kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Røsts kommun

Røsts kommun (norska: Røst kommune) är en norsk kommun i Lofoten i Nordland fylke. Den administrativa huvudorten är Røstlandet. Den 1 juli 1928 separerades Røst ifrån Værøy kommun.  Ön är mest känd för sin rika population av lunnefågel samt sin produktion av torrfisk. Kommunen är namngiven efter ön med samma namn. Namnet kommer av fornnordisk rost (=virvel), troligen med tanke på den lokala malströmmen.

Kommunikation 
Man kan antingen åka färja eller flyga från Bodø till Røst.

Källor

Noter

Öar i Nordland
Kommuner i Nordland fylke
 
Lofoten
Robert Woodrow Wilson

Robert Woodrow Wilson, född 10 januari 1936 i Houston i Texas, är en amerikansk astronom och fysiker vid Bell Labs i Holmdel, New Jersey. Han fick tillsammans med Arno Penzias dela på halva prissumman av Nobelpriset i fysik 1978 "för deras upptäckt av den kosmiska bakgrunden av mikrovågor" (CMB). Den andra halvan tilldelades Pjotr Kapitsa.

Biografi 
Wilson utexaminerades från Lamar High School i River Oaks, i Houston, och gjorde sin grundutbildning vid Rice University, också i Houston, där han blev invald i Phi Beta Kappa Society. Han disputerade sedan i fysik vid California Institute of Technology.

Wilson arbetade på Bell Laboratories fram till 1994, då han utsågs till seniorforskare vid Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics i Cambridge, Massachusetts.

Wilson var en av de 20 amerikanska mottagare av Nobelpriset i fysik som i maj 2008 undertecknade ett brev adresserat till president George W. Bush och uppmanade honom att "minska skadorna för grundforskningen under räkenskapsåret 2008 på grund av Omnibus Appropriations Bill" genom att begära ytterligare finansiering för Department of Energy's Office of Science, National Science Foundation och National Institute of Standards and Technology.

Vetenskapligt arbete
Medan de gjorde tester och experiment med Holmdel Horn Antenna på Bell Labs i Holmdel, New Jersey, upptäckte Wilson och Penzias en källa till brus från atmosfären som de inte kunde förklara. Efter att ha tagit bort alla potentiella bruskällor, inklusive duvspillning på antennen, identifierades bruset slutligen som CMB, vilket var en viktig bekräftelse av big bang-teorin.

År 1970 ledde Wilson ett team som gjorde den första upptäckten av en 2,6 mm spektrallinje från roterande molekyler av kolmonoxid (CO) i ett astronomiskt objekt, Orionnebulosan, och åtta andra källor i Vintergatan. Därefter blev observationer av kolmonoxid en standardmetod för att spåra kall molekylär interstellär gas och upptäckten av kolmonoxid lade grunden till radioastronomi i millimeter- eller submillimeterbanden.

Utmärkelser och hedersbetygelser 
Utöver Nobelpriset tilldelades Wilson
 tillsammans med Penzias, också Henry Draper-medaljen av National Academy of Sciences 1977. 
 utmärkelsen Golden Plate av American Academy of Achievement 1987. 
 och valdes in i the American Philosophical Society 2009.

Källor

Referenser

Noter

Externa länkar

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1978
 Nobelprize.org, Robert Woodrow Wilson - självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Amerikanska nobelpristagare
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Amerikanska astronomer
Forskare från Texas
Personer från Harris County, Texas
Födda 1936
Levande personer
Män
Alumner från California Institute of Technology
Alumner från Rice University
Philip W. Anderson

Philip Warren Anderson, född 13 december 1923 i Indianapolis, Indiana, död 29 mars 2020 i Princeton, New Jersey, var en amerikansk fysiker och nobelpristagare.

Han, Sir Nevill F Mott och John H van Vleck tilldelades nobelpriset i fysik 1977 "för deras grundläggande teoretiska insatser rörande elektronstrukturen i magnetiska och oordnade system".

Källor

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1977
 Nobelprize.org, Philip Anderson - självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Män
Födda 1923
Personer från Indianapolis
Avlidna 2020 
Alumner från Harvard University
Fysiker under 1900-talet
Amerikanska forskare under 1900-talet
Amerikanska nobelpristagare
Nevill F. Mott

Sir Nevill Francis Mott, född 30 september 1905 i Leeds, West Yorkshire, död 8 augusti 1996 i Milton Keynes, Buckinghamshire, var en brittisk fysiker och nobelpristagare.

Mott tilldelades tillsammans med Philip W. Anderson och John H van Vleck Nobelpriset i fysik 1977 "för deras grundläggande teoretiska insatser rörande elektronstrukturen i magnetiska och oordnade system".

Källor

Externa länkar

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1977
 Nobelprize.org, Nevill Mott - biografi

Nobelpristagare i fysik
Brittiska fysiker
Födda 1905
Avlidna 1996
Män
Mottagare av Copleymedaljen
Mottagare av Faradaymedaljen
Ledamöter av Royal Society
Alumner från St. John's College, Cambridge
Mottagare av Hughesmedaljen
Mottagare av Royal Medal
John H. van Vleck

John Hasbrouck van Vleck, född 13 mars 1899 i Middletown i Connecticut, död 27 oktober 1980 i Cambridge i Massachusetts, var en amerikansk fysiker och nobelpristagare.

van Vleck, Philip W. Anderson, och Sir Nevill F. Mott tilldelades Nobelpriset i fysik 1977 "för deras grundläggande teoretiska insatser rörande elektronstrukturen i magnetiska och oordnade system". van Vleck var professor i matematisk fysik vid Harvard University i Cambridge, Massachusetts. Han invaldes 12 oktober 1960 som utländsk ledamot av den svenska Vetenskapsakademien.
van Vleck tilldelades Lorentzmedaljen 1974.

Källor

Externa länkar

Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1977
Nobelprize.org, John van Vleck - självbiografi

Amerikanska fysiker under 1900-talet
Nobelpristagare i fysik
Amerikanska nobelpristagare
Amerikanska professorer
Personer verksamma vid Harvard University
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Lorentzmedaljen
Forskare från Connecticut
Personer från Middletown, Connecticut
Födda 1899
Avlidna 1980
Män
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Alumner från Harvard University
Tajga

Tajga eller taiga (ryska тайга tajga, troligen från ett altaiskt språk i betydelsen ’trädbeklädda berg’) är en biom som karaktäriseras av barrskog. Vanligen åsyftas det sibiriska barr- och urskogsområdet, men ordet används inom geografin som generell beteckning för barrskogsbältet på norra halvklotet, från Norge genom Sverige och Finland till Sibirien i Ryssland, samt i Nordamerika från Alaska genom Kanada till atlantkusten. Taiga förekommer även i Japan, där på ön Hokkaido.

Taigan är ett av de största skogsområdena med majoriteten av jordens barrträd. Den är dock relativt artfattig på trädslag, särskilt i Norden.

Klimat
Taigan är världens största biom på land och utgör 27% av den totala skogsarealen. Näst efter tundran är taigan det biom där de lägsta årliga medeltemperaturerna kan uppmätas. Extrema vintertemperaturer i den norra taigan är generellt lägre än de ute på tundran, bland annat har den lägsta tillförlitligt uppmätta temperaturen på norra halvklotet uppmätts 1892/1933 i nordöstra Rysslands tajga. Den långa och kalla vintern är ett dominerande inslag i taigans klimat och sommaren är kort (50 till 100 frostfria dagar). Enligt Köppens system klassificeras taigan i klasserna Dfc, Dfd, och Dwd.

Se även
Skogstundra
Barrskog
Skog
Biom

Källor

Skog
Biomer
Samuel C.C. Ting

Samuel Chao Chung Ting, född 27 januari 1936 i Ann Arbor i Michigan, är en amerikansk fysiker och nobelpristagare.

Han och Burton Richter tilldelades Nobelpriset i fysik 1976 för "deras ledande insatser vid upptäckten av en tung elementarpartikel av nytt slag".

Externa länkar

Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1976
Nobelprize.org, Samuel Ting - självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Personer från Ann Arbor
Födda 1936
Levande personer
Män
WP:Projekt Kina
Amerikanska nobelpristagare
Forskare från Michigan
Aage Bohr

Aage Niels Bohr, född 19 juni 1922 i Köpenhamn, död 8 september 2009 i Köpenhamn, var en dansk fysiker och nobelpristagare. Han var son till nobelpristagaren Niels Bohr. Aage Bohr, Ben R. Mottelson och James Rainwater tilldelades Nobelpriset i fysik 1975 för "upptäckten av sambandet mellan kollektiva rörelser och partikelrörelser i atomkärnor, samt den därpå baserade utvecklingen av teorien för atomkärnans struktur".

Bohr påbörjade studier i fysik vid Köpenhamns universitet 1940, och har själv uppgett sig vara inspirerad till sitt ämnesval av den internationella miljö av fysiker som fanns runt hans far i Köpenhamn under hans uppväxt. I oktober 1943 flydde han, och resten av familjen Bohr, till Sverige för att undkomma att gripas av den nazistiska ockupationsregimen. En tid senare följde han sin far till England, och fungerade under denna tid som faderns sekreterare och assistent, då de båda var knutna till Manhattanprojektet. I augusti 1945 kunde han återkomma till Danmark och återuppta sina studier, och avlade magisterexamen 1946.

Han doktorerade 1954 på avhandlingen Rotational States of Atomic Nuclei och blev 1956 professor vid Köpenhamns universitet. 1963-1970 var han föreståndare för Niels Bohr-institutet, och från 1975 var han direktör för NORDITA.

Hans forskning gällde till stor del atomkärnornas struktur.

Bohr var ledamot av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab och flera lärda akademier utanför Danmark, bland annat Kungliga Vetenskapsakademien i Sverige. Han var hedersdoktor vid universiteten i Manchester, Oslo, Heidelberg, Trondheim och Uppsala.

Aage Bohr avled den 8 september 2009.

Källor

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1975
 Nobelprize.org, Aage Bohr - självbiografi

Danska professorer i fysik
Nobelpristagare i fysik
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Fysiker under 1900-talet
Danska forskare under 1900-talet
Forskare från Köpenhamn
Födda 1922
Avlidna 2009
Män
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer med anknytning till Manhattanprojektet
Ben R. Mottelson

Ben Roy Mottelson, född 9 juli 1926 i Chicago, Illinois, död 13 maj 2022 i Köpenhamn, var en amerikansk-dansk fysiker och nobelpristagare.

Biografi
Mottelson utexaminerades från Lyons Township High School i LaGrange, Illinois. Han tog en kandidatexamen från Purdue University 1947, och en doktorsexamen i kärnfysik från Harvard University 1950. Han flyttade till Institutet för Teoretisk Fysik (senare Niels Bohr-institutet ) i Köpenhamn på ett stipendiat från Harvard, och förblev sedan i Danmark och blev professor vid nybildade Nordita 1957. År 1971 han blev naturaliserad dansk medborgare.

Tillsammans med Aage Bohr och James Rainwater tilldelades Mottelson Nobelpriset i fysik 1975 för upptäckten av sambandet mellan kollektiva rörelser och partikelrörelser i atomkärnor, samt den därpå baserade utvecklingen av teorin för atomkärnans struktur.

Mottelson var medlem i sponsorstyrelsen för Bulletin of the Atomic Scientists. Han var vidare utländsk medlem av Bangladesh vetenskapsakademi och Det Norske Videnskaps-Akademi. År 1969 mottog han Atoms for Peace Award. Mottelson var hedersledamot av Finska Vetenskaps-Societeten sedan 1988.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Noter

Externa länkar

Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1975
Nobelprize.org, Ben Mottelson - självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Danska fysiker
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Födda 1926
Män
Avlidna 2022
Forskare från Chicago
Alumner från Harvard University
Amerikanska nobelpristagare
Danska nobelpristagare
Alumner från Purdue University
James Rainwater

Leo James Rainwater, född 9 december 1917 i Council i Idaho, död 31 maj 1986 i New York i New York, var en amerikansk fysiker och nobelpristagare. 

Rainwater tilldelades, tillsammans med Aage Bohr och Ben R. Mottelson, Nobelpriset i fysik 1975 för "upptäckten av sambandet mellan kollektiva rörelser och partikelrörelser i atomkärnor, samt den därpå baserade utvecklingen av teorien för atomkärnans struktur".

Biografi
Rainwater flyttade efter sin fars död 1918 till Hanford i Kalifornien. Han tog kandidatexamen i fysik vid California Institute of Technology 1939 och fortsatte sina studier vid Columbia University där han avlade  doktorsexamen 1946. Under andra världskriget arbetade han på atombombsprojektet. 1949 började han utarbeta sin teori att inte alla atomkärnor, i motsats till vad som allmänt antogs, var sfäriska. Hans idéer testades och bekräftades senare av Aage Bohrs och Mottelsons experiment. 

Rainwater bidrog också till den vetenskapliga förståelsen av röntgenstrålning och deltog i projekt från United States Atomic Energy Commission med mera. Han anslöt sig till fysikfakulteten vid Columbia 1946 och blev professor där 1952. 1963 tilldelades Rainwater Ernest Orlando Lawrence Award. Han utsågs till Pupin Professor of Physics 1982.

Källor

Externa länkar

Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1975
Nobelprize.org, James Rainwater - självbiografi

Nobelpristagare i fysik
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Amerikanska nobelpristagare
Forskare från Idaho
Personer från Council, Idaho
Födda 1917
Avlidna 1986
Män
Alumner från Columbia University
Personer med anknytning till Manhattanprojektet
Bulawayo

Bulawayo är Zimbabwes näst största stad, efter huvudstaden Harare. Folkmängden beräknades till cirka 730 000 invånare 2016. Staden tillhör ingen provins utan är en egen administrativ enhet på samma nivå som landets provinser.

Historia 
Staden grundades av Ndebelekungen uMzilikazi kaMatshobana omkring år 1840. Under Matabelekriget 1893, då Matabele invaderades av sydafrikanska trupper från BSAC (British South Africa Company), tvingades den dåvarande kungen Lobengula att fly staden och bege sig norrut. BSAC och vita nybyggare ockuperade staden. Den 4 november 1893 deklarerade Leander Starr Jameson att Bulawayo nu styrdes av BSAC. Cecil John Rhodes beordrade att staden skulle återuppbyggas på ruinerna av den kungliga staden Lobengula. 1897 fick den nya staden Bulawayo status som kommun och 1943 även status som stad.

Modern tid 
Under senare år har levnadsstandarden sjunkit rejält i Bulawayo på grund av den ekonomiska krisen i landet. Bland problemen kan nämnas hög arbetslöshet, brister i vattenförsörjningen samt låg investeringsgrad. 2008 bröt kolera ut i staden. Bulawayo kännetecknas också av att oppositionen mot Robert Mugabe har ett starkt fäste i staden.

Geografi 
Staden ligger på slätter i närheten till flodområdåderna mellan Zambezi och Limpopofloderna. Klimatet är subtropiskt eftersom staden ligger på relativt hög höjd.

Sport 
Bulawayo har bland annat två stora cricketlag, Queens Sports Club och Bulawayo Athletic Club. De har också rugbyklubben Hartsfield Rugby och fotbollslagen Highlanders och Zimbabwe Saints.

Vänort 
Aberdeen, Skottland

Referenser

Källor 
Answers.com; Bulawayo

Orter i Zimbabwe
Kartesiskt koordinatsystem

Ett kartesiskt koordinatsystem, är ett koordinatsystem som i planet består av en x-axel (horisontell) och en y-axel (vertikal) som skär varandra i rät vinkel. Skärningspunkten kallas origo. För att få en tredimensionell representation läggs en z-axel vinkelrätt mot xy-planet på ett sådant sätt att systemet blir högerorienterat. Det brukar avbildas så att xy-planet är vågrätt och z-axeln är vertikal.

Genom gradering av axlarna med en enhetslängd definieras ett rutnät. Koordinaterna för en viss punkt är tal som anger avståndet från origo till punktens vinkelräta projektion på respektive axel. I det tvådimensionella fallet anges först x-koordinaten och sedan y-koordinaten. I bilden till höger har punkten koordinaterna (3, 5).

Pilarna längst ut på de ritade axlarna indikerar att axlarna har oändlig utsträckning. 

Det kartesiska koordinatsystemet ger vanligen, till skillnad från till exempel det polära, enklare uttryck vid derivering med avseende på tiden. Å andra sidan kan de kartesiska koordinaterna ge onödigt många termer/faktorer vid arbete med objekt med en viss geometri, som till exempel sfärer eller cylindrar.

En annan fördel med kartesiska koordinatsystem är att de är lätthanterliga även när antalet dimensioner växer. Vid utökning av ett system till att omfatta en ytterligare dimension läggs bara en extra koordinataxel till, som är vinkelrät mot de övriga. 

Det kartesiska koordinatsystemet har fått sitt namn efter den franske filosofen och matematikern René Descartes, vars namn latiniseras Renatus Cartesius.

Avstånd
I ett tvådimensionellt kartesiskt koordinatsystem kan avståndet d mellan två punkter  och  fås genom avståndsformeln

Detta kan ses som en följd av Pythagoras sats och kan generaliseras till flera dimensioner. Med punkterna  och  fås avståndet som

Se även
Kvadranter

Externa länkar 

Koordinatsystem
Geometri
Ingrid Vang Nyman

Ingrid Vang Nyman, född Lauridsen 21 augusti 1916 i Vejen på Jylland, död 13 december 1959 i Köpenhamn, var en dansk illustratör och tecknare främst känd för sina illustrationer av Pippi Långstrump av Astrid Lindgren.

Biografi 
Ingrid Vang Nyman var dotter till arrendatorn Peder Vang Lauridsen och Helga Pedersen. Som liten råkade hon ut för en olycka vilket gjorde henne blind på ena ögat. År 1935 började hon studera på Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn, men trivdes inte och avbröt studierna efter något år. På konstakademin träffade hon 1937 den svenske målaren och poeten Arne Nyman som hon gifte sig med 1940. Samma år föddes sonen Peder Nyman och paret flyttade 1942 till Stockholm. År 1944 separerade de men Vang Nyman stannade kvar i Stockholm, där hon levde tillsammans med författaren Uno Eng 1944–1946; under dessa år arbetade hon som illustratör för barnböcker och för tidningen Vi samt gav ut litografimappen Barn i öst och väst 1948.

I november 1945 slog Ingrid Vang Nyman igenom med sina illustrationer till Pippi Långstrump. Hon gjorde därefter teckningar till flera andra av Astrid Lindgrens böcker, bland andra bilderboken Känner du Pippi Långstrump? 1947, serieversionen av Pippi samt Kajsa Kavat- och Bullerby-serierna. Hon gjorde även de omfattande illustrationerna till läseboken Nu ska vi läsa som gavs ut på Almqvist & Wiksell/Gebers förlag i tre delar 1948–1949.   

Ingrid Vang Nyman flyttade 1954 tillbaka till Danmark och bosatte sig i Köpenhamn. Under sin sista tid var hon ofta sjuk, både fysiskt och psykiskt, och bodde ofta hos släktingar i Danmark. Hon led av depression och begick självmord i december 1959.

Illustrerade böcker i urval 
 Pippi Långstrump, 1945 
 Pippi Långstrump går ombord, 1946
 Känner du Pippi Långstrump?, 1947
 Pippi Långstrump i Söderhavet, 1948
 Ivik den faderlöse (text Pipaluk Freuchen), 1945
 Alla vi barn i Bullerbyn (text av Astrid Lindgren), 1946
 Indianhunden (text Anna Ljungner), 1947
 Geir den fredlöse: berättelse från folkvandringstiden (text Bernhard Stokke), 1949
 Kajsa Kavat och andra barn (text Astrid Lindgren), 1950
 Nu ska vi läsa. Första boken (text Stina Borrman), 1948
 Drakfisken (text Pearl Buck), 1953
 Människornas land (text Franz Berliner), postumt utgiven 1967

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Webbsida om Ingrid Vang Nymans illustrationer av Astrid Lindgrens böcker

Tryckta källor 
 Svenskt konstnärslexikon del III sid 287, Allhems Förlag, Malmö. 
 Törnqvist, Lena (2012-01-22) ”Astrid Lindgrens favoritillustratör - och provokatör”, Dagens Nyheter, sid:10-11.

Vidare läsning 
 I hennes bilder fanns inga skuggor. Recension av Erika Hallhagen i Svenska Dagbladet 2016-10-15.
 
 
 
 Ingrid Vang Nyman; Göteborgs konstmuseum, 2020

Externa länkar 
 

Danska illustratörer
Danska serieskapare
Födda 1916
Avlidna 1959
Kvinnor
Personer från Vejens kommun
Astrid Lindgren
Personer som begått självmord
Tommy

Tommy ett manligt förnamn. Det är en engelsk smeknamnsform för Tomas och kan också betyda brittisk soldat, i den betydelsen även kallad Tommy Atkins. Även stavningsformerna Tommi och Tommie förekommer. Namnsdag den 21 december mellan 1986 och 1993.

Personer med namnet Tommy

Fiktiva personer
Tommy Settergren - Pippi Långstrumps kompis

Mansnamn
Villa Villekulla

Villa Villekulla kallas en villa som förekommer i Astrid Lindgrens böcker om Pippi Långstrump. Där bor Pippi Långstrump tillsammans med apan Herr Nilsson och hästen. 

Karaktäristiskt för huset är att det är färgstarkt och lutar. I trädgården finns ett ihåligt träd, ur vilket man kan plocka sockerdricka. I grannhuset bor Pippis vänner, syskonen Tommy och Annika Settergren som brukar besöka Villa Villekulla nästan dagligen.

Skildringar

Huset i TV-serien och de två spelfilmerna av Olle Hellbom 
Huset som användes i filmatiseringarna byggdes antagligen 1902 och fungerade först som förvaltarbostad och sedan förråd vid dåvarande Gotlands regemente (P 18). Det pyntades med grälla färger och andra detaljer för att passa in på beskrivningen av Villa Villekulla i böckerna. Efter inspelningarna räddades huset från rivning. Det placerades på en stor släde och flyttades några kilometer bort till nöjesparken i Kneippbyn. 

Interiörscenerna i Villa Villekulla byggdes upp och spelades in i en filmstudio nära Skå-Edeby på Ekerö. Man har försökt återskapa dessa interiörer så exakt som möjligt inne i huset som står i Kneippbyn. 

Den övergivna tomten återfinns på Kung Oscars väg i Visby, bakom en syrenhäck i skogsbrynet ca 150 m sydöst om minnesstenen Oscarsstenen. Några äppelträd finns kvar på tomten men tyvärr inte grinden, staketet, sockerdricksträdet eller den lada som stod bredvid huset.

Huset i Astrid Lindgrens värld 

Sommaren 2009 hade Astrid Lindgrens Värld i Vimmerby premiär för en ny Villa Villekulla som är inspirerad av illustrationerna av Ingrid Vang Nyman i Pippi-böckerna. Miljön omfattar även en anlagd sjö där Pippi Långstrumps far Efraim Långstrump seglar fartyget Hoppetossa. Förutom det visuella så är miljön anpassad för lek och det finns plats för cirka 1 500 åskådare vid teaterföreställningar.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Kneippbyn
 Gotlands Militärhistoria

Fiktiva platser i Astrid Lindgrens värld
Fiktiva byggnader
Pippi Långstrump
Kultur på Gotland
Byggnader och anläggningar i Gotlands kommun
Kultur i Gotlands kommun
KB

KB, kB, Kb, K. B. eller kb kan syfta på:

 kB – en informationsenhet samt en multipel av byte, se  Kilobyte
 KB – tidigare förkortning för en informationsenhet som motsvarar 1 024 (210) byte numera KiB, se Kibibyte
 kb –  en informationsenhet samt en multipel av bit, se  Kilobit
 Kb – tidigare förkortning för en enhet för binär informationsmängd numera Kib, se Kibibit
 kb – en måttenhet som används inom genetiken för att ange storleken på en gen, se Kilobaspar
 KB – en bolagsform där två olika typer av ägare förekommer, se Kommanditbolag
 KB – Sveriges nationalbibliotek, beläget i Humlegården i Stockholm, se Kungliga biblioteket
 KB – en klubb- och konsertlokal i Malmö, se Kulturbolaget
 KB – en restaurang belägen i Konstnärshuset, se Konstnärsbaren
 KB – en befälsnivå i Försvarsmakten som omfattar graderna fänrik, löjtnant och kapten, se Kompanibefäl
KB – Tidigare Konstruktions Bakelit AB, numera KB components AB. Grundat 1947, Har sitt huvudkontor och fabrik i Örkelljunga.
 K. B. - länens högsta förvaltningsmyndighet 1855-1958, se Kunglig Majestäts befallningshavande