kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vaggsång till Jesus

Vaggsång, Somna nu lilla barn eller Vaggsång för en liten timmerman är en svensk julsång från 1971, med text av Britt G. Hallqvist och musik av Bertil Hallin. Visan trycktes första gången 1971 i vishäftet "Det visste inte kejsarn om" på Verbum Förlag AB. Samlingen innehåller 20 visor som berättar om personer och händelser i Nya Testamentet om Jesu liv. Sångerna sjöngs in på skiva av Ulla Neumann, som gav ut dem i Danmark, Norge och Sverige. Visan återfinns också i Barnens svenska sångbok (1999), i Nya barnpsalmboken (2001) liksom i ett 20-tal andra visböcker.

Sången är gjord som en vaggsång som Maria sjunger för Jesus, och hon tänker att Jesus skall bli timmerman precis som Jesus världsliga pappa Josef, men samtidigt tänker hon på det ängeln enligt Bibeln sade, och de tre vise männens gåvor.

Publikation
Barnens svenska sångbok, 1999, under rubriken "Året runt".

Inspelningar
En tidig inspelning, under titeln Vaggsång, gjordes av en kör med 10-13-åringar från Immanuelskyrkan i Norrköping på albumet Hela jorden sjunger 1976.

Referenser

Noter

Referenser

Svenska julsånger
Svenskspråkiga sånger
Sånger 1971
Vaggvisor
Mariasånger
NAC Breda

NAC Breda (NOAD ADVENDO Combinatie) är en nederländsk fotbollsklubb som grundades den 19 september 1912 av de två klubbarna NOAD och ADVENDO.

NAC blev nederländska mästare 1921. Deras hemmaarena heter Verlegh Stadion (tidigare Fujifilm Stadion). 2003 hade klubben finansiella problem som löstes av staden Breda och klubbnamnet utökades med namnet Breda.

Kända spelare 
 Pierre van Hooijdonk
 Johan Elmander
 Joonas Kolkka

Svenska spelare 
 Johan Elmander

NAC Breda
Marcel Achard

Marcel Achard egentligen Marcel Auguste Ferréol, född 5 juli 1899 i Sainte-Foy-lès-Lyon, död 4 september 1974 i Paris, var en fransk dramatiker och filmmanusförfattare.

Biografi
Achard var elev till Musset och tillägnade sig av honom stumfilmens nyanseringskonst och revysketchens kvicka näsvishet, som han överförde till boulevardkomedin. Han debuterade som dramatiker vid 22 års ålder och fick sitt första genombrott med en komedin Vill ni leka med mig? (Voulez-vous jouer avec moâ?) från 1923. Huvudpersonerna i flera av Achards verk är moderna varianter på commedia dell'arte-figurerna Pierrot och Colombine. Många ser Han som svävar i det blå, (Jean de la lune) från 1929 (uppförd i Stockholm 1930) som hans främsta verk. 

Bland hans övriga verk märks Domino (1931, uppförd i Stockholm 1934), La femme en blanc (1934, uppförd i Stockholm samma år), samt Mademoiselle Panama, Le corsaire och Petrus, utgivna tillsammans 1942 under titeln Théâtre. 1959 invaldes han i Académie française.

Noter

Källor 
 Nationalencyklopedin, CD-utgåvan 2000

Franska dramatiker under 1900-talet
Franska manusförfattare
Archard, Marcel
Män
Födda 1899
I Saw Three Ships

I Saw Three Ships, , är en traditionell, populär julsång från England. En variant av dess ursprungsmelodi "Greensleeves", den tidigaste tryckta versionen av "I Saw Three Ships" är från 1600-talet, troligen Derbyshire, och publicerades också av William B. Sandys i Christmas Carols Ancient and Modern (1833).

I sångtexten nämns tre skepp som seglar till Betlehem, men det närmaste vattendraget där är Döda havet, cirka tre mil från staden. De tre skeppen anses syfta på de tre skepp som förde de påstådda relikerna från de tre vise männen till Kölnerdomen under 1100-talet.

Arrangemang 
I The Oxford Book of Carols finns ett arrangemang av Martin Shaw. I serien Carols for Choirs finns ett arrangemang av Sir David Willcocks. Organisten Simon Preston och tidigare dirigenten för kören i King's College, Cambridge, Sir Philip Ledger, har också skrivit ett arrangemang som kören på senare tid sjungit vid julmusikgudstjänsterna, de så kallade "Nine Lessons and Carols". Sången förekommer också i musikalen Caroline, or Change. Pianisten Jon Schmidt använde den på julalbumet Jon Schmidt Christmas. John Renbourn har gjort ett fritt arrangemang för gitarr. På Nat King Coles julalbum The Magic of Christmas (även känt som "The Christmas Song") från 1960, finns den i ett arrangemang av Ralph Carmichael.

Sången finns på svenska i översättning av Britt G. Hallqvist med titeln "Jag såg tre skepp". Anders Öhrwall har gjort arrangemang för kör och instrument. På svenska spelades sången in första gången 1974 av Kummelbykören på albumet Carols vid Betlehem, med text av Eva Norberg Hagberg.

Andra versioner 
 "I saw three ships come sailing by on New Year's Day" är en 1800-talsversion som handlar om tre söta flickor ombord på skeppet, vilka underhåller under ett bröllop på nyårsdagen.
 "I Saw Three Ships" har även spelats in som ett potpurri av Boston Pops Orchestra och Sting med "O Christmas Tree" och "Here We Come a Caroling" för samlingsalbumet A Very Special Christmas.

Källor

Fotnoter

Engelska julsånger
Engelskspråkiga sånger
Tretal
Sånger i Roud Folk Song Index
Hyacint

Hyacint (Hyacinthus orientalis) är en flerårig blommande växt. Hyacinten har sitt ursprungsområde i sydöstra Turkiet och västra Syrien där den växer från havsstranden och upp till 2000 meters höjd.. Den kom troligen till Sverige under 1600-talet. Den är mest känd för sina flockar av doftande, färgglada blommor. Blomfärgen kan vara blå, vit, ljusgul, rosa, röd eller lila. Hyacinten blommar på våren och växer bäst på soliga platser med väldränerad, men inte torr jord. Den blir cirka 20 cm hög. Härdig till odlingszon Ⅳ.

Det finns även en dubbelblommig (fylldblommig) variant, men den är mycket sällsynt.

Hyacinten har blivit populär som krukväxt framför allt till jul. Den håller sig i 12-15 dagar. Stjälken växer till efter hand, och den stora blomman kan då behöva ett stöd. I blomsterhandeln ordnas detta ibland så att en blompinne trycks in i löken, som då blir skadad och inte reproducerar sig så bra.

Giftighet och allergi
Hyacinten innehåller alkaloider och är giftig om den förtärs i stora mängder. Hyacinten kan också utlösa symptom hos doftöverkänsliga personer och har av Astma- och Allergiförbundet listats som en av doftallergiväxterna. Hyacinten skapar problem hos allergiker, astmatiker och personer med doftöverkänslighet och kan ge klåda, bindhinneinflammation och till och med tillfälligt nedsatt syn. Hyacintlökarna innehåller kalciumoxalatkristaller som kan ge eksem och andra hudirritationer, som kan drabba personer som hanterar lökarna yrkesmässigt.

Hyacinter doftar i regel mindre nu än i början av 2000-talet. Det beror på att de säljs med färre blommor än tidigare, vilket blomsterhandlare menar beror på att de stora affärskedjorna pressat priserna. En hyacint i julhandeln har i regel 25 blomklockor mot tidigare 75 stycken.

Etymologi 
Hyacinten har fått namn av den spartanske hjälten i grekisk mytologi, Hyakinthos. Han var en vacker yngling som tilldrog sig Apollons och västanvindens Zefyros kärlek. I det efterföljande svartsjukedramat blåste Zefyros på Apollons diskus, som träffade Hyakinthos så att han dog. Formen på blomman har sagts likna Apollons klagorop över den döde Hyakinthos, nämligen "Ai". Enligt den grekiska mytologin skapade Apollon hyacintblomman ur Hyakinthos blod.

Se även
Hyacintväxter
Zirkon (Orangegula till röda zirkoner kallas hyacint.)

Referenser

Externa länkar

Sparrisväxter
Hy Växtindex
Stefan Ishizaki

Stefan Ishizaki, kallad Ishi, född 15 maj 1982 i Stockholm, är en svensk före detta fotbollsspelare (mittfältare).

Under 2018 har han även suttit som expertkommentator för Eurosport vid matcher från den amerikanska högstaligan MLS.

Klubbkarriär
Ishizaki, som är av delvis japanskt ursprung, är uppväxt i Rågsved och fostrad i moderklubben Rågsveds IF. Stefan nådde Rågsveds IFs A-lag vid 15 års ålder innan han lämnade för AIK 1999 som 16-åring. Han spelade sedan för AIK till och med säsongen 2004. Efter att klubben flyttades ner till Superettan inför säsongen 2005 bytte Ishizaki klubb till Vålerenga IF där han blev norsk seriemästare. Inför säsongen 2006 lämnade han den norska klubben för IF Elfsborg där han vunnit SM-guld säsongen 2006 och säsongen 2012. Den 23 april 2012 gjorde han mål från egen planhalva i en bortamatch mot Örebro SK. I januari 2014, flyttade Ishizaki till Los Angeles och LA Galaxy. Den 10 juli 2015 presenterades Ishizaki återigen för AIK.

I december 2017 blev det klart att Ishizaki återvände till IF Elfsborg, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Efter säsongen 2019 avslutade Ishizaki sin karriär. Han har efter sin professionella karriär spelat ett fåtal gånger för Kronängs IF.

Landslagskarriär 
Stefan Ishizaki debuterade i Sveriges A- och U21-landslag 2001. Han spelade i U21-landslaget fram till efter U21-EM-slutspelet 2004. Han spelade fram till säsongen 2007 sporadiskt i A-landslaget.

Meriter 
 Svenska Cupen Vinnare 1999
 Mästare, Tippeligaen, 2005
 Mästare, Allsvenskan, 2006 och 2012
 Svenska Supercupen 2007
 Cupvinnare MLS 2014
 Landslagsspelare: A och U21

Seriematcher / mål (assist) 
2012: 25 / 8 (10)
2011: 25 / 6 (8)
2010: 13 / 6 (3)
2009: 22 / 6 (3)
2008: 20 / 8 (3)
2007: 25 / 8 (9)
2006: 25 / 4 (10)
2005: 15 / 2
2004: 19 / 4, varav 4 / 0 (med Genoa) och 15 / 4 (2) (med AIK)
2003: 24 / 2 (4)
2002: 25 / 5 (4)
2001: 18 / 3 (5)
2000: 22 / 3
1999: 0 / 0

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AIK Fotboll
Fotbollsspelare i IF Elfsborg
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Vålerenga IF Fotball
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Serie B
Spelare i Tippeligaen
Spelare i Major League Soccer
Födda 1982
Levande personer
Män
Idrottare från Stockholm
Svenska mästare i fotboll
Dag Achatz

Dag Achatz, född 1 april 1942, är en schweizisk pianist av svensk börd. Achatz är son till flöjtisten Carl Achatz. Achatz studerade vid musikkonservatoriet i Genève, vid Musikkonservatoriet i Stockholm för Greta Erikson (1960–1963), för Suzanne Roche och Vlado Perlemuter i Paris samt för Alfred Cortot i Sienna.

Han är bosatt i Schweiz sedan 1968.

Bland hans många inspelningar märks egna transkriberingar av Stravinskys Våroffer och Leonard Bernsteins West side story.

Noter 

Svenska klassiska pianister
Schweiziska pianister
Män
Födda 1942
Levande personer
Martin Weibull (statistiker)

Martin Cornelius Weibull, född 25 februari 1920 i Lund, död 11 mars 1998 i Malmö, var en svensk statistiker. 

Martin Weibull var son till kaptenen Julius Oskar Elof Weibull och Elin Katarina Elisabet Faxe. Han var vidare sonson till historikern Martin Weibull samt brorson till historikerna Lauritz Weibull och Curt Weibull. Martin Weibull gifte sig 1948 med Margareta Neideman (1923–2016), med vilken han fick tre barn.

Efter studentexamen i Malmö 1938 studerade Weibull vid Lunds universitet med statistik som huvudämne. Han blev filosofie kandidat 1942, politices magister 1943, filosofie licentiat 1946 och slutligen filosofie doktor 1953. Redan från 1943 hade han haft anställning vid Statistiska institutionen och var från 1953 docent i statistik. Han var 1961–1985 universitetslektor i samma ämne och hade då även varit tillförordnad professor vårterminen 1954. Han undervisade bland annat om sannolikhetskalkyler. 

Därutöver spelade Weibull i många år en viktig roll i flera student- och lundaanknutna organisationer. Som kassör i Akademiska Föreningen blev han 1955–1966 ordförande i dess byggnadskommitté, vilket han från 1960 kombinerade med ledamotskap i Lunds stads byggnadsnämnd. I dessa befattningar hade Weibull en central roll i tidens stora studentbostadsbyggnadsprojekt. Åren 1966–1974 var Weibull även ordförande för hela Akademiska Föreningen. Weibull var vidare först kurator (1944–1945) samt senare inspektor för Malmö nation.

I Knutsgillet innehade han 1975–1978 posten som skattmästare, blev 1978 vice och 1980 ordinarie stolsbroder och var 1987–1990 ålderman.

Martin Weibull avled i sitt hem på Ribersborg i Malmö och jordfästes i Lunds domkyrka. Begravningen förrättades av hans efterträdare som ålderman i Knutsgillet, Carl-Gustaf Andrén.

Källor
 Eva Gerle: Lunds universitets matrikel 1967-68 (Lund 1968)
Sveriges befolkning 1900, (CD-ROM, version 1.02, databasdatum 2006-08-25) Sveriges Släktforskarförbund 2006
Sveriges dödbok 1947-2003, (CD-ROM version 3.0), utgiven av Sveriges Släktforskarförbund 2005
 Dödsannons Margareta Weibull - Familjesidan

Svenska statistiker
Weibull (1920-1998), Martin
Weibull (1920-1998), Martin
Män
Födda 1920
Avlidna 1998
Svenska universitetslektorer
Personer från Lund
Martin
Deck the Halls

Deck the Halls är en julsång till en melodi som har sitt ursprung i Wales i Storbritannien. Vissa kallar sången Deck the Hall. Sången finns även med text på svenska. 

Sångens glada melodi har ofta blivit föremål för parodier.

I populärkultur 
Sången ingår i Disneykortfilmen Plutos julgran, i Sverige mest känd som ett av inslagen i Kalle Anka och hans vänner önskar God Jul.

Publikation
Julens önskesångbok, 1997 (på engelska samt på svenska som "Julafton"), under rubriken "Traditionella julsånger".

Referenser

Externa länkar

Brittiska julsånger
Jag önskar er alla en riktigt god jul

Jag önskar er alla en riktigt god jul är en julsång, skriven av Paul Paljett och Torgny Söderberg.

Sången spelades först in av den då  20 år gamla Paul Paljett och gavs ut på samlingsalbumet Jultoppar från 1975. Den har sedan återutgivits bland annat på samlingsalbumet Dansband 12 år 1991, och på samlingsalbumet Dansparty i juletid: Julens favoriter år 1992. På samlingsalbumen krediteras han som Paul Sahlin, det är dock ursprungsinspelningen från 1975 som återges.

Sången har även spelats in av Kikki Danielsson på hennes julalbum Min barndoms jular från 1987, och 1995 spelade Ann-Cathrine Wiklander in melodin . 

1998 spelades den in på nytt av Paul Sahlin tillsammans med Matz Bladhs, där han vid den tiden var sångare.

I sångtexten, som ser tillbaka på skoltiden med en viss nostalgi, och sentimentalitet, önskas vännerna och de gamla klasskamraterna en "God jul".

Se även 
 En riktigt god jul
 En riktig jul (album)
 En riktig jul

Referenser

Låtar av Paul Sahlin
Låtar av Torgny Söderberg
Låtar framförda av Kikki Danielsson
Skolsånger
Svenska julsånger
Sånger 1975
Svenskspråkiga sånger
Ach, du lieber Augustin

Ach, du lieber Augustin är en österrikisk visa skriven av Marx Augustin 1679. Marx Augustin hade förlorat alla sina vänner till pesten och diktade en kväll 1679 på värdshuset Zum roten Dachl i Wien denna självbiografiska pessimistiska visa.

Melodin blev senare känd som "Ju mer vi är tillsammans", även känd i Sverige som signaturmelodi till Melodikrysset i P4.

Referenser

Visor

de:Marx Augustin#O du lieber Augustin
Vi tänder ett ljus i advent

Vi tänder ett ljus i advent är en adventspsalm, skriven 1984 av Stewe Gårdare (född 1946).

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes av Voice 1984 på albumet Jul i vårt hus.

Publikation
Julens önskesångbok, 1997, under rubriken "Advent".
Psalmer och Sånger 1987 som nummer 810 under rubriken "Kyrkoåret - Advent".
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 67 under rubriken "Hela året runt".

Källor

Fotnoter

Adventspsalmer
Svenska psalmer
Tomtarna

Tomtarna, med inledningsorden '"Nu ska vi jobba med väldig fart", är en julsång skriven av Gullan Bornemark. Sången, som skildrar en dag i jultomtens verkstad inför julhelgen, publicerades första gången 1962 i "Gubben i lådan visor och lekar".

Inspelningar
Den första inspelningen gjordes på singel "Gumman i lådan" med Gullan Bornemark själv och hennes barn Eva och Sven tillsammans med Malmö snurrorkester.

Referenser 

Svenska barnvisor
Svenska julsånger
Svenskspråkiga sånger
Sånger 1962
La donna è mobile

La donna è mobile – på svenska "Ack, som ett fjun så lätt" – är hertigens aria i tredje akten av operan Rigoletto av Giuseppe Verdi. Den svenska översättningen av Ernst Wallmark användes fram till 1950, men numera nyttjas bara originaltexten på italienska.

1.
La donna è mobile
Qual piuma al vento,
Muta d'accento – e di pensiero.
Sempre un amabile,
Leggiadro viso,
In pianto o in riso, – è menzognero.
Refräng
La donna è mobil
qual piuma al vento
Muta d'accento e di pensier!
e di pensier!
e di pensier!
2.
È sempre misero
Chi a lei s'affida,
Chi le confida – mal cauto il core!
Pur mai non sentesi
Felice appieno
Chi su quel seno – non liba amore!
Refräng

Operor av Giuseppe Verdi
Italienska operaarior
Tomtegubben som hade snuva

Tomtegubben som hade snuva, även känd som En liten tomtegubbe satt en gång, är en barnvisa av Felix Körling från 1915. Sången handlar om en liten tomtegubbe som har snuva men blir frisk sedan han, efter råd från sin fru, gått till "Doktor Mullvad" och fått medicin. 

Visan används ofta som julsång, även om ordet jul inte nämns och det inte heller är jultomten utan snarare en gårdstomte som är tomtegubben.

Publikation
Lek med toner, 1971
Barnvisboken, 1977, som "En liten tomtegubbe" ("Tomtegubben som hade snuva")
Julens önskesångbok, 1997, under rubriken "Nyare julsånger"

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes av en 4-årig Lisbeth Bodin med Cupolorkestern den 28 oktober 1949, och gavs ut på skiva i januari 1950.

Referenser

Noter

Externa länkar
Text till "Tomtegubben som hade snuva"

Svenska barnvisor
Svenska julsånger
Svenskspråkiga sånger
Sånger 1915
Så mörk är natten i midvintertid

Så mörk är natten i midvintertid är inledningsorden i en svensk luciasång med den egentliga titeln Lucia, med text av Johnny Johansson och musik av Carl Bertil Agnestig. Sången publicerades första gången 1969, och har sedan dess blivit ett populärt inslag i repertoaren vid luciafirande i Sverige.

Publikation
Julens önskesångbok, 1997, under rubriken "Advent".

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes av Söderbärke ungdomskör, och gavs ut på skivalbumet Luciamorgon på Carl Larsson-gården 1976.

Källor

Fotnoter

Luciasånger
Svenska sånger
Svenskspråkiga sånger
Sånger 1969
Olli Rehn

Olli Ilmari Rehn, född 31 mars 1962 i S:t Michel, Finland, är en finländsk politiker (Centern). Han har bland annat varit EU-kommissionär 2004-2014 och näringsminister 2015-2016. Olli Rehn är chefdirektör för Finlands Bank sedan den 12 juli 2018.

Rehn studerade ekonomi, internationella relationer och journalistik vid Macalester College i Saint Paul, Minnesota, avlade en kandidatexamen i statsvetenskap vid Helsingfors universitet 1989 och en filosofie doktorsexamen i internationell politisk ekonomi vid Oxfords universitet 1996.

Rehn är medlem i Centern i Finland, var ordförande i dess ungdomsförbund 1987–1989, vice partiordförande 1988–1994 och ledamot av stadsfullmäktige i Helsingfors. Han valdes in i Finlands riksdag 1991 och ingick i Finlands delegation till Europarådet samt var särskild rådgivare till statsminister Esko Aho 1992–1993. Han lämnade riksdagen 1995 och valdes in i Europaparlamentet för perioden 1995–1996. Åren 1998–2002 var han kabinettschef hos Finlands EU-kommissionär Erkki Liikanen. Rehn var professor och forskningsdirektör vid institutionen för allmän statslära och Centrum för Europastudier vid Helsingfors universitet 2002–2003 och finanspolitisk rådgivare till statsminister Matti Vanhanen 2003–2004. 

När Liikanen utnämndes till centralbankschef i Finland i juli 2004 efterträdde Rehn denne i Prodi-kommissionen som kommissionär med ansvar för näringsliv och informationssamhället. När Kommissionen Barroso I tillträdde i november samma år blev Rehn utnämnd till kommissionär med ansvar för utvidgningsfrågor. I denna egenskap ledde han förhandlingarna när Rumänien och Bulgarien blev EU-medlemmar 2007 samt Kroatiens och Turkiets medlemskapsförhandlingar. Från den 10 februari 2010 ansvarade Rehn för ekonomiska och monetära frågor i Kommissionen Barroso II. I oktober 2011 upphöjdes han till vice ordförande i kommissionen som sedan tidigare hade sju vice ordförande.

Rehn ställde upp i Europaparlamentsvalet 2014 och tog ånyo plats i parlamentet den 1 juli 2014, varför han avgick som kommissionär. Han lämnade Europaparlamentet redan 2015 och var därefter näringsminister i Juha Sipiläs ministär fram till och med 2016.

Rehn är gift med Merja Rehn och har en dotter. Modern Vuokko Rehn var riksdagsledamot mellan 1995 och 1999.

Utmärkelser

Källor

Noter

Externa länkar 
 EU-kommissionens webbplats
 Europaparlamentets webbplats

EU-kommissionärer
Finlands näringsministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Ledamöter av Europaparlamentet från Finland
Personer från Sankt Michel
Födda 1962
Levande personer
Män
Alumner från Helsingfors universitet
Chefdirektörer för Finlands Bank
Aclutti busch boosch bumpa Albertina

Aclutti busch boosch bumpa Albertina är en visa av Povel Ramel som framfördes första gången i Föreningen för flugighetens främjande i Sveriges radio 1946. Sången handlar om den besvärliga Albertina, som till slut hamnar i en kannibals gryta.

Sånger 1946
Låtar av Povel Ramel
Gerardo Matos Rodríguez

Gerardo Hernán Matos Rodríguez, även känd som Becho, född 28 mars 1897 i Montevideo, Uruguay, död 25 april 1948 i Montevideo, var en uruguayansk kompositör, musiker (piano) och journalist.

Matos Rodríguez mest berömda verk är La Cumparsita, som skrevs omkring 1915—1916 men som hade premiär först den 19 april 1917. La Cumparsita räknas som världens mest spelade tango-stycken och förekommer bland annat i den amerikanska komedifilmen I hetaste laget från 1959.

Externa länkar
Gerardo Matos Rodríguez todotango.com

Uruguayanska kompositörer
Uruguayanska pianister
Födda 1897
Avlidna 1948
Män
Personer från Montevideo
Lawrence Makoare

Lawrence Makoare född 20 mars 1968 är en skådespelare från Nya Zeeland. Han har bl.a. spelat uruk-hais överbefälhavare Lurtz i Sagan om Ringen (2001), nazgûlkungen Häxmästaren och orchbefälhavaren Gothmog i Sagan om konungens återkomst (2003) och Mr. Kil i Die Another Day (2002). Han spelade Bolg i Hobbit: Smaugs ödemark (2013) och Hobbit: Femhäraslaget (2014).

Källor

Födda 1968
Nyzeeländska skådespelare
Män
Levande personer
Actors Studio

Actors Studio är en skola för yrkesskådespelare i New York grundad 1947 av Lee Strasberg, Elia Kazan, Cheryl Crawford och Robert Lewis. Medlemmarna är inbjudna eller invalda.

1948 blev Lee Strasberg teaterpedagog vid Actors Studio och där lärde han ut Method Acting.

Teaterutbildningar i USA
Niagara Falls, Ontario

Niagara Falls är en kanadensisk stad (lower tier city) i Ontario och är belägen vid gränsen mot USA.  Staden ligger på den västra sidan av Niagarafallen, vid Niagarafloden som går mellan Eriesjön och Ontariosjön' Niagara Falls ligger  meter över havet. Niagara Falls är en del av Saint Catharines storstadsområde, och har  invånare (2016) på en yta av 209,58 km². På andra sidan av Niagarafloden ligger grannstaden Niagara Falls i delstaten New York i USA.

Politik 

Politiskt styrs Niagara Falls av ett valt fullmäktige om åtta personer och en borgmästare. I regionfullmäktige i sekundärkommunen Regional Municipality of Niagara representeras staden av sin borgmästare och tre valda ledamöter.

2014 omvaldes Jim Diodati till borgmästare med 84,5 procent av alla röster i borgmästarvalet.

Källor 

Primärkommuner i Ontario
Orter i Ontario
Regional Municipality of Niagara
Gränsorter i Nordamerika
Backskafting

Backskafting (Brachypodium pinnatum) är ett flerårigt cirka en meter högt gräs i släktet skaftingar. Den sprider sig ofta till stora bestånd med hjälp av utlöpare.

Äldre namn på backskafting är spärrlosta och axlosta.

Vippan på backskaftingen är mycket enkelt uppbyggd. Småaxen är placerade ett och ett längs en gemensam huvudaxel. Under blomningen är småaxen utspärrade eller något nedböjda.

Backskaftingen är ganska ovanlig och förekommer mestadels på torr ängsmark, helst i skugga. Den växer med enstaka, raka och styva strån av nära 1 meters höjd. I Norden är dess norrgräns Uppland, Värmland och Valdres samt sydliga Finland.

Gräsfrukten är liksom halvgräsens frukt torr och enfröig, det vill säga nötlik, men fruktväggen är tunn, hinnaktig och vidvuxen fröskalet. Detta slags frukt kallas efter denna hinna hinnfrukt. Vid basen finns en liten avlång kropp, infogad på samma sätt som nageln på ett finger som är fröets växtanlag eller grodd. Denna kan ses igenom den tunna fruktväggen. Resten av fröet är frövita (den del som vid ett sädeskorns malning lämnar mjölet).

Externa länkar
Den virtuella floran

Gräs
Ba Växtindex

ca:Brachypodium#Brachypodium pinnatum