kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Faradays bur

Faradays bur är ett utrymme som är avskärmat från elektriska fält (EMC) och elektromagnetisk strålning genom ett elektriskt ledande hölje. Namnet kommer av Michael Faraday, den elektriska induktionens upptäckare.
Faradays bur används till exempel i samband med känsliga elektriska mätningar för att undvika störningar på mätutrustningen från yttre elektromagnetiska fält.

För att en Faradays bur skall vara effektiv vid växlande elektromagnetiska fält krävs bland annat att dess öppningar är mindre än våglängden hos det växlande fältet - detta är en av anledningarna till att mobiltelefoner fungerar relativt bra även inuti bilar, eftersom dess radiovågors våglängd är ca 30 cm för GSM. Det är också därför man behöver en antenn utanför bilen för att bilradion ska fungera, då radions våglängd är ca 300 meter för AM, och för FM cirka 3 meter vilket ger begränsad mottagning. För åska och blixt är våglängden 100–1000 meter.
En bil eller husvagn fungerar likt en Faradays bur (om den har millimetertjock metall, modernare fordon har dock ofta så tunn plåt att bilen kan fatta eld) vid blixtnedslag genom att leda strömmen runt kupén.

Myndigheter och företag, till exempel Försvarsmakten, som arbetar med hemlig information använder sig av olika typer av Faradays bur för att inte röjande signaler skall kunna avlyssnas genom signalspaning och därmed kunna användas för underrättelseverksamhet. Medarbetare kan då, i dessa byggnadskonstruktioner, få arbeta med datorer som inte är anslutna till något datornätverk utan som är helt fristående.

Referenser

Noter

Externa länkar

Elektrostatik
RSV

RSV har flera betydelser:

 f.d. Riksskatteverket, se Skatteverket.
 ett virus, se RSV (virus).
 förkortning för riktad sprängverkan.
 RSV Mille motorcykel från Aprilia
Statens kärnkraftinspektion

Statens kärnkraftinspektion (SKI) var en svensk statlig myndighet som kontrollerade kärnteknisk verksamhet i Sverige, till exempel driften av kärnkraftverk, kärnbränsletillverkning, transport och avfallhantering. SKI:s uppgifter övertogs 2008 av den då nybildade Strålsäkerhetsmyndigheten (SSM).

Historik 
SKI kan anses bildat 1974. Myndighetsuppgifterna har dock funnits längre än så, men ålåg dessförinnan den 1956 inrättade Delegationen för atomenergifrågor, vilken 1974 antog SKI:s namn. Den var före sin nedläggning belägen i Stockholm och hade på slutet cirka 120 anställda. Dess sista generaldirektör var, från och med den 1 januari 2000, Judith Melin. SKI och Statens strålskyddsinstitut (SSI) slogs den 1 juli 2008 samman till Strålsäkerhetsmyndigheten. De sista åren var SKI en myndighet under Miljödepartementet.

Motsvarigheter utanför Sverige 
SKI:s motsvarighet heter STUK i Finland och NRC i USA.

SKI:s chefer 

1973–1979 Arne Hedgran
1979–1983 Lars Nordström
1983–1989 Olof Hörmander
1989–1999 Lars Högberg
2000–2008 Judith Melin

Referenser

Se även 
 Strålsäkerhetsmyndigheten
 Statens strålskyddsinstitut
 Sveriges myndigheter

Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Kärnkraft i Sverige
Svenska statliga myndigheter bildade 1974
Svenska statliga myndigheter upplösta 2008
Husförhörslängd

Husförhörslängden är en kyrkobok med uppgifter om alla invånarna i en församling, inrättad enligt 1686 års kyrkolag. Dessa blev vanliga från andra delen av 1700-talet, undantagsvis finns det husförhörslängder från 1600-talet. Syftet var i främsta hand att upprätthålla folkbokföring. Den blev också ett hjälpmedel i kyrkans kontroll över församlingsbornas läsfärdighet och katekeskunskaper. De fördes endast i Sverige och Finland.

Husförhörslängden fördes av prästen i varje församling. Den kunde vara uppdelad i flera böcker om församlingen var stor. Boken var oftast uppdelad efter eventuella roten, därefter i bokstavsordning efter stadsförsamlingarnas kvartersnamn och landsbygdens bynamn och bruksorter, därefter i nummerordning efter fastigheter (gårdar eller torp), en per sida, och eventuellt efter familjer. Varje individ hade en rad i boken. Den sträckte sig vanligen 5 till 10 år.

Husförhörslängden kom för staten även att spela en fiskal roll och hade en betydande kontrollaspekt, bland annat när det kom till den militära utskrivningen. Ytterligare en betydelse fick husförhörslängden 1812, då den började användas vid kontroll av mantalslängden.

Innehållet i boken varierade med tiden, platsen och prästen. Innehållet kunde vara:
 namnet på gården, roten, skattekraften
 namn på hushållets medlemmar inklusive eventuella pigor och drängar (födelseort, år och datum)
 betyg för katekeskunskap samt (ibland) notiser om läs- eller skrivkunnighet, även innan folkskolan infördes 1842.
 redovisning av nattvard samt husförhör
 inflyttad från/utflyttad till ort och datum
 dödsår (datum)
 vigsel 
 vandel (till exempel tjuv eller oäkta om barn). Ibland förekommer även noteringar om personliga drag som prästen hade lagt märke till.
 vaccinerad mot smittkoppor
 värnpliktsnotering (kan användas för vidare forskning hos Krigsarkivet).

Husförhörslängden kan ses som en sammanfattning av andra böcker. Längderna är en viktig resurs för släktforskare och lokalhistoriker genom sina data om befolkningen på mikronivå och utöver rent demografiska notiser som födelse- och dödsår.

År 1895 ersattes husförhörslängden av en församlingsbok. Här fanns fortfarande anteckningar om religion, som till exempel deltagande i nattvarden och kunskaper i kristendom. 

Ett komplement till husförhörslängden var kommunionlängden. I Finland motsvaras dessa båda böcker av kommunionboken.

Referenser 

Kyrkoböcker
Kokvattenreaktor

Kokvattenreaktor, BWR (engelska Boiling Water Reactor), är en kärnreaktor där vatten fungerar som moderator. Till skillnad från tryckvattenreaktorn bringas vattnet till kokning i reaktortanken och leds direkt till turbin- och generatoranläggningen.

Kokvattenreaktorn är världens näst vanligaste reaktortyp, där tryckvattenreaktorn är den vanligaste.

Design

Bränsle 
Bränslet består huvudsakligen av uran, som anrikats till 3–5 procent 235U. I bränslehärden finns, beroende på reaktortyp, cirka 400 till 700 bränslepatroner, vardera bestående av en kvadrat med 8x8, 9x9 eller 10x10 bränslestavar på cirka 10 mm diameter.

Kylmedel  
Kylmedlet utgörs av vanligt vatten som hålls i ständig cirkulation av huvudcirkulationspumparna. Kylvattnet tillåts koka när det passerar genom reaktorhärden varvid cirka 20 procent förångas. I toppen av reaktorhärden finns fuktavskiljare som avskiljer ångan som strömmar direkt till turbinen. Efter att ha passerat turbinen kondenseras ångan i kondensorn och förs på nytt in i bränslehärden, som så kallat matarvatten. Den del av huvudcirkulationsflödet som inte förångats i härden (cirka 80 procent) blandas med matarvattnet och återförs, via fallspalten, till härdens inlopp.

Det finns även kokvattenreaktorer som använder tungt vatten som kylmedel, som Haldenreaktorn, en tidigare norsk forskningsreaktor, och Marviken, en svensk reaktor som aldrig färdigställdes.

Moderator 
235U kännetecknas av att det har hög benägenhet att klyvas av långsamma neutroner, men endast liten benägenhet att klyvas av snabba neutroner. Moderatorns uppgift i reaktorn är att bromsa (moderera) snabba neutroner till en "lagom" låg hastighet så att klyvningsprocessen kan ske med en tillräcklig intensitet. I kokvattenreaktorn, liksom i tryckvattenreaktorn, så har kylmedlet (vatten) uppgiften att både kyla bränslet samt moderera neutronerna. Detta är en fördel ur säkerhetssynpunkt, eftersom en kylmedelsförlust (till exempel genom ett rörbrott) också innebär att modereringen upphör varvid kärnklyvningen upphör.

Reglering 
Mellan varje bränslepatron finns utrymme för styrstavar för att reglera reaktorns effekt och forma effektbilden. Med huvudcirkulationsflödet regleras kylningen i reaktorn på så sätt att högre kylflöde ger lägre ånghalt och därmed bättre moderering och högre effekt. Men högre effekt ger också mer ånga varvid en jämvikt inställer sig. Reaktoreffekten kan därmed regleras med hjälp av huvudcirkulationspumparna. Kokvattenreaktorn behöver därför, till skillnad från tryckvattenreaktorn, inte använda bor löst i reaktorvattnet för att kontrollera effekten.

Svenska kokvattenreaktorer 
I Sverige har det uppförts nio kokvattenreaktorer, varav fem (Barsebäck 1 och 2, Oskarshamn 1 och 2 och Ringhals 1) har stängts av permanent och är under avveckling. De fyra övriga är Forsmark 1,2,3 och Oskarshamn 3. 

Samtliga kokarreaktorer i Sverige har levererats av AB ASEA-Atom, liksom de två kokvattenreaktorerna Olkiluouto 1 och 2 i Finland.

Se även 
 Avancerad kokvattenreaktor (ABWR)
 Tryckvattenreaktor
 Kärnkraftverk

Reaktortyper
Ford Prefect (litterär figur)

Ford Prefect (även kallad Ix), litterär figur i Douglas Adams romaner om Liftarens guide till galaxen. 

Ford Prefect är en frilansande reporter för den allomfattande Liftarens guide till galaxen. I boken får man veta att han tillbringat närmare 15 år på jorden och är minst sagt trött på att leva bland varelser som för det mesta är olyckliga. Han är släkt med Zaphod Beeblebrox, med vilken han har tre mammor gemensamt. Han ser hjälpligt ut som en människa, vilket har föranlett honom att åka till jorden för att arbeta med skriva en artikel om jorden som intergalaktiskt resmål. Han blir tidigt en mentor för huvudpersonen Arthur Dent. 

I filmen får man reda på hur Ford träffade Arthur Dent första gången, nämligen när Arthur räddar Ford genom att knuffa undan honom när han är på väg att bli påkörd av en framrusande bil som han försökt hälsa på - en bil som är just en Ford Prefect. På grund av dålig research var Ford i tron att bilarna är den dominerade rasen på Jorden. I radioserien och i boken var det på grund av samma dåliga research som han antog namnet Ford Prefect, som han trodde skulle smälta in fint bland planetens befolkning. Han riktiga namn är någonting helt annat, ett namn som Ford själv inte kan uttala.

Figurer i Liftarens guide till galaxen
Fiktiva figurer introducerade 1978
Per Aabel

Per Pavels Aabel, född den 25 april 1902 i Kristiania, död den 22 december 1999 i Oslo, var en norsk skådespelare.

Biografi 
Per Aabel var son till Holberg-uttolkaren Hauk Aabel. Som utbildad dansör och konstnär ritade han bland annat dekor och kostymer innan han övergick till att spela själv. Per Aabel var engagerad vid Nationaltheatret i Oslo 1940–1973, och innan dess vid Karl Johan-teatret i samma stad mellan 1930 och 1935. Han är känd för sitt eleganta komedispel i både moderna och klassiska pjäser, till exempel Tartuffe. Aabel debuterade som skådespelare 1930 i komedin Det svaga könet. Han gjorde flera uppskattade gästspel i Sverige, främst som rollen Valentin i den franska komedin Äventyret på Göteborgs stadsteater 1957, Riksteatern 1959 och Vasateatern 1960 samt i TV-serien Skeppsredaren från 1979 där han gjorde titelrollen. Han är även berömd för sina tolkningar av H.C. Andersens sagor. Per Aabel tilldelades medaljen Litteris et Artibus 1969.

Filmografi

Skådespelare

Regi

Teater

Roller

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Norska scenskådespelare
Norska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Sankt Olavs orden
Mottagare av Litteris et Artibus
Skådespelare från Oslo
Födda 1902
Avlidna 1999
Män
Gabriel Alw

Carl Gabriel Alw, ursprungligen Carlsson, född 25 december 1889 i Eskilstuna, död 9 november 1946 i Enskede församling, var en svensk skådespelare, teaterpedagog och regissör.

Han var engagerad vid Lorensbergsteatern i Göteborg 1916–1923, vid Svenska teatern 1924–1925 och vid Dramaten i Stockholm från 1925 till 1946. Han var en karaktärsskådespelare med intellektuell skärpa och distinkt replik. Han medverkade också i ett trettiotal filmer.

Han gifte sig 1918 med skådespelaren Lilly Cronwin som avled samma år, och 1920 med skådespelaren Eva Scholander. Alw är begravd på Djursholms begravningsplats.

Filmografi 

 1915 – Judaspengar
 1915 – En förvillelse
 1916 – Fången på Karlstens fästning
 1916 – Mysteriet natten till den 25:e
 1916 – Aktiebolaget Hälsans gåva
 1916 – Vägen utför
 1917 – I mörkrets bojor
 1917 – Mellan liv och död
 1917 – Ett konstnärsöde
 1917 – Brottmålsdomaren
 1917 – Förstadsprästen
 1917 – Löjtnant Galenpanna
 1918 – Nattliga toner
 1919 – Hans nåds testamente
 1921 – Elisabet
 1923 – Norrtullsligan
 1924 – Ödets man
 1925 – Karl XII del II
 1925 – Två konungar
 1925 – Ingmarsarvet
 1926 – Till Österland
 1935 – Valborgsmässoafton
 1940 – Stål
 1940 – Vildmarkens sång
 1940 – Juninatten
 1941 – Tänk, om jag gifter mig med prästen
 1942 – Doktor Glas

 1943 – Ombyte av tåg
 1943 – Det brinner en eld
 1943 – Ordet

 1945 – Två människor
 1946 – Pengar – en tragikomisk saga

 1946 – Klockorna i Gamla Sta'n
 1951 – Dårskapens hus

Regi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 

Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska filmregissörer
Svenska teaterpedagoger
Skådespelare från Eskilstuna
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1889
Avlidna 1946
Män
Ibrahim Lodhi

Ibrahim Lodhi, död 21 april 1526, tillhörde en afghansk klan och var den siste av sultanerna i Delhi och han styrde över en stor del av norra Indien 1517-1526. 

Det sista året stupade Lodhi vid Panipat när han blev besegrad av de turkiska mogulerna, som därefter var den starkaste makten i Indien fram till mitten av 1700-talet.

Han föregångare på tronen var Sikandar Lodhi.

Referenser 

Avlidna 1526
Delhis sultaner
Män
Födda 1400-talet
Personer som stupat i strid
Personer i Indien under 1500-talet
Aalborg Akvavit

Aalborg Akvavit är en dansk akvavit (kryddat brännvin) som i sin ursprungsversion har tillverkats sedan 1846. Ursprungsversionen heter Aalborg Taffel Akvavit, kallas i Danmark ofta för "röd Aalborg" efter sin etikett, och anses vara den första moderna akvaviten. Denna akvavit är huvudsakligen kryddad med kummin och har en alkoholhalt av 45 volymprocent.

Dessutom finns Aalborg Jubilæums Akvavit som skapades till taffelakvavitens 100-årsjubileum, och som är kryddad med koriander och dill. Aalborg julakvavit utkommer varje år lagom till jul. Innehållet har gjorts enligt samma recept sedan 1982 men varje år får en konstnär i uppdrag att ge flaskan ny design.

Aalborg Akvavit tillverkas numera av Arcus Gruppen AS.

Källor 

Akvavit
Ålborg
Aalst

Aalst (franska: Alost) är en stad och kommun i provinsen Östflandern i regionen Flandern i Belgien. Staden ligger 20 km nordväst om Bryssel vid floden Dender (Dendre). Aalst hade 85 697 invånare (2017).

Staden har textilindustri och bryggerier samt en del möbel- och skofabriker. Den har också handel med humle och oljeväxter, som odlas i trakten. Aalst var tidigare känd för sin hästuppfödning.

Staden, som växte fram på 1000-talet efter den gamla handelsvägen mellan Brygge och Köln, har en rad välbevarade medeltidsbyggnader. I den gotiska S:t Martinskyrkan, uppförd 1481-1566, finns ett av Europas äldsta klockspel.

Personligheter 
 Pieter van Aelst, konstnär.
 Jean-Marie Pfaff, belgisk fotbollsspelare.
 Marc Sergeant, tävlingscyklist.
 Adolf Daens, präst, politiker.

Referenser

Externa länkar 

 Aalsts officiella webbplats

Kommuner i Östflandern
Orter i Flandern
Zaphod Beeblebrox

Zaphod Beeblebrox är en litterär figur i Douglas Adams berättelser om Liftarens guide till galaxen. Beeblebrox är en humanoid från en planet i solsystemet Betelgeuse och släkt med Ford Prefect, med vilken han delar tre av sina mammor. Beeblebrox var galaktisk president ett kort tag, med det enda syftet att stjäla skeppet Hjärtat av Guld.

Genom historien i böckerna håller Beeblebrox på och smider stora planer. Hans enda problem är att han inte vet vad de är. Detta beror på att den del av hans hjärna där planerna finns lagrade är blockerad, för att tankeläsare inte ska kunna lista ut vad han planerar. Det faktum att han funderar på en plan som han inte har en aning om vad den är, är bara en av de absurda situationerna i historien.

Han har två huvuden och tre armar. Han föddes med två armar men lät montera dit en tredje för att bli bättre på skidboxning. I TV-serien har man antytt även extra genitala kroppsdelar. Han uppfann den allgalaktiska gurgelbrännaren, en kraftfull alkoholhaltig dryck. Känslan när man dricker den skall vara som att få hjärnan krossad av en guldtacka insvept i citronskivor. Beeblebrox skall även en gång ha formulerat rådet Drick aldrig mer än två allgalaktiska gurgelbrännare, om du inte är en 30-tons elefant med galopperande lunginflammation. Dock klarar han själv, som enda person i universum, av att dricka fler än två under en enda kväll.

"Zaphod Beeblebrox" är även namnet på en nattklubb i Ottawa i Kanada.

Figurer i Liftarens guide till galaxen
Fiktiva figurer introducerade 1978
Fiktiva utomjordingar
Aarau

Aarau är en stad och kommun i distriktet Aarau i kantonen Aargau i norra Schweiz. Kommunen har  invånare (). Aarau är huvudort i kantonen Aargau.

Den 1 januari 2010 inkorporerades kommunen Rohr in i Aarau.

Det är en industristad med tillverkning av optiska instrument, klockgjuteri med mera. Aarau fick stadsrättigheter 1250 och har en medeltida prägel. År 1798 blev Aarau utropad som huvudstad i Schweiz av en grupp revolutionärer, något som endast varade i fem månader.

Geografi 
Aarau ligger på det schweiziska mittlandet på floden Aares högra flodbank och vid Jurabergens södra fot. Staden är belägen cirka 37 kilometer väster om Zürich och cirka 67 kilometer nordost om Bern.

Kommunen Aarau har en yta om 12,34 km². Av denna areal används 1,34 km² (10,9 %) för jordbruksändamål och 4,01 km² (32,5 %) utgörs av skogsmark. Av resten utgörs 6,14 km² (49,8 %) av bostäder och infrastruktur, medan 0,88 km² (7,1 %) är impediment.

Demografi 
Kommunen Aarau har  invånare (). En majoritet (89,2 %) av invånarna är tyskspråkiga (2014). 24,7 % är katoliker, 33,1 % är reformert kristna och 42,3 % tillhör en annan trosinriktning eller saknar en religiös tillhörighet (2014).

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Kommuner i Aargau
Orter i Aargau
Schweiz kantonshuvudstäder
Aare

Se Åre för orten i Sverige.

Aare (franska: Aar) är vänsterbiflod till Rhen i kantonerna Bern, Solothurn och Aargau i Schweiz. Räknat på vattenmängden är den Rhens största biflöde. Längden är 288 km, och det 17 779 kvadratkilometer stora avrinningsområdet täcker nästan halva Schweiz yta.

Sträckning 
Aares källa är den uppdämda sjön Grimselsee i Oberhasli i kantonen Bern, vars nominella höjd är 1908 m. Sjöns tillflöden är bergsbäckar, bland annat Oberaarbach, och glaciären Unteraargletscher som kommer från Finsteraarhorn i Bernalperna. Aare genomflyter Haslidalen samt Brienz- och Thun-sjöarna och passerar Thun och huvudstaden Bern.

I Bielsjön upptar den Neuchâtelsjöns avflöde Zihl. Nedanför Bielsjön genomflyts städerna Solothurn, Olten, Aarau och Brugg innan mynningen i Rhen vid det schweiziska Koblenz. Medelvattenföringen i Untersiggenthal nära mynningen är 518 m³/s.

Aares avrinningsområde befinner sig nästan helt inom Schweiz gränser; undantaget är ett biflöde med källa i den franska delen av Jurabergen. Avrinningsområdet täcker nästan 18 000 kvadratkilometer, vilket nästan täcker halva Schweiz yta. Det innefattar hela det centrala låglandet samt nordsidan av de centrala schweiziska Alperna.

Översvämningar, reglering och vattenkraftverk 
Vattenföringen i Thunsjöns tillflöden varierar kraftigt. Även bergsbäckar som tillflyter nedanför Thun, till exempel Zulg, kan föra mycket vatten och trädrester. Detta har ofta orsakat översvämningar i Aaredalen. Senast 2005 översvämmades Matte-delen av staden Bern.

För att skydda dalen nedanför Aarberg genomfördes under 1870-talet 1.Juragewässerkorrektur. Istället för den historiska fåran från Aarberg till Büren leds Aares vatten nu i en omväg via den 8 km långa Hagneck Kanal till Bielsjön och från Bielsjön via Nidau-Büren-Kanal till Aares tidigare lopp vid Büren. Efter ytterligare förbättringar har regleringen visat sig effektivt skydda flodens nedre lopp.

I Haslidalen finns betydande vattenkraftverk, på andra platser mindre flodkraftverk.

Sjöfart 
Aare är segelbar från Bielsjön till Solothurn via en sluss i Port. Under den varma årstiden driver Bielersee Schiffahrtsgesellschaft (BSG) reguljär passagerartrafik på sträckan Biel-Solothurn.

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats BSG 

Vattendrag i Schweiz
Rhens avrinningsområde
Emil Aarestrup

Carl Ludvig Emil Aarestrup, född 4 december 1800 i Köpenhamn, död 20 juli 1856 i Odense, var en dansk skald och läkare. Han skrev lyriskt sensuella kärleksdikter.

Biografi
Emil Aarestrup föddes i Köpenhamn och tillbringade större delen av sitt liv på Lolland, upptagen av sin läkarpraktik och av sällskapsliv. Poesin fick endast hans lediga stunder. Uppmuntrad av Christian Winther utgav han 1837 en samling Digte, som emellertid rönte föga erkännande av kritiken och inte fick någon avsättning. Hans obenägenhet för offentligt framträdande ökades härav, och den andra samlingen av hans dikter (Efterladte digte, 1863) trycktes först sju år efter hans död. Aarestrup avled den 20 juli 1856 i Odense som stiftsfysikus (provinsialläkare).

Aarestrup som skald
Aarestrup är uteslutande lyriker; en frisk och kraftig sensualism genomströmmar hans dikt, vars ämne oftast är förhärligandet av den kvinnliga skönheten och den erotiska njutningen. I motsättning till dåtidens i allmänhet spekulativa och översinnliga danska poesi, är Aarestrups vers konkret och åskådlig, allt är sett och iakttaget samt återgivet med en färgstyrka och en livsglöd, som föraktar alla konventionella fördomar. Aarestrup slöt sig närmast till Adam Oehlenschläger, som han varmt beundrade, men är i sitt lätta och kvicka humör och sin solida poetiska teknik en fullt självständig skald.

Hugo Alfvén tonsatte fyra Aarestrupdikter under titeln Marias sånger (op. 24).

Bibliografi
(1838) - Digte

Källor

Externa länkar
Aarestrups dikter, bibliografi m.m. i Kalliope

Danska poeter
Danska läkare
Födda 1800
Avlidna 1856
Män
Ugglan
Personer från Köpenhamn
Daulat Khan

Daulat Khan blev utpekad som ny sultan i Delhi av stadens borgerskap, men snart utmanövrerad av den förste riktige Sayyiden. Han regerade 1413–-1415 och var den sista härskaren av Lodhidynastin.

Indiska regenter
Män
Personer i Indien under 1400-talet
Khidr Khan

Khidr Khan, eller Khizr Khan, den egentlige grundaren av Sayyiddynastin i Delhi. Var guvernör i Multan i nuvarande provinsen Sindh, när han utnyttjade oredan i huvudstaden för att avsätta den nyligen tillsatte sultanen och själv gripa makten i riket.

Regerade 1415-1421, och efterträddes som härskare för det krympande sultanatet av sin son Mubarrak Khan II.

Referenser 

Indiska regenter
Män
Personer i Indien under 1400-talet
Mubarrak Shah II

Mubarrak Shah II, son till Khidr Khan, vilken han efterträdde som sultan i Delhi 1421. Regerade till 1439, då han till följd av palatsintriger tvingades avgå till förmån för sin son Mohammed Shah IV.

Referenser 

Delhis sultaner
Män
Personer i Indien under 1400-talet