kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sunnanå, Söderhamns kommun

Sunnanå är en småort i Söderala socken i Söderhamns kommun, Gävleborgs län.

Befolkningsutveckling

Källor

Orter i Söderhamns kommun
Tidigare tätorter i Gävleborgs län
Småorter i Sverige
Sörljusne

Sörljusne är en ort i Söderala socken i Söderhamns kommun, Gävleborgs län belägen väster om Ljusne. Sörljusne klassades till och med 2000 som en småort. 

Orter i Söderhamns kommun
Svenska järnbruk
Tidigare småorter i Sverige
Östansjö, Söderhamns kommun

Östansjö är en tidigare småort i Söderala socken i Söderhamns kommun, Gävleborgs län. 2015 ändrade SCB definitionen av småorter, och Östansjö visade sig då inte längre uppfylla kriterierna för småorter.

Noter

Orter i Söderhamns kommun
Tidigare småorter i Sverige
Silverklorid

Silverklorid (kemisk formel AgCl) är ett salt av silver och klor.

Egenskaper

Ljuskänslighet
Silverklorid är känsligt för ljus och sönderfaller i metalliskt silver och klorgas när det utsätts för ljus.

Löslighet i vatten
Silverklorid är ytterst svårlöst i vatten. Genom att droppa silvernitratlösning i en provlösning påvisas kloridjoner genom att det blir en vit flockig fällning av silverklorid:

Löslighet i ammoniak
Däremot så löser sig silverklorid lätt i ammoniak och bildar silverdiamin- och kloridjoner

Användning
Fotokänsligheten gör silverklorid utmärkt att användas i fotografiska sammanhang, till exempel i fotopapper.
Samma egenskap är även användbar i optiska sammanhang som till exempel i fotokromatiska linser
Silverklorid används vid behandling av kvicksilverförgiftning.

Klorider
Silverföreningar
Koordinationsföreningar
Fotografiska kemikalier
Ljuskänsliga föreningar
Samurai Shodown

Samurai Shodown, känt i Japan som , är ett fightingspel skapad av SNK.

Handlingen utspelar sig i Japan under 1700-talet, samurajernas era. Och har även vissa karaktärer som är inspirerade av "riktiga" historiska personer. Däribland Miyamoto Musashi (Haouhmaru), Hattori Hanzo (Hanzo i spelet med) och Jubei. Andra kända karaktärer i spelet är: 
 
 Genjuro (Haohmarus rival).
 Ukyo (den tystlåtne)
 Nakoruru.
 Rimururu (Nakorurus syster).
 Galford.
 Kazuki.
 Sogetsu.
 Cham Cham.
 Charlotte.

Striderna i spelet är vapenbaserade (precis som i Soul Calibur, fast detta spel kom tidigare) och de flesta av karaktärerna har olika vapen.

Källor

Externa länkar 
 Samurai Shodowns officiella webbplats
 Recension av Samurai Shodown hos Neo-Geo.com
 

Datorspel 1993
Arkadspel
3DO-spel
Game Boy-spel
Sega Game Gear-spel
Neo Geo-spel
Playstation-spel
Playstation 2-spel
Playstation 3-spel
Playstation Network-spel
Sega Mega Drive-spel
Super NES-spel
Virtual Console-spel
Wii-spel
Xbox 360-spel
Xbox 360 Live Arcade-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Japan i fiktion
1700-talet i fiktion

de:Samurai Shodown
es:Samurai Shodown
ja:サムライスピリッツ
zh:侍魂
Torsten Eriksson

Gustav Torsten Eriksson, född 2 december 1906 i Härnösand, död 6 februari 1977 i Riyadh i Saudiarabien, var en svensk ämbetsman, generaldirektör och författare av flera kriminologiska verk.

Torsten Eriksson avlade en jur.kand. 1930 i Stockholm och blev 1937 amanuens i Fångvårdsstyrelsen, och aktuarie 1941. År 1943 kom han till Socialstyrelsen som skyddshemsinspektör och utsågs 1943 till byråchef. Han stannade på den posten till 1960 då han utnämndes till generaldirektör i Fångvårdsstyrelsen (senare Kriminalvårdsstyrelsen). Han avgick från denna tjänst 1970 och var därefter verksam som FN-expert till sin död. 

Vid sidan av de ordinarie tjänsterna hade Torsten Eriksson flera uppdrag som ledamot av skyddshemsutredningen 1943–1945, CSA:s styrelse 1946–1953, centralstyrelsen för Rädda barnen från 1950, kriminalstatistikutredningen samt strafflagsberedningen. Han var 1953–1955 ordförande i fångvårdens organisationskommitté, 1954–1957 ledamot av fångvårdsbyggnadsutredningen samt ledamot av 1956 års eftervårdsutredning.

Eriksson var son till tapetserare Gustav Ferdinand Eriksson och Emma Christina Lidmark och gifte sig 1933 med riksdagsledamoten Nancy Eriksson (s). De hade tre barn: Birgitta Bergmark (1934-1999), Henrik Eriksson (1942-2017) och Hélène Gladsaxe (född 1945).

Bibliografi (urval)
Politik och kriminalpolitik, Stockholm, 1977 
Kriminalvård: idéer och experiment, Stockholm, 1967 
Det yngsta fångvårdsklientelet: en undersökning, Stockholm, 1952, SOU 
Brott och samhälle, Stockholm, 1939
Medförfattare; Säkerhetsanstaltsutredningen, Vårdorganisation för förvarade och internerade : förslag, Stockholm, 1953, SOU

Filmografi

Källor

Noter 

Personer inom FN
Alumner från Stockholms universitet
Födda 1906
Avlidna 1977
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Härnösand
Generaldirektörer för Kriminalvården
Vidhemsprästen

Vidhemsprästen var en svensk präst i Vidhem, som nu heter Vedum, i Västergötland omkring år 1325. Hans namn var Laurentius Dyakn i latiniserad form, eller Djäkne-Lasse (Lars Diakon) på svenska. Han är känd för att ha ägt och delvis skrivit den äldsta bevarade boken skriven på svenska, Handskrift KB B 59 i Kungliga Biblioteket. Handskriften består av tre sammanbundna delar. Den första innehåller Äldre Västgötalagen och några andra juridiska texter. På de sista nio sidorna har Vidhemsprästen skrivit in ytterligare juridiska texter samt till slut några anteckningar om Vedum. Del två har Vidhemsprästen skrivit. Den innehåller Västergötlands lagmanslängd, en lista över Sveriges kungar och en över biskoparna i Skara, edsöreslagarna, Magnus ladulås stadga mot våldgästning med mera. De tre listorna har troligen författats omkring år 1240. Mitt i del två är del tre instoppad. Den är skriven av en annan hand och innehåller utdrag ur (eller förarbeten till) den yngre Västgötalagen som avslutas med en mening på latin: "Här slutar Laurentius' bok, som Lydekinus har skrivit." På den sista sidan av del tre har Vidhemsprästen Laurentius Dyakn gjort några anteckningar. Man kan tänka sig att de tre böckerna tillkommit i Skara, medan Laurentius tjänstgjort som diakon, och att han tagit dem med sig när han blivit präst i Vedum.

Se även 
 Handskrift KB B 59
 Västgötalagen
 Västgötalagens kungalängd
 Laske-Vedums socken

Källor 
  (nytryck 1979 )  sid. XI-XVII

Vidare läsning

Externa

 Vidhemsprästens anteckningar (Fornsvenska textbanken)

Svenska präster under 1300-talet
Män
Personer från Laske-Vedums socken
Västgötalagen
Handlande

En handling är någonting som personer utför, och begreppet används för att göra en skillnad mellan blotta händelser och utförda handlingar. Aristoteles skrev i Poetiken att vi betraktar handlingar som uttryck för någonting bakomliggande, såsom en avsikt eller mening. Sådant som kan utföra handlingar, till exempel djur och självstyrande robotar, kallas med ett gemensamt ord för agenter. Inom handlingsteorin diskuteras frågor som hur man skiljer mellan medvetna och omedvetna handlingar, vilka handlingar som är fria, och vilka handlingar man kan sägas vara moraliskt ansvarig för.

Se även 
 Handling (olika betydelser)
 Handlingsteori
 Handlingsbarhet

Referenser 

Termer inom metafysik
Bacchi Wapen

Bacchi Wapen var en restaurang, showkrog och kabarélokal belägen på Järntorgsgatan 5 i Gamla stan i Stockholm.

Historik

Föregångaren till Bacchi Wapen var Källaren Hoppet som öppnades 1813 av vinskänken Adolph Ludvig Simon vid Järntorgsgatan 61 (nuvarande nr 5) och hörnet Södra Dryckesgränd 4. Källaren Hoppet blev senare omdöpt till Bacchi Wapen som syftar på vinguden Bacchus. 

Nuvarande byggnad uppfördes 1940 sedan man rivit det förfallna huset från 1600-talet som stod på tomten. Bacchi Wapen återuppstod i bottenvåningen och i de gamla, bevarade källarvalven. Arkitekt var Ernst Grönwall. Bacchi Wapen innehades under perioden 1940-1953 av källarmästare Julius Carlsson.

Krogen drevs under många år av Hasse Wallman och Bosse Parnevik. Många kända artister uppträdde på Bacchi Wapen, bland andra Lill-Babs, Lill Lindfors, Jan Malmsjö, Hjördis Petterson, Lars Berghagen, Rockfolket, Laila Westersund, Maritza Horn, Gösta Linderholm, Sveriges Jazzband, Bernt Dahlbäck, Cornelis Vreeswijk, Eva Rydberg, Ewa Roos, Jarl Borssén, Owe Thörnqvist och Kalle Sändare.

Bacchi Wapen gick i konkurs 2002 men öppnades igen 2004 under namnet Bacchi Bar, och öppnades åter 2007 som mix/gaykrogen Pigalle. Sedan år 2019 finns Bacchi's Pub & Restaurang - Sportbar i Gamla Stan i dessa lokaler. Över porten Järntorgsgatan 5 påminner en jugendinspirerad utsmyckning med två putti som håller initialerna "B" och "W" om den tidigare verksamheten.

Historiska bilder

Se även
Stockholms historiska krogar, värdshus och restauranger

Källor

Fotnoter

Vidare läsning

Externa länkar

Nöjeslokaler i Stockholm
Nedlagda nattklubbar i Stockholm
Historiska verksamheter i Gamla stan
Företag upplösta 2002
Företag som gått i konkurs
Ej längre existerande restauranger i Stockholm
Sveriges fotbollslandslag i VM 1950

Sveriges fotbollslandslag kvalificerade sig för världsmästerskapet 1950 i Brasilien och blev där bronsmedaljör.

Kvalspel 

Finland drog sig ur innan kvalspelet var färdigspelat. Sverige kvalificerade sig till VM.

Sveriges VM-trupp 
Denna lista innehåller de spelare som fick speltid under VM-turneringen, samt reservmålvakten Torsten Lindberg.

Sveriges matcher under mästerskapet

Gruppspel 

  Sverige -  Italien 3:2 (2:1)

Stadion: Estádio do Pacaembu (São Paulo)

Åskådare: 50 000

Domare: Lutz (Schweiz)

Mål: 0:1 Carapellese (7.), 1:1 Jeppson (25.), 2:1 Andersson (33.), 3:1 Jeppson (68.), 3:2 Muccinelli (75.)

  Sverige -  Paraguay 2:2 (2:1)

Stadion: Estádio Durival de Britto (Curitiba)

Åskådare: 8 000

Domare: Mitchell (Skottland)

Mål: 1:0 Sundqvist (24.), 2:0 Palmér (26.), 2:1 A. Lopez (32.), 2:2 C. Lopez (89.)

Sverige hamnade i grupp III och lyckades vinna mot senaste världsmästaren Italien med 3:2. Efter ett tidigt mål av Carapellese vände det svenska laget matchen. Som Italiens nackdel anses flygolyckan som drabbade FC Turin ett år innan. Några av de omkomna var landslagsspelare och gick inte att ersätta. Efter en oavgjord match mot Paraguay gick Sverige vidare till finalrunden. Italien vann sedan mot Paraguay.

Finalrunden 

  Brasilien -  Sverige 7:1 (3:0)

Stadion: Maracanã (Rio de Janeiro)

Åskådare: över 138 000

Domare: Ellis (England)

Mål: 1:0 Ademir (17.), 2:0 Ademir (36.), 3:0 Chico (39.), 4:0 Ademir (52.), 5:0 Ademir (58.), 5:1 Andersson (67.), 6:1 Maneca (85.), 7:1 Chico (88.)

  Uruguay -  Sverige 3:2 (1:2)

Stadion: Estádio do Pacaembu (São Paulo)

åskådare: 8 000

Domare: Galeati (Italien)

Mål: 0:1 Palmér (5.), 1:1 Ghiggia (39.), 1:2 Sundqvist (40.), 2:2 Míguez (77.), 3:2 Míguez (85.)

  Sverige -  Spanien 3:1 (2:0)

Stadion: Estádio do Pacaembu (São Paulo)

Åskådare: 11 000

Domare: van der Meer(Nederländerna)

Mål: 1:0 Sundqvist (15.), 2:0 Mellberg (33.), 3:0 Palmér (80.), 3:1 Zarra (82.)

Brasilien visade sig tydlig överlägset och vann mot Sverige med 7:1. Ademir lyckades göra fyra mål mot det svenska laget som hade akuta försvarsproblem. Sveriges enda mål var ett straffmål i den 67:e minuten. Brasilien vann även tydlig mot Spanien (6:1) och det var en överraskning när de förlorade finalen mot Uruguay. Uruguay själv hade tur mot Sverige med ett sent mål som avgjorde matchen. Genom ett 3:1 mot Spanien säkrade Sverige tävlingens bronsmedalj.

Se även
Sveriges herrlandslag i fotboll

Fotboll i Sverige 1950
VM 1950
Världsmästerskapet i fotboll 1950
Västgötalagens lagmanslängd

Västergötlands medeltida lagmanslängd finns bevarad i handskrift KB B 59, som innehåller Äldre Västgötalagen och en rad texter av stort historiskt intresse. Handskriften är skriven under 1280-talet och förvaras nu i Kungliga biblioteket. I handskriften, som tillhört den s.k. Vidhemsprästen, finns tre tillägg från omkring 1240: en kungalängd, en längd över biskoparna i Skara stift och en lagmanslängd över Västergötland.

Längden redovisar namn och andra uppgifter på de 19 första lagmännen i Västergötland. Längdens källvärde är omtvistat då källorna till Vidhemsprästens bok är helt okända.

Längden består av följande:

Den första var Lumber och efter honom kallas (västgöta)lagen Lums lag, därför att han tänkte ut och utformade största delen av lagen. Lumber vad född i Vånga, Skånings härad, "oc þær liggær han i enom colle fore þy at han var heðþen" (och där ligger han i en kulle för att han var hedning).
Inte heller lagman nummer två, Björn "kialki" var kristen. Han var från Mellby i Kållands härad och låg enligt Vidhemsprästens bok begravd i en kulle som kyrkans klockstapel var byggd på.
Om den tredje västgötalagmannen, Tore "ræfwær", kan längden berätta endast att han var från Gökhem.
Den fjärde var Alle, kallad Kring-Alle för att han var "vrångvis". Han var från Länghem i Kinds härad.
Den femte var Tubbe stallare som var lagman "en kort tid" och betecknas som "grym och vrångvis den stund han var".
Den sjätte var Önd från Essunga.
Den sjunde var Ulvar från Trälje i Kinne härad. Byn är numera delad mellan Husaby och Skälvums socknar i Norrträlje och Sunnträlje.
Den åttonde var Thyrner från "Wplandum", d.v.s. det område vid Kinnekulle som sedermera delades upp i Väster-, Medel- och Österplana.
Den nionde var hans son Ulvar.
Den tionde var Asser från "Hæru" (oidentifierad ort, möjligen Härja i Vartofta härad).
Den elfte var Karl av Edsvära, vars släkt därefter blev lagmän i tre generationer. Karls sonsons son Algot Sigtryggson efterträddes som västgötalagman av Eskil Magnusson (Bjälboätten).
 Algot Karlsson, son till Karl av Edsvära.
 Önd från Grolanda
 Nagle, bror till Önd
 Sigtrygg Algotsson, son till Algot Karlsson
 Algot Sigtryggsson
 Eskil Magnusson (Bjälboätten) (1170–1227), bror till Birger jarl.
 Gustav
 Folke

Externa länkar 
 
 Västergötlands lagmän på Bengans historiesidor
Lagmän i Västergötland
Västgötalagen
Pratmakarna

Pratmakarna var en serie TV-program med svenska humorister som berättade roliga historier. Den första omgången sändes i början av 1970-talet och bland de medverkande fanns Rolf Bengtsson, Arve Opsahl, Carl-Gustaf Lindstedt, Stig Grybe och Mille Schmidt.

Under 1990-talet kom serien tillbaka och då medverkade bland andra
Ulf Larsson, Carina Lidbom, Anna Sundqvist, Laila Westersund, 
Jarl Borssén, Johannes Brost, Gösta Krantz och Bert-Åke Varg.

Idén kom från det brittiska tv-programmet The Comedians.

Svenska TV-program
Östuna socken

Östuna socken i Uppland ingick i Långhundra härad, ingår sedan 2003 i Knivsta kommun i Uppsala län och motsvarar från 2016 Östuna distrikt.

Socknens areal är 49,99 kvadratkilometer, varav 48,11 land. År 2000 fanns här 577 invånare.  Godset Vallox-Säby samt sockenkyrkan Östuna kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Östuna socken har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Östuna församling och för de borgerliga frågorna till Östuna landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Knivsta landskommun som 1971 uppgick i Uppsala kommun och 2003 utbröts därur och bildade Knivsta kommun. 1971 övergick området från Stockholms län till Uppsala län. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Östuna, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Långhundra härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente Hundra Härads kompani samt Livregementets dragonkår, Livskvadronen.

Geografi
Östuna socken ligger sydost om Uppsala kring Storån (Laggaån) och sjön Valloxen.  Socknen är en slättbygd med skogsbygd i norr och söder.
.I
I Östuna finnes den nordligaste utsträckningen av Stockholmsåsen, inne i Stockholm kallad  Brunkebergsåsen.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns spridda gravrösen och stensättningar. Från järnåldern finns 45 gravfält och en fornborg. Tio runstenar har påträffats.

Namnet

Namnet skrevs år 1322 Östunum och kommer från kyrkbyn. Namnet innehåller tuna, 'inhägnad' och förleden öster, vilket ger tolkningen 'det östra Tuna'.

Se även
Östuna församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Stockholms län, del 3 Hermes 1952 libris

Externa länkar

Socknar i Långhundra härad

Indelningar i Knivsta kommun
Dansk Boldspil-Union

Dansk Boldspil-Union, DBU är Danmarks fotbollsförbund. Det bildades den 18 maj 1889, och upptogs i Danmarks Idræts-Forbund 1896. DBU är medlem av Fifa sedan 1904 och Uefa sedan 1954.

Årliga utmärkelser
Dansk Boldspil-Unions utmärkelser för bästa landslags-spelare varje år, med ett pris till bästa seniorspelare, samt ett pris för bästa spelare i tre av Boldspil Unions sex nationella ungdomslandslag

Årets fotbollsspelare

Brian Laudrup har vunnit priset flest gånger med sina fyra vinster (1989, 1992, 1995 och 1997).

Årets ungdomsfotbollsspelare

Se även
Danmarks damlandslag i fotboll
Danmarks herrlandslag i fotboll

Externa länkar
DBU:s webbplats  och 

Fotboll i Danmark
Medlemmar av UEFA
Idrottsförbund bildade 1889
Fotboll
Långhundraleden

Långhundraleden var en av vikingatidens två vattenvägar till den viktiga centralplatsen Gamla Uppsala. Leden mynnar ut i Östersjön vid Tunaborgen i Österskär i Åkersberga. Den östra delen utgörs av Åkers kanal, som anlades på 1800-talet.

Vattennivån i den övre delen av leden låg högre än havet. På ett ställe fanns en ås som fungerade som en fördämning. Här var man därför tvungen att dra båtarna över land. Vid någon tidpunkt verkar det som om dammen brustit, med den följden att vattenleden inte längre nyttjades.

Man har hittat spår efter bebyggelse och mänsklig verksamhet på ett flertal platser längs leden. Bland de mest intressanta är spåren efter alla kungaval som skedde vid Mora stenar i Lagga utanför Uppsala. Från Magnus Ladulås till Kristian I var alla som ville bli kung i Sverige tvungna att väljas här.

I Husby Långhundra var leden smalare och här finns på ömse sidor om leden spår efter fästningar som antagligen skulle hindra fientligt sinnade fartyg att nå Uppsala.

Själva begreppet Långhundraleden är emellertid modernt och skapades av arkeologen Björn Ambrosiani 1961. Om Långhundraleden verkligen varit ett färdstråk under vikingatiden har på senare år ifrågasatts av många forskare som påpekat att man får gå tillbaka så långt som till bronsåldern för att finna en obruten vattenled längs denna sträcka. Idén om att det en gång funnits ett livligt trafikerat nät av uppländska vattenleder går för övrigt tillbaka på 1600-talsforskaren Olof Rudbeck d.ä..

Källor
 Björn Ambrosiani: Långhundraleden. Årsboken Uppland 1961.
 Långhundraleden. Utgiven av Arbetsgruppen Långhundraleden 1993.
 Gunnar Skoglöv: Mälarens historia har format vår. Knivsta 2000
 Rune Edberg: Sigtunaleden och mysteriet med de saknade vikingaskeppen. Situne Dei 2007.
 Gunilla Larsson: Ship and society. Uppsala 2007.

Sverige under vikingatiden
Farleder
Transporthistoria
Upplands historia
Upplands geografi
Historisk geografi
Islands fotbollslandslag

Islands fotbollslandslag kan avse
Islands herrlandslag i fotboll
Islands damlandslag i fotboll
Upsala, Ontario

Upsala är ett samhälle i Ontario i Kanada, cirka 150 kilometer väster om Thunder Bay. Det var ett viktigt stopp för tågen som trafikerade den transkontinentala järnvägslinjen, som här fyllde på bränsle och vatten. Fram till att den transkontinentala vägen öppnades 1937 var järnvägen den enda allmänna kommunikationsleden förutom via klövjestigar, sjöar, åar och vintervägar.

Namn
På platsen fanns redan innan 1882 när järnvägen färdigställdes en skandinavisk bosättning som kallades Upsala, stavat enligt gamla stavningssättet för Uppsala. Namnet fastställdes officiellt 1882 då orten blev tankningsstation för tågen.

Geografi och administration
Upsala ligger i Thunder Bay District i nordvästra Ontario. Det ingår inte i någon kommun, men Township of Upsala (en enhet i fastighetsregistret) och delar av två angränsande townships har en  för vissa gemensamma ändamål. Bebyggelsen är utspridd utefter flera kilometer av Trans-Canada Highway (Highway 17) cirka 140 kilometer från Thunder Bay.

Näringsliv och samhällsservice
Det finns affär, bensinmack, campingplats, vårdcentral och polis, samtliga samlade i östra delen av byn. Näringslivet är knutet till framför allt skogen och visst jordbruk samt begynnande turism, då Upsala är populärt bland fritidsfiskare: längs den norra stranden av Lac des Mille Lacs ligger många sommarstugor och tältplatser.

Källor 
 https://web.archive.org/web/20090414003240/http://www.heartland.on.ca/cities/upsala.php

Fotnoter

Orter i Ontario
Svensk migration till Nordamerika
Orter grundade 1882
Ásgeir Sigurvinsson

Ásgeir Sigurvinsson, född 8 maj 1955 på Västmannaöarna, är en isländsk fotbollsspelare och tränare.

Sigurvinsson är en av Islands bästa fotbollsspelare genom tiderna. Sigurvinsson hade en framgångsrik karriär i Belgien under 1970-talet innan han gick till västtyska storklubben Bayern München. De bästa åren i dåvarande Västtyskland skulle dock komma sedan Sigurvinsson gått till VfB Stuttgart där han under många år var en av nyckelspelarna.

Klubbar
 1972 - 1973 IB Vestmannaeyjar, Island
 1973 - 1981 Standard Liège, Belgien
 1981 - 1982 Bayern München, Västtyskland
 1982 - 1990 VfB Stuttgart, Västtyskland

Matcher - Mål
  21 Matcher i Islands högstaliga - 7 mål
 250 Matcher i Belgiens högsta liga - 57 mål
 211 Bundesligamatcher - 39 mål
  60 Europacupmatcher - 12 mål
  45 A-landskamper för Island (1972-1989) - 5 mål

Meriter
Västtysk ligamästare 1984
Västtysk cupmästare 1982

Tränarkarriär
Talangscout för tyska VfB Stuttgart 1990-1993.
Tränare för isländska Fram Reykjavik april-november 1993. 
6 år som teknisk direktör/sportdirektör på Islands fotbollsförbund. 
Förbundskapten för Islands fotbollslandslag 9 maj (2003-)

Isländska fotbollsspelare
Isländska landslagsspelare i fotboll
Isländska fotbollstränare
Personer från Västmannaöarna
Spelare i Standard Liège
Spelare i FC Bayern München
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i Erste Klasse A
Spelare i Fußball-Bundesliga
Tränare i Knattspyrnufélagið Fram
Tränare i VfB Stuttgart
Uefa Golden Players
Födda 1955
Levande personer
Män
Förbundskaptener för Islands herrlandslag i fotboll
Lagga socken

Lagga socken i Uppland ingick i Långhundra härad, ingår sedan 2003 i Knivsta kommun i Uppsala län och motsvarar från 2016 Lagga distrikt.

Socknens areal är 46,11 kvadratkilometer, varav 45,02 land. År 2000 fanns här 842 invånare. Kyrkbyn Lagga med sockenkyrkan Lagga kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Lagga socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Lagga församling och för de borgerliga frågorna till Lagga landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Knivsta landskommun som 1971 uppgick i Uppsala kommun och 2003 utbröts därur för att bilda Knivsta kommun. 1971 övergick området från Stockholms län till Uppsala län.

1 januari 2016 inrättades distriktet Lagga, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Långhundra härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente, Rasbo kompani och Hundra Härads kompani.

Geografi
Lagga socken ligger sydost om Uppsala kring Storån. Socknen är en slättbygd med skogsbygd i nordost och sydväst.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns spridda gravrösen. Från järnåldern finns cirka 20 gravfält och en fornborg. Tio runstenar har påträffats. På ett gravfält vid Mora kungsäng förvaras Mora stenar i ett hus som uppförts för detta ändamål 1770.

Namnet
Namnet skrevs år 1299 Lagheredhi och innehåller efterleden härad, 'bygd'. Förleden innehåller lagg, 'knat, strand (av mosse, kärr, sjö eller å)' och kan ursprungligen syftat på en ö i den forntida fjärd som uppfyllde området.

Se även
Lagga församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Stockholms län, del 3 Hermes 1952 libris

Externa länkar

Socknar i Långhundra härad
Indelningar i Knivsta kommun