kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dorothea Lange

Dorothea Lange, ursprungligen Dorothea Margaretta Nutzhorn, född 26 maj 1895 i Hoboken i New Jersey, död 11 oktober 1965 i San Francisco i Kalifornien, var en amerikansk fotograf.

Biografi 
Dorothea Lange drabbades som sjuåring av polio, vilket resulterade i ett försvagat högerben. Fadern övergav familjen, innefattande även en yngre son, när hon var tolv år gammal. Som ung antog hon moderns efternamn Lange. Hon bestämde sig för att bli fotograf efter high school och praktiserade på flera fotoateljéer i New York, bland annat Arnold Genthes (1869–1942). Hon studerade också fotografi vid Columbia University i New York för Clarence H. White. År 1918 slog hon sig ned i San Francisco, där hon så småningom kunde öppna en porträttfotoateljé. Hon var mellan 1920 och 1935 gift med målaren Maynard Dixon (1875–1946); paret fick två söner. Hon skiljde sig 1936 och gifte om sig med nationalekonomen Paul Schuster Taylor. Under fem år dokumenterade de tillsammans fattigdomen på den amerikanska landsbygden och ekonomisk exploatering av torpare och migrantarbetare.

Migrant mother 
Huvudartikel: Migrant Mother
Dorothea Langes mest berömda fotografi är Migrant Mother, taget i början av mars 1936, föreställande den 32-åriga sjubarnsmamman Florence Owens Thompson. Lange hade börjat som konventionell porträttfotograf men, upprörd över den ekonomiska depressionens effekter, började hon 1934/1935 att ta dokumentära bilder av hemlösa och arbetslösa för California State Emergency Relief Administration, vilken 1935 övertogs av federala myndigheten Resettlement Administration. Sarah Hermanson Meister: Dorothea Lange: Migrant Mother, Museum of Modern Art, New York 2018, , inledning, sidan 10

Bilder

Bibliografi i urval
Milton Meltzer: Dorothea Lange: A Photographer's Life , New York 1978
Linda Gordon och Dorothea Lange: Encyclopedia of the Depression
Linda Gordon och Gary Okihiro: Impounded: Dorothea Lange and the Censored Images of Japanese American Internment
 Sarah Meister: Sarah Hermanson Meister: Dorothea Lange: Migrant Mother, Museum of Modern Art, New York 2018, 
 Sarah Meister: Dorothea Lange: Words + Pictures, Museum of Modern Art, New York 2020

Källor
Dorothea Lange Biographypå www.biography.com
Dorothea Lange på Densho Encyclepedia

Noter

Externa länkar 

Amerikanska fotografer under 1900-talet
Personer från Hoboken, New Jersey
Födda 1895
Avlidna 1965
Kvinnor
Hoboken, New Jersey

Hoboken är en stad i Hudson County i den amerikanska delstaten New Jersey. Staden är belägen i centrala delen av New Yorks storstadsregion, mitt emot Manhattan på västra stranden av Hudsonfloden, och hade 50 005 invånare vid 2010 års folkräkning.

Staden växte fram omkring New York och New Jerseys hamn, och Hobokens stora färjeterminal är fortfarande ett viktigt transportnav för resande med kollektivtrafik mellan New Jersey och Manhattan. I modern tid har området till stora delar bebyggts med modernare bostads- och affärskvarter, med en kraftigt ökande befolkning.

Hoboken är artisten Frank Sinatras födelsestad, och där finns en park och flera andra platser uppkallade efter honom.

Den 19 juni 1846 förlorade New York Knickerbockers med 1–23 mot "New York" i en match som spelades i Elysian Fields i Hoboken. Matchen betraktades länge som den första mellan två separata klubbar där man iakttog de regler som Knickerbockers antog den 23 september 1845, vilka anses vara de äldsta basebollreglerna. Denna status för matchen har satts ifråga eftersom Knickerbockers spelade flera matcher redan hösten 1845 som eventuellt var mot andra klubbar och eventuellt spelades enligt 1845 års regler och eftersom det är oklart om motståndaren "New York" verkligen var en annan klubb eller om matchen var en intern uppgörelse inom Knickerbockers.

Referenser

Externa länkar
Ottenby

Ottenby är en ort på Öland i Ås socken, Mörbylånga kommun i Kalmar län, belägen strax norr om Ölands södra udde drygt tre mil söder om centralorten Mörbylånga.

I Ottenby tar länsväg 136 från Byxelkrok på nordligaste Öland slut och här ligger Ottenby kungsgård och Ottenby fågelstation.

Söder om Ottenby ligger naturreservaten Ottenby naturreservat, med Ottenby lund och Schäferiängarna, och Ottenby rev samt ett Naturum och fyren på Ölands södra udde, Långe Jan.

Området kring Ottenby är upptaget på Ramsar-listan.

Ortnamnet Ottenby är belagt 1279 och  innehåller det karaktäriserande mansbinamnet *Otame och ordet by = boplats. Otame återgår på fornsvenska otambr = yster, vild, otämjd.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 
 Ottenby kungsgård (pdf-fil 840k)
 Sveriges Ornitologiska Förening om Ottenby

 
Orter i Mörbylånga kommun
Ramsarområden i Sverige
Hägerstensvägen

Hägerstensvägen är en gata, som sträcker sig mellan Liljeholmen och Mälarhöjden i Söderort inom Stockholms kommun.

Beskrivning
Hägerstensvägen börjar vid Södertäljevägen i öster och slutar vid Slättgårdsvägen och Mälarhöjdens tunnelbanestation i väster. Gatan passerar genom stadsdelarna Aspudden och Hägersten. Gatan är fyra kilometer lång, och det högsta gatunumret är 336. Utmed gatans sträckning går tunnelbanan med stationerna Aspudden, Örnsberg, Axelsberg och Mälarhöjden. Den östra delen domineras av bebyggelse med flerbostadshus, i väster dominerar småhus.

Gatan hette tidigare Jarlagatan och fick sitt nuvarande namn 1924. Namnet härrör från stadsdelen Hägersten som i sin tur är uppkallad efter den ännu bevarade Hägerstens gård.

1972 stängdes Hägerstensvägen i höjd med Örnsberg för genomfartstrafik från och till stadsdelen Mälarhöjden. Under 1990-talet upprustades Hägerstensvägen genom Aspudden med smalare körbana för bilar, cirkulationsplatser, ny belysning och trädplantering samt utökat utrymme för fotgängare. I början av 2000-talet uppfördes nya bostadshus längs gatans södra del mellan Örnsberg och Axelsberg.

Villa Torino
Villa Torino (Hägerstensvägen 290 - fastighet Johan Ulfstjerna 7) med inspiration från den italienska renässansen. Byggherre var den italienska mosaikläggaren Luigi Nepote som lät bygga denna villa mellan 1926 och 1931 efter ritningar av arkitekt Roy Larsson. Både fasaderna och interiören är smyckade med mosaik, bland annat har husets öppna spisar dekor av mosaik och pärlemor. Fastigheten är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär ”att bebyggelsen har ett högt kulturhistoriskt värde och är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt”.

Bilder

Referenser

Noter

Källor
, s. 372
RAÄ:s bebyggelseregister: STOCKHOLM JOHAN ULFSTJERNA 7 - husnr 1.
 Skandia Mäklarna om Villa Torino.

Externa länkar

Gator och torg i Söderort
Liljeholmen
Aspudden
Hägersten
Mälarhöjden
Glittriga Gullan

"Glittriga" Gullan Gyllenlock ("Glittering" Goldie O'Gilt) är en seriefigur som förekommer i Kalle Anka-serierna. Hon skapades av Carl Barks, som dock bara använde henne i en enda serie; Tillbaka till Klondike från 1953.

Gullan träffade Joakim von Anka på 1890-talet när han grävde guld i Klondike och hon uppträdde som sångerska i en saloon. Har Joakim någon gång älskat en kvinna är det Gullan.

Som husdjur har Gullan på senare tid en grizzlybjörn, Svarten.

Efter Barks har andra tecknare och författare använt sig av Gullan. Hon uppträdde i en serie av Romano Scarpa 1966, som introducerade Gullans barnbarn, Ank-Sofie, och i brasilianska Kalle Anka-serier på 1970-talet. I Egmont Creatives Kalle Anka-serier förekom hon i fyra äventyr under perioden 1980-1984, bland annat "På nya äventyr i Klondike" 1980, tecknad av Vicar, som troget följer Barks originalhistoria.

Gullans stora återkomst har dock varit i serierna av Don Rosa, först i äventyret "Sista släden till Dawson" 1988, sedan som en viktig del av "Joakims liv" och senast i Fången vid Ångestfloden. Rosa gav henne efternamnet O'Gilt (på svenska Gyllenlock).

Hon dök också upp i flera avsnitt av TV-serien DuckTales, däribland filmatiseringen av Tillbaka till Klondike. Där görs hennes röst av Joan Gerber och i svensk dubbning av Lena Ericsson.

I vissa avsnitt av DuckTales översattes Glittriga Gullan till Guldsan på svenska.

Se även 
 Disneyserier
 Lista över Disneys tecknade TV-serier

Externa länkar 
Glittriga Gullan på INDUCKS

Figurer i Kalle Ankas universum
Rollfigurer i Ducktales
Fiktiva ankor
Fiktiva antropomorfa figurer
Seriefigurer introducerade 1953
Flicksländor och jungfrusländor

Flicksländor och jungfrusländor (Zygoptera) är en underordning i insektsordningen trollsländor.

Kännetecken 
Flicksländorna och jungfrusländorna är spensligt byggda, med en lång, smal bakkropp och ett tvärställt, cylindriskt huvud. De har tydligt åtskilda fasettögon och deras framvingar och bakvingar är mycket lika formade, med basen avsmalnande till ett "skaft". Vingarna hålls under vila av de flesta arter hopslagna över ryggen, hos några få delvis utbredda snett bakåt. Färgen är oftast metallisk grön, blå eller brun. Vingarna har ofta ett litet vingmärke i framkanten nära spetsen.

Utbredning 
Flicksländor och jungfrusländor finns över hela världen, utom i de allra kallaste områdena, det vill säga på alla kontinenter utom Antarktis.

Levnadssätt 
Flykten är inte så snabb som hos de egentliga trollsländorna, och de flesta arter jagar därför mer långsamt flygande insekter, eller väljer sina byten bland stillasittande insekter. De föredrar att vistas i närheten av kärr och mindre vattensamlingar samt bland vass och säv utmed sjöar och vattendrag. 

Vid parningen griper hannen med sin tång i bakkroppens spets tag om honans hals och honan kröker upp spetsen av sin bakkropp mot basen på hanens abdomen, där sädesblåsan med sperman finns. Omedelbart efter befruktningen börjar äggläggningen, ofta med honan sittande på stjälken av en vattenväxt och fortfarande fasthållen i nacken av hannens tång. Med sitt äggläggningsrör borrar hon ett hål i stjälken och lägger ett ägg. Detta upprepas flera gånger och paret flyttar sig allt längre ner utefter stjälken, ibland även under vattenytan.

Larverna, som tillbringar hela sin utvecklingstid i vattnet, är smärtare än de egentliga trollsländornas larver. Deras underläpp är ombildade till ett tångformad, framsträckbart fångstorgan, en så kallad fångstmask. Flicksländornas larver har också tre stora bladlika trakégälar i spetsen av bakkroppen. Dessa stora yttre gälar fungera även nästan som simfenor, då larverna med slingrande rörelser förflytta sig i vattnet.

Systematik 
Denna systematik omfattar endast de av underordningens familjer som förekommer i Sverige.
 Fjäderflicksländor 
 Jungfrusländor 
 Glansflicksländor
 Sommarflicksländor

Referenser 

Trollsländor
Merkur-Arena

Merkur-Arena, tidigare kallad Arnold Schwarzenegger-Stadion, Stadion Graz-Liebenau och UPC-Arena, är en fotbollsarena i Graz i Österrike.

Merkur-Arena är hemmaarena för Sturm Graz och Grazer. Det var här som den svenska landslagsspelaren Stefan Schwarz drabbades av en svår knäskada våren 2000, en skada som stoppade honom från spel i EM i fotboll 2000.

Ett av arenans tidigare namn fick den efter Arnold Schwarzenegger som kommer från förbundslandet Steiermark, där Graz ligger. Den 26 december 2005 valde man att ta ner namnet sedan Schwarzenegger själv sagt till staden Graz om detta. Detta efter att Schwarzenegger fått kritik från österrikare och invånare i Graz för avrättningen av Stanley Tookie Williams.

Sportanläggningar i Österrike
Sportanläggningar invigda 1997
Grazer AK
SK Sturm Graz
Weird Tales

Weird Tales är en amerikansk science fiction-, skräck- och fantasytidskrift.

Tidningen startades i mars 1923 av den före detta journalisten J. C. Henneberger. Edwin Bard var den första redaktören för tidningen och hans assistent var då Farnsworth Wright.

Idag tillhör Weird Tales Wildside Press, som 2005 köpte tidskriften från DNA Publications.

Externa länkar 

Officiell webbplats

Science fiction-tidskrifter
Amerikansk skräcklitteratur
Amerikansk fantasylitteratur
Tidskrifter startade 1923
Tambureens

The Tambureens var ett Växjöbaserat rockband med influenser från det musikaliska 1960-talet. De verkade åren 1994–1999, och gav ut ett antal skivor på skivbolaget Vinterbadarna. Samtliga av medlemmarna i bandet blev senare mer framgångsrika tillsammans med andra bandkonstellationer.

Medlemmar
Jon Axelsson – keyboard, gitarr, bakgrundssång (1994–1999)
Kristofer Östergren – basgitarr, sång (1994–1998)
Rickard "Kaka" Karlsson – gitarr, bakgrundssång (1994–1999)
Markus Franke – trummor (1994–1996)
Sylvester Schlegel – trummor, bakgrundssång (1996–1999)
Erik Stenemo – basgitarr (1998–1999)

Diskografi
Studioalbum
1995 – Tambourine Girl (mini-album)
1998 – Love Affairs

Singel
1998 – "Pretty Thing" / "Hey Hey Hey" / "Anna" (maxi-singel)

Källor

Svenska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1994
Musikgrupper upplösta 1999
Talos

Talos eller Talus var en jätte i brons som Zeus gett till sin älskarinna Europa efter att han fört bort henne och lämnat henne på Kreta. Jätten var skapad av Hefaistos och  cykloperna. Enligt en annan version sades Talos vara en av bronsålderns sista män, den enda som överlevt de mindre gudarnas styre. Europa tog med honom till Kreta och han stannade på ön, och vaktade den.                 

Båda versionerna fortsätter med att Talos levde på Kreta, och cirklade runt öns strand tre gånger dagligen, medan han vaktade den. Han kastade sten på alla skepp som närmade sig. Det var sagt att Talos värmt upp sig själv till den grad att han var glödhet, och drog in främlingar i sin famn så fort de landade på ön. Talos hade en ådra som gick från hans axel till hans fotled, som var bunden och stängd av enbart en bronsspik. 

Skeppet Argo, som Jason, Herkules och argonauterna seglade med, närmade sig Kreta efter att ha fått tag i det gyllene skinnet. I rollen som väktare över ön höll Talos skeppet på avstånd genom att kasta stenar mot det. Det var Medea, en trollkunnig kvinna som färdades med argonauterna, som till slut dödade jätten. Antingen så drev Medea Talos till vansinne med droger, och lurade honom att hon skulle göra honom odödlig om hon fick dra ut spiken, eller så blev han dödad av Poeas pil. Poea var en vän till Herkules och en av argonauterna. 

Enligt andra källor så hypnotiserade Medea jätten av brons bort från skeppet, och drev honom till vansinne så han själv drog ut sin spik och dog. När spiken väl var utdragen, antingen om det var Medea som gjorde det eller om det var Talos själv, så rann allt ichor ut. (Ichor är något som bara odödliga har, eftersom det är giftigt för dödliga. Ichor är en slags gul-grön galla som finns i ambrosia och nektar, som är gudarnas mat och dryck. Det gör dem odödliga.) Talos, bronsjätten, dog och Argo kunde säkert sätta kurs mot Kretas strand där de lämnade skeppet säkert.

Referenser 

Föremål i grekisk mytologi
Ceto

Keto (Κητώ) eller Ceto var en gudinna över havets dolda faror i grekisk mytologi. Hon hade flera namn som var Kratiis ("Av klipporna"), Lamia ("Hajen") och Trienos ("Tre gånger"). Hennes namn Keto, gr. Κητ|ώ Kēt|ṓ, är avlett från κῆτ|ος kḗt|os, "val" eller "havsmonster". Hon var gudinna över just valar, större hajar och havsmonster. 

Keto var dotter till Pontus (Havet) och Gaia (Jorden). Hon var syster till havsgudarna Nereus och Phorkys. 

Keto var moder till flera monstruösa avkommor tillsammans med sin broder Phorkys. Keto och Phorkys fick graiaierna Pephredo, Enyo och Deino. Det är troligt att de även var föräldrar till Ladon, Ekhidna och  gorgonerna;  Medusa, Euryale och Stheno (gr. Σθενώ sthenṓ).

Keto var även mor till havsmonstret Skylla, men då oftast under något av hennes andra tre namn, vanligen Kratiis.

Noter

Gudinnor i grekisk mytologi
Chariter

Chariterna (grekiska Χάριτες Chárites, från verbet chairein som betyder "att glädjas"), kariterna, eller gracerna, var behagens gudinnor. Vanligtvis sägs de vara döttrar till Charis som i Iliaden är namnet på Hefaistos maka, medan i Odyssén denna plats intas av kärleksgudinnan Afrodite själv. Vanligen nämnas chariterna i flertal, hos Homeros i obestämt antal och utan individuella namn.
 
I Boiotien, där Orchomenos var en huvudort för deras dyrkan, var de av gammalt tre, behagets och glädjens gudinnor, och benämns av Hesiodos Aglaia ("den glänsande"), Eufrosyne ("munterhet") och Thalia (’den blomstrande’), vanligen kallade ”de tre gracerna”. De är döttrar till Zeus och okeaniden Eurynome. De förknippas med livets behagligare sidor: lek, spel, fester, skönhet och lycka. De var de goda egenskapernas gudinnor, visdom, skönhet, glädje, charm etcetera. De tjänade Afrodite, kärlekens och skönhetens gudinna, och hennes son Eros. De dansade och sjöng för gudarna tillsammans med muserna till Apollons lyra.

I Aten och Sparta kände man, åtminstone under äldre tid, endast två chariter, vilka på förra stället kallades Auxo ("befordrarinna av växtlighet") och Hegemone ("anförarinna"), på det senare Kleta ("den ljudande") och Faenna ("den skimrande").

I konsten 
Under renässansen inspirerade en romersk skulptur av de tre gracerna, på Piccolominibiblioteket i Siena de flesta verken med detta tema. Gracerna återges tillsammans med andra figurer i Botticellis målning Våren. Rafael målade också De tre gracerna, en tavla som är utställd i slottet i Chantilly (Frankrike). Under barocken återupplivade Rubens temat med en ny stil i De tre gracerna. Bland andra konstnärliga verk finns de berömda skulpturerna av Antonio Canova och Bertel Thorvaldsen.

Galleri

Se även 
 De tre gracerna (som benämning på tre vackra hovdamer vid Gustav III:s hov)
 Gracer

Referenser 
 

Chariter, Salmonsens konversationsleksikon

Externa länkar 
 

Gudinnor i grekisk mytologi
Mawsynram

Mawsynram är en by i Khasibergen i distriktet East Khasi Hill i den indiska delstaten Meghalaya.

Mawsynram är den plats i världen som har störst nederbörd. Under ett år faller 11 872 millimeter regn här. Den brittiska geografen Nick Middleton beskriver i sin bok Going to Extremes () hur befolkningen i byn lever i dessa stora mängder regn.

Orter i Meghalaya
Egentliga trollsländor

Egentliga trollsländor eller stortrollsländor (Anisoptera) är en underordning i insektsordningen trollsländor. Underordningen innehåller omkring 2 800 arter.

Etymologi
Benämningen Anisoptera kommer från grekiskans ανισος anisos ("ojämn", "o(jäm)lik"), och πτερος pteros ("vingar"), och syftar på att det bakre vingparet har bredare vingar är det främre vingparet.

Kännetecken 
De egentliga trollsländorna skiljer sig från den andra stora underordningen av trollsländor, flicksländor och jungfrusländor, genom sitt stora halvklotformiga huvud, där de stora fasettögonen tar upp nästan var sin hälft, och genom vingarnas bredare bas. Bakvingarna och framvingarna är också till skillnad från hos flicksländorna och jungfrusländorna mer olikt formade. Ett annat kännetecken är att vingarna även under vila intar samma åt sidorna rakt utsträckta läge som under flykten.

Utbredning 
Egentliga trollsländor förekommer över hela världen, utom i de allra kallaste trakterna, det vill säga i alla världsdelar utom Antarktis.

Levnadssätt 
De egentliga trollsländorna är snabba och uthålliga flygare. De är rovdjur som jagar andra flygande eller stillasittande insekter. Jakten sker ofta i närheten av sjöar, kärr och andra stillastående vatten med riklig växtlighet, samt vid sakta rinnande vattendrag. Larverna, som lever i vatten med gyttjebotten och rik växtlighet, är även de rovdjur som fångar och äter olika slags små vattendjur, men ibland även större byten som fiskyngel och grodyngel. Sitt byte fångar de med ett för alla trollsländelarver gemensamt fångstredskap, som kallas för en fångstmask och består av en ombildad underkäke. De andas med i ändtarmen belägna tarmgälar som tar upp syre genom att vatten pumpas in och ut. Vid fara kan de även använda sig denna teknik för att hastigt förflytta sig. Genom att häftigt och gång på gång driva ut vattnet ur ändtarmen rör de sig snabbt framåt ett stycke.

Systematik 
Denna systematik omfattar endast de av underordningens familjer som finns representerade i Sverige.

 Skimmertrollsländor 
 Segeltrollsländor 
 Kungstrollsländor 
 Mosaiktrollsländor 
 Flodtrollsländor

Referenser 

Trollsländor
Kuttanad

Kuttanad i den indiska delstaten Kerala är den enda regionen i landet som befinner sig under havsnivå. Regionens topografiska läge varierar mellan 0,6 m över havsnivå och 2,2 m under havsnivå. Folkmängden är 1,8 miljoner invånare och administrativt är Kuttanad en del av distriktet  Alappuzha.

Fyra större floder genomströmmar Kuttanad, nämligen Pampa, Meenachil, Achankovil och Manimala. Trots myckenheten av vatten i regionen råder brist på dricksvatten. De vanligaste grödorna är ris, bananer, kassava och jams.

Regioner i Indien
Polens herrlandslag i basket

Polens basketlandslag representerar Polen i basketboll. Största framgången är EM-silvret 1963.

Basketlandslag
Basket
Basket i Polen
Landslag startade 1934
Belgiens herrlandslag i basket

Belgiens herrlandslag i basket representerar Belgien i basket för herrar. Belgien har deltagit i internationella basketturneringar sedan 1935 med fjärdeplatsen i EM 1947 som främsta merit.

Basketlandslag
Basket
Basket i Belgien
Landslag startade 1935
Spaniens herrlandslag i basket

Spaniens basketlandslag representerar Spanien i basket på herrsidan. Laget gick med i FIBA 1934 och har sedan dess deltagit i 30 EM-slutspel (1935-2015), 10 VM-slutspelen (1950-2010) samt i tio olympiska sommarspel (1960-2008). Lagets största meriter hittills är vinsten av världsmästerskapet 2006, silvermedaljerna vid de olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles och 2008 i Peking samt EM-gulden 2009, 2011 och 2015. Dessutom har man vunnit sex silvermedaljer (1935, 1973, 1983, 1999, 2003, 2007) och två bronsmedaljer (1991, 2003) vid europamästerskapen. Spanien ligger på andra plats på FIBA:s världsranking efter 2010 års världsmästerskap.

Mästerskapsresultat

OS-turneringar
 1960: 14:e
 1968: 7:a
 1972: 11:a
 1980: 4:a
 1984: Silver
 1988: 8:a
 1992: 9:a
 2000: 9:a
 2004: 7:a
 2008: Silver
 2012: Silver
 2016: Brons

Världsmästerskap
 1950: 9:a
 1974: 5:a
 1982: 4:a
 1986: 5:a
 1990: 10:a
 1994: 10:a
 1998: 5:a
 2002: 5:a
 2006: Guld
 2010: 6:a
 2014: 5:a

Europamästerskap

 1935: Silver
 1959: 15:e
 1961: 13:a
 1963: 7:a
 1965: 11:a
 1967: 10:a
 1969: 5:a
 1971: 7:a
 1973: Silver
 1975: 4:a

 1977: 9:a
 1979: 6:a
 1981: 4:a
 1983: Silver
 1985: 4:a
 1987: 4:a
 1989: 5:a
 1991: Brons
 1993: 5:a
 1995: 6:a

 1997: 5:a
 1999: Silver
 2001: Brons
 2003: Silver
 2005: 4:a
 2007: Silver
 2009: Guld
 2011: Guld
 2013: Brons
 2015: Guld
 2017: Brons

Referenser

Externa länkar 
 Web oficial Federación Española de Baloncesto

Basketlandslag
Basketherrarna
Herrlandslaget
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Landslag startade 1934
Järnpelaren i Delhi

Järnpelaren i Delhi, är en pelare i Qutbområdet i Delhi, och den enda av de pre-islamiska byggnadsverk och konstverk i området som inte förstördes på 1200-talet av Qutb Al-Din Aibeg. 

Pelaren, som väger mer än tre ton, sägs ha uppförts under Chandragupta II:s styre på 400-talet, men har också daterats till så tidigt som 912 f.Kr. Pelaren stod först i mitten av ett tempelkomplex med 27 tempel som förstördes av Qutb Al-Din Aibeg, och byggnadsmaterialet användes för att bygga upp Qutab Minar och Quwwat ul-Islam-moskén. Pelaren består av 98% smidesjärn och är ett bevis på den höga kompetensnivån hos forntida indiska smeder. Det är speciellt anmärkningsvärt att pelaren har stått emot korrosion i över 1 600 år.

Se även
 Järn

Byggnader och anläggningar i Delhi
Enskilda kolonner