kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sharon den Adel

Sharon Janny den Adel, född 12 juli 1974 i Waddinxveen, Zuid-Holland, Nederländerna, är sångerska, låtskrivare och frontkvinna i det nederländska symfoniska metalbandet Within Temptation. År 2018 gav hon ut soloalbumet My Indigo.

den Adel har en kandidatexamen i modedesign. Hon är mezzosopran och har även sjungit i bland annat Aemen, After Forever, Heideroosjes, Delain och Avantasia. Hon sjunger även låten "Are You The One?" på Timo Tolkkis soloskiva Hymn to Life (2002) och på Ayreons album Into the Electric Castle. Därtill har hon sjungit låten "In and Out of Love" med Armin van Buuren år 2008.

Privatliv
Hennes partner sedan länge är Robert Westerholt, gitarrist i Within Temptation, och tillsammans har de en dotter född 2005, en son född 2009 och en son född 2011.

Källor

Externa länkar 
 Within Temptations officiella webbplats

Födda 1974
Nederländska sångare
Metalsångare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Waddinxveen
Ann Coffey

Margaret Ann Coffey, född Brown den 31 augusti 1946 i Inverness i Skottland, är en brittisk politiker (Change UK). Hon var ledamot av underhuset för Stockport mellan 1992 och 2019.

Coffey valdes in i parlamentet för Labour, men lämnade partiet i februari 2019 för att ansluta sig till Change UK.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Tidigare brittiska underhusledamöter
Alumner från University of Manchester
Födda 1946
Kvinnor
Levande personer
Personer från Inverness
Vernon Coaker

Vernon Rodney Coaker, född 17 juni 1953 i London, är en brittisk parlamentsledamot för Labour. Han representerar valkretsen Gedling i distriktet Gedling sedan valet 1997 och är whip. Vernon Coaker är engagerad i miljö- och djurrättsfrågor och motståndare till engelsk rävjakt. Han är också verksam inom Unicef. Han är också aktiv i debatter om utbildning och har tidigare varit lärare och kommunalpolitiker. Innan han blev whip var han Parliamentary Private Secretary åt kulturministern  Tessa Jowell.

Vernon Coaker är gift och har två barn.

Externa länkar
Webbsida

Tidigare brittiska underhusledamöter
Män
Födda 1953
Levande personer
Alumner från University of Warwick
Thomas Ungewitter

Thomas Ungewitter, född 8 april 1944 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 3 maj 2007 i Helsingborgs Gustav Adolfs församling, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Ungewitter föddes i Stockholm och växte upp på Östermalm, men familjenamnet är tyskt 1600-tal. Hans morfars syster var Matilda Jungstedt, sekelskiftesprimadonna på Operan. Efter realexamen valde han teaterbanan.

Mellan 1962 och 1964 gick han på Calle Flygare Teaterskola i samma årskull som Lis Nilheim, Lars-Erik Berenett och Gunilla Åkesson.

Under utbildningen anställdes han vid Dramaten och frilansade på flera olika Stockholmsteatrar under 1960-talet bl.a. en revysäsong hos Kar de Mumma på Folkan.

Ungewittwer debuterade på TV-teatern 1965 i Harold Pinters En kopp te med Catrin Westerlund, Heinz Hopf, Sigge Fürst och Gunnel Broström.

1971 gjorde hon Goddard i Jack Popplewells komedi Skulle det dyka upp flera lik är det bara å ringa! på Lilla teatern i Stockholm, med Agneta Prytz, Fylgia Zadig och Brita Billsten med flera.

Mellan 1972 och 1984 var han anställd vid Malmö stadsteater, sedan 1984 vid Helsingborgs stadsteater. 1968 spelade han för första gången mot Nils Poppe i farsen Charleys Tant på Fredriksdalsteatern i Helsingborg. Ungewitter tillhörde sedan Poppes ensemble under 14 säsonger; på senare år medverkade han även i flera av Eva Rydbergs lustspel på Fredriksdal.

Thomas Ungewitter dog i en trafikolycka. Han är begravd på Pålsjö kyrkogård.

Filmografi 

1965 – En kopp te
1965 – Pang i bygget
1966 – Syskonbädd 1782
1968 – Jag – en oskuld

1968 – ...som havets nakna vind
1969 – Eva - den utstötta
1979 – Repmånad
1983 – Blomman från Hawaii
1984 – Två man om en änka
1985 – Lilla helgonet
1986 – Skånska mord – Hurvamorden
1987 – Vita hästen
1988 – Ta mej! Jag är din!
1991 – Två man om en änka
1991 – Ålder okänd
1993 – Spanska flugan

1994 – Bröderna Östermans huskors

1994 – Mördare utan ansikte – Bankkamrern
1997 – Spring för livet
1998 – Taxa (gästskådespelare)
2000 – Labyrinten
2000 – Inte bara mördare

2002 – Den femte kvinnan
2004 – Anders och Måns
2007 – Hata Göteborg
2008 – Morgan Pålsson – Världsreporter

Teater

Roller

Källor

Externa länkar 
 Thomas Ungewitter på Malmö stadsteater
 Thomas Ungewitter på Öppet arkiv
 
 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Stockholm
Personer som omkommit i trafikolyckor
Gravsatta på Pålsjö kyrkogård
Födda 1944
Avlidna 2007
Män
Pelle Almqvist

Pelle Almqvist, egentligen Per Almquist, artistnamn Howlin' Pelle (tidigare Pete Fire), född 29 maj 1978 i Västanfors i Fagersta kommun, är en svensk sångare och frontfigur i rockbandet The Hives. 

Han är uppvuxen i Fagersta. Bandet har gjort internationell karriär och är framförallt framgångsrikt i USA. Almqvists äldre bror Nicholaus Arson är gitarrist i bandet och heter egentligen Niklas Almqvist.

Han gjorde en cover på Operation Ivys låt "Freeze Up" på Moneybrothers skiva Pengabrorsan.

Almqvist var programledare för P3 Guld 2007. Han debuterade även som sommarpratare i Sveriges Radios Sommar den 17 augusti samma år. Han har även medverkat på N.E.R.D:s skiva Seeing Sounds. Där sjöng han refrängen i låten "Time for Some Action" och har med The Hives spelat in låten "A Christmas Duel" tillsammans med den amerikanska sångerskan Cyndi Lauper.

Pelle Almqvist ledde, tillsammans med Kodjo Akolor och Little Jinder, 2016 års upplaga av Musikhjälpen. Little Jinder och Pelle Almqvist tävlade som lag i sjätte säsongen av frågesportprogrammet Alla mot alla 2021.

Referenser

Svenska rocksångare
Medlemmar i the Hives
Sommarvärdar 2007
Personer från Fagersta
Födda 1978
Levande personer
Män
Heiligenstadt in Oberfranken

är en köping (Markt) i Landkreis Bamberg i Regierungsbezirk Oberfranken i förbundslandet Bayern i Tyskland, cirka 25 kilometer öster om Bamberg. Folkmängden uppgår till cirka  invånare (2018) på en yta av  kvadratkilometer. Heiligenstadt ligger i naturskyddsområdet Fränkische Schweiz.

Områden 
Heiligenstadts olika delområden (Gemeindeteile), med folkmängd (2005-01-01).

Referenser 

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Bamberg
Heilbad Heiligenstadt

Heilbad Heiligenstadt är en mindre stad i det tyska förbundslandet Thüringen och är belägen ca 20 km sydost om Göttingen i Niedersachsen. Staden betecknar sig som den geografiska mittpunkten för förbundsrepubliken Tyskland. Här finns ett erkänt Heilbad med goda möjligheter till hälsobad i saltvatten.

Källor

Externa länkar

Heilbad Heiligenstadts hemsida

Kommuner och städer i Landkreis Eichsfeld
Orter i Thüringen
Heiligenstadt
Torvald Torén

Torvald Torén, född 29 september 1945 i Uppsala, död 5 juli 2001 i Stockholm, var en svensk organist, professor vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm, ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien och organist i Hedvig Eleonora kyrka i Stockholm 1966–2001.

Torvald Torén utbildades vid Kungliga Musikhögskolan, där han förutom kyrkomusikaliska examina och musiklärarexamen även avlade solistdiplom i såväl orgel som piano. Hans orgelstudier fortsatte därefter utomlands för bland andra Flor Peeters, Jean Langlais och Maurice Duruflé.

Torén ägnade den franska symfoniska repertoaren särskild uppmärksamhet. Han konserterade internationellt och gjorde åtskilliga radio- och skivinspelningar. Han finns dokumenterad på skiva med bland andra Viernes samtliga orgelsymfonier, samtliga orgelverk av Franck och Duruflé samt verk av Tournemire, Dupré, Jongen, Widor och andra tonsättare ur den fransk-belgiska skolan. Han spelade även in Bachs sex triosonater och svensk musik.

År 1983 blev Torén lärare i solistiskt orgelspel vid Kungliga Musikhögskolan där han utnämndes till professor 1994. I undervisningen var Torén fast förankrad i den franska estetiken med Marcel Dupré som främsta förebild. Torvald Torén är begravd på Hedvig Eleonora kyrkogård i Stockholm.

Kuriosa
Torén är en av bifigurerna i John Irvings roman Tills jag finner dig.

Källor

Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Professorer vid svenska musikhögskolor
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Musiker från Uppsala
Gravsatta på Hedvig Eleonora kyrkogård i Stockholm
Födda 1945
Avlidna 2001
Män
Kryssprodukt

En kryssprodukt är en form av vektorprodukt som är definierad för vissa vektorrum (över R3 och R7). 

Den är antikommutativ (det vill säga, ) och är distributiv över addition (det vill säga, ).

Kryssprodukten är en pseudovektor.

Kryssprodukten i R3 
Två tredimensionella vektorer (a och b) som kryssmultipliceras ger upphov till en ny tredimensionell vektor (a × b). Som alla andra tredimensionella vektorer har kryssprodukten en längd och en riktning; dess riktning är vinkelrät mot det plan som spänns upp av de två vektorerna a och b, samt ordnad efter högerhandsregeln och dess längd är bestämd av den uppspända areans storlek och beror därmed på vinkeln θ mellan a och b:

vilket innebär att kryssprodukten av två parallella vektorer är noll.

Om de kartesiska komponenterna för två vektorer a och b är kända, går det att beräkna de motsvarande kartesiska komponenterna för kryssprodukten enligt

eller som en determinant:

där

är standardbasen i ℝ3.

Beräkning av kryssprodukten med standardbasvektorer

Standardbasvektorerna i, j och k satisfierar i ett ortogonalt högerorienterat koordinatsystem likheterna

vilket på grund av kryssproduktens antikommutativitet implicerar 

Kryssproduktens definition implicerar också att
 (nollvektorn).

Dessa likheter, tillsammans med kryssproduktens distributivitet och linjäritet, är tillräckliga för att bestämma kryssprodukten för alla par av vektorer a och b. Varje vektor kan definieras som summan av tre ortogonala komponenter parallella med standardbasvektorerna:

Deras kryssprodukt  kan expanderas på grund av distributiviteten:

Detta kan tolkas som en uppdelning av  till en summa av nio enklare kryssprodukter med samma riktningar som vektorerna i, j, eller k. Var och en av dessa nio kryssprodukter opererar på två vektorer som är enkla att hantera då de är inbördes antingen parallella eller ortogonala. Från denna uppdelning erhålls

Minnesregel 
Skriv två rader där komponenterna till vektorerna 

skrivs två gånger efter varandra på respektive rad. Bilda sedan kryssprodukten med hjälp av schemat

Fysikaliska tillämpningar 
Kryssprodukten används för att beräkna vektorvärda storheter som är produkten av två vektorvärda fysikaliska storheter:
Rörelsemängdsmoment
Vridmoment
Lorentzkraft
Magnetfält

Generaliseringar 
Begreppet kryssprodukt kan generaliseras till att gälla vektorer a och b i högre dimensioner. Kryssprodukten är då en kombination av en yttre produkt med den så kallade Hodges stjärna-operatorn.

Referenser

Externa länkar 

Linjär algebra
Vektoranalys
Binära operationer
Bilinjära operatorer
Jan Palach

Jan Palach, född 11 augusti 1948 i Mělník, död 19 januari 1969 i Prag, var en tjeckoslovakisk filosofistudent, som studerande vid Karlsuniversitetet i Prag. Den 16 januari 1969 satte han eld på sig själv på Václavplatsen i Prag, som en protest mot den sovjetledda invasionen och ockupationen som krossade Pragvåren och gjorde slut på Alexander Dubčeks reformsträvanden. Palach dog efter ett fåtal dagar på sjukhus.

Begravningsprocessionen blev till en stor demonstration mot ockupationen, och en månad senare (den 25 februari 1969) brände sig även studenten Jan Zajic till döds på samma plats och i april gjorde Evzen Plocek detsamma i staden Jihlava.

Det finns idag ett minnesmärke av skulptören Olbram Zoubek på den plats framför det tjeckiska Nationalmuseet i Prag där Palach föll, och dessutom bär ett torg i en annan del av Prag hans namn. Den tjeckoslovakiske astronomen Luboš Kohoutek, som själv lämnade Tjeckoslovakien följande år, gav en, den 22 augusti 1969 upptäckt, asteroid namn efter Jan Palach (1834 Palach).

Flera senare fall av självbränning har påverkats av Palachs exempel. Under våren 2003 brände sig sammanlagt sex unga tjecker till döds, däribland den 19-årige gymnasisten Zdenek Adamec som den 6 mars 2003 brände sig till döds på nästan samma plats framför Nationalmuseet och i ett kvarlämnat avskedsbrev utlagt på en webbsida hänvisade till Palach och de övriga som hade begått självmord 1969. Varför de begick självmord är oklart.

Källor

Se även
 Thích Quảng Đức

Externa länkar 

Födda 1948
Avlidna 1969
Personer från Mělník
Tjeckiska aktivister
Personer som begått självmord
Män
1969 i Tjeckoslovakien
Alumner från Karlsuniversitetet
Amfolyt

En amfolyt eller amfotär elektrolyt är ett kemiskt ämne som beroende på omgivningen, kan fungera antingen som en syra eller en bas och som kan uppträda med positiv laddning eller negativ laddning. Det viktigaste exemplet är vatten, som fungerar som en bas och tar emot vätejoner då man löser en syra; medan det fungerar som en syra och avger vätejoner då ett basiskt ämne finns närvarande. Andra ämnen med samma egenskap är till exempel (flytande) ammoniak, som kan uppta vätejoner och därmed bilda ammoniumjoner (NH4+) eller avge vätejoner och då bilda NH2--joner.

Andra exempel på sådana ämnen är aminosyror och metallerna aluminium,  beryllium, tenn och zink.

Zinkoxid,  ZnO, till exempel reagerar olika beroende på lösningens pH-värde enligt följande: 
I syror 
 ZnO + 2H+ → Zn2+ + H2O 
I baser 
 ZnO + H2O + 2OH- → [Zn(OH)4]2- 

Viktiga amfotära elektrolyter är biomakromolekyler, framför allt proteiner, vars egenskaper bestäms av deras amfotära karaktär. Dessa biomakromolekyler har svagt sura grupper (framför allt karboxylgrupper) och svagt basiska grupper (framför allt aminogrupper). Därför ändrar sig deras laddning när lösningens pH ändras. Vid lågt pH är de positivt laddade, vid högt pH är de negativt laddade. Mellan dessa ytterligheter finns ett pH-värde där deras totala laddning i genomsnitt är noll. Detta är substansens isoelektriska punkt. Olika sådana substanser har olika isoelektrisk punkt, beroende på antalet sura och basiska grupper i molekylen och på hur starka syror resp. baser de laddade grupperna är. Skillnaden i isoelektrisk punkt ligger till grund för separationen av substanserna i jonbytarkromatografi och i isoelektrisk fokusering. 

Substansernas löslighet beror också på deras laddning: många proteiner är svårlösliga vid sin isoelektriska punkt men lättare lösliga vid högre eller lägre pH. Detta utnyttjas vid rening av dessa proteiner genom utfällning. 

Hos många biologiskt aktiva molekyler är den biologiska aktiviteten beroende på molekylens laddning. Detta är orsaken till att deras biologiska aktivitet är pH-beroende. De kan ha ett pH där deras aktivitet har ett maximum (oftast inte vid isoelektriska punkten), medan de vid andra pH-värden är mindre aktiva eller helt saknar biologisk aktivitet (enzymaktivitet och liknande).

Se även
protolys
autoprotolys
zwitterjon

Syra-baskemi
Protolys

Inom kemin är protolys den reaktion vid vilken en positiv vätejon (något oegentligt kallad "proton" trots att det även kan vara en deuteron eller triton) avges från en molekyl eller jon (en syra) till en annan molekyl eller jon (en Brønstedbas). Reaktionen kallas även protonöverföring, protonövergång eller protonbyte. Syran deprotoneras och basen protoneras. De deltagande ämnena kallas med ett samlingsnamn för protolyter. I Brønsted–Lowrys teori för syror och baser är syra-basjämvikter protolytiska reaktioner.

Om syramolekylen befinner sig i vatten fungerar en vattenmolekyl som bas och bildar omedelbart en oxoniumjon, H3O+, med vätejonen.
 

Om man tillsätter en bas till vatten så tar basen en vätejon från en vattenmolekyl så att en hydroxidjon, OH−, bildas.

 

Protonöverföring kan också ske där varken syran eller basen är vatten:
 

Dessutom kan protonöverföring ske intramolekylärt mellan en funktionell grupp som fungerar som syra och en annan som fungerar som bas:
 

Om både syrorna och baserna är svaga är dessa reaktioner jämvikter, vilket innebär att syrakomponenten i vänsterledet motsvaras av en bas i högerledet om reaktionen går åt andra hållet. De bildar därmed ett syra-baspar. Med undantag för intramolekylär protonöverföring involverar en protolys två syra-baspar, ett med syran i vänsterledet och basen i högerledet, och vice versa.

Namnet protolys härstammar från den äldre beskrivningen av vätejonen som fri i lösning efter att den lämnat syran, det vill säga en sönderdelning (grekiska lýsis) som involverar en proton. Eftersom detta inte är vad som sker rekommenderar IUPAC att "protolys" inte längre används, utan rekommenderar i stället "proton transfer reaction", det vill säga protonöverföring.

En amfolyt (t.ex. vatten) kan fungera som både bas och syra, därför sker protolys både när man tillsätter en syra till vatten och när man tillsätter en bas. På grund av detta kan två amfolytmolekyler också överföra en proton mellan varandra, se autoprotolys och vattnets autoprotolys.

Källor

Syra-baskemi
Autoprotolys

Inom kemin är autoprotolys egenskapen hos ett rent amfolytiskt ämne att till viss del protolyseras, trots att ingen annan bas eller syra är närvarande. Detta innebär att en viss del av molekylerna kommer befinna sig i jonform.

Ett vanligt exempel är rent vatten, där vid rumstemperatur ungefär 1 molekyl på 560 000 000 protolyseras:

Vätejonen reagerar snabbt med en ny vattenmolekyl:

Detta innebär att även helt rent vatten innehåller en viss del oxoniumjoner (H3O+). Detta är även förklaringen till varför pH-skalan har sin neutrala punkt vid ungefär pH 7 (=-log (1/10 000 000)).

Se även
Vattnets autoprotolys

Syra-baskemi

de:Protolyse#Autoprotolyse
fr:Potentiel hydrogène#Autoprotolyse
no:Protolyse#Autoprotolyse
Folke Bensow

Bror Folke Bensow, född 19 februari 1886 i Göteborg, död 18 juni 1971 i Göteborg, var en svensk arkitekt och formgivare.

Biografi
Efter studentexamen i Göteborg 1904 studerade Bensow arkitektur vid Chalmers tekniska läroanstalt till 1909. Han utbildade sig vidare vid Kunstakademiet i Köpenhamn 1910–1911 och Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1912. 1915–1930 drev han egen arkitekt firma i Stockholm, och verkade även som möbelformgivare. Han medverkade på Hemutställningen 1917 och Föreningen Verkstadens utställning 1920, båda på Liljevalchs, samt på Jubileumsutställningen i Göteborg 1923 och på Svenska Slöjdföreningens utställning i Helsingfors 1924 samt på Stockholmsutställningen 1930.  

1917 ritade han en textilindustribyggnad i Norrköping, det så kallade Strykjärnet som är ett av de tidigaste exemplen på tjugotalsklassicism i landet och kom att spela en stor roll för den fortsatta arkitektoniska utvecklingen. Byggnaden kallades av Carl Milles för  "Sveriges vackraste fabrik" och rymmer efter en sentida ombyggnad av arkitekt Ove Hidemark Arbetets museum.

Folke Bensow var även designer av trädgårdsmöbler och parkbänkar tillverkade i gjutjärn vid Nävekvarns styckebruk och är numera uppskattade produkter vid de större auktionshusen. Bensow finns representerad vid Nationalmuseum i Stockholm

1931 återvände han till Göteborg då han fick en tjänst som anställdes vid Pripp & Lyckholm som arkitekt och förvaltare av koncernens fastigheter. Han kom att inneha tjänsten till 1953.

Folke Bensow var son till tandläkaren Victor Bensow och Sigrid Boije. Han är begravd på Östra kyrkogården, Göteborg

Verk i urval

Byggnader
Holmens väveri på Laxholmen (Strykjärnet) Norrköping 1917.
Ungkarlshotellet Gothia, Lindholmen, Göteborg 1917. 
Restaurering av Hjulsta säteri i Uppland 1918.
Folkskola i Stenbäcken 1922.
Pripps restaurant på Jubileumsutställningen i Göteborg 1923.
Folkskola i Hallstavik 1924.
Bostads- och affärshus i Strömstad 1926.
Restaurering av Väja herrgård, Ångermanland 1924.
Snäckgärdsbadens hotell och restaurant i Visby 1930.
Mjölkbar, Stockholmsutställningen 1930.
Arbetare-, förmans- och tjänstemannabostäder för Skönviks bolag, Marma Sågverks AB och Dynäs AB.
Siloanläggning vid Pripps, Göteborg 1932.
Kolsyrefabrik i Sävenäs 1934.
Apotekarnes vattenfabrik, Gårda, Göteborg 1934.
Siloanläggning vid Klippan, Göteborg 1938.

Möbler 
Möbler för föreningen Verkstadens utställning på Liljevachls konstall 1920

Möbler för Svenska Slöjdföreningens utställning i Helsingfos 1924

Arbeten för Näfveqvarns bruk
Parkbänk nr.1 (1920)
Parkbänk nr.2 (1920)
Parksoffa nr.3 (1920)
Bord nr. 10 (1925)
Taburett nr.1 (1925)
Taburett nr.2 (ca. 1925)

Källor

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Arkitekter från Göteborg
Födda 1886
Avlidna 1971
Män
Rudolf av Burgund

Rudolf av Burgund, född omkring 890, död 15 januari 936, var hertig av Burgund 921–923 och frankisk robertingisk kung 923–936.

Rudolf ärvde hertigdömet Burgund av sin far Rikard av Burgund men valdes efter bara två år till frankerrikets kung av en grupp adelsmän som alternativ till den fallne Robert I av Frankrike. Rudolf överlät Burgund till sin yngre bror Hugo den svarte  och han kröntes 13 juli 923 i Soissons.

Med hjälp av Heribert II av Vermandois störtade Rudolf den karolingiske kungen Karl den enfaldige som dog i sitt fängelse 929. Som kung var det viktigt för Rudolf att motarbeta den mäktige Heribert II:s maktsträvanden. Hans inflytande växte sig allt starkare och han skulle knappast ha tvekat att liera sig med Henrik I av Sachsen eller Rudolf II av Burgund.

Rudolf hade goda egenskaper som regent mot blev tvungen att använda dem till att säkra sin legitimitet som kung, i synnerhet i Akvitanien och Katalonien. Provence gick förlorat och de lokala prinsarna börja slå egna mynt.

Vid Rudolfs död var kungamakten så illa däran att Hugo den vite föredrog att hämta in en karolinger. Rudolf av Burgund efterträddes av Ludvig från andra sidan havet.

Rudolf gifte sig med Emma av Frankrike, syster till Hugo den vite, hertig av Paris, men fick ingen avkomma.

Referenser

Frankiska kungar
Burgund
Avlidna 936
Män
Födda 890
Batar

Batar eller Bātar kan syfta på:

 Bātar Ghar – ett berg i Afghanistan
 Batar n'ou Skhoun – en kulle i Marocko
 Kōh-e Dahān-e Batar – ett berg i Afghanistan
 Sungai Air Batar – ett vattendrag i Indonesien
Sur

Sur kan syfta på:

 Sur (grundsmak) – en av grundsmakerna
 Surhet – inom kemin
 Sur bergart – magmatiska bergarter som innehåller hög halt av kiseldioxid
 Sur – ett regionalt namn på leken tafatt
 trafikplatssignatur för Skutskärs driftplats

Geografi

Antarktis 

 Sur (udde),

Ghana 

 Sur (vattendrag i Ghana),

Libanon 

 Caza de Tyr, distrikt, Mohafazat Liban-Sud, 
 Sūr – en stad i Libanon, se Tyros

Schweiz 

 Sufers, ort och kommun i Graubünden, 
 Sur, Schweiz, ort i Graubünden,

Ungern 
 Súr – en by i Ungern

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Ghanaförgreningar
Robotskapade Libanonförgreningar
Balyan

Balyan, alternativ stavning Baljan eller Balian, var en armenisk arkitektfamilj i osmanska riket. I familjen ingår:

 Bali (aka Balen) (? – 1725) 
 Magar Balyan
 Krikor Amira Balyan(1764–1831) 
 Senekerim Balyan (1768–1833) 
 Garabet Amira Balyan (1800–1866) 
 Nigoğayos Balyan (1826–1856) 
 Levon Balyan (1855-?) 
 Sarkis Balyan (1835–1899) 
 Hagop Balyan (1838–1875) 
 Simon Balyan (?-1894)

Balyanfamiljen har bland annat ritat
 Beylerbeyipalatset, Istanbul, Turkiet  
 Dolmabahçepalatset, Istanbul, Turkiet  
 Yildizpalatset, Istanbul, Turkiet 
 Çırağanpalatset

Externa länkar

Armeniska arkitekter