kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Persika

Persika (Prunus persica, "persiskt plommon") är ett träd inom plommonsläktet, familjen rosväxter. Frukten är en stenfrukt. Dess ursprung är okänt men kan vara Kina. Framodlade varianter av persika är exempelvis nektarin och paraguayo.

Biologi 

Persikoträdet kan bli upp till sex meter högt, men håller sig vanligtvis omkring två meter eller under. Det blommar från februari till april med rosa blommor på bar kvist, strax före lövsprickningen. Bladen är rännformade. Frukten är rund och blir upp till åtta centimeter i diameter, sammetsluden, söt, saftig och välsmakande.

Odling 
I likhet med mandel, aprikos och vindruva är persika en gammal och populär kulturväxt kring Medelhavet och på Atlantöarna. Den går att odla i södra Sverige och Danmark, att placera den på en spaljé i söderläge är då att rekommendera. För att man ska vara på den säkra sidan bör den täckas med något isolerande material över vintern, exempelvis granris eller säckväv.

Historia som kulturväxt 
Persikan har funnits i människans närhet under så lång tid att dess ursprung är oklart, men möjligen finns dess rötter i Kina där den odlats i mer än 4000 år. Därefter spreds den västerut, till Främre Orienten, och den började odlas i Persien kring 200 f.Kr. Namnet kommer av att européerna tidigt trodde att persikan hade sitt ursprung just i Persien (tidig romersk beteckning var malum persicum = "persiskt äpple"; dagens artnamn Prunus persica är latin för "Persiskt plommon"), och förmodligen var det där grekerna lärde känna växten. Inte förrän i början av 1500-talet hade ryktet om persikans utsökta smak nått Sverige.

Olja 
Ur persikans amygdalinhaltiga kärna kan man pressa bittermandelolja. Alla stenfrukter innehåller olika mängder av amygdalin som kan sönderdelas till bensaldehyd och vätecyanid; bensaldehyden används som bittermandelessens.

Referenser

Externa länkar 

Frukter
Rosväxter
Pe Växtindex
Körsbär

Körsbär är stenfrukten för vissa arter i plommonsläktet. Dessa arter bildar ingen systematisk grupp. Stenen (kärnan) kan vara 0,5–1 cm stor och ligger inbäddad i bärets röda eller gul-röda fruktkött. Den sprids av fåglar och av människor som uppskattar den aromatiska frukten.

Användning 

Man skiljer bland annat mellan sura (se surkörsbär, där klarbär är en sortgrupp) och söta körsbär (se sötkörsbär, även benämnd fågelbär, där odlade varianter kan kallas bigarråer). Man äter körsbär råa, men även som kompott och marmelad, eller i fruktyoghurt och bakverk. Körsbärssäsongen är kort, men körsbär kan konserveras länge genom inkokning eller djupfrysning. Körsbär syltas även och säljs som så kallade cocktailbär, inlagda i sockerlag.

Soppa eller saftkräm på körsbär kan tillagas med kärnorna kvar i frukten ("spottsoppa") och vid tillagning av saft silas kärnorna bort med skalen när de sönderkokta bären pressas. Men för många andra användningar (sylt, marmelad, garnering av tårtor) måste kärnorna avlägsnas från frukten. Det kan göras för hand med ett uppböjt gem eller en hårnål eller med ett redskap som kallas urkärnare. De flesta urkärnare bygger på principen att en stång skjuter kärnan genom ett hål i en skålad bottenplatta.

Hälsoeffekter 
Körsbär är hälsosamma tack vare sin höga halt av C-vitamin och att de innehåller antiinflammatoriska ämnen. Andra positiva hälsoeffekter som konsumtion av körsbär påstås medföra är att de kan motverka gikt, ledinflammationartrit och hudinfektioner.

Körsbärskärnor innehåller cyanogena glykosider vilka i kroppen kan omvandlas till vätecyanid. Förtäringen av tuggade körsbärskärnor kan därför leda till cyanidförgiftning.

Arter 
Det finns flera arter av körsbär, samtliga i växtsläktet plommonsläktet (Prunus). Odlade sorter av sötkörsbär kallas med ett samlingsnamn för bigarråer. Somliga taxonomer anser att körsbär utgör ett undersläkte till plommonsläktet eller ett eget släkte, och då med namnet Cerasus.

Kulturell betydelse 

Körsbärsblomman  har i Japan en särskilt stor kulturell betydelse. Vårens blomning av särskilt japanskt prydnadskörsbär (P. serrulata, japanska: amasakura) ses som en viktig årstidsmarkör.

Körsbärsarter 
 Surkörsbär (Prunus cerasus)
 Sötkörsbär (P. avium)
 Japanskt prydnadskörsbär (P. serrulata)
 Sakura (körsbärsblomman inom japansk kultur)

Referenser

Externa länkar 

Rosväxter
Frukter
Kö Växtindex
Da Sangallo

da Sangallo var en italiensk arkitektfamilj, verksam under renässansen.

 Giuliano da Sangallo (1445–1516)
 Antonio da Sangallo d.ä. (1455–1534)
 Antonio da Sangallo d.y. (1484–1546)
Everglades nationalpark

Everglades nationalpark består av södra delen (20 procent) av det stora våtmarksområdet Everglades i delstaten Florida, USA. Parken täcker ett 6 105 km² stort område och är idag ett världsarv. Sedan 1993 är parken även uppsatt på listan över hotade världsarv. I genomsnitt besöker en miljon människor parken varje år. Everglades är den tredje största nationalparken i kontinentala USA efter Death Valley och Yellowstone.

De flesta nationalparker bevarar unika geografiska särdrag; Everglades National Park var den första som skapades för att skydda ett ömtåligt ekosystem. 36 hotade eller skyddade arter bor i parken, inklusive den amerikanska krokodilen och lamantin.

Ekosystemen i Everglades nationalpark har lidit avsevärt av mänsklig aktivitet, och restaurering av Everglades är en politiskt laddad fråga i södra Florida.

Historik 
Området förklarades nationalpark den 6 december 1947 och ett biosfärområde 26 oktober 1976. Två år senare blev parken även förklarad vildmarksområde. Vildmarken täcker 86 procent av nationalparken.

Det finns ett antal parkeringar och vandringsleder inom parken. Den mest berömda av dessa är Anhingaleden. Denna led ger en möjlighet att komma mycket nära fåglar såsom Häger och Amerikansk ormhalsfågel.

Referenser

Externa länkar 
 Everglades National Park (officiella hemsidan)
 UNESCO World Heritage Centre - Everglades National Park
 Everglades National Park
 The Comprehensive Everglades Restoration Plan (CERP)

Nationalparker i Florida
Världsarv i USA
Biosfärområden i USA
Hotade världsarv
Världsarv inskrivna 1979
Naturskyddsområden bildade 1947
Collier County
Miami-Dade County
Monroe County, Florida
Trollhättefallen

Trollhättefallen är Göta älvs naturliga fallfåra, från och med Malgöbron i centrala Trollhättan, med en fallhöjd om 32 meter, utgörande merparten av de 44 meter, som är den sammanlagda höjdskillnaden mellan Vänern och Kattegatt. Då vattenflödet ännu var oreglerat uppgick vattenflödet till 900 kubikmeter per sekund och fallpassagen sträckte sig ned till Olidehålan, där dess nedersta del benämndes Helvetesfallet. 

Redan i början av 1400-talet vet man att Trollhättefallen användes som drivkraft. Då fanns en kvarn på platsen. Sedan växte där under tidernas lopp upp en mängd olika slags kvarnar och sågverk, mekanisk verkstad, pappersbruk och andra industriella anläggningar. Men det var bara en obetydlig del av hela vattenkraften – endast 6 000 hästkrafter av 100 000 – som på detta sätt uttogs år 1904, då staten förvärvade Trollhättekraften. Först vid den tiden hade den moderna elektriska kraftöverföringen på längre avstånd börjat sitt segertåg över världen.   

År 1906 beslutade riksdagen att genom anläggning av ett elektriskt kraftverk vid Trollhättan på ett rationellt sätt utnyttja fallens mäktiga kraft. Anläggningen påbörjades omedelbart och blev färdig på våren 1910. 

Idag tillåts vattnet följa sitt ursprungliga lopp endast vid särskilda tillfällen, för att reglera vattenståndet i Vänern eller som en turistattraktion, till exempel under Fallens dagar, varvid flödet uppgår till omkring 300 kubikmeter per sekund. Resterande vattenmängd utnyttjas för kraftutvinning i de båda öster om älvsträckningen belägna kraftverken Hojum och Olidan. Redan kring sekelskiftet nyttiggjordes en del av vattnets kraft av småindustrier i anslutning till den östra älvstranden. Trollhättefallen har genom seklen fascinerat besökare från när och fjärran och är än idag en av Västsveriges främsta turistattraktioner. 

Såväl Carl von Linné som Esaias Tegnér har skildrat naturskådespelet och Tegnér skrev i samband med sitt besök 1804:

”Göta kom i dans från Seves fjällar
Kölar spelte på dess lugna flod;
Plötsligt ur en borg av hällar
Trollhättan i hennes förväg stod.
Skum och fasa Trollet kring sig spydde:
Seglarn såg och bävade och flydde”

Otto Lindblad har skrivit en romans med titeln Trollhättan för sång och piano inspirerad av Trollhättefallen:

Brusande vilda ström!
Morgana, Underfee!
Sanna mig nu en dröm,
Låt mig din makt få se!

Källor

Externa länkar 

Trollhättans kommun
Vattenfall i Sverige
Risterrasserna i Cordilleras

Risterrasserna i Cordilleras är ett världsarv i Filippinerna som utgörs av fyra högt belägna områden med risfält (Banaue, Mayoyao, Kiangan, Hungduan). Dessa har brukats i mer än 2 000 år vilket gett ett vackert kulturlandskap där människan är i harmoni med sin omgivning. Risterrasserna kallas ibland "Världens åttonde underverk". 

Terrasserna ligger i provinsen Ifugao, på ön Luzon norr om Manila, högt uppe i bergskedjan Cordilleras, nära den lilla staden Banaue.

Risken är att risterrasserna möter samma öde som de klassiska sju underverken. Det finns flera anledningar till att terrasserna förfaller, bland annat en förödande jordbävning 1990, El Ninos verkningar och stora jordmaskar som eroderar jorden.  

2001 blev risterrasserna inskrivna på listan över hotade världsarv. Den främsta anledningen var att de filippinska myndigheterna varken genomfört några kontroller eller gjort någon handlingsplan för världsarvet. Det är därför inte möjligt att garantera risterrassernas status. De räddningskommissioner som skapats av presidenterna Fidel Ramos och Joseph Estrada lades ner 2002 av dåvarande presidenten Gloria Macapagal-Arroyo.

Externa länkar
UNESCO World Heritage Centre - Rice Terraces of the Philippine Cordilleras
The Rice Terraces of Bangaan, Ifugao

Världsarv i Filippinerna
Giuliano da Sangallo

Giuliano da Sangallo, egentligen Giuliano Giamberti, född 1445 i Florens, död 1516 i Florens, var en italiensk arkitekt och skulptör under renässansen. Han var bror till Antonio da Sangallo den äldre.

Biografi
Kyrkan Santa Maria delle Carceri (1485–1506) i Prato är ett av Giuliano da Sangallos mest betydelsefulla byggnadsverk. Han utformade den med Brunelleschis Cappella dei Pazzi och Albertis San Sebastiano i Mantua som förebilder. Exteriören har inläggningar av färgade marmorplattor, som gör den livfull men samtidigt avslöjar dess brist på klassiska proportioner.

I Rom byggde han om kyrkan Santa Maria dell'Anima i närheten av Piazza Navona samt utförde några ändringar i koret till Santa Maria sopra Minerva. Det praktfulla kassetterade innertaket i Santa Maria Maggiore har attribuerats åt honom.

Referenser

Externa länkar

Italienska arkitekter under 1400-talet
Italienska skulptörer under 1400-talet
Män
Födda 1445
Avlidna 1516
Arkitekter från Florens
Lapskojs

Lapskojs, lappskojs, lapskaus eller tidigare lappsko är en maträtt delvis gjord av kött. Rätten förekommer i olika varianter i länder i norra halvan av Europa.

Lapskojs i olika länder

Baltiska länderna 
Maträtten förekommer i delar av baltikum där den serveras med stekt ägg.

Danmark 
I det danska köket är rätten känd som skipperlabskovs och liknar den svenska. Den danska smaksätts med svartpeppar, vitpeppar och ibland senap.

Finland 
I det finländska köket är rätten känd som lapskoussi eller "lapskojs" och tillreds ofta i sommarstugan av köttkonserv och potatisflingor. Den serveras med stekt ägg.

Norge 
I Norge kallas rätten även för lapskaus, men den tillagas på ett något annorlunda sätt med tärnad potatis och morötter.

Storbritannien 
Den engelska lobscouse var en rätt som många sjömän föredrog. Den engelska varianten (även benämnd scouse) har möjligen fått ge namn åt en vardaglig benämning på (hamnstaden) Liverpools invånare – Scousers – först belagd i skrift 1959.

Sverige 
I Sverige räknas lapskojs som husmanskost. Svensk lapskojs innehåller vanligtvis saltat nötkött, potatismos och kryddor. Det kan tillverkas av nöt- eller fläskkött som kokas med potatis och lök i buljong och kryddor. Förr blandades kokt oxkött, potatis, fläsktärningar, buljong, peppar, salt, smör, lök och persilja. I Sverige brukar lapskojs traditionellt serveras med inlagda rödbetor.

Tyskland 
Den tyska varianten heter Labskaus och serveras oftast med ett stekt ägg och en sill.

Etymologi
Ordet kommer från engelskans lobs-cou(r)se med osäkert ursprung, tidigast belagt 1706. Ordet spreds vidare av den brittiske författaren Tobias Smollett i flera böcker under 1750-talet.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Klassiskt svenskt recept från Iduns kokbok
Recept på norsk Labskaus
Recept på Conrads Lapskojs

Kötträtter
Danska maträtter
Tyska maträtter
Svenska maträtter
Brittiska maträtter
Norska maträtter
David Lean

Sir David Lean, CBE, född 25 mars 1908 i Croydon i London (i dåvarande Surrey), död 16 april 1991 i London, var en brittisk filmregissör.

Biografi
David Lean var en av 1900-talets ledande filmregissörer. År 1930 blev han huvudredaktör för Gaumont Sound News, som han sedan lämnade och flyttade till British Movietone News. Den här gången ville man se om han hade talang att bli en skådespelare. David Lean var först en respekterad filmklippare tills in på 1940-talet då han regisserade filmen Havet är vårt öde (1942). Visserligen regisserade han den inte själv utan tillsammans med Noel Coward som skrev manus till några av David Leans senare filmer.

David Lean har gjort filmer som Kort möte (1945), Oliver Twist (1948), Längtan (1948), Svindlande rymder (1952), Bron över floden Kwai (1957), Lawrence av Arabien (1962) Doktor Zjivago (1965) samt En färd till Indien (1984).

Åren 1949-1957 var han gift med skådespelaren Ann Todd, som medverkade i flera av hans filmer.

Filmografi i urval

Regi

Klippare

Priser och utmärkelser 
Tre av Leans filmer återfinns bland de fem översta på British Film Institutes (BFI) lista över de 100 största brittiska filmerna från 1900-talet, som röstades fram 1999. Kort möte på plats två, Lawrence av Arabien på plats tre och Lysande utsikter på plats fem. Lean vann två Oscar för bästa regi för Bron över floden Kwai och Lawrence av Arabien. Han vann tre Golden Globe Awards i kategorin bästa regi - spelfilm för Doktor Zjivago, Bron över floden Kwai och Lawrence av Arabien.

Asteroiden 7037 Davidlean är uppkallad efter honom.

Referenser

Externa länkar 
 

Brittiska filmregissörer
Födda 1908
Avlidna 1991
Män
Oscar för bästa regi
Brittiska regissörer under 1900-talet
Personer från London
Katmandudalen

Katmandudalen är en dalgång i Nepal, landets största dal som innefattar huvudstaden Katmandu. Historiskt var den en mötesplats för antika civilisationer i Asien. Dalen, som är ett världsarv sedan 1979, har minst 130 viktiga monument, bland annat flera pilgrimsmål för hinduer och buddhister. Städerna Katmandu, Patan och Bhaktapur ligger i dalen och uppvisar stilfull nepalesisk konst och arkitektur.

2003 blev världsarvet uppsatt på listan över hotade världsarv. Anledningen var att världsarvskommittén anser att den enastående arkitekturen i städerna sakta men säkert håller på att försvinna på grund av okontrollerad stadsutveckling.

Världsarvet
Bauddhanath
Bhaktapur Durbar Square
Changu Narayan
Kathmandu Durbar Square (officiellt kallat Hanuman Dhoka)
Patan Durbar Square
Pashupsti
Swayambhu

Externa länkar
UNESCO World Heritage Centre - Kathmandu Valley
Fotos Kathmandudalen   

Världsarv i Nepal
Nepals geografi
Storstadsområden i Nepal
Världsarv inskrivna 1979
Prato

Prato är en stad och en kommun i Toscana i Italien och sedan 1992 provinssäte i provinsen Prato. Staden ligger vid foten av berget Monte Retaia (768 m ö.h.). Floden Bisenzio (biflod till Arno) flyter genom staden. Prato gränsar till kommunerna Agliana, Calenzano, Campi Bisenzio, Carmignano, Montemurlo, Poggio a Caiano, Quarrata och Vaiano.

Sedan slutet av 1950-talet har staden haft en betydande invandring, dels från södra Italien, men också från andra nationaliteter.  Anmärkningsvärt många kineser kom i slutet av 1980-talet.  Kommunen hade  invånare (2018), vilket gör den till den näst största staden i Toscana efter Florens, och tredje störst i centrala Italien efter Rom och Florens.

I Prato finns en domkyrka från 900-talet med inventarier och detaljer av till exempel Michelozzo, Donatello och Andrea della Robbia. Bland övriga kyrkor i staden märks till exempel Santa Maria delle Carceri, ritad av Giuliano da Sangallo.

Kända personer 
 Rachele Risaliti, (1995), Miss Italien 2016
 Paolo Rossi, fotbollsspelare

Vänorter
Prato har följande vänorter:
 Albemarle County, USA, sedan 1977
 Bir Lehlu, Västsahara, sedan 1999
 Changzhou, Kina, sedan 1987
 Ebensee, Österrike, sedan 1987
 Nam Định, Vietnam, sedan 1975
 Roubaix, Frankrike, sedan 1981
 Sarajevo, Bosnien och Hercegovina, sedan 1997
 Wangen im Allgäu, Tyskland, sedan 1988

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

 Comune di Prato
  

Kommuner i provinsen Prato
Orter i Toscana
Prato
Bro bro breja

Bro bro breja är en gammal danslek, som är spridd över hela världen, i olika versioner. Den var känd under 1600-talet. Redan under medeltiden fanns dansvisor om bron över vallgraven (bro breja = breda bron) eller stadsporten, där man kunde bli stoppad för att ge besked. Den engelskspråkiga heter London Bridge is Falling Down och har en annan melodi och text men samma rörelser.

Lekbeskrivning
Två av deltagarna bestämmer vem av de båda som ska vara "guld" och vem som ska vara "silver", detta utan att någon av de övriga deltagarna hör vem som är vem. Man kan även välja andra motsatspar; sol eller måne, ja eller nej, hjärta eller stjärna etc.  Sedan ställer sig de två mitt emot varandra, och håller varandras händer uppsträckta så de övriga kan passera mellan dem, under deras händer, medan de sjunger:
Bro bro breja
stockar och stenar
alla goda renar
ingen kommer här fram, här fram
förrän han säger sin kärestas namn,
vad heter han (eller hon)?

eller som i Västsverige:
Bro bro bränna
klockan ringer elva
kejsaren står i sitt höga majestät
så vit som snö
så svart som sot
Faller faller krigsman
vem ska döden vinna?
det skall han som faller i den stora svarta grytan!

Samtidigt som ordet "han/hon" (eller "grytan") sjungs fäller "bropelarna" ned sina händer så en deltagare blir instängd mellan dem. Denne gungas medan man sjunger:

Har du tagit prästens sko
prästens sko, prästens sko
har du tagit prästens sko
ja eller nej?

Den infångade viskar ett av alternativen till dem som fångat in personen och ställer sig sedan bakom den person som representerar detta val. När alla blivit infångade följer en dragkamp mellan de båda sidorna.

Betydelse

Goda Renar?
Enligt historikern Östen Bucht kan ordet "ren" ses som att betyda avgränsning, medan språkvetare har - i funktion om inte ordagrann mening - översatt ren till bro. En parallell kan ses i floden Rhen, som avgränsade romerska områden från de Frankiska rikena.  

Med "goda renar" menas alltså, baserat på det övriga sammanhanget, sannolikt inte djuret ren - utan någon typ av avgränsning.

Eftersom ramsan och leken anspelar på att någon är hindrad från att fortsätta förbi, kan "stockar och stenar, alla goda renar" alltså betyda någonting i stil med, "både stockar och stenar kan visa gränsen fullgott [vilken du inte får träda över innan du förhörts]".

Breja?

Enligt Anna Westerberg på Dialekt- och Folkminnesarkivet i Uppsala tycks "breja" vara en dialektal böjning av "breda", då det i äldre nedskrivna versioner av ramsan står just "breda". 

Med andra ord, kan visan i sin första tappning tolkas som exempelvis,
"Den breda bron, som leder förbi mur av stock och sten, kommer du inte över förrän du bekänt allt, till-och-med vem du håller hemligt kär".

Den höjda säkerheten vid (troligtvis utgången) till någon typ av stad eller område tycks bero på att någon stulit av prästen - en mäktig man under den tid då ramsan kom till.

Publikation
1977 –  (som "Bro bro brea", angiven "Trad.")
1984 –  (både "Bro bro Bränna" och "Bro bro Breja")
1999 –  (under rubriken "Sång med lek och dans")

Referenser

Noter

Källor

Danslekar
Sånger om broar
Antonio da Sangallo den äldre

Antonio da Sangallo den äldre, egentligen Antonio Giamberti, född 1455 i Florens, död 27 december 1534 i Florens, var en italiensk arkitekt under renässansen. Han var bror till Giuliano da Sangallo.

Biografi
Kyrkan Madonna di San Biagio (1518–1567), belägen på en äng i Montepulcianos utkanter, är Sangallos främsta arkitektoniska bedrift. Han hade Bramantes planer för Peterskyrkan i Rom som förebild. Kyrkan har en grekisk korsplan och är krönt med en hög kupol. I två av kyrkans hörn planerades klocktorn men endast ett kom att uppföras. Korsarmarna är täckta med tunnvalv, och i kyrkans östparti byggdes en stor absid. Kyrkans korsmitt får sitt ljus genom en fönsterförsedd tambur. Fasaderna av gyllene travertin är varken rikt dekorerade eller särskilt stora, men de gör ändå ett monumentalt intryck.

Referenser

Externa länkar 

Italienska arkitekter under 1400-talet
Renässansarkitekter
Män
Födda 1455
Avlidna 1534
Arkitekter från Florens
Italienska arkitekter under 1500-talet
Karusell

Karusell är en åkattraktion som förekommer på många nöjesparker. Den består av en roterande plattform med olika sittplatser, vanligtvis i form av olika djur, till exempel hästar, som ofta även rör sig upp och ned till musik. På lekplatser kan det finnas enklare karuseller som drivs med hand- eller benkraft, exempelvis cykelkaruseller som drivs med pedaler.

Historia och etymologi 
Dagens karuseller uppstod ur tidiga tornertraditioner i Europa och Mellanöstern. Riddare galopperade i en cirkel och gjorde övningar som krävde skicklighet som ryttare. Denna typ av uppvisningar, spel och övningar introducerades till Europa vid tiden för korsfararna via bysantinska och arabiska traditioner. Ordet karusellen härstammar från italienskans garosello och spanskans carosella, som betyder "litet slag" och användes av korsfarare för att beskriva stridsövningar och lekar som utövades av turkiska och arabiska ryttare under 1200-talet. De första mekaniska karusellerna var i huvudsak ett träningsredskap för kavallerister.

De tidiga karusellerna med trähästar, skapade för underhållning hade dessa träningsredskap som förebild. Under det tidiga 1700-talet förekom det dylika karuseller runt om i Europa på marknader, torg och parker. De tidiga karusellerna hade inte någon plattform utan djuren hängde i kedjor och lutade utåt på grund av centrifugalkraften, när karusellen gick runt. Tidiga karuseller drevs ofta av djur som gick i en cirkel eller av människor som drog i rep eller vevade.

Den första ångdrivna karusellen fanns i Europa på 1860-talet.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Åkattraktioner
Tambur

Tambur kan syfta på:
Förrum i bostadshus, se farstu och hall
Tambur (arkitektur) – en vertikal mur som bär upp en kupol
Tambur (befästning) – tillbyggnad till en befästning

Se även
Tamburmajor
Trumma
Vestibul
Heuristik (olika betydelser)

Heuristik (grekiska εὑρίσκω, upptäcka) förekommer i olika kontexter men med i princip samma innebörd:

 Heuristik  – grundbetydelsen, en enkel procedur, metod eller tumregel 
 Heuristik (matematik) – ett sätt att göra smarta gissningar som hjälper till att hitta lösningar till ett problem
 Heuristik (filosofi) – regler inom ett forskningsprogram om vad som bör utvecklas och undvikas
 Heuristik (datalogi) – en metod eller algoritm för att lösa ett beräkningskomplext problem snabbare