kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rajya Sabha

Rajya Sabha är den ena kammaren i det indiska tvåkammarparlamentet, Sansad.

Rajya Sabha är delstaternas kammare och har 250 ledamöter. Av dessa väljs 238 ledamöter för en mandatperiod om 6 år, där en tredjedel av kammaren förnyas vartannat år. Landets vicepresident (sedan 2017 Venkaiah Naidu) är kammarens talman.

Kammaren har lika kompetens som Lok Sabha, med undantag för budgetfrågor, där Lok Sabha fäller det slutliga avgörandet om de båda kamrarna stannar vid olika beslut. I andra typer av frågor hålls samfälld session med gemensam omröstning, om kamrarna är oeniga om beslut.

Rajya Sabha TV (RSTV) är en tv-kanal vars uppgift är att rapportera om överhusets verksamhet.

Representanter 
Ledamöterna väljs av delstaternas och unionsterritoriernas lagstiftande församlingar. De sista 12 ledamöterna väljs inte, utan är partilösa ledamöter som utses i särskild ordning av Indiens president.

Enligt Indiens grundlag måste en ledamot i Rajya Sabha vara en indisk medborgare och minst 30 år gammal.

Förutom dem nominerade ledamöter indelas så här: 

De ledamöterna som är nominerade av presidenten, representerar inte någon delstat och kan vara partipolitiskt bundna. De nominerade ledamöternas mandatperiod är också sex år.

Referenser 

Rajya Sabha
Lok Sabha

Lok Sabha (på hindi लोक सभा, folkets kammare) är den ena kammaren i Indiens tvåkammarparlament, Sansad. Indiens regering är parlamentariskt ansvarig inför Lok Sabha.

Enligt Indiens grundlag kan Lok Sabha ha högst 530 ledamöter från delstaterna, högst 20 ledamöter från de federala territorierna (union territories) och 2 ledamöter från den angloindiska minoriteten. Lok Sabha har idag 545 ledamöter, av vilka 543 ledamöter väljs för en mandatperiod om 5 år i majoritetsval i enmansvalkretsar, och övriga 2 ledamöter då utses av Indiens president att representera den angloindiska minoriteten. Val kan utlysas innan 5 år passerat av en mandatperiod. Den nya mandatperioden börjar då löpa från dagen för det nya valets avslutande. Valbarhetsåldern är 25 år. Rösträttsåldern sänktes 1988 från 21 till 18 år.

Det parlamentariska arbetet sker i 35 kommittéer som kan vara permanenta eller ad hoc-kommittéer.

Lok Sabha TV är en tv-kanal, som är grundad 2006, vars uppgift är att rapportera om parlamentets verksamhet på de två federala officiella språken: engelska och hindi.

Funktionärer 
För den nuvarande Lok Sabha (mandatperioden från 2019) är Om Birla Lok Sabhas talman. Gruppledare för majoriteten är premiärminister Narendra Modi. Gruppledare för oppositionen finns officiellt inte just nu eftersom inget oppositionsparti har mer än 10 % av platser vilket krävs för att officiellt bli nominerad som oppositionsledare.

Representanter 
Sedan 2019 är 14,47 % av representanter kvinnor. Lite över en femtedel (21,83 %) har sin professionella bakgrund i jordbruk.

Innan en representant kan börja sin mandatsperiod, måste hen avge en ed. På engelska är den sådan här:I, A.B., having been elected (or nominated) a member of the House of the People do swear in the name of God/solemnly affirm that I will bear true faith and allegiance to the Constitution of India as by law established, that I will uphold the sovereignty and integrity of India and that I will faithfully discharge the duty upon which I am about to enter.

Fördelning av valkretsar 
I den fjortonde Lok Sabha fördelades valkretsarna (mandaten) på följande sätt mellan delstater och territorier:

Källor

Se även 

 Lista över talmän i Lok Sabha
 Rajya Sabha
Lars Molin (ishockeyspelare)

Lars Molin, "Molla", född 7 maj 1956 i Örnsköldsvik,  är en svensk före detta ishockeyspelare (forward). Han har sedermera varit tränare i IF Björklöven och Timrå IK, och tränade säsongerna 2007–2011 Björklövens J20-lag.

Som aktiv spelare blev han världsmästare i VM i ishockey 1987 i Wien. Han har också dubbla bronsmedaljer från Olympiska vinterspelen 1980 och 1988. Han tilldelades en kopia av Svenska Dagbladets guldmedalj 1987.

Spelintelligensen var Molins stora styrka, förmågan att binda samman anfall med försvar, och var en klok ishockeyspelare i ordets rätta bemärkelse. Han var 1987 med om att vinna Tre Kronors första VM-guld på 25 år, en prestation som gav laget Svenska Dagbladets guldmedalj. Molin tog också två OS-brons, 1980 och 1988. Bäst lyckades ”Molla” i Lake Placid, där han var en av Tre Kronors bästa anfallare.

Totalt blev det 41 tävlingsmatcher (8 mål) i Tre Kronor, 68 övriga landskamper (9 mål) och 4 matcher mot klubblag och diverse kombinationer (2 mål). Molin tog SM-guld med MoDo AIK 1979, samt spelade NHL-spel med Vancouver Canucks 1981–1984.

Klubbar
Örebro IK, 1988/1989–1990/1991
MODO Hockey, 1984/1985–1987/1988
Vancouver Canucks, 1981/1982–1983/1984
MODO Hockey, 1973/1974–1980/1981

Källor 

Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Ishockeyspelare i Örebro IK
Ishockeyspelare i Modo Hockey
Spelare i Vancouver Canucks
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Sverige
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Olympiska bronsmedaljörer 1980
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Födda 1956
Levande personer
Världsmästare i ishockey
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1980
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1988
Svenska mästare i ishockey
Idrottare från Örnsköldsvik
Svenska idrottsledare under 1900-talet
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Friends

Friends kan syfta på:

 Friends – en amerikansk TV-serie, se Vänner
 Friends (album) – ett musikalbum av The Beach Boys
 Friends (Chick Corea-album) – ett musikalbum av Chick Corea
 Friends (film) – en film från 1988
 Friends (låt) – en sång av Led Zeppelin på albumet Led Zeppelin III
 Friends (musikgrupp) – en svensk musikgrupp
 Friends (stiftelse) – en ideell stiftelse som arbetar mot mobbning
 Friends (varumärke) – ett varumärke tillhörande Coop
 Friends Arena – en arena i Solna

pt:Friends (desambiguação)
Batik

Batik är den javanesiska beteckningen för en reservageteknik. Detta innebär att man skyddar eller täcker delar av ett tyg innan tygstycket färgas. Vanliga sätt att reservera ytor, linjer eller punkter är att knyta eller täcka med vax. 

Knyttekniken som har haft en vidare användning och förekommit i såväl Asien, Afrika och Sydamerika är förhållandevis enkel, en tråd tråcklas i önskad form och dras ihop hårt. Vill man färga knutna cirklar tråcklas en tråd för varje varv. Sedan dras varje enskild tråd hårt ihop och knyts. Trådarna täcks därefter med garn eller snöre hårt lindat. Vaxtekniken är något svårare eftersom tyget här täcks med varmt vax. Vaxet måste hålla rätt temperatur för att inte flyta ut i tyget. Vaxet kan påföras på många olika sätt med pinnar, penslar, kakformar eller annat.

På Java, där mycket intrikata mönster framställs, används en tjanting, en liten skål på skaft med tunn pip ur vilket vaxet kan flyta. För tjockare linjer eller ytor används en pensel. Önskas krackeleringar, kan vaxet brytas lätt sedan det stelnat.

Då utsparningarna är klara färgas tyget i ett kallt eller ljummet färgbad. Utsparningar kan göras i flera omgångar samtidigt som tyget färgas i allt mörkare färger. Efter varje färgning sköljs tyget omsorgsfullt. Då färgningarna är klara avlägsnas de skyddande partierna. De partier som varit täckta framstår då som ofärgade, respektive färgade i ljusare toner.

Från att ha varit en asiatisk teknik började man 1899 tillverka batik i Europa, först i Nederländerna men sedan i andra länder, först på bomulls och senare på sidentyger, ofta även för export till Asien. 1906 infördes batik vid slöjdföreningen i Göteborg av Dagmar Gundersen. Hennes teknik togs senare upp av hennes elever textilkonstnärerna Karna Asker-Ericson och Alice Wallén-Wedel. Nils Wedel ritade ofta mönstren till den senares textilalster. Bland andra framstående batikkonstnärer märks Greta Digman, Greta Simonsson och Birgitta Sorbon.

Källor

Se även 
 Hippie

Textila hantverk och tekniker
Batist

Batist, även kambrik eller kammarduk, ett lätt och ganska glest tyg av tätfibrigt, fint garn, vanligen av bomull eller bomull/polyester. Det är ett tunt och fint, men ganska styvt, tyg i tuskaft. Styvheten uppnås genom att använd tråd är hårt spunnen och att inslaget vid vävningen slås hårt. Ytan har gjorts glansig genom valsning efter vävningen. 

Materialet är vanligen av bomull, men en variant i linne kallas bliant. I senare tiders tyger av batisttyp kan även polymerfibrer ingå. 

Batist används ofta till näsdukar och blusar. Ett annat användningsområde är som material för hålsöm.

Historia och etymologi
Detta slags tyg är känt sen slutet på medeltiden. Batist var en lätt tvåskaftsväv av tätfibrigt handspunnet lingarn. Som skapare anges linnevävaren Jean-Baptiste från den dåtida byn Cambrai i norra Frankrike, numera en medelstor stad och alltjämt centrum för textilindustri. Jean-Baptiste kallade 1585 själv sin skapelse baptiste och cambrai. Detta har sedan förvanskats på diverse vis i olika språk, bl a försvenskats till batist resp kambrik.

Bliant är även en urgammal benämning på ett slags jacka, typ vapenrock. Ordet anges ha ett ursprung i walesiskan med betydelsen linne.

Bomullstyger
Linnetyger
Tyger av syntetfibrer
Tyger i tuskaft
Bayeuxspets

Bayeuxspets, spetsar knypplade i nordfranska Bayeux. Tillverkning av spetsar har skett där ända sedan nunnorna 1076 införde knypplingskunnandet till trakten.

Se även 
Lista över spetsar

Spetsar
Bedfordshirespets

Bedfordshirespets, relativt grova spetsar knypplade med fortlöpande trådar och de har ingen botten utan hålls samman av brider. Motiven är oftast geometriska och knypplas i regel med nätbottnar, flätor och mandlar, som oftast görs rektangulära. Spetstypen började tillverkas i mitten på 1800-talet. Eftersom de var snabba att tillverka fördrev de snart buckinghamshirespetsarna från marknaden. 

Spetsar
Torchonspets

Torchonspets är en enkel knypplad spets som ursprungligen tillverkades i Frankrike på 1500-1600-talen. I England var den folklig benämning tiggarspets.

Källor 
Fuhrmann, Brigita Dover. pp. p.67, ISBN 0486249026.

Spetsar
Bembergsilke

Bembergsilke, en variant av kopparrayon, en filamentfiber framställd av regenererad cellulosa enligt koppar- eller kuprometoden. Namnet kommer från det tyska företaget Bemberg AG i Wuppertal som tillverkat materialet. Bembergsilke har använts vid tillverkning av konstsilkestrumpor.

Konstfibrer
Varumärkesord
Bendelband

Bendelband är ett smalt trådrakt vävt bomullsband med stadkant i båda sidor. Det används som förstärkning av sömmar och till hankar i handdukar och jackor.

Band
Berbermatta

Berbermattor är mattor som tillverkats av berber i Marocko, Tunisien och Algeriet. Vad gäller färg och mönster så visar berbermattorna tydligt släktskap med de anatoliska mattorna. De är rektangulära medaljongmattor med flera bårder och kantränder. Mönstren är starkt stiliserade blommor, djur och stjärnor, samt en karakteristisk trappformad avslutning på medaljongerna.

Mattor
Berdelyk

Berdelyk är en persisk-turkisk benämning på matta avsedd som väggbonad. De knyts ofta av silke och som regel är mönstret asymmetriskt så att man direkt kan se hur bonaden ska hänga.

Källor

Noter

Orientaliska mattor
Bergamamatta

Bergamamattor är mattor knutna i staden Bergama som ligger på turkiska västkusten. Mattorna är som regel nästan kvadratiska (något som ytterst sällan är fallet med andra mattor från Mellanöstern). Mönstren är alltid geometriska, ofta en stor kantig medaljong omgiven av stiliserade blommor. Färgerna är varma röda och rödbruna färgtoner men även blått, beige och gult förekommer.

Anatoliska mattor
Berlinerbroderi

Berlinerbroderi, broderi sytt efter industriellt framställda broderimönster som under 1800-talet såldes över hela världen av förläggare i Berlin. Mönstren var uppritade i färg på papper med förtryckt rutmönster. Broderierna syddes ursprungligen med silke men efterhand övervägande med ullgarn på stramalj. Under deras storhetstid 1840-1850 fanns det i Berlin 21 firmor som tillverkade mönster, och enbart år 1840 fanns ett utbud på 14 000 olika mönsterark.

Broderi
Bermudashorts

Bermudashorts eller bermudas är snäva byxor som slutar strax ovanför knäet. De används främst som strandplagg.

Namnet kommer från Bermuda, som är ett brittiskt territorium.

På 1930-talet blev Bermuda ett turistmål. Det var då enligt lokala föreskrifter förbjudet att visa låren offentligt, vilket ledde till skapandet av detta byxmode (praktiskt på grund av det varma klimatet).

Referenser 
Byxor
Badkläder
Bermuda
Beshirmatta

Beshirmattor är nomadmattor som är knutna av Beshirnomaderna. Mattornas färger är de traditionellt turkmenska: rött, blått och beige, men gult förekommer också. Beshirmattorna är ofta orientaliskt formade med en mängd åttkanter inuti varandra, men man kan också påträffa kinesiska molnbandsmotiv. Både varp och inslag är av ull. Luggen är medellång och knuten är oftast persisk, men ibland förekommer också turkisk knut.

Orientaliska mattor
Nomadmattor
Bidjarmatta

Bidjarmatta är en orientalisk matta, som kommer från staden Bidjar i Iran, vanligen tillverkade av kurder.

Färgerna är i regel mörka: rött och blått med beige insprängt. Mönstren understryker enformigheten och medaljong- och hörnmotiven är i regel små. 

Mattorna är knutna med turkisk knut. Oftast framställs dessa mattor på dubbel varp.

Persiska mattor
Pansarklädda fartyg

Pansarklädda fartyg var ångdrivna örlogsfartyg under andra halvan av 1800-talet, byggda av trä och beklädda med pansarplåtar av järn eller stål. Fartygstypen utvecklades som en följd av att träfartyg hade svårt att stå emot de nyare typer av sjöartilleri som utvecklats under 1840-talet, vars projektiler var spränggranater istället för massiva järnkulor.

Historik 
Det första pansarklädda örlogsfartyget var det franska slagskeppet La Gloire, som sjösattes i november 1859 som en följd av erfarenheter från Krimkriget, där fransmännen byggt pansarklädda flytande batterier som bombarderade ryska befästningar.
Brittiska flottan hade haft planer på pansarklädda träfartyg sedan 1856, men i början av 1859 började man istället bygga världens första örlogsfartyg med järnskrov, HMS Warrior, som sjösattes 1860. Det ledde till att Storbritannien 1861 beslöt att övergå helt till järnskrov.

De första sjöslagen där pansarklädda fartyg deltog, skedde under Amerikanska inbördeskriget, inklusive det berömda Slaget vid Hampton Roads, där två pansarklädda fartyg för första gången mötte varandra, sydstaternas CSS Virginia och nordstaternas USS Monitor. Erfarenheterna från Amerikanska inbördeskriget gjorde att en rad länder började bepansra existerande träfartyg och/eller bygga nya fartyg med järnskrov.

"Monitorerna", som byggdes inspirerade av USS Monitor, visade sig dock olämpliga för öppet hav, där istället andra fartyg som HMS Bellerophon blev stilbildande.

Svenska flottan hade aldrig några pansarklädda fartyg. Däremot byggde man 14 monitorer under åren 1865–1871. Till skillnad från USS Monitor var dessa dock helt byggda i järn, och bör därför inte räknas som "pansarklädda fartyg" utan som pansarbåtar (vilket var den svenska benämningen på pansarskepp fram till 1920-talet).

Se även
Pansarskepp
Pansarkryssare
Svenska monitorer

Noter

Externa länkar 

 The first ironclads 1859–1872, engravings
  Ironclads and Blockade Runners of the American Civil War
  Images and text on the USS Monitor
  The Spanish Navy Numancia, first ironclad warship to circumnavigate the world
  Circular Iron-Clads in the Imperial Russian Navy
  HMSWarrior.org
  CSS Neuse II

Örlogsfartyg
Bildstickning

Bildstickning, att sticka enstaka figurer eller bildkompositioner antingen i en avvikande färg eller med maskor som skiljer sig från bakgrundes sticksätt. Det är svårt att dra gränsen mellan bild- och mönsterstickning

Se även
Mönsterstickning

Stickning
Binchespets

Binchespets, spets som fått sitt namn efter den belgiska staden Binche. Ett särskilt kännetecken är fond de neige. Motiven knypplas på vävbotten.

Se även 
Lista över spetsar

Spetsar
Biretta

Biretta eller birett (latin biretum) är en fyrkantig huvudbonad med tre eller fyra toppar eller horn, ibland även krönt av en tofs. Numera är birettan vanligen rund med en fyrkantig hård bas och rund kulle skuren i tre eller fyra delar, med eller utan tofs i mitten.

Traditionellt bärs de tre-toppade birettorna av katolska präster och även av vissa anglikanska och lutherska prästerskap. Därtill har det funnits och finns akademiska och juridiska birettor.

Beskrivning

Liturgisk biretta 
Birettan är en del av den latinska kyrkans kordräkt. Ifall den bärs till mässhake eller stola, betecknar den prästens dömande, undervisande och vägledande ämbete, varför prästen bär den på huvudet bland annat under delar av ceremonierna vid dop, bikt eller kyrktagning. Av samma skäl äger biskopar, präster och diakoner rätt att predika iförda birettan.

Färgen anger bärarens rang. Präster bär svart biretta, monsignorer svart biretta med olika lila inslag, biskopar lila och kardinaler röd biretta. Påven använder inte biretta. Äldre ordensmedlemmar bär birettan i ordensdräktens färg. Kardinalsbirettan, vars utdelning från påvens hand utgör det viktigaste inslaget i kardinalsutnämningens ceremoni, förses aldrig med tofs.

Birettan blev vanlig på 1300-talet. Från och med 1950-talet upplevde birettan delvis en nedgång, men blir åter allt vanligare.

Birettan förekommer även inom den anglikanska högkyrkan. I sin äldre form (Canterbury cap) utgör den än i dag en av flera traditionella huvudbonader för det högre anglikanska kleresiet.

Akademisk biretta 
Den fyr-toppade birettan är inte liturgisk utan användes av disputerade klerker vid de medeltida universiteten.

Juridisk biretta 
Ibland bärs birettan av advokater i domstolar, till exempel advokater på Kanalöarna. Även domare i Polen har burit biretta.

Bilder

Se även 
 Barett
 Doktorshatt
 Ämbetsdräkt

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 SR, Polen och kampen om rättsstaten

Huvudbonader
Akademiska insignier
Utstyrsel med anknytning till utbildning
Kläder
Romersk-katolsk klädsel
Björntråd

Björntråd kallas en kraftig niotrådig, dubbeltvinnad bomullstråd och sytråd som använts vid sömnad. Den har fått sitt namn efter den björn som prydde den ursprungliga engelsktillverkade artikeln. Björntråd används för att ge starka sömmar i sammanhang då fogen mellan tygdetaljerna utsätts för stark påfrestning. Det kan förutom i vissa plagg för utomhusbruk även gälla sömnad av tältduk och liknande och som metrev.

Tråd och garn
Bladfibrer

Bladfibrer är en beteckning för bastfibrer som utvinns ur bladen på olika tropiska och subtropiska växter. Till denna grupp hör bland annat: aloehampa, cantala, manillahampa, pita och sisal. Bladfibrer används huvudsakligen till tågvirke, mattor m.m.

Se även
Cellulosafibrer

Botanik
Blandgarn

Blandgarn, garn som består av två eller flera olika fibermaterial. Blandning av flera fibersorter i varje enskild tråd kallas intimblandning medan tvinning av flera trådar i var sitt material kallas systemblandning. Mängden av de olika fibermaterialen i blandningen anges i viktprocent.

Ej att förväxla med blaggarn (blån-garn), som användes till blångarnsväv, ett grovt linnetyg som förr användes till arbetskläder och tillverkades av resterna vid linberedningen.

Se även
Blandväv
Melangegarn
Tvinngarn

Tråd och garn
Blazer

Blazer (oftast uttalat bläser) är en enkel- eller dubbelknäppt uddakavaj, alltså en kavaj som inte ingår i en kostym. Blazern kom ursprungligen från England där den fortfarande används i skoluniformen. Plagget är antingen enfärgat eller traditionellt rutmönstrat eller randigt. Om en blazer har ett emblem dekorerat på bröstfickan brukar den kallas klubbjacka eller club-blazer. Klubbjacka bars av cricketspelare från Eton och Cambridge. Det sägs att blazern ursprungligen uppkallades efter det brittiska fartyget HMS Blazer och dess besättning som bar plagget under Drottning Victorias kröning 1837.

Referenser

Livplagg
Herrkläder
Blekingespets

I benämningen Blekingespetsar ingår tre varianter av knypplad spets, vilka har inslag av ålderdomliga mönsterformer. Den märkligaste av de tre varianterna är den knypplade fransen. Den är ofta knypplad på effsingarna på en större textil, som dekorativ avslutning. Materialet i blekingespetsarna har varit handspunnet lingarn. Spetsarna har haft inslag av blått och rött garn. Den äldsta spetsen med kulört inslag är från 1794.

Se även 
Blekingesöm

Spetsar
Grädde

Grädde är en vattenemulsion av fett som avskiljts från mjölk, vanligen komjölk. Det mesta av grädden homogeniseras för att inte skikta sig, men grädde med fetthalt över 40 procent behöver inte homogenisering. Sådan grädde kallas vispgrädde på grund av de stora fettdropparnas förmåga att binda luft till ett hållfast skum (ålderdomligt och i finlandssvenskan: "snömos" ) vid vispning.

Varianter i Sverige 
I Sverige har vispgrädde vanligen en fetthalt på 35–40 procent, men olika varianter har lägre fetthalt. Grädde med lägre fetthalt än 40 procent innehåller oftast karragenan som tillsats. Så kallad mellangrädde har 27–30 procent fett, medan halten fett i matlagningsgrädde normalt ligger omkring 10–15 procent. Kaffegrädde har oftast 10–12 procents fetthalt, förr oftast 12 procent. Grädde med högre fetthalt än 40 procent säljs inte av svenska mejerier.

Användning 
Grädde används som grund i såser och i annan slags matlagning. Vispad grädde är vanligt för garnering och fyllning av bakverk, speciellt bakelser och tårtor. Vispgrädde är även vanligt förekommande i efterrätter, antingen som ingrediens eller tillbehör.

Historia

Sverige 
Sverige har under många år haft ett överskott på grädde. Tidigt producerades smör på export. När kylningstekniken utvecklades på 1890-talet började grädde exporteras obehandlad. På 1930-talet kallades kaffegrädde för tunngrädde och vispgrädde för tjockgrädde. Försäljningen gick däremot dåligt. Åren 1939–1949 upphörde all försäljning av tjockgrädde i Sverige i samband med ransoneringen. Kaffegrädde såldes i flaska fram till 1955. På 1960-talet kom ersättningsprodukter i form av gräddpulver med olika fetthalt och tillsatser. Under 1970-talet och 1980-talet gick försäljningen av vegetabilisk grädde med lägre fetthalt starkt, då den uppfattades som ett hälsosammare alternativ.

Se även 
 Gräddfil
 Margarin
 Mejeri
 Mjölk
 Smör

Källor

Externa länkar 

Mejeriprodukter
New age (musik)

New age är inte bara en nyandlig strömning utan även en musikgenre vilken är speciellt omtyckt av new age-anhängare. Den kännetecknas av meditativa stämningar, synthar och världsmusikinfluenser. New age musik började växa fram i slutet av 80-talet.

Artister och band inom musikgenren new age 
 Bandari
 Brian Eno 
 Enigma
 Enya
 Era
 Gandalf (född Heinz Strobl)
 Jean Ven Robert Hal
 Jean Michel Jarre
 Daniel Kobialka
 Ralph Lundsten
 Loreena McKennitt
 Mikael Nordfors
 Mike Oldfield
 Love Orchestra
 Secret Garden
 Tangerine Dream
 Andreas Vollenweider

Se även 
 New age reggae

Musikgenrer