Institutet för rymdfysik

Institutet för rymdfysik (IRF) är ett statligt svenskt forskningsinstitut under Utbildningsdepartementet. Huvudkontoret ligger i Kiruna och verksamhet finns också i Umeå, Uppsala och Lund. Institutet utför avancerad forskning avseende plasmaegenskaper i rymden och jordens närhet. Rymdväder, norrsken, jonosfären samt magnetosfären kring jorden och andra himlakroppar hör till institutets specialområden. Forskare och ingenjörer vid institutet utvecklar, bygger och styr vetenskapliga instrument på marken, ombord på höghöjdsballonger, sondraketer och rymdsonder.

Organisatorisk historik 
Institutet grundades 1957 av Kungliga Vetenskapsakademien under namnet Kiruna Geofysiska Observatorium (KGO). Det blev en statlig myndighet 1973 med namnet Kiruna Geofysiska Institut (KGI).

Verksamheten i Uppsala startade 1952 som Uppsala jonosfärobservatorium inom FOA och överfördes till Kiruna Geofysiska Institut 1976. Verksamheten i Lund började 1996. Till IRF hör också Lycksele jonosfärobservatorium som överfördes 1970. Mätverksamheten i Lycksele startade 1957 i FOA:s regi. På Jämtön i Norrbotten har IRF en mätstation för infraljud.

Forskningsverksamhet

Instrument i rymden 

IRF deltar i flera stora internationella samarbetsprojekt där såväl satelliter som markbaserad utrustning används. I både Kiruna och Uppsala bygger IRF instrument som flygs på satelliter och rymdsonder. För närvarande analyseras data från sådana instrument som hjälper oss att bättre förstå plasmafysikaliska processer i solvinden samt kring kometer och planeter. De mycket framgångsrika svenska satelliterna Viking och Freja, med IRF-instrument ombord, har ökat våra kunskaper om norrskensprocesser i jordens magnetosfär. IRF hade instrument på de svenska mikrosatelliterna Astrid 1 och 2 (1995 och 1998), och IRF:s egen nanosatellit Munin (sex kilogram) sändes upp november 2000.

Några av de satelliter och rymdsonder som IRF har instrument med på:

 Cluster (2000) är ett ESA-projekt med fyra satelliter för studier av jordens magnetosfär.
 Swarm (2013) är ett ESA-projekt med tre satelliter för studier av jordens magnetfält.

 Mars Express (2003) är en ESA-rymdfarkost för studier av planeten Mars.
 BepiColombo (uppsändning 2018) är en JAXA/ESA-mission till Merkurius.
Solar Orbiter (uppsändning 2020) är en ESA- rymdsond för studier av solen och solvinden på nära håll.
Framtida rymdprojekt:
 JUICE (JUpiter ICy moons Explorer, uppsändning 2023) är en ESA-mission till Jupiter och dess isiga månar.
Några av de satelliter och rymdsonder som IRF har haft instrument med på:

Cassini–Huygens (uppsänd 1997) är ett NASA/ESA-projekt till Saturnus och en av dess månar, Titan.
Rosetta (2004) är ett av ESA:s "hörnstensprojekt" som har studerat en komet sedan 2014. Missionen avslutas september 2016.
Venus Express (2005) är ett ESA-projekt för studier av planeten Venus. Missionen avslutades december 2014.
Chandrayaan-1 (2008) är en indisk rymdsond till månen. Missionen avslutades 2009.
Samlingssida om IRF i rymden 1968 →

Norrskensforskning från marken 

Experiment utförs med forskningsradar, såsom EISCAT med sändare i Tromsø och på Svalbard, och tre mottagare, varav en i Kiruna. Dessa används bland annat för att studera de processer som ger upphov till norrsken. Norrskenets tre-dimensionella fördelning studeras med ALIS (Auroral Large Imaging System) ett avbildande multi-stationssystem som använder tomografiska rekonstruktionsmetoder, AI-metoder och avancerad IT. Systemet består av sex stationer med avancerade CCD-kameror samt ett kontrollcentrum.

Om mätsystemet ALIS_4D

Observatoriemätningar 
Kontinuerliga mätningar görs vid IRF av: 
 jordmagnetiska fältet
 norrsken
 kosmiskt radiobrus
 jonosfärens egenskaper

Atmosfärsforskning vid IRF 

Atmosfärsforskningen är inriktad på studier av:

 ozon i meso- och stratosfären
 strato- och mesosfäriska moln
 strato- och mesosfäriska vindar kopplingen mellan olika atmosfärsregioner (till exempel transport av ämnen mellan troposfären och stratosfären)	
 utbredning av mekaniska vågor.

Radar, optiska mätmetoder, sondraketer och ballonger används för att studera atmosfären. 

Kontinuerliga mätningar görs av:
 atmosfäriska spårgaser (ozon)
 atmosfäriska vindar
 infraljud

Testanläggningen IRF SpaceLab 
Testanläggningen IRF SpaceLab i Kiruna erbjuder industri och forskargrupper en omfattande möjlighet att testa och kvalificera rymdrelaterad hårdvara för satelliter, raketer, ballonger och markbaserad teknik. IRF har utvecklat instrument för satelliter, raketer och ballonger sedan 60- talet och har all nödvändig utrustning och expertis för att kunna simulera den hårda miljö som olika instrument står inför. 

IRF SpaceLab

IRF:s föreståndare 
 1957–1994 Bengt Hultqvist
 1994–2003 Rickard Lundin
 2003–2015 Lars Eliasson
 2015–2021     Stas Barabash
 2021- Olle Norberg

Se även 
Rymdfysik
Rymdstyrelsen
Plasma

Referenser

Noter

Externa länkar 
IRF:s webbplats
IRF SpaceLab

Myndigheter under Utbildningsdepartementet
Kiruna
Rymdfysik
Svenska forskningsinstitut