kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nestor (seriefigur)

Nestor är en återkommande bifigur i Tintin-serierna. Han är betjänt på Moulinsart, det slott där professor Kalkyl och Kapten Haddock bor.  

Nestor förekommer i albumen Enhörningens hemlighet, De sju kristallkulorna, Månen tur och retur (del 1), Det hemliga vapnet, Koks i lasten, Castafiores juveler och Tintin hos gerillan, samt syns i bakgrunden då Kapten Haddock pratar i telefon i Det svarta guldet. I Enhörningens hemlighet, där han dyker upp för första gången, är han fiende till Tintin och betjänt till bröderna Vogel, slottet Moulinsarts dåvarande ägare. Tintin och Nestor hamnar i slagsmål, och när Tintin vid ett tillfälle lyckats tillfångata bröderna slår Nestor ned honom med en träkäpp. När skurkarna senare infångas av Dupondtarna insisterar dock kapten Haddock på att Nestor ska slippa få något straff, då han var ovetande om sina arbetsgivares skumraskaffärer. När Nestor gör sitt andra framträdande i De sju kristallkulorna har han och Tintin blivit goda vänner.

Fiktiva betjänter
Seriefigurer i Tintin
Seriefigurer introducerade 1943
Paul Juusten

Paul Justen, alt Paulus Juusten, född omkring 1516 i Juustila by i Viborg socken, död 22 augusti 1575 i Åbo, var en finländsk biskop under den svenska tiden.

Biografi 
Juusten studerade 1543–1546 vid Wittenbergs universitet och var rektor för katedralskolan i Åbo 1548–1554. Sistnämnda år utnämndes han till den förste biskopen i Viborgs stift och ett decennium senare förflyttades till biskopsstolen i Åbo, där han var biskop 1563–1575.

År 1569 sändes Juusten av kung Johan III som svenskt sändebud till tsar Ivan i Moskva, vars ovilja de svenska legaterna råkade ådra sig. Juusten utsattes för usel behandling och kastades i fängelse och kvarhölls där i tre år. Slutligen frigiven, återkom han till Finland med en förstörd hälsa och avled i sin hemstad Åbo.

År 1574 översatte han Luthers lilla katekes till finska och under vistelsen i Ryssland sammanskrev han för finska prästerskapet en analys av årets predikotexter, som förblev otryckt. Professor Henrik Gabriel Porthan ombesörjde utgivandet av hans berättelse om sin beskickning till Ryssland "Acta legationis moscoviticæ", samt hans Finlands biskopskrönika "Chronicon episcoporum Finlandensium". 

Biskopen blev adlad 1572 av kung Johan III. Han var en av de biskopar, som på konungens befallning under iakttagande av katolska ceremonier vigde Laurentius Petri Gothus till ärkebiskop.

Se även 
 Biskop i Viborg
 Lista över biskopar i Åbo stift

Källor

Noter

Vidare läsning 

Biskopar i Viborgs stift
Biskopar i Åbo stift
Svenskt adlade
Finländska präster under 1500-talet
Personer från Viborg, Finland
Födda 1500-talet
Avlidna 1575
Män
SBH
Ugglan
XE

Xe eller XE kan syfta på:

 Xe – kemiskt tecken för grundämnet Xenon
 Xe (företag) – ett amerikanskt säkerhetsföretag/militärföretag.
Mikael Bonnevie

Mikael Bonnevie, född 1969 i Uppsala är en svensk konstnär. Bonnevie målar främst olja på duk, men även i akvarell.Han arbetar med så kallad “slow art”, där tiden, den långa processen och kvalitén är viktigt förhållningssätt för resultatet. Bonnevie är medskapare till målargruppen "Upplandsmystikerna" tillsammans med Markus Andersson.

Källor 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Män
Födda 1969
Levande personer
Väne-Ryr

Väne-Ryr är en småort i Vänersborgs kommun och kyrkbyn i Väne-Ryrs socken. Orten är belägen i Västergötland, nära gränsen mot Bohuslän och Uddevalla kommun och ligger 15 km väster om Vänersborg och Trollhättan och 15 km öster om Uddevalla. 

Samhället har vuxit upp vid den numera nedlagda stationen Ryr på Uddevalla-Vänersborg-Herrljunga Järnväg. Busshållplats med fåtal avgångar per dygn finns. Riksväg 44 gick före 2003 genom samhället, men går numera strax utanför som motorväg.

Väne-Ryrs kyrka, är från 1732 och ligger mitt i samhället.

Från Väne-Ryr stammar korasen Väneko.

Se även
Väne-Ryrs socken
Väneko

Noter

Orter i Vänersborgs kommun
Småorter i Sverige
Ösjöberg

Ösjöberg är en nedlagd järnmalmsgruva belägen i Hjulsjö socken i Hällefors kommun.

Ösjöberg ligger 11 km öster om Hällefors. När gruvorna började brytas vet man inte. De omnämns för första gången i 1644 års bergmästarrelationer, och uppgavs då ha ett djup på 8 famnar. 40 år senare ska gruvan ha varit utbruten, en ny hade dock blivit upptagen bredvid. I bergmästarrelationerna från 1700-talet nämns ofta Ösjöbergsgruvan. 

År 1904 byggdes en linbana till anrikningsverket i Hjulsjö. 1907 byggdes en lave vid Kärrgruvan med kompressoranläggning. Gruvan kom 1910 i AB Stjernfors-Ställdalens ägo efter att den förre ägaren, AB Bredsjö Bruk, gått i konkurs. Under lågkonjunkturen 1923 lades driften ner, men 1927 var arbetena igång igen. 1938 uppfördes en ny lave, och 1941 byggdes ett nytt kross- och sovringsverk. Anrikningen hade vid detta laget flyttats till Bredsjö, dit malmen skickades per linbana. 

År 1961 köptes Stjernfors-Ställdalen upp av Stora Kopparbergs Bergslags AB. Året därefter uppfördes ett nytt spelhus vid Ösjöbergsgruvan, efter att det gamla förstörts i en brand. 1964 lades gruvan ner.

Ösjöbergsgruvan köptes sedan av Bredsjö Makadam AB 1974, och 1979 av Nya Bredsjö Makadam AB. 1984 köptes gruvorna av en privatperson i Hällefors.

Gruvanläggningen är idag i starkt förfall, då nästan samtliga byggnader är byggda i trä. Kvar finns kross- och sovringsverket (i mycket dåligt skick) från 1941, gruvlaven från 1938, en transformatorbyggnad och gruvkontoret, även detta mycket förfallet.

Se även
Rishöjdbergsfältet

Gruvor i Västmanland
Gruvor i Hällefors kommun
Järnmalmsgruvor
Nedlagda gruvor i Sverige
Bo Alström

Bo Gustaf Adolf Alström, folkbokförd Ahlström, född 7 juli 1937 i Kalmar, är en svensk konstnär. 

Bo Alström har studerat konstvetenskap vid Uppsala universitet men är autodidakt som konstnär. Han har varit verksam som konstnär sedan 1965, haft utställningar i Sverige och utomlands och till och från arbetat som bildlärare. Han har anlitats som konsult av Stockholms läns landsting och Sigtuna kommun. Han är bosatt i Sigtuna och har haft ateljéer på Venngarns slott och Ekolsunds slott.

Han har gjort konstnärliga utsmyckningsuppdrag åt HSB samt i skolor och andra institutioner och haft uppdrag som dekormålare vid Sveriges Television och vid teateruppsättningar.

Bo Alström arbetar inom ett expressivt, ibland realistiskt manér där färgen är ett känslomässigt bärande element. Hans målningar innehåller ofta historiska motiv där olika epoker simultant framställs tillsammans. Ett av hans verk är målningssviten Slaget – en väg till fred med tolv stora bataljmålningar som skildrar slag från olika tidsperioder, vilka alla utgjort en slutpunkt på krigshandlingar. Sviten har bland annat ställts ut på Sigtuna museum, Kastelholms slott på Åland, Roma kloster på Gotland samt i Moskva och Kaliningrad. Alström är representerad vid bland annat Kalmar konstmuseum.

Källor 
 Historisk konst i stora format, Läst 2016-11-02
 Konstnärslexikonett Amanda, Läst 2016-11-02

Noter

Externa länkar
Bo Alströms webbplats
 

Födda 1937
Män
Levande personer
Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Kalmar
Afonso de Albuquerque

Afonso de Albuquerque (Afonso d'Albuquerque eller Alfonso de Albuquerque), född 1453 i Alhandra nära Lissabon, död 26 december 1515 på havet och begravd i Goa, var en framstående portugisisk sjöfarare och amiral, som var mycket viktig för de portugisiska intressena i Indien.

Biografi
Albuquerque var genom illegitima kärleksförbindelser förbunden med det portugisiska hov under Afonso V, där han också uppfostrades. Efter att ha tjänstgjort i kunglig tjänst, bl.a. i Afrika, begav han sig sedan 1503 på sin första Indien-expedition (här medföljde bl.a. Juan Serrano) mot Ostindien. Expeditionen rundade Godahoppsudden framgångsrikt, och byggde på plats i Indien upp en relation med den lokale rajan och fick därigenom tillstånd att uppföra ett portugisiskt fort i Cochin.

Den första expeditionen till Indien återvände 1504, och framgångarna under denna resa gav Albuquerque än större resurser inför den andra expeditionen, som inleddes 1506 tillsammans med Tristão da Cunha och João da Nova.  Expeditionen inleddes i Östafrika med attacker mot arabiska kolonier där, varefter Albuquerque och Da Cunha kom isär, och Albuquerque seglade mot ö Ormuz, där han landsteg, innan han fortsatte mot Malabarkusten i Indien, dit han anlände mot slutet av 1508.

När Albuquerque sedan med kungligt uppdrag sökte avlösa Francisco de Almeida råkade han ut för problem. Almeida vägrade låta sig avlösas och kastade istället Albuquerque i fängelse. Han förblev inspärrad i 3 månader, innan undsättning kunde anlända från moderlandet.

Albuquerque inledde sedan sina militära expeditioner till lands i Indien genom att misslyckas med en attack på Calicut i januari 1510, för att genast fortsätta med ett anfall mot Goa, som man lyckades inta. Efter att tillfälligt ha tvingats överge Goa och återvända dit, vände Albuquerque intresset mot Malackasultanatet, som betvingades av portugiserna  24 augusti 1511 efter hårda strider.  1512 vände Albuquerque åter mot Malabarkuste, under vilke resa han olyckligen förlorade hela krigsbytet från Malacka i en svår storm, där för övrigt Albuquerques flaggskepp gick under.

På order från Portugal skulle Albuquerque härnäst bege sig till Aden, som belägrades utan framgång 1513. Han begav sig i detta sammanhang som förste europé in i Röda havet. Innan han för sista gången återvände till Indien erövrade han Ormuz 1515. Vid anloppet till Goa möttes Albuquerque av beskedet att han skulle ersättas som befälhavare i Indien av Lopo Soares de Albergaria, hans värsta personliga fiende. Innan detta hann ske avled han dock och begravdes i Goa.

Se även
Indiens historia: Upptäcktsresande och handelsmän 
Portugisisk kolonialism och handel i Indien

Noter 

Födda 1453
Avlidna 1515
Portugisiska amiraler
Män
Gasarmatur

Gasarmatur är en samlingsbeteckning för ventiler, tryckregulatorer och annan utrustning som används i ett gassystem.

Energiteknik
Länsväg 363

Länsväg 363 är en svensk länsväg som sträcker sig från Umeå till Ammarnäs och är med sina 325 km Sveriges längsta länsväg.

Sträckning
Umeå – Hissjö – Vindeln – Sorsele – Ammarnäs

Vägen går helt i Västerbottens län. Från Ammarnäs till Vindeln, en sträcka på omkring 300 km, följer den i princip Vindelälven. Från Sorsele och knappt 30 km söderut är den gästväg på E45. På sträckan Ammarnäs – norr om Sorsele är väg 363 enda vägen tillbaka, eftersom det inte finns någon annan anslutande väg som leder till en annan väg (väg 363 ansluter till länsväg AC 1141, som dock också är en återvändsväg).

Historia
Vägen Umeå–Blattniksele blev länsväg 363 då vägnummer infördes på 1940-talet. Vägen följer också samma sträckning som då förutom vissa uträtningar här och var. Vägen Blattniksele–Sorsele var från början väg 343, sedan 88 och 45, numera E45. Vägen Sorsele–Ammarnäs byggdes på 1940-talet men var inte nummerskyltad före 1980-talet.

Trafikplatser och korsningar

|}

Källor 

Länsvägar i Västerbottens län
Mullhyttan

Mullhyttan är en tätort i Lekebergs kommun i Örebro län, belägen vid foten av södra Kilsbergen, i Västernärke.

Strax söder om Mullhyttan ligger högmossen Skagerhultsmossen. Mossen är ett naturreservat sedan 1982. 6 kilometer nordväst om samhället ligger sjön Multen, med flera olika badplatser bland annat NF Bergslagens Solsport nakenbad Trumön. Föreningarna Mullhyttans IF och Mullhyttans bygdeförening bedriver en bred verksamhet på orten. Mullhyttan kallas ofta "Porten till de blå bergen".

Historia

Mullhyttan är beläget i Kvistbro socken och ingick efter kommunreformen 1862 i Kvistbro landskommun. I denna inrättades för orten 4 juni 1943 Mullhyttans municipalsamhälle. Landskommunen och orten uppgick 1952 i Svartå landskommun där municipalsamhället upplöstes 31 december 1958. Orten ingick 1967-1971 i Lekebergs landskommun, därefter till 1995 i Örebro kommun och därefter ingår Mullhyttan i Lekebergs kommun. 

I början av 1970-talet ledde Postens plan att avskaffa Mullhyttan som postadress till protester, som kulminerade med grundandet 1973 av Mullhyttans Bygdeförening. För stödet av landsbygden fick föreningen några år senare Expressens miljöpris. Bygdeföreningen arrangerar den årliga Mullhyttemarken tredje helgen efter midsommar.

Befolkningsutveckling

Byggnader
Mullhyttans kyrka uppfördes 1927 efter en insamling.

Evenemang
Tredje helgen efter midsommar varje år, arrangeras Mullhyttemarken, som lockar många besökare till orten.

Se även 
Kvistbro socken

Referenser 
Noter

Externa länkar 
Mullhyttans bygdeförening
Mullhyttans IF

Orter i Lekebergs kommun
Svenska järnbruk
Tätorter i Sverige
Länsväg 265

Länsväg 265, ofta kallad Häggviksleden och Norrortsleden, är en länsväg som går i Stockholms län mellan Häggvik och Rosenkälla via Täby kyrkby. Vägen förbinder E4 och E18.

Länsväg 265 är motorväg från E4 fram till Täby kyrkby och sedan 2+1-väg till trafikplats Rosenkälla. Hela sträckan öppnades för trafik 4 oktober 2008.

Beskrivning
Den första delen av länsväg 265 kallades Häggviksleden under planeringsstadiet och omfattar cirka 1,5 km motorväg mellan trafikplats Häggvik vid E4 och trafikplats Tunberget. Ungefär halva sträckan går i tunnel (Häggvikstunneln) för att minimera påverkan på södra Häggvik. Ett villaområde och ett företagsområde har skilts åt och förbinds enbart med en gång/cykeltunnel. Leden invigdes den 15 september 1998 och minskade då trycket på lokalvägarna i området. I samband med bygget av leden gjordes förberedande arbeten för en fjärrtågsstation ("Stockholm Nord") strax söder om Häggviks station. 

Under projektnamnet Norrortsleden byggdes cirka 15 km ny väg från trafikplats Tunberget i Sollentuna kommun och trafikplats Rosenkälla vid E18 i Österåkers kommun. Den totala kostnaden blev 2,8 miljarder. De första 8 km mellan Häggvik och Täby kyrkby är motorväg varav 2,1 km i tunnel. Tunneln heter Törnskogstunneln och består av 2 separata tunnelrör. Den invigdes 24 juni 2008.

Den resterande sträckan mellan Täby kyrkby och Trafikplats Rosenkälla är mötesfri 2+1 väg varav cirka 1,1 km går i tunnel. Den tunneln heter Löttingetunneln, och består av 1+1 körfält, med en skiljevägg som gör att det inte blir någon mötande trafik.
Sträckan är förberedd för att i framtiden kunna byggas ut till motorväg. Löttingetunneln och resten av vägen öppnades 4 oktober 2008.

Yttre tvärleden

Häggviksleden och Norrortsleden ingick i Dennispaketets projekt Yttre tvärleden vilket var samlingsbenämningen på de utbyggnader av kringfartsleder som planerades i Stockholms ytterområden. Till Yttre tvärleden räknades E18 Söderhall-Rösa, länsväg 265 Norrortsleden och Häggviksleden, E4 Förbifart Stockholm (ny motorväg Häggvik-Skärholmen via Hjulsta och Ekerö), länsväg 259 Haningeleden (ny väg Masmo-Jordbro) och riksväg 73 Jordbro-Fors.

Lista över trafikplatser och korsningar

|}

Referenser 

Länsvägar i Stockholms län
Motorvägar i Sverige
Riksväg 80

Riksväg 80 (eller riks-80 i folkmun) var mellan 1962 och 2012 en riksväg mellan Gävle och Rättvik via Falun. Sträckan Gävle–Falun ingår nu i E16, medan Falun–Rättvik ingår i riksväg 69. Den tidigare delen ingick före 1962 i rikshuvudväg 10, medan den senare delen var länshuvudväg 294.

Riksväg 80 var värdväg för riksvägarna 56 och 68 på sträckorna Gävle–Valbo–Sandviken respektive Gävle–Storvik.

80
Armadillo

Armadillo kan syfta på:

 Armadillo (film) – en dansk dokumentärfilm från 2010
Armadillo (däggdjur) – oftast kallad bältdjur eller bälta
Armadillo (kräftdjur) – ett släkte av kräftdjur

Geografi

Mexiko 

 Armadillo, Mexiko, ort, Sinaloa, Mazatlán, 

Robotskapade Mexikoförgreningar
Renée Fleming

Renée Fleming, född 14 februari 1959 i Indiana, Pennsylvania, är en framstående amerikansk operasångerska, sopran.

Biografi 
Renée Flemings föräldrar är sångpedagoger, och hon har studerat vid University of Rochester's Eastman School of Music och vid Juilliard i New York.

Renée Fleming slog igenom 1988, som grevinnan i Figaros bröllop, vid Houston Grand Opera. Året därpå debuterade hon vid New York City Opera och vid Royal Opera House, Covent Garden. År 1991 gjorde hon sitt första framträdande vid Metropolitan Opera i New York. 

Fleming medverkade vid världspremären av John Coriglianos The Ghosts of Versailles (Met 1991) och André Previns A Streetcar Named Desire (San Francisco Opera 1998). Hon var solist vid Nobelkonserten i Stockholms konserthus den 9 december 2006.

Hennes röst har kallats ”the gold standard of soprano sound”. Med Metropolitan Opera i New York som en av sina fasta punkter gästar hon de allra främsta orkestrarna och konserthusen på sina turnéer.

Fleming publicerade 2004 boken The Inner Voice: notes from a life onstage ().

2008 tilldelades hon Polarpriset tillsammans med gruppen Pink Floyd.

Diskografi i urval 
1996 – Visions of Love – Mozart Arias (dir Sir Charles Mackerras) London
1997 – The Schubert Album (med Christoph Eschenbach) London
1998 – The Beautiful Voice Polygram
1998 – I Want Magic! London
1999 – Star Crossed Lovers Polygram
1999 – Richard Strauss: Four Last Songs (dir Christoph Eschenbach) RCA
1999 – Strauss Heroines Decca
2001 – Renée Fleming Decca
2001 – Night Songs (med Jean-Yves Thibaudet) Decca
2002 – Bel Canto Universal Classics
2003 – Under the Stars (med Bryn Terfel) Decca
2003 – By Request Decca
2004 – Händel Decca
2004 – Requiem Philips
2005 – Haunted Heart Decca
2005 – Sacred Songs Decca
2009 – Verismo Decca

Förutom dessa skivor har Renée Fleming deltagit i flera CD och DVD/video-inspelningar av kompletta operor/oratorier, bland andra:
1994 – Gioacchino Rossini: Armida (dir Daniele Gatti)
1995 – Jules Massenet: Hérodiade (dir Valerij Gergijev)
1996 – Alban Berg: Lulu Suite, Wozzeck Three Excerpts (dir James Levine)
1996 – Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte (dir Sir Georg Solti)
1997 – Felix Mendelssohn: Elijah (dir Paul Daniel) 
1997 – Wolfgang Amadeus Mozart: Don Giovanni (dir Sir Georg Solti)
1998 – Gaetano Donizetti: Rosmonda d'Inghilterra (dir David Parry)
1998 – Antonín Dvořák: Rusalka (dir Sir Charles Mackerras)
1998 – André Previn: A Streetcar Named Desire (dir André Previn)
2000 – Georg Friedrich Händel: Alcina (dir William Christie)
2000 – Jules Massenet: Thaïs (dir Yves Abel)
2003 – Jules Massenet: Manon (dir Jesús López-Cobos)

Externa länkar 
Officiell webbplats

Referenser 

 

Amerikanska operasångare under 1900-talet
Polarprismottagare
Musiker från Pennsylvania
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Amerikanska operasångare under 2000-talet
Personer från Indiana County
Födda 1959
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Juilliard School
Riksväg 53

Riksväg 53 är en riksväg som löper genom Södermanland. Den går mellan Oxelösund och Eskilstuna via Nyköping och Malmköping. Vägen håller motorvägsstandard mellan Oxelösund och Nyköping. 
Riksväg 53:s norra början/slutpunkt är sedan juni 2007 trafikplats Årby vid E20 vid Eskilstuna. Årby-rondellen, som ingår i trafikplats Årby, invigdes 1968 och är än idag en av de ytmässigt största rondellerna i hela Europa.
Riksväg 53 har en relativt god standard mellan Eskilstuna och Malmköping. 
Söder om den nybyggda förbifarten väster om Malmköping är riksvägen både smal och kurvig med många mindre väg- och fastighetsutfarter på sträckan Malmköping-Sparreholm, där riksväg 57 korsas. Den låga vägstandarden fortsätter även söder om Sparreholm fram till cirka en mil norr om Nyköping, där en relativt ny vägdragning av riksväg 53 börjar strax söder om Råby-Rönö.

Historik 
Före 1962 var sträckan Oxelösund–Nyköping länsväg 141, Nyköping–Eskilstuna länsväg 222, och Eskilstuna–Västerås var väg 252.

Mellan 1962 och 1985 var sträckan Oxelösund–Nyköping länsväg 217, Nyköping–Eskilstuna länsväg 222, och Eskilstuna–Västerås en del av riksväg 58. Vid riksvägsreformen 1985 skapades riksväg 53 mellan Oxelösund och Västerås.

Sträckan från Trafikplats Gröndal vid E20 väster om Eskilstuna via Kvicksund till Västerås bytte nummer igen i juni 2007 och ingår numera i riksväg 56.

Motorväg 

Riksväg 53 går som motorväg mellan Nyköping och Oxelösund. Denna motorväg är dels en lokal motorväg i området men också en anslutning från Oxelösund till E4. Riksväg 53 är för övrigt gemensam med E4 mellan trafikplats Hållet och trafikplats Kungsladugård förbi Nyköping.

Motorvägen ansluter inte direkt till E4, utan börjar/slutar strax söder om Nyköping.

Motorvägen mellan Oxelösund och Nyköping byggdes i början av 1960-talet som en del i statens köp av Grängesbergsbolagets gruvor i Gällivare / Malmberget och järnverk i Oxelösund. Den invigdes 1965.

Avfarter, motorvägssträckor, anslutande vägar 

|}

Referenser 

53
Motorvägar i Sverige
Greby gravfält

Greby gravfält ligger strax norr om Grebbestad i Tanums kommun och är Bohusläns största gravfält. 

På gravfältet finns omkring 200 gravar från järnåldern, ca 400-500 e.Kr. De är utformade som runda och ovala gravhögar och stensättningar. Där finns även ett 40-tal resta stenar, så kallade bautastenar. 

I samband med en undersökning av elva gravar år 1873 av Oscar Montelius hittades lerkrukor med brända ben och enkla personliga tillhörigheter (kamfragment, pärlor och sländtrissor), men inga vapen. Några av fynden pekar på att platsen hade förbindelser med Norge, England och Tyskland.

Troligen har gravfältet använts av de boende på en närbelägen handelsplats belägen vid näset mellan nuvarande Grebbestadskilen och Sannäsfjorden. Enligt arkeologen Lasse Bengtsson är gravfältet alltför stort för att enbart vara anlagt för den närliggande jordbruksbyn Greby.

Enligt en lokal legend ska de på gravfältet begravda vara stupade skotska krigare.

Referenser

Externa länkar 
 Tanums kommuns kulturminnesvårdsprogram om Greby gravfält 
FMIS:

Fornminnen från järnåldern i Sverige
Fornminnen i Tanums kommun
Gravfält i Sverige
Fornminnen i Bohuslän
Gessie kyrka

Gessie kyrka är en kyrkobyggnad i Gessie i Lunds stift. Den är församlingskyrka i Vellinge-Månstorps församling.

Kyrkobyggnaden
Den nuvarande kyrkan ersatte en äldre från 1100-talet som var endast 18 meter lång. Dagens kyrka i nygotisk stil ritades av August Waldemar Lundberg och uppfördes 1887-88 i rött tegel. Den består av långhus med ett femsidigt avslutat kor i öster. I norr finns sakristian, och i väster tornet. 1928 restaurerades kyrkan.

Inventarier
Inga inventarier från den gamla kyrkan har kommit till användning. All inredning är samtida med nuvarande kyrka.
 Altaret i reliefstil föreställer nattvarden.
 Bakom altaret finns fönster med glasmålningar utförda i München.
 Nattvardskärlet är från 1575.
 Fragment av altaruppsats och predikstol finns bevarade från gamla kyrkan.

Orgel
1843 byggde Pehr Lund, Lund en orgel.
1888 byggde Anders Victor Lundahl, Malmö en orgel med 12 stämmor.
1932 byggde A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund en orgel med 16 stämmor.
Mellan 1979-1988 användes en elorgel i kyrkan.
Den nuvarande orgeln byggdes 1988 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och orgeln är mekanisk. Fasaden är nybyggd.

Källor och information

Litteratur
 Våra kyrkor, sidan 379, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Internet
 Information från kommunen
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare

Kyrkobyggnader i Vellinge kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader invigda 1888
Tegelkyrkor
1888 i Sverige
Gary Daniels

Gary Edward Daniels, född 9 maj 1963 i London, England, är en brittisk skådespelare och kampsportare.

Upptäckte kampsport vid tidig ålder, den legendariske Bruce Lee var i synnerhet förebilden. Taekwondo, kung fu och kickboxning är några av de discipliner Gary tränat/tränar.

Hans första filmroller var i ett par filippinska filmer i slutet av 1980-talet. I början av 1990-talet började han få huvudroller. 1993 fightades han mot Jackie Chan i filmen City Hunter. Senare har han bland annat medverkat i Fist of the North Star (1995) och ett stort antal lågbudgetactionfilmer, men även några mer påkostade produktioner som The Expendables (2010).

Externa länkar
 

Brittiska skådespelare
Män
Födda 1963
Levande personer
Brittiska kampsportare