kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Långtbortistan

Långtbortistan är ett fiktivt land i Kalle Ankas universum som ligger långt bort från Ankeborg. Numera används ordet även utanför serievärlden som ett uttryck för en mycket avlägsen ort. Ordet bygger på ändelsen -stan, som förekommer i flera indoiranska språk och betyder "-land" (jf. Afghanistan, Kurdistan och Pakistan).

Historik 
Långtbortistan förekommer förmodligen första gången i Kalle Anka & C:o i oktober 1959. Historien, där Dumbo är huvudfigur, var skriven av Carl Fallberg och tecknad av Paul Murry i USA 1958. I originalutgåvan på amerikanska hette landet "Faroffistan".

Den svenska utgåvan, där landet omskrivs som Långtbortistan, översattes av det äkta paret Per Anders och Maibrit Westrin och utkom i oktober 1959. Dock hade numret kommit ut en månad tidigare i Danmark, där översättaren Sonja Rindom översatt landet till Langtbortistan. Även den norska utgåvan kom ut i september och där översattes landet till Langtvekkistan. Både Rindom och Westrin har hävdat att de uppfunnit uttrycket.

En del Kalle Anka-serier avslutas med att någon av figurerna måste gå i landsflykt, till ett land mycket långt borta. Kalle Anka-tecknaren Carl Barks var först med det skämtet, men hos honom var Timbuktu landsflyktsorten, till exempel i en historia från 1957, där Oppfinnar-Jocke och Kalle färgat Ankeborgs kranvatten rött. Carl Barks hade tidigare också gjort omskrivningar där han använde sig av ändelsen -stan, exempelvis Howduyustan 1952. vilket givit upphov till missförståndet att landet först dök upp i en historia av Carl Barks. Landet kan se mycket olika ut.

Utanför Kalle Ankas universum 
Uttrycket Långtbortistan, som omskrivning för en mycket avlägsen ort, började dyka upp i svenska dagstidningar i slutet av 1970-talet. Poeten Petter Lindgrens debut från 1994 hette just Långtbortistan. Långtbortistan har även använts i Svensk försvarsdebatt kring 2009, då av kritiker till Försvarsmaktens fokusering på Internationella Missioner samtidigt som det nationella försvaret skrotades. Bland kritikerna kallas detta för "Långtbortistan-doktrinen".

Se även 
 -stan
 Platser i Kalle Ankas universum

Referenser

Noter

Allmänna källor 
 "Langtbortistan" på webbsidan "Månedens navn" (Afdeling for Navneforskning, Københamns Universitet, 2013)

Fiktiva länder i Asien
Kalle Ankas universum
Tacksägelse

Tacksägelse är ett religiöst uttryck för tacksamhet. Inom judendomen har välsignelser av människor och materia formen av en tacksägelse, vanligen med inledningen "Välsignad är du Herre, världsalltets Konung, du som har skapat …".

Ur påskmåltiden eller kiddushens välsignelser av bröd och vin har den kristna eukaristibönen fått sin form, och själva ordet eukaristi (grek. eucharistia) betyder egentligen "tacksägelse". En särskild tacksägelse för skörden förekommer i många kyrkor, till exempel på Tacksägelsedagen.

En särskild tacksägelse är den som sker i Svenska kyrkans församlingar vid tillkännagivandet av vilka som avlidit. Det är vanligt att de närmast anhöriga inbjudes till tacksägelsen och under gudstjänsten tänds ett ljus till dess minne samt utför klockringning och tyst eller gemensam bön för den avlidne samt dennes anhöriga. Klockringningen som kallas själaringning, och introducerades 1922 i Engelbrektskyrkan är den form av själaringning som är vanligast inom svenska kyrkan idag. Vid en specifik tid som utses av den egna församlingen för att meddela om dödsfall.

Källor

Kristendom
Svenska kyrkan
Kiddush

Ej att förväxla med Kaddish.

Kiddush (hebreiska för helgande, eller heliggörande) är en bön eller välsignelse, som i den judiska traditionen reciteras över en bägare med vin när sabbaten, eller någon annan judisk högtid inleds. 
 
Ordet kiddush kommer från det hebreiska ordet för helig (kadosh) som också översätts med avskiljande. Inom judendomen betraktas sabbatsdagen som helig, och avskild. Att sabbatsdagen är avskild betyder dels att den skiljer sig från de andra dagarna i veckan, och dels att den betraktas som en dag särskilt avsatt för Gud. Genom att läsa kiddush när sabbaten inleds markerar man heligheten, och överlämnar dagen till Gud.

Det finns flera varianter av kiddushböner. Den kiddushbön som anses viktigast är den som reciteras i det judiska hemmet före sabbatsmåltiden. Någon i familjen ber kiddush över en bägare med vin, eller druvjuice innan man äter sabbatsmåltiden på fredagskvällen. Vinet hälls i en särskild kiddushbägare och efter bönen får alla som samlats dricka av vinet. Kiddushbönen inleds med några verser ur Toran. Texten berättar om hur Gud gjorde den sjunde dagen till en helig dag när han vilade efter att ha skapat världen (1 Mos 2:1-3). När man reciterar kiddush, ber man om välsignelse dels över själva vinet (som är en symbol för glädje) och över hela sabbaten.
 
I synagogan, på sabbatens morgon reciteras en annan variant av kiddush. Det finns också särskilda Kiddush för andra judiska högtider som till exempel påskhögtiden (Pesach) och lövhyddohögtiden (Sukkot).

Källor
 
 

Judendom
Adony

Adony (tidigare: Duna-Adony, ) är en mindre stad i provinsen Fejér i centrala Ungern. Staden har  invånare (), på en yta av  km². Den ligger vid Donau, cirka 44 kilometer sydväst om centrala Budapest.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Fejér
Maly Trostenets

Maly Trostenets (belarusiska: Малы́ Трасцяне́ц eller Maly Trascianiec, ryska: Ма́лый Тростене́ц) är en stadsdel i Minsk i Belarus. Här etablerade nazisterna ett av sina förintelseläger.

Historia 
Lägret uppfördes sommaren 1941 för att hysa ryska krigsfångar, men gjordes om till förintelseläger den 10 maj 1942, då de första judarna anlände. Lägrets primära syfte var förintandet av den judiska befolkningen i Minsk med omgivningar, men även judar från Tyskland, Österrike och Tjeckoslovakien mötte döden här. Enligt sovjetiska källor mördades mellan 200 000 och 500 000 människor i Maly Trostenets.

Se även 
 Arbetsläger
 Koncentrationsläger
 Lista över koncentrationsläger
 Märken för fångar i nazistiska koncentrationsläger

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Förintelsen i Belarus
Koncentrationsläger i Nazityskland
Stadsdelar i Minsk
Förintelseläger
Ångbläster

Se bläster och blästring för andra betydelser.
En ångbläster (av ånga och bläster, av engelska steam blast), även blästerrör och blåsrör, är en anordning i ånglok och andra ångmaskiner vars huvudsaklig uppgift är att blåsa ut den använda vattenångan från cylindrarna i skorstenen. Denna konstruktion är ett slags injektor, som ökar luftdraget genom eldstaden och leder till häftigare förbränning. Tidigare (stationära) ångmaskiner strävade efter att kondensera ångan till vatten och leda den åter till pannan, men kondensorer har inte varit vanligt förekommande på lokomotiv.

Det har hävdats att ångblästern uppfanns av såväl Timothy Hackworth som George Stephenson. Hackworth konstruerade 1827 en sådan för sitt lokomotiv Sans Pareil. George Stephenson använde en ångbläster till sitt lokomotiv Rocket, som tävlade i Rainhilltävlingen i oktober 1829, men kan ha plagierat Hackworths konstruktion. Emellertid hävdade Goldsworthy Gurney att han själv gjort uppfinningen 1822, först för en förbränningsugn och senare för en landsvägsångvagn, och att Hackworth lånat idén därifrån. Gurneys ångvagn lär i juli 1829 ha kört landsvägen 84 miles från Bath till London på 9 timmar och 20 minuter inklusive raster, med en medelhastighet av 14 miles per timme exklusive raster.

Ordet "ångbläster" finns i svenska språket sedan 1881.

Referenser

Externa länkar
Bläster i Nordisk familjebok, 1878
Drag i Nordisk familjebok, 1907
Injektor i Nordisk familjebok, 1910
Ångmaskiner i Nordisk familjebok, 1894
Goldsworthy Gurney (1793-1875)

Maskinteknik
Antonios Eparchos

Antonios Eparchos, född 1491, död 1571, var en grekisk humanist från Kerkyra (Korfu).  

Han är mest känd genom sin klagodikt över antikens Greklands (Hellas) undergång, utgiven 1544. I dikten uppträder Olympens gudar och manar Europas stormakter att befria den helleniska världen från Osmanska riket. 

Eparchos ägde en stor handskriftssamling, vars huvuddel hamnat i Bibliothèque nationale i Paris.

Referenser 

Grekiska författare
Födda 1491
Avlidna 1571
Män
Personer i Grekland under 1400-talet
Personer i Grekland under 1500-talet
Epicharmos

Epicharmos, född omkring 540 f.Kr. på ön Kos, var en grekisk komediförfattare.

Epicharmos tillbringade större delen av sitt liv i Megara på Sicilien och sedan i Syrakusa, vid konung Hierons hov. Han lär ha avlidit vid 90 års ålder. Genom Epicharmos vann den dorisk-siciliska komedin sin utbildning i regelbunden och konstnärlig form. Epicharmos många stycken var skrivna på den doriska dialekten och utmärkte sig genom kvickhet och livlighet i dialogen samt stor människokännedom. Så när som på några få fragment (utgivna av Lorenz, 1864) har hans arbeten gått förlorade. Enligt Horatius skall Plautus ha använt dem såsom förebilder, och de grekiska filosoferna anför ofta sentenser ur dem.

Källor

Antikens grekiska författare
Män
Födda 540 f.Kr.
Avlidna 450 f.Kr.
Ugglan
Deklination

Deklination (latin declinatio, av declinare, böja) kan syfta på:

 Deklination (astronomi) – en av två vinkelkoordinater för lägesbestämning av ett himmelsobjekt
 Deklination (lingvistik) – inom grammatiken böjningen av substantiv, adjektiv, pronomen och räkneord
 Magnetisk deklination – ett skäl till att en magnetkompass inte pekar exakt mot nordpolen
Departur

Departur (departure, eg. avvikelse), medelparallellens längd uttryckt i nautiska mil (distansminuter, sjömil) mellan två platsers meridianer. Departuren uttrycker således hur mycket väster eller öster två platser ligger om varandra.

Källor

Längdenheter
Sjötermer
Ugglan
Diagonalbyggnad

Diagonalbyggnad på kravellbyggda träfartyg eller båtar använd bordläggningskonstruktion med dubbla plankgångar och spant, varvid den inre läggs i 45° mot spanten och den yttre nästan i nästan rät vinkel mot den inre.

Diagonalbordläggning tillgår så att över ett mallställ till den blivande båten bordlägges först ett diagonalt lag och sedan utanpå detta ett annat vinkelrätt däremot, varefter mallstället borttages, båda lagen nitas tillsammans och bottenstockar, relingslister med mera monteras, men spant behövs inte. En båt som byggs på detta sätt kan inte ha några S-buktiga linjer. Därför är det särskilt lämpligt för fenbåtar, som har ganska fylliga linjer.

Skrovdelar och delar fästa på skrovet
Sjötermer
Durk

Durk (holl. durk, kölrum) är golv i fartyg och fritidsbåtar. Förvaringsplats i örlogsfartyg eller kustartilleri-pjäsplats för till exempel krut eller ammunition. 

Skrovdelar och delar fästa på skrovet
Ole Henrik Laub

Ole Henrik Laub, född 3 december 1937 i Århus, död 22 oktober 2019 i Assens i Mariagerfjords kommun, var en dansk författare. 

Laub debuterade 1967 med novellsamlingen Et sværd dyppet i honning. Han har sedan skrivit en lång rad novellsamlingar och romaner som alla behandlar den moderna människans fruktan och vanmakt. Han har också skrivit manus till radio- och TV-teater.

Källor

Danskspråkiga författare
Danska författare
Födda 1937
Män
Avlidna 2019
Spike Jones

Lindley Armstrong "Spike" Jones, född 14 december 1911 i Long Beach, Kalifornien, död 1 maj 1965 i Beverly Hills, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk musiker; orkesterledare, arrangör och trumslagare.

Som bandledare för orkestern City Slickers gjorde han sig känd för komiska versioner av kända låtar, varav en blev signaturmelodi för radioprogrammet Hallå trafikant i Sveriges Radio. Han sysselsatte sig också med "lustmord" på klassisk musik (Spike Jones murders them all) där han bland annat låter framföra operan Carmen på cirka tolv minuter, Humlans flykt, ouvertyren till operan Wilhelm Tell med flera. Musiken kan beskrivas som extrem crazy-humor, där allt ifrån koskällor och tvättbrädor till dricksglas används som instrument.

Diskografi 
 Bottoms Up, Polka (1952)
 Kids the Classics (1953)
 Dinner Music For People Who Aren't Very Hungry (1956)
 Spike Jones in Stereo (1959)
 Omnibust (1960)
 60 Years Of "Music America Hates Best" (1960)
 The Best Of Spike Jones (1960)
 Washington Square (1963)
 Spike Jones New Band (1964)
 My Man (1964)
 The New Band Of Spike Jones Plays Hank Williams Hits (1965)
 Spike Jones Is Murdering the Classics (1971)
 The Original Comedy Classics - 2CD (2007)

Litteratur 
Corbett, Scott C. (1989) An Illustrated Guide to the Recordings of Spike Jones. Monrovia: Corbett. No ISBN.
Mirtle, Jack. (1986) Thank You Music Lovers: A Bio-discography of Spike Jones. Westport; Greenwood Press 
Young, Jordan R. (2005) "Spike Jones Off the Record: The Man Who Murdered Music." (3rd edition) Albany: BearManor Media

Externa länkar 

Red Hot Jazz

Phillywire article with added links

Amerikanska musiker
Amerikanska trummisar
Födda 1911
Avlidna 1965
Män
Musiker från Long Beach
Klaus Augenthaler

{{Infobox fotbollsspelare
|bild = Klaus Augenthaler 2021.jpg
|bildtext = Klaus Augenthaler, 2021.
|födelsedatum = 
|födelseort =  Fürstenzell
|födelseland = Västtyskland
|längd = 182 cm
|position = Försvarare
|seniorår = 1977-1991
|seniorklubbar =  Bayern MünchenTotal
|antalseniormatcher(mål) = 404 (52)404 (52)
|landslagsår = 1982-1990
|landslag = 
|antallandskamper(mål) = 27 (0)
|tränarår = 1991-19921992-199719961997-20002000-20032003-20052005-20072010-2011
|tränarklubbar =  Bayern München (ungdom) Bayern München (assisterande tränare) Bayern München (tillfällig tränare) Grazer AK FC Nürnberg Bayer Leverkusen VfL Wolfsburg Unterhaching
}}Klaus Augenthaler''', född 26 september 1957 i Fürstenzell, är en tysk fotbollsspelare och tränare.

Klaus Augenthaler var en av Bundesligas främsta liberos under 1980-talet och firade stora framgångar tillsammans med klubblaget FC Bayern München. Augenthaler blev tysk mästare sju gånger och vann tyska cupen tre gånger. Augenthaler blev världsmästare med Västtyskland 1990 och spelade 27 landskamper. Han var även med i den västtyska VM-truppen 1986. Efter den aktiva karriären har Augenthaler varit tränare i FC Bayern München (assisterande tränare), Grazer AK, 1. FC Nürnberg, Bayer Leverkusen och aktuelle VfL Wolfsburg.

Externa länkar
Spelarbiografi om Klaus Augenthaler (svenska)
Klaus Augenthaler 

Födda 1957
Tyska fotbollsspelare
Tyska fotbollstränare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Bayern München
Spelare i Fußball-Bundesliga
Tränare i FC Bayern München
Tränare i Grazer AK
Tränare i 1. FC Nürnberg
Tränare i Bayer 04 Leverkusen
Tränare i VfL Wolfsburg
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i VM i fotboll 1990
Män
Levande personer
Idrottare från Bayern
Världsmästare i fotboll
Nordmannsgran

Nordmannsgran (Abies nordmanniana) som ofta säljs som kungsgran i julgranssammanhang, är en odlad prydnadsgran i ädelgranssläktet, Abies, vilket är flera olika träd i familjen tallväxter.

Dess barr är 2-4 cm långa. Knopparna är utan kåda. Kottarna har en vass spets, upp till 18 centimeter långa. Den kommer från Kaukasus.

De flesta kungsgranar som säljs som julgranar i Sverige importeras från odlingar i Danmark.

Kungsgranen har fått sitt namn av att Skogshögskolans, sedermera Sveriges lantbruksuniversitets, jägmästarstudenter genom Skogshögskolas studentkårs försorg årligen skänker ett antal kungsgranar till Kungliga slottet i Stockholm. Traditionen började på 1960-talet.

Noter

Externa länkar 

 Royal Court, Prince Carl Philip accepts Christmas trees
 https://web.archive.org/web/20151015013054/http://skogisgranar.se/
 https://web.archive.org/web/20131215220606/http://www.kungahuset.se/kungafamiljen/aktuellahandelser/2011/2011/kronprinsessantogemotgranar.5.70e7de59130bc8da54e800014365.html
Träd i Sverige
Ädelgranar
No Växtindex
Balsamgran

Balsamgran (Abies balsamea) är en växtart inom ädelgranssläktet (Abies) i familjen tallväxter. Den beskrevs av Carl von Linné och fick sitt nuvarande namn av Philip Miller.

Beskrivning 
Balsamgranens barr är 1–2,5 cm långa och växer inte runt grenen utan står parställda åt sidan. Barren är mjukare än på den vanliga granen. Kottarna blir 5–7 cm långa. Trädets topp blir spetsig och smal i fullvuxet tillstånd.

Beteckningen "balsam" kommer av att det bildas blåsor på stammen innehållande välluktande kåda. Att dra barren genom knuten hand lämnar samma angenäma doft.

Utbredning 
Arten härstammar från nordöstra Nordamerika, och växer vilt från centrala Kanada i nordväst till Virginia i sydost. I Sverige är balsamgranen härdig till zon 3. Den förekommer förvildad i Sverige, dock sällsynt. Arten har introducerats även i Norge och Finland.

Varieteter 
Balsamgranen har två varieteter:
A. balsamea var. balsamea
A. balsamea var. phanerolepis

Den sistnämnda återfinns endast i de allra mest sydliga delarna av utbredningsområdet, i Virginia och West Virginia.

Namnsorter 
Det finns även flera namnsorter av arten i handeln:
A. balsamea 'Columnaris'
A. balsamea 'Compacta'
A. balsamea 'Hudsonia' – lågvuxen och långsamväxande art.
A. balsamea 'Kiwi'
A. balsamea 'Larry's Weeping'
A. balsamea 'Nana' – snarlik 'Hudsonia', men har något kortare barr som sitter radiellt på skotten.

A. balsamea 'Piccolo'
A. balsamea 'Renswoude'
A. balsamea 'Tyler Blue'
A. balsamea 'Verkade's Prostrate'

Källor

Noter

Externa länkar 

Ädelgranar
Ba Växtindex
Träd i Sverige
Silvergran

Silvergran (Abies alba) är i Sverige en odlad prydnadsgran i ädelgranssläktet, Abies.

Barren är drygt 1,5–3 cm långa, med mörkgrön ovansida och på undersidan svagt silverfärgade ränder samt vanligtvis något urnupna i spetsen. Kottarna blir 10–15 cm långa. Växer vild i Mellan- och Sydeuropa. Är vanlig som odlad gran och frösår sig i södra Sverige. Odlas för skogsplantering och till prydnad i trädgårdar.

Arten förekommer från Pyrenéerna till västra Ukraina, södra Italien och norra Grekland. Den växer i kulliga områden och i bergstrakter mellan 300 och 2000 meter över havet. Silvergran föredrar kyligt fuktigt väder med en årlig nederbörd av mer än 1000 mm. Den kan bilda skogar där nästan inga andra träd ingår eller den hittas tillsammans med vanlig gran eller vanlig tall. Ibland bildar arten blandskogar med bok.

Beståndet hotas av luftföroreningar och skogsbruk. Hela populationen anses fortfarande vara stabil.
IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar 

Träd i Sverige
Ädelgranar
Si Växtindex
James LaBrie

Kevin James LaBrie, född 5 maj 1963 i Penetanguishene, Ontario, är en kanadensisk sångare, mest känd som medlem i bandet Dream Theater.

Biografi
James LaBrie föddes 1963 i Penetanguishene, Ontario, Kanada och började sjunga och spela trummor redan som femåring. Under sina tonår var han medlem i många olika band och 1981, vid 18 års ålder, flyttade han till Toronto för fortsatta musikstudier. Där blev han medlem i glamrockbandet Winter Rose, som 1987 släppte ett självbetitlat album. 

1991 fick han höra att det då ganska okända metalbandet Dream Theater sökte en ny sångare. Han skickade in en demo, bandmedlemmarna blev imponerade och tog snabbt in honom för audition i New York. Det gick bra för honom, och han valdes ut bland 200 andra till att bli sångare i Dream Theater. Då en person i bandet redan hette Kevin, valde LaBrie att skippa sitt förstanamn och ta artistnamnet James LaBrie.

1993 blev han tillfrågad av Iron Maiden att ersätta Bruce Dickinson som just lämnat bandet, men tackade nej till erbjudandet.

James har utöver sin karriär i Dream Theater gjort flera soloprojekt, bland annat Mullmuzzler och albumet Elements of Persuasion vilket släpptes 29 mars 2005. Han har även medverkat på Frameshifts debutalbum Unweaving the Rainbow, och på Ayreons album The Human Equation.

Diskografi (urval)
Studioalbum med Dream Theater
 1989 – When Dream and Day Unite
 1992 – Images and Words
 1994 – Awake
 1995 – A Change of Seasons
 1997 – Falling Into Infinity
 1999 – Metropolis Part 2: Scenes from a Memory
 2002 – Six Degrees of Inner Turbulence
 2003 – Train of Thought
 2005 – Octavarium
 2007 – Systematic Chaos'
 2009 – Black Clouds & Silver Linings
 2011 – A Dramatic Turn of Events
 2013 – Dream Theater 2016 – The Astonishing 2019 – Distance Over Time''

Mullmuzzler

James LaBrie (soloabum)

Källor

Noter

Externa länkar 

JamesLaBrie.com – officiell webbplats

Kanadensiska rocksångare
Progressiva rockmusiker
Kanadensiska metalmusiker
Musiker från Ontario
Födda 1963
Levande personer
Män
John Petrucci

John Peter Petrucci, född 12 juli 1967 i Kings Park på Long Island i New York, är en amerikansk gitarrist som var med och grundade det progressiva metalbandet Dream Theater.

Biografi
John Petrucci spelade gitarr för första gången när han var 8 år på grund av att hans syster spelade ett annat instrument, vilket gjorde att hon fick vara uppe sent, vilket John också ville. När han inte fick vara uppe sent lade han snart av. Han började spela igen när han var 12 år, då han blev inbjuden att spela tillsammans med Kevin Moores (senare keyboardist i Dream Theater) band. Petrucci är till stor del en självlärd gitarrist som utvecklade sin skicklighet genom att försöka att imitera sina idolers spelstil. Hans idoler var bl.a. Steve Morse, Steve Howe, Steve Vai, Stevie Ray Vaughan, Al Di Meola, Alex Lifeson och Allan Holdsworth. Han brukar själv skämtsamt kalla dem för "the Steves and the Als".

Det var när han studerade på Berklee College of Music tillsammans med kompisen John Myung som han mötte trummisen Mike Portnoy. Tillsammans startade de bandet Majesty som senare blev Dream Theater.
Anledningen till att de bytte från Majesty till Dream Theater var på grund av att ett band baserat i Las Vegas gick under samma namn och hotade att stämma dem för plagiat . Idén till namnet Dream Theater kom från Mike Portnoys pappa som såg en film som hette Movie Theater vilket han sedan fick till Dream Theater.

Petrucci har även medverkat i diverse sidoprojekt såsom Liquid Tension Experiment och Explorer's Club. Petrucci har deltagit i G3-turnén tillsammans med Joe Satriani och Steve Vai sex gånger vilket ingen annan har blivit inbjuden till.

Utrustning
John Petrucci har sedan länge varit en trogen Mesa/Boogie-kund och har spelat på dessa förstärkare sedan albumet Images and Words. I klipp från innan detta kan han ses spela på en Randall-stack.
Han har ofta använt modellen Mark IIC+ och även den senare versionen Mark IV men använder även Dual Rectifier Road King, bland annat på Dream Theaters album Train of Thought.
Petruccis elgitarrer är av märket Music Man. Modellen är hans egna och går under namnet "Majesty".

Diskografi (urval)
Soloalbum
 2005 – Suspended Animation
 2020 – Terminal Velocity

Studioalbum med Dream Theatre
 1989 – When Dream and Day Unite
 1992 – Images and Words
 1994 – Awake
 1995 – A Change of Seasons
 1997 – Falling Into Infinity
 1999 – Metropolis Part 2: Scenes from a Memory
 2002 – Six Degrees of Inner Turbulence
 2003 – Train of Thought
 2005 – Octavarium
 2007 – Systematic Chaos'
 2009 – Black Clouds and Silver Linings
 2011 – A Dramatic Turn of Events
 2013 – Dream Theater 2016 – The Astonishing 2019 – Distance over Time''

Studioalbum med Liquid Tension Experiment

Med G3
 (med Steve Vai och Joe Satriani)

Med Jordan Rudess

Referenser

Externa länkar

John Petruccis officiella hemsida
Dream Theater officiella hemsida
Premier Guitar: John Petrucci: The Ultimate Evolved Guitarist

Födda 1967
Amerikanska metalgitarrister
Amerikanska rockgitarrister
Män
Levande personer
Alumner från Berklee College of Music