kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nils Gustav Rosén

Nils Gustav Karl Gunnar Rosén, född 19 september 1907 i Umeå, död 9 februari 1993 i Leksand, var en svensk ämbetsman; statssekreterare i Försvarsdepartementet 1942–1947, generaldirektör för Skolöverstyrelsen 1947–1964 och universitetskansler 1964–1969.

Biografi
Nils Gustav Rosén var son till Gustav Rosén. Han avlade studentexamen vid Umeå högre allmänna läroverk 1926 och blev filosofie kandidat vid Uppsala universitet 1929. Rosén fortsatte till 1931 sina statsvetenskapliga studier i Uppsala och läste därefter en kortare tid juridik vid Stockholms högskola. Redan under studietiden kom han att tillfälligt anlitas för ett par uppdrag inom statsförvaltningen. Från 1930 tjänstgjorde han som avdelningssekreterare hos riksdagens revisorer och biträdde 1931 med propositionsskrivning i Ecklesiastikdepartementet. Det sistnämnda uppdraget ledde till att han anställdes i departementet, där han 1932 antogs till amanuensaspirant, 1933 blev amanuens, 1935 befordrades till andre kanslisekreterare och var förste kanslisekreterare 1938–1946. Vid sidan av tjänsten hade Rosén ett flertal uppdrag. Han tjänstgjorde 1931–1938 i riksdagen, till och med 1933 års riksdag hos konstitutionsutskottet, från och med 1934 års riksdag hos statsutskottet, där han 1937 och 1938 var notarie. Han var sekreterare hos 1931 års apotekssakkunniga 1931–1934, hos 1934 års sakkunniga för utredning angående statsvetenskaplig examen 1934–1935, hos 1932 års seminariesakkunniga 1935 och hos 1936 års lärarutbildningssakkunniga 1936–1937. I apotekens avgiftsnämnd tjänstgjorde han som sekreterare 1936–1938. Roséns departementstjänst kom från början helt att inriktas på statssekreterarens verksamhetsområde, propositions- och författningsarbetet, och efter att två år varit statssekreterarens högra han trädde han själv till ansvaret som tillförordnad statssekreterare i Ecklesiastikdepartementet 1939–1941. Han flyttades därefter över till Försvarsdepartementet där han 1941–1942 var tillförordnad och 1942–1947 ordinarie statssekreterare. I Försvarsdepartementet hade Rosén 1946–1947 fullmakt som kansliråd. 1947 blev han generaldirektör och chef för Skolöverstyrelsen, Han var även från 1947 ordförande i Statens tekniska forskningsråd, tillhörde från 1948 styrelsen för Flygtekniska försöksanstalten och var från 1947 ordförande i Föreningen Konst i skolan.

Han är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Falun. Rosén var son till landshövdingen Gustav Rosén och Tyra Edit Olivia Lindforss.

Utmärkelser 

 1959 –   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden 
 1962 – Ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 
 1979 – Hedersdoktor vid Göteborgs universitet

Källor

Noter

Svenska statssekreterare
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Universitetskanslerer i Sverige
Generaldirektörer för Skolöverstyrelsen
Hedersdoktorer vid Göteborgs universitet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Ämbetsmän från Umeå
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1907
Avlidna 1993
Män
Jerker Rosén

Jerker Ingmar Rosén, född 6 maj 1909 i Genarps församling, Malmöhus län, död 22 mars 1976 i Lund, var en svensk historiker.

Biografi
Rosén, som var son till folkskollärare Nils Rosén och Bengta Persson, blev filosofie kandidat i Lund 1932, filosofie magister 1933, filosofie licentiat 1936, filosofie doktor 1939 och docent i historia där samma år. Han var forskarstipendiat 1947–1952 samt professor vid Uppsala universitet 1953–1954 och professor vid Lunds universitet 1954–1975. 

Rosén var styrelseledamot i Svenska institutet i Rom från 1963 och inspektor för Smålands nation i Lund 1960–1970. Han invaldes som ledamot av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund 1947, Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia 1951, Vetenskapssocieteten i Lund 1955 (preses 1964), Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien 1965 och av Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie 1964.

Sin forskning ägnade Rosén främst åt medeltidens nordiska och stormaktstidens svenska historia. Han var en av huvudförfattarna av Den svenska historien (1–10, 1966–1968, ny upplaga 1977). 

Rosén ligger begraven på Norra kyrkogården i Lund.

Tryckta skrifter (urval)
Fullständig förteckning av Anders Grönvall, "Jerker Roséns tryckta skrifter. Bibliografi" tryckt i Historia och samhälle 1975, s. 305-309.
Striden mellan Birger Magnusson och hans bröder (1939)
Kronoavsöndringar under äldre medeltid (1949)
Från Sveriges stormaktstid (1966)
Lunds universitets historia 1: 1668-1709 (1968)
Svensk historia 1: Tiden före 1718 (1:a uppl. 1962; 3:e uppl. 1969)
Den svenska historien (del 1-10, 1966-69).

Källor

Svenska professorer i historia
Personer verksamma vid Lunds universitet
Födda 1909
Avlidna 1976
Män
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Personer från Genarps socken
116 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Egypten 
 Kleopatra III blir drottning av den Ptolemaiska dynastin.

Födda 
 Varro, romersk författare och vetenskapsman

Avlidna 
 26 juni – Ptolemaios VIII, farao av Egypten
 Kleopatra II, drottning av Egypten.

Externa länkar
Harald Malmberg (militär)

Erik Emil Harald Malmberg, född 26 oktober 1879 i Tryserums församling, Kalmar län, död 2 januari 1948 i Skövde, Skaraborgs län, var en svensk militär (generalmajor) och högerpolitiker. Han var försvarsminister 1928-1930.

Malmberg studerade 1905-1907 vid krigshögskolan. Han var generalstabsofficer i 1. arméfördelningens stab 1911-1914, lärare vid Krigshögskolan 1915–1919, avdelningschef vid generalstabens organisationsavdelning 1921–1924, chef för Krigshögskolan 1926-1930. Malmberg befordrades till överstelöjtnant i generalstaben 1926 och till överste i armén 1929. Han var försvarsminister i Arvid Lindmans andra regering från 2 oktober 1928 till 7 juni 1930, då han avgick samtidigt som övriga statsråd. Malmberg var  chef för Bohusläns regemente 1930–1936, brigadchef vid Västra arméfördelningen 1936–1937, generalmajor och militärområdesbefälhavare i Västra militärområdet 1937–1942 samt inspektör för lokalförsvaret i III. militärområdet 1942–1944. Han invaldes 1926 i Krigsvetenskapsakademien. Malmberg  blev riddare av Svärdsorden 1922 och av Vasaorden 1925 samt kommendör av första klassen av Svärdsorden 1929 och kommendör med stora korset 1945. Han var ledamot av Skövde stadsfullmäktige från 1939.

Bibliografi  
 Vår härordningsfråga 1809–1920 (1920)
 Infanteriets stridsmedel och krigsorganisation under och efter världskriget (1921)

Källor

Noter 

Generalmajorer i svenska armén
Svenska regementschefer
Sveriges försvarsministrar
Svenska kommunalpolitiker
Svenska moderater
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Tryserums socken
Personer i Uddevallas historia
Födda 1879
Avlidna 1948
Män
Anton Rundqvist

Anton Wilhelm Rundqvist, född den 29 december 1885 i Algutsboda församling i Kronobergs län, död den 15 december 1973 i Allhelgonaförsamlingen i Lund, var en svensk jurist och ämbetsman. Han var försvarsminister i Regeringen Ekman 1931–1932.

Rundqvist avlade juris kandidatexamen 1907. Han blev assessor i Hovrätten över Skåne och Blekinge 1917 och hovrättsråd där 1928. Han var häradshövding i Hallands läns södra domsaga 1930–1951. Rundqvist var samtidigt expeditionschef i försvarsdepartementet 1927–1930 (tillförordnad från 1925), konsultativt statsråd 1930–1931 samt statsråd och chef för försvarsdepartementet 1931–1932. Han blev kommendör av andra klassen av Nordstjärneorden 1929 och kommendör av första klassen av samma orden 1931. Rundqvist vilar på Algutsboda kyrkogård.

Källor 
 
 
 
 Anton Vilhelm Rundqvist på Gravar.se

Noter 

Sveriges försvarsministrar
Svenska häradshövdingar
Svenska hovrättsråd
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Algutsboda socken
Födda 1885
Avlidna 1973
Män
Carl Malmroth

Carl Anders Gustaf Malmroth, född 16 november 1874 i Mellan-Grevie, Malmöhus län, död 21 november 1934 i Jönköpings Sofia församling, Jönköpings län, var en svensk ämbetsman.

Malmroth var försvarsminister 19 april 1923–18 oktober 1924 och landshövding i Jönköpings län 1922–1934.

Biografi
Malmroth, som var prästson, blev 1900 filosofie doktor i Lund på avhandlingen Om kamrarnas inbördes ställning i stater med tvåkammarsystem samt avlade 1902 examen till rättegångsverken. Efter tjänstgöring i Järnvägsstyrelsen och Civildepartementet blev han 1909 tillförordnad byråchef i nämnda departement och föredragande inför Regeringsrätten, 1912 extra föredragande i Lantförsvarsdepartementet samt 1915 krigsråd och chef för Arméförvaltningens civila departements kameralbyrå. Han var i Lantförsvarsdepartementet tillförordnad expeditionschef för administrativa ärenden 1911–1914 och för riksdagsärenden 1914–1916 samt blev 1916 departementets expeditionschef. Jämsides härmed anlitades Malmroth från 1906 som sekreterare i flera riksdagsutskott, bland annat i rösträttsutskottet 1907 och i försvarsutskottet sommarriksdagen 1914, samt var sekreterare i reglementeringskommittén 1905–10 och i kommittén för riksdagsarbetets ordnande 1907. Malmroth blev 1917 kansliråd och statssekreterare, 1918 sekreterare i försvarskommissionen och var 1919–1922 försvarsrevisionens generalsekreterare; 1920 blev han statssekreterare i Försvarsdepartementet. Efter detta blev Malmroth 19 april 1923 försvarsminister i regeringen Trygger och framlade 1924 dennas förslag till ny försvarsorganisation och avgick efter dettas fall och de nya andrakammarvalen med den övriga ministären 18 oktober samma år.

Malmroth blev ledamot av andra klassen av Krigsvetenskapsakademien 1914.

Utmärkelser
Riddare av Nordstjärneorden, 1913.
Kommendör av andra klassen av Nordstjärneorden, 5 juni 1915.
Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1921.

Se även

Källor

Noter

Landshövdingar i Jönköpings län
Sveriges försvarsministrar
Krigsråd
Svenska byråchefer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Mellan-Grevie socken
Födda 1874
Avlidna 1934
Män
1472

1472 (MCDLXXII) var ett skottår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Januari 
1 januari – Kapten Rui de Sequeira upptäcker Annobónön och gör anspråk på den för Portugal.

Juli 
 2 juli – Fred sluts mellan Sverige och Danmark i Kalmar. Den är dock inte till stor nytta, eftersom unionsfrågan ändå inte blir löst. Dock återlämnas Kalmar slott, Borgholms slott och Stäkeholm till svenskarna.

Okänt datum 
 Sten Sture den äldre övertar Gripsholms slott från kronan

Födda 
5 april – Bianca Maria Sforza, hertiginna av Savojen och tysk-romersk kejsarinna.
Blanka av Monferrato, hertiginna av Savojen.
Barbro Stigsdotter, svensk adelskvinna, gestalt i Vasasagan.
Alfonsina Orsini, florentinsk regent.

Avlidna 
 7 april – Tuve Nielsen (Juul), dansk ärkebiskop sedan 1443.
 25 april – Leon Battista Alberti, italiensk arkitekt, skulptör, guldsmed och konstteoretiker.
 Jacquetta av Luxemburg, engelsk prinsessa.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Leon Battista Alberti

Leon Battista Alberti, född 18 februari 1404 i Genua, Italien, död 25 april 1472 i Rom, var en italiensk arkitekt, skulptör, präst, guldsmed och konstteoretiker.

Biografi
Alberti föddes i en florentinsk adelsfamilj som levde i exil i Genua. Han var sekreterare åt påven efter att ha avslutat studier i universiteten i Padua och Bologna 1432. Alberti arbetade som arkitekt i Ferrara, Florens, Mantua, Rimini, Rom och Urbino.

Liksom senare Leonardo da Vinci, med vilken han kan jämföras i universell läggning, studerade Alberti med förkärlek naturen och blev bland annat en framstående fysiker. Främst var han dock konstnär och framträdde som skapande på konstens alla områden, även musikens.

I Florens blev han bekant med Donatello, Ghiberti, Luca della Robbia och Masaccio, till vilken han dedicerade sin viktiga avhandling om målarkonsten, Della Pittura (1436). Den innehåller den första beskrivningen av perspektivisk återgivning, bland annat centralperspektivets teoretiska uppbyggnad.

I det mycket omfattande verket De re aedificatoria (1452) formulerar Alberti en teori om arkitekturen, som anknyter till Vitruvius. Bland Albertis mest kända byggnadsverk återfinns det antikinspirerade Tempio Malatestiano (1450) i Rimini, Palazzo Rucellai (1458) i Florens samt kyrkan Sant'Andrea (1472) i Mantua med sin banbrytande fasad och grundplan. Fasaden till kyrkan San Marco vid Piazza Venezia i Rom tillskrivs Alberti.

Som humanist betonade Alberti konsternas förnuftsmässiga och vetenskapliga natur. Han frångick härmed det religiöst symboliska eller funktionella och yrkade på en återgång till ett klassiskt tankesätt.  

Han var en stark förespråkare för användningen av det italienska folkspråket (volgare) även i lärda och vetenskapliga sammanhang och översatte själv flera av sina lärda verk från latin till italienska bl.a. Della pittura (på latin De pictura). Han skrev ca 1440 den första italienska grammatiken, Grammatica della lingua toscana, även kallad Grammatichetta vaticana (eftersom den finns i Vatikanbiblioteket).

Bilder

Källor

Anders Bergman: "Den första genuint gränslösa människan" (Svenska Dagbladet, Under strecket, 2019-02-14)

Noter

Externa länkar 

 

Renässansens filosofer
Födda 1404
Avlidna 1472
Italienska arkitekter under 1400-talet
Italienska konstnärer under 1400-talet
Män
Italienska konstteoretiker
Personer från Genua
Alumner från Bolognas universitet
Alumner från Paduas universitet
Italienska poeter under 1400-talet
Thebe

Thebe kan syfta på:

 Thebe – en myntenhet i Botswana, se Pula (valuta)
 Thebe (måne) – en av Jupiters månar
 Thebe (Grekland) – en antik stad i Grekland
 Thebe (Egypten) – en stad i det forntida Egypten
 Thebe (bestick) – en bestickserie av Folke Arström

Grekisk mytologi
 Thebe (amason) – en av amasonerna
 Thebe (nymf) – en nymf, dotter till Asopos och Metope, fru till Zethus
 Thebe (dotter till Zeus och Idoma) – dotter till Zeus och Idomae, fru till kung Ogyges och mor till Aulis
 Kilikiska Thebe – en stad i den grekiska mytologin
Jupiter (olika betydelser)

Jupiter kan syfta på:
 Jupiter – en planet
 Jupiters (band) – ett dansband i Hagfors med Christer Sjögren
 Jupiter (företag) – ett japanskt spelutvecklingsföretag
 Jupiter (gud) – en romersk gud
 Jupitertemplet – det viktigaste templet i det antika Rom
 Jupiter (japansk musikgrupp) – en japansk visual kei-grupp
 Jupiter (raket) – en amerikansk raket
 Jupiter (TV-serie) – ett tidigare svenskt TV-program
 Jupiter, Florida – en stad i USA
 Jupitersymfonin – Symfoni nr 41 av Wolfgang Amadeus Mozart

Se även
 Jupiters tempel – flera betydelser
Jupiter, Florida

Jupiter är en stad i den amerikanska delstaten Florida, belägen i Palm Beach County. Folkmängd 55 156 (2010).  Den har enligt United States Census Bureau en area på 54,7 km².

Bland kända personer som har/haft hus i Jupiter finns Tiger Woods, Celine Dion, Elin Nordegren, Jesper Parnevik och Richard S. Johnson.

Källor

Orter i Florida
Palm Beach County
Mahabharata

Mahabharata, Mahābhārata, महाभारत är ett fornindiskt mytologiskt epos (itihasa) i 18 delar, skrivet på sanskrit.

Tillkomsthistoria 
Traditionellt brukar eposet tillskrivas Vyasa som är en av gestalterna som omtalas i eposet. Mahabharata brukar översättas som "Den stora berättelsen om Bhāratas", det vill säga Bharatas son, den kung som grundade Bhāratavarsha, ett annat namn på Indien. I sin fullständiga form består eposet av omkring 100 000 verser, vilket gör det åtminstone fyra gånger längre än Bibeln. Verket tros dock utgå från ett äldre verk kallat Jaya ("seger") med mycket osäker tillkomsttid. Förmodligen härstammar historien ursprungligen från händelser som ägde rum innan Mahaviras och Buddhas tid då den klassiska hinduismen etablerades. För hinduismen utgör Bhagavad-Gita i Mahabharatas sjätte bok ett särskilt viktigt verk.

Handling 
Den centrala berättelsen i verket är klanfejden mellan brödrasläktena Kaurava, familjens äldre del, och Pandava, den yngre delen, om makten över Kuruklanens kungadöme Hastinapura. Denna kamp kulminerar i slaget vid Kurukshetra där Pandavas avgår med segern.

De 18 delarna av Mahabharata
De 18 böckerna består tillsammans av cirka 100 000 shloka, eller 200 000 versrader – varje shloka består av ett rimmat verspar. Böckerna kallas parvas på sanskrit och har följande uppdelning. Översättningarna från sanskrit är givna på engelska, eftersom inte alla titlar finns i svensk översättning:

Filmatisering 
The Mahabharata heter en filmversion från 1989 av eposet, i regi av engelsmannen Peter Brook. Brook satte ursprungligen upp den 1985 som en 9 timmar lång pjäs och turnerade med den runt världen i fyra år. 1989 kortades den ner till 6 timmar för TV och visades som serie. Därefter kortades den ner ytterligare till 3 timmar för biograf och DVD. Filmmanuskriptet var resultatet av åtta års arbete av Peter Brook, Jean-Claude Carrière and Marie-Hélène Estienne. För rollbesättningen gjordes ett medvetet urval av internationella skådespelare, för att visa att den indiska berättelsen är allmänmänsklig till sin natur.

På svenska 
 

 

 Ett urval översatt från originalets sanskrit av språkvetaren och indologen Rolf Jonsson. Titel: Mahabharata:ett urval. Umeå, h:ström - Text & Kultur, 2013.

Se även 
 Kalila och Dimna

Referenser

Externa länkar 

Sanskritspråkig litteratur
Hinduiska skrifter
Epos
Wikipedia:Basartiklar
Koloni

En koloni (latin colōnia, av colōnus, "odlare", "nybyggare") är i politik en administrativ region eller bosättning som lyder under en regering i moderlandet, vanligtvis belägen i en annan världsdel, utan att ha egen politisk representation.

Kolonier skall inte förväxlas med protektorat eller provinser. Medan en koloni politiskt är en del av en annan stat (även om den geografiskt sett utgör ett annat område), är protektorat en självstyrande stat som genom avtal är starkt beroende av en annan stat i flera frågor, vanligen när det gäller säkerhetspolitik. En provins är en landsdel med samma politiska representation som provinserna i hemlandet.

Historik 
Ordet koloni syftade under antiken på nya bosättningar i tidigare obebodda områden. Under upptäcktsresornas epok började européer ta makten över områden i övriga världen, där det oftast redan levde människor. Ett antal europeiska länder hade kolonier förr, i särskilt hög grad Storbritannien, Portugal, Spanien och Frankrike. Dessa har annan status idag: självständiga, med inre självstyrelse, eller fullvärdiga delar av moderlandet.

Efter andra världskriget genomfördes en avkolonialisering som innebär att det finns få egentliga kolonier kvar i dag. Ett antal områden och territorier i världen är emellertid klassade av FN som icke-självstyrande områden, det vill säga ännu ej avkoloniserade.

Se även 
 Avhängiga territorier
 Antikens kolonier
 Imperium
 Kolonialism
 Kolonialvaror
 Kolonisation
 Koloniträdgård
121

121 (CXXI) var ett normalår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 En romersk bosättning i nuvarande tyska Wiesbaden omnämns för första gången.
 Hadrianus fixerar gränsen mellan det romerska Britannien och Kaledonien på en linje från floden Tyne till Solway Firth.
 Venus och Romas tempel byggs i Rom.
 Den östkinesiska Handynastins Yongning-era avlöses av Jianguang-eran.

Födda 
 26 april – Marcus Aurelius, romersk kejsare 161–180

Avlidna 

 Deng Sui, kinesisk kejsarinna.

Externa länkar
180

180 (CLXXX) var ett skottår som började en fredag i den julianska kalendern.

Händelser

Mars 
 17 mars – Commodus efterträder sin far Marcus Aurelius (som han har varit medregent till sedan 176) som romersk kejsare.

Juli 
 17 juli – Tolv invånare i Scillium i Numidien (kända som de scillitanska martyrerna) avrättas i Kartago för sin kristna tro då de vägrar svära trohetsed till kejsaren.

Okänt datum 
 Rom skapar en sex kilometer bred buffertzon vid floden Donau.
 I Rom påbörjas arbetet med att bygga en kolonn till minne av Marcus Aurelius fälttåg vid Donau.
 Goterna når Svarta havets stränder.
 I sitt verk Methodus Medendo, beskriver den grekiske läkaren Galenos sambandet mellan förlamning och ryggradsbrott.
 Galenos populärvetenskapliga verk om hygien publiceras.
 Commodus skapar en officiell kult kring den zoroastriske guden Mithra.

Födda

Avlidna 
 17 mars – Marcus Aurelius, romersk kejsare sedan 161
 Aulus Gellius, latinsk författare och grammatiker (död omkring detta år)
 Gaius, romersk jurist (död omkring detta år)
 Lukianos, grekisk retoriker och satiriker (död omkring detta år)
 Maximilla, montanistisk ledare
 Melito, biskop av Sardis

Externa länkar
12

12 (XII) var ett skottår som började en fredag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Annius Rufus utnämns till praefectus civitatis av Judeen.
 Germanicus och Gaius Fonteius Capito blir konsuler i Rom.
 Quirinius återvänder från Judeen för att bli rådgivare åt Tiberius.
 Ovidius skriver en epistel från sin exil vid Svarta havet.

Födda 
 31 augusti – Caligula, romersk kejsare från 37 (d. 41)

Avlidna 
 Publius Sulpicius Quirinius, romersk ståthållare

Externa länkar
Commodus

Lucius Aurelius Commodus (efter år 180 Marcus Aurelius Commodus Antoninus), född 31 augusti 161 i Lanuvium, död 31 december 192 i Rom (mördad), var romersk kejsare från 17 mars 180 (medregent till Marcus Aurelius från 177). Han var son till Marcus Aurelius och Faustina den yngre.

Biografi
Efter att han blivit faderns medregent 177 blev han kejsare efter dennes död under fälttåget mot markomannerna vid Donau år 180. Sedan han slutit en föga ärorik fred återvände han till Rom. Efter detta var det förhållandevis fredligt i riket, men det förekom stridigheter i Britannien. 

Under sin regering visade han sig som en rå och grym tyrann och styrdes huvudsakligen av gunstlingar, vilket ledde till att riket i praktiken regerades av praetorianprefekter mellan 182 och 189. Finanserna råkade efter hand i ett bedrövligt tillstånd. Då han var ivrigt hängiven åt nöjen och tävlingar, uppträdde han även själv som gladiator. Han ansågs vara skicklig på att skjuta prick på vilda djur, och kunde krama ihop bägare med händerna. Som kejsare visade han tecken på storhetsvansinne, till exempel genom att 190 döpa om Rom till Colonia Commodiana, och att låta kalla sig själv Hercules Romanus. På mynten lät framställa sig kämpande mot djur eller såsom Hercules. 

Till följd av sin ytterst godtyckliga och slappa regering blev han föremål för folkets och särskilt senatens avsky och hat. Redan 182 hade en sammansvärjning bildats, anstiftad av hans syster Lucilla, som emellertid upptäcktes och förhindrades. 

Tio år senare föll dock Commodus offer för en ny sammansvärjning under ledning av hans älskarinna Marcia Aurelia Ceionia Demetrias och mördades. Efter avtal med gardesprefekten lät de sammansvurna en atlet strypa Commodus till döds nyårnatten före den 1 januari 193, den dag Commodus ämnade överta konsulatet.

Commodus i nutida konst och populärkultur 

Hans regeringstid skildras, något modifierad, i hollywoodfilmerna Romarrikets fall från 1964, och Gladiator från år 2000. I den förstnämnda spelas Commodus av den kanadensiske skådespelaren Christopher Plummer och i den senare spelas kejsaren av den amerikanske skådespelaren Joaquin Phoenix. År 2016 släppte Netflix en dramadokumentärserie, Roman Empire: Reign of Blood som skildrar hans liv och där han spelas av Aaron Jakubenko.

Referenser

Tryckta källor

Henrikson, Alf (1978). Alla Tider: kronologisk översikt av världshistorien. Stockholm/Verona: Bra Böcker

Noter

Externa länkar

Romerska kejsare som blivit mördade av praetoriangardet
Romerska kejsare
Födda 161
Avlidna 192
Män
Personer i Romerska riket under 100-talet
Personer från Lanuvio
 
Gravsatta i Hadrianus mausoleum
Aurelii