kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aioli

Aioli (provensalska: alhòli eller aiòli; katalanska: allioli; bokstavligen vitlök och olja, "all i oli") är en kall emulsionssås med huvudsakligen vitlök och olivolja. Aioli är populärt i  de nordvästra Medelhavsländerna, och framställs främst i provensalsk eller katalansk stil, men den förekommer även i många varianter på Balearerna, i Italien samt i Nordafrika.

Den katalanska varianten har sitt ursprung längs den spanska östkusten i Valencia och Katalonien, och görs traditionellt genom att vitlök krossas i en mortel och olivolja successivt tillsätts under noggrann omrörning för att bilda en emulsion.

Den provensalska kan i stället beskrivas som en vitlöksmajonnäs då även äggula ingår i såsen och det är vanligare att den vispas ihop.

Aioli smaksätts traditionellt med salt. Vidare kan också citronsaft eller vinäger och senap ingå.

Provensalsk och katalansk aioli används på liknande sätt och serveras i allmänhet till fisk, skaldjur och grönsaker, men kan också bredas ut på en bit bröd.

Se även 
 Majonnäs

Källhänvisningar

Externa länkar 
 How To Make Allioli, Aioli – Videodemonstration av tillagningen av katalansk aioli.
 How To Make The Perfect Alioli  – Videodemonstration av tillagningen av provensalsk aioli.

Såser
Spanska såser
Franska såser
Carin Rodebjer

Carin Elisabeth Rodebjer Versfeld, född 27 april 1970 i Klinte på Gotland, är en svensk modeskapare. Hon driver det egna klädmärket Rodebjer, flerfaldigt prisbelönt och ett av Sveriges mest framstående modevarumärken. Hon har bland annat utsetts till Årets designer av tidningen Elle fyra gånger och tilldelades 2005 Guldknappen av Damernas Värld.

Biografi 
Carin Rodebjer är uppvuxen på en gård på Gotland. Hennes far sålde jordbruksmaskiner och hennes mor var distriktsssköterska och sydde på fritiden. Rodebjer var under uppväxten omgiven av kvinnor som ägnade sig åt sömnad. Vid 17 års ålder tävlade hon i Svenska Mästerskapen i dressyr.

Carin Rodebjer startade varumärket Rodebjer 1999 i New York genom att sälja hemsydda, egendesignade kläder till butiker och vänner. Hon slog igenom i början av 2000-talet i modekulturtidskriften Bibel. Kläderna säljs nu i egna butiker i Stockholm och Oslo och av återförsäljare i över 20 länder. Kläderna har burits av celebriteter som Meryl Streep och Gwyneth Paltrow.

2006 var hon den första som designade en specialversion av Rosa bandet.  

Carin Rodebjer har under två perioder bott i New York men är nu bosatt i Stockholm. År 2019 debuterar hon som värd för Sommar i P1.

Utmärkelser
 2002, Årets modedesigner, av Tidningen Elle
 2005, Guldknappen, av Damernas Värld
 2005, Fresh Faces of Fashion Award, GenArt, New York
 2005, Årets modedesigner, av Tidningen Elle
 2010, Årets modedesigner, branschorganisationen Habit
 2011, Årets modedesigner, Tidningen Elle
2019, Årets designer, Tidningen Elle

Källor

Externa länkar
 Rodebjer.com

Födda 1970
Svenska modeskapare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Klinte socken
Sommarvärdar 2019
Guldknappen
Annelie

Annelie kan avse:
 Annelie – ett kvinnonamn, se Anneli
 Annelie – en hybrid inom familjen rosväxter, se smulgubbe
 Annelie - ett livs historia – en tysk film från 19410 i regi av Josef von Baky, originaltitel Annelie - die Geschichte eines Lebens
Marcel Van

Marcel Nguyễn Tân Văn född 15 mars 1928 i Ngăm Giáo, Bắc Ninh, Vietnam, död 10 juli 1959 i Yên Bình, Yen Bai, var en vietnamesisk redemptorist.

Van, som var djupt troende, internerades i ett kommunistiskt arbetsläger, eftersom han vägrade att avsäga sig sin kristna tro. Han avled av utmattning och sjukdom.

Hans saligförklaringsprocess inleddes 1997.

Referenser 

Födda 1928
Avlidna 1959
Kristna martyrer
Vietnamesiska martyrer
Män
Redemptorister
Personer i Vietnam under 1900-talet
Flickan från Auschwitz

Flickan från Auschwitz är en svensk dokumentärfilm från 2005 regisserad av Stefan Jarl.

Handling
Cordelia Edvardson var endast fjorton år när hon under andra världskriget fördes först till Theresienstadt och därefter till Auschwitz. Efter kriget kom hon till Sverige och blev journalist. Från 1977 till 2006 var hon bosatt i Jerusalem där hon var Svenska Dagbladets korrespondent.

Externa länkar
Svenska Dagbladet - Resan från Auschwitz till Gaza

Svenska filmer 2005
Filmer i regi av Stefan Jarl
Svenska dokumentärfilmer
Musikhögskolan vid Göteborgs universitet

Musikhögskolan vid Göteborgs universitet var fram till 2005 en av Sveriges sex statliga musikhögskolor. Verksamheten ingår idag i Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet. Vid musikhögskolan bedrevs utbildning av musiker, musiklärare, kyrkomusiker och tonsättare liksom magister- och forskarutbildning i musikpedagogik och musikalisk gestaltning. Sammanlagt var cirka 600 studenter och 150 lärare verksamma vid institutionen.

Historik 
Verksamheten vid musikhögskolan i Göteborg kan ledas tillbaka till 1916. Då startades en orkesterskola vid Konserthuset. Det var en privat musikutbildning med tonsättaren och dirigenten Wilhelm Stenhammar som ledare och med lärarna hämtades från stadens orkesterförening. År 1954 bildades Göteborgs musikkonservatorium. Konservatoriet finansierades genom kommunala medel samt av elevavgifter. Vid konservatoriet fanns utbildningar till musiker och så småningom utbildningar till musikpedagog, musiklärare samt kyrkomusiker. Från starten var verksamheten lokaliserad till konserthuset - först på Heden, där konserthuset i Göteborg då låg samt senare i nuvarande konserthus lokaler. 1964 fick konservatoriet egna lokaler. 

Från slutet av 1950-talet finansierades verksamheten i växande utsträckning av staten. 1971 förstatligades konservatoriet och ändrade då namn till Musikhögskolan i Göteborg. Vid sidan av musikhögskolan startades en statlig försöksutbildning av lärare i musik och annat ämne, den så kallade SÄMUS-utbildningen. Orsaken till detta var dels den mycket stora bristen i på utbildade musiklärare i Sverige, dels att den äldre utbildningen inte tillräckligt väl förberedde för de nya läroplaner som införts i Sverige 1969 för grundskolan (Lgr69) och 1970 för gymnasieskolan (Lgy70). I och med SÄMUS-utbildningen breddades också antalet musikaliska genrer inom svensk högre musikutbildning. 
År 1977 införlivades båda utbildningarna i Göteborgs universitet. År 1978 reformerades all högre musikutbildning i Sverige och SÄMUS-utbildningen blev då en del av musikhögskolans musiklärarutbildning. En viktig milstolpe för institutionen var då verksamheten 1992 kunde samlas i byggnaden Artisten nära Götaplatsen i Göteborg. 

2005 slogs musik-, teater-, och operahögskolorna vid Göteborgs universitet samman till en gemensam institution med namnet Högskolan för scen och musik.

Rektorer/prefekter 
Enligt skolans matriklar.

 Olof Ling                           1954    - 1965

 N Gunnar Sjöström      1966 - 1979 (interimistisk prefekt 1977-1979)

 Gösta Ohlin                  1979 - 1983

 Bengt Olsson                1983 - 1988

 Stig-Magnus Thorsén   1988 - 1994

 Henrik Tobin                  1994 -1998

 Ingemar Henningsson   1998 - 2005

Se även
Studentkåren vid Musikhögskolan i Göteborg

Källor

Externa länkar
Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet

Skolor vid Göteborgs universitet
Musikutbildning i Sverige
Utbildningsinstitutioner bildade 1974
Utbildningsinstitutioner upplösta 2005
Redemptorister

Redemptorister är medlemmar av den romersk-katolska kongregationen Congregatio Sanctissimi Redemptoris (CSsR) (latin "Den allraheligaste Återlösarens kongregation"), grundad 1732 av Alfonso dei Liguori.

Kända redemptorister 
 Sankt Gerardo Maiella (1725–1755)
 Sankt Klemens Maria Hofbauer (1751–1820)
 Sankt Johannes Nepomuk Neumann (1811–1860)
 Vördnadsvärde Marcel Van (1928–1959)

Romersk-katolska kongregationer
Bearnaisesås

Bearnaisesås (även bearnaise, , ) är en sås bestående av bland annat skirat smör, äggulor, schalottenlök, körvel, dragon, persilja och vinäger. Såsen tillreds genom att äggulor och smör vispas ned i varm, kryddad vinäger och bildar en emulsion. Detta gör bearnaisesåsen till en av de allra fetaste och mest energirika såserna. Den passar särskilt bra till kött. Det finns ett otal receptvarianter där kryddningen varierar, men gemensamt är att dragon ska ingå. Även rosmarin och kummin är populära kryddor.

Historik
Såsen skapades till invigningsmenyn för restaurangen Le Pavillon Henri IV i Saint-Germain-en-Laye utanför Paris av restaurangens chefskock år 1836. Restaurangen hade fått namnet efter den franske renässanskungen Henrik IV som kom från det sydfranska Béarn, som då var ett eget landskap. För att knyta an till kungen kallade kocken såsen bearnaisisk (franska: sauce béarnaise).

Varianter på bearnaisesås 
Ur bearnaisesåsen har det uppkommit flera varianter som fått egna namn:
Choronsås är en bearnaisesås med tomatpuré som bland annat passar till stekt eller grillat biffkött. Såsen är uppkallad efter den franske köksmästaren Alexandre Étienne Choron (1837–1924).
Foyotsås är en bearnaisesås som är spädd med köttsky från rätten som den serveras till eller köttextrakt. Den kallas också Valoissås.
Colbertsås är en foyotsås med vitt vin. Den är uppkallad efter Ludvig XIV av Frankrikes finansminister Jean-Baptiste Colbert (1619-1683).
Paloisesås är en béarnaisesås med mynta istället för dragon. Såsen har fått sitt namn efter staden Pau, huvudort i det före detta grevskapet Béarn.

Se även 
 Hollandaisesås

Referenser

Externa länkar

Såser
Franska såser
Smaktillsatser
Giles Blunt

Giles Blunt Född 1952 i North Bay, Ontario, är en kanadensisk författare, framför allt av kriminalromaner. Flera av hans romaner handlar om kriminalkommissarien John Cardinal som tjänstgör i den lilla staden Algonquin Bay, i södra Kanada.

Bibliografi
Cold Eye 1989
Fruset offer (Forty Words for Sorrow, 2000)
En stilla storm (The Delicate Storm, 2002)
Schamanen (Black Fly Season, 2005)
När du läser detta (The fields of grief/ By the time you read this, 2006)
Svart sorti (No Such Creature, 2008)
Fader död (Crime Machine, 2010)

Priser och utmärkelser 
 The Silver Dagger 2001 för Forty Words for Sorrow

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Kanadensiska författare
Engelskspråkiga författare
Kanadensiska kriminalförfattare
Engelskspråkiga kriminalförfattare
Födda 1952
Män
Levande personer
Personer från North Bay
Alumner från University of Toronto
Sofielunds återvinningsanläggning

Sofielunds återvinningsanläggning är en återvinningscentral med sopdeponi vid Gladö kvarn i Huddinge kommun, Stockholms län. Sofielund drivs sedan 1949 av det kommunala bolaget SRV återvinning och är till ytan en av de största anläggningar i Sverige med en årlig mottagning av över 200 000 ton industri- och hushållsavfall. Varje dag passerar cirka 300 fordon med avfall Sofielunds vågstation. Anläggningen är en del av Gladö industriområde där bland annat skrotning samt demontering av bilar finns och SRV tar emot farligt avfall.

Historik

Sofielund var ett torp under Sundby gård. Stället omnämns i husförhörslängderna från 1816 och brukades som torp till 1923. Sedan jordbruket lagts ned användes Sofielund som bostad för anställda vid Sundby gård. Byggnaden revs i början av 1960-talet. Närbelägna torp var Skomarkartorp som förstördes vid en brand 1940 och Johannisberg som försvann 1910. Mellanberg med anor från 1740-talet finns fortfarande kvar och hyrs av kommunen ut till en MC-klubb.

Gladötippen
Redan 1939 inrättades en "avstjälpningsplats för sopor" vid Sofielund. Anläggningen kallades länge för Gladötippen och var slutstationen för de i kommunen insamlade soporna. På denna deponi hamnade soporna osorterade fram till 1977.  Då var Gladötippen fylld och ett nytt, intilliggande område togs i bruk. Nu lades fokus istället på återvinning. Den första deponin är numera övertäckt och ett friluftsområde i anslutning till Gladö Kvarnsjöns naturreservat. 1994 togs ”Deponi 2” i bruk och 2014 ”Deponi 3”.

Dagens anläggning
Numera läggs bara två till tre procent av soporna på deponi, resten återvinns på olika sätt. Sofielunds återvinningsanläggning förfogar över ett flertal behandlingsmetoder, som kompostering, rötning, deponering och vattenavdrivning. I maj 2012 stod en förbehandlingsanläggning för biogas klar. Anläggningen klarar av att förbehandla 50 000 ton/år biologiskt lätt nedbrytbart avfall som exempelvis källsorterat hushållsavfall, matavfall från storkök och restauranger samt avfall från livsmedelskedjor. Projektet är ett samarbete mellan Scandinavian Biogas och SRV återvinning, ett bolag som ägs gemensamt av kommunerna Huddinge, Haninge, Botkyrka, Salem och Nynäshamn.

Bilder

Se även
Lövsta sopstation, anläggning för sopåtervinning i nordvästra Stockholm.
Rovfågelleden, vandringsled till utfodringsplats för rovfåglar på Sofielunds gamla deponi.

Noter

Källor
SRV återvinning.
Scandinavienbiogas: Ny biogasanläggning i Södertörn

Externa länkar

Avfallshantering i Sverige
Huddinge kommun
Biff Stroganoff

Biff Stroganoff eller biffstroganoff (, befstróganov) är en maträtt med rötter i Ryssland, uppkallad efter en rysk aristokratisk adelsfamilj som var inflytelserik under den ryska kejsarperioden. Rätten tillagas av nötkött, exempelvis oxfilé eller utskuren biff, som skärs i strimlor. Köttet bräseras med grädde, tomatpuré samt lök och senap.

Historik 
I en kokbok av Jelena Molochovets från 1871 nämns för första gången ett recept på biff stroganoff som liknar den nutida maträtten. En fransk kock, som arbetade i Sankt Petersburg, förfinade receptet och vann en gastronomisk tävling 1891 i Paris via en fransk tidskrift L'Art culinaire  och gjorde på så vis denna ryska maträtt internationellt känd. 

Många hypoteser har framförts kring ursprunget till namnet. En historia är att stroganoff härstammar från en iskall kväll där kocken bara lyckades skära köttet i mycket tunna skivor. En annan är om en annan 1700-tals Stroganov, som var gourmet men också tandlös, bad kocken att skära köttet i små bitar. Maträtten kan också fått sitt namn efter Aleksandr Grigorevitj Stroganov. Han gav banketter som alla var inbjudna till, där maträtten var lätt att tillaga i stora mängder och ändå uppfattades som välsmakande.

Globalt 
Beredningen av nötköttstroganoff varierar avsevärt, inte bara beroende på det geografiska läget utan också på andra faktorer som köttstycket och de kryddor som valts. Köttet till denna rätt kan skäras på många olika sätt, ibland är det tärnad eller skivad. Vissa variationer inkluderar svamp och lök eller andra grönsaker, samt olika kryddor som socker, salt, svartpeppar och flaskmarinader (särskilt Worcestershiresås) och rubs.

I USA består biff stroganoff av strimlor av oxfilé med svamp, lök och sour cream-sås och serveras över ris eller med vridna äggnudlar.

I Storbritannien serveras denna version av rätten vanligtvis med en krämig vitvinssås, medan mer "autentiska" versioner ofta är en gryta med rött kött med en skopa gräddfil som serveras separat ovanpå.

Nötköttstroganoff är också populärt i Skandinaviska länder. I Sverige är en vanlig variant korv Stroganoff, som använder korv, ofta falukorv, istället för nötkött. I Finland kallas rätten makkara stroganoff, där makkara betyder alla typer av korv. Nötköttstroganoff är dock också en vanlig rätt. Tärnad saltgurka är också en vanlig ingrediens i finsk stroganoff.

I populärkultur 
Friedrich Hollaender har skrivit en humoristisk politisk satirisk sång "stroganoff" som anspelar på maträttens ursprung.

Källor 

Kötträtter
Maträtter uppkallade efter personer
SRV återvinning

SRV återvinning AB är ett svenskt, kommunalägt återvinningsföretag med verksamhet inom avfallshantering. Företaget har huvudkontor i Huddinge kommun och ägs gemensamt av kommunerna Huddinge, Haninge, Nynäshamn, Botkyrka och Salem, alla i södra Stockholm. SRV har idag (2019) 227 anställda och hämtar sopor från  hushåll (2014) i ägarkommunerna.

Historia 
SRV grundades 1949 av Huddinge kommun under namnet Huddinge Renhållningsverk. I början användes endast två sopbilar, jämfört med dagens 65. 1972 bildades Södertörns Renhållningsverk när både Haninge och Botkyrka kommun blev delägare i företaget. På 1970-talet tillkom även Nynäshamn och Salems kommun som ägare i företaget och totalt ägdes då företaget av fem kommuner på Södertörn. På 1970-talet ändrade även företaget inriktning mot återvinning och 1995 bytte företaget namn från Södertörns Renhållningsverk till SRV återvinning.

Verksamhet

Anläggningar 
Sedan starten 1949 driver SRV en återvinningscentral utanför Gladö kvarn i Huddinge kommun, Sofielunds återvinningsanläggning, där SRV samlar in hushålls- och industriavfall. På anläggningen har SRV även en förbehandlingsanläggning för matavfall, där man omvandlar matavfall till en pumpbar vätska som kallas slurry, som är grunden för att producera biogas och biogödsel. I juni 2014 togs även första spadtaget för att bygga en biogasanläggning i anslutning till förbehandlingsanläggningen. På anläggningen kan man ta emot cirka  matavfall per år.

Se även 
Renhållning och sophämtning i Stockholm

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

 

 

Svenska återvinningsföretag
Svenska företag med kommunalt ägande
Företag bildade 1949
Svenska avfallshanteringsföretag
1971 (musikalbum)

1971 är ett studioalbum från 1971 av den svenska popgruppen Family Four med gruppens mest framgångsrika konstellation: Berndt Öst (som även arrangerade), Marie Bergman, Agnetha Munther och Pierre Isacsson.

Skivan utgavs på Metronome och producerades av Anders Burman. Tekniker var Michael B. Tretow.

Skivan har aldrig släppts som CD. Däremot finns åtta av låtarna på deras samlings-CD Family Four: Guldkorn.

Spår
 I gryningen (Lasse Berghagen)
 Tjänare kärlek (Peter Himmelstrand)
 Vita vidder (Håkan Elmquist)
 Nu har jag fått den jag vill ha (Olle Adolphson)
 Ingenting (Lasse Tennander)
 En dag fylld av kärlek (May Each Day) (M Green, G. Wyle, Bengt Steen)
 Heja mamma (Peter Himmelstrand)
 Det var inte menat så (The Last Thing on my Mind) (Tom Paxton, Owe Junsjö)
 Du som vandrar genom livet (Lasse Berghagen)
 Karnas visa (Olle Adolphson)
 Sov på min arm (Berndt Öst)
 Familjelycka (Bernt Staf)
 Nu kan hela vår värld sjunga med (Lovers’ song) (Ned Miller, Berndt Öst)

Album av Family Four
Musikalbum 1971
Svenskspråkiga musikalbum
Album producerade av Anders Burman
Album utgivna på Metronome
Mo Mowlam

Marjorie "Mo" Mowlam, född 18 september 1949 i Watford, Hertfordshire, död 19 augusti 2005 i Canterbury, Kent, var en brittisk politiker inom Labourpartiet. Hon var parlamentsledamot för valkretsen Redcar 1987-2001 och minister för Nordirland 1997-1999. 

Hon var en av New Labours mest karismatiska politiker och hennes framgångsrika kamp mot en hjärntumör gjorde henne till en mycket populär politiker i Storbritannien.

Mowlam läste sociologi och antropologi vid University of Durham. Därefter arbetade hon för den brittiske parlamentsledamoten Tony Benn i London och den amerikanska skribenten Alvin Toffler i New York, innan hon doktorerade vid University of Iowa. Efter att ha undervisat vid University of Wisconsin-Milwaukee och Florida State University återvände hon till England 1979 och började undervisa vid University of Newcastle-upon-Tyne.

Källor 

Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1949
Avlidna 2005
Kvinnor
Personer från Watford
Family Four på Berns

Family Four på Berns är ett livealbum från 1973 av den svenska popgruppen Family Four, med gruppens mest framgångsrika konstellation: Berndt Öst, Marie Bergman, Agnetha Munther och Pierre Isacsson.

Skivan utgavs på RCA Victor och producerades av Lars von Berlepsch och Rune Andréasson.

Spår
 Hejsan (Berndt Öst, Pierre Isacsson)
 Daytripper (John Lennon, Paul McCartney, Marie Bergman)
 Kalla't va' du vill (Benny Andersson, Björn Ulvaeus, Stikkan Anderson)
 The Windows of the World (Burt Bacharach, Hal David)
 Don't Pass Me By (Ringo Starr)
 Mustalainen (traditionell, arr: Berndt Öst)
 Ranungens vågor (J-E Öst)
 Fåglar (Nu kan hela vår värld sjunga med) (Lovers' Song) (Ned Miller, Berndt Öst)
 Lite vänskap (Marie Bergman)
 Potpurri
 Moonlight Serenade (Glenn Miller)
 Love Letters in the Sand (J. Fred Coots)
 Yes, Sir That's My Baby (Donaldson)
 Chattanooga Choo Choo (M. Gordon, H. Warren)
 Shine on Harvest Moon (Bayes, Norworth)
 Moonlight and Shadows (Robin, Hollander)
 Cow-Cow Boogie (Raye, Paul, Carter)
 When the Red, Red Robin Comes Bob Bob Bobbin' Along (Woods)
 Hela kvällen är vår (Dean, Gösta Rybrant)
 Det är skönt att få va' här igen (Loewe, Lerner, Pierre Isacsson)
 Varm korv-boogie (Owe Thörnqvist)
 Last Thing on my Mind/Det va' inte menat så (Tom Paxton, Owe Junsjö)

Album av Family Four
Livealbum 1973
Svenskspråkiga livealbum
Svenska livealbum
Album utgivna på Metronome
Sopbil

En sopbil är ett specialanpassat fordon för insamling av i första hand hushållsavfall utrustat med ett komprimerande förvaringsutrymme och med en lastkapacitet om vanligen 6 till 8 ton. 

Inmatning sker antingen bakifrån, från sidan med robotarm i så kallad sidlastare för hämtning i villaområden eller framifrån för större behållare, med hjälp av en så kallad frontlastare. Tidigare fanns även skåpversioner där soporna komprimerades genom en roterande skruv som drog in avfallet i förvaringsutrymmet.

Först under 1950-talet ersatte sopbilen de tidigare hästtransporterna, som dessförinnan begagnats av renhållningsväsendet. I Sverige tillverkades påbyggnader för sopbilar av företaget Norba i Blomstermåla medan chassina gjordes av lastbilstillverkare som Scania och Volvo.

Bildexempel

Avfallshantering
Lastbilar
Hushållssopor

Hushållssopor eller hushållsavfall är en benämning på residualfraktion av avfall från i första hand privata hushåll. Även avfall från andra verksamheter, men som liknar det som kommer från hushåll brukar räknas som hushållsavfall, till exempel avfall från förskolor och skolor. Avfall från industrier och liknande verksamheter betecknas industriavfall. Definitionen av hushållsavfall i svensk lag beskrivs i Miljöbalken 15 kap 3 §.

Hushållsavfall har en genomsnittlig specifik vikt av drygt 100 kg per kubikmeter. Ett svenskt normalhushåll ger upphov till en avfallsmängd på i genomsnitt 10 kg per vecka. Svenskt hushållsavfall går främst till förbränning på landets knappt 30 avfallsförbränningsstationer. Matavfall kan sorteras separat och gå till kompostering eller återvinning och bli till exempelvis biobränslen.

Se även
 Avfallshantering
 Avfallsrum
 Avlopp
 Återvinning

Referenser 

Avfallshantering
Konsumtion
Lista över växtfamiljer

Detta är en alfabetisk lista över växtfamiljer ordnad efter de vetenskapliga namnen. Listan följer APG II.

A

B

C

D

E

F

G

H

I

J

K

L

M

N

O

P

Q

R

S

T

U

V

W

X

Z

Referenser
Botanical Journal of the Linnean Society APG II för gömfröväxtfamiljer
Checklista över Nordens kärlväxter - referens för vissa svenska namn

 
Vaxtfamiljer
Kistelek

Kistelek är en mindre stad i kommunen Kisteleki kistérség i provinsen Csongrád i sydöstra Ungern. Kistelek hade år 2019 totalt  invånare.

Källor

Orter i Csongrád-Csanád
Mindszent

Mindszent är en mindre stad i kommunen Hódmezővásárhelyi kistérség i provinsen Csongrád i sydöstra Ungern. Mindszent hade år 2020 totalt  invånare.

Källor

Orter i Csongrád-Csanád
Csorna

Csorna (tyska: Gschirnau) är en stad i provinsen Győr-Moson-Sopron i nordvästra Ungern. Staden hade 10 105 invånare (2019). Csorna är beläget nära Fertő-Hanságs nationalpark.

Referenser

Externa länkar  

Orter i Győr-Moson-Sopron
Kapuvár

Kapuvár är en stad i kommunen Kapuvári kistérség i provinsen Győr-Moson-Sopron i nordvästra Ungern. Kapuvár hade år 2020 totalt  invånare.

Källor

Orter i Győr-Moson-Sopron
Jánossomorja

Jánossomorja (tyska: Sanktjohann; Sanktpeter) är en mindre stad som har bildats genom en sammanslagning av två orter i kommunen Mosonmagyaróvári kistérség i provinsen Győr-Moson-Sopron i nordvästra Ungern. Jánossomorja hade år 2019 totalt  invånare.

Källor

Orter i Győr-Moson-Sopron
Opel Laubfrosch

Lövgrodan leder hit. Kräldjursarterna, se lövgroda samt lövgrodor

Opel Laubfrosch var den bilmodell som blev Opels första framgångsrika modell. Den var en storsäljare på 1920-talet, och gjorde att Opel fick 40% av marknaden i Tyskland. Modellen var en kopia av en Citroenmodell. I Sverige kallades modellen Lövgrodan vilket är en direktöversättning av det tyska namnet.

Referenser 

Laubfrosch
Bakhjulsdrivna fordon