kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
William Rehnquist

William Hubbs Rehnquist, född 1 oktober 1924 i Milwaukee, Wisconsin, död 3 september 2005 i Arlington, Virginia, var en amerikansk jurist och chefsdomare i USA:s högsta domstol från 1986 till 2005.

Biografi 
Rehnquist härstammade på fädernet från Sverige. Farföräldrarna kom till USA 1880. Farfadern Olof Andersson, som antog namnet Rehnquist, var värmlänning och farmodern Adolfina Ternberg kom från Nykvarn, Vreta klosters socken i Östergötland.

Han hade påbörjat en termin vid Kenyon College i Gambier, Ohio innan han tog värvning i USA:s arméflygvapen hösten 1942. Under andra världskriget tjänstgjorde Rehnquist som väderobservatör i Nordafrika 1943–1946. Efter kriget studerade han, som krigsveteran med stöd från G.I. Bill, statsvetenskap vid Stanford University varifrån han utexaminerades med både bachelor- och masterexamen 1948. Under 1952 tog han en juristexamen () från Stanford Law School och var där studenten med högst avgångsbetyg. Vid Stanford gick han i samma klass som framtida domarkollegan Sandra Day O'Connor.

1952-53 tjänstgjorde Rehnquist som notarie för Robert H. Jackson, domare i USA:s högsta domstol. Från 1953 till 1969 var Rehnquist verksam i den privata sektorn i Phoenix, Arizona där han träffade sin fru och bildade familj. Efter Richard Nixons seger i presidentvalet 1968 utnämndes Rehnquist i början av 1969 till enhetschef (Assistant Attorney General) för Office of Legal Counsel i USA:s justitiedepartement.

Rehnquist utnämndes till domare i högsta domstolen av president Richard Nixon 1972. År 1986 utsågs han till chefsdomare i denna domstol av president Ronald Reagan. Rehnquist räknades som en konservativ uttolkare av konstitutionen och andra lagar, och hamnar därför ofta nära republikanernas ideal.

Det är Högsta domstolens chefsdomare som förestavar presidenteden vid installationsceremonien i januari var fjärde år. Rehnquist förrättade presidenteden fem gånger: George H.W. Bush 1989, Bill Clinton 1993 samt 1997 och George W. Bush Jr 2001 samt 2005. Vid det sistnämnda tillfället, den 20 januari 2005, var Rehnquist redan cancersjuk men ville ändå fullfölja uppgiften. Han är den förste domaren i Högsta domstolen som avlidit på sin post sedan 1953. Han avled i sköldkörtelcancer. Rehnquists begravningsceremoni hölls i Cathedral of St. Matthew the Apostle i Washington D.C. den 7 september 2005. Gravsättningen skedde sedan på Arlingtonkyrkogården.

Den 29 september 2005 övertog John Roberts posten som chefsdomare för högsta domstolen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Officiell biografi
Rehnquist – en juridisk gigant av Dick Erixon

Domare vid USA:s högsta domstol
Chefsdomare vid USA:s högsta domstol
Män
Födda 1924
Avlidna 2005
Konservatism i USA
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Personer från Milwaukee
Alumner från Kenyon College
Alumner från Denison University
Alumner från Stanford Law School
Personer som tjänstgjort i USA:s arméflygvapen
Wolgers

Wolgers är ett svenskt efternamn. Den 31 december 2019 ar 56 personer med namnet folkbokförda i Sverige.

Personer med namnet
 Anna Tegeström Wolgers (född 1960), konstnär och textil formgivare, professor
 Benton Wolgers (född 1963), barnskådespelare, senare folkhögskolelärare
 Beppe Wolgers (1928–1986), författare, poet, översättare, textförfattare, skådespelare, underhållare och konstnär
 Dan Wolgers  (född 1955), konstnär, professor
 Tom Wolgers (1959–2020), musiker, kompositör och fotomodell

Släktskap
De här beskrivna personerna tillhör en släktt med jägmästaren John Gerhard Wolgers (1876–1937) som stamfar. Enligt tillgängliga uppgifter var denne med sin familj de första med namnet.

Släktträd (utval)
 John Gërhard Wolgers (1876–1937), jägmästare
 Stig Gerhard Wolgers (1925–2003), ingenjör och långseglare
Dan Wolgers (född 1955), konstnär, professor
 Anna Tegeström Wolgers (född 1960), konstnär, professor
 Beppe Wolgers (1928–1986)
 + Inger Grönstedt  (född 1934), gift 1953 med Beppe Wolgers
 Tom Wolgers (1959–2020), musiker
 + Kerstin Dunér (född 1932), skådespelare och dansare, gift 1962 med Beppe Wolgers
 Benton Wolgers (född 1963), barnskådespelare och folkhögskollärare

Källor

Svenska efternamn
Svenska släkter
Dan Wolgers

Per Daniel (Dan) Wolgers, född 7 december 1955 i Maria Magdalena församling, Stockholm, är en svensk konstnär och professor. Han är känd för sin lekfulla och tidvis milt provocerande konstnärskap, syftande till eftertanke hos betraktaren. Han är en av få svenska konstnärer som har deltagit i en utställning på Louvren i Paris.

Biografi
Wolgers utbildade sig vid Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1980–1985 och utnämndes till professor där 1995. Han arbetar ofta med olika vardagsföremål och med skämtsamma verk i dadaistisk tradition samt provocerar återkommande åskådaren genom att ifrågasätta konsten, konsthandeln och vad som är äkta eller falskt inom konsten. Exempel inkluderar då Wolgers 1991 lät reklambyrån Rififi kreera och producera en av hans konstutställningar, utan hans medverkan annat än på vernissagen, eller när han 1993 stal bänkarna från utställningslokalen. Det året fick Wolgers i uppdrag att medverka i en installation på Liljevalchs konsthall. Wolgers fick intendent Philippe Legros tillstånd att låna ett par bänkar, som han sedan sålde på auktion. Wolgers blev för detta fälld för förskingring med villkorlig dom och 60 dagsböter à 40 kronor men han passade samtidigt på att signera det oöppnade kuvertet med domen och sälja det för 20 000 kronor.

Wolgers är bland annat känd för omslaget till Stockholms telefonkatalog 1992 (Gula sidorna, del 2, K–Ö), på vilket han lät trycka sitt eget telefonnummer. Detta ledde till att många blev uppretade och till att Wolgers så småningom bytte telefonnummer. Telefonkatalogen säljs idag på kvalitetsauktioner och finns bland annat på Museum of Modern Art i New York. Wolgers hade en stor separatutställning på Liljevalchs konsthall 2002.

På Louvren utställdes år 2000 hans Marcel Duchamp-inspirerade flasktorkare, vilket var hans bidrag till Absolut Vodkas konstserie. Wolgers är representerad vid bland annat Moderna museet och Museet för nutidskonst Kiasma. Han mottog 1999 Moderna Museets Vänners skulpturpris - K. A. Linds hederspris.

Wolgers är bror till Anna Tegeström Wolgers samt brorson till Beppe Wolgers. Han är gift, har två barn och bor i Stockholm.

Offentliga verk i urval
Barnens lekplats, natursten och galvaniserat stål, på lekplats utanför Södersjukhuset i Stockholm  
Torso, brons, 2010, utanför Fotografiska i Stockholm

Bibliografi 
 (tillsammans med Lena Andersson)

Referenser

Noter

Källor 
Om Dan Wolgers på Bukowskis Markets webbplats, läst 2013-08-29

Vidare läsning 
Nils-Eric Sahlin: Kreativitetens filosofi. Nya Doxa 2006, () med Dan Wolgers arbetssätt som exempel på stor kreativitet.

Svenska konceptkonstnärer
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Ledamöter av Konstakademien
Professorer vid Kungliga Konsthögskolan
Konstnärer från Stockholm
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Moderna museet
Män
Födda 1955
Levande personer
Spero

Spero är en spelverksamhet inom den reglerade spelmarknaden i Sverige. Verksamheten drivs av två olika bolag: Spero Spel AB och Spero Online AB. Överskottet från verksamheten går till IOGT-NTO:s ideella verksamhet och Socialdemokraternas partiverksamhet.

Organisation

Spero Spel AB 
Spero Spel AB ägs av nykterhetsrörelsen IOGT-NTO och A-lotterierna (socialdemokraternas lotteribolag) och driver lotteriverksamheten med skraplotter.

Spero Online AB 
Spero Online AB ägdes av Ålands Penningautomatförening (PAF) som drev spelverksamheten på Internet. 2005 ändrades bolagsnamnet till Paf Sverige AB. Samarbetet avslutades 19 september 2007.

Mediegranskning 

Sperospel har kritiserats eftersom det, till skillnad mot Kombilotteriet, inte framgår att överskottet går till Socialdemokraterna och SSU på lotterna. En tredjedel av socialdemokraternas intäkter kommer från partiets lotterier (cirka 50 miljoner kronor per år) och SSU får cirka 35 miljoner kronor varje år från lotteriverksamheten. De stora intäkterna från lotterierna spelar en mycket viktig roll i finansieringen av Socialdemokraterna och SSU:s verksamhet och deltagande i valrörelsen.

Referenser

Noter

Externa länkar
Spero Online

Sveriges socialdemokratiska arbetareparti
Lotterier
Apomixis

Apomixis är fenomenet att en organism förökar sig utan vare sig befruktning, meios eller produktion av gameter. Termen används nästan uteslutande inom botaniken. Motsvarigheten i zoologi kallas partenogenes. Vid apomixis är fröna genetiskt identiska med moderplantan. De växter som huvudsakligen förökar sig på detta sätt kallas apomikter och apomiktiska. 

Eftersom dessa växter är genetiskt identiska från generation till generation, upprätthåller varje släktlinje sina specifika egenskaper. Den utgör alltså en egen art, även om skillnaderna jämfört med närliggande arter är mycket små. 

Dessa arter kan också kallas småarter, eller apomiktiska småarter. I vissa släkten har man kunnat identifiera från hundratals och upp till tusentals småarter. Maskrosor är ett sådant släkte. Eftersom arterna är så många och så lika varandra, har man behov av att avgränsa taxa på en nivå mellan art och släkte. Denna nivå brukar kallas sektion. 

Genom apomixis kan en fördelaktig genuppsättning spridas effektivare, då denna bibehålls i hela den apomiktiska släktlinjen. Å andra sidan kommer (med övriga omständigheter lika) färre genkombinationer att prövas och evolutionen därmed att gå långsammare.

Referenser 

Växtfysiologi
Dystra stunder

Dystra stunder () 1971 är en brittisk dramafilm från 1971 i regi av Mike Leigh. Den bygger på Leighs teaterpjäs med samma namn. Liksom i hans övriga pjäser och filmer improviserades handlingen fram av skådespelarna i samarbete med Leigh under repetitionerna för pjäsen. Filmen är även känd som Loving moments. Det var Leighs första film.

Handling

Filmen handlar om Sylvia (Annie Raitt), en sekreterare som bor med sin förståndshandikappade syster Hilda (Sarah Stephenson), och emellanåt träffar läraren Peter (Eric Allan). Sylvia har ett tråkigt och enahanda arbete och verkar inte träffa fler människor än sin syster, arbetskamraten Pat (Joolia Cappleman) och Peter. Den unge musikern Norman (Mike Bradwell) och hans vänner hyr Sylvias oanvända garage för att använda som tryckerilokal för sin alternativa tidning. I Sylvias och Hildas möte med Norman verkar någon sorts gemenskap uppstå, men i förlängningen blir inget av den. Sylvias träffar med Peter blir pinsamma och frustrerande. Det centrala i filmen är Sylvias ensamhet, frustration över att sexuella möjligheter inte förverkligas och att den intellektuella kapacitet man anar hos henne inte får komma till sin rätt. Filmen gör alltså skäl för sin titel, men innehåller också komiska, varma och vackra ögonblick.

Kritik
Dystra stunder fick genomgående mycket bra kritik när den kom, både i Storbritannien och i USA. Den amerikanske filmkritikern Roger Ebert kallade filmen ett mästerverk.

Priser
Filmen belönades med Guldleoparden vid Filmfestivalen i Locarno 1972 och Guldhugo vid Filmfestivalen i Chicago samma år.

Externa länkar
IMDb - Dystra stunder

Filmer 1971
Brittiska dramafilmer
Filmer i regi av Mike Leigh
Lista över spel till Nintendo 64

Detta är en lista över spel till Nintendo 64

Nintendo 64-spel
Totalt 389 kända licensierade speltitlar släpptes för Nintendo 64 under sin livslängd från 1996 till 2002.

Olicensierade spel

Se även
Lista över spel till SNES
Lista över spel till Wii

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Nintendo 64
Nintendo 64
Qiqihar

Qiqihar, även känt som Tsitsihar, är en stad på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i nordöstra Kina, vid östra stranden av Sungaris biflod Nonni. Stadens sydliga förort Zhalong är känd som "de rödkrönta tranornas stad", vilket har överförts på Qiqihar som har fått smeknamnet "transtaden". Den ligger  omkring 270 kilometer nordväst om provinshuvudstaden Harbin.

Historia

Qiqihars historia går tillbaka till 1700-talet och hette då Cicigar hoton på manchuiska. Qiqihar var säte för den manchuiske militärguvernör som styrde provinsen Heilongjiang. Staden omgavs av en mur och utgjordes ursprungligen mest av lerhus och trånga gator. Förr var Qiqihar förvisningsort för misstänkta politiska personer och medlemmar av hemliga sällskap i Kina.

Ett stort fängelse i Qiqihar var beryktat för sin behandling av de tungusiska rövarband, som vid och efter Östra kinesiska järnvägens byggande 1897–1903 gav Ryska imperiet förevändning att till dess skydd hålla truppstyrkor i norra Manchuriet. 

Mellan åren 1931 och 1945 var staden en del av den japanska lydstaten Manchukuo, där Qiqihar var huvudstad i provinsen Longjiang. Efter det att Manchuriet återlämnats till Kina 1945 blev Qiqihar huvudstad i den nyupprättade provinsen Nunkiang. När Folkrepubliken Kina bildades 1949 blev Qiqihar åter huvudstad i Heilongjiang.

Qiqihar tillhör det som en gång var ett av manchuernas ursprungsområden, men befolkningsmajoriteten består idag av hankineser. I Fuyus härad utanför Qiqihar finns en liten grupp som fortfarande talar det manchuiska språket.

1954 förlorade Qiqihar sin ställning som provinshuvudstad. Staden har på senare år blivit en turistattraktion.

Administrativ indelning
Qiqihar är indelat i sju stadsdistrikt på häradsnivå, en stad på häradsnivå och åtta härad. Staden var huvudstad i den tidigare provinsen Nenjiang. Befolkningssiffrorna ned härrör från 2010 års folkräkning.

Stadsdistriktet Longsha (龙沙区), 283 km², 354 987 invånare, centrum, säte för stadsfullmäktige;
Stadsdistriktet Jianhua (建华区), 81 km², 292 579 invånare;
Stadsdistriktet Tiefeng (铁峰区), 695 km², 331 951 invånare;
Stadsdistriktet Ang'angxi (昂昂溪区), 623 km², 80 109 invånare;
Stadsdistriktet Hulan Ergi (富拉尔基区), 375 km², 256 159 invånare
Stadsdistriktet Nianzishan (碾子山区/區), 290 km², 72 151 invånare
Stadsdistriktet Meilisi för daurfolket (梅里斯达斡尔族区), 1 948 km², 165 852 invånare;
Staden Nehe (讷河市), 6 664 km², 625 892 invånare
Häradet Longjiang (龙江县), 6 197 km², 572 764 invånare;
 Häradet Yi'an (依安县), 3 780 km², 480 035 invånare;
 Häradet Tailai (泰来县), 4 061 km², 302 027 invånare;
 Häradet Gannan (甘南县), 4 384 km², 368 734 invånare;
 Häradet Fuyu (富裕县), 4 335 km², 276 537 invånare;
 Häradet Keshan (克山县/縣), 3 632 km², 403 175 invånare;
 Häradet Kedong (克东县/克東縣), 2 083 km², 264 285 invånare;
 Häradet Baiquan (拜泉县/縣), 3 569 km², 519 766 invånare.

Klimat
Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är juli, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är februari, med  mm nederbörd.

Källor 

WP:Projekt Kina
Invers

Invers betecknar inom matematiken någots motsats eller omvändning

 Inverst element – en speciell typ av element i en mängd med avseende på en binär operator på mängden
 Multiplikativ invers – talet som ger produkten 1 när det multipliceras med x
 Additiv invers – talet, vilket adderat med n, ger noll
 Invers funktion – namnet på en funktion som upphäver en annan funktion inom matematisk analys
 Invers matris – respektive invers avbildning inom linjär algebra
 Gauss-Jordaneliminiation – beräkna inversen för en kvadratisk matris
 För multiplikativ invers, se reciprok (matematik)
 För invers inom geometri, se inversion
Lemony Snicket's: A Series of Unfortunate Events

Lemony Snicket's: A Series of Unfortunate Events, Game Boy Advance-spel, släppt 2004.

Vann kategorin "Mest störande speltitel" i Club Nintendo Awards 2004.

Se även 
 Lemony Snickets berättelse om syskonen Baudelaires olycksaliga liv

Game Boy Advance-spel
Syskonen Baudelaires olycksaliga liv
Fältjulklapp

Idén med fältjulklapp introducerades i Sverige 1940 på initiativ av tidningen Social-Demokraten. Fältjulklappar skickades under andra världskriget och innebar att folk köpte någonting i julklapp åt en okänd svensk soldat eftersom många av de inkallade inte fick tala om för släkt och vänner var i Sverige de stationerats. Fältjulklapparna skickades sedan till Stockholm för distribution till trupperna.

Källor

Fotnoter

Jul i Sverige
Julklappar
Sverige under andra världskriget
Stefano Pavesi

Stefano Pavesi, född 22 januari 1779 i Casaletto Vaprio, Crema, död 28 juli 1850 i Crema, var en italiensk kompositör.

Biografi 
Pavesi studerade i Neapel, först vid Conservatorio di Sant'Onofrio och sedan vid Conservatorio di Santa Maria di Loreto. Hans hopp om att bli kompositör avbröts av politiska oroligheter och det inte förrän efter att han hade lämnat det militära, 1803, som han skrev sin första opera. Han skulle skriva mer än 60 operor; både komiska och allvarliga operor, och succéerna kom att överskugga fiaskona. Han kunde ändå inte vänja sig att ena dagen kastas från succé till fiasko den andra dagen, allt på grund av den oberäkneliga italienska publiken. År 1818 fick han tjänsten som maestro di cappella i Crema, men det hindrade honom inte att skriva för scenen. Åren 1826 till 1830 var han till och med direktör på Hovteatern i Wien. Han kunde också skriva mer kyrkomusik när han blev äldre.

Det är intressant att se hur många operor av Pavesi som förebådade Rossinis senare verk, särskilt ämnena, hans Il trionfo delle belle (1809) blev Rossinis Matilde di Shabran tolv år senare. Pavesis Elisabetta d'Inghilterra satte Rossini musik till, men texten var inte densamma, bara namnet, och librettot till Odoardo e Cristina (1810) blev Eduardo e Cristina hos Rossini. År 1812 skrev Pavesi en Tancredi som även Rossini skrev ett år senare; Pavesis Agatina, ovvero La Virtù premiata är en tidigare sättning till Rossinis La Cenerentola från 1817.

Pavesi var känd för att skriva fina och välljudande cantilenor och han hade stor respekt gentemot orden; han kunde sätta ord och känslor till musik och rytm. Han var även känd av sin samtid som Sankt Johannes med den gyllene munnen; han hade en vänlig karaktär och mycket humor, enligt samtida anekdoter.

Italienska kompositörer
Födda 1779
Avlidna 1850
Män
Personer från provinsen Cremona
Italiens Grand Prix 2005

Italiens Grand Prix 2005 var det femtonde av 19 lopp ingående i formel 1-VM 2005.

Rapport 
Kimi Räikkönen i McLaren hade den bästa kvalificeringstiden, men stallet valde att göra ett motorbyte, varför Räikkönen fick flytta tio platser bakåt och istället starta från den elfte startrutan. Den näst snabbaste, som var Räikkönens stallkamrat Juan Pablo Montoya, fick därmed överta pole position. Montoya tog starten och ledde sedan loppet från start till mål. Loppet var ovanligt därför att alla de startande bilarna kom i mål.
En stor besvikelse för Ferrari var dock att man inte tog någon poäng på sin hemmabana.

Resultat 
 Juan Pablo Montoya, McLaren-Mercedes, 10 poäng
 Fernando Alonso, Renault, 8
 Giancarlo Fisichella, Renault, 6
 Kimi Räikkönen, McLaren-Mercedes, 5
 Jarno Trulli, Toyota, 4
 Ralf Schumacher, Toyota, 3
 Antonio Pizzonia, Williams-BMW, 2
 Jenson Button, BAR-Honda, 1
 Felipe Massa, Sauber-Petronas
 Michael Schumacher, Ferrari
 Jacques Villeneuve, Sauber-Petronas 
 Rubens Barrichello, Ferrari 
 Christian Klien, Red Bull-Cosworth
 Mark Webber, Williams-BMW 
 David Coulthard, Red Bull-Cosworth 
 Takuma Sato, BAR-Honda 
 Tiago Monteiro, Jordan-Toyota
 Robert Doornbos, Minardi-Cosworth
 Christijan Albers, Minardi-Cosworth
 Narain Karthikeyan, Jordan-Toyota

Noteringar 
Antonio Pizzonia ersatte Nick Heidfeld i Williams-BMW, efter att denne insjuknat under lördagen.
Kimi Räikkönen noterade under loppet en topphastighet på 370 km/h.
 Alla förare som startade gick i mål, vilket inte hade hänt sedan i .

VM-ställning

Källor 

 

2005 i Italien
Italiens Grand Prix
John Essing

John "Johnny" Essing född 1964 i Stockholm, är en svensk musiker och medlem i bob hund, Bergman Rock och Chesty Morgan.

Essing har, tillsammans med bob hunds andre gitarrist Conny Nimmersjö, varit med i ett band kallat Conny & Johnny. Essing och bob hunds basist Mats Hellquist var de två som uppfann namnet bob hund, från en tecknad serie kallad bob the dog. Essing började sin karriär i punkbandet Incest Brothers som fjortonåring. På 80-talet var han även med i ZOO där även Mats Andersson var med och Gary Cooper Combo där han tog över efter Mats Hellquist som då spelade gitarr.

Referenser

Noter 

Svenska gitarrister
Svenska pop- och rockmusiker
Bob hund
Män
Födda 1964
Levande personer
Musiker från Stockholm
Mats Andersson

Mats Andersson eller Anderson kan syfta på:

 Mats Andersson (illustratör) (1938–1986), svensk illustratör som tilldelats Elsa Beskow-plaketten
 Mats Andersson (musiker) (född 1941), klarinettspelman som tilldelats Zornmärket i guld
 Mats Andersson (meteorolog) (född 1950), svensk meteorolog och väderpresentatör på Sveriges Television
 Mats Andersson (skådespelare) (född 1953), svensk skådespelare
 Mats Andersson (finansman) (född 1954), särskild utredare och tidigare vd för Fjärde AP-fonden
 Mats Anderson (justitieråd) (född 1956), justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen
 Mats Andersson (matematiker) (född 1957), svensk matematiker
 Mats Andersson (ishockeyspelare) (1959–1989), ishockeyspelare i Linköping HC
 Mats Andersson (trumslagare) (född 1964), trummis i Bob hund, senare även i Bergman Rock
 Mats Andersson (fotograf) (född 1966), svensk yrkesfotograf och art director
 Mats Andersson (politiker) (född 1970), socialdemokratisk politiker
Mats Andersson (trumslagare)

Mats Andersson, född 1964 i Stockholm, är en svensk musiker.

Musikkarriär 
Andersson är mest känd som trummis i Bob hund, senare även i Bergman Rock, Bob hunds "engelska alias".

Andersson har tidigare spelat med grupper som Zoo och Insekt, ett tidigt punkband och är för närvarande passiv medlem i Bob hund.

Författarskap 
Andersson har skrivit fem böcker, egenutgivna via Vulkan förlag. Istället för ett liv - förvirring! (2009) är en öppenhjärtig, självbiografisk bok som skildrar Anderssons liv i Stockholms musikscen på 1980- och 1990-talen, med missbruk, alkoholism och skörlevnad.

Bibliografi

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Mats Andersson på Soundcloud
 Mats Andersson på Youtube
 Mats Andersson på Vulkan
 Intervju med Vulkanförfattaren Mats Andersson

Svenska slagverkare
Bob hund
Män
Levande personer
Födda 1964
Musiker från Stockholm
David Rose

David Rose, född 15 juni 1910 i London, död 23 augusti 1990 i Burbank, Kalifornien, var en amerikansk kompositör och orkesterledare.

Rose har bland annat skrivit musiken till TV-serier som Bröderna Cartwright och Lilla huset på prärien. Han har också komponerat melodin The Stripper som kommit att bli ett närmast arketypiskt ackompanjemang till stripteaseframträdanden, och även var Kvällstoppens signaturmelodi.

Åren 1941–1944 var Rose gift med Judy Garland. År 1990 dog han av en hjärtattack, 80 år gammal.

Filmografi i urval

Musik

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbsida
 
 

Födda 1910
Avlidna 1990
Amerikanska kompositörer
Män