kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Forti

Forti Corse var ett italienskt Formel 1-stall som grundades av Guido Forti och Paolo Guerci och tävlade två säsonger i mitten av 1990-talet. 
 

Historik 
Forti tävlade från början i Formel 3 och senare i Formel 3000. Forti hade länge önskat ta steget upp i Formel 1 och man letade sponsorer för att kunna göra det. 1994 var japanen Hideki Noda och brasilianaren Pedro Diniz stallets förare. Den senare kom från en mycket välbärgad familj och den ställde upp med de nödvändiga pengarna. 

Forti lärde genom Diniz känna Carlo Gancia, som köpte Guercis andelar i stallet och som omedelbart började arbeta med formel 1-projektet. Man designade en formel 1-bil, en Forti FG01 med Ford Cosworth-motor, som blev klar 1995. Stallets förare blev utöver Pedro Deniz veteranen Roberto Moreno men det blev ingen lyckad säsong eftersom bilarna inte var konkurrenskraftiga. I slutet av året flyttade Diniz till Ligier varför Forti var tvungen att hitta nya sponsorer för 1996. Man lyckades få viss backning från företagen Replay, TAT, ITS och Elf. Luca Badoer och Andrea Montermini hyrdes in som förare och Franck Lagorce som testförare. Sergio Rinland blev teknisk direktör och Cesare Fiorio blev stallchef. 

Läget var dock inte så rosenrött som man gav sken av. Rinland slutade efter ett par veckor, efter att han upptäckt att uppdraget var omöjligt och det ryktades att Carlo Gancia hade tappat intresset för F1 och funderade på att istället starta ett IRL-stall.

De nya bilarna avtäcktes vid Spaniens Grand Prix 1996 och George Ryton utnämndes till ny teknisk direktör samtidigt som det annonserades att ett mystiskt företag med namnet Shannon Racing tagit över det operationella ansvaret. Bakgrunden var att Forti och Gancia sades vara skyldiga företaget Belco-Avia pengar. Arron Colombo, som var Belco-Avias chef, meddelade att det nyetablerade företaget Shannon Racing därför ägde 51 procent av andelarna i Forti Corse. Detta förnekades emellertid av Forti som vidhöll att de aldrig mottagit några pengar från Belco-Avia.

Som en följd av dispyten betalade man inte till Ford Cosworth, varför de stoppade motorleveranserna. Forti vände sig till italiensk domstol i hopp om att få tillbaka kontrollen över stallet, men domen, som avkunnades i september 1996, gick emot Forti. Under tiden hade dock Shannon Racing Team fått allvarliga problem och kollapsat.

Förare 
  - Pedro Diniz, Roberto Moreno
  - Luca Badoer, Andrea Montermini

Källor 
  

Formelbiltillverkare
Italienska racingstall
Formel 1-stall
Szerencs

Szerencs är en mindre stad i Ungern, belägen 35 kilometer från staden Miskolc.

Historia

Szerencs nämndes första gången under medeltiden. Under 1400-talet var den redan en stad och ägdes av Rákóczifamiljen. År 1605 valdes István Bocskai till Ungerns prins här.

Under 1700-talet började staden utvecklas snabbt, men under 1800-talet sjönk utvecklingen, och år 1876 förlorade Szerencs sin stadsstatus. Industrialiseringen återupptog dock utvecklingen igen. Sockerfabriken (den största i Europa under denna tiden) öppnades 1889 och år 1923 öppnades den kända chokladfabriken i Szerencs också. År 1930 hade staden omkring 7 000 invånare.

Efter Andra världskriget blev Szerencs administrativt centrum för Szerencsdistriktet. Under socialismtiden var Szerencs ett viktigt centrum för matindustrin och en brödfabrik anlades också.

Szerencs fick återigen sin stadsstatus år 1984.

Sevärdheter
 Rákóczifamiljens slott
 Sockerfabriksmuseet

Vänorter
 Hesperange, Luxemburg
 Roznava, Slovakien
 Geisenheim, Tyskland

Externa länkar
 Szerencs.hu - Officiell webbplats
 European Wineroads 

Orter i Borsod-Abaúj-Zemplén
Mezőcsát

Mezőcsát är en mindre stad i Ungern med  invånare (2020).

Källor

Orter i Borsod-Abaúj-Zemplén
Angaur

Angaur (även Ngeaur) är en ö och delstat i Palau i västra Stilla havet.

Historia 
Ön hade stora fosfatlager som bröts från 1909 av först Kejsardömet Tyskland, därefter Japan och slutligen USA tills lagren tog slut kring 1954. Under andra världskriget utspelades slaget om Angaur mellan den 17 september och den 30 september 1944 mellan Japan och USA. Mellan åren 1945 och 1978 drev den amerikanska kustbevakningen LORSTA Palau, en radiostation inom LORAN-navigationssystemet (LOng RAnge Navigation), på Angaur.

2003 tillät den palauanska regeringen kasinospel på ön. Turism är en viktig inkomstkälla för Angaur som är en populär plats för surfning och dykning. De officiella språken på ön är "angaur" (en variant av palauiska), engelska och japanska.

Geografi 
Angaur ligger ca 60 km sydväst om huvudön Babeldaob och utanför dess korallrev. Geografiskt ligger ön bland Karolinerna i Mikronesien. De geografiska koordinaterna är 06°54′ N och 134°08′ Ö. Ön är en låg korallö och har en sammanlagd areal om ca 8 km². Befolkningen i Angaur-state uppgår till cirka 188 invånare som bor i två byar Rois och Ngaramasch på öns västra del. Huvudorten är Ngaramasch. Öarna kan nås med fartyg och har även en liten flygplats för lokalt flyg på öns östra del.

Se även
Slaget om Angaur

Externa länkar 
 Om Angaur
 Karta över Angaur
 Om Angaurs delstatsförvaltning
 Basfakta om Angaur

Palaus delstater
Mikronesien
Björnhult

Björnhult är en småort i Döderhults socken i Oskarshamns kommun, Kalmar län.

Noter

Orter i Oskarshamns kommun
Småorter i Sverige
Hökfors

Hökfors  är en ort i Kristdala socken i Oskarshamns kommun i Kalmar län. Fram till och med 2005 klassades den som en småort.

Noter

Externa länkar
 Hökefors i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Orter i Oskarshamns kommun
Tidigare småorter i Sverige
Kilen

Kilen är en tidigare småort i Oskarshamns kommun, Kalmar län. 57 invånare bodde i småorten vid avgränsningen år 2010. 2015 hade folkmängden minskat till under 50 och småorten upplöstes.

Noter

Orter i Oskarshamns kommun
Tidigare småorter i Sverige
Mörtfors

Ej att förväxöas med Mörtefors i Virserums socken i Hultsfreds kommun 

Mörtfors är en småort i Hjorteds socken i Oskarshamns kommun, belägen väster om riksväg E22 mellan Oskarshamn och Västervik.

Orten ligger i en dalgång på båda sidor om ån Marströmmen, mellan sjöarna Kappemålagöl och Maren.

Historik
Vattendragen från Östersjön till Mörtfors var till mitten av 1700-talet seglingsbara, varefter landhöjningen försvårade och till sist omöjliggjorde sådan. 1620 fick orten rättigheter som lydköping under Västerviks stad med namnet Bjurvik efter en gård. Från 1700-talet fanns här också ett kopparverk och senare kvarn till dagens laxfiske. Med uppgrundningen upphörde köpingsverksamheten.

Ett pensionat är idag den enda service som finns på orten. De hus som tidigare rymt apotek, affär, bilverkstad, kvarn mm är numera enbart privatbostäder. Fram till 1970-talet fanns en möbelfabrik som sysselsatte många invånare och också den utnyttjade vattenkraft från ån.

Mörtfors i bilder
Under tidigt 1900-tal var fotografen Emil Karlsson aktiv i Mörtfors. Hans bilder av platser, byggnader, människor och händelser finns bevarade och utgör en unik bilddokumentation av bylivet vid denna tid.

Filmaren Jan Troell skildrar Mörtfors i ett inslag i långfilmen och dokumentären Sagolandet från 1988.

Personer med anknytning till orten 
 Weyler Hildebrand, filmregissör, skådespelare och manusförfattare
 Jakob Wegelius, författare och illustratör
 Lena Sjöberg, författare och illustratör

Se även
naturreservatet Mörtfors.

Källor

Noter

Orter i Oskarshamns kommun
Småorter i Sverige
Skorpetorp

Skorpetorp är en ort i Döderhults socken i Oskarshamns kommun. SCB har för bebyggelsen i byn och dess grannby avgränsat en småort namnsatt till Skorpetorp och Sandshult.

Här finns Oskarshamns golfbana.

Noter

Orter i Oskarshamns kommun
Småorter i Sverige
Vånevik

Vånevik är en småort i Döderhults socken i Oskarshamns kommun. Vånevik är starkt förknippat med den stenbrytning och den s.k. Våneviksgraniten.

Historik 
Vånevik var ursprungligen en bondby. Den förekommer i dokument första gången i jordeboken över Israel Birgerssons efterlämnade gods från omkring 1351 då en gård som räntade 2 öre årligen fanns i Vånevik ("de Vmawik"). I Sten Stures jordebok från omkring 1495 upptas tre gårdar i Vånevik, från 1526 tillhörde dessa gårdar ("synderste, mellan- och nordeste" gårdarna) Gustav Vasa som arv och eget. Enligt beskrivningar från slutet av 1530-talet saknade gårdarna åker men hade äng till 10, 10 respektive 7 lass hö och fiske i Östersjön. Två av gårdarna hade humleodlingar på Tjudö och den sista på Ålgårdsskär. På söder- och mellangården såldes i slutet av 1800-talet till stenbruksägare och endast vid norrgården har jordbruk fortsatt in på 1900-talet.

Den röda graniten som förekommer vid smålandskusten i trakterna kring Oskarshamn hade sedan länge varit populär i Tyskland där den förekom som flyttblock utan att man känt till dess ursprung. Under 1800-talet lyckades man dock spåra den hit och 1870 startades ett stenbrott vid Vånevik. Stenbrottet köptes 1875 av tysken Kessel som senare med kompanjonen Röhl kom att bygga upp en större stenindustri här med ett flertal brott. Omkring 1880 hade stenindustrin omkring 400 anställda. Granit härifrån användes bland annat till Siegessäule. 

Stenhuggerifirman Kessel & Röhl byggde en arbetarkasern 1874, och 1877 uppförde de ett kontors- och bostadshus till sig själva, den s.k. Stenvillan, som idag är byggnadsminnesförklarad. Till Stenvillan hörde även en parkanläggning och ett lusthus. Bostaden kom under många år vara bostad åt Kessel & Röhl:s disponent, Karl Schylander. 

Omkring 1900 övertog firman Stenzel & Co firman Kellel & Röhls tillgångar. Första världskriget innebar ett stort avbräck för verksamheten, men dödsstöten för stenhuggeriverksamheten kom i samband med andra världskriget. Från Tyskland hade man under 1930-talet beställd stora mängder sten bland annat från Vånevik för olika byggprojekt i Nürnberg och Berlin, såsom det nya rikskansliet. Då andra världskriget bröt ut, blev den färdighuggna stenen liggande i hamnen i Vånevik. Länge fanns där en skylt som angav Eigentum des Generalbauinspektors für die Reichshauptstadt Berlin. Senare återköptes stenen och auktionerades bort. Efter kriget pågick endast mindre brytningar men därefter blev den röda graniten från Vånevik  allt mindre eftertraktad som byggnadsmaterial.

Se även
Våneviks stenhuggarmuseum
Våneviksgranit

Befolkningsutveckling

Källor

Noter

Orter i Oskarshamns kommun
Småorter i Sverige
Fälaren

Fälaren är en sjö i Tierps kommun i Uppland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Fälarån. Vid provfiske har bland annat abborre, björkna, braxen och gärs fångats i sjön.

Fälaren är omgiven av skogar, mossar och myrar med vildmarksprägel. Sjön är en av de övre sjöarna i Forsmarksåns sjösystem. Fälarenområdet är utpekat som riksintressant för naturvården. Omgivande mossar och myrar (inklusive sumpskog) omfattar 950 hektar. I sjön ses regelbundet ödemarksfågeln storlom.  Fälarenområdet bjuder på vildmarksmystik och är för den friluftsintresserade ett värdefullt område som kan erbjuda lugn, bad och naturupplevelser. Rent geografiskt och fysiskt hänger området kring Fälaren ihop med vildmarksområdet Florarna men är inte skyddat som naturreservat. I "Naturvårdsinventering i Uppsala län" från 1972 föreslår utredarna/inventerarna Eric Haglund och Tord Ingmar att:

"Alla åtgärder i området undvikes som - ensamma eller tillsammans - i högre grad varaktigt kan påverka någon större eller alternativt väsentligare del av områdets våtmarker i onaturlig riktning (vattenståndsmässigt, kemiskt, biologiskt etc). Våtmarkerna undantas sålunda i stort sett generellt från tex dikning, avloppsutsläpp, skogsgödsling och motorfordonskörning på mark utan bärande tjäle. Det bör vara ett minimum att i skogsbruket spara skog på framträdande och öppet liggande uddar och småholmar i Fälaren och på omkringliggande myrar. Fritidsbebyggelse och annan ny bebyggelse hålls så långt som möjligt tillbaka i detta område."

Naturskyddsföreningen tillställde under sommaren 2005 Länsstyrelsen samt Tierps kommun en skrivelse där de föreslår att Fälarenområdet skall ingå i ett så kallat "fridfullt område" eller en tyst zon. Perspektivet är att Fälaren tillsammans med det intilliggande Florarna skulle vara lämpligt som ett område där man medvetet försöker minimera konstgjorda/mänskliga ljud (buller och så vidare) till förmån för naturens egna.

Delavrinningsområde 
Fälaren ingår i delavrinningsområde (669276-160980) som SMHI kallar för Utloppet av Fälaren. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Fälarån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (63 procent) och sankmarker (25 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Björkna
 Braxen
 Gärs
 Mört
 Sarv
 Sutare

Se även 
 Lista över insjöar i Tierps kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Forsmarksåns avrinningsområde
Insjöar i Uppland
Insjöar i Tierps kommun
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Deus absconditus

Deus absconditus, latin för "den fördolde Guden", innebär att Gud är så fördold och gåtfull att han inte kan fångas med tanken.  Uttrycket är hämtat från Jesaja 45:15, ”Du är sannerligen en dold gud, Israels Gud, som ger räddning”.

Motsatsen i luthersk teologi är Deus revelatus, "den uppenbarade Guden".

Se även 
Deus otiosus

Kristen teologi
Religionsfilosofi
Benedictus

Benedictusär ett mansnamn ("den välsignade") som burits och bärs av många personer. Andra former av namnet är Benedikt och Bengt.

Påvar
Benedictus I
Benedictus II
Benedictus III
Benedictus IV
Benedictus V
Benedictus VI
Benedictus VII
Benedictus VIII
Benedictus IX
Benedictus XI
Benedictus XII
Benedictus XIII
Benedictus XIV
Benedictus XV
Benedictus XVI

Motpåvar
 Benedictus X
 Benedictus XIII
 Benedictus XIV

Andra personer
Benedictus Gaetani
Benedictus Spinoza
Benedikt av Nursia

Mansnamn
Latinska förnamn

it:Benedetto#Persone
no:Benedikt#Se også
sk:Benedikt#Nositelia mena
Vuovdega

Vuovdega (Skogssamerna) är ett samiskt politiskt parti i Sametinget. Som ideell förening är det registrerat under namnet Sametingspartiet Skogssamerna.

Allmänt
Partiet bildades 1993 och inriktar sig på att representera skogssamernas intressen men är även öppet för alla samer som sympatiserar med partiets program. Partiets ledord är ”solidaritet, jämlikhet och rättvisa”.

Partiets tidigare ordförande, Carl-Gustaf Lundgren, avled hastigt den 25 maj 2009. Ordförandeposten övertogs då av Helena Dådring.

Partigrupp i Sametinget
Efter valet till Sametinget 2013 har partiet oförändrat tre mandat. Partiet representeras i Sametinget av:
Jan Rannerud
Katarina Sevä
Johan Skogsfeldt

Valresultat

Källor

Noter

Externa länkar
 Vuovdegas webbplats
 Sametingets webbplats

Politiska partier i Sametinget (Sverige)
Politiska partier bildade 1993
Skogssamerna

Skogssamerna kan syfta på:

 Skogssamer – samer som året om är verksamma i skogslandet
 Skogssamerna – ett samiskt politiskt parti i Sametinget, se  Vuovdega
Sameting

Sameting, på nordsamiska sámediggi, är en representativ församling för samisk befolkning.

Sameting finns i Norge, Sverige, Finland och Ryssland. Sametingen i Norge och Finland är självständiga självstyrelseorgan. Sametinget i Sverige är ett statligt förvaltningsorgan, medan Sametinget i Ryssland inte är erkänt av regeringen.

Sametinget i Sverige, Kiruna, inrättat 1993
Sametinget i Norge, Karasjok, inrättat 1989
Sametinget i Finland, Enare, inrättat 1996 
Sametinget i Ryssland, inrättat 2010

De tre sametingen i Norge, Sverige och Finland samarbetar i Samiska parlamentariska rådet, vilket inrättades år 2000.

Presidenter

Finland
 Pekka Aikio 1996–2008
 Klemetti Näkkäläjärvi 2008–2015
 Tiina Sanila-Aikio 2015–2020
 Tuomas Aslak Juuso 2020–2023

Norge
 Ole Henrik Magga 1989–1997 
 Sven-Roald Nystø 1997–2005 
 Aili Keskitalo 2005–2007
 Egil Olli 2007–2013
 Aili Keskitalo 2013–2016
 Vibeke Larsen 2016–2017
 Aili Keskitalo 2017–2021
 Silje Karine Muotka 2021–2025

Sverige (titel: styrelseordförande)
 Ingwar Åhrén 1993–1997
 Per-Mikael Utsi 1997–2001
 Lars Anders Baer 2001–2005, 2005–2009
 Sara Larsson 2009–maj 2010, maj–nov. 2011
 Ingrid Inga maj 2010–maj 2011
 Per-Mikael Utsi nov. 2011–2013
 Håkan Jonsson 2013–augusti 2017, 2021–2025
 Per-Olof Nutti augusti 2017–2021

Se även
Sametingsval

Samisk politik
Riksintressemyndighet
John Brattmyhr

John Axel Brattmyhr, född 30 april 1959 i Ströms församling i norra Jämtland, är en svensk museiman.

Biografi
Brattmyhr växte upp i Lövberga, men flyttade som tonåring till Strömsund.
Han arbetade under ett antal år i Örebro med marknadsföring och affärsutveckling, och var från 1998 under sju år VD för Folkparkerna i Sverige. Han ledde arbetet med att slå samman Folkets Hus Riksorganisation och Folkparkerna I Sverige, och var den sammanslagna organisationens VD i fyra år. Under Brattmyhrs ledning utvecklades bland annat en festivalorganisation som organiserade Sveriges musikfestivaler. Digitala biografer startades, med möjlighet att uppleva bland annat scenkonst från jordens alla hörn i hela landet, och därutöver hade organisationen Sveriges största utbud av barnteater. Brattmyhr hade då ett flertal styrelseuppdrag i mindre och mellanstora bolag. 

Hösten 2005 efterträdde han Anna-Greta Leijon som VD och Skansenchef för Stiftelsen Skansen i Stockholm. Brattmyhr är sedan 2003 styrelseledamot i Sveriges Radio, och avgick i april 2018 efter fyra år som vice ordförande och efter fyra år som ordförande i Sveriges Radio.

Han är ordförande i Kungliga Djurgårdens Intressenter, en förening som organiserar de flesta aktörer på Djurgården i Stockholm, ledamot av Stiftelsen Jamtlis styrelse samt direktionen för Hanaholmens kulturcentrum.

Källor
"John Brattmyhr ny chef för Skansen" Dagens Nyheter 22 juni 2005
 "Välkommen John Brattmyhr till Jamtli!" på Jämtlands läns museums Tidstypiskt 8 juni 2016

Noter

Externa länkar
 
 "Brattmyhr firar på Skansen – men längtar till Jämtland" Länstidningen Östersund 30 april 2011
 "Ulf Elfving möter Skansenschefen John Brattmyhr" i P4 Stockholm 3 augusti 2014

Svenskt museifolk
Personer från Ströms socken
Födda 1959
Män
Levande personer
Baruklitteraturen

Baruklitteraturen är en omfattande litteratur som tillskrivits profeten Jeremias vän och biograf Baruk, son till Neria. Den omfattar bland annat: 
 Baruks bok, som räknas till de deuterokanoniska skrifterna eller apokryferna
 Andra Baruksboken, som ingår bland Assyriska kyrkans apokryfer
 Tredje Baruksboken (även känd som den grekiska Baruksapokalypsen), som räknas till pseudepigraferna
 Den Baruksbok som citeras av Hippolytos i Refutationes, men som i övrigt har gått förlorad, och som räknas till pseudepigraferna

Bibeln
Svenska Rovdjursföreningen

Svenska Rovdjursföreningen är en ideell förening med syfte att skapa acceptans för rovdjur. 

Föreningen skapades genom att föreningarna Våra Rovdjur och Varggruppen gick samman 1997 och har omkring 4 000 medlemmar.

Ordförande
2016–2018 Torbjörn Nilsson

Referenser

Externa länkar 
 Svenska Rovdjursföreningens webbplats

 
Svenska ideella organisationer
Organisationer bildade 1997
Vargfrågan
Tillsynsman

Tillsynsman är titeln för en tjänsteman anställd av Länsstyrelse eller Naturvårdsverket för att utöva tillsyn i naturskyddade områden såsom biotopskyddsområden, fågelskyddsområden, naturreservat och nationalparker.

I tillsynsmannens uppgifter ingår att informera allmänhet om naturvärden och föreskrifter i naturskyddade områden samt viss kontroll av jakt.

Utbildning för tillsynsmän
För att få verka som tillsynsman i naturreservat och nationalpark skall man genomgå en utbildning i Naturvårdsverkets regi. Denna innehåller miljölagstiftning, jaktlagstiftning etc.

Se även
fisketillsynsman
jakttillsynsman
naturbevakare
naturvårdsvakt

 

Titlar
Naturskydd
Kathy Reichs

Kathy Reichs, född 7 juli 1948 i Chicago i Illinois, är en amerikansk författare. Hon är rättsantropolog med doktorsgrad vid Northwestern University. Hennes kriminalromaner om rättsmedicinaren Temperance Brennan har inspirerat TV-serien Bones.

Bibliografi
Böcker utgivna på svenska
1998 - Redan död  (Déjà dead)
1999 - Död idag  (Death du jour)
2001 - Dödligt beslut  (Deadly decisions)
2003 - Dödliga hemligheter  (Grave secrets)
2004 - Dödligt allvar  (Bare bones)
2006 - På måndag död  (Monday mourning)

Källor

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats
Förlagspresentation
 

Amerikanska antropologer
Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Amerikanska kriminalförfattare
Födda 1948
Levande personer
Kvinnor
Sacco och Vanzetti

Sacco och Vanzetti var två italienska anarkister som hade invandrat till USA. Ferdinando Nicola Sacco föddes 22 april 1891 i Torremaggiore, Foggia, Puglia i Italien och arbetade som skomakare. Bartolomeo Vanzetti föddes 11 juni 1888 i Villafalletto, Cuneo, Piemonte i Italien och arbetade som fiskförsäljare. De avrättades i elektriska stolen den 22 augusti 1927.

De dömdes mot sitt nekande 1921 till döden för mord och rån mot en lönetransport i delstaten Massachusetts i april 1920, varvid fabrikskassören och en säkerhetsvakt dödades. Bytet uppgick till 15 766 dollar. Rättegången blev mycket uppmärksammad, och domen ledde till omfattande protester världen över. Bland dem som protesterade mot domslutet var Albert Einstein, H.G. Wells, Woody Guthrie och George Bernard Shaw, och i Boston deltog 250 000 personer i en tyst protestmarsch. I Stockholm demonstrerade över 50 000 på Stureplan. Det ansågs att Sacco och Vanzetti var oskyldiga och att domen berodde på främlingshat och de dömdas impopulära politiska åsikter.

Verkställandet av domen sköts upp flera gånger. Det framkom också att det så kallade Morelli-gänget låg bakom rånmordet, men domaren vägrade öppna fallet på nytt. Sacco och Vanzetti avrättades i elektriska stolen den 22 augusti 1927.

År 1977 förklarade guvernören i Massachusetts officiellt att Sacco och Vanzetti var oskyldiga. Den amerikanske författaren Upton Sinclair skrev en romansvit om justitiemordet på Sacco och Vanzetti. Böckerna heter Boston (3 delar) och skrevs på 1920-talet.

Källor

Externa länkar 

Födda 1800-talet
Avlidna 1927
Italienska anarkister
Personer som blivit avrättade av USA under 1900-talet
Politiker som blivit avrättade
Män
Saltvik (olika betydelser)

Saltvik kan syfta på:

Geografi

Finland 

 Saltviken, vik, Raseborg, Nyland,

Sverige 

 Norrstig och Saltvik, småort, Härnösands kommun, 
 Anstalten Saltvik, en anstalt i utkanten av Härnösand, 
 Saltvik, Nätvik och Enoksnäs, småort, Hudiksvalls kommun, 
 Saltvik, Oskarshamns kommun, tidigare tätort, Oskarshamns kommun,

Åland 

 Saltvik, kommun,
Utlängan

Utlängan är en ö i Karlskrona skärgård.

Geografi
Ön är belägen näst längst ut mot det öppna havet. Bara Utklippan ligger längre ut. Utlängan består av skog och grässlätter, är ca. 3 km lång och 1,5 km bred. Öns ytan är lite drygt 215 hektar. Utlängans hamn, Stenshamn, är en egen ö och har broförbindelse med själva Utlängan. På Utlängan finns en fd FRA-anläggning med ett vitt torn. Anläggningen är fortfarande skyddsobjekt. Ön har även en fyr som ligger på södra delen.

Historia
Ön var utgångspunkt för en av sträckorna Kung Valdemars segelled. Ön omtalas även i en runsten på Bornholm från omkring år 1000. Ön utnyttjade länge enbart som betesmark men i början av 1800-talet slog sig en familj ned här som bosfasta. Som mest fanns sex bofasta gårdar på ön. 2012 fanns endast ett bofast hushåll kvar.

Utlängans fyr på södra änden av ön tändes 29 augusti 1882. Till skillnad från vid de flesta andra av lotsverkets fyrar uppfördes ingen fyrvaktarbostad, utan fyrmästare blev en av bönderna på ön, som även var ålfiskare och skeppare på en räddningsbåt. Den gamla fyren ersattes 1931 av en ny i betong.

Se även
Torhamns socken

Referenser

Noter

Vidare läsning

Öar i Karlskrona kommun
Fågellokaler
Öar i Blekinge skärgård