kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eurovision Song Contest 1980

Eurovision Song Contest 1980, avgjordes den 19 april 1980 från NOS Nederlands Congresgebouw i Haag, Nederländerna trots att Israel hade vunnit året innan. Landet avstod från att arrangera av ekonomiska skäl och Spanien och Frankrike som kom två och trea avböjde också de. Nederländerna erbjöd sig därpå att arrangera festivalen, och så blev det, med Marlous Fluitsma som programledare. 

Mellan bidragen visades stillbilder på varje artist samtidigt som en representant från landet presenterade artisten på sitt hemspråk (i Sveriges fall var detta Ulf Elfving, som även var kommentator).

Johnny Logan tog hem segern för Irland med låten What's another year?. Sist kom Finland med sex poäng.

Festivalen innehöll flera låtar som förvisso inte vann men som ändå har blivit klassiker inom ESC. I Luxemburgs Le papa Pingouin var en man utklädd till pingvin som vaggade runt på scenen, Danmark representerades av en kvartett i snickarkläder, Västtyskland med Katja Ebstein hade i sitt bidrag med fyra clowner på scenen och Belgien hade eurovisionen som tema i sin sång.

Monaco drog sig ur tävlingen och skulle inte återvända förrän 2004. Detta år deltog även afrikanska Marocko för första gången, men landet kom näst sist och har sedan dess inte återkommit.

Bidragen

Omröstningen 
Från och med detta års tävling inleddes det system att avge poäng, som i stället för att som tidigare ge poängen efter bidragens/ländernas startordning utan genom poängens ordning, det vill säga från 1 till 12. Detta för att öka spänningen för publiken och tv-tittare; men kanske mest för att det tidigare ofta hade blivit oreda när rösterna avgavs - mycket beroende på knastriga telefonledningar som ibland gjorde det svårt att avgöra vilken poäng som åsyftades av vissa länders röstavgivare.

Nederländerna tog ledningen efter första röstomgången och behöll den till sjätte omgången då Tyskland gick om. Vid tionde omgången gick Irland om och behöll ledningen tävlingen ut, även om Tyskland hängde med bakom inom räckhåll, vilket gjorde omröstningen någorlunda spännande.

Omröstningen blev även unik i bemärkelsen att programledaren Marlous Fluitsma talade i alla möjliga sorters telefoner när länderna gav sina röster. När hon exempelvis kontaktade Storbritannien talade hon i en Musse Pigg-telefon, när hon kontaktade Norge pratade hon i en apelsinorange telefon, och när hon talade med Finland använde hon sig av en gigantisk walkie-talkie.

12-poängare

Återkommande artister

Se även 
 Eurovision Song Contest 1979
 Eurovision Song Contest 1981

Källor

Externa länkar 

Eurovision Song Contest, officiell webbplats

 
1980 i Nederländerna
Kanapé (bröd)

En kanapé kan vara två olika sorters bröd eller bakverk. Den ena varianten är en smördegsbakelse, som är utbakad till ett hjärta eller ett flikigt blad. Den andra en liten, stekt eller rostad smörgås med ett pålägg till exempel rökt lax eller räkor. Kanapéer äts vanligen med fingrarna och serveras som hors-d'œuvre, exempelvis som cocktailtilltugg.

Ordet "kanapé" med betydelsen "liten smörgås" är belagt i svenskan sedan åtminstone 1900 medan kanapé som smördegsbakelse är känt i språket sedan 1837.

Se även 
Snitt (smörgås)

Källhänvisningar 

Bröd
THX

THX kan syfta på:

THX (naturmedel) – ett extrakt ur kalvbräss
THX (standard) – en kvalitetsmärkning för biografer, hemelektronik, spelkonsoler, billjudssystem, ljud- och videoproduktioner
 THX 1138 – en film från 1971 i regi av George Lucas
Eurovision Song Contest 1989

Eurovision Song Contest 1989 sändes den 6 maj 1989 från Palais de Beaulieu i Lausanne, Schweiz, i och med att Schweiz året innan hade vunnit med Ne partez pas sans moi av Céline Dion. Programledare var Lolita Morena och Jacques Descheneaux. 

För andra gången var det ingen som gjorde comeback i tävlingen detta år. Första gången detta hände var 1970.

Sändningen 
Mellan varje bidrag visades videovykort där varje tävlande artist visades i något schweiziskt sammanhang. I Sveriges fall visades Tommy Nilsson besöka en vinplantage.

Vinnare detta år blev Jugoslavien med låten Rock Me som framfördes av gruppen Riva. Island hamnade sist i tävlingen med noll poäng. Detta var åttonde gången i tävlingens historia som ett bidrag blev poänglöst. Åttiotalet präglades av sistaplaceringar med noll poäng; detta var sjunde gången på decenniet som ett bidrag blev utan poäng. 

Frankrike och Israel hade detta år skickat barn - 11 respektive 12 år gamla - och det var inte bara den låga åldern på artisterna i sig som var kontroversiellt. Frankrikes unga sångerska, Nathalie Pâque, bröt ihop efter tävlingen på grund av att hon inte vann, och Israels representant Gili, blev tvungen av dirigenten och kompositören att använda all sin fritid till att öva sången i förväg. Detta bidrog till att rösten inte höll fullt ut under tävlingen och bidraget kom på tolfte plats. För att inget liknande skulle inträffa igen införde EBU en regel om att alla deltagare i fortsättningen skulle vara fyllda minst 16 år.

1989 kan också kallas för dirigenternas år, detta eftersom två dirigenter utmärkte sig på var sitt speciella sätt. Turkiets upptempolåt Bana Bana dirigerades av kompositören Timur Selçuk med en väldigt yvig stil medan den danske dirigenten Henrik Krogsgaard blev mitt i den danska låten uppvinkad på scenen av Birthe Kjær och han sprang dit och var i resten av låten en del av kören. Dirigerandet togs över av den schweiziske huvuddirigenten Benoit Kaufman.

Bidragen

Omröstningen 
Omröstningen bjöd på måttlig spännig detta år. Österrike tog ledningen efter första omgången och höll denna till tredje omgången, då Jugoslavien gick om. Ett tag såg segern ganska osäker ut för Jugoslavien, då Storbritannien plötsligt började komma ikapp. Emellertid räckte inte Storbritanniens poäng ända fram, och förlorade till sist mot Jugoslavien med endast sju poängs skillnad.

12-poängare

Karta

Källor

Se även 
 Eurovision Song Contest 1988
 Eurovision Song Contest 1990

Externa länkar 

 Eurovisionsschlagerfestivalen, officiell webbplats

 
1989 i Schweiz
Eurovision Song Contest 1982

Eurovision Song Contest 1982, sändes den 24 april 1982 från Harrogate Centre i Harrogate, Storbritannien i och med att Storbritannien året innan hade vunnit med "Making your mind up" med Bucks Fizz. Programledare var Jan Leeming. Svensk kommentator var Ulf Elfving. Mellan varje bidrag visades videovykort med bilder från respektive land med bilder på artisterna.

Grekland och Frankrike skulle till en början deltaga men backade ur av olika anledningar. Det har påståtts att Norges bidrag blev komponerat med hjälp av en dator i vilken man hade matat in information om gamla schlagervinnare för att få fram det "ultimata konceptet" för att vinna.  Bidraget slutade på tolfte plats.

17-åriga Nicole tog hem segern för Västtyskland detta år med den stillsamma låten "Ein bißchen Frieden" som har blivit något av en klassiker för Eurovisionen. Sist kom Finland, helt utan poäng, vilket inträffade för ett land för tredje gången med nuvarande poängsystem.

Bidragen

Omröstningen 

Omröstningen förflöt utan tekniska problem och bjöd knappast på någon spänning detta år. Västtyskland tog ledningen i första omgången för att tappa denna till Israel i omgången efter. I tredje omgången gick Storbritannien och Västtyskland upp jämsides med varandra. Västtyskland tog ledningen i omgången efter och sprang därifrån iväg med segern och vann till sist med 61 poäng före Israel.

12-poängare

Återkommande artister

Källor

Se även 
 Eurovision Song Contest 1981
 Eurovision Song Contest 1983

Externa länkar 

Officiell webbplats för ESC

 
1982 i Storbritannien
Eurovision Song Contest 1973

Eurovision Song Contest 1973, sändes den 7 april 1973 från Nouveau Théâtre i Luxemburg i och med att landet året innan hade vunnit med låten Après Toi med Vicky Leandros. Programledare var Helga Guitton och kapellmästare var Pierre Caó. Reglerna ändrades inför årets festival, så att varje land nu fick sjunga på valfritt språk och Sverige, liksom flera andra länder, valde att sjunga på engelska. Detta år blev det även tillåtet att använda sig av förinspelad musik, men denna fick endast bestå av instrument som fanns med på scenen.

För andra året i rad blev det seger för Luxemburg, denna gång med Anne-Marie David som deltog med låten "Tu te reconnaîtras". Cliff Richard gjorde ett nytt försök i tävlingen efter sitt första försök 1968 och ledde ett tag även i denna omröstning, men fick till sist se sig slagen med endast sex poäng. Detta år fick också Finland sin bästa placering fram till vinsten 2006.

Bidragen

Omröstningen 
Detta års omröstning gav mycket spänning. Efter den tredje omgången tog Storbritannien ledningen och Spanien och Luxemburg låg på delad två. Därefter var det bara frågan om vilket av dessa tre länder som skulle vinna. Första platsen växlades mellan Luxemburg och Storbritannien nästan hela tiden efter varje omgång och vid något tillfälle råkade Luxemburg hamna bakom Spanien. Dock lyckades Luxemburg hinna ikapp efter de sista omgångarna men Storbritannien råkade falla bakom Spanien igen. Israel fick en bra start genom att hamna på en fjärde plats. Segern gick till Luxemburg efter den sista omgången.

Återkommande artister

Källor

Externa länkar 

Eurovision Song Contest, officiell webbplats

 
1973 i Luxemburg
Eurovision Song Contest 1972

Eurovision Song Contest 1972, sändes den 25 mars 1972 från Usher Hall i Edinburgh (Storbritannien), trots att Storbritannien inte hade vunnit året före. Det är för övrigt än så länge enda gången som tävlingen arrangerats i Skottland. Monaco tog hem segern 1971, men hade inte resurser att arrangera festivalen, vilken därmed istället fick arrangeras i Storbritannien (Sverige var ett av de länder som först fick erbjudandet, men som avböjde). Programledare var Moira Shearer. 

Detta år gick segern till Luxemburg med Vicky Leandros som bidrog med låten Après toi, som har blivit en klassiker inom eurovisionen. Låten spelades in på flera europeiska språk, och även på japanska.

Bidragen

Omröstningen 
Luxemburg tog ledningen efter första omgången. Storbritannien höll på att komma ifatt efter andra omgången men föll bakåt igen. Efter den fjärde omgången höll Nederländerna på att komma ikapp men hamnade efter igen. Luxemburg och Nederländerna höll sig högst uppe en ganska lång stund medan Storbritannien och Västtyskland bråkade om den tredje platsen. Till slut lyckades Storbritannien hinna förbi Nederländerna men inte Luxemburg. Efter den sista omgången hann även Västtyskland komma förbi Nederländerna och fick en tredje plats. Luxemburg segrade medan Storbritannien kom tvåa.

Återkommande artister

Källor

Externa länkar 

Eurovision Song Contest, officiell webbplats

 
1972 i Storbritannien
Eurovision Song Contest 1971

Eurovision Song Contest 1971, sändes den 3 april 1971 från Gaiety Theatre i Dublin, Irland i och med att Irland året före hade vunnit med "All kinds of everything" av Dana. Programledare var Bernadette Ni Ghallchoir. Kapellmästare var Colman Pearce. Mellan varje bidrag visades videovykort med bilder från varje land som deltog. I Sveriges fall visades bilder från Stockholm. Detta år infördes regeln att varje lands bidrag fick innehålla max sex deltagare på scenen, en regel som gäller än idag ().

Arton länder deltog i tävlingen, vilket motsvarade rekordet för 1965 och 1966. Österrike återvände efter sin tvååriga frånvaro, medan Finland, Norge, Portugal och Sverige alla återvände efter ett års frånvaro. Malta gjorde sin debut.

Bidragen

Omröstningen 
Detta års festival har fått kritik för att mutor och fusk kan ha förekommit. Juryledamöterna fanns detta år på plats i Irland (dessa bestod av två från varje land, en över och en under 25 år, som gav varje bidrag mellan ett och fem poäng) och kunde på förhand umgås med deltagarna. Den ene jurymedlemmen från Malta sägs ha försökt att locka Hanne Krogh, som representerade Norge, att ge högsta poäng, i utbyte mot sexuella tjänster. Bidraget fick endast ett och två poäng av Maltas representanter. 

Detta år gick segern till Monaco med Séverine som bidrog med låten "Un banc, un arbre, une rue".

Återkommande artister

Källor

Externa länkar 

Eurovision Song Contest, officiell webbplats

 
1971 i Irland
Vinh Yen

Vinh Yen (på vietnamesiska Vĩnh Yên) är en stad i Vietnam och är huvudstad i provinsen Vinh Phuc. Folkmängden uppgick till 94 294 invånare vid folkräkningen 2009, varav 79 547 invånare bodde i själva centralorten.

Källor 

Orter i Vietnam
Undervattensstrid

Undervattensstrid är en typ av stridsuppgift för marina förband.

Med undervattensstrid menas främst förmågan till ubåtsjakt. Ubåtsjakten bedrivs med hjälp av sensorer i form av aktiva och passiva sonarer (även kallat hydrofoner), sonarbojar och vapenverkan i form av antiubåtsgranater, torpeder och sjunkbomber. Till undervattensstriden hör även förmågan att lägga ut mineringar, något som samtliga svenska örlogsfartyg har möjlighet att göra. Korvetterna i Visbyklassen har också kvalificerade system för minröjning.

Sjökrigföring
Tsuranuanni

Tsuranuanni är den del av fantasyvärlden Kelewan där tsuranierna lever. I denna värld brukar Tsuranuanni kort kallas för "imperiet". Detta eftersom Tsuranuanni har i princip all makt över Kelewan.

Tsuranuanni förekommer i flera av fantasyförfattaren Raymond E. Feists böcker, bl.a. "Imperiets dotter" och "Kriget om Rämnan". Mellan makthavarna i Tsuranuanni utspelar sig "Rådets spel" som starkt påverkas av en invecklad hederskodex, lite liknande den som fanns i forntida Japan.

Fiktiva länder
Ytstrid

Ytstrid är typ av stridsuppgift för marina förband

Med ytstrid menas lokalisering, klassificering och bekämpning av andra ytfartyg. För lokalisering och klassificering används signalspaningsutrustning och avancerade radarsystem. 

Vapensystemen inom ytstriden är främst sjömålsrobotar. Det svenska korvettsystemet är beväpnat med sjömålsrobotsystemet Robot 15 ("RBS 15").

Se även
 Ytattackflottiljer i Sverige

Sjökrigföring
Luftstrid

Luftstrid kallas strid mellan flygfarkoster eller mellan flygfarkoster och kontrahenter på land eller till sjöss.

Typiska exempel på luftstrid är anfall med eller strid mellan jaktflygplan.

Militär taktik
en:Air to air combat
Derek Boateng

Derek Owusu Boateng, född 2 maj 1983 i Accra, är en ghanansk före detta fotbollsspelare som spelade som mittfältare. Han har spelat i bland annat Panathinaikos FC, Beitar Jerusalem, AIK, FC Köln, Getafe och FC Dnipro Dnipropetrovsk. Han avslutade karriären efter en sejour i grekiska OFI Kreta. 

Boateng spelade ungdomsfotboll för Liberty Professionals i hemlandet Ghana. Som 16-åring skrev han på för grekiska Kalamata och därefter gick han till grekiska Superligan-klubben Panathinaikos. Efter att ha varit utlånad till OFI Kreta valde Boateng att gå till svenska AIK. Efter det blev det spel i israeliska Beitar Jerusalem. Därefter blev det en halvsäsong i tyska 1. FC Köln innan han sommaren 2009 gick till La Liga-klubben Getafe. Under sin första säsong i Getafe hjälpte han klubben till en imponerande sjätte plats samt en semifinalplats i Copa del Rey. Han spelade ytterligare en säsong för klubben då de även deltog i UEFA Europa League innan han valde att skriva på för ukrainska Dnipro Dnipropetrovsk. 

Den 22 maj 2013 skrev han på för Premier League-klubben Fulham som fri transfer. Han debuterade för Fulham i Premier League den 17 augusti 2013 i en 1–0-förlust på bortaplan mot Sunderland.

Boateng var uttagen i Ghanas VM-trupp 2006 där han gjorde inhopp och även spelade från start mot USA. Han spelade även mot Brasilien i åttondelsfinalen. Han var även med i Ghanas trupp vid fotbolls-VM 2010.

Källor

Noter

Födda 1983
Ghananska fotbollsspelare
Ghananska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Panathinaikos FC
Spelare i OFI Kreta
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Beitar Jerusalem FC
Spelare i 1. FC Köln
Spelare i Getafe CF
Spelare i FK Dnipro Dnipropetrovsk
Spelare i Fulham FC
Spelare i Rayo Vallecano
Spelare i SD Eibar
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2002
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2012
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2013
Män
Levande personer
Personer från Accra
Kalevala (stad)

För andra betydelser, se Kalevala (olika betydelser).

Kalevala () är en ort i rajonen Kalevala i Karelska republiken i nordvästra Ryssland. Staden är rajonens administrativa centrum och har cirka 4 000 invånare. Före namnbytet hette orten Uchta (ryska: Ухта), på finska Uhtua och på karelska Uhtuo. Rajonen bytte namn till Kalevala vid 100-årsjubileet för det finsk-karelska eposet Kalevala 1935, och orten bytte namn till Kalevala 1963.

Kalevala är mest känd som Kalevala-eposets hemstad. I Kalevala finns bland annat Elias Lönnrots träd, där Lönnrot sägs ha suttit och skrivit ner verserna till eposet. I Kalevala finns också Arhippa Perttunens hus. Pentunen var en av de mest berömda runosångarna.

Idag utgör ursprungsbefolkningen karelerna endast 45% av stadens invånarantal.

Källor
 

Orter i Karelska republiken
Förhorning

Förhorning kallas fenomenet när cellulosafibrers fibriller binder till varandra. Förekommer under torkning och vid hög temperatur och resulterar bland annat i försämrad förmåga att ta upp vatten.

Botanik
En vår i vapen

En vår i vapen är en svensk dramafilm från 1943 i regi av Gunnar Skoglund.

Handling
Filmen utspelar sig våren 1940. Kalle, Gustav och Åke blir inkallade i kriget och får lämna sina käresta. Längtan till flickvännerna där hemma är stark, men samtidigt finns andra kvinnor på orten där de är placerade.

Om filmen
Filmen premiärvisades 4 januari 1943 på biograf  Palladium i Stockholm. Den spelades in i Filmstaden Råsunda med exteriörer filmade i Norrköping, Kimstad, Grensholm och Göteborgstrakten av Åke Dahlqvist.

Roller (i urval)
Gaby Stenberg -  Gullan 
Ingrid Borthen - Elsa, växeltelefonist 
Kotti Chave - Gustav Lind, bilmekaniker 
George Fant - Kalle Andersson, bilmekaniker 
Bibi Lindkvist - Inga Forsman, Jans dotter
Erik Berglund - Jan Forsman, storbonde
Helge Mauritz - Oscar 
Bertil Sohlberg - Pelle, Kalles systerson 
Rita Sandström - Kajsa, Kalles systerdotter 
Jullan Kindahl - fru Andersson, Kalles mor 
Gunnar Ekwall- Magnusson, verkstadsägare 
Hampe Faustman- furir Åke Berglund 
Georg Funkquist- Jacobsson, kontorschef 
Harry Persson - Janne Jansson, värnpliktig 39 
Tore Thorén - Jerka, värnpliktig 
Fritiof Billquist - löjtnant Moldén

Musik i filmen
Längtan till landet, kompositör, Otto Lindblad text Herman Sätherberg, sång Harry Persson 
Vårvindar friska, text Euphrosyne, sång Tore Thorén 
Vårsång, kompositör, Prins Gustav text Herman Sätherberg, sång Harry Persson
Den sitter där den sitter, kompositör, Harry Persson text Harry Persson, Nils Bie sång Tore Thorén och Harry Persson 
Schottis (Johansson), kompositör, Gunnar Johansson, instrumental. 
My Old Kentucky Home (Good Night), kompositör och text Stephen C. Foster, instrumental.
Fox Special, kompositör, Jack Gill, instrumental.
Bröllopet på Ulfåsa. Bröllopsmarsch, kompositör, August Söderman , instrumental.

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2016.

Källor

Externa länkar 
 
 

Filmer 1943
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Gunnar Skoglund
Svenskspråkiga filmer
Östergötland på film
Svenska 1940-talsfilmer
Beredskapsfilmer
Formel Mini

Formel Mini är en tävlingsklass inom karting som körs med 95 eller 85 cc Raket Motor. Klassen medverkar bland annat i tävlingsserierna MKR och Norrlandscupen. Man får börja köra Mini det år man fyller 10 år. Mini-kartar har gröna nummerskyltar.

Externa länkar
Raket

Karting
Häxmjölk

Häxmjölk är en vätska som kan komma från nyfödda barn, både flickors och pojkars, bröst, på grund av hormoner de fått via navelsträngen från modern. Det är ofarligt och försvinner efter ett par dagar.

Källor

Spädbarnstiden
Medicinska symtom
Bröstsjukdomar
Yossi Azulay

Yossi Azulay, född december 1977 i Gilo (Östra Jerusalem), är en israelisk popsångare som sjunger rytmisk och melodisk medelhavspop.

Hans första framgång kom från en duett tillsammans artisten Shlomi Shabath. 2003 släppte han sin första skiva, det självbetitlade albumet "Yossi Azulay" för att sedan två år, 2005, senare släppa albumet Yom echad itach, (sv: En dag med dig). Albumet Tfilot, (sv: Böner) kom ut 2008 och följdes 2011 upp med Böner 2.

Yossi Azulay avtjänade sin värnplikt i den israeliska armén i en underhållningsgrupp som åkte omkring och spelade för soldaterna. Efter det har han turnerat i Israel tillsammans med flera artister och arbetat med studioprojekt.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbsida

Födda 1977
Israeliska popsångare
Män
Levande personer
Inbakad fläta

Inbakad fläta är en hårfrisyr som är variant av en vanlig hårfläta, där ytterligare små hårslingor successivt arbetas in i flätan. Den byggs därmed på och ligger intill huvudet hela vägen. 

Den inbakade flätan börjar högre upp på huvudet än den vanliga flätan och ofta redan vid luggen. Mot slutet avslutas med en helt vanligt fläta så långt ner det går. Det är också möjligt att börja vid sidan av huvudet och arbeta sig mot bakhuvudet genom att successivt samla ihop hårslingor.

Frisyrer
Earthbound (musikalbum av King Crimson)

Eartbound är King Crimsons första livealbum, utgivet 1972. Uppsättningen är den samma som på det föregående studioalbumet Islands. Bolaget Atlantic som skulle ge ut skivan i USA avböjde på grund av den dåliga ljudkvaliten.

Låtlista
"21st Century Schizoid Man" (Fripp, Giles, Lake, McDonald, Sinfield) - 11:39 
"Peoria" (Burrell, Collins, Fripp, Wallace) - 7:22 
"The Sailor's Tale" (Fripp) - 4:49 
"Earthbound" (Burrell, Collins, Fripp, Wallace) - 6:14 
"Groon" (Fripp) - 15:33

Medverkande
Robert Fripp - gitarr
Boz Burell - bas & sång
Mell Collins - flöjt, sax & mellotron
Ian Wallace - trummor

Livealbum 1972
Album av King Crimson
Commedia

Commedia är ämnesföreningen för mediastuderande inom yrkeshögskolan Arcada i Helsingfors.

Commedia grundades först som en förening under TLK (Tekniska Läroverkets Kamratförbund, ämnesföreningen för ingenjörstuderande inom Arcada) men blev en egen förening 1998. 

Övriga ämnesföreningar inom Arcada är förutom Commedia och TLK, HanSe SF r.f. och HoSK. HanSe är till för studerande inom handel och service, HoSK tar han om dem som studerar inom branschen för hälso- och socialvård.

Studentorganisationer
Margaret Mackall Smith Taylor

Margaret Mackall Smith Taylor, född 21 september 1788 i Calvert County, Maryland, död 18 augusti 1852 i Pascagoula, Louisiana; amerikansk presidentfru 1849-1850, gift med president Zachary Taylor.

Biografi 

Hon var dotter till en plantageägare i Maryland.

Hon gifte sig 21 juni 1810 med Taylor och de följande 35 åren tillbringade familjen på olika garnisonsorter. Paret fick sex barn, av vilka två dog i späd ålder.

När hennes make blev president, förhindrades hon på grund av dålig hälsa att deltaga aktivt som First Lady. Hon överlät istället alla sådana uppgifter på sin dotter Mary Elizabeth Bliss.

Taylor avled 18 augusti 1852 i Pascagoula, Louisiana.

Referenser

USA:s första damer
Personer i USA under 1800-talet
Personer från Calvert County
Födda 1788
Avlidna 1852
Kvinnor