kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Margit

Kvinnonamnet Margit är en kortform av Margareta som först användes på 1400-talet (då uttalat Marjit) men som sedan föll i glömska till slutet av 1800-talet, då det åter plockades fram (men nu med hårt g) liksom flera andra gamla nordiska och svenska namn.

Margit är mycket ovanligt bland de yngsta flickorna och kommer nog att vara så några år framöver. Endast ett 15-tal flickor har fått namnet som tilltalsnamn sedan början på 1990-talet. Den 31 december 2005 fanns det totalt 26 771 personer i Sverige med namnet Margit, varav 15 202 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 63 flickor namnet, varav 2 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 15 juni (sedan 1993, 1986–1992: 20 juli), delas med Margot.

Personer med namnet Margit
 Margit Abenius, litteraturkritiker, forskare och författare
 Margit Andelius, skådespelare
 Margit Carlqvist, skådespelare
 Margit Geijer, författare och konstnär
 Margit Gennser, civilekonom och politiker (M)
 Busk Margit Jonsson, operasångerska
 Margit Manstad, skådespelare
 Margit Nordin, gymnastikdirektör
 Margit Palmær, författare och manusförfattare
 Margit Rosengren, operettsångerska och skådespelare
 Margit Sahlin, präst, författare och romanist
 Margit Sandemo, norsk-svensk författare

Se även
 Margit Påhlsons pris

Noter 

Kvinnonamn
Sacavém

Sacavém är en stad i Portugal belägen vid floden Tejos utlopp i Atlanten. Staden som har drygt 18 000 invånare är en förort till huvudstaden Lissabon.

Orter i Portugal
Margot

Kvinnonamnet Margot kommer från det franska namnet Marguerite som härstammar från Margareta. I Frankrike användes namnet redan på medeltiden. Namnet började användas i Sverige i början av 1800-talet.

Margot är, liksom namnsdagsgrannen Margit ganska ovanligt nu för tiden, speciellt som tilltalsnamn. 31 december 2005 fanns det totalt 5289 personer i Sverige med namnet Margot varav 3043 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 6 flickor namnet, varav 1 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 15 juni, (1986-2000: 30 juli), delas med Margit.

Personer med namnet Margot
 Margot Borgström, keramiker och sångtextförfattare
 Margot Fonteyn, brittisk ballerina
 Margot Frank, äldre syster till Anne Frank
 Margot Hielscher, tysk sångerska och skådespelerska
 Margot Honecker, tysk kommunistisk och socialistisk politiker
 Margot Kidder, kanadensisk-amerikansk skådespelare och aktivist
 Margot Lindén, skådespelare
 Margot Ryding, skådespelare
 Margot Rödin, operasångerska
 Margot Trooger, tysk skådespelare
 Margot Wallström, politiker (S)

Övrigt 
 Drottning Margot

Noter 

Kvinnonamn
Franska kvinnonamn
Marit

Kvinnonamnet Marit är en dialektal variant av Margit som är en svensk kortform av Margareta.
Även stavningen Maarit förekommer.

Namnet är inte speciellt vanligt i Sverige, vare sig bland äldre eller yngre kvinnor.  2006 fanns i Norge 28 311 kvinnor med namnen Marit och i Finland 60 401 (2007). 
Endast några enstaka varje år brukar få det som tilltalsnamn.
31 december 2005 fanns det totalt 2 560 personer i Sverige med namnet Marit varav 1 567 med det som tilltalsnamn.
År 2003 fick 14 flickor namnet, varav 1 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 6 maj, (sedan 1993, 1986-1992: 27 juli). I Norge och Finland har Marit namnsdag 20 juli.

Personer med namnet Marit
 Kronprinsessan Mette-Marit av Norge
 Marit Synnøve Berg, norsk skådespelare
 Marit Bergman, svensk popsångare, gitarrist, pianist och låtskrivare
 Marit Bergson svensk skådespelare och scripta
 Marit Bjørgen, norsk längdskidåkare
 Marit Haugom, svensk dansare
 Marit Larsen, norsk sångare, musiker och låtskrivare
 Marit Mikkelsplass, norsk längdskidåkare
 Marit Paulsen, norsk-svensk författare och politiker (fp)

Referenser

Kvinnonamn
Måns

Mansnamnet Måns är en sydsvensk variant av Magnus, och har använts som dopnamn i Sverige sedan 1400-talet. Betydelsen är den store. På norska stavas namnet Mons. Den danska formen är Mogens, vilken har ett uttal snarlikt det svenska.

Måns har ökat i popularitet ända sedan 1960-talet och var på 1990-talet något av ett modenamn. Namnet har i alla tider varit vanligare i Sydsverige än i resten av landet. Bland de yngsta är Måns ofta ett av de vanligaste namnen i flera sydsvenska kommuner. 31 december 2019 fanns det totalt 6 003 personer i Sverige med namnet Måns, varav 4 655 med det som tilltalsnamn. År 2014 fick 106 pojkar namnet som tilltalsnamn.

Namnsdag: 19 augusti.

Personer med namnet Måns/Mons
 Måns Bryntesson (Lilliehöök), riksråd
 Måns Gahrton, författare
 Måns Herngren, regissör
 Mons Kallentoft, journalist och författare
 Måns Möller, komiker
 Måns Nathanaelson, skådespelare
 Måns Nilsson, komiker
 Måns Nilsson (Svinhufvud), bergsfogde
 Måns Westfelt, skådespelare
 Måns Zelmerlöw, artist och programledare

Se även
 Elaka Måns
 Sägnen om herr Måns
 Mons (olika betydelser)

Referenser

Svenska mansnamn
Mansnamn
Märit

Märit, Märith eller Merit är ett kvinnonamn och en variant av Märta som började användas som dopnamn i Sverige på 1890-talet, till att börja med främst i Jämtland. 

Namnet är inte speciellt vanligt, vare sig bland äldre eller yngre kvinnor.
31 december 2005 fanns det totalt 1 237 personer i Sverige med namnet Märit eller Märith varav 749 med det som tilltalsnamn.
År 2003 fick 4 flickor namnet, men ingen fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: i Sverige 11 maj, i Finland 26 augusti.

Personer med namnet Märit/Merit 
 Märit Andersson, journalist
 Märit Carlsson, skådespelerska
 Merit Hemmingson, musiker
 Märit Huldt, kokboksförfattare
 Märet Jonsdotter, avrättad för häxeri 1672
 Merit Wager, finlandssvensk debattör och författare

Kvinnonamn
Svenska kvinnonamn
Plannja

Plannja kan syfta på:

Plannja AB – en byggplåtstillverkare
Plannja Basket – en basketklubb som mellan 1976 och 2010 sponsrades av plåtföretaget
Dikasteriet för trosläran

Dikasteriet för trosläran, tidigare Troskongregationen eller Kongregationen för trosläran (; ) bildades formellt 1965 och är den mäktigaste av romersk-katolska kyrkans nio kongregationer, det vill säga departement, inom kurian. Prefekt sedan 2017 är ärkebiskop Luis Ladaria Ferrer. 

Troskongregationen har bland annat till uppgift att uttolka vad som i allmänna och särskilda fall utgör katolsk lära i såväl tros- som moralfrågor, och de publicerar responsa, svar, på sådana frågor. Dess utredningar förbereds av en bisittare, en kommissarie och två dominikanmunkar. En sådan utredning kan till exempel gälla huruvida en katolsk präst eller teolog på någon punkt brutit mot Katolska kyrkans lära.

Historik

Kongregationen bildades ursprungligen 1542 i och med utfärdandet av den apostoliska konstitutionen Licet ab initio av påve Paulus III, som skapade Heliga kongregationen för den romerska och universella inkvisitionen för att bekämpa protestantiskt kätteri främst på den italienska halvön. Under Napoleonkrigen upphörde den romerska inkvisitionen liksom dess motsvarigheter i exempelvis Spanien att verka men återupprättades efter Napoleons fall 1814. Den romerska inkvisitionen levde därefter kvar ända till 1908, då den i sin helhet fick namnet "Heliga kongregationen för heliga tjänsten" (), ett namn som dock funnits för institutionens ledning sedan 1500-talet. Denna omskapades i sin tur till Troskongregationen 1965. Liksom inkvisitionen har den moderna Troskongregationen en stark anknytning till dominikanorden.

År 1971 slog påven Paulus VI organisatoriskt samman den Påvliga bibelkommissionen med Troskongregationen, även om de båda organisationerna behöll sina respektive namn. Båda organisationerna har samma adress och leds av samme prefekt.

Kardinal Joseph Ratzinger, som blev påve april 2005 med namnet Benedictus XVI, var dess prefekt 1981–2005. Kongregationens sekreterare är sedan 2017 ärkebiskop Giacomo Morandi.

Publikationer (urval)
 1973 – Mysterium Ecclesiae
 1992 – Communionis notio
 2000 – Dominus Iesus
 2007 – Responsa ad quaestiones (fullständig titel: Responsa ad quaestiones de aliquibus sententis ad doctrinam de ecclesia pertinentibus, svensk översättning: ”Svar på frågor om några aspekter på läran om Kyrkan”)

Prefekter (urval)

Referenser

Romersk-katolska ordnar och kongregationer
Romerska kurian
110

110 (CX) var ett normalår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Det Romerska riket har nu mer än 75 000 kilometer väg.
 Byggandet av Trajanus forum inleds i Rom.
 Tacitus blir prokonsul över Asien (110–113).
 Suetonius publicerar De viris illustribus (Om namnkunniga män).
 Johannesevangeliet skrivs möjligen detta år i Mindre Asien.

Födda 
 Hua Tuo, kinesisk läkare

Avlidna 
 Johannes, apostel och en av Jesu lärjungar (möjligen död detta år)
James P. Cannon

James Patrick Cannon, född 11 februari 1890 i Rosedale i Kansas City, Kansas, död 21 augusti 1974 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk kommunistledare.

James P. Cannon föddes i Rosedale, idag en del av Kansas City. Cannon motsatte sig första världskriget från en internationalistisk ståndpunkt, och stödde den ryska revolutionen 1917. Han var ursprungligen medlem av Industrial Workers of the World, men blev senare en av grundarna av Communist Party USA och ingick redan från början i dess högsta ledning. Han var partiets ordförande 1918-1928 (en post som var underordnad partiets generalsekreterare).

När Cannon besökte Sovjetunionen 1928 kom han genom en slump över ett dokument skriven av Trotskij som kritiserade den framväxande stalinismen i Sovjet. Trotskij hade nyligen utvisats ur Sovjet och hans texter ansågs illegala, men Cannon smugglade ut texten ur landet och tog med den hem till USA där han grundade den amerikanska trotskistiska rörelsen och ett nytt kommunistisk parti som tog avstånd från stalinismen och 1938 fick namnet Socialist Workers Party och för vilket Cannon var partiledare. SWP blev en av de ledande krafterna inom Fjärde Internationalen. 

1953 lämnade Cannon över posten som partiledare till Farrell Dobbs och flyttade till Kalifornien där han fortsatte att vara aktiv inom SWP fram till sin död i Los Angeles 1974.

Källor

Externa länkar
James P. Cannon Textarkiv - på engelska. 
The Militant - Socialist Workers Partys internationella tidning.
The Lubitz TrotskyanaNet provides a biographical sketch and a selective bibliography on James P. Cannon (engl.)

Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska kommunister
Män
Födda 1890
Avlidna 1974
Personer från Wyandotte County
Ulf Nilson

Ulf Bertil Nilson,  född 25 mars 1933 i Slöinge i Hallands län, död 10 mars 2018 i Stockholm, var en svensk journalist och författare.

Biografi
Ulf Nilson var son till ombudsman Oscar Nilson och Alma Östman. Han tog realexamen 1950 och var därefter verksam på olika landsortstidningar innan han år 1955 anställdes på Åhlén & Åkerlunds förlag. År 1962 blev han reporter på Aftonbladet och följande år på Expressen, där han mellan 1963 och 1967 arbetade som USA-korrespondent. Han var därefter biträdande redaktionschef innan han 1968 åter blev tidningens medarbetare i USA. Mellan 1977 och 1979 var han Expressens Europakorrespondent. Från 1979 var han korrespondent i Mellanöstern innan han år 1985 återvände till USA som tidningens chefskorrespondent. År 1990 tillträdde han motsvarande tjänst med Västeuropa som bevakningsområde.

Efter sin pensionering arbetade han bland annat som krönikör på Expressen  och i tidningen Världen idag. Hösten 2015 lämnade Nilson Expressen efter 52 år på tidningen.

Familj
Ulf Nilson var gift första gången 1959–1980 med Margareta Fant (1937–2021), dotter till direktören Fred Fant och Margit Nordlöf. Han gifte sig andra gången 1982 med journalisten Aino Heimerson, som var dotter till tecknaren Ewert Karlsson, och Alice, ogift Andersson. Han fick tre barn i första äktenskapet. Nilson är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi

Källor

Externa länkar

Krönikor hos Expressen
Krönikor hos Sourze
Sverige: sluten anstalt (PDF-format)

Födda 1933
Avlidna 2018
Svenska journalister under 1900-talet
Utrikeskorrespondenter
Svenska krönikörer
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Expressen
Personer från Slöinge socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Visa vid vindens ängar (sång)

Visa vid vindens ängar är en sommarvisa av Mats Paulson som första gången fanns med på dennes album En stad, en morgon från 1966. Visan handlar om fåfänga försök att dikta en visa. En inspelning av Lars Lönndahl låg på Svensktoppen i en vecka den 22 maj 1977. Visan har även tolkats av Mats Rådberg 1988, Alexander Rybak på albumet med samma namn som låten, samt av Håkan Hellström på EP-skivan Luften bor i mina steg från 2002 och denna version låg på Trackslistan det året.

Källor

Låtar framförda av Håkan Hellström
Sånger 1966
Svenska sånger
Svensktoppsmelodier 1977
Svenskspråkiga sånger
En stad, en morgon

En stad, en morgon är ett studioalbum av Mats Paulson, utgivet på skivmärket Sonet 1966.

Låtlista

Sida A
En stad, en morgon
Catherine
Brännerimunkarnas rationaliseringsprincip
Balladen om bersåfilosofen
Visa vid vindens ängar	
Beg. bilar

Sida B
Serenad i Normandie
I ditt sommarhus	
Båtvarvsvals
Fransk exteriör
Edvin Andersson (sitter på pensionärhemmet och skriver hem till barna)
Ensam i silverskog
Vackra Josephine

Källor

Fotnoter

Album utgivna på Sonet Records
Musikalbum 1966
Svenska visalbum
Svenskspråkiga musikalbum
Trons Segrar

Trons Segrar (TS), Upplysnings- och missionstidning, var titeln på Helgelseförbundets (HF) tidskrift från 1890 till 1993.

Bland utgivarna av Trons Segrar märks C J A Kihlstedt, föreståndare för Götabro missionsskola.

1992 slogs TS samman med Upplysningens Vän (UV), organ för Fribaptistsamfundet (FB), och bar båda titlarna (förkortat TS/UV). Från 1993 gick TS/UV upp i Veckomagasinet Petrus, som 1999 blev en veckobilaga till Nya Dagen.

Externa länkar

Trons Segrar, äldre årgång (1898) digitaliserad av Projekt Runeberg

Svenska tidskrifter
Stephan Lundh

Stephan "Lillis" Lundh, egentligen Björn Stefan Lund, född 6 november 1959 i Vantörs församling i Stockholms stad, är en svensk ishockeytränare.

Under den egna ishockeykarriär som ishockeyspelare spelade han bara i Hammarby IF och Nacka HK, båda lagen i Division I.

Lundh har varit förbundskapten för U18-herrlandslaget. Lundh var tränare i Frölunda HC men han fick sparken den 7 november 2006 efter en dålig inledning på säsongen 2006/2007. Han var tillbaka i Frölundas bås 2010 tillsammans med Ulf Dahlén.

Lundh hjälpte under sin första säsong IK Pantern upp till Hockeyallsvenskan, säsongen 2014/2015.

Meriter 
 VM-brons med Tre Kronor 1999
 SM-guld med Frölunda HC 2005
 SM-silver med Frölunda HC 2006 
 Årets coach: 2004/2005

Klubbar/lag

Ishockeyspelare
 Hammarby Hockey (1978–1981)
 Nacka HK (1981–1989)

Tränare
 Djurgårdens IF Hockey (1996–1997)
 Tre Kronor (1998–2000)
 Malmö Redhawks (1998–2004)
 Frölunda HC (2004–2006, 2010)
Dunaújvárosi Acélbikák (2011-14)
 IK Pantern (2014–2016)
 HV71, som assisterande (2016-2018)
 HV71 (2018-2021)

Referenser 

Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Tränare i Frölunda HC
Ishockeytränare i HV71
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Stockholm
Födda 1959
Levande personer
Män
Somalias nationalsång

Somalias nationalsång antogs efter att Brittiska Somaliland och Italienska Somaliland förenats till Somalia 1960. Den nya staten antog en nationalsång skriven av Giuseppe Blanc (1886-1969). Denna nationalsång hade varken titel eller text och användes fram till 2000 då en ny nationalsång, med text, antogs. Denna är skriven av kompositören Abdullahi Qarsho.

Nationalsånger i Afrika
Kultur i Somalia
Somalias riksvapen

Somalias riksvapen har en sköld som motsvarar duken i Somalias flagga. Två leoparder fungerar som sköldhållare. Kronan härstammar möjligen från den italienska kolonitiden och är här en symbol för oberoende. Statsvapnet antogs dock redan den 10 oktober 1956, innan landet blev självständigt.

Källor 

Somalias nationalsymboler
Riksvapen i Afrika
Heraldiska vapen med stjärnor
Heraldiska vapen med leoparder
Heraldiska vapen med kronor
Heraldiska vapen med spjut
Slaget vid Leytebukten

Slaget vid Leytebukten var ett jättelikt sjöslag mellan amerikanska och japanska flottstyrkor under andra världskriget. Mindre brittiska och australiensiska styrkor ingick på den allierade sidan. Det ägde rum vid Leytebukten utanför ön Leyte, Filippinerna den 23-26 oktober 1944.

Bakgrund 
Befälhavare för de amerikanska styrkorna var amiral William Halsey, Jr chef för 3:e Flottan och amiral Thomas Kinkaid, chef för 7:e Flottan. Motsvarigheten på den japanska sidan var amiral Jisaburo Ozawa. Amerikanerna hade ett stort övertag vad gäller stridsfartyg, flygplan med mera. Den japanska flottan hade skrapat ihop det mesta av sina återstående resurser. En förlust för Japan skulle vara förödande för deras del. Från och med försommaren 1943 hade de allierade stridskrafterna varit på stadig offensiv i Stillahavskriget och återerövrat bland annat Salomonöarna, Marshallöarna och Marianerna. Särskilt den sistnämnda ögruppen var en viktig strategisk förlust för japanerna. En seger för de allierade här innebar att vägen för en invasion av Filippinerna var öppen.

Slaget 
Trots sitt stora numerära underläge bjöd japanerna hårt motstånd och slaget stod länge och vägde men till slut tog amerikanernas numerära överlägsenhet ut sin rätt. Slaget var den första gången under kriget som Japan använde sig av så kallade kamikazepiloter. De påverkade dock inte vare sig här eller senare krigets förlopp i någon större omfattning.

Förluster

Allierade förluster 
Den amerikanska flottan förlorade 6 större örlogsfartyg under slaget.

Ett lätt hangarfartyg: 
Eskorthangarfartyg:  och  (det första större örlogsfartyget som sänktes av en kamikazeattack)
Två jagare:  och 
En eskortjagare: 
Fyra andra fartyg skadades.

Japanska förluster
Den japanska flottan förlorade 26 större örlogsfartyg under slaget.

Ett hangarfartyg: , flaggskeppet för den norra styrkan
Tre lätta hangarfartyg: , , och 
Tre slagskepp:  (före detta flaggskeppet för Japanese Combined Fleet),  och 
Sex tunga kryssare: , , , , , och 
Fyra lätta kryssare: , , , och 
Nio jagare: , , , , , , , , och

Konsekvenser 
Slaget anses vara det största som någonsin ägt rum till sjöss och det fick stor betydelse för det fortsatta kriget. Den japanska flottan var efter detta inte längre ett reellt hot mot det amerikanska sjöherraväldet, och den fortsatta vägen mot en invasion av det egentliga Japan hade underlättats avsevärt.

Referenser

1944 i Filippinerna
Sjöslag under andra världskriget
Krigsåret 1944
Filippinerna under andra världskriget
Ny Dag

Ny Dag var en svensk kommunistisk tidning och huvudorgan för Sveriges kommunistiska parti (efter 1967 Vänsterpartiet kommunisterna), som grundades i december 1929 men utkom med sitt första nummer den 2 januari 1930 och upphörde med utgången den 5 augusti 1990. Ny Dag var en dagstidning fram till 1965, vartefter den utkom två gånger i veckan.

Från 1917 var de svenska kommunisternas huvudorgan Folkets Dagblad Politiken, men vid partisplittringen 1929 togs denna tidning över av "kilbomarna" och blev sedermera huvudorgan för Socialistiska partiet. Ny Dag grundades i Folkets Dagblad Politikens ställe av "sillénarna" inom Sveriges kommunistiska parti i december 1929, och det första numret publicerades den 2 januari 1930.

1940–1943 belades tidningen med transportförbud, något som dock effektivt motarbetades genom illegal spridning. Sin största spridning nådde Ny Dag under de tidiga efterkrigsåren, och 1950 hade tidningen en upplaga på 33 000 ex. Ett tiotal lokala avläggare grundades också, varav de flesta under 1940-talet, men de flesta av dessa lades ner under 1950-talet. Den största av dessa, Arbetartidningen, publicerades i Göteborg från 1929 och uppgick i Ny Dag år 1974, varefter tidningen kallade sig Arbetartidningen Ny Dag. 

Tidningens tre första chefredaktörer blev också de mest namnkunniga, nämligen Hugo Sillén (1929–1934), Gustav Johansson (1934–1959) och C.-H. Hermansson (1959–1964). De följdes av Per Francke (1964–1973), Ingemar Andersson (1973–1988) och Peter Pettersson (1988–1990).

Den 7 februari 1931 utsattes Ny Dags redaktion för ett "revolveröverfall" av Hitlervänliga ungdomar med syfte att kidnappa och misshandla chefredaktör Hugo Sillén, inspirerade av Lapporörelsen i Finland. Den 7 januari 1940  utfördes ett terroristattentat mot tidningen. 


Referenser

Noter

Övriga källor 
 Tidninngs- och tidskriftsindexet Nya Lundstedt hos Kungl. Biblioteket

Nedlagda svenska dagstidningar
Kommunism i Sverige
Vänsterpartiet
Dagstidningar startade 1929
Dagstidningar nedlagda 1990
Medaljfördelning vid olympiska sommarspelen 1992

Medaljfördelning vid olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona.

Källor

Se även 
Olympiska sommarspelen 1992

1992
Olympiska sommarspelen 1992
Albanova

Fysikcentrum omdirigerar hit. Inte att förväxla med Fysikum, Stockholms universitets institution för fysik.

Albanova, Stockholms centrum för fysik, astronomi och bioteknik är en byggnadsanläggning i Albano i Stockholm. Det uppfördes för att härbärgera Fysikcentrum, det tänkta samarbetet mellan fysikinstitutionerna på Stockholms universitet och Kungliga Tekniska högskolan. Fysikcentrum är byggprojektets namn,  inte en officiell benämning på centret. Under 2001–02 kallades centret Stockholms centrum för fysik, astronomi och bioteknik, för att därefter byta namn till Albanova, av institutionen stavat AlbaNova.

Eftersom forskningsmedlen till fysik minskades under tiden mellan projektering och färdigställande, till fördel för bland annat bioteknik, fick centret en mer blandad inriktning innan det invigdes 2001. Idag finns ämnesområdena fysik, astronomi, bioteknik, bioinformatik, strukturbiokemi, med flera, representerade i Albanova. Även Vetenskapens hus, ett projekt för att nå ut till allmänheten med modern forskning, har sin plats vid Albanova. Från 2006 huserar Nordita i Albanova. 

Projektet fördröjdes i ett och ett halvt år på grund av sin förväntat menliga inverkan på Hagaparken och Nationalstadsparken och var föremål för överklaganden.

Byggnader 

Huvudbyggnaden ritades av Henning Larsen och blev år 2001 utsedd till ”Stockholms vackraste hus”. Byggnaden består av fyra hus delade av en inglasad gata och ett stort trapphus. Ett av de mest kända och sublima konstverken är Sun reflector av Olafur Eliasson som utgörs av speglar som projicerar solkatter på de vitputsade väggarna på gågatan. Speglarna är upphängda så de rör sig med vinden. Andra delar av Albanova är inhysta i byggnader som tidigare tillhörde Roslagstulls epidemisjukhus.

Huvudbyggnad 
Huvudbyggnaden avbildas ofta från baksidan; på framsidan är en cirkelformad femte byggnad, rotundan. En bro leder in till rotundans entréplan. På övre plan i rotundan finns biblioteket och byggnaden kröns av en utomhusterrass och en kupol. 

Delar av filmen Beck – Sista vittnet spelades in i byggnaden.

Albanovateleskopet 
I kupolen inryms ett observatorium, där Institutionen för astronomi förfogar över det tysktillverkade Albanovateleskopet. Teleskopet, som väger 2,3 ton, är ett av Sveriges största optiska teleskop med sin spegeldiameter på en meter och brännvidd av elva meter. Teleskopet med fundament lyftes in i kupolen den sista oktober 2007 och invigdes den 8 januari 2009.

Ljusförhållandena medger inte avancerade observationer med teleskopet i forskningssyfte. Teleskopet är avsett att primärt användas vid utveckling och utprovning av astronomiska instrument och kamerautrustning. Teleskopet drivs i samarbete med Institutionen för tillämpad fysik vid Kungliga Tekniska högskolan, som använder instrumentet för forskning inom miljöfysik.

Källor

Noter

Externa länkar

 Webbplats för Albanova

Kungliga Tekniska högskolan
Forskningsinstitut vid Stockholms universitet
Byggnader och anläggningar på Norra Djurgården
Observatorier i Sverige