kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Majestät får vänta (film, 1945)

Hans Majestät får vänta är en svensk komedifilm från 1945 i regi av Gustaf Edgren. I huvudrollerna ses Sture Lagerwall, Aino Taube, Åke Söderblom och Annalisa Ericson.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 2 juli 1945 på biograf Skandia vid Drottninggatan i Stockholm. Den spelades in i Filmstaden Råsunda av Martin Bodin. Som förlaga har man Oscar Rydqvists pjäs Hans Majestät får vänta som uruppfördes på Komediteatern i Stockholm 1926. Pjäsen filmades 1931 i regi av Theodor Berthels, se Hans Majestät får vänta.

Hans Majestät får vänta har visats i SVT, bland annat 1978, 1996, 2000, 2004, 2019, 2020 och i februari 2022.

Rollista i urval 
Sture Lagerwall – kammarjunkare greve Carl-Johan Stjärna 
Åke Söderblom – Frans, hans betjänt 
Aino Taube – Eva Linde, telefonist 
Annalisa Ericson – Irene Knopp, hembiträde 
Julia Cæsar – Agneta Hermansson, Carl-Johans faster, ägare av Stjärnehof 
Hilding Gavle – Johan (Elof) Pireus, småländsk privatdiskontör 
Magnus Kesster – Marcus Lieberstein, pantlånare 
Saga Sjöberg – Magda Palmborg, Carl-Johans fästmö 
Katie Rolfsen – änkekonsulinnan Palmborg, Magdas mor 
Carl Hagman – baron Crusenhjelm 
Tord Bernheim – direktör Harry Ålund, Magdas kavaljer 
Olav Riégo – kammarherre i telefon 
Carin Swensson – fröken Lundberg, hembiträde på Dampensionat Femina 
Nils Dahlgren – Larsson, lakej 
Nils Nordståhl – polis på pensionatet 
Robert Ryberg – polis på pensionatet 
Elly Christiansson – Evas arbetskamrat
Charlie Almlöf – servitör på Cecil

Musik i filmen 
Kungliga Göta Livgardes marsch, kompositör J.W. Schubert, framförs instrumentalt av vaktparaden
Cecil, kompositör Charles Redland, Sam Samson och Jack Geddes, instrumental
Belle nuit d'amour (Stilla natt, o kärleksnatt - Stilla natt, o ljuva natt), kompositör Jacques Offenbach, fransk text Jules Barbier och Michel Carré, svensk text 1881 Ernst Wallmark, svensk text 1912 Emil Grandinson, sång Helga Görlin och Gertrud Pålson-Wettergren 
Quand j'étais roi de Béotie. Ur Orphée aux enfers (När jag var prins utav Arkadien. Ur Orfeus i underjorden), kompositör Jacques Offenbach, fransk text 1858 Hector-Jonathan Crémieux och Ludovic Halévy svensk text 1860 Louise Granberg, Ernst Wallmark svensk bearbetning 1860 August Blanche, sång Åke Söderblom med en specialtext av Karl-Ewert 
Min gamla farfars farfars farfars far, kompositör Nils Castegren, text Karl-Ewert, sång Åke Söderblom och Annalisa Ericson 
Wein, Weib und Gesang, vals, op. 333, kompositör Johann Strauss den yngre, instrumental 
In der Nacht wenn die Liebe erwacht (I natt dig jag möter), kompositör Jean Gilbert, text Oscar Ralf, instrumental
Skansen, kompositör Jules Sylvain, instrumental
The Farewell Waltz (Godnatt-valsen), kompositör Herbert Stothart, svensk text Tommy, instrumental
Kinderszenen, op. 15. Träumerei, kompositör Robert Schumann, instrumental
På Roines strand, text Zacharias Topelius, sång Margit Andelius

Källor

Externa länkar 
 

Svenska filmer 1945
Svenska komedifilmer
Filmer i regi av Gustaf Edgren
Svenska filmer baserade på pjäser
Nyårsfilmer
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Nyinspelningar av filmer
Köldskada

Köldskada  eller förfrysningsskada, är ett tillstånd där huden och andra vävnader skadas på grund av kyla. Köldskador kan ibland uppstå i samband med hypotermi. 

När kroppsvävnaden har för låg temperatur uppstår lokala vävnadsskador. En vanlig orsak är nedkylning under noll grader så att is bildas i vattnet i kroppen.  Detta ger störd salt- och vätskebalans med celldöd som följd, så kallade frostskador. Förfrysning drabbar oftast kroppsdelar långt ut, som fingrar och tår. Även näsan blir förhållandevis ofta förfrusen.

Användandet av betablockerare eller förekomsten av diabetes ökar risken för köldskador.

Symptom 
Köldskador börjar med att huden blir vit, vaxartad och konsistensökad tillsammans med brännande och/eller stickande känslor, delvis eller totalt känslobortfall och ibland smärta. Obehandlad köldskadad hud efter uppvärmning svullnar och utvecklar blåsor som kan vara fyllda med klar eller mörk vätska, det senare är ett tecken på en allvarligare skada, blåsorna uppkommer inom 24 timmar. Om skadan är djupare kommer huden att mörkna och dö och om hela kroppsdelen är drabbad på djupet kommer den i slutligen att falla av spontant efter några veckor om man inte amputerat den kirurgiskt.

Ytliga frostskador uppträder vid utskjutande oskyddade kroppsdelar som ytteröron och näsa, i ansiktshud eller kornea.

Djupa frostskador uppträder framförallt i extremiteterna. Drabbade hudområden blir rödblåfärgade och inflammerade. Förändringarna kan bli kroniska.

Se även 
Hypotermi
Polärt T3-syndrom

Källor

Webbkällor 
Internetmedicin.se Köldskador

Tryckta källor 
Murphy, JV. Frostbite: pathogenesis and treatment, Journal of Trauma 2000;48:171-178

Akuta sjukdomstillstånd
Kroppstemperaturförändringar
Sår och skador
Monarkomaker

Monarkomaker (monarkbekämpare, av grekiskansk monarchos = envåldshärsakre och mache = strid), en strömning i den politiska filosofin under 1500-talet och 1600-talet i Frankrike och Spanien, som är en föregångare till idén om samhällskontraktet.

Tankeströmningen uppstod i Frankrike i slutet av 1500-talet hos ett antal författare som bekämpade den absoluta furstemaktens princip. Hit hörde hugenotterna François Hotman, Theodor Beza och pseudonymen Junius Brutus, som utgav Vindiciæ contra tyrannos. Bland katolska monarkomaker märks William Reynolds och Bourcher. Traditionen fördes senare vidare av skotten George Buchanan och den spanske jesuiten Juan de Mariana samt i början av 1600-talet av Johannes Althusius.

Monarkomakerna hävdade att den ursprungliga suveräniteten tillkommer folket, ("populi majestas"). Folket representeras av ständerförsamlingen. Furstemakten vilar på ett fördrag mellan furste och folk: bryter kungen fördraget, är folket berättigat aktivt motstånd. Monarkomakernas statslära uppvisar en blandning av feodalrättsliga, romersk-rättsliga och gammaltestamentliga tankemotiv.

Källor 
 

Rörelser inom samhällsfilosofi
Carolyn Keene

Carolyn Keene är en pseudonym och det fiktiva författarnamnet på böckerna om Kitty Drew (orig. Nancy Drew) och Mary och Lou (orig. The Dana Girls). Bakom pseudonymen Carolyn Keene står Stratemeyersyndikatet. Böckerna skrevs närmast fabriksmässigt av en rad olika personer eller personkonstellationer som alla gick in under samma pseudonym. Över 500 olika titlar publicerades sedan 1930, Kungliga bibliotekets databas Libris registrerar över 900 utgåvor.

Den författare som skrev de första tjugotalet titlarna i Kittyserien var Mildred Wirt Benson (1905–2002). 

Böckerna om Kitty Drew, liksom böckerna om Mary och Lou, är ungdomsdeckare. Den första Kittyboken kom ut i USA 1930.

Referenser

•Lotta Olsson, "Flickan med femhundra ansikten" Dagens nyheter 26 juli 2020.

Externa länkar
 
 Mildred Benson på engelskspråkiga Wikipedia.

Författarpseudonymer
Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Kitty Drew
Engelskspråkiga författare
Khusrov II

Khusrov II Parvez, "den ständigt segerrike" (i äldre historieböcker används hans grekiska namn Chosroës), död 28 februari 628, var en sassanidisk kung i Persien och regerade mellan åren 590-628. Han var son till Hormazd IV och sonson till Khusrov I.

Khusrov låg efter 604 i ständigt krig med Östromerska riket och erövrade större delen av Mindre Asien, Damaskus och Jerusalem och uppnådde kort före sitt fall sin största territoriella utsträckning. Khusrov föll offer för en sammansvärjning inom adelspartiet, som satte hans son Kavadh II på tronen. Khusrov själv tillfångatogs och avrättades.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Sasanidiska dynastin
Personer i Iran under 500-talet
Personer i Iran under 600-talet
Födda okänt år
Avlidna 628
Män
Hans Majestät får vänta (film, 1931)

Hans Majestät får vänta är en svensk dramafilm från 1931 i regi av Theodor Berthels. I huvudrollerna ses Margit Manstad, Eric Barclay, Aina Rosén och Knut Lambert.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 16 mars 1931. Inspelningarna skedde 1930 vid Filmstaden i Råsunda med exteriörer från Stockholm av Adrian Bjurman. Manusförlaga var Oscar Rydqvists pjäs Hans Majestät får vänta som uruppfördes på Komediteatern i Stockholm 1926. Filmen var den sista svenskproducerade stumfilmen, den var eftersynkroniserad med musik och effekter, men utan tal för skådespelarna. Pjäsen har senare filmats 1945 i regi av Gustaf Edgren, se Hans Majestät får vänta.

Rollista i urval 
Margit Manstad – Eva Linde
Eric Barclay – kammarjunkare Carl Johan Stjärna
Knut Lambert – Frans, Stjärnas betjänt
Aina Rosén – Sonja
Britta Vieweg – Adrienne, Stjärnas fästmö
Ragnar Arvedson – Adriennes kavaljer
Salomon Rabinowitz – Habermann, pantlånare
Arne Lindenbaum – pantlånarens kassör
Emmy Albiin – en gumma hos pantlånaren
Tom Walter – en tidningspojke
Sven Jerring – hallåman
Theodor Berthels – den berusade grannen i frack
Alma Bodén – värdinna på värdshuset
August Lundmark – hovmarskalk på Slottet
Carl Winsberg – Andersson, en äldre herre på nyårsfesten
Justus Hagman – direktör Berge

Musik i filmen 
Un petit baiser, kompositör Jean Larento, instrumental.
Cupido (Scène du ballet), kompositör David Ottoson, instrumental.
Evas vals, kompositör John Kåhrman, instrumental.
Madrid, kompositör Helge Lindberg text Karl-Ewert, instrumental.
Triumph der Schönheit, kompositör Franz von Blon, instrumental.

Externa länkar 
 
 

Filmer 1931
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska stumfilmer
Svenska 1930-talsfilmer
Stockholm på film
Karl Gustav, Varbergs kommun

Karl Gustav är kyrkbyn i Karl Gustavs socken och en småort i Varbergs kommun, Hallands län, cirka 30 kilometer nordost om kommunens centralort Varberg.

I byn ligger Karl Gustavs kyrka.

I december 2005 meddelades ett kungligt tillstånd då de sedan 2000 sammanslagna klubbarna  fick medgivande att använda namnet Kung Karl Bollklubb, ett önskemål som tidigare avvisats i alla fotbollsinstanser. Laget har på tre år gått från Fotbollsallsvenskans sjunde till fjärde division i Halland och spelar sedan 2006 under sitt nya namn.

Referenser 

Orter i Varbergs kommun
Småorter i Sverige
Bill Haywood

William Dudley "Big Bill" Haywood, född 4 februari 1869 i Salt Lake City, Utah, död 18 maj 1928 i Moskva, Sovjetunionen, var en radikal amerikansk socialist och fackföreningsman. 

Haywoods pappa dog när sonen var 3 år gammal, och vid 9 års ålder började Haywood arbeta i gruvorna. Han engagerade sig i den fackliga organisationen Western Federation of Miners (WFM), och valdes år 1900 till dess sekreterare och kassör. WFM stod utanför centralorganisationen American Federation of Labor (AFL) och verkade i stället för bildandet av en ny centralorganisation.

Det var i detta syfte som Haywood 1905 var med och grundade Industrial Workers of the World (IWW), en arbetarorganisation med mera syndikalistisk prägel än det reformistiska AFL. Under en längre fängelsevistelse där han stod oskyldigt anklagad för ett attentat valde WFM att lämna den nybildade centralorganisationen, men Haywood blev i stället en av de främsta ledarna för IWW, och blev även en ledande medlem av Socialist Party of America.

Från 1908 och framåt var Haywood en av de drivande krafterna i IWW, och deltog bland annat i organiseringen av de kända textilarbetarstrejkerna i Lawrence 1912 och Paterson 1913. År 1918 anklagades Haywood av de amerikanska myndigheterna för landsförräderi och spioneri, och dömdes tillsammans med ett hundratal andra syndikalister till långa fängelsestraff. Haywood fick 20 år i fängelse, nekades resning i fallet men beviljades borgen och kunde därmed fly landet.

Haywood hamnade slutligen i Sovjetunionen och dog i Moskva 1928.

Källor

Externa länkar 

Amerikanska socialister
Personer inom amerikansk fackföreningsrörelse
Personer från Salt Lake City
Avlidna 1928
Födda 1869
Män
Evelyn Reed

Evelyn Reed, född 31 oktober 1905 i Haledon, New Jersey, död 22 mars 1979 i New York, var en amerikansk kommunistisk politiker och feministisk författare. Hon var medlem av Socialist Workers Party (SWP) från 1940 och samma år besökte hon Lev Trotskij i Mexiko. Reed var en av SWP:s presidentkandidater i valet 1972 och fick då 13 878 röster. Hon har skrivit många texter och böcker om den marxistiska synen på kvinnans utveckling, från urkommunismen till det kapitalistiska samhället.

På svenska finns hennes bok Kvinnans utveckling: från matriarkalisk klan till patriarkalisk familj (Röda rummet, 1978), en översättning av Woman's Evolution: from Matriarchal Clan to Patriarchal Family (Pathfinder press, 1975).

Källor
 

Amerikanska socialister
Amerikanska presidentkandidater
Amerikanska feminister
Marxistiska feminister
Födda 1905
Avlidna 1979
Kvinnor
Kvinnliga amerikanska presidentkandidater
Personer från New Jersey
Fysiskt skikt

Det fysiska skiktet är skikt nummer ett eller det mest elementära skiktet i den sjulagrade OSI-modellen för datornätverk. Det ovanliggande datalänkskiktet använder sig av dess tjänster.

Detta skikt ansvarar för den mest elementära datornätverkshårdvaran i ett datornätverk, såsom kablage och enkla kopplingsenheter såsom nätverkshubbar och repeterare. Det fysiska skiktets "språk" utgörs av spänning och frekvens hos elektriska pulser i kablar eller elektromagnetiska vågor.

Utseende och specifikationer för kabelprestanda, kontaktuppbyggnader, överföringshastighet och kodning av databitar som elektriska pulser definieras i det fysiska skiktet. Det fysiska skiktet är alltså det enda skiktet i OSI-modellen som direkt arbetar med det tillgängliga fysiska mediet, överföringskanalen (i regel någon form av kabel eller trådlös kommunikationsform).

Exempel 
 EIA-standarder: RS-232, RS-422, RS-423, RS-449, RS-485
 ITU-rekommendationer: se ITU-T
 DSL
 ISDN
 T1, E1
 10BASE-T, 10BASE2, 10BASE5, 100BASE-TX, 100BASE-FX, 100BASE-T, 1000BASE-T, 1000BASE-SX är alla kommunikationsmodeller för det fysiska skiktet i Ethernet
 Wiegand effekt
 clock/data
 Manchesterkodning
 Elektricitet
 Radio
 Mikrovågor

Hårdvara 
 Repeterare
 Nätverkshubb
 Modem

 

ru:Сетевая модель OSI#Физический уровень
Här kommer vi ...

Här kommer vi ... är en svensk dramafilm från 1947 i regi av John Zacharias och Sture Lagerwall.

Om filmen
Filmen premiärvisades den 18 oktober 1947 på biograf Astoria i Stockholm. Den spelades in vid Sandrewateljéerna i Stockholm av Hilmer Ekdahl. Som förlaga har man filmen Samvetsömma Adolf från 1936.

Roller i urval
Gunnar Björnstrand - 55:an Robert Berg alias Bob Hill, skådespelare 
Marianne Aminoff - Anne-Marie Stålhammar, operettsångerska 
Sigge Fürst - sergeant Justus Tramp 
Sture Lagerwall - 88:an August Härlander, kaloriauskultant vid Kungl. Livsmedelsstyrelsens Varuundersökningsbyrå 
Inga Brink - Lisa Carlsson alias Lissi Charlston, skådespelerska 
Stig Johanson - 58:an Jocke Jonsson, charkuterist 
Magnus Kesster - 61:an Emanuel Eriksson, direktör i plastic och nylon 
Anders Andelius - Valfrid 
Carin Swensson - Bettan Lindkvist, Stålhammars hembiträde, sergeant Tramps fästmö 
Fritiof Billquist - löjtnant Efraim Alexander Berg 
Stina Ståhle - 61:an Erikssons fru 
Gösta Cederlund - överste Stålhammar, Anne-Maries far 
Erik Rosén - regementsläkaren 
Douglas Håge - kapten 
Georg Skarstedt - sjukvårdare

Musik i filmen
Den sköna Helén eller Flickan i Peru (Flickan i Peru), kompositör Benjamin Russel Hanby, text och musikbearbetning Evert Taube, sång Gunnar Björnstrand 
Äran att vara vapenför (Sju vackra flickor i en ring), text Roland, musikarrangör Ernfrid Ahlin, sång Stig Johanson och Gunnar Björnstrand 
Här kommer vi, kompositör Ernfrid Ahlin, text Roland, sång Stig Johanson, Anders Andelius, Sture Lagerwall, Gunnar Björnstrand och Magnus Kesster 
La légende du Boogy Woogy, kompositör Charles Clément, text Charles Clément och Henri Patterson, sång Yves Montand 
Med dej kommer lyckan tillbaka, kompositör Ernfrid Ahlin, text Roland
Ättika, tättika, luntan, tuntan, kompositör Ernfrid Ahlin, text Roland, sång Stig Johanson, Gunnar Björnstrand, Magnus Kesster och Anders Andelius 
Trötta fötter, kompositör Ernfrid Ahlin, text Roland, sång Stig Johanson, Magnus Kesster, Gunnar Björnstrand
Bara han är karl, kompositör Ernfrid Ahlin, text Roland, sång Inga Brink

Svenska filmer 1947
Svenska dramafilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av John Zacharias
Filmer i regi av Sture Lagerwall
William Gosse

William Gosse, född 11 december 1842 i Hoddesdon, England, död 12 augusti 1881 i Adelaide, Australien var en brittisk-australisk forskare som var den första västerlänning som besökte Ayers Rock.

Hans far var läkare och flyttade tillsammans med sin maka och sina fem barn till Australien 1850.

Källor
 South Australian History  - Gosse

Brittiska upptäcktsresande
Australiska upptäcktsresande
Födda 1842
Avlidna 1881
Män
Worcester, England

Worcester ( ) är en stad i distriktet Worcester, i grevskapet Worcestershire i västra England. Staden är huvudort för Worcestershire och ligger vid floden Severn. Den ligger 39 kilometer sydväst om Birmingham, 36 kilometer norr om Gloucester samt 37 kilometer nordost om Hereford. Tätortsdelen (built-up area sub division) Worcester hade 100 153 invånare vid folkräkningen år 2011.

Staden är framförallt känd för sin katedral, men har även ett universitet. I staden tillverkas den berömda worcestershiresåsen.

Rugbylaget Worcester Warriors är från staden.

Staden nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Wirecestre.

Referenser

Externa länkar 

 
Orter i Worcestershire
Unparished areas i Worcestershire
Tidigare civil parishes i Worcestershire
Domesday Book
Redditch

Redditch är en stad i grevskapet Worcestershire i England. Staden är huvudort i distriktet med samma namn och ligger cirka 20 kilometer söder om centrala Birmingham. Tätortsdelen (built-up area sub division) Redditch hade 81 919 invånare vid folkräkningen år 2011. Den romerska vägen Icknield Street går öster om staden.

Från 1934 tillverkades här anglepoise-lampan av Herbert Terry & Sons.

Kända personer från Redditch
John Bonham, trumslagare i Led Zeppelin 
Harry Styles, medlem i popgruppen One Direction

Referenser

Externa länkar 

 
Orter i Worcestershire
Unparished areas i Worcestershire
Tidigare civil parishes i Worcestershire
Leif Salmén

Leif Henry Salmén, född 19 januari 1952 i Helsingfors, död 19 november 2019 i samma stad, var en finlandssvensk journalist och författare. 

Salmén arbetade som TV-journalist för YLE åren 1976–89. I finsk TV blev han känd för sina tuffa utfrågningar av politiker och andra samhällspåverkare. Hans journalistik har färgats av de egna politiska sympatierna. Under framför allt 1970- och 1980-talen var Salmén aktiv inom Finlands kommunistiska parti (FKP). Salmén skrev poesi och romaner, men övergick senare till att främst skriva längre essäer. De sista essäsamlingarna Den underjordiska moskén och Det orientaliska rummet utkom 2013 respektive 2017.


Bibliografi
Samtliga verk är utgivna på Söderströms förlag om inget annat anges.
1976 – Vår korta stund tillsammans (dikter)
1978 – Att varje dag (dikter)
1980 – Begäret (dikter)
1982 – Dans och tystnad (dikter)
1983 – Finländsk bokföring: dagbok från tredje republiken (roman)
1986 – Ikon (dikter)
1987 – Vintermonolog: dagbok från tredje republiken (roman)
1990 – Duvorna på Plaza Real (essäer)
1992 – Livet i förorten (noveller)
1994 – Fjärde republiken: oregelbundna anteckningar (essäer)
1996 – Men Marx menade motsatsen (essäer)
2000 – Promenader i Leninparken (essäer)
2005 – Palatset vid Bosporen (essäer)
2008 – Ner från Akropolis (essäer)
2013 – Den underjordiska moskén (essäer, Schildts & Söderströms)
2017 – Det orientaliska rummet (essäer, Förlaget)

Priser och utmärkelser
1984 – Topeliuspriset
1984 – Finlandssvenska publicistförbundets pris
1985 – Statens informationspris
2001 – Kivipää-priset
2009 – Tollanderska priset
2013 – Eino Leino-priset

Noter

Externa länkar 
 
 
 Leif Salmén i 375 humanister. Helsingfors universitets humanistiska fakultet. 8.7.2015.
Leif Salméns arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Finlandssvenska författare
Finlandssvenska journalister
Mottagare av Eino Leino-priset
Journalister från Helsingfors
Födda 1952
Avlidna 2019
Män
Författare från Helsingfors
Mottagare av Tollanderska priset
Alumner från Helsingfors universitet
John Junkin

John Junkin, född 29 januari 1930 i Ealing i London, död 7 mars 2006 i Aylesbury, Buckinghamshire, var en brittisk skådespelare, komiker och manusförfattare.

Källor

Externa länkar
John Junkin
 

Brittiska skådespelare
Skådespelare från London
Män
Födda 1930
Avlidna 2006
Personer från Ealing
Mubdar Hatim al-Dulaimi

Mubdar Hatim al-Dulaimi, född 2 januari 1951, död 6 mars 2006, var en av de främsta generalerna i Iraks armé, när han sköts till döds av en krypskytt i västra Bagdad.

Källor

Födda 1951
Avlidna 2006
Irakiska militärer
Män
Bävern-klass

Bävern-klass är ett namn på en svensk ubåtsklass som levererades 1920. De tillverkades i Sverige på licens från A.G. Weser i Bremen men var en utveckling av den franska Laubeuf-typen. Klassen bestod till en början av tre båtar: Bävern, Illern och Uttern. Samtliga var depålagda när andra världskriget bröt ut och togs då åter i drift men var föråldrade och skrotades innan kriget var slut. 

Det var den första svenska ubåten att klara undervattensläge i mer än 24 minuter. Ubåtar av typen Bävern var av klass 3 och skulle klara pansarskott.

År 1925 tillkom minubåten Valen, som var baserad på Bävern-klassen och blev landets första minläggande ubåt. Den hade Bävern-typens skrovkonstruktion och hade i stort också samma dimensioner. Även den maskinella och elektriska utrustningen var identisk med Bävern-klassen. Med bibehållande av Bävern-klassens torped- och artilleribestyckning fick Valen dessutom 10 minbrunnar med 20 minor bordvarts utanför tryckskrovet. Härutöver tillkom en 25 mm kulspruta. Valen visade sig vara en lyckad konstruktion och hade goda prestanda och var i tjänst under beredskapsåren fram till hösten 1943, då hon depåförlades för att utrangeras hösten därpå.

Referenser

Ubåtsklasser i Sveriges flotta
Svenska ubåtar
Charles Hägerstrand

Charles Hägerstrand, född 16 januari 1883 i Stockholm, död 31 december 1944, var en svensk tonsättare och musikdirektör.

Filmmusik

Externa länkar

Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Män
Födda 1883
Avlidna 1944
Hugo Bergroth

Karl Hugo Bergroth, född 18 maj 1866 i Helsingfors, död där 1 april 1937, var en finländsk filolog. Han var bror till Ernst Evald Bergroth.

Bergroth var lektor i svenska språket vid Helsingfors universitet (1893–1934) och samtidigt 1892–1907 bibliotekarie vid Helsingfors stadsbibliotek. Bergroth insåg tidigt att svenskan i Finland höll på att utvecklas i en riktning som kunde leda till att språket isolerades från svenskan i Sverige. 1917 utgav han boken Finlandssvenska: Handledning till undvikande av provinsialismer i tal och skrift. 1918 utgav han Högsvenska och 1924 Svensk uttalslära med särskilt beaktande av skiljaktigheterna mellan det finländska och det högsvenska ljudskicket. 

Hugo Bergroth har kommit att spela en betydelsefull roll för den finlandssvenska språkvården. Han blev 1918 filosofie hedersdoktor vid Lunds universitet och erhöll 1919 professors titel.

1992 bildades i Helsingfors Hugo Bergroth-sällskapet med 18 ordinarie ledamöter samt korresponderande medlemmar. Hugo Bergroth-priset instiftades 1993. Den första pristagaren var radioredaktören Ann-Kristin Schevelew.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Externa länkar
 .
 .
 Hugo Bergroth-sällskapet.

Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finlandssvenska språkforskare
Finländska filologer
Svenskspråkiga författare
Födda 1866
Avlidna 1937
Män
Forskare från Helsingfors
Finländska innehavare av professors namn