kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hannibal Sehested (riksråd)

Hannibal Sehested, född 1609 på Ösel (då danskt), död 23 september 1666 i Paris, Frankrike (under diplomattjänst), dansk statsman och diplomat; danskt riksråd 1640, ståthållare i Norge 1642 till 1651. 

Gift 1642 med den danske kungen Kristian IV:s morganatiska dotter Christiane.

Biografi 
Efter utbildning på Sorø Akademi och bland annat i Oxford gjorde Sehested, med ekonomiskt stöd av Christen Thomesen Sehested, en snabb karriär. År 1636 fick han sitt första diplomatiska uppdrag som danskt sändebud till Axel Oxenstierna i Wismar. Han stod nu så högt i gunst hos Christian IV att han fick förlova sig med kungens tioåriga dotter, Christiane, och samma år blev hovmästare till hennes bror greve Valdemar Christian. År 1640 blev Sehested medlem av riksrådet; efter 1640-41, som ledare för en delegation till Spanien, hade uppnått kompensation till Danmark för övergrepp på danska handelsfartyg. År 1642 blev han på egen begäran och med stöd av Christen Thomesen Sehested utnämnd till kunglig ståthållare i Norge.

Hannibal Sehested var högste befälhavare över de dansk-norska trupperna som i november 1644 under den s.k.  Hannibalsfejden, över Eda marscherade in i Värmland. Hans trupper uppgick till omkring 4 000 man av vilka 1200 var ryttare. Han hade till en början stora framgångar som först i februari stoppades av svenska trupper. Men striderna fortsatte och pågick fram till senvåren 1645. Under december 1644 till februari 1645 lät Hannibal Sehested bränna ner Årjäng, Vänersborg och Åmål med omkringliggande gårdar i sydvästra Värmland och norra Dalsland. Sitt högkvarter upprättade han på prästgården i Sillerud. Först i maj 1645 lyckades de svenska trupperna tvinga de kvarvarande dansk-norska trupperna att kapitulera. Hannibal Sehested hade då själv redan i februari dragit sig tillbaka till Norge.

Han blev 1642 ståthållare i Norge, och under honom gjorde det norska näringslivet stora framsteg. Efter Kristian IV:s död föll Sehested i onåd. Han blev i början av 1650-talet av den danska kronan anklagad för bokföringsbrott och 1651 tvingades han att skriva på en revers där han överlämnade allt han ägde i Norge till den danska staten. Han kom senare att lämna Danmark och flyttade med sin hustru Christiane till Spanien. Där försörjde han sig en tid som artillerigeneral. 1660 fick Sehested ånyo Fredrik III:s förtroende och fick återvända till Danmark i april 1660 och arbetade resten av sitt liv för den danska kronan.

Han ledde de danska trupperna vid slaget på Bysjöns is 1644.

Referenser
 C.O.Munthe: Hannibalsfejden 1644-1645. Den norske haers bloddåb. Kristiania 1901
 Vilhelm Vessberg: Bidrag till historien om Sveriges Krig med Danmark 1643-1645. Del II - Kriget på norska gränsen. Tryckt ca 1900. 
 Ulf Sundberg: Svenska Krig 1521-1814, Smedjebacken 2002

Noter

Externa länkar 

Danska riksråd
Födda 1609
Avlidna 1666
Män
Personer i Norge under 1600-talet
Deltagare i tåget över Bält
Hannibal ante portas

Hannibal ante portas (egentligen Hannibal ad portas; latin för "Hannibal framför portarna" eller "Hannibal vid portarna") är ett uttryck som syftar på det tillfälle då den karthagiske fältherren Hannibal Barkas år 211 f.Kr. oväntat dök upp utanför Rom, och den panik som då utbröt i staden. Det används för att beteckna en oväntad och panikfylld situation.

Latinska ord och uttryck
Mark

Mark eller Marken kan syfta på:

 Jord (mark) – en blandning av mineraler, lösa avlagringar, gaser, vätskor och organiskt material som täcker jordens landyta
 Jord (egendom) – delar av jordens fasta yta och innanmäte (till exempel mineraltillgångar) som har en ägare
 Mark (territorium) – medeltida territoriell term
 Markgrevskap – ett landområde som av kungen eller kejsaren tilldelats en markgreve
 -mark – ett ortnamnsefterled
 Mark – en förkortning för Markusevangeliet

Personnamn 
 Mark (namn) – efternamn och mansnamn
 Mark (släkt) – släkt från  i Marks härad i Västergötland
 Huset Mark – en tysk högadlig furstesläkt från Rhenlandet

Måttenhet eller valuta

Allmänt
 Mark (viktenhet) – en gammal germansk viktmåttenhet
 Mark (myntenhet) – ett mynt

Valutor i bruk
 Konvertibilna marka V valuta i Bosnien och Hercegovina

Obsoleta valutor

Valuta i tyska stater
 D-mark – en valuta som användes i Västtyskland och efter föreningen av Tyskland 1948–2002
 Mark (Östtyskland) – en valuta som användes i Östtyskland 1948–1990
 Riksmark – en valuta som användes i Tyskland 1924–1948 och i Österrike 1938–1945
 Rentenmark – en valuta som användes i Tyskland 1923–1924
 Papiermark – en valuta som användes i Tyskland 1914–1923
 Goldmark – namnet på valutan i Kejsardömet Tyskland från 1873–1914

Andra stater
 Finsk mark – valuta i Finland 1865/1860–2002
 Polsk marka
 Estnisk mark – valuta i Estland 1921–1928

Geografi

Bergien
 Marcq (vattendrag)

Iran
 Mereg, ort i Kurdistan

Italien
 Marche, region i Italien

Nederländerna
 Marken, Nederländerna   – numera landfast ö i Ijselmeer

Storbritannien
 Mark, England, ort i Somerset

Sverige
 Marks kommun, kommun i Västra Götalands län
 Mark, Vilhelmina kommun, by i Vilhelmina kommun
 Västra Mark, Växjö – område i västra Växjö
 Västra Mark, Örebro – område i västra Örebro
 Östra Mark – småort i sydöstra Örebro

Tyskland
 Mark (grevskap) – tidigare grevskap kring floden Ruhr i nuvarande Nordrhein-Westfalen
 Mark (kommunfritt område), område i Landkreis Erlangen-Höchstadt, Bayern

USA
 Mark, Illinois, ort

Se även 
 Marc
Matt

Matt kan syfta på:

Matt, Glarus – en ort i Sernftal i kantonen Glarus i östra Schweiz
Matt – en förkortning för Matteusevangeliet
Matt – en schackterm, se schackmatt
Matt Dillon (tecknad serie) – en brittisk tecknad dagsstrippserie
Matt Ishida – en person i animen Digimon
Matt Damon (1970–), amerikansk skådespelare
Matt Dillon (1964–), amerikansk skådespelare
Matt Mitrione (född 1978), amerikansk MMA-utövare
Luk, Esbo

Luk [lu:k] (fi.: Luukki) är en stadsdel i Esbo stad och hör administrativt till Norra Esbo storområde.

Helsingfors stad äger stora områden i Luk som används för friluftsändamål.

Luuk är ett gammalt namn på en gård som fanns på 1500-talet i Sötby. År 1601 nämns Lukas Sigfridsson som ägare till gården. Byns namn har däremot varierat: Smetzby (1540), Smedszby (1549), Sottby (1558), Söötheby (1566), Smedz by eller Soutteby (1575). Sötby verkar ta över namnet Smedsby på 1500-talet. Lantmäteristyrelsen gav år 1965 Luuk, alltså Sötby, det officiella namnet Luukki – Luk.

Källor

Stadsdelar i Esbo
Gregori Fredrik Tigerstedt

Gregori Fredrik Tigerstedt, född 10 februari 1784 i Jorois, död 19 maj 1863 i Helsingfors, var en finsk militär, son till Georg Fredrik Tigerstedt. 

År 1808 var Tigerstedt fänrik vid Savolaks regemente och sårades i slaget vid Revolax under finska kriget 1808–09. Tigerstedt blev befordrad till överstelöjtnant 1831. På sin ålderdom levde han i Helsingfors.

Han nämns i två dikter i Johan Ludvig Runebergs nationalepos Fänrik Ståls sägner: dels i Fältmarskalken, dels i Fänrikens hälsning, som är dedicerad till Tigerstedt på 50-årsdagen av slaget vid Revolax.

Källor 

 

Personer i finska kriget
Personer i Fänrik Ståls sägner
Personer från Jorois
Födda 1784
Avlidna 1863
Män
Finlandssvenska militärer
Magdala

Magdala, grekisk form av hebreiskans Migdal, är en stad i Galileen omnämnd i Nya Testamentet som hemort för Maria från Magdala, en av Jesu följeslagare. Hon kallas även Maria Magdalena.

I Galileen har det funnits flera orter med namnet Migdal, till exempel Migdal Nunja, nuvarande el-Medjdel, omkring fem kilometer norr om Tiberias. Enligt Josefus var det en betydande stad med 230 fiskebåtar. Det är möjligt att det var i denna stad som Maria från Magdala hörde hemma.
Platser i Bibeln
Johan Adam Cronstedt

Johan Adam Cronstedt, född 12 november 1749, död 21 februari 1836, var en svensk greve, militär; generallöjtnant, son till Carl Johan Cronstedt och bror till Fredrik Adolf Ulrik Cronstedt samt syssling till Carl Olof Cronstedt.

Biografi
Cronstedt kom tidigt i militärtjänst, snart även i hovtjänst och blev 1784 major. Som sådan deltog han i kriget 1788–1790 varunder han särskilt utmärkte sig i en strid vid Kymmene älv. 1793 blev Cronstedt överste, 1802 generaladjutant, och 1806 chef för Savolaxbrigaden, som då var i ett ganska dåligt skick. Vid krigsutbrottet 1808 sköt Cronstedt själv till pengar för att få brigaden i stridbart skick, men anträdde därefter återtåget mot Uleåborg, dit han efter en del småstrider ankom i mars. För sin försummelse att under reträtten tillräckligt sörja för huvudarméns flank, vilket kunnat få svåra följder, erhöll Cronstedt en skarp förebråelse.

I slaget vid Revolax 1808 misslyckades Cronstedt på grund av sin sena ankomst i planen att helt omringa ryssarna, men hans kraftigt ansatta och väl ledda anfall ledde dock till en viktig seger för svenskarna. Cronstedt deltog även med framgång i slaget vid Lappo och slaget vid Alavo, men blev vid det senare slaget svårt sårad. När han blivit någorlunda återställd fick Cronstedt befälet i Umeå.

22 mars året därpå överrumplas han, som befälhavare i Umeå, av ryska trupper som under mycket svåra vinterförhållanden marscherat över kvarken. Efter smärre strider begärde Cronstedt vapenvila inför ryske befälhavaren Michail Barclay de Tolly, som kräver att de svenska trupperna lämnar Umeå. Då brister tålamodet hos de svenska och finska soldaterna som plundrar förråden och super sig fulla – tillsammans med ryska soldater, inför bestörta befäl på båda sidor. Efter tre dagar får Barclay de Tolly order om att återvända till Finland, vilket han kan göra med gott om proviant från Umeå.

Han nämns i två dikter i Johan Ludvig Runebergs stora nationalepos Fänrik Ståls sägner, dels i Fältmarskalken, dels i Fänrikens hälsning.

Kort därefter begav sig Cronstedt till Stockholm, där han utnämndes till generallöjtnant, men användes inte för någon vidare krigstjänst. 1810–1817 var Cronstedt tillförordnad landshövding i Linköping.

Källor

Noter 

Personer i finska kriget
Personer i Fänrik Ståls sägner
Män
Födda 1749
Avlidna 1836
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska generaler
Personer under gustavianska tiden
Mottagare av Serafimerorden
Riddare med stora korset av Svärdsorden
SBH
Landshövdingar i Östergötlands län
Johan Adam
Carl Gustaf Ehrnrooth

Carl Gustaf Ehrnrooth, född 7 oktober 1744 i Puumala socken, död 2 juni 1817 i Nastola socken, var en svensk militär och generalmajor.

Han var son till premiärmajoren Gustaf Henrik Ehrnrooth och Christina Catharina Hästesko och far till Gustaf Adolf Ehrnrooth. Han blev överste för Österbottens regemente 21 oktober 1789 och överste för Tavastehus regemente 2 december 1790. Ehrnrooth deltog i Gustav III:s ryska krig 1788–1790, och i Johan Ludvig Runebergs stora nationalepos Fänrik Ståls sägner nämns han i dikten Fältmarskalken.

Källor 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska generaler
Personer i finska kriget
Personer i Fänrik Ståls sägner
Riddare med stora korset av Svärdsorden
Födda 1744
Avlidna 1817
Män
Carl Gustaf
Miniräknare

Miniräknare, kalkylator, räknedosa eller fickräknare är en liten handhållen elektronisk apparat som kan utföra matematiska beräkningar. De enklaste varianterna klarar endast aritmetik medan de mer avancerade kan rita grafer, manipulera algebraiska uttryck och kan utföra uträkningar i andra talbaser. Numera är gränsen mellan avancerade miniräknare och handdatorer flytande. De har ersatt de tidigare mekaniska eller elektromekaniska räknemaskinerna och den manuella räknestickan.

En grafritande miniräknare är en särskild miniräknare avsedd för vetenskaplig eller ingenjörsmässig användning som kan visa matematiska funktionsgrafer. Grafritande miniräknare kan även visa flera rader text och siffror på samma gång. En del grafritande miniräknare har färgdisplayer.

Vissa miniräknare använder så kallad omvänd polsk notation (RPN, Reversed Polish Notation). Framförallt har Hewlett-Packard ett antal sådana modeller.

De flesta miniräknare använder batteri eller solceller.

En miniräknare med vetenskapliga funktioner och som bland annat kan räkna ut sinus och cosinus kallas funktionsräknare.

Olika sorters miniräknare 

Funktionsräknare
Grafritande miniräknare

Programvara

GCalc
Kalkylatorn
Kalkylator (datorprogram)
Lybniz
TI-BASIC

Referenser

Externa länkar 

Calculator Museum
HEXelon MAX - miniräknare
Miniräknare online
Slaget vid Revolax

Slaget vid Revolax utkämpades den 27 april 1808 mellan Sverige och Ryssland. Svenskarna segrade.

Slaget
Efter den svenska segern vid Siikajoki fortsatte den svenske befälhavaren Mauritz Klingspor sin reträtt med huvudarmén mot Uleåborg, tätt följda av ryssarna. Vid Revolax by hade en rysk styrka under Bulatov förskansat sig och Johan Adam Cronstedt förberedde ett anfall för att driva bort dem. Med en styrka om 1 800 man avancerade Cronstedt under natten mellan den 26 och 27 april. Svenskarna kunde höra ljudet av musköter i norr där Carl Johan Adlercreutz slogs mot en främre rysk vaktstyrka. Adlercreutz hade dock lyckats bryta anfallet.

Cronstedt och hans 4:e brigad förberedde sig för nästa dags strider. Bulatov och hans ryska trupper hade förskansat sig i byn. Där fanns även Mohilevregementet och Permregementet. De hade sammanlagt tre kanoner. På morgonen den 27 april anföll svenskarna i två lika starka kolumner: den högra kolumnen leddes av Gustaf Aminoff (med två bataljoner från Savolax infanteriregemente, den tredje bataljonen från Savolax jägarregemente, den andra bataljonen från Karelens jägarkår såväl som två 3-pundskanoner.); den vänstra kolumnen leddes av överstelöjtnant Adolf Ludvig Christiernin (med två bataljoner från Savolax infanteriregemente, den första bataljonen från Savolax jägarregemente, den första bataljonen från Karelens jägarkår - och även här med två 3-pundskanoner.).

Den högra svenska kolumnen svepte undan allt ryskt motstånd och avancerade öster om floden upp till byn. Vid samma tidpunkt förberedde sig den västra kolumnen för attack mot den prästgård där Bulatov hade sitt högkvarter och var han hade samlat alla sina trupper. Herrgården var en svår nöt att knäcka för svenskarna eftersom ryssarna gjorde svårt motstånd. Klockan tio på morgonen stormade svenska trupper herrgården och ett blodigt slag tog vid.

När våldsamheterna dog ut hade mer än 94 svenskar dött och över 600 ryska soldater var antingen tillfångatagna, sårade eller döda. Segern vid Revolax innebar slutet på den första svenska reträtten. Klingspor, känd som en försiktig och skeptisk man, beordrade sitt lynne till trots en motoffensiv mot söder. Savolaxbrigaden, som leddes av Johan August Sandels, av vilka Cronstedts mannar var en del, kom att utkämpa ett blodigt krig i de södra delarna av Finland. Snart tog Sandels nyformade 5:e brigad upp motståndet i landets östra delar. Den svenska motoffensiven hade börjat och den skulle pågå hela sommaren 1808.

Externa länkar

1808 i Finland
1808 i Sverige
1808 i Ryssland
1808 i Europa
Krigsåret 1808
Revolax
Revolax
Revolax
Revolax
Siikajoki
Slaget vid Siikajoki

Slaget vid Siikajoki var ett slag under Finska kriget 1808–1809. Slaget stod mellan svenska och ryska styrkor den 18 april 1808 vid Siikajoki.

Bakgrund
Under det Finska krigets första skede 1808 beslutar den svenske kommendören Wilhelm Mauritz Klingspor att retirera norrut från södra Finland för att hinna få mer svensk trupp via Torneå och också på grund av hotet från Danmark. Närmast föregående slag utkämpades vid Pyhäjoki två dagar tidigare, där finske generaladjutanten greve Löwenhielm tillfångatagits av ryssarna. Direkt därefter utnämndes Carl Johan Adlercreutz till hans efterträdare och med von Döbeln som underställd.

Slaget
När von Döbelns trupp på cirka 2 200 man, huvudsakligen björneborgare, ska korsa älven Siikajokis is hinner de jämnstarka ryska styrkorna under generallöjtnant I. Tutjkov ifatt svenskarna. von Döbeln går först till motanfall men beordras dra sig tillbaka. Då blottar de ryska styrkorna sin center och den nyutnämnde generaladjutanten Adlercreutz beordrar snabbt anfall igen och ryssarna slås. Det var krigets första svenska framgång, med stor moralisk betydelse. Följden blev också att återtåget temporärt avstannade.

Eftermäle
Slaget vid Siikajoki beskrivs i dikten "Adlercreutz" i Runebergs epos Fänrik Ståls sägner.

Nylands infanteriregemente utmärkte sig vid slaget vid Siikajoki varför Siikajokikorset får bäras av soldater vid Nylands brigad efter genomförd rekryttid.

Referenser

Externa länkar 

1808 i Sverige
1808 i Finland
1808 i Ryssland
Krigsåret 1808
Siikajoki
Siikajoki
Siikajoki
Siikajoki
Siikajoki
Slaget vid Lappo

Slaget vid Lappo var ett slag under det finska kriget 1808-1809.

Under den svenska sommaroffensiven drog den ryske kommendören Nikolaj Rajevskij sig tillbaka till Lappo med sin armé på omkring 4 100 man, där han organiserade sitt försvar. Den mark han valde var dock inte till hans fördel. Den 14 juli 1808 gick den 4 700 man starka svenska armén, under överste Carl Johan Adlercreutz till attack. Det svenska målet var att utflankera ryssarna, omringa och förinta deras armé.

Vid detta slag utmärkte sig Carl von Döbeln och hans Björneborgs regemente. När de marscherade upp över de öppna fälten, mot den stad där ryssarna hade anordnat sitt försvar gav Adlercreutz order om halt. Von Döbeln och hans män utsattes för ett brutalt artilleribombardemang. Detta var för mycket för von Döbeln som gav order om att fortsätta. Efter våldsamma närstrider inne bland byggnaderna rensade Björneborgsregementet staden från allt motstånd.

Rajevskij flydde och lyckades bryta sig ut och Adlercreutz plan att ringa in den ryska armén gick om intet. Detta till trots blev slaget vid Lappo en mycket viktig seger för den svenska armén som nu fortsatte sin sommaroffensiv. Som ett direkt resultat av nederlaget vid Lappo ersattes Rajevskij som befälhavare med den yngre, men kapable general Nikolaj Kamenskij.

1808 i Sverige
1808 i Finland
1808 i Ryssland
1808 i Europa
Krigsåret 1808
Lappo
Lappo
Lappo
Lappo
Lappo
Slaget vid Kauhajoki

Slaget vid Kauhajoki var ett slag under finska kriget 1808–1809. Slaget stod mellan svenska och ryska styrkor den 10 augusti 1808 vid Kauhajoki.

Bakgrund 
Efter segern i slaget vid Lappo kunde den svenska offensiven fortsätta söderut. Men svenskarna blev stillastående som ett resultat av lågt initiativ och långsamma rörelser. Snart förflyttades dock en styrka under befäl av Carl von Otter söderut, där han bland annat segrade i slaget vid Samelinlakso. Snart blev han dock tillsammans med Johan Fredrik Eek överfallen i slaget vid Parjakanneva, efter vilket de återförenades med Georg Carl von Döbeln. Därefter förbereddes ett försvar vid Kauhajoki.

Slaget 
Vid Kauhajoki anföll han en överlägsen rysk styrka och tvingade dem till reträtt. Än en gång berättar legenden om hans heta temperament och kalla mod. Efter att han bevittnat den ryska råheten mot civilbefolkningen och bönderna i Kauhajoki utförde von Döbeln och hans mannar ett stordåd i slaget som följde. Ett ögonvittne sa: "Det genomfördes som på en övningsexercis". När ryssarna kom genom den första linjen hoppade von Döbeln upp på en milsten som fanns bredvid honom. Han ropade till ryssarna: "Spring till helvetet, ni fördömde, och erhåll er belöning! Här står jag och här skall jag falla! Här ser ni mitt monument!".

Slagskeden

Källor

Noter

Tryckta källor
Alanen, Aulis J.: Etelä-Pohjanmaan historia IV. 1. : Isostavihasta Suomen sotaan 1700–1809. Vasa: Etelä-Pohjanmaan Historiatoimikunta, 1948 (näköispainos 1987).
Alanen, Aulis J.: Eteläpohjalaisia taisteluissa 1. Keuru: Otava, 1980. .
Lappalainen, Jussi T; Ericson Wolke, Lars; Pylkkänen, Ali: Suomen sodan historia 1808–1809. Helsingfors: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Karttakeskus, 2008. .
Petander, C–B.J.: Pohjanmaan Rykmentti 1626 – 1809 (Tiivistelmä ev.luutn. evp. C–B.J. Petanderin laajasta ruotsinkielisestä Kuninkaallisen Pohjanmaan rykmentin historiasta. Tiivistelmän on laatinut ev.luutn.evp. Stig Roudasmaa). Etelä-Pohjanmaan Sotaveteraanipiiri.
Ruismäki, Liisa: Kauhajoen historia: esihistoriasta vuoteen 1918. Jyväskylä: Kauhajoen kunta ja seurakunta, 1987. .
Ruismäki, Liisa: ”Karttoja Kauhajoen taisteluista 1808”, Kauhajoen Joulu 2008. Kauhajoki: Kauhajoki-Seura ry, 2008. ISSN 1458-4239.

Kauhajoki
1808 i Sverige
1808 i Finland
1808 i Ryssland
1808 i Europa
Krigsåret 1808
Kauhajoki
Kauhajoki
Kauhajoki
Kauhajoki
Slaget vid Jutas

Slaget vid Jutas var ett slag under finska kriget 1808–1809. Slaget stod mellan svenska och ryska styrkor den 13 september 1808 vid Juthas. Det har blivit legendariskt som ett resultat av Johan Ludvig Runebergs dikt Döbeln vid Jutas i Fänrik Ståls sägner.

Upptakt 
Den svenska armén var på reträtt i september 1808 efter att ha förlorat sommarens strider. Den svenska huvudarmén drog sig tillbaka från Vasa norrut mot Nykarleby, tätt följd av den ryska huvudstyrkan, under Nikolaj Kamenskij. När ryssarna upptäckte svenskarnas reträtt sände de ut en styrka under ledning av Kirill Kazatjkovskij längs Lappovägen mot Nykarleby. De hade i uppdrag att skära av reträttvägen för svenskarna, men svenskarna noterade händelsen och svarade med att sända von Döbeln med sina trupper till Nykarleby. 

Överste von Döbeln ledde två bataljoner från Björneborgs regemente under befäl av Johan Fredrik Eek och Enoch Furuhjem, Gyllenbögels frikår under Anders Gyllenbögel, samt en avdelning om fyra sexpundskanoner ledda av löjtnant Johan Petter Hesselius. Döbeln tog omedelbart upp försvarspositioner vid Jutas, strax söder om Nykarleby. Han beordrade sina trupper i linjeformation och väntade på det ryska anfallet. Ett kompani placerades en kilometer framom huvudställningen.

Slaget 
Omkring klockan tre på eftermiddagen anfölls det framskjutna kompaniet av den framryckande fienden, men drog sig tillbaka i god ordning till den svenska huvudställningen och tog upp sina positioner på den högra flygeln. Kazatjkovskij kom marscherande upp längs vägen tillsammans med sina trupper: tre bataljoner och tre kanoner. De båda arméerna var ungefär lika starka, med omkring 1 500 man var. 

När de ryska trupperna var tillräckligt nära beordrade von Döbeln eld och den framryckande fienden stoppades av den brutala eldgivningen. Ryssarna spred ut sitt infanteri i linjeformation och de två arméerna utbytte eldgivning. En tung musköteld och kanonad följde. von Döbeln såg att ryssarna blev slagna till höger, där Gyllenbögels kår slogs modigt. von Döbeln satte kontinuerligt in mer och mer av sina reserver på den högra delen av slagfältet. 

Under ljudliga hurrarop gick den svenska armén till anfall och bröt slutligen den ryska offensiven. Det svenska artilleriet tystade de ryska kanonerna och Kazatjkovskij beslöt att dra tillbaka sina styrkor. De svenska styrkorna ockuperade slagfältet den natten eftersom de väntade ett nytt ryskt anfall, men inget kom.

Efter slaget 
Svenskarna förlorade omkring 43 man, av vilka 16 dödades. De ryska förlusterna i döda och sårade uppgick till omkring 130 man. Slaget vid Jutas räddade den svenska reträttvägen norrut, och denna skulle visa sig mycket viktig i och med den svenska förlusten vid Oravais nästa dag. Slaget vid Jutas har setts som ett förspel till slaget vid Oravais.

Referenser 

 Schulman, Hugo (1909). Striden om Finland 1808-1809

1808 i Sverige
Jutas
1808 i Finland
1808 i Ryssland
1808 i Europa
Krigsåret 1808
Jutas
Jutas
Jutas
Nykarlebys historia
Keikogi

Keikogi (稽古着) eller (稽古衣),  kallas den dräkt som utövare av japansk kampkonst,  budō bär. Den introducerades före 1920 i Japan av Kanō Jigorō. 

Keiko betyder övning och gi (着) kläder, dräkt eller uniform, där gi kan användas separat för hela plagget. Andra namn är ,  judōdräkt eller karatedräkt. Keikogi är dock samlingsnamnet för Budō träningskläder. Dräkten är vit eller i vissa fall svart eller mörkblå, och består av jacka och byxor, zubon (ズボン) eller shitabaki. Jackan liknar en kort kimono med vänster framdel omlott utanpå den högra.

Keikogi används ibland även som namn enbart på jackan i budokonster som inte använder byxor under hakama. Kallas då även uwagi (上着).

Till keikogi brukar bäras ett tygbälte, obi (帯), som viras två varv runt höfterna, och i exempelvis aikidō svarta byxor, hakama.

Denna japanska dräkt ligger till grund för den koreanska do bok.

Referenser 

Budo
Sportklädsel
Japansk klädedräkt
Japanska ord och uttryck
WP:Projekt Japan