kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Birgit Rosengren

Birgit Elisabet Ahrle, känd under flicknamnet Birgit Rosengren, född 27 november 1912 i Maria församling på Södermalm i Stockholm, död 6 oktober 2011 i Västerleds församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Birgit Rosengren studerade vid Dramatens elevskola 1931–1933. Hon medverkade i Kar de Mummas revy på Blancheteatern 1931 och 1937. Hon filmdebuterade 1934 i Schamyl Baumans Flickorna från Gamla stan. 1945 drabbades hon av polio och tvingades till ett tio års långt scenuppehåll. Birgit Rosengren arbetade även under många år för Sveriges Radio i Stockholm. 

Rosengren blev som 92-åring mycket uppmärksammad då hon år 2004 berättade om sitt eget liv i SVT:s program Det goda samtalet för journalisten och programledaren Suzanne Axell. Efter programmet fick Birgit Rosengren en "andra karriär" och hade en föreläsningsserie på bibliotek tillsammans med sin son Leif Ahrle. Intervjun med Rosengren blev också ett av de mest sedda programmen i "Det goda samtalets" historia.

Birgit Rosengren var gift första gången med skådespelaren Elof Ahrle från 1940 till hans död 1965 och andra gången med skådespelaren Eric Gustafson från 1977 fram till hans död 1981. Hon är mor till kostymtecknaren Carina Ahrle och skådespelaren Leif Ahrle samt var syster till operettsångerskan Margit Rosengren.

Rosengren är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

TV-produktioner

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 
 
 Expressen https://web.archive.org/web/20111008095254/http://www.expressen.se/noje/1.2584654/birgit-rosengren-dod

Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1912
Avlidna 2011
Kvinnor
R1

R1 kan syfta på:

 R1 (motorväg) – en motorväg som fungerar som en ringled vid Antwerpen i Belgien
 Yamaha YZF-R1 –  en sportmotorcykel tillverkad av Yamaha Motor Company
 R1 (reaktor) – Sveriges första kärnreaktor vid KTH i Stockholm
 Ringhals 1 – en reaktor vid Ringhals kärnkraftverk
Hasse Zetterström

Hans Harald "Hasse" Zetterström, född 23 maj 1877 i Stockholm,  död 1 juni 1946 i Stockholm, var en svensk författare, kåsör och tidningsutgivare.

Biografi 
Zetterström skrev främst under pseudonymen "Hasse Z", men även "H.Z", "Bill" med flera. Han var redaktionssekreterare i Figaro 1897–1901, och blev 1897 medarbetare i Söndags-Nisse, dess redaktör och utgivare 1901–1923, verkställande direktör 1908 och redaktör för Söndagsnisse-Strix 1924–1943.

Zetterström grundade 1902 Grönköpings Veckoblad och redigerade detsamma åren 1916–1943. Det trycktes först som en sida i tidningen Söndags-Nisse, men utkommer sedan 1916 som en självständig tidning. Han utgav årsboken Lutfisken 1912–1945 och medverkade från 1931 som kåsör med en egen spalt i Svenska Dagbladet.

Familj
Hasse Zetterström var son till arkitekt August Zetterström och Elisabet, född Carlberg. Han gifte sig 1901 med Anna Ahlberg och blev far till kåsören Erik Zetterström (pseudonym Kar de Mumma) och journalisten Sven Zetterström (pseudonym Sven Z) samt Märta Zetterström. Genom Märtas äktenskap blev Hasse Zetterström svärfar till Staffan Tjerneld och morfar till Anna-Clara Tidholm.

Död
Han avled på Sophiahemmet i Stockholm. Hasse Zetterström är begraven på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Bibliografi
Upptar endast verk på svenska. Vissa översattes dessutom till tyska, engelska, danska , esperanto, ryska och turkiska.

 - Anonymt tillsammans med O. Hellkvist.

Samlade upplagor och urval

Redaktörskap

 - Med biografi av Zetterström.

Källor
Händelser man minns - en krönika 1920-1969, fil. dr Harald Schiller, 1970.
Sveriges befolkning 1890, Riksarkivet 2003
Nationalencyklopedin, 2007
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1939, P A Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1939 s. 930

Noter

Externa länkar 

 

Födda 1877
Avlidna 1946
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Grönköping
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Sven Zetterström

Sven Georg Zetterström, född 9 april 1902 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 2 juli 1973 i Bandhagen, var en svensk journalist och manusförfattare.

Zetterström arbetade bland annat på tidningen Filmjournalen. Han var son till Hasse Zetterström och bror till Erik Zetterström. Under en tid var Zetterström även redaktör för almanackan Herrarnas kalender. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmmanus

Referenser

Noter 

Svenska redaktörer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Journalister från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1902
Avlidna 1973
Män
Utgift

Utgift är en post i bokföring. Det avser anskaffningstillfället och priset (värde) av resursanskaffning. Tidpunkten är i princip då resursen levereras men i praktiken anser man utgiftspunkten vara när man får fakturan (då har man papper på värdet). Utgift ska inte förväxlas med kostnad då kostnad uppstår i samband med att resursen förbrukas, inte inköps. Utgifter påverkar aldrig resultaträkningen men det gör däremot kostnaderna.

Referenser 

Företagsekonomi

no:Utgift
Patron

Patron kan avse

 Patron (ammunition) – ammunition till ett eldvapen
 Drivpatron – en patron för handeldvapen, utan egen projektil
Patronläge – den bakersta delen av ett eldrör eller pipa
 Patron –  ägare av ett större jordbruk, se godsägare
 Dynamitpatron – en rund förpackning av dynamit
 Kolsyrepatron – en behållare som innehåller komprimerad gas
 Bläckpatron – en utbytbar komponent i bläckstråleskrivare
 Brukspatron – en ägare till ett bruk
 Träpatron (även sågverkspatron) – en ägare till de större sågverk och träindustrier som etablerades längs Norrlandskusten under 1800-talets senare hälft
 Patronus –  beskyddare, fader, herre och härrör från antika Roms sociala struktur
Patron (hund) - En bombhund som är verksam i Ukrainas statliga tjänst för nödsituationer
Folkvisa

Folkvisa är en visa eller sång av anonym eller okänd upphovsman som inte föreligger i någon auktoriserad ursprunglig form utan i ett antal varianter, uppkomna genom muntlig tradering. Begreppet har sitt ursprung i tyskans Volkslied, vilket myntades 1779 av Johann Gottfried Herder.

Se även
Ballad

Referenser 
Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Visor
Folkmusik
Musik i Tyskland
Kurator

Kurator, eller curator kan syfta på
Från latinska cura, "omsorg") har grundbetydelsen ombesörjare eller uppsyningsman.

 Curator (romarriket) – ämbetsman i Romarriket
 Curator Curatorum –  ordförande och heltidsarvoderad i kuratorskonventet i Uppsala
 Kurator (akademisk) – en titel för personerna i en studentnations ledning
 Kurator (internet) – en person eller ett team jobbar med att hitta relevant innehåll 
 Kurator (socialt arbete) – ett yrke som innehas av socionomer och beteendevetare inom sjukvård eller skola
 Kurator (utställning) – en benämning för en organisatör av utställningar
 Kurator (ämbetsman) – en äldre ämbetsmannaroll i Preussen och Lund
 Kurator – föra annans intressen enligt förordnande av myndighet eller i varje fall av annan än rättsintressenten själv, se kuratel 
 Kuratorskollegiet – ett samarbetsorgan mellan tolv av Lunds studentnationer
Isagogik

Isagogik (grekiska eisagogike, av eisagoge "inledning") är den vetenskapsgren som söker klargöra de bibliska böckernas tillkomsthistoria samt hur den bibliska kanon kommit till. Ämnet behandlar den kringkunskap som krävs för att förstå de bibliska källorna.

Till isagogiken hör bland annat frågor om datering och författare. Till grenen hör även problem som rör skrifternas muntliga och skriftliga tradering samt kanonhistorien, det vill säga hur just de skrifter som nu utgör Bibeln kom att väljas ut och bilda en skriftsamling av nuvarande betydelse.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1976

Exegetik
Hjalmar Selander

Hjalmar Selander, född 2 juli 1859 i Fässbergs socken i Göteborgs och Bohus län, död 10 augusti 1928 i Stockholm, var en svensk skådespelare, regissör och teaterdirektör.

Biografi
Han var son till lantbrukaren Anders Selander och gifte sig 1887 med skådespelerskan Concordia Hård.

Efter att ha genomgått Mallanders teaterskola debuterade Selander på Stora teatern i Göteborg 1878 i rollen som Härved Boson i Bröllopet på Ulfåsa. Han verkade sedan på olika teaterscener, såsom Ölands landsortssällskap 1878–1883, Göteborgs teatersällskap 1883–1884, Nya teatern i Stockholm 1884–1885, Skotte-Sternvall 1885–1886, Engelbrecht 1886–1888, Nya teatern i Stockholm 1888–1889.

Hjalmar Selanders teatersällskap
År 1890 startade han ett eget teatersällskap som först framträdde på finländska scener, men som snabbt blev det främsta på teaterscenerna utanför Stockholm – en position som det bibehöll långt in på 1900-talet. På 1890-talet hade sällskapet, förutom dramatiken, även musikteater, främst operett men även opera, på repertoaren.  

Hjalmar Selanders teatersällskap framträdde som så kallat stående sällskap i Malmö 1891–1896, i Stockholm 1900–1901 på Olympiateatern och 1909–1925 då Selander var chef för Nya teatern vid Järntorget i Göteborg. Där engagerade han flera skådespelare som senare kom att bli kända i större sammanhang såsom Lars Hanson, Karl Gerhard och Gösta Ekman. 

Selanders sista scenframträdande ägde rum en månad före hans bortgång på Skansen som Onkel Bräsig i Livet på landet.

År 1945 fick han Hjalmar Selandersgatan i stadsdelen Kålltorp i Göteborg uppkallad efter sig.

Selander var hedersordförande i Svenska landsortens teaterledareförening från 1916.

Han är begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Bilder

Källor

Svenskt porträttgalleri / XXI. Tonkonstnärer och sceniska artister, s. 99, Hjalmar Selander
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1925, red. fil dr Göran Lindblad, P A Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1924, s. 671f

Vidare läsning 
 

Svenska regissörer
Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Födda 1859
Avlidna 1928
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Fässbergs socken
Svenska teaterchefer under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Sundance Film Festival

Sundance Film Festival (ursprungligen Utah/US Film Festival) är en filmfestival för independentfilm, som arrangeras i Utah i USA slutet av januari varje år sedan 1978.

Många filmskapare har slagit igenom efter att ha blivit uppmärksammade vid Sundance Film Festival, däribland Kevin Smith, Robert Rodriguez, Quentin Tarantino, Todd Field, David O. Russell, Paul Thomas Anderson, Steven Soderbergh, Darren Aronofsky, James Wan, Edward Burns och Jim Jarmusch.

Historia 
Filmfestivalen började arrangeras för första gången i augusti 1978 och hölls då i Salt Lake City, Utah. Initiativtagare var Sterling Van Wagenen, dåvarande chef för Robert Redfords filmbolag Wildwood, och John Earle från Utah Film Commission. Van Wagenen lämnade arrangemanget 1979 för att leda utvecklingen av det som så småningom blev Sundance Institute, en ideell organisation som stöttar oberoende filmskapare.

1981 flyttades festivalen till Park City, Utah, och man ändrade månad för arrangemanget från september till januari.

1984 tog Sundance Institute över huvudmannaskapet för festivalen, vilket medförde att Sterling Van Wagenen var tillbaka i ledningen.

1991 ändrade festivalen sitt namn från US Film Festival till Sundance Film Festival, efter Robert Redfords karaktär i filmen Butch Cassidy och Sundance Kid (1969).

Prisvinnare 
Priser delas ut varje år vid Sundance Film Festival i ett flertal kategorier. Till exempel förekom 34 olika priskategorier (både till filmer och individer) vid 2023 års festival.

Vinnare av 'Juryns stora pris – amerikansk dramafilm' 

 1982: Circle of Power
 1984: Old Enough
 1985: Blood Simple
 1986: Smooth Talk
 1987: Waiting for the Moon/The Trouble with Dick
 1988: Heat and Sunlight
 1989: True Love
 1990: Chameleon Street
 1991: Poison
 1992: In the Soup
 1993: Ruby in Paradise/Public Access
 1994: What Happened Was...
 1995: The Brothers McMullen
 1996: Welcome to the Dollhouse
 1997: Sunday
 1998: Slam
 1999: Three Seasons
 2000: Girlfight/You Can Count on Me
 2001: The Believer
 2002: Personal Velocity
 2003: American Splendor
 2004: Primer
 2005: Forty Shades of Blue
 2006: Quinceañera
 2007: Padre Nuestro
 2008: Frozen River
 2009: Precious
 2010: Winter's Bone
 2011: Like Crazy
 2012: Beasts of the Southern Wild
 2013: Fruitvale Station
 2014: Whiplash
 2015: Me and Earl and the Dying Girl
 2016: The Birth of a Nation
 2017: I Don't Feel at Home in This World Anymore
 2018: The Miseducation of Cameron Post
 2019: Clemency
 2020: Minari
 2021: CODA
 2022: Nanny
 2023: A Thousand and One

Referenser 
 
 "Sundance Film Festival U.S. Dramatic Grand Jury Prize Winners Through The Years – Photo Gallery". Deadline.com. 14 december 2022. Läst 1 maj 2023.

Externa länkar 

  

Filmfestivaler i USA
Återkommande evenemang i januari
Återkommande evenemang med premiär 1978
Kultur i Utah
Hotel Rwanda



Hotel Rwanda är en kanadensisk-brittisk-sydafrikansk-italiensk film från 2004 i regi av Terry George, med Don Cheadle i huvudrollen. Den hade biopremiär i USA den 22 december 2004.

Handling 
Paul Rusesabagina arbetar som chef för ett lyxhotell i Rwandas huvudstad Kigali. Han lever ett välbärgat liv med sin familj på säkert avstånd från all fattigdom och de politiska problem som präglar landet och hans största problem är hur han ska kunna behaga sina rika hotellgäster på allra bästa sätt. Men under våren 1994 utbryter plötsligt kaos i landet när landets Hutu-regim inleder ett makabert folkmord på tutsi-befolkningen i landet samtidigt som FN och västvärlden väljer att blunda. Pauls hotell blir tillflyktsorten för hundratals flyktingar.

Priser 
 Hotel Rwanda blev nominerad till tre Oscar: Bästa biroll - Sophie Okonedo, bästa manliga skådespelare - Don Cheadle och bästa originalmanus - Keir Pearson, Terry George.
 Audience Award, Best Feature, 2004 AFI Festival
 AGF People's Choice Award (Terry George), Toronto International Film Festival
 Vinnare av "Årets skådespelare" IFP Gotham Awards.

Rollista
 Don Cheadle - Paul Rusesabagina
 Sophie Okonedo - Tatiana Rusesabagina
 Nick Nolte - Överste Oliver (baserad på Roméo Dallaire)
 Joaquin Phoenix - Jack
 Desmond Dube - Dube
 David O'Hara - David
 Cara Seymour - Pat Archer
 Fana Mokoena - General Augustin Bizimungu
 Jean Reno - Mr. Tillens (ej krediterad)
 Hakeem Kae-Kazim - Georges Rutaganda 
 Tony Kgoroge - Gregoire
 Mosa Kaiser - Pauls dotter
 Mathabo Pieterson - Pauls dotter
 Ofentse Modiselle - Roger Rusesabagina
 Xolani Mali - Polis
 Neil McCarthy - Jean-Jacques

Om filmen 
Hotel Rwanda är baserad på en verklig historia, och brukar jämföras med Schindler's List.

Filmen utspelar sig i Rwanda men är inspelad i Sydafrika.

Filmen hade publikpremiär i Sverige den 18 mars 2005.

Se även 
 Folkmordet i Rwanda
 Hôtel des Mille Collines

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

1994 på film
Brittiska dramafilmer
Brittiska krigsfilmer
Kanadensiska dramafilmer
Kanadensiska krigsfilmer
Sydafrikanska dramafilmer
Sydafrikanska krigsfilmer
Italienska dramafilmer
Italienska krigsfilmer
Italienska episka filmer
Filmer 2004
Rwanda på film
Brittiska episka filmer
Kanadensiska episka filmer
Filmer som utspelar sig på hotell
Filmer från United Artists
Jan-Olof Strandberg

Gabriel Johan-Olof Strandberg, känd som Jan-Olof Strandberg, född 9 september 1926 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, död 2 maj 2020 i Stockholm, var en svensk skådespelare, teaterchef och regissör.

Biografi 
Jan-Olof Strandberg var son till konstnären Gabriel Strandberg och Olga Bergman. Strandberg tjänstgjorde efter andra världskriget vid Försvarets Radioanstalt (FRA). Han studerade därefter vid Dramatens elevskola 1948–1951. Efter studierna engagerades han vid Upsala Stadsteater. Perioden 1955–1964 var han verksam vid Göteborgs stadsteater. Han engagerades 1964 vid Dramaten och blev chef där 1975, en tjänst han besatte till 1981. Utöver teater har han även regisserat och medverkat i film samt radio- och TV-teater.

Hösten 2006 och våren 2007 medverkade han i Erland Josephsons pjäs Blomsterplockarna som under hösten spelades på Strindbergs Intima Teater och under våren på Dramaten.

Strandberg var gift 1951–1958 med skådespelaren Anita Blom. Deras son var skådespelaren Mikael Strandberg. Från 1963 till sin död var han gift med Rigmor Sahlberg (född 1923), dotter till kapellmästaren Nils Sahlberg och Andrea Johansson.

Jan-Olof Strandberg är gravsatt i minneslunden på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Priser och utmärkelser

1967 – Svenska teaterkritikers förenings Teaterpris
1969 – O'Neill-stipendiet
1969 – Svenska Dagbladets Thaliapris
1973 – Gösta Ekman-stipendiet
1974 – Svenska Akademiens teaterpris
1980 – Litteris et Artibus
1999 – Teaterförbundets guldmedalj

Film och TV

Filmografi (urval)

1947 – Sången om Stockholm
1948 – Flottans kavaljerer
1949 – Bara en mor
1951 – Bärande hav
1953 – Kvinnohuset
1954 – Seger i mörker
1955 – Vildfåglar
1956 – Sista paret ut

1962 – Raggargänget

1963 – Adam och Eva
1964 – För att inte tala om alla dessa kvinnor

1965 – För vänskaps skull
 1966 – Ön

1972 – Mannen som slutade röka
1973 – Kvartetten som sprängdes1981 – Varning för Jönssonligan1983 – Ingenjör Andrées luftfärd1989 – Resan till Melonia1995 – Den röda fläcken2000 – TrolösaTV-produktioner

1962 – Vintergatan1962 – Sankt Antonius underverk1963 – Vilddjurets bild1965 – Resa1965 – Alla mina söner1967 – Möten 
1967 – Den nakne mannen och mannen i frack1968 – Markurells i Wadköping 
1970 – Röda rummet1970 – Körsbärsträdgården1971 – I väntan på Godot1973 – Kvartetten som sprängdes1976 – Leva livet (TV-film)

1977 – Den jäktade1977 – Den beslöjade damen1982 – Soluppgång i Riga1982 – Marknadsafton1984 – Duellantens ansikte1984 – Konsert för en sluten avdelningRoll som brigadgeneral(överste) Claes Rylander

1988 – Påsk1992 – Luciafesten1999 – Offer och gärningsmän''

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Radioteater

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 

Svenska teaterregissörer
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska teaterchefer
Mottagare av Litteris et Artibus
Regissörer från Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Alumner från Dramatens elevskola
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1926
Avlidna 2020
Män
Textur (datorgrafik)

Textur inom datorgrafik är en datamängd som bestämmer en ytas utseende och beskaffenhet. I enklaste fallet består den av en tvådimensionell bitmap som projiceras på en yta. Mer komplexa texturer innehåller flera parametrar, kan ha alfakanal och kan vara animerade.

Datorgrafik
Brita Werner

Brita Werner, senast folkbokförd Anna Dagny Birgitta Hasselblad, ogift Werner, född 5 juli 1904 i Uddevalla församling i Göteborgs och Bohus län, död 17 december 1978 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk sångerska och skådespelare. 

Brita Werner var dotter till lokföraren Johan Albin Werner och Dagmar Johanna Qvicklund.
Werner debuterade som skådespelare på Nya Teatern i Göteborg 1923 och medverkade året därpå i Slottsskogens friluftsteater innan hon perioden 1924–1925 spelade på Folkan i Stockholm.

Åren 1926–1931 var hon med i Karl Gerhards revyer och förekommer även på några skivor. Gerhard skrev flera kupletter för henne. Förutom skivorna i samarbetet med Karl Gerhard sjöng hon duett med Ragnar Hultén, han under artistnamnet Sven Daland och hon under namnet Britta Karl Gerhard.

Hon var först gift 1930–1936 med Karl Gerhard (som då hette Johnson) (1891–1964) och sedan från 1937 med Bertil Hasselblad (1904–1998), direktör för Andell & Anderson AB samt kusin till kamerakonstruktören Victor Hasselblad.

Brita Werner är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Referenser

Externa länkar
Brita Werner på Svensk Mediedatabas

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska revyartister
Karl Gerhard
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1904
Avlidna 1978
Kvinnor
Curator (romarriket)

Curator (av latinska cura, ta hand om, arrangera), vårdare, väktare, skötare.

Curator var en under senrepubliken en titel på åtskilliga tjänstemän i den romerska staten, särskilt under kejsardömets tid, till exempel på dem, som hade tillsyn över vägar, skeppsfart, kloakväsen, statyer och fördelning av spannmål. Curator var också en benämning på en person som av myndighet förordnats att omhänderta annans rätt, då denne inte är i tillfälle att övervaka densamma, vare sig i egen person eller genom målsman, förmyndare eller laga fullmäktig. Benämningen används också för förvaltare vid gemensam förvaltning av fleras, delvis stridiga, intressen, till exempel vid konkurs.

Curator urbis var tillsyningsman för säkerheten i Rom.

Se även
Kuratel
Kurator
Curator Curatorum, ordförande i kuratorskonventet i Uppsala

Romerska titlar
Ämbetsmän
Karin Swanström

Karin Sofia Claësson, känd under flicknamnet Karin Swanström, född 13 juni 1873 i Norrköpings Sankt Olai församling i Östergötlands län, död 5 juli 1942 i Sankt Görans församling i Stockholm, var en svensk skådespelare, regissör, producent och teaterdirektör. Swanström var mellan 1933 och 1941 konstnärlig ledare och produktionschef vid Svensk Filmindustri (SF).

Biografi 
Karin Swanström var dotter till veterinärläkaren Johan Viktor Ferdinand Svanström och Emelie Johanna Katarina Pilgren.

Swanström studerade vid Dramatens elevskola 1890–1892. Efter studierna spelade hon med i olika turnerande teatersällskap. Perioden 1906–1920 drev hon ett eget teatersällskap som uppförde både klassiska dramer och rena farser. 

Hon filmdebuterade 1921 i Mauritz Stillers De landsflyktige, denna roll följdes av nästan ytterligare 50 filmroller. Vid mitten av 20-talet regisserade hon fyra stumfilmer hos Bonnierfilm, där hon även var verksam som produktionsledare. 1933 anställdes hon vid Svensk Filmindustri som konstnärlig ledare och chef för filmproduktionen i SF:s studio Filmstaden. Hon hade en framgångsrik karriär inom detta område fram till sin död 1942. Hon var därmed tongivande chef för SF:s filmproduktion under dessa år – det decennium då SF stod på höjden av sin filmproduktion – och anses därför vara en av de mest betydelsefulla kvinnorna i svensk filmhistoria. 

Som skådespelare på film gör Swanström några av sina främsta filmroller som Gustafva Sinclaire i Gösta Berlings saga (1924), kokerskan Laura i Vi som går köksvägen (1932), som Marta Boman i Swedenhielms (1935) och som farmor Lilli Ekman i Familjens hemlighet (1936).

Från 1915 till sin död var hon gift med producenten Stellan Claësson (1886–1970).

Filmografi i urval

Regi

Producent

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Källor 
 Teater i Stockholm 1910-1970, Stockholm 1982.

Noter
<references>

</references>

Vidare läsning

Externa länkar 

 Karin Swanström på Svensk filmdatabas
 
 Stumfilm - Karin Swanström

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska teaterchefer
Svenska teaterregissörer
Svenska filmregissörer
Skådespelare från Norrköping
Alumner från Dramatens elevskola
Kvinnor
Födda 1873
Avlidna 1942
Karl XII: en biografi

Karl XII: en biografi, biografi om Karl XII:s liv, författad av Bengt Liljegren, utgiven på bokförlaget Historiska Media 2000.

Karl XII
Svenskspråkig facklitteratur
Facklitteratur 2000