kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Blåbandsrörelsen

Blåbandsrörelsen är en svensk nykterhetsrörelse, bestående av två organisationer: Sveriges Blåbandsförbund ("Blå Bandet") och Sveriges Blåbandsungdom. Man är en del av Internationella Blå Korset med medlemsorganisationer i 41 länder.

Blå Bandet är en demokratisk folkrörelse, som på kristen grund vill engagera människor för personlig helnykterhet och verka för ett samhälle byggt på solidaritet och jämställdhet, socialt och internationellt engagemang. Blå Bandets vision är ett tryggt samhälle fritt från alkohol och andra droger där alla människor har lika värde.

Historia

Internationellt 
Blåbandsidén föddes i USA. En alkoholiserad krögare, Francis Murphy, hamnade i fängelse för olaga spritförsäljning, blev kristen och började efter frigivningen 1871 hålla väckelsekampanjer där han uppmanade till personlig helnykterhet. År 1876 började man använda ett blått band som igenkänningstecken. Bandet hämtades från Fjärde Mosebok 15: 38-39 där Guds barn uppmanas att ha ett blått band i hörntofsarna för att minnas Herrens bud. 

Idén fördes vidare till Storbritannien där den sedan spreds vidare i Europa, bland annat till Schweiz, där Louis-Lucien Rochat 1877 antog ett blått kors som symbol, influerad av Röda korset.

Sverige 

I samband med en resa till Kanada med IOGT kom Oskar Eklund i kontakt med rörelsen, varpå han 1883 startade tidskriften Blå Bandet hemma i Sverige. År 1884 bildades den första svenska blåbandsföreningen i Göteborg av Beatrice och Axel Dickson. År 1886 samlades ombud från de lokala blåbandsföreningarna i Sankt Paulskyrkan i Stockholm och bildade en riksorganisation, Sveriges Blåbandsförening, senare Sveriges Blåbandsförbund (SBF). År 1909 bildades Sveriges Blåbandsungdom (SBU).

Inom Blåbandsrörelsen har man en rad anläggningar, som Hellidens folkhögskola i Tidaholm, Sälsäterns fjällgård vid Lindvallen i Sälenfjällen och konferensanläggningen Princess Hall i Stockholm.

Blåbandsrörelsen delar vartannat år ut Oskar Eklund-priset för opinionsbildande insatser i alkoholfrågan. Pristagare är bland andra Erik Edin,  Bengt Göransson, Benny Haag och Therese Eriksson.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Blåbandsrörelsen i Sverige
Demokratiutredningen (1997)

Demokratiutredningen var en större statlig, parlamentarisk utredning kring demokratin i Sverige. Den verkade åren 1997–2000, med Bengt Göransson som ordförande, varefter den kom med en slutrapport. Utredningen kritiserades från borgerligt håll för att vara politiserad.

Verksamhet
Mellan 1997 och 2000 tog utredningen fram 32 småskrifter och 13 forskarvolymer som avsågs att vara underlag för den fortsatta dialogen om folkstyrelsens arbetsformer och arbetssätt. Sammanlagt medverkade drygt hundra svenska och utländska forskare från tolv olika discipliner. Utredningen arrangerade även tematiska seminarier på olika platser i landet. Man hade också en hemsida.

År 2000 kom slutrapporten "En uthållig demokrati! Politik för folkstyret på 2000-talet" (SOU 2000:1)

Utredningens arbete koncentrerades till följande fyra områden:

 Internationaliseringen av ekonomin. Ekonomi och demokrati i samspel. 
 Sverige i Europeiska unionen. 
 Nya informations- och kommunikationsmönster, informationstekniken och det nya medielandskapet. 
 Förändringarna i den offentliga sektorn samt utveckling inom folkrörelserna. 

Ansvarig minister var Britta Lejon och ordförande i utredningen var Bengt Göransson.

Kritik 
Utredningen kom under den tid den verkade att kritiseras, åtminstone från borgerlig press och borgerliga debattörer, för att utredningen var politiserad, och att de skrifter den gav ut höll låg kvalitet och hade en oklar status. Snarare än att vara delbetänkanden från utredningen betecknades en del av de skrifter som gavs ut som "debattskrifter" och försågs med förord som angav att "Demokratiutredningens ledamöter har inte tagit ställning till skriftens innehåll" och "Författaren är ensam ansvarig", trots att de gavs ut som SOU-skrifter.

Se även 
 Demokratiutredningen (2014)
 Maktutredningen
 Folkmotion

Referenser

Noter

Övriga källor 
Vad hände med Sveriges ekonomi efter 1970 (SOU 1999:150)

Externa länkar 
 

1997 i Sverige
Demokrati
Politik i Sverige
Politik i Sverige 2000
Statens offentliga utredningar
Regeringen Persson
Adolf Rangstedt

Karl Adolf Rangstedt, född 12 juli 1877 i Stockholm, död 4 juni 1924, var en svensk skådespelare och teaterledare.

Biografi
Rangstedt drev tillsammans med Gösta Ericsson Rangstedt-Ericssonska Teater/Operettsällskapet som turnerade i folkparkerna. Senare drev han även Adolf Rangstedts Operettsällskap.

Filmografi
 – Bellman

Teater

Regi

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Födda 1877
Avlidna 1924
Män
Skådespelare från Stockholm
Svenska teaterchefer
Perifer venkateter

Perifer venkateter (PVK, venös infart) är en plastkateter som läggs i en perifer ven i syfte att tillföra infusioner eller läkemedel. Vanliga punktionsställen är vener på handlovens ovansida och vena cephalica eller vena basilica som löper längs underarmen.

Kateterns ytterdiameter anges i Gauge (G). Ju högre Gaugetal som anges, desto mindre ytterdiameter. 0,6 mm motsvarar 24 G och 2,0 mm motsvarar 14 G. Normalt är injektionsporten färgad i olika kulörer enligt internationell standard vilken gör att sjukhuspersonalen direkt kan avläsa kateterns ytterdiameter utan att undersöka förpackningens etikett.

Den vanliga typen av perifer venkateter är för engångsbruk och levereras steril och färdigmonterad till en enhet bestående av en tunn ihålig stålkanyl, liknande kanyler för sprutor, som i sin tur är införd i ett tunt, mjukt och böjligt plaströr (själva katetern) på så vis att endast någon millimeter av stålkanylens spets sticker fram ut kateterrörets mynning. Vid andra änden finns en ventil, två plastvingar för fastsättning av katetern, en injektionsport, en grepplatta, en bloduppsamlingspropp och en luer-koppling. Vid användandet sticks stålkanylen genom huden och in i en ven och när spetsen befinner sig i venen, vilket indikeras av att blod kommer upp genom stålkanylen till bloduppsamlingsproppen, dras stålkanylen ut och kasseras medan plaströret (katetern) sitter kvar i venen.

Venflon är varunamnet på en i Sverige mycket vanlig produkt av denna typ som tillverkades av Becton-Dickinson i Helsingborg fram till 2011. 1967 hittade Inger Olefeldt på namnet "Venflon", med utgångspunkt från orden "ven", "ventil" och "teflon". Rättigheterna till varumärket "Veflon" såldes samma år till dåvarande Viggo, som producerade kanylen.

Det finns numera nålskyddade venkatetrar som förhindrar att sjukhuspersonal av misstag sticker sig på stålkanylen då denna dras ut från katetern.

Användningen av perifera venkatetrar är i Sverige mycket utbredd, både inom sjukhus- och ambulansvård. Sättning av PVK görs normalt av sjuksköterska.

Se även
Midline
Central venkateter
PICC-line
Subkutan venport

Katetrar
Intravenösa behandlingar
Harry Potter och dödsrelikerna

Harry Potter och dödsrelikerna (Harry Potter and the Deathly Hallows) är den sjunde och avslutande boken i Harry Potter-serien av J.K. Rowling. Den engelskspråkiga utgåvan gavs ut den 21 juli 2007 och den svenskspråkiga den 21 november 2007. Titeln offentliggjordes genom en speciell "hänga gubbe"-funktion på författarens webbplats 21 december 2006. Den engelska versionen av boken består av 607 sidor, medan den svenska består av 784 sidor.

Bokomslaget till den svenska originalutgåvan illustrerades av Alvaro Tapia och Peter Bergting, där Bergting gjorde den digital färgläggning som förlaget krävde som en sen ändring.

Namn 
J.K. Rowling skrev på sin officiella webbplats att hon kanske skulle offentliggöra vilka andra två titlar hon övervägde att ge "Harry Potter and the Deathly Hallows" efter publiceringen av boken. I en intervju den 30 juli 2007 på Bloomsbury.com, avslöjade hon det: de andra titlarna hon övervägde var Harry Potter and the Elder Wand (Harry Potter och Fläderstaven) och Harry Potter and the Peverell Quest (Harry Potter och Peverells utmaning).

Skillnad från tidigare böcker 
Skillnaden mellan Harry Potter och dödsrelikerna och övriga böcker är markant. Rowling har i takt med att karaktärerna åldrats förändrat sin stil så att den reflekterar karaktärernas ålder. Målgruppen tycks vara personer i samma ålder som Harry Potter. Många av känslouttrycken i boken är normala för tonåringar.

Det faktum att Harry Potter inte återvänder till Hogwarts utgör en stor skillnad från de andra böckerna, eftersom den inledande delen av boken historiskt har varit hur Harry har åkt till Diagongränden för att handla samt åkt Hogwartsexpressen till skolan. Den delen har bytts ut mot hans sökande efter horrokruxer.

Det trollkarlskrig som utspelar sig i boken innebär att många människor dör, att det för det mesta är totalt kaos, och att ingen litar på främlingar. Detta är inte unikt för den sjunde boken, även om fokus inte är enstaka dödsoffer, utan krigsscener liknande dem som förekommer i den verkliga världen.

Handling 
Boken beskriver den slutliga uppgörelsen mellan Harry Potter och den onde trollkarlen Lord Voldemort.

Voldemort har infiltrerat och tagit makten över trolldomsministeriet, och Harry, Ron och Hermione tvingas gå igenom ett stort antal prövningar i försök att slutföra uppdraget som Harry fått av Albus Dumbledore, innan den slutgiltiga striden är vunnen.

När historien är slut, då står Harry Potter som segrare och Lord Voldemort är död.

Rowlings kommentarer 
Efter utfrågningar på intervjuer och chatter har Rowling avslöjat mer information, och vidareutvecklat frågeställningar från boken.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 J.K. Rowling, Harry Potter and the Deathly Hollows.
 Harry Potter Lexicon
 
 Intervju med JK Rowling
 

Skönlitteratur 2007
Harry Potter-böcker
Romaner av J.K. Rowling
Transitorisk ischemisk attack

Transitorisk ischemisk attack, förkortat TIA, även kallat mini-stroke, är en övergående störning i blodflödet till en del av hjärnan (cerebral ischemi). Detta orsakar syrebrist och är symptomgivande under maximalt ett dygn, vanligen övergående inom minuter-timmar. Vanliga symptom är hemipares, afasi och flyktig synnedsättning (amaurosis fugax) som upplevs som om en gardin dras ner för ögat.

Flera attacker under kort tidrymd benämns "malign" eller "hopad" TIA. Försvinner symptomen inom 24 timmar kallas attacken för TIA, om symptomen består mellan 24 och 72 timmar kan den kallas för RIND (reversible ischemic neurologic deficit) och om den är ännu mer långvarig kallas den för slaganfall.

Se även 
 Slaganfall

Referenser

Noter

Webbkällor 
 TIA (Transient Ischemic Attack) på strokeassociation.org
 Transient Ischemic Attack på eMedicine

Externa länkar 
 Vårdguiden – Stroke 

Cerebrovaskulära sjukdomar
Hjärnskador
ASPERA

ASPERA är en förkortning av Analyser of Space Plasma and Energetic Atoms och är en svensk konstruktion. Instrumentet finns med på de bägge rymdsonderna Mars Express och Venus Express. ASPERA flög också med Fobos 1 och 2 till Mars 1988.

Rymdfart
Radiobil

Radiobil kan syfta på:

 Radiobil (polis) – en polisbil med radioutrustning, se Polisfordon i Sverige
 Radiobil (tivolifordon) – typ av fordon som fungerar som åkattraktion på nöjesfält
 Radiobilarna, Liseberg – åkattraktion på nöjesfältet Liseberg
Spektras Deckaress

Spektras Deckaress är den första av Jan Brobergs bokserier med utvalda deckare som aldrig hade översatts till svenska tidigare. De andra var Spektras Nya Deckaress, Spektras Kriminaless och Pusselmästarna. Spektras Deckaress bestod av 20 böcker och gavs ut med cirka fem volymer per år mellan 1973 och 1976. Förutom nedanstående titlar innehöll de flesta volymer en extra novell av samma författare.

Böcker i serien
 Drick ur ditt glas (Champagne For One 1958) av Rex Stout
 Mannen från havet (The Man From the Sea 1955) av Michael Innes
 Fara i lyxbil ('Murder Makes the Wheels Go Round 1966) av Emma Lathen
 Listig som en orm (He Wouild Not Kill Patience 1944) av Carter Dickson
 En man med många talanger (The Talented Mr Ripley 1955) av Patricia Highsmith
 Ett koppel blodhundar - antologi redigerad av Jan Broberg
 Försöka duger (Trial and Error 1937) av Anthony Berkeley
 Rebus i rött (Face to Face 1967) av Ellery Queen
 Flyktingen (The Fugitive 1962) av Robert L. Fish
 Den femte kolonnen (The Smiler With the Knife 1939) av Nicholas Blake
 Nätet (The Narrowing Circle 1954) av Julian Symons
 Hårdkokta herrar - antologi redigerad av Jan Broberg
 Gänget (Hail to the Chief 1973) av Ed McBain
 Flugan på väggen (The Fly on the Wall 1971) av Tony Hillerman
 Hämndens ögonblick (Rendezvous in Black 1948) av Cornell Woolrich
 En man utan samvete (Ripley Underground 1970) av Patricia Highsmith
 Ridåfall (The Case of the Gilded Fly 1944) av Edmund Crispin
 Mannen på bänken (A Person Shouldn't Die Like That 1972) av Arthur D. Goldstein
 Fara på färde (Journey Into Fear 1940) av Eric Ambler
 Hök och duva (The Rainbird Pattern 1973) av Victor Canning

Deckarrepriser
Dessutom gavs en parallell serie ut med så kallade deckarrepriser, som tidigare hade översatts till svenska. Det blev dock bara två volymer:

A Den stora klockan (The Big Clock 1946) av Kenneth Fearing
B Laura (Laura 1943) av Vera Caspary

Böcker om deckare
Två volymer om deckare gavs ut av samma förlag och med samma utseende.Ord om mord - Svenska deckarförfattare och kritiker diskuterar - antologi redigerad av Jan BrobergKorsförhör - 12 deckarförfattare i vittnesbåset'' - intervjubok av Jan Broberg

Externa länkar
Broberg-index

Bokserier
Deckare
Alvin Toffler

Alvin Toffler, född 4 oktober 1928 i New York City, New York, död 27 juni 2016 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk författare och framtidsforskare. 1970 utkom han med boken Future Shock (svensk översättning 1971: Framtidschocken) som beskriver stabilitetens död och hur världen är på väg att förändras mot mer heterogenitet. 1980 gav han ut boken The Third Wave (svensk översättning 1982: Tredje vågen) där den västerländska utvecklingen beskrivs i tre vågor: jordbrukssamhället där man producerar för egen konsumtion, industrialismen där man producerar för en marknad och idag då vi återgår till att producera för egen konsumtion men på ett nytt sätt. Toffler myntar begreppet prosument, en sammanslagning av begreppen producent och konsument.

Galleri

Referenser 

Amerikanska futurologer
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Män
Födda 1928
Avlidna 2016
Alumner från New York University
Personer verksamma vid Cornell University
Spektras Nya Deckaress

Spektras Nya Deckaress var den andra av Jan Brobergs bokserier med utvalda kvalitetsdeckare. Den gavs ut i 26 volymer mellan 1976 och 1979 på bokförlaget Spektra.

Serien följdes av samma förlags Spektras Kriminaless.

Böcker i serien
 Dimstråk av John Franklin Bardin
 Hokus Pokus av Clayton Rawson
 En man med onda avsikter av Patricia Highsmith
 Doktor Frigo av Eric Ambler
 I sista sekunden - antologi
 Krona eller klave av Martin Cruz Smith
 Rent samvete av Francis Clifford
 Domedag av Eric Ambler
 Kurragömma av Andrew Garve
 Den förgiftade chokladasken av Anthony Berkeley
 En fråga om skuld av Edward Grierson
 Svälta räv av Ellery Queen
 Tack för igår av Len Deighton
 Brottsligt förflutet av John Dickson Carr
 Tag tjuren vid hornen av Rex Stout
 Solkemisten av Lionel Davidson
 I valet och kvalet av Patricia McGerr
 Över stock och sten av Michael Innes
 Vilddjurets märke av Fredric Brown
 Statskupp av Peter van Greenaway
 Flyktförsök av Michael Lewin
 I rättvisans namn av Edgar Lustgarten
 Som i en dröm av Margaret Millar
 Affär är affär av Michael Gilbert
 Bakom lås och bom av H. H. Holmes (alias Anthony Boucher)
 Ödets ironi av George Hopley (alias Cornell Woolrich)

Bokserier
Deckare
Kolingen (film)

Kolingen är en svensk kort dramafilm från 1908 i regi av Erik Dahlberg.

Handling
Kolingen vaknar i sin våning vid Strandvägen och kysser morgonsolens strålar. Därefter gör han toalett och intager frukost i sitt förmak. Handlingen förflyttar sig till Värtan där Kolingen avlägger förmiddagsvisit hos Västerviks-Ludde på Villa Boxkol. Tillsammans utövar de den Lingska gymnastiken. Kolingen återvänder till staden och börjar sitt arbete. Västerviks-Ludde hjälper till. Filmen avslutas med att Kolingen är på gott humör och donerar för att slutligen knyta sig.

Om filmen
Filmen premiärvisades 20 november 1908 på Centralbiografen tidigare kallad Nya London i Stockholm. I samband med premiären meddelades följande: Kolingen var inbjuden till vår generalrepetition. När han på scenen fick se sig utöfva Lingska gymnastiken, skrattade han af förtjusning, och när han såg huru han, berusad af sällhet, öppnar sitt hjärta och donerar sin förmögenhet, grät han af rörelse. Inspelningen skedde längs med Strandvägen och vid Lilla Värtan i Stockholm. Filmen ackompanjerades av Dompans Spiskroksvalsen. Kunskapen om filmen är inte stor. Man vet inte vilka skådespelare som spelade de två rollerna Kolingen och Västerviks-Ludde.

Roller i urval
Kolingen 
Västerviks-Ludde

Se även
Kolingens galoscher

Källor

Albert Engström-filmatiseringar
Svenska dramafilmer
Svenska kortfilmer
Svenska filmer 1908
Svenska stumfilmer
Kortfilmer 1908
Förlorade filmer
Karl Lundin

Karl Lundin född Karl Gustaf Robert Lundin 3 september 1874 i Stockholm, död 12 oktober 1931 i Spånga, var en svensk musiker och kompositör. 

Han var även verksam under pseudonymnamnet Kal Dompan.

Filmmusik

Referenser

Födda 1874
Avlidna 1931
Svenska musiker
Män
Personer från Stockholm
Kompasstreck

För andra betydelser av streck se streck.

Kompasstreck är en traditionell indelning av horisonten i 32 streck. De är en mer precis uppdelning än de fyra kardinalstrecken och de fyra interkardinalstrecken.

Systemet med 32 streck lever dock kvar i vissa sammanhang, som angivande av väderstreck eller i vissa förordningar. Ett streck motsvaras av 11,25 grader på en 360-gradig kompass, eller 45 grader per fyra streck.

Dessa totalt 32 streck används dock sällan numera. Det är i vardagslag och inom väderleksrapporter främst de fyra kardinalstrecken N, E, S, V och de fyra mellanliggande interkardinalstrecken NE, SE, SV, NV som brukas allmänt.

Vidare används NNE, ENE, ESE, SSE, SSW, WSW, WNW, NNW och ytterligare (på svenska) NtO (utläst: nord till ost), NOtN, NOtO, OtN, OtS, SOtO, SOtS, StO, StV, SVtS, SVtV, VtS, VtN, NVtV, NVtN och NtV. I Sverige används O och V istället för E och W.

Denna streckindelning användes allmänt vid kursangivelser på segelfartygens tid. Under segel i sjögång var det styvt nog att styra på ett halvt streck när. Under lugnare förhållanden kunde man ge noggrannare kursangivelse genom ett halvt eller ett kvarts streck (exempelvis Nordost en halv Ost).

I militära sammanhang används streck som beteckning för ett vinkelmått ungefär motsvarande en milliradian (6400 streck på ett varv). Se vidare Streck (vinkelenhet).

Se även
Kompass
Lanterna
Väderstreck
Streck (vinkelenhet)

Referenser 

Navigation
Väderstreck
Vinkelenheter
Oblivion

Oblivion betyder "glömska" på engelska och kan syfta på:

Oblivion (musikalbum) – Galadriels tredje album
The Elder Scrolls IV: Oblivion – ett datorspel i RPG-genren
Oblivion (berg- och dalbana) – en berg- och dalbana i nöjesparken Alton Towers i England
Oblivion (bok) – en bok från 2012 av Anthony Horowitz
Oblivion (film) – en film med Tom Cruise i huvudrollen
Oblivion (musikalbum av Ástor Piazzolla) – musikalbum från 1982 av argentinske dragspelaren Ástor Piazzolla
Sven Thermænius

Sven Vilhelm Thermænius, född 30 mars 1910 i Stockholm, död 19 september 1971 i Kristianstad, var en svensk filmfotograf, regissör, manusförfattare, producent och målare. 

Han var son till disponenten Johan Alfred Thermænius och Gerda Callmander och gift med Essie Hylén. Efter avslutade skolstudier och resor i utlandet anställdes Thermænius i filmbranschen 1933 som kameraassistent vid Svensk Filmindustri. Som konstnär utförde han bland annat en större oljemålning av Ödeby komministergård i Närke och medverkade i några utställningar. Han var sondotterson till Carl Jacob Callmander och brorsdotterson till Constantin Callmander.

Regi i urval

1950 - O helga natt
1950 - Gubben Noak

Producent
1961 - Barna Hedenhös i världsrymden
1961 - Barna Hedenhös - Amerikaresan
1961 - Barna Hedenhös

Filmfoto i urval

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 421, Allhems Förlag, Malmö.

Externa länkar

Svenska filmfotografer
Svenska filmregissörer
Svenska filmproducenter
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Regissörer från Stockholm
Födda 1910
Avlidna 1971
Män
Manusförfattare från Stockholm
Fotografer från Stockholm
Svenska dokumentärfilmare
Stina Hedberg

Amanda Kristina (Stina) Sofia Ulrika Hedberg, född Holm den 21 augusti 1887 i Hovförsamlingen i Stockholm, död den 20 november 1981 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Stina Hedberg var dotter till slottsfogden Gari Holm och Märta Brunau. Hon genomgick sjunde klass i Wallinska skolan och fick sin teaterutbildning i Frankrike och England 1905. Hon scendebuterade vid Svenska teatern 1906, där hon gjorde rollen som Kätchen i Zacharias Topelius pjäs Regina von Emmeritz. 1908–1931 var hon engagerad vid Dramaten och gjorde där sammanlagt 57 roller. Hon gjorde även gästspel i Köpenhamn och Oslo. Från och med 1937 var hon engagerad hos Ernst Eklund. Bland de roller hon gjorde finns Rosette i Lek ej med kärlek, Marcelle i
Falska juvel, Maria i Revisorn, Suzanne i Sällskap där man har tråkigt, Alma i Ära, Madeleine i Min vän Teddy, Helen i Kärleken rår, Silvette i Romantik, Anne-Marie i Dunungen, Roxane, Elmire i Tartuffe, Agnes i Äktenskapsskolan, Gene-yiéve i Den gröna fracken, Helen Äfventyret, Julie i Gurli, Mirzi i Älskog, Dora i Nationalmonumentet, Dagmar i Vad kvinnan vill och Marie Louise i Den oemotståndlige.

Utöver teatern var Hedberg verksam som filmskådespelare. Hon debuterade 1936 i Alice Eklunds och Lorens Marmstedts Flickorna på Uppåkra. Hon kom sammanlagt att medverka i nio filmer fram till och med 1946.

Hon var gift från 1911 med författaren Tor Hedberg, som avled 1931.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser 
 Noter

 Tryckta källor
 

 Webbkällor

Externa länkar 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1887
Avlidna 1981
Kvinnor
Gaspéhalvön

Gaspéhalvön (, ) är en halvö i sydöstra Kanada, i den östra delen av provinsen Québec. Halvön breder ut sig cirka 240 kilometer i en ost-nordostlig riktning från Rivière Matapédia ut i Saint Lawrenceviken. Den är belägen mellan Saint Lawrencefloden i norr och Baie des Chaleurs samt New Brunswick i söder.

På Gaspéhalvön ligger Monts Chic-Chocs, som är en förlängning av bergskedjan Appalacherna. De sträcker sig parallellt med Saint Lawrencefloden på halvöns nord-centrala del. Högsta punkten är Mont Jacques-Cartier, på 1 268 m ö.h. Appalachian Trail leder in på Gaspéhalvön.

Ett antal floder dränerar halvön, vilket inkluderar Cascapédia, Saint-Jean, York, Grande och du Grand Pabos. Större bosättningar finns längs kusten, såsom Matane, Gaspé, Percé, Chandler och New Carlisle. Vid halvöns spets, Cap Gaspé, ligger förutom staden Gaspé också Forillons nationalpark.

Väg 132 följer kusten runt hela Gaspé och korsar också halvön vid Sainte-Flavie. Tillsammans med Îles de la Madeleine bildar Gaspé regionen Gaspésie–Îles-de-la-Madeleine. "Gaspé" kommer från mi'kmaqindianernas ord gespeg, "världens ände".

Inlandet 
På nordöstra Gaspé leder den lilla vägen 198 bort från kusten i norr vid L'Anse Pleureuse och söderut uppför bergen. Längs vägen breder Gaspés majestätiska skogar ut sig, vägen korsar flera små floder. Till slut når vägen Murdochville som ligger 660 meter över havet. Vid Murdochville finns många vindkraftverk som tillsammans har världens största vindkraftsproduktion. Efter Murdochville leder väg 198 längs med Yorkfloden till Gaspé.

Sydkusten 
Vid Restigouche och Gesgapegiag finns flera mi'kmaqsamhällen och det som återstår av de en gång välmående engelskspråkiga samhällena Carleton och New Carlisle. Dessa småstäder grundades av lojalister som flytt USA efter den amerikanska revolutionen. Idag är området i huvudsak franskspråkigt, men i en del av New-Richmond har man återskapat lojalisternas bosättning i vad man kallar le village loyaliste.

Se även 
 Québecs geografi
 Québecs regioner
 Miguasha nationalpark

Referenser

Externa länkar

 Tourisme Gaspésie

Halvöar i Québec