kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Treviso

Treviso är en stad och kommun i regionen Veneto i nordöstra Italien. Treviso är huvudort i provinsen med samma namn och är belägen cirka 30 km norr om Venedig. Kommunen hade  invånare (31-07-2022) och gränsar till kommunerna Carbonera, Casier, Paese, Ponzano Veneto, Preganziol, Quinto di Treviso, Silea, Villorba och Zero Branco.

I staden har det kända klädföretaget Benetton sitt huvudkontor.

Stadsmuseet Museo di Santa Caterina inryms i en byggnad som tidigare varit kyrka och kloster.

Vissa flygbolag hänvisar till Trevisos flygplats som "Venedig Treviso Airport" eftersom flygplatsen ligger relativt nära Venedig.

Referenser

Externa länkar 
 Trevisos officiella webbplats

Kommuner i provinsen Treviso
Faustina

Faustina är ett italienskt personnamn kan syfta på:

 Faustina d.ä. (100–140), en romersk kejsarinna 
 Faustina d.y. (125/130–175), en romersk kejsarinna
 Annia Faustina Agusta (200-talet), 3:e hustru till kejsar Heliogabalus
Faustina Pignatelli (–1785), en italiensk furstinna, matematiker och ledamot av Vetenskapsakademien i Bologna
Faustina den äldre

Faustina den äldre, Annia Galeria Faustina, född 100, död 140, var en romersk kejsarinna, gift med kejsar Antoninus Pius. Hon kallas den äldre för att skilja henne från hennes dotter Faustina den yngre (130–176). Hon gudaförklarades efter sin död.

Biografi
Hon var dotter till konsul Marcus Annius Verus och Rupilia Faustina och niece till kejsar Hadrianus. 

Hon gifte sig med Antoninus Pius mellan 1110 och 115. Hennes relation till maken ska ha varit mycket god. Paret fick fyra barn. Faustina beskrivs som vacker och intelligent, och åtnjöt stor respekt.

Kejsarinna
År 138 avled hennes onkel kejsar Hadrianus och efterträddes av hennes make. Hon fick i samband med hennes makes trontillträde titeln Augusta (kejsarinna) av senaten. Faustina var engagerad i välgörenhetsprojekt, bland annat för utbildning, särskilt av flickor, ett intresse hon hade redan före makens trontillträde och som hon fortsatte med som kejsarinna. 

Hon spelade uppenbarligen en framträdande offentlig representativ roll, och hon hedrades i olika delar av romerska riket, där hennes namn hedrades på olika sätt. Hennes personliga stil efterapades och hennes frisyr, vilken bestod av en flätad knut, emulerades av romerska kvinnor i tjugo år.

Eftermäle
När Faustina avled, tillägnade Antoninus Pius henne ett tempel, Antoninus Pius och Faustinas tempel. I egenskap av gudaförklarad gudinna, Diva, spelade hon fortsatte en roll i makens representation efter sin död, då hon inkluderades i kejsarkulten. Hennes änkling gifte aldrig om sig, men hade ett förhållande med hennes före detta slav, Galeria Lysistrate.

Galleri

Referenser 

 

Romerska kejsarinnor
Födda 100
Avlidna 140
Kvinnor
Gudaförklarade personer
Antoninus Pius
Gravsatta i Hadrianus mausoleum
Annii
Personer i Romerska riket under 100-talet
141

141 (CXLI) var ett normalår som började en lördag i den julianska kalendern.

Orten slang 
141 betyder i orten slangen att man syndar för man har dödad någon.

Födda

Avlidna

Externa länkar
Sugmärke

Sugmärke är ett rött eller lila märke på huden skapat genom sugning med munnen. Suget orsakar små blödningar under huden, liknande blåmärken. Sugmärket är i normalfallet synligt i 2–3 dygn.

Referenser 

Sexualitet
Tuff

Tuff är en porös bergart som består av vulkaniska utbrottsprodukter.

Bergarten har länge använts som byggnadsmaterial i mellersta Italien. Tuff kallas även den blandning av betong, sand och torv som används inom trädgårdskonst.

Se även
 Ignimbrit

Referenser

Externa länkar 

Bergarter
Trädgårdskonst
Skjalm Hvide

Skjalm Hvide, född 1034, död omkring 1113, var en dansk hövding på Rügen. Han var gift med Signe Asbjörnsdatter (död 1086).

Skjalm Hvide omnämns redan 1062 som deltagare i Slaget vid Nissan mellan Sven Estridsson och Harald Hårdråde. Omkring 1090 tågade han på egen hand mot venderna i Julin (Wolin) (Pommern) för att kräva hämnd på några sjörövare som överfallit och dräpt hans broder. Under Erik Ejegod blev han hövding på Rügen och var 1102–1107 fosterfader till kungens son Knud Lavard. Han dog omkring 1113.

Skjalm Hvide är den äldste kände medlemmen i den så kallade Hvideätten, som på 1100- och 1200-talen blev Danmarks mäktigaste adelssläkt och i synnerhet på Själland rik på gods samt länge nära förbunden med konungaätten.

Referenser 
 

Födda 1034
Avlidna 1113
Män
Personer i Danmark under 1000-talet
Personer i Danmark under 1100-talet
Godsägare under 1100-talet
Ugglan
Centrum mot rasism

Centrum mot rasism (CMR) är en ideell förening som haft kansli i Stockholm. Föreningen, som har varit  en paraplyorganisation med drygt hundra medlemsorganisationer, grundades år 2003. Den första ordföranden var Stig Wallin från Fem i tolv-rörelsen. Han efterträddes av politikern Yvonne Ruwaida. Under senare år (mars 2017) tycks verksamheten ha varit vilande.

Centrum mot rasism arbetade mot rasism och all former av diskriminering, främlingsfientlighet, homofobi, antisemitism, islamofobi och antiziganism. Organisationen drev sin verksamhet med projektbidrag från huvudsakligen Ungdomsstyrelsen. När sådana bidrag upphörde, hade det negativ inverkan på föreningens aktivitetsnivå.

Centrum mot rasism har haft två webbplatser som inte längre är aktiva – dels en webbplats för verksamheten, www.centrummotrasism.nu, dels kunskapsbanken www.sverigemotrasism.se. Under 2006 drev Centrum mot rasism kampanjen Ett Sverige för oss alla där frivilligorganisationer i stora delar av Sverige engagerade sig i arbetet mot diskriminering.

I april 2005 uppmärksammades Centrum mot rasism sedan föreningen kritiserat reklamen för glassen Nogger Black för att vara rasistisk, vilket ledde till ifrågasättande i många medier av verksamhetens seriositet. Senare (i juli 2005) uppmärksammades Centrum mot rasism i en artikelserie i Svenska Dagbladet, som kritiserade ledningen och dess sätt att hantera ekonomin, och integrationsminister Jens Orback signalerade för en utredning av verksamheten. År 2005 uppgavs Afrosvenskarnas riksförbund (ASR) ha en ledande roll i CMR efter en granskning gjord av Svenska Dagbladet. Samma granskning visade att av de 359 föreningar som deltog i bildandet av centret fanns år 2005 bara 91 kvar, en dryg fjärdedel. Under 2006 avskedades den dåvarande verksamhetschefen Amina Ek. Detta ledde dock även till kritik riktad mot Yvonne Ruwaida, och efter förhandling av fackförbundet SKTF tvingades CMR senare att ta tillbaka avskedandet av Ek och istället köpa ut henne.

I en uppmärksammad händelse såg Liberalernas senare ledare Nyamko Sabuni kort efter sin utnämning till minister till att statsbidraget på 5,5 miljoner kronor till Centrum mot rasism, där hennes farbror Mkyabela Sabuni arbetade som verksamhetschef, drogs in. Hon ansåg att CMR hade misslyckats med sitt uppdrag att driva opinion i frågor som rör rasism och främlingsfientlighet.

2009 ändrade Karlstads kommuns stadsbyggnadsnämnd namnet på kvarteret Negern i området Tingvallastaden sedan Centrum mot rasism hade protesterat mot ett namn som kunde uppfattas som fördomsfullt och rasistiskt. Kvartersnamnet Negern hade tillkommit 1866 i samband med återuppbyggnaden av staden efter en härjande brand året innan.

CMR-priset

Sedan 2005 delar Centrum mot rasism ut ett årligt pris CMR-priset. Prissumman är på 30 000 kronor.

Pristagare
 2005  Expo och Asylgruppen i Skåne
 2006 K.G. Hammar
 2008 Mariam Osman Sherifay

Referenser

Externa länkar
http://www.qx.se/pride/7486/centrum-mot-rasism-presenterade-ny-rapport

Svenska ideella organisationer
Antirasism
Organisationer bildade 2003
Antirasism i Sverige
Fjällig taggsvamp

Fjällig taggsvamp (Sarcodon imbricatus) är en svamp som är fjällig och gråbeige på översidan. Äldre svampar har mörkare ovansidor med ett större inslag av brunt. Hattens undersida är ljusare grå och har de för taggsvamparna karakteristiska taggarna. Den växer på marken i granskog, ofta i stora ringar.

Fjällig taggsvamp är ätlig. I svampböcker rekommenderas yngre exemplar med hattdiameter under tio centimeter till stekning. Större och äldre exemplar, som ofta är beska i smaken, rekommenderas endast för inläggning. Fjällig taggsvamp angrips sällan av larver och sniglar.

Från och med mitten av 1900-talet och fram till 1999 inbegrep artbegreppet fjällig taggsvamp även motaggsvamp (Sarcodon squamosus). DNA-studier har dock visat att det rör sig om två skilda arter. Motaggsvamp växer med tall och är till skillnad från fjällig taggsvamp användbar för att färga garn.

Fjällig taggsvamp är Gästriklands landskapssvamp.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Taggsvampar
Färgsvampar
Landskapssvampar
Matsvampar
Palnatoke

Palnetoke, eller på skånska, Palnatoke, var en jomsviking och dansk hövding från Fyn som levde i slutet av 900-talet. Jomsvikingasagan är den äldre handskrift som mest berättar om Palnetoke. Sagan, som den föreligger i dag, är dock nedskriven i slutet av 1200-talet, trehundra år efter Palnetokes levnad, varför den utgör en tveksam källa, i synnerhet i sina detaljbeskrivningar. Enligt denna saga var Palnetokes farfar Toke, en storman på Fyn. Med Torver, sin hustru, hade han två barn, Åke och Palner, samt en frilloson Fjölner och en fosterson Sigurd. Kung Harald Blåtand låter sina män döda Åke då denne försöker gifta sig med Ingeborg, Ottar jarls dotter i ”Götaland”. Palner gifter sig då med Ingeborg och de får en son, Palnetoke. Namnet bör kunna härledas ur de två orden Palners Toke och Toke Palnersson.

Palnetoke blev en stor krigare och han gifte sig med en dotter till Stevner, jarl över Bretland (Wales). Enligt sagan tar han hand om kvinnan Äsa som fött kung Harald Blåtand ett frillobarn, Sven (senare kung Sven Tveskägg). Som fosterfar till en ”oäkta” kungason hamnar Palnetoke i onåd hos Harald. När Sven blivit vuxen utbryter inbördeskrig i Danmark. Palnetoke dödar Harald Blåtand i ett bakhåll. Hans fosterson Sven Tveskägg blir emellertid vred över illdådet. Palnetoke drar då ut på krigståg och kommer med fyrtio skepp till venderna i södra Östersjön. Här anlägger han sjöborgen Jomsborg. Efter ett antal år dör Palnetoke i Jomsborg.

Några mindre berättelser om Palnetoke finns också nedtecknade i slutet av 1100-talet hos historieskrivaren Saxo Grammaticus. I en av dessa berättas att Palnetoke en gång av kung Harald tvingades att skjuta en pil i ett äpple som placerats på Palnetokes sons huvud. Berättelsen är en vandringssaga men är intressant, inte minst då den är världens äldsta nedtecknade version av den senare så populära Wilhelm Tell-legenden.

Även av ovan nämnde Saxo Grammaticus nämns en lustig episod: Kung Harald som lär ha varit en god skidlöpare blev en gång utmanad i denna sport av sin ovän Palnatoke vid en sammankomst på Kullaberg i Skåne varvid Harald krävde att Palnatoke skulle åka nerför ett av de brantaste stupen vilket egentligen skulle innebära döden. Avsikten kom dock på skam då Palnatoke överlevde. Detta lär vara den äldsta refererade skidtävlingen i historien. Än idag kallas platsen Palnatokes skränt.

Palnatoke är idag främst känd i den version Adam Oehlenschläger gav honom i sitt sorgespel Palnatoke.

Palnatoke är även huvudperson i bokserien Tusenårsriket av Tonny Gulløv.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Jomsvikingernes Saga. Översättning, inledning och noter av Helle Degnbol och Helle Jensen. Köpenhamn 1978. 
 Röster i Skåne. En antologi av Daniel Hjorth. En bok för alla. 1996.
 Skånes historia fram till Roskildefreden. Folke Hellberg. Bokförlaget Scania-Malmö
 Saxo Grammaticus, död i början av 1200-talet, dansk historiker, författare m.m.  

Personer i Danmark under 900-talet
Gestalter i nordisk sagalitteratur
Gunhild Haraldsdatter

Gunhild Haraldsdatter, död 13 november 1002 i England, var en dansk prinsessa. 

Hon var dotter till danerkungen Harald Blåtand. Moderns namn känns ej då kungen troligtvis var omgift. Hennes syskon var Sven Haraldsson (Tveskägg), Håkon och Tyra (som blev gift med kung Olav Tryggvason av Norge). Gunhild flyttade till England och blev här tillsammans med sin man Pallig mördad under det så kallade Danemordet.

Litteratur
 Danmarks historie II. Normannertiden 600-1060. Politikens förlag 1976.

Gunhild
Kungligheter som blivit mördade
Avlidna 1002
Kvinnor
Födda okänt år
Pallig Tokesen

Pallig Tokesen var en dansk storman och hövding som mördades 13 november 1002 i England under Danemordet. Pallig var gift med Gunhild Haraldsdatter, dotter till kung Harald Blåtand. Gunhild dog också i danemordet 1002. Pallig var i England, rekryterad av Ethelred II och blev utsedd till jarl över Devonshire. 

Inga källor finns bevarade som omnämner vilka Palligs föräldrar var. Trots detta förekommer det en modern uppgift om att hans far skulle ha varit Asbjörn Tokesen, en son till kung Gorm. Detta konstaterande vilar emellertid på ett löst antagande att den Toke Gormsen som omtalas på runstenarna i Torna Hällestad kyrka varit son till kung Gorm, något som inte går att bevisa. Toke Gormsen stupade i slaget vid Fyrisvallarna ca 980 och hans hirdman Asbjörn Tokesen reste en sten över honom. Denne Asbjörn skulle alltså ha varit bror till Pallig men någon koppling dem emellan är inte känd. Toke var ett mycket vanligt namn på 900-talet.

Noter

Litteratur
 Danmarks historie II. Normannertiden 600-1060. Politikens förlag 1976.

Personer i England under 1000-talet
Män
Avlidna 1002
Mördade politiker
Födda 900-talet
Toke Gormsen

Toke Gormsen eller Toke Gormsson var under 900-talet en hövding, kung eller småkung i västra Skåne möjligen under åren 971-986, och av många antas vara en yngre bror till Harald Blåtand, känd genom texten på tre runstenar insatta i muren till Hällestad kyrka.

Inskrifter på runstenar
Texterna på runstenarna i Torna Hällestad lyder i översättning:

”Eskil satte denna sten efter Toke, Gorms son, hans hulda herre (drott). Han flydde icke vid Uppsala. Satte kämpar efter sin broder sten på berget (dvs. högen). Står fast (med) runor. De Gorms Toke gingo närmast.”

”Asgot reste sten denna efter Ärre, broder sin. Men han var hirdman (åt) Toke. Nu skall stå, sten på berget (dvs. högen).”

”Asbjörn, hirdman (åt) Toke, satte sten denna efter Toke, sin broder.”

Åke Ohlmarks konstaterade 1978 att Toke benämnes ”hulda drott” (originalet: hulan trutin), jfr översättningen ”hulda herre” ovan. Han konstaterar också att begreppet ”drottinn” i originaltexterna från denna tid endast användes om kungar och jarlar. Ordet ”broder” i texterna ska inte uppfattas som köttslig broder utan som broder i kampen. Enligt Dick Harrison 2022 tyder att Toke hade hirdmän på att han var en man med inflytande, antagligen en hövding, jarl eller lokal bygdekung, möjligen med anknytning till Uppåkra.

Tolkning och familj
Toke beskrivs som "Gorms son" på en av runstenarna, vilket ibland har tolkats som att han var son till den danske kungen Gorm den gamle och därigenom bror till Harald Blåtand. Eftersom bevarat skriftligt källmaterial endast omtalar tre barn till Gorm den gamle (Knut, Harald Blåtand och Gunhild) ifrågasattes denna tes av Dick Harrison 2022, som menar att den inte stöds av källorna.

Det Uppsala som Toke nämns inte ha flytt vid har ibland tolkats som Gamla Uppsala i Svealand, vilket har gett upphov till tolkningen att Toke deltog i det legendariska slaget vid Fyrisvallarna. Denna tolkning är inte säker eftersom det under 900-talet fanns flera olika platser med namnet Uppsala.

Referenser

Noter

Källor
Åke Ohlmarks: 100 svenska runinskrifter. Borås 1978.
Lars Magnar Enoksen: Skånska runstenar. Lund 1999.

Externa länkar
Hällestad – Runstenarna

Personer under vikingatiden
Personer i Danmark under 900-talet
Personer i Skånes historia
Cornish, New Hampshire

Cornish är en kommun (town) i Sullivan County i delstaten New Hampshire, USA. År 2010 hade staden 1 640 invånare.

Referenser 

Orter i New Hampshire
Sullivan County, New Hampshire
Bill Doolin

Bill Doolin, född 1858 i Johnson County i Arkansas, död 24 augusti 1896, var en amerikansk brottsling och tillhörde ett av de sista banditbanden i Vilda Västern.

Dalton-ligan
Bill Doolin jobbade först på en ranch men slog sig sedan ihop med Dalton-ligan. 1892 deltog han i plundringen av Red Rock tåget.

Innan bakhållet i Coffeyville hade han skilts från dem för hans häst haltade. Efter det han hört vad som hänt de andra (nedskjutna) red han till Oklahoma för att bilda ett av de sista banditbanden i Västern.

Doolin-ligan
Den förste han tog under sitt befäl var Bill Dalton som egentligen inte hade varit med i broderns liga. Bitter Creek Newcomb, George Weightman alias Red Buck, Little Dick, Jack Blake alias Tulsa Jack, Dan Clifton alias Dynamit-Dick som var boskapstjuv och tågplundrare, Charley Pierce, Pawneeindian från Oklahoma, Arkansas Tom och Little Bill Raidler var också medlemmar i ligan. De kom från alla trakter i Västern.

I september 1893 kom en grupp marshals till staden Ingalls där Doolin-ligan gömde sig. Efter en strid sköt sig ligan fri och dödade tre marshals.

Efter det fick landets tre främsta marshals, William Tilghman, Chris Madsen och Heck Thomas, i uppdrag att fånga in bandet döda eller levande.

Jagade
Tack vare sina spioner fick bandet meddelande om att polisen var i antågande och hade flytt innan Tilghman och hans män kom. Doolin och hans kumpaner hade ätit frukost i en hydda och sagt till ägaren att Tilghman och de andra var i antågande och skulle betala notan, vilket Chris Madsen gjorde.

Många marshals tyckte Doolin var en tjuv, men inte en som lade sig i bakhåll och inte någon mördare. Som bevis för detta hade man att Doolin hade, år 1896, hindrat en av sina främsta män, Red Buck, från att skjuta marshal Bill Tilghman. Doolin tyckte Tilghman var en alldeles för bra karl att bli skjuten i ryggen.

På våren 1894 gifte sig Doolin med en prästdotter men det hindrade inte honom från att begå nya brott.

Ligan splittras
Men Tilghman, Marsden och Thomas var dem i hälarna. I juni 1894 sköt de ihjäl Bill Dalton. Tulsa Jack dödades vid en tågplundring på våren 1895 och i juli samma år dödades Bitter Creek Newcomb och Charley Pierce.

Det året skilde resterande medlemmar av bandet på sig.

Tilghman hittade Little Bill Raidler gömd på en ranch vid Mission Creek. Efter en häftig skottväxling låg Raidler svårt sårad. Tilghman förband hans sår och red med honom till Elgin, Kansas där man lade honom i en godsfinka. Timme efter timme satt Tilghman och gav Raidler medicin och bytte förband.  Raidler dömdes till 10 års fängelse men benådades när det visade sig att han hade blivit förlamad.

Bill Doolin grips
Tilghman grep Bill Doolin i Eureka Springs, Arkansas. Han rymde från det federala fängelset i Guthrie med 37 andra fångar. Efter att ha hållit sig gömd på en ranch återvände han hem till sin fru och pojke. Han blev dödad av Heck Thomas, en av de tre marshals som jagat honom.

Källor

Amerikanska brottslingar
Personer från Johnson County, Arkansas
Födda 1858
Avlidna 1896
Män
Danemordet

Danemordet begicks 13 november 1002 efter att Englands kung Ethelred II försökte att köpa sig fri från de danska angreppen mot kontant betalning, så kallad danagäld.

I sin förtvivlade situation fattade Ethelred det okloka beslutet att låta mörda ett stort antal danskar i England, däribland danske kungen Sven Tveskäggs syster Gunhild Haraldsdatter och hennes make Pallig Tokesen. Denna begivenhet blev känt under namnet danemordet. Detta hämnade Sven Tveskägg och hans vikingahär blodigt. Efter långa stridigheter var Sven Tveskägg herre över hela England.

Referenser 

England under vikingatiden
England under 1000-talet
Nolde

Nolde, by i Burkal socken, Åbenrå kommun i Danmark, 11 km öster om Tønder och 5 km från gränsen till Tyskland. I byn föddes under Nordslesvigs tyska tid den tysk-danske konstnären Emil Nolde (född Hansen). Söder om gränsen ligger byn Seebüll där ett museum med konstnärens produktion visas.

Orter i Region Syddanmark
Tønders kommun
Human Rights Watch

Human Rights Watch är en ekonomiskt och partipolitiskt oberoende internationell människorättsorganisation med högkvarter i New York.

Historia 
Human Rights Watch grundades 1978 som "Helsinki Watch" med syfte att bevaka hur regeringarna i Sovjetunionen och östblocket efterlevde överenskommelserna i Helsingforskonferensen, som ägde rum 1975. Organisationen växte och flera andra "watch commitees" bildades, exempelvis "Americas Watch" (1981), "Asia Watch" (1985), "Africa Watch" (1988) och "Middle East Watch" (1989). 1988 samlades de olika organisationerna under ett och samma paraply, som fick sitt nuvarande namn och har sedan dess huvudkontoret i New York. Andra kontor finns i bland annat Bryssel, London, Moskva och Hongkong.

Organisation 
Organisationen har 275 medarbetare med olika yrken och bakgrund, men i regel har de en akademisk examen som till exempel jurister eller journalister. De utreder fall i alla länder, politiskt oberoende av andra organisationer med stöd av donationer från privatpersoner. Forskningsrapporterna presenterar de för bland annat FN och EU, och för massmedia i hela världen. Organisationen styrs av Kenneth Roth (Executive Director) och Jonathan Fanton (Chair).

Organisationens arbete finansieras av donationer från privatpersoner och stiftelser. För att markera sitt oberoende avvisar man kategoriskt direkta och indirekta bidrag från regeringar.

Engagemang 
I synnerhet har Human Rights Watch engagerat sig mot att stater rekryterar barnsoldater, mot barnarbete, gatubarn, hiv/aids-spridningen, tortyr, maktmissbruk av poliser, dödsstraff, användning av multipelvapen, människohandel, brott mot mänskligheten, krigsförbrytelser och rättigheter av HBT samt för akademisk frihet och internationell rättvisa.

Kritik 
Human Rights Watch har anklagats av kritiker för att vara influerat av USA:s regeringspolitik, speciellt när det gäller rapporter från Latinamerika;

, och ignorera antisemitism i Europa eller har rent antisemitiska vinklingar när det gäller den arabisk-israeliska konflikten; och orättvis och vinklad rapportering när det gäller rapportering av mänskliga rättigheter i Eritrea och Etiopien.

Anklagelser vad gäller den arab-israeliska-konflikten finns det många påståenden att HRW är vinklat mot Israel och att be om och acceptera donationer från medborgare i Saudiarabien genom att framhäva deras välkända demonisering av Israel;, de har också anklagats för obalanserade rapporter mot Hezbollah i Libanon och mot palestinska terroristgrupper.

Utmärkelser 
Human Rights Watch mottog 2007 Geuzenpenning.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats (engelska)
 Human Rights Watch World report 2010 (engelska)
 The HRW Report on Gujarat: Another Assassination - av Aseem R. Shukla
 Haiti and Human Rights Watch (Joe Emersberger, bloggare)
 Michael Barker, "Hijacking Human Rights: A Critical Examination of Human Rights Watch’s Americas Branch and their Links to the ‘Democracy’ Establishment", blogg, 3 augusti 2007.

Människorättsrörelser
Internationella ideella organisationer
Organisationer bildade 1978
Mottagare av Geuzenpenning
Organisationer i New York