Nicolai Gedda

Harry Gustaf Nicolai Gedda (tidigare folkbokförd Gädda), ursprungligen Lindberg, född 11 juli 1925 i Brännkyrka församling i Stockholm, död 8 januari 2017 i Tolochenaz, Schweiz, var en svensk  operasångare (tenor), konsertsångare och sångpedagog.

Biografi
Nicolai Gedda föddes utom äktenskap 1925. Hans biologiska föräldrar var Clary Linnéa Lindberg (1906–1993) och byggnadsarbetaren Nikolai Gedda (1904–1976). Han adopterades 1927 av sin ogifta faster Olga Gedda (1893–1985) som året efter gifte sig med sångaren Michail Ustinoff (1888–1963).

Gedda studerade sång för Martin Öhman och för ovannämnde donkosacken Michail Ustinoff. Han gjorde sin debut och genombrott på Operan i april 1952 i titelrollen i Adolphe Adams Postiljonen från Lonjumeau. Gedda gjorde  ett stort antal lyriska roller, bland annat inom den klassiska franska repertoaren. Han nådde  även framgångar som Mozartsångare, bland annat som Belmonte i Enleveringen ur Seraljen och Ferrando i Così fan tutte. Under 1960-talet började han även göra tyngre partier såsom Wagners Lohengrin (detta var dock det enda tillfälle i karriären han sjöng Wagner) och Berlioz Benvenuto Cellini.

Han engagerades vid världens alla stora operahus, bland annat La Scala i Milano, Covent Garden i London, Metropolitan i New York och Parisoperan. På senare år gjorde han turnéer i Ryssland och möttes av stående ovationer. Han behärskade sex språk mer eller mindre flytande. Vid sidan av engagemangen vid de olika operahusen sjöng han i kyrkor över hela Sverige. Hans biografi har översatts till både engelska och tyska.

Han var aktiv så sent som 2001, då han sjöng Kejsarens roll Altoum i en inspelning av Puccinis Turandot för Chandos och 2003 då han medverkade som översteprästen vid en inspelning av Mozarts Idomeneo. Gedda är, tillsammans med bland andra Luciano Pavarotti och Plácido Domingo, en av de tenorer   som spelat in flest skivor av alla inom sitt röstfack. Gedda hade – oavsett produktionens storlek – en unik bredd i sin repertoar där även ett antal operettinspelningar, främst för EMI, samt upptagningar med romanser ingick. Egenartat nog uppträdde Gedda under sin karriär (enligt memoarerna) endast i tre uppsättningar av traditionella operetter. Ett mycket omfattande och kanske mindre känt romansmaterial inspelades i Sverige under senare delen av sångarens mycket långa karriär. 

Första gången han var gift 1953–1961 var med pianisten Nadine Sapounoff-Nova (född 1929), andra gången 1965–1991 med Anastasia Caraviotis (född 1937) och tredje gången sedan 1997 med journalisten och författaren Aino Sellermark (1927-2019).

Nicolai Gedda bodde i franskspråkiga Schweiz. Han är gravsatt i en minneslund på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Priser och utmärkelser
1965 – Hovsångare
1966 – Ledamot nr 725 av Kungliga Musikaliska Akademien
1968 – Litteris et Artibus
1970 – Teaterförbundets guldmedalj "för utomordentlig konstnärlig gärning"
1976 – Medaljen för tonkonstens främjande
1987 – Fonogramartistpristagare
2010 –  Riddare av Hederslegionen

Diskografi

Filmografi

Bibliografi

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Gedda, H G Nicolai i Vem är det 1993

Webbkällor
Nicolai Gedda i Nationalencyklopedins webbupplaga

Vidare läsning

Externa länkar
 
 Nicolai Gedda i Svensk mediedatabas

 

Födda 1925
Svenska sångpedagoger
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska tenorer
Svenska hovsångare
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Sångare från Stockholm
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Avlidna 2017
Män