kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cabo Delgado

Cabo Delgado är en provins i nordöstra Moçambique. Den gränsar i norr till Tanzania och har kust mot Indiska oceanen i öster. Provinsen har en yta på 82 625 km² och ett invånarantal på 1 632 809 (2007). Huvudstaden är Pemba.

Sedan hösten 2017 pågår ett islamistiskt uppror i provinsen, lett av grupper som  Ansar al-Sunna och 
Islamiska statens Centralafrika-provins.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i sexton distrikt och en stad. 
 Distrikt:
 Ancuabe, Balama, Chiúre, Ibo, Macomia, Mecúfi, Meluco, Mocimboa da Praia, Montepuez, Mueda, Muidumbe, Namuno, Nangade, Palma, Pemba-Metuge, Quissanga
 Stad:
 Pemba

Källor

Externa länkar 

 Statoids

Moçambiques provinser
Reg Empey

Sir Reginald Empey, född 26 oktober 1947, är en nordirländsk politiker. Den 24 juni 2005 valdes han till att efterträda David Trimble som partiledare för Ulster Unionist Party. Han är medlem av Nordirlands parlament Northern Ireland Assembly för valkretsen East Belfast. Han har tidigare varit företagare. Han var från maj 2007 till oktober 2010 arbetsmarknadsminister i regeringen för Nordirland (Northern Ireland Executive). Han var tidigare näringsminister.

Källor

Noter 

Nordirländska politiker
Alumner från Queen's University Belfast
Födda 1947
Män
Levande personer
KS Shkumbini

KS Shkumbini är en fotbollsklubb i Peqin i Albanien, grundad 1924. Klubben tog sig upp till högsta divisionen först säsongen 1994/1995 och höll sig kvar där till och med säsongen 2012/2013.

Källor

Externa länkar 
KS Shkumbini

Shkumbini, KS
Sportklubbar bildade 1924
Lunds Akademiska GK

Lunds Akademiska GK är en golfklubb i Lunds kommun i Skåne.

Historia 
Lunds Golfklubb bildades 1928 av golfintresserade professorer och studenter. Ordförande blev medicinprofessorn John Forssman. Lunds Universitets Idrottsförening, LUGI, bildade 1932 en golfsektion och det var denna som verkade för att en golfbana skulle anläggas på Kungsmarken. I bankommitéen satt då John Forsmann. När de första 9 hålen hade invigts 1936 samlades man till ett möte. På mötet bildades Lunds Akademiska Golfklubb. Hålen 10–18 blev spelklara 1956.

Banan

Källor

Externa länkar 
 

Golfklubbar i Sverige
Sportklubbar i Lunds kommun
Sportklubbar bildade 1928
Parlamentsvalet i Storbritannien 1906

Parlamentsvalet i Storbritannien 1906 hölls från 12 januari till 8 februari 1906.

Liberalerna, ledda av Henry Campbell-Bannerman, fick egen majoritet i underhuset. De konservativa under Arthur Balfour förlorade mer än hälften av sina mandat, medan Labour Representation Committee, som snart skulle ta namnet Labour Party, gjorde ett betydligt bättre resultat än i valet 1900.  De irländska nationalisterna vann sina platser med en liten andel av rösterna, då 74 av deras kandidater valdes utan motkandidat. 

Totala antalet avgivna röster: 5 246 672.  Alla partier med fler än 1 000 röster visade.

1906 i Storbritannien
1906
Storbritannien
FN Minimi

FN Minimi (i Sverige kallad Ksp 90) är en belgisk helautomatisk, luftkyld  lätt kulspruta som är konstruerad av Fabrique Nationale efter gasvridlås-principen. Namnet Minimi är en förkortning av franskans Mini Mitrailleuse, som betyder ”liten kulspruta”. Vapnet kan laddas antingen med standard NATO 5,56 mm-magasin (samma som Ak 5) eller med band ur en kassett. Banden består av lösa länkar (så kallad sönderfallande länk) och inte av hela band som till till exempel MG3.

Standardversionen av vapnet väger 6,83 kg. Minimi används bland annat av USA (M249 SAW), Storbritannien (L108A1), Australien (F89), Kanada (C9), Nya Zeeland (C9), Israel (Minimi), Sverige (Ksp 90) och Frankrike (Minimi).

Vapnet finns i fyra versioner i kalibern  och fyra versioner i kalibern .

Sverige 
Det finns två versioner av Ksp 90 i Försvarsmakten, en med fast kolv (Ksp 90) och en med inskjutbar kolv och kortare pipa (Ksp 90B, internationellt FN Para). Ksp 90 fasas nu ut till förmån för Ksp 90B, då den kortare kulsprutan, trots en något kortare pipa, ger samma önskade effekt (träffbild vid längre avstånd) som Ksp 90 - men är smidigare att använda, speciellt vid i- och ur-lastning av fordon.

De är kalibrerade för 5,56 mm skarp patron 5, internationellt kallad 5,56 × 45 mm NATO. Dessa matas in i vapnet antingen via ammunitionsbälten som hänger fritt eller ligger i en bandlåda kallad kassett om 200 patroner eller ett AK 5 magasin om 30 patroner. Ammunition matas från vänster sida men bältet och magasinet delar ej samma position för matning. Bältet matas konventionellt över pipans axel medan magasinet sitter under bältet med en lätt vinkel neråt i ungefär samma axel som patronläge. 

Ammunitionen kommer i färdiga bälten bestående av stålkärneprojektil men alternativa patroner finns. (Se 5,56 mm patron 5 för ammunitionstyper.)

USA 

M249 squad automatic weapon (SAW), (formellt Squad Automatic Weapon, 5.56 mm, M249) är den amerikanska versionen av Minimi. M249 tillverkas i USA och används inom samtliga vapengrenar och introducerades 1984 efter en utvärdering, där Minimin ansågs bäst.

Versioner 
 M249 PIP
 M249 Para
 M249 Special purpose weapon
 Mk 46 Mod 0
 Mk 48 Mod 0
 Mk 48 Mod 1

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

 MINIMI™ 5.56 Standard på tillverkarens webbplats 
 FN Minimi (Belgium) / M249 and Mk.46 model 0 (USA) - Modern Firearms 
 Ksp 90 på Soldf.com

Kulsprutor
Det mystiska spelet

Det mystiska spelet eller Fushigi Yūgi (japanska: ふしぎ遊戯) är en shojomanga i arton delar av Yū Watase, släppt av förlaget Shogakukan.

Handling
Serien börjar med att huvudpersonen Miaka Yuki blir indragen i en gammal bok (de fyra gudarnas rike) hon funnit i den avspärrade delen av nationalbiblioteket, och mystiskt förflyttas in i berättelsen, som utspelar sig i ett sagolikt feodalt Kina. Miaka finner sig själv som prästinna för guden Suzaku och måste nu finna Suzakus sju utvalda krigare för att kunna frammana Suzaku och skydda kejsardömet Kounan. Väl inne i världen möter hon många nya vänner och ovänner. Hennes bästa kompis Yui Hongo dras också med i äventyret, men blir "prästinna" åt guden Seiryuu.

Blev till TV-anime 1995 och blev ett underjordsfenomen i väst, omåttligt populär. Efter det har tre OAV-serier producerats. Allt material finns släppt i USA.

Omfång: 18 volymer. Alla är översatta till svenska (jan 2007)
Författare: Yuu Watase
Ursprunglig publikation: 1992-1996
Svensk publikation: 2005-2007
Översättare: Björn Åström
Svenskt förlag: Egmont Kärnan
Läsriktning: höger till vänster, sidorna är ej spegelvända.

Se även
Fushigi Yuugi Genbu Kaiden.

Mangaserier
Anime (OVA)
Anime (TV)
WP:Projekt Japan
Kone

Kone Oyj  är ett finländskt verkstadsföretag, som grundades 1910 och som tillverkar, monterar samt underhåller hissar, rulltrappor samt port- och dockningssystem. Kone sysselsätter över 55 000 anställda i 60 länder och har 800 servicekontor. 

Företagets huvudkontor ligger i Kägeludden i Otnäs i Esbo. Kontorsbyggnaden, Kone Building, stod färdig 2001 och byggdes efter ritningar av Antti-Matti Siikala. Byggnaden har 18 våningar och är 73 meter hög. Kone har en testanläggning Tytyri, som ligger i en gruva en timme norr om Esbo. Där testas nya hisstyper i ett 350 meter djupt schakt. Det är världens enda anläggning för att testa hissar i fritt fall.

Kone i Sverige
Moderföretaget Kone Oy i Finland startade ett försäljningskontor i Södertälje 1958. Verksamheten omfattade lyftkranar och hissar. 
År 1968 blev Kone Oy delägare i Asea-Graham, som fått sitt namn när hissföretaget Graham Brothers anslöts till Asea-koncernen 1948. Graham Brothers, grundat redan 1860, sålde sin första hiss 1887 och började med rulltrappor år 1935 genom sin leverans av den första svenska rulltrappan till varuhuset EPA i Malmö. År 1974 fick verksamheten namnet Kone Hissar AB när Kone övertog alla aktier i företaget. 

År 2001 fick Kone Hissar AB i Sverige, Kone AS i Norge och Kone A/S i Danmark gemensam organisation. I mars 2003 bytte Kone Hissar AB  namn till Kone AB. År 2010 firade företaget hundra år som hissföretag. Exempel på levererade hissar är de till Katarinahissen och Kaknästornet i Stockholm. År 2011 avvecklade Kone det sista kvarvarande dotterbolaget i Stockholm.

Källor

Noter

Externa länkar
Kone webbplats

Finländska verkstadsföretag
Företag bildade 1910
Finländska hisstillverkare
Företag listade på Helsingforsbörsen
Lydinge GK

Lydinge GK är en golfklubb i Skåne.

Lydinge GK blev 2002 medlem nr 449 i Svenska Golfförbundet. 2003 invigdes de första 9 hålen och 2004 resterande 9 hål. Golfbanan, som ägs av familjen Gibrand, är en öppen parkbana med en stor mängd nyplanterade träd. Utmärkande för banan är det stora antalet vattenhinder, utsatt för blåst samt mycket fina greener. 2007 har klubben drygt 540 medlemmar.

Sportklubbar bildade 2002
Kaprifol

Kaprifol eller  äkta kaprifol (Lonicera caprifolium) är en art i familjen kaprifolväxter från centrala Östeuropa till södra Europa, västerut till Italien. Den blommar vanligen i maj, några veckor tidigare än vildkaprifol blommar i Sverige.

Arten är en lövfällande, klättrande buske eller lian. Grenar och blad är mer eller mindre kala. 

Bladen blir 3–10 × 2–5 cm, elliptiska till brett elliptiska, rundade, sällan spetsiga, mörkt gröna på ovansidan, blådaggiga på undersidan. De är skaftlösa eller har mycket korta skaft. Bladparen under blomställningarna är sammanvuxna till skålar.

Blommorna kommer i huvudlika samlingar och kronorna blir 3–5 cm långa. De är vanligen vita till gulaktiga, ibland med röd anstrykning på utsidan, och mycket väldoftande, dock enbart på kvällen. Frukten är röda till orangeröda bär, som sitter tätt ihop. Bären är giftiga och ger kräkningar, ansiktsrodnad, överdriven törst och vidgade pupiller.

Synonymer 

 Caprifolium germanicum Delarbre	
 Caprifolium hortense Lam. nom. illeg. 
 Caprifolium italicum Medik. 
 Caprifolium pallidum (Host) Schur 
 Caprifolium perfoliatum Rhl. 
 Caprifolium rotundifolium Moench 
 Caprifolium vulgare Medik. 
 Lonicera cariotii Gand. 
 Lonicera pallida Host 
 Lonicera suavis Salisb. nom. illeg. 
 Periclymenum italicum Mill. nom. illeg. 
 Periclymenum perfoliatum Gray nom. illeg.

Referenser

Externa länkar

Kaprifolväxter
Ka Växtindex
Giftiga växter
M4 (Storbritannien)

M4 är en motorväg i Storbritannien som binder ihop London med södra Wales. Den är en del av E30, och går förbi Windsor, Slough, Reading, Swindon och Bristol, över floden Severn, förbi Newport och Cardiff, och slutar vid Pontarddulais utanför Swansea. Väster om Swansea fortsätter E30 på fyrfältsvägen A48 till Carmarthen, och därifrån på A40 till Fishguard, som har färjeförbindelse till Irland. I London ansluter M4 till den västra delen av den stora motorvägsringen M25. I Bristol ansluter den till M5 och M49. En stor del av motorvägen har sex körfält.

M4 är en av de mest betydelsefulla motorvägarna i Storbritannien då detta är den väg som binder ihop London med stora delar av Wales. För Wales är detta dels förbindelserna till England men också den förbindelse som Wales har mot övriga Europa. En annan viktig funktion som M4 har är att den går förbi Londons största internationella flygplats Heathrow och tar hand om mycket trafik därifrån och dit. Delarna närmast London är hårt belastade, och är en av Europas mest trafikerade motorvägar.

Vid floden Severn, som bildar gräns mellan England och Wales, går motorvägen över Second Severn Crossing som är en stor snedkabelbro. Bron är konstruerad med hängande kablar och liknar till exempel Öresundsbron i sin konstruktion även om den inte är fullt lika stor. Tidigare gick M4 över den gamla bron över Severn som numera är M48.

Se även
Lista över motorvägar i Storbritannien

Externa länkar

Motorvägar i Storbritannien
Vaalserberg

Vaalserberg är med sina 322,7 meter den högsta punkten i den del av Nederländerna som ligger i Europa (jämför Saba). Berget ligger i Limburg i sydöstligaste delen av landet. På berget ligger också en trelandsgränspunkt mellan Nederländerna, Belgien och Tyskland. Att platsen också kallats för en fyraländers-gränspunkt har att göra med det neutrala området Moresnet som inrättades mellan Tyskland och nuvarande Belgien 1816 och bestod fram till efter första världskriget då det tillföll Belgien.

Berg i Nederländerna
Berg i Tyskland
Berg i Vallonien

Nederländernas gränser
Belgiens gränser
Tysklands gränser
Gränsmärken
Gränsorter i Europa
Film i Sovjetunionen

När bolsjevikerna tog makten i Sovjetunionen ansåg man att filmen var det mest genomslagskraftiga kommunikationsmedlet. Filmindustrin förstatligades därför i augusti 1919, och Nadezjda Konstantinovna Krupskaja sattes att styra densamma. Sergej Eisensteins stumfilm Pansarkryssaren Potemkin från 1925 är förmodligen den mest kända av de tidiga filmerna.

År 1919 lät sovjetledaren Vladimir Lenin etablera världens första filminstitut, VGIK. Under NEP-politikens tid var filmen i Sovjetunionen mer marknadsinriktad, och även utländskt sponsorkapital blev tillåtet.

Filmproduktionen var reglerad med Goskino som centralt ansvarig myndighet med mycket starkt inflytande och Sovexportfilm som exporterade och importerade filmer.

Michail Kalatozovs film Och tranorna flyga belönades med guldpalmen på Filmfestivalen i Cannes 1958.

Solaris (på ryska: Солярис, 1972) av Andrej Tarkovskij återspeglade dåtidens framtidstro inom rymdfärder och människans psykologiska gränser. Filmen vann Grand Prix Spécial du Jury och FIPRESCI-priset på filmfestivalen i Cannes.

Michail Gorbatjovs tillträde och följande reformer innebar omfattande liberalisering av Sovjetunionens filmer. Regissörer fick en friare roll, och filmer om verklighetsflykt började spelas in.

Sovjetunionens fall 1991 innebar stora förändringar för filmen. En utbredd uppfattning är att upplösningen satte stopp för rysk kvalitetsfilm, då filmindustrin blev mer inriktad på kommersiell gångbarhet än konstnärlighet.

Se även
Film i Kejsardömet Ryssland (1896 – 1917)
Rysslands filmhistoria (1991 – idag)
Cingular Wireless LLC

Cingular Wireless LLC var ett av USA:s största företag inom mobiltelefoni med drygt 50 miljoner abonnenter. Företaget köptes sedan av AT&T. Företaget hade även verksamhet i Sverige, men denna lades ner 2003.

Externa länkar 
 Företagets gamla webbplats
 Företagets webbplats

Amerikanska telekommunikationsföretag
Mobiltelefoni
AT&T
Björn Envall

Björn Erik Anders Envall, född 21 april 1942 i Göteborg, men uppvuxen i Umeå, är en svensk designer och tidigare chef för Saabs designavdelning. 

Björn Envall började som lärling hos Sixten Sasons designkontor i Solna 1960, samtidigt som han studerade design i Stockholm. Sason var frilansande designer, så förutom design till Saab fick han arbeta med andra stora kunder såsom Husqvarna, Elektrolux, ASJ med flera.

1967 slutade Envall hos Sason och jobbade två år på Opel, men 1969 bestämdes att Saab inte längre skulle förlita sig på externa designer så 1969 anställdes Envall för att bygga upp den egna designavdelningen och ta över efter Sason som gick bort 1967.

Envall ledde tillsammans med sitt designteam Saab-designen vidare från Saab 99 till Saab 900 och Saab 9000. De sista uppdragen var att designa andra generationen Saab 900, både som combi-coupe och cabriolet, innan han slutade som chefsdesigner 1994, då Einar Hareide tog över. 

Envall fortsatte dock att jobba för Saab ända in i det sista, bland annat med en combi-coupé-variant av kommande NG 9-5 under perioden 2006-2008. 

Under 1970-talet skapade Saab under Envalls ledning Combi coupé-versionen av Saab 99 som 1978 blev Saab 900. Inom ramen för samarbetet De fyras klubb stod Giorgetto Giugiaro för huvuddesignen medan Björn Envall "saabifierade" Fiat Croma/Lancia Thema. 

Envall har under senare år engagerat sig i utställningar om Sixten Sason som visats i Trollhättan och Skara.

Källor 

Personer med anknytning till Saab
Svenska formgivare av bilar
Födda 1942
Män
Levande personer
Personer från Västergötland
Teknikens värld

Teknikens Värld är en svensk biltidning, utgiven av Bonnier Magazines & Brands. Tidskriften innehåller främst nyheter om bilar och test av modeller ur varierande prisklasser. Tidningen ges ut två gånger i månaden. Teknikens Värld blev känd utanför landets gränser när de vid älgtestet visade småbilen Mercedes A-Klass vältbenägenhet den 21 oktober 1997. Chefredaktören heter för närvarande Marcus Engström.

Tidningen har utgivits sedan 1948 och handlade fram till 1970-talet om all möjlig teknik, inte bara bilar.

Förutom tidningen Teknikens Värld har man även utgåvorna Alla Bilar, Stora Begbilboken och Klassiska Bilar samt tidigare Alla Båtar. Stora Begbilboken hette tidigare Stora Begboken men bytte namn 2008 då Bilprovningen var delaktig i den årliga utgåvan (samarbetet upphörde dock efter endast två utgåvor). Utgåvan ersatte den tidigare Bilar - starka sidor & svaga punkter som Bilprovningen gav ut tillsammans med Konsumentverket åren 1992 - 2006 och som i sin tur efterträdde Bilens svaga punkter som Bilprovningen utgav åren 1966 - 1991.

Tidningen blev TV-program på Kanal 5 under åren 1995-1997. Programledare då var Mikael Vilkas och Anette Svensson. Programmet var en föregångare till Motorjournalen. Sedan 2008 är Teknikens Värld åter på TV. Denna gång använder man den egna redaktionen som programledare. Programmet visas i TV8.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska motortidningar
Svenska motorprogram på TV
Tidskrifter startade 1948
Stiftsstyrelse

Stiftsstyrelsen är sedan 1989 verkställande organ på Svenska kyrkans regionala nivå (stiften) och utses genom indirekt val av stiftsfullmäktige, som är stiftets beslutande organ. Biskopen är självskriven ordförande.

Stiftsstyrelsens motsvarighet i ett pastorat är kyrkorådet. (I ett pastorat med mer än en församling finns även församlinsråd.) På riksplanet motsvaras den av Kyrkostyrelsen.

Svenska kyrkan
Mk 19 Granatspruta

Mk 19 Granatspruta (engelska: Mk 19 grenade launcher) är en luftkyld, bandmatad granatspruta med kaliber 40 mm konstruerad i USA under 1960-talet. Den kom i bruk 1966 och används än i dag om dock i moderniserad form.

Den kan monteras på marklavett eller på fordon i lavett, tornkrans eller fjärrstyrd vapenstation.

(För mer info gällande användning se artikeln "granatspruta")

Användare 
Mk 19 granatspruta brukas förutom i USA av över 20 länder runt om i världen. Den licenstillverkas även i flera länder som till exempel Turkiet.

Sverige 
Mk 19 Granatspruta används i Svenska försvarsmakten under benämningen 40 mm granatspruta 92, kort 40 mm grsp 92 (tidigare Granatspruta 40 mm) och togs i bruk av år 1993. 

40 mm grsp 92 används bland annat inom Amfibiebataljonen (AMF) och Luftburen Bataljon som understödsvapen och kan då vara både buren och fordonsmonterad. Bland fordon brukas den bland annat på Stridsbåt 90H vid landstigning och kan sedan monteras ned från båten för att tas med i land för att bekämpa pansarfordon och marktrupp. 

Förutom manuell lavett kan vapnet monteras i fjärrstyrd vapenstation, såsom Vapenstation 01.

Ammunition 
Mk 19 granatspruta kan skjuta en hel del olika ammunitionstyper. Till exempel finns hagel, flechette, spränggranat, sprängpansargranat och pansarspränggranat som dödlig ammunition och som icke dödlig ammunition finns rökgranat och gummikula. 

Då vapnet används av över 20 länder varav flera har möjlighet att tillverka och konstruera egen ammunition är det svårt att få fram en fullständig bild på alla ammunitionstyper.

I Sverige används till exempel dessa ammunitionstyper.

Utöver ammunitionen i tabellen finns en blindpatron och en teoriatrapp.

40 Blind laddövningsgranat (40 BLIND LADDÖVNGR)
Blind laddövningsgranat för övning av eldhandgrepp, laddning och patron ur.

40 Pansarspränggranat åskådning (40 PSGR Å)
Denna patron är en så kallad åskådningsgranat, med andra ord en attrapp, och används vid teoriövningar. Granaten liknar till utseendet den skarpa 40 PSGR, men saknar skarpt innehåll.

Anmärkningar

Referenser

Externa länkar 

 Grsp 40 mm på Soldf.com

Amerikansk krigsmateriel under kalla kriget
Granatspruta
Stockholms Postens IK

Stockholms Postens IK, SPIK är en av de äldsta idrottsföreningarna för personer med anknytning till Posten. Föreningen bildades den 2 maj 1924. Föreningen har drygt 1 900 medlemmar (juni 2004), och består av 16 aktiva sektioner. Dessutom finns en kamratsektion för tidigare aktiva medlemmar, Gamla Spikare.

Föreningen är ansluten till Riksidrottsförbundet, till Stockholms-Korpen, till några specialidrottsförbund samt till Postens idrottsförbund. Föreningens medlemmar deltar i Postmästerskapen i en mängd grenar, liksom i turneringarna Post-Klassikern och Boll-Klassikern samt i diverse turneringar inom Korpen.

Föreninges egen tidning kommer ut med fyra nummer per år.

Sektioner
 Alpint
 Badminton
 Bordtennis
 Boule
 Bowling
 Bridge
 Cykel
 Dart  
 Fotboll
 Friidrott
 Golf
 Innebandy
 Orientering
 Simning
 Skidor
 Gamla SPIK:are

Externa länkar
Dartsektionens webbplats

Badmintonklubbar i Sverige
Bordtennisklubbar i Sverige
Bouleklubbar i Sverige
Bowlingklubbar i Sverige
Cykelklubbar i Sverige
Fotbollsklubbar i Sverige
Friidrottsklubbar i Sverige
Golfklubbar i Sverige
Innebandyklubbar i Sverige
Orienteringsklubbar i Stockholm
Simklubbar i Sverige
Skidklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1924
Sivar Ahlrud

Sivar Ahlrud är en kollektiv pseudonym för författarna Ivar Ahlstedt och Sid Roland Rommerud, från 1967 (då Ahlstedt avled) pseudonym enbart för Rommerud. Som Sivar Ahlrud skrev de ungdomsböckerna om Tvillingdetektiverna (Tvillingdeckarna) 1944–74, och pojkboken Markus lever farligt 1958. 

I några av böckerna om Tvillingdetektiverna medverkar Sivar Ahlrud själv som en fiktiv gestalt. Där skildras han som en krönikör av tvillingarnas självupplevda äventyr.

På 1980-talet (från 1981) skrev även Börje Isakson, George Johansson och Dag E. Hogsten fyra böcker om Tvillingdetektiverna under samma pseudonym.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 Thörnvall, Olle: Mysteriet med Sveriges störste författare: en essä om tvillingdetektiverna (Kappförlaget, 2012)

Externa länkar
 
Jonny Nilssons webbplats om Tvillingdetektiverna
Tvillingdetektiverna av Leif A Boström

Svenskspråkiga författare
Författarpseudonymer
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
SDF

SDF kan vara en förkortning av:
 Stadsdelsförvaltning
 Stockholms Dövas Förening
 Syriska demokratiska styrkorna (Syrian Democratic Forces)
 Svenska Dartförbundet
 Svenska Djurparksföreningen
 IATA:s kod för Louisville internationella flygplats (Louisville International Airport)
 Svenskt Distriktsförbund inom bland annat svensk fotboll
Mariestads GK

Mariestads GK är en golfklubb i Västergötland. Den har golfbana 4 kilometer väster om Mariestad och bildades den 14 januari 1975. Förutom en 18-hålsbana finns här driving range, puttinggreen och chippinggreen med bunker. Sedan 2005/2006 bedriver man i samarbete med Vadsbrogymnasiet ett golfgymnasium.

Historia
Klubben bildades vid ett offentligt möte med cirka 80 deltagare. Till ordförande valdes Sven Edqvist och till övriga styrelseledamöter Nild Falk, Lars Ekström, Ulf Madison, Jan Magnusson, Seved Mejstedt och Lars Olson. Årsavgiften fastställdes till 10 kr.

Vid extra årsmöte i november samma år fastställdes klubbens stadgar. Olika markområden för byggande av bana undersöktes och i början av 1976 bedömdes området Gummersta vid Sandviken som lämpligast. Området disponerades genom arrende av Kriminalvårdsstyrelsen. Jan Sederholm upprättade en dispositionsplan över området.

Först 1978 ger förhandlingarna med Kriminalvårdsstyrelsen resultat och den 1 januari 1979 blir området disponibelt. Den 26 september fattades beslut om byggandet av 9 hål, som skulle finansieras genom andelsteckning à 2000 kronor. Seved Mejstedt fick uppdraget att bygga de 9 hålen som invigdes 22 augusti 1980 av landshövding Karl Frithiofsson. År 1983 byggs banan ut till 15 hål och i september 1984 är hela 18-hålsbanan klar. År 1988 färdigställdes det nuvarande klubbhuset. 1998 slutförs förhandlingarna med Assi Domän om köp av marken som övertogs den 1 april 1999.

Golfklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1975