 
I maj 2010 inför riksdagsvalet samma år skänkte Benny Andersson åter pengar till Feministiskt initiativ, denna gång 300 000 kronor till partiet, i syfte att finansiera valaffischer och valsedlar. Inför valet 2010 skänkte även artistduon The Knife 50 000 kronor till Feministiskt initiativ.

Den 6 juli 2010 eldade Feministiskt initiativ upp 100 000 kronor i sedlar i syfte att vinna uppmärksamhet för ett politiskt förslag om en statlig jämställdhetsfond. Pengarna som brändes hade donerats av reklambyrån Studio total.

I januari 2011 tillkännagav Gudrun Schyman att hon inte kandiderade för återval som talesperson, utan tänkte fortsätta sitt engagemang i Fi som ledamot i partistyrelsen och kommunalpolitiker i Simrishamns kommun. I februari 2011 avled talespersonen Stina Sundberg efter en tids sjukdom. På partikongressen 2011 valdes Carl Emanuelsson, Sissela Nordling Blanco och Stina Svensson till nya talespersoner.

2013– 
I april 2013 blev Gudrun Schyman återvald som talesperson tillsammans med Stina Svensson och Sissela Nordling Blanco. Under hösten 2013 och våren 2014 ökade antal medlemmar, från cirka 1 500 i oktober till cirka 6 000 i februari, 10 000 i april och 16 000 i maj.
 I december 2013, inför riksdagsvalet 2014, skänkte Benny Andersson åter pengar till Feministiskt initiativ, denna gång 100 000 kronor.

I april 2014 släpptes albumet F!, som var partiets valskiva inför riksdagsvalet och Europaparlamentsvalet 2014. På albumet medverkar 65 artister, bland andra Robyn, Sarah Dawn Finer och Tove Styrke.

I april 2014 blev Unga Feminister officiellt ungdomsförbund.

Feministiskt initiativ ställde upp i 2014 års Europaparlamentsval och riksdagsval med Gudrun Schyman som första namn på riksdagslistan och Soraya Post som första namn på EU-listan. Partiet ställde också upp i flera kommun- och landstingsval.

Efter att Fi kom in i Europaparlamentet anslöt sig Fi till Gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet (S&D). I riksdagsvalet 2014 fick Fi sitt dittills bästa resultat i ett riksdagsval, 3,1 procent, och blev därmed det största partiet utanför riksdagen. Runt om i landet kom Fi in i sammanlagt 13 kommuner och fick totalt 26 kommunmandat. I Stockholms stad ingick partiet i den styrande koalitionen, dock utan att ha någon post i borgarrådsberedningen. I sin valkampanj till riksdagen fick partiet åter hjälp av Benny Andersson samt av Helena af Sandeberg och Kjell Bergqvist, Pharrell Williams med flera.

Valresultat och stöd 

I riksdagsvalet 2006 fick partiet 0,68 procent av rösterna, vilket gjorde det till det då näst största partiet utanför riksdagen, efter Sverigedemokraterna (2,93 procent) och tätt följt av Piratpartiet (0,63 procent).

I Europaparlamentsvalet 2009 fick Feministiskt initiativ 2,22 procent av rösterna. Feministiskt initiativ fick flest procent röster, i Simrishamns kommun (5,73 procent), Stockholms kommun (4,53 procent), Malmö kommun (4,52 procent) och Lunds kommun (4,09 procent).

I riksdagsvalet 2010 gick partiet bakåt och slutade på 0,40 procent av rösterna. I Simrishamns kommun, där partiledaren Gudrun Schyman är bosatt, fick partiet rekordmånga röster i valet till kommunfullmäktige, 8,9 procent, vilket gav fyra mandat och partiet slutade som tredje största parti.

I Europaparlamentsvalet 2014 fick Feministiskt initiativ 5,49 procent av rösterna. Därmed blev partiet för första gången representerat i Europaparlamentet.
I riksdagsvalet 2014 fick Feministiskt Initiativ sitt bästa resultat hittills i ett riksdagsval, 3,12 procent, och blev det största partiet utanför riksdagen. Stockholms kommun blev den kommun och valkrets där Fi fick flest procentuellt av rösterna, 7,18 procent. 
Partiet fick flest röster i 11 valdistrikt. Det blev därmed det mest framgångsrika parti som aldrig vunnit några mandat i ett riksdagsval/andrakammarval. I kommunalvalen 2014 som hölls samtidigt som riksdagsvalet tog Feministiskt initiativ mandat i 13 kommuner, totalt 26 mandat.

I riksdagsvalet 2018 backade partiet kraftigt och förlorade nästan 9 av 10 av sina väljare jämfört med riksdagsvalet 2014 och fick 0,46 procent av rösterna. I kommunalvalet förlorade partiet fyra mandat, partiet blev av med båda sina mandat i Malmö, förlorade ett i Simrishamn och ett i Göteborg men behöll sina tre mandat i Stockholm och kom in i Vilhelmina. Partiet är fortfarande representerat i 13 kommuner.

I riksdagsvalet 2022 fortsatte partiet att backa kraftigt och andelen väljare decimerades till endast en halv promille av de giltiga rösterna. Resultatet gjorde att partiet backade till att vara det åttonde största partiet utanför Sveriges riksdag från att ha varit det största i de föregående två riksdagsvalen.

Feministiskt initiativ har sitt starkaste stöd i storstadsregionerna och universitetsstäderna samt Simrishamns kommun. Enligt en Sifo-undersökning övervägde 15 procent att rösta på Feministiskt initiativ i valet 2010, jämfört med 10 procent år 2006. I samma undersökning tyckte även 46 procent att det vore positivt om Feministiskt initiativ satt i riksdagen. 
Enligt en Sifo-undersökning som redovisades i juni 2014 är Feministiskt initiativ det mest populära partiet hos väljarna när väljarna rangordnar partiernas jämställdhetspolitik.

Talespersoner/partiledare 
Sofia Karlsson, Devrim Mavi, Gudrun Schyman 2005–2006
Sofia Karlsson, Gudrun Schyman 2006–2007
 Gudrun Schyman, Stina Sundberg 2007–2011
 Sissela Nordling Blanco, Carl Emanuelsson, Stina Svensson 2011–2013
 Sissela Nordling Blanco, Gudrun Schyman, Stina Svensson 2013–2015
 Sissela Nordling Blanco, Gudrun Schyman 2015–2016
 Gudrun Schyman 2016–2017
 Victoria Kawesa, Gudrun Schyman 2017
 Gudrun Schyman 2017–2018
 Gita Nabavi, Gudrun Schyman 2018–2019
Gita Nabavi, Farida al-Abani 2019–2020
Farida al-Abani 2020–2021
Farida al-Abani, Teysir Subhi 2021–2022
Teysir Subhi 2022–2023
Agnes Lundgren och Luis Lineo 2023–

Ungdomsförbund 
Unga Feminister startade hösten 2010 och några månader senare, den 15 januari 2011, hölls det konstituerande årsmötet.
På Feministiskt initiativs kongress i mars samma år inledde Unga Feminister ett officiellt samarbete med partiet, med målet att i ett senare skede formellt bli Fi:s ungdomsförbund.
I april 2014 antogs Unga feminister som ett ungdomsförbund till Feministiskt initiativ. I kårvalet till Uppsala Studentkår 2013 fick partiet näst flest röster och i kårvalet 2014 fick partiet flest röster.

Homeparty 

Feministiskt initiativ organiserar så kallade homepartyn. Partiledarna och riksdagskandidaterna för Feministiskt initiativ, däribland Gudrun Schyman, hade under valrörelsen 2014 hållit hundratals valmöten i både möteslokaler och privata hem runtom i landet.

Gudrun Schyman beskriver homepartyrörelsen såhär: "Min erfarenhet är att många är intresserade av att prata politik. Särskilt när det drar ihop sig till val. Men man vill helst göra det på sina egna villkor. Kanske inte gå på stort möte i stora lokaler utan mer nedtonat och tillsammans med människor man redan känner. Det politiska samtalet är en ovärderlig del i ett demokratiskt samhälle. Jag vill sänka trösklarna och öppna för nya mötesformer."

Referenser

Externa länkar 
Feministiskt initiativs webbplats

Politiska partier bildade 2005
Feminism i Sverige
Svensk kvinnorörelse
Feministiska partier i Sverige
Feministiskt initiativ
Wikipedia:Projekt neutralitet
Politiska partier utanför riksdag och Europaparlament