kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Going for the One

Going for the One är det åttonde studioalbumet av den brittiska progressiva rockgruppen Yes. Albumet gavs ut 22 juli 1977 och är gruppens första album som de producerat egenhändigt.

Albumet är Yes första utgivning efter ett längre uppehåll och på albumet är Rick Wakeman tillbaka som keyboardist efter att ha lämnat gruppen 1974 efter att ha medverkat på albumet Tales from Topographic Oceans. Wakeman återkom i bandet efter att Patrick Moraz, som endast medverkade på albumet Relayer, lämnat gruppen.

Going for the One anses i allmänhet av de flesta kritiker som en av Yes bättre album, och många gånger också som en av gruppens mest underskattade album. Jon Anderson har uttalat sig om låten "Awaken": "Vi hade en hitlåt, jag älskade att lyssna på Awaken, äntligen hade vi skapat ett mästerverk" och det har framkommit i några intervjuer att han anser att den är Yes mest kompletta komposition.

Historia

Inspelning 
Efter ett längre uppehåll samlades gruppen i Schweiz, utvilade och redo att spela in i slutet av 1976. Albumet spelades in i Mountain Studios av inspelningsingenjörerna John Timperley och David Richards. Efter att ha komponerat långa och episka låtar de senaste åren, blev Yes inspirerat att skala ner låtarna och spelade in några av deras mest direkta och bestämda låtar sedan Fragile. 

Wakeman varierade också sitt ljud med hjälp av den nya polyfoniska synthesizern från Moog vid den tidenpunkten - en Polymoog (vilket gjorde att han inte spelade lika mycket på någon Mellotron eller något RMI Electra piano). Hammondorgeln övergavs också då han använde en kyrkorgel på Parallels och Awaken.

Mottagande 
Yes återkomst skedde under den period då punken nått sin höjdpunkt, det var då därför relativt oväntat att Going for the One nådde toppen av den brittiska albumlistan. Gruppen hade också en topp-10 hit med låten Wonderous Stories - något som skulle ha ansetts omöjligt några år tidigare då gruppen givit ut Tales from Topographic Oceans. Going for the One nådde plats 1 i Storbritannien och tillbringade 21 veckor på topp-40. I USA nådde albumet plats 8 på Billboardlistan och även där tillbringade albumet 21 veckor på listan.

Omslag 
Efter många skivomslag gjorda av Roger Dean, anlitade de istället Hipgnosis, som tidigare arbetat med bland andra Pink Floyd, att göra omslaget för Going for the One. Albumet avbildar Century Plaza Towers i Los Angeles, även lokalt kända som "tvillingtornen".

Låtlista

Medverkande 
Jon Anderson – Sång, slagverk, harpa
Chris Squire – Bas, sång
Steve Howe – Elektrisk och akustisk gitarr, sång
Rick Wakeman – Piano, orgel, moog, piporgel
Alan White – Trummor, slagverk

Listplaceringar

Referenser 

Musikalbum 1977
Album av Yes
Borås stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Borås stad. För orten se Borås, för dagens kommun, som även den ibland omnämns Borås stad, se Borås kommun

Borås stad var en stad och kommun i Älvsborgs län.

Administrativ historik
Den 29 juni 1621 fick boråsarna genom provisoriska privilegier rätt att driva handel. De fullständiga privilegierna utfärdades 25 maj 1622. 

Den inrättades som kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) från och med den 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. 1920 inkorporerades Torpa landskommun varur staden ursprungligen utbrutits. 1971 uppgick staden till Borås kommun.

Staden hade en egen jurisdiktion (rådhusrätt till 1965) till 1971 då den vid tingsrättsreformen uppgick i Borås domsaga. 

Stadsförsamling var Borås församling som 1939 delades i Borås Caroli församling och Borås Gustav Adolfs församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Borås Caroli och Borås Gustav Adolf, med samma omfattning som motsvarande församlingar hade 1999/2000, och vari detta område ingår.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 1636 som motsvarar den omfattning staden med dess landskommun hade kring 1950, vilket innebär att sockenkoden också används för Torpa socken som annars även har en egen sockenkod.

Stadsvapnet
Blasonering: I rött fält två ullsaxar av silver, den högra störtad.

Vapnet innehåller Ullsaxar som härstammar från bestämmelser i privilegiebrev från 1622. Det fastställdes som stadsvapen av Kungl Maj:t 1939. Vapnet registrerades för kommunen i PRV 1974.

Det tidigare stadsvapnet var två ullsaxar påminnande om stadens industri med rött fält omgiven av en lagerbladskrans sammanbunden på fyra ställen. Det senare var en påminnelse om stadens fyra stadsbränder (mellan 12 och 13 december 1681, 14 juli 1727, natten 20 december 1822 och 14 juli 1827) men att staden varje gång åter rest sig och grönskat i sin utveckling.

Geografi
Borås stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 103,44 km², varav 96,37 km² land.

Tätorter i staden 1960

Tätortsgraden i staden var den 1 november 1960 96,5 procent. Borås var 1960 Sveriges tionde största tätort, efter Jönköping och före Linköping. Detta kan jämföras tätortsavgränsningen den 31 december 2010 då Borås var Sveriges fjortonde största tätort.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i Borås stad, valen 1919–1966

Referenser

Indelningar i Borås kommun
Städer i Sverige
 
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Älvsborgs län
Läroplan i Sverige

Läroplan i Sverige är den läroplan som gäller i Sverige. Den är en förordning som utfärdas av Sveriges regering och gäller hela skolsystemet. Läroplanen anger de värden som skolan ska bygga sin undervisning på och de mål som eleven ska nå (kunskapskrav). Förskolans läroplan har endast strävansmål. De nu gällande läroplanerna är Läroplanen för förskolan (Lpfö 18), Grundskolans läroplan: Lgr22, Grundsärskolans läroplan: Lgrsär22, Specialskolans läroplan: Lspec22, Sameskolans läroplan: Lsam22, Gymnasieskolans läroplan, Gy11 (reviderad 2021).

Historik
Planer för förskolan har tidigare fastställts av socialstyrelsen, bland annat Pedagogiskt program för förskolan 1987 på uppdrag av riksdagen. Den första läroplanen för förskolan kom 1998.

Tidigare benämningar på läroplan i folkskolan i Sverige var normalplan. Från 1919 var benämningen undervisningsplan. 1955 fick den svenska folkskolan en ny undervisningsplan. Grundskolan i Sverige fick nya läroplaner 1962 (Lgr 62), 1969 (Lgr 69), 1980 (Lgr 80), 1994 (Lpo 94), 2011 (Lgr 11) och 2022 (Lgr22) (Sundberg, 2021).

Den moderna svenska gymnasieskolans första läroplan kom 1970 (Lgy 70), nästa kom 1994 (Lpf 94) och den nuvarande 2011 (Gy 2011) som reviderades på nytt 2021.

Nya läroplaner kom 2011: Läroplan för grundskolan, förskoleklassen och fritidshemmet (Lgr 11) samt Läroplanen för gymnasiet (Gy 2011). De presenterades av dåvarande utbildningsminister Jan Björklund (Fp/L) den 11 oktober 2010.Läroplanerna för grundskola och gymnasium reviderades 2021-2022.

Se även 
 Betygskriterier
 Kursplan
 Kursplan i Sverige
 Lärandemål
 Utbildningsplan (exempelvis för akademiskt utbildningsprogram)
 Examenskrav (exempelvis för akademisk examen)

Referenser

Externa länkar 
 Digitaliserade läroplaner (Göteborgs universitetsbibliotek)
 Aktuella läroplaner för de olika skolformerna och information om hur du använder dem. Skolverket. Läst 28 februari 2023.

Sveriges läroplaner
Didaktik
Undervisningsplan

Undervisningsplan kallades läroplanerna i den svenska folkskolan. 1919 års undervisningsplan UPL 1919 avskaffade bland annat katekesen, och barnen behövde inte lära sig lika mycket utantill. 1955 års undervisningsplan U-55 införde bland annat engelska från skolår 5.

Utbildning i Sverige
Slow Train Coming

Slow Train Coming är Bob Dylans första uttalat kristna musikalbum, släppt den 20 augusti 1979. Mark Knopfler och Pick Withers från Dire Straits medverkade på albumet, vilket ansågs som ett lyckat samarbete. Låten "Gotta Serve Somebody" blev en singelhit.

Låtlista 
Låtarna skrivna av Bob Dylan.

 "Gotta Serve Somebody" - 5:22
 "Precious Angel" - 6:27
 "I Believe in You" - 5:02
 "Slow Train" - 5:55
 "Gonna Change My Way of Thinking" - 5:25
 "Do Right to Me Baby (Do Unto Others)" - 3:50
 "When You Gonna Wake Up" - 5:25
 "Man Gave Names to All the Animals" - 4:23
 "When He Returns" - 4:30

Medverkande 
Bob Dylan - gitarr, sång
Barry Beckett - keyboard, percussion
Micky Buckins - percussion
Tim Drummond - bas
Mark Knopfler - gitarr
Pick Withers - trummor
Carolyn Dennis - stämma
Helena Springs - stämma
Regina Harris - stämma

Listplaceringar

Källor

Album av Bob Dylan
Musikalbum 1979
ISM-banden

ISM-banden är licensfria frekvensband med ursprung i USA men som även fått spridning till andra länder genom tex. WLAN-standarden IEEE 802.11 och Bluetooth som använder 2,4 GHz-bandet. ISM står för Industrial, Scientific and Medical och använder frekvenser runt 0,9, 1,8, 2,4, och 5,8 GHz. I Sverige är den licensfria användningen av ISM-bandet 2,4 GHz begränsad till maximalt 100 mW rundstrålande utsänd effekt. Eftersom mikrovågsugnar ofta använder mikrovågor på 2,45 GHz kan dåligt skärmade sådana ställa till problem för övrig användning av bandet.

Ursprungliga ISM-band 
 900 MHz band (33,3 centimeter våglängd)
 1.8 GHz Band (16,7 cm våglängd)
 2.4 GHz band (12,5 cm våglängd)
 5.8 GHz band (5,2 cm våglängd)

ISM-band 
ISM banden definieras av ITU-R i 5.138, 5.150, och 5.280 i dess radiobestämmelser. Enskilda länders användning av de avseeda banden i dessa sektioner kan skilja åt på grund av variationer i nationella radiobestämmelser. Då kommunikationsenheter som använder ISM banden måste tolerera interferens från annan ISM utrustning, används dessa band oftast för tillämpningar i olicensierade användningar, då olicensierad användning oftast måste vara tolerant för interferens från andra enheter i vilket fall som helst. I USA, är användningen av ISM band reglerad i del 18 av FCC bestämmelserna, medan del 15 innehåller regler för olicensierade kommunikationsenheter, även för dem som använder ISM frekvenser.

ISM banden som definieras av ITU-R är:

 Region 1 - Europa, Ryssland, Afrika
 Region 2 - Nord- och Sydamerika
 Region 3 - Asien

Se även 
 UNII-banden
 Amatörradio
 Radio

Externa länkar 
pts.se - Frekvensplan

Radioteknik
Trådlös kommunikation
Martin Weibull

Martin Weibull kan syfta på:

 Martin Weibull (historiker) (1835-1902), svensk historiker och universitetslärare.
 Martin Weibull (statistiker) (1920-1998), svensk statistiker; den föregåendes sonson.
Medborgarkunskap

Medborgarkunskap var ett ämne i den svenska folkskolan som infördes 1919 med undervisningsplanen UPL 1919. Medborgarkunskap var en del av historia. Med undervisningsplanen U-55 från 1955 ersattes medborgarkunskap av samhällskunskap.

Källor

Fotnoter

Skolämnen
Sveriges utbildningshistoria
U-55

U-55 var 1955 års undervisningsplan för folkskolan i Sverige. U-55 införde bland annat engelska från skolår 5. Samhällskunskap blev ett ämne, efter att tidigare ha hetat medborgarkunskap och varit en del av historia. Med undervisningsplanen bekräftades även engelskan som obligatoriskt ämne i folkskolan.

Källor

Fotnoter

Se även

Sveriges läroplaner
1955 i Sverige
Politikåret 1955
Utbildningsåret 1955
UPL 1919

UPL 1919 var 1919 års undervisningsplan för folkskolan i Sverige, och fastställdes den 31 oktober det året. Det var den första undervisningsplanen för den svenska folkskolan, tidigare hade man haft så kallade normalplaner. UPL 1919 avskaffade bland annat Martin Luthers lilla katekes, och barnen behövde inte lära sig lika mycket utantill. Hembygdskunskap blev nytt ämne, och medborgarkunskap (som sedan 1955 heter samhällskunskap) infördes som en del av historia.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 Undervisningsplan för rikets folkskolor den 31 oktober 1919,  90,4 MB.

1919 i Sverige
Politikåret 1919
Sveriges läroplaner
Utbildningsåret 1919
Normalplan (läroplan)

Se även Normalplan (geometri).

Normalplan kallades den svenska folkskolans första läroplaner. Den första kom 1878. 1919 avskaffades normalplanerna och den första undervisningsplanen, UPL 1919, för den svenska folkskolan kom.

Externa länkar
Normalplan för undervisningen i folkskolor och småskolor
 1878.  11,4 MB.
 1889,  23,1 MB.
 1900,  14,3 MB.

Utbildning i Sverige
Yessongs

Yessongs är progrockgruppen Yes första livealbum som gavs ut 4 maj 1973. Det släpptes först som en trippel-LP, men har nu återutgivits som en dubbel-CD. Albumet spelades in på sommaren 1972 under turnén som följde albumet Close to the Edge från samma år.

Låtlista
Sida ett
"Opening" (utdrag från "Firebird Suite") - 3:47
"Siberian Khatru"- 9:03
"Heart of the Sunrise" - 11:33
Sida två
"Perpetual Change" - 14:11
"And You and I" - 9:33
"Cord of Life"
"Eclipse"
"The Preacher the Teacher"
"Apocalypse"
Sida tre
"Mood for a Day" - 2:53
"Excerpts from 'The Six Wives of Henry VIII'" - 6:37
"Roundabout" - 8:33
Sida fyra
"I've Seen All Good People" - 7:09
"Your Move"
"All Good People"
"Long Distance Runaround/The Fish (Schindleria Praematurus)" - 13:37
Sida fem
"Close to the Edge" - 18:13
"The Solid Time of Change"
"Total Mass Retain"
"I Get Up I Get Down"
"Seasons of Man"
Sida sex
"Yours Is No Disgrace" - 14:23
"Starship Trooper" - 10:17
"Life Seeker"
"Disillusion"
"Würm"

Medverkande
Jon Anderson - Sång
Chris Squire - Bas och sång
Rick Wakeman - Keyboards
Bill Bruford - Trummor på "Perpetual Change" och "Long Distance Runaround"/"The Fish (Schindleria Praematurus)"
Alan White - Trummor på övriga låtar
Steve Howe - Gitarr och sång

Musikalbum 1973
Album av Yes
Livealbum
Hembygdskunskap

Hembygdskunskap är ett skolämne som infördes i folkskolan i Sverige med 1919 års undervisningsplan UPL 1919. I ämnet får eleverna lära sig mer om sin hembygd. Hembygdskunskap är ett orienteringsämne och en form av lokal geografi, historia och samhällskunskap. I den svenska grundskolan brukar hembygdskunskap läsas i årskurs 3.

Källor

Fotnoter

Skolämnen
Chagrin

Chagrin, eller chagräng (av franskan, uttalas [ʃagrɛ̃]; troligen från turkiska sagri, "hästrygg") är ursprungligen benämning på ett från Orienten erhållet, logarvat, färgat läder från åsna eller häst, vilket genom pressning erhållit en vacker, något ojämn narvsida. 

Chagrin imiteras sedan lång tid i bland annat Europa, oftast av getskinn. "Chagrin" benämns även hajskinn med små, tätt sittande knölar. 

Chagrin kan även betyda "sorg, grämelse, harm". Att chagrinera (franska: chagriner) är att ge någonting (läder, papper och så vidare) utseende av chagrin; bedröva, gräma, såra.

Källor 
 

Skinn
Ugglan
Tengen (speltillverkare)

Tengen var en tillverkare av spel till olika spelkonsoler bl.a. till Atari, Nintendo och Sega. Företaget Tengen startades av Atari Games (Ataris arkadspelsavdelning) för att kunna lansera Atari Games spel på hemdatorer och spelkonsoler, vilket Atari Games själva inte kunde efter klyvningen av Atari i en arkad- och en hemavdelning. Tengen gjorde bl.a. spel till Nintendo Entertainment System, men ville inte följa de strikta regler som Nintendo ställde på tillverkare av spel till deras konsol. Efter att ha släppt tre officiellt licensierade spel fortsatte Tengen med att släppa spel på egen hand sedan de lyckats arbeta sig runt den inbyggda spärr som finns i varje konsol och spel tillverkad av Nintendo. Spel som saknar officiell licens från Nintendo är svarta till färgen. Tengen tillsammans med Atari Games och Time Warner interactive group blev år 1994 ett företag, Time Warner interactive.

Lista över spel släppta av Tengen

Nintendo Entertainment System
Tengen har valt att göra flera av dessa kassetter svarta till färgen till skillnad från den vanligtvis grå färg som Nintendo brukar ge dem.

After Burner
Airball
Alien Syndrome
Fantasy Zone
Gauntlet
Hard Drivin'
Indiana Jones and the Temple of Doom
Klax
License to Kill
Ms. Pac-Man
Pac-Man
Pac-Mania
Police Academy
R.B.I. Baseball
R.B.I. Baseball 2
R.B.I. Baseball 3
Road Runner
Rolling Thunder
Shinobi
Skull & Crossbones
Super Sprint
Tetris
Toobin
Xybots

Super Nintendo Entertainment System
Pac-in-Time
Race Drivin'

Sega Master System
Pac-Mania
Rampart

Sega 32X
R.B.I. Baseball '95

Lista över spel utvecklade av Tengen

Nintendo Entertainment System
After Burner
Gauntlet
Hard Drivin'
Marble Madness
R.B.I. Baseball
Road Runner
Shinobi

Nintendo Game Boy
Marble Madness
Pit Fighter

Sega Master System
PGA Tour Golf

Se även
Atari
Color Dreams
Home Entertainment Suppliers
Sachen

Amerikanska datorspelsföretag
Atari
Jens Okking

Jens Okking, född 18 december 1939 i Köpenhamn, död 21 januari 2018, var en dansk skådespelare, regissör, manusförfattare och politiker.

Okking var 1999–2003 dansk ledamot vid Europaparlamentet. Han valdes in för Junibevægelsen men gick under mandatperioden över till Folkebevægelsen mod EU.

Filmografi (urval)

Referenser

Externa länkar 

  

Danska skådespelare under 1900-talet
Danska manusförfattare
Danska filmregissörer
Ledamöter av Europaparlamentet från Danmark
Födda 1939
Avlidna 2018
Män
Skådespelare från Köpenhamn
Karen-Lise Mynster

Karen-Lise Mynster, född 7 maj 1952 i Ålborg, är en dansk skådespelare. Mynster fick sitt genombrott 1978 som Eliza i My Fair Lady på Det Danske Teater, men är troligen främst känd för sin roll som sekreteraren Ulla Jacobsen i den populära TV-serien Matador från samma år. Hon är mor till skådespelaren Rosalinde Mynster.

Filmografi urval 

1978-1982 - Matador (TV-serie)
1987 – Hipp hurra!
1988 – Rødtotterne og Tyrannos

1992 – Sofie 
1992 – Kald mig Liva
1995 - Alletiders Nisse (danska julkalendern)
 
 
 
2002 – Små danska olyckor
2002 - Hotellet (TV-serie)

2014 - Tidsrejsen (danska julkalendern)

Externa länkar 

  

Danska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1952
Levande personer
Personer från Ålborg
Danska skådespelare under 2000-talet
Paul Tobias

Paul Tobias, även känd som Paul Huge, född 1963 i Indianapolis, Indiana, USA, är en amerikansk musiker. Han var kompgitarrist i det amerikanska rockbandet Guns N' Roses år 1994 till 2002. Han slutade i bandet främst på grund av att han inte gillade turnélivet.

Paul Tobias har tillsammans med Axl Rose skrivit fyra av låtarna på Guns N' Roses-albumet Chinese Democracy: "There Was a Time", "Catcher in the Rye", "I.R.S." och "Prostitute".

Källor 

Amerikanska metalgitarrister
Medlemmar i Guns N' Roses
Män
Födda 1963
Levande personer
Josh Freese

Joshua "Josh" Ryan Freese, född 25 december 1972 i Orlando, Florida, är en amerikansk musiker. Han var medlem i bandet Guns N' Roses från 1998–2000 och spelade med Nine Inch Nails från 2005–2008. Freese har medverkat under inspelningarna av flera av The Offsprings album även om han aldrig har blivit en fullfjädrad medlem i bandet. Han har även spelat med bland annat The Vandals, Devo, Viva Death och A Perfect Circle samt att han har gett ut ett soloalbumen Destroy Earth As Soon As Possible (1998), The Notorious One Man Orgy (2000), Since 1972 (2009) och My New Friends (2011). Han har ofta anlitats som studiomusiker, bland annat spelar han trummor på albumet Duo Limbo av det svenska grunge-pop bandet ShitKid och har totalt medverkat på över 200 album. I december 2010 ersatte han Zac Farro i Paramore under bandets turné i Sydamerika. Han är sedan 2023 medlem i Foo Fighters.

Externa länkar

Födda 1972
Amerikanska rocktrummisar
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Medlemmar i Guns N' Roses
Män
Levande personer
Munkerud

Munkerud är en ort utanför Munkfors på den västra sidan av Klarälven.

Historia
Gårdsnamnet finns belagt i 1540 års skattelängd och ingick ursprungligen i Övre Ulleruds socken . Innehavare var då Nils och gården beskattades med 6 mark. När Ransäter blev en självständig socken under 1600-talet så kom Munkerud att inordnas under denna nya socken.

Källor

Orter i Munkfors kommun
Chris Squire

Christopher Russell Edward Squire, mer känd som Chris Squire, född 4 mars 1948 i Kingsbury i Brent i London, död 27 juni 2015 i Phoenix i Arizona, var en brittisk musiker, känd som basist i den progressiva rockgruppen Yes vilken han grundade tillsammans med Jon Anderson  1968. Han är också den enda i Yes som medverkat på samtliga av gruppens album (Jon Anderson har medverkat på alla album förutom Drama från 1980 och drog sig tillbaka från bandet 2005). 

Squire gav även ut ett album som soloartist, Fish Out of Water från 1975.

Stil
Squire var som basist stilbildande med ett basspel som hade ett påtagligt inslag av diskantregister och ett mycket unik ton, vilket Squire åstadkom med sin modifierade Rickenbacker 4001, som tillät Squire att samtidigt skicka signaler till två förstärkare, varav en var försedd med en fuzzpedal. Resultatet från en ren basförstärkare kombinerat med en distad andra förstärkare gav Squire ett mångsidigt ljud, en så kallad "tonal macka", då olika frekvenser läggs ovanpå varann för ett större ljud. Ett annat viktigt inslag var hans RotoSound-strängar, vilket gav ett skarpare ljud, ofta kombinerat med Squires låga stränghöjd, som på tur slog i greppbanden och gav hans ton en "morrande" kvalitet. Chris Squire spelade exklusivt med plektrum och använde sig ibland av en trehalsad bas.

Han använde sig av en ovanlig, melodisk- kontrapunktisk stil, där basen inte bara spelar grundtoner i ackorden, utan bildar en egen melodilinje. Squire var ursprungligen inspirerad av John Entwistle i The Who och Paul McCartney i The Beatles - basister som båda hade utvecklat ett melodiskt basspel - men Squire utvecklade under sjuttiotalet och därefter detta spelsätt mycket längre. Ett gott exempel på hans stil finns på Yes album Close to the Edge, där basen på ett mycket intrikat sätt samspelar med inte minst Bill Brufords trummor. Likheterna med Jaco Pastorius innovationer på jazzbas - till exempel sättet att integrera ackord i basgångarna och bruket av arpeggieringar - kan ibland bli tydliga, men inget pekar på någon direkt påverkan från Squire till den några år yngre amerikanen, däremot var Cream och Jimi Hendrix gemensamma influenser.

Squire bidrog också med sångstämmor till bandets sound. Hans klara röst var (liksom Jon Andersons) skolad av år i engelska kyrkokörer som barn.

Källor

Externa länkar

Chris Squire på IMDb

Födda 1948
Progressiva rockmusiker
Brittiska basister
Män
Avlidna 2015
Vid vägen

Vid vägen (danska: Ved Vejen) är en dansk-svensk-brittisk dramafilm från 1988 i regi av Max von Sydow. Den är baserad på författaren Herman Bangs novell Ved Vejen som ingår i samlingen Stilla existenser från 1886. Filmen premiärvisades den 19 augusti 1988.

Om filmen  
Max von Sydow drömde om att göra Vid vägen i 25 år som skådespelare. Han hade läst ett avsnitt i radio. Vid inspelningen av Ingenjör Andrées luftfärd träffade han den danske producenten Bo Christensen. Han berättade om sin filmidé och Christensen föreslog att han skulle regissera filmen själv. Han accepterade erbjudandet och anlitade Sven Nykvist som filmfotograf. Övriga medverkande är danskar och filmen spelades in vid Tystrups kyrka i Danmark. 

Vid 1989 års filmgala fick den en Guldbagge som 1988 års bästa svenska film, och Max von Sydow guldbaggebelönades för bästa regi. Ulrich Breuning och Claus Hesselberg skrev en bok om filmatiseringen Ved vejen - en roman filmatiseres (Gyldendals förlag) som beskriver hur avsnitt i Bangs bok omvandlats till miljöer och repliker i filmen.

Rollista i urval

Ole Ernst - Bai 
Tammi Øst - Katinka 
Kurt Ravn - Huus 
Tine Miehe-Renard - Agnes 
Ghita Nørby - Helene Jensen 
Erik Paaske - pastor Linde 
Anne Grete Hilding - fru Linde 
Birthe Backhausen - fru Abel 
Bodil Lassen - Louise Abel 
Vibeke Hastrup - Ida Abel 
Henrik Kofoed - Bentsen 
Kim Harris - lokföraren 
Kjeld Nørgaard - Kiaer 
Birgitte Bruun - Emma 
Dick Kaysø - Andersen

Referenser

Externa länkar 

 

Filmer 1988

Svenska dramafilmer
Danska dramafilmer
Brittiska dramafilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Guldbaggen för bästa film
Filmer vars regissör belönades med Guldbaggen för bästa regi
Regidebutfilmer