kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sikar (fisk)

Sikar (Coregonus) är ett släkte i familjen laxfiskar.

Kroppen hos dessa fiskar är hoptryckt och täckt av medelstora, tunna fjäll. Munöppningen är liten. Benen i överkäken är höga och korta och räcker inte bakom ögonens bakre kanter. Till skillnad från laxsläktet Salmon är tänderna rudimentära och sitter endast på tungan eller ibland på mellankäken, underkäken och gombenen. Stjärtfenan är djupt kluven och äggen är små. Yttre könsskillnader saknas eller är obetydliga.

Liksom laxarna parar sig sikarna i sötvatten, där de flesta arterna också stannar kvar. Några arter och populationer vandrar regelbundet till havet. Parningen sker om hösten.

Sikar lever i de nordliga och tempererade delarna av Europa, Asien och Amerika. Deras föda består av ryggradslösa djur, men ibland även av småfisk och rom. Av arten siklöja säljs den saltade rommen som kaviar under namnet löjrom.

Sikarna har välsmakande kött och är ekonomiskt värdefulla. I Sverige fiskas de framför allt i Norrland. Av sikarnas och siklöjans rom bereds en grovkornig kaviar.

Historik 
Under senaste istiden kom sikbeståndet att isoleras under avsevärd tid, och en rad former hann utvecklas. När isen drog sig tillbaka, möttes dessa åter och korsade sig delvis med varandra, så att mellanformer uppstod. Eftersom sikarna dessutom varierar starkt med miljön, är deras systematiska uppdelning besvärlig. Efter antalet gälräfsränder brukar man särskilja fem arter i Sverige: storsik med ca 20, älvsik 24-29, vanlig sik eller blåsik 31-35, planktonsik 37-40 och aspsik 50 eller fler.

Arter (urval)
 siklöja
 sik

Källor

Laxfiskar
3GIS

3GIS, 3G Infrastructure Services AB, ett av Telenor AB och Hi3G Access AB gemensamägt infrastrukturbolag. 3GIS bildades 2001 och har till uppgift att bygga, äga och driva sina båda ägares gemensamma mobiltelefoninät för tredje generationens mobiltelefonisystem, 3G (UMTS). Respektive ägarbolag bygger, äger och driver därutöver egna nät i Stockholm, Göteborg, Malmö och Karlskrona. VD för 3GIS (2022) är Mats Comstedt.

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska telekommunikationsföretag
Företag bildade 2001
Siklöja

Siklöja (Coregonus albula) är en fisk i familjen laxfiskar. Den förekommer i norra Europa och fiskas bland annat för sin rom – löjrom.

Beskrivning

Kännetecken
Spetsen på fiskens underkäke skjuter fram förbi överkäken. Tänder förekommer bara på tungan och underkäken. Storleken överstiger sällan 30 centimeter och vikten 80 gram.

Utbredning
Siklöjan förekommer i Skandinavien och i Finland (i Norge endast fläckvis i söder), i Baltikum, norra Tyskland, fläckvis i Storbritannien och Irland samt inplanterad i Polen och Frankrike. Österut genom Ryssland till Valdaj-området. I Sverige över hela landet (i Norrland endast i den östra delen).

Vanor
Siklöjan lever i stim i kalla, näringsfattiga sjöar. Kan även gå ut i bräckt vatten (inklusive nordligaste Östersjön). Den leker i slutet av året och går då gärna upp i floder och åar, ofta redan på sensommaren. Leken kan ske både i vattendragen och i stillastående sjöar. Uppemot 3000 ägg kan läggas av en hona. 

Livslängden är 10 år.

Matfisk

Ekonomisk betydelse
Siklöjan är landskapsfisk i Norrbotten. Dess rom, löjrom, anses vara en delikatess.

I byn Nusnäs vid Siljan, strax söder om Mora, anordnas i augusti varje år SM i notdragning. Under tävlingen dras not (ett nät som bildar en stor håv) efter blikta. Då kan upp emot två ton blikta (= siklöja från Siljan) fångas på en och samma kväll.

På Västbynäset utanför Deje i Forshaga kommun vid sjön Visten håller Vistens Notdragarförening till och varje år två veckor i november fångas sekling där med not.

Matlagning
Siklöjan är en matfisk, ganska benig men god. Brukar ibland stekas i stora wokstekpannor och säljas på torg. I Finland brukar man göra en så kallad "Muikkukukko" (siklöjekaka) som är ett vanligt bröd med fyllning av siklöja. Man brukar även fritera hela små siklöjor i skorpmjöl. Dessa säljs på torg och i butiker.

Dialektala namn

Se även
Kalixlöjrom

Källor

Kai Curry-Lindahl 1985. Våra fiskar

Externa länkar

Fiskbasen.se – Siklöjan

Externa länkar 

 Läs om siklöja och andra fisk och skaldjur i hav och insjöar.

Laxfiskar
Matfiskar
Landskapsfiskar
Kyrkans Ungdom (Sverige)

Riksförbundet Kyrkans Ungdom (RKU) var en barn- och ungdomsorganisation inom Svenska Kyrkan bildad 1943 som Riksförbundet Kyrklig Ungdom. Organisationen upphörde 1993, då man tillsammans med Ansgarsförbundet bildade Svenska Kyrkans Unga. År 1991 var medlemsantalet 17 623 medlemmar varav 15 249 var i åldern 7–25 år.

Referenser

Noter

Kristna ungdomsorganisationer
Svenska kyrkans historia
Religiösa organisationer bildade 1943
Religiösa organisationer upplösta 1993
Alnarps slott

Alnarps slott är ett slott i Alnarp i Lomma socken i Lomma kommun, cirka 1 mil norr om Malmö. Slottet uppfördes 1859–1862 i fransk renässans-stil (nyrenässans). Här finns Sveriges lantbruksuniversitets trädgårdscentrum, och landets största trädgårdsbibliotek. Alnarpsparken har landets näst största samling vad gäller arter och varieteter av träd och buskar. I den östra delen av campusområdet ligger Alnarps Rehabiliteringsträdgård, där kunskap utvecklas om hur vila och aktiviteter i trädgård och natur kan användas i behandling och rehabilitering av bland annat personer som drabbats av stressrelaterad mental ohälsa, såsom utmattningssyndrom och depression.

Historia 
Godset var ursprungligen ett danskt adelsgods. Vid Roskildefreden ägdes det av Lunds stift. Det var därefter löneförmån åt guvernörerna i Skåne och senare åt landshövdingarna i Malmöhus län och 1862 blev det Alnarps lantbruksinstitut. Slottet, ritat av dansken Ferdinand Meldahl, grundlades den 11 april 1859 av Oscar I, byggdes av alnarpstegel (Alnarp hade ett eget tegelbruk åren 1860-1873) som huvudbyggnad till lantbruksinstitutet och invigdes den 14 maj 1862.. 

1877 uppfördes en ny skolbyggnad ritad av Helgo Zettervall. År 1903 fick institutet namnet Alnarps lantbruks- och mejeriinstitut eftersom även mejeriutbildning tillkommit, och på grund av trädgårdsutbildningen blev det namnbyte återigen 1933 till Alnarps lantbruks-, mejeri- och trädgårdsinstitut. 1974 upphörde institutet och uppgick helt i Lantbrukshögskolan. 2004 bildade Alnarp en egen fakultet inom Sveriges Lantbruksuniversitet.

Referenser

Externa länkar 

 Alnarp, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Alnarp i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 SLU Alnarp

Slott i Skåne
Byggnader och anläggningar i Lomma kommun
Byggnadsminnen i Skåne län
Powerade

Powerade är ett varumärke för sportdryck, som ägs av Coca-Cola Company. Powerade finns i tre olika smaker: Mountain Blast (blå) (original), Passionsfrukt (gul) och Citrus Lime (vit). Varumärket introducerades på den amerikanska marknaden år 1988. Powerade lanserades i Sverige år 2001. Powerade är också en utvecklad version av 1980-talets Gatorade som är en sportdryck från Florida, USA.

Referenser

Externa länkar 
Powerades webbplats för Sverige
Powerades 

Drycker
Coca-Cola
Barsebäcks slott

Barsebäcks slott är ett slott i Barsebäcks socken i Kävlinge kommun.

Slottet ligger i Barsebäcks by. År 1339 blev Barsebäck omnämnt som sätesgård. Det verkar i början av 1400-talet tillhört en släkt med namnet Barsebäck. Därefter har slottet tillhört släkterna Brock, Ulfstand, Podebusk, Rantzau, Thott, Rosenmarck, Langenhielm och Stobée. Nuvarande byggnads äldsta delar härrör från 1500-talet. 

Gustaf David Hamilton köpte 1743 godset och restaurerade inom kort den vanvårdade egendomen, och lät 1767 göra den till fideikommiss inom sin släkt. En ny ombyggnad gjordes 1889 av den danske arkitekten Grandsow, då slottet fick sitt nuvarande utseende. Slottet ägs fortfarande av släkten Hamilton. Det är inte tillgängligt för allmänheten.

Källor
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar
 Barsebäcks fideikommiss, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882–1883
 Barsebäck i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856–1870
 Barsebäcks gods

Slott i Skåne
Barsebäck
Fideikommiss i Sverige
Ätten Hamilton af Hageby
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Byggnader och anläggningar i Kävlinge kommun
Sjóvars kommun

Sjóvars kommun (färöiska: Sjóvar kommuna) är en kommun på Färöarna, belägen på ön Eysturoy. Kommunen omfattar, förutom centralorten Strendur, även orterna Innan Glyvur, Selatrað, Morskranes och Kolbeinagjógv. Namnet på kommunen kommer från den gamla socken, Sjóvar, som var en kyrkosocken med gränden Sjógv i Strendur som centrum. Kommunen hade vid folkräkningen 2015 totalt 956 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Färöarnas kommuner
Strendur

Strendur (danska: Strænder) är en tätort på Färöarna, belägen på ön Eysturoy. Samhället ligger ytterst vid Skálafjørðurs östligaste del, på öns västsida och är administrativt centrum för Sjóvars kommun. Strendur har missionshus, bank, affärer och vårdcentral, och 1996 köpte kommunen den tidigare danslokalen, som efter utbyggnation fungerar som församlingshus och fritidshus. Vid folkräkningen 2015 hade Strendur 785 invånare. Strendur grundades omkring år 1400.

Samhälle
Centralt i samhället ligger en av de traditionella färöiska träkyrkorna från 1834, och den tillhörande kyrkogården ligger bit därifrån. Under 2013-14 byggdes en ny kyrka, i anslutning till den äldre. I samhället finns en förskola med plats för 90 barn som öppnade 2006.

Den första skolan i Strendur byggdes 1887. Mellan 1933 och 1963 fanns på skolan fyra klasser med olika årskurser, och 1966 tillkom ytterligare två klasser. 1969 byggdes en ny skola som år 2006 hade 255 elever och 22 anställda lärare. Den tillhörande högstadieskolan är idag täckande för hela kommunen.

Det finns planer på en tunnel, Eysturoyatunnilin, som ska förbinda ön Eysturoy (vid Runavík), med huvudstaden Torshamn. Man räknar att tunneln är färdig och i drift år 2021.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Innan Glyvur

Innan Glyvur (IPA: ) är en by på Eysturoy i Färöarna. Totalt hade Innan Glyvur 69 invånare år 2020. Byn tillhör Sjóvars kommun och grundades år 1884.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Orter grundade 1884
Blåvingar

Blåvingar (Polyommatini) är en tribus av juvelvingar inom ordningen fjärilar. De blir 18-42 mm i vingspann. 

Vingarnas ovansida är som namnet antyder vanligen blåfärgade, men detta gäller i huvudsak hanarna; honorna är mer bruna. Äggen är gropiga och läggs vanligen på olika ärtväxter. Som andra juvelvingar producerar även blåvingarnas larver sockerhaltiga ämnen som får myror att vårda dem.

Släkten 
Släkten inom detta tribus:

 Actizera
 Acytolepis
 Afarsia
 Agriades
 Alpherakya
 Aricia
 Azanus
 Bothrinia
 Brephidium
 Cacyreus
 Caerulea
 Caleta
 Callenya
 Callictita
 Castalius 
 Catochrysops
 Catopyrops
 Cebrella
 Celastrina
 Celatoxia
 Chilades 
 Cupido
 Cupidopsis
 Cyaniris
 Cyclargus
 Danis
 Discolampa
 Echinargus
 Eicochrysops
 Eldoradina
 Elkalyce
 Epimastidia
 Erysichton
 Euchrysops 
 Eumedonia
 Euphilotes
 Famegana
 Freyeria
 Glabroculus
 Glaucopsyche
 Grumiana
 Harpendyreus
 Hemiargus
 Icaricia
 Iolana
 Ionolyce
 Itylos
 Jameela
 Jamides
 Kretania
 Lampides
 Lepidochrysops
 Leptotes
 Lestranicus
 Luthrodes
 Lycaenopsis 
 Lysandra
 Madeleinea
 Maurus
 Megisba
 Micropsyche
 Monodontides
 Nabokovia
 Nacaduba
 Neolucia
 Neolysandra
 Neopithecops

 Notarthrinus
 Nothodanis
 Oboronia
 Orachrysops
 Oraidium
 Oreolyce
 Orthomiella
 Otnjukovia
 Palaeophilotes
 Pamiria
 Paraduba
 Paralycaeides
 Parelodina
 Patricius
 Perpheres 
 Petrelaea
 Phengaris
 Philotes
 Philotiella
 Phlyaria
 Pistoria
 Pithecops
 Plautella
 Plebejidea
 Plebejus
 Plebulina
 Polyommatus
 Praephilotes
 Prosotas 
 Pseudochrysops
 Pseudolucia
 Pseudonacaduba
 Pseudophilotes
 Pseudozizeeria
 Psychonotis
 Ptox
 Rhinelephas
 Rimisia
 Rueckbeilia
 Rysops
 Sahulana
 Sancterila
 Scolitantides
 Shijimia
 Sidima
 Sinia
 Sinocupido
 Subsolanoides
 Talicada
 Tartesa
 Tarucus 
 Thaumaina
 Theclinesthes
 Thermoniphas
 Tongeia
 Turanana
 Tuxentius 
 Udara
 Una
 Upolampes
 Uranobothria
 Uranothauma
 Zintha
 Zizeeria
 Zizina
 Zizula

Se även 
 Lista över Nordens arter av blåvingar

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Juvelvingar
CAMRA

CAMRA (eng. Campaign for Real Ale, 'kampanj för riktig öl') är en av världens största konsumentorganisationer med över 185 000 medlemmar (januari 2017). CAMRA grundades 1971, och har sitt huvudkontor i St Albans, Storbritannien.
Organisationen har som sin uppgift att verka för informationsspridning kring traditionell brittisk öl, real ale, samt äpple- och päroncider. Detta sker bland annat genom lobbyverksamhet. Man vill också verka för bevarandet av den brittiska puben (public house) som ett nav för samhällsliv, samt utgöra öl- och ciderkonsumenternas röst i Storbritannien och i övriga Europa. CAMRA är indelat i ett stort antal lokala samt 16 regionala underavdelningar. Liksom Svenska Ölfrämjandet ingår CAMRA i European Beer Consumers' Union (EBCU).

CAMRA organiserar årligen GBBF, Great British Beer Festival. CAMRA utger årligen ett antal publikationer om öl och cider. Den mest spridda är The Good Beer Guide, GBG, som förtecknar pubar och bryggerier i Storbritannien och Nordirland.

Källor

Externa länkar
 CAMRA – Officiell webbplats

Öl
Akronymer
Organisationer bildade 1971
Kaldbak

Kaldbak (IPA: , danska: Kalbak) är en tätort på Färöarna, belägen vid Kaldbaksfjørður på Streymoys östkust. Kaldbak utgjorde fram till 1976 en egen kommun, Kaldbaks kommun, men tillhör sedan en kommunreform Torshamns kommun. Vid folkräkningen 2015 hade Kaldbak 241 invånare.

Utgrävningar visar att det bott människor i Kaldbak sedan 1000-talet, trots att platsen aldrig nämnts vid namn för 1584 då Tummas Símunarson skapade ett gårdsbruk här. Kyrkan byggdes 1835. Vägförbindelse till Kaldbaksbotnur byggdes 1977, och dessa platser fick förbindelse till det övriga vägnätet på ön först 1980.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Great British Beer Festival

Great British Beer Festival, GBBF, en årligen av Campaign For Real Ale organiserad ölfestival. Festivalen hade år 2009 64 000 besökare.

Externa länkar
GBBF

Ölfestivaler
Försokratisk filosofi

Försokratiker (omkring 600–400 f.Kr.) är samlingsnamnet på de första kända filosoferna som verkade före Sokrates. Termen försokratiker användes, såvitt känt, första gången av den brittiske historikern George Grote i hans verk Plato and the other companions af Socrates (1865). Den västerländska filosofins historia börjar med försokratikerna, som anses ha varit de första som ställde frågor om världen utan att nöja sig med mytologiska och antropomorfierade svar. Kända försokratiker inbegriper Thales från Miletos, Parmenides, Anaxagoras och Herakleitos. Det äldsta bevarade försokratiska manuskriptet är Derveni-papyrusen. 

Genom att utarbeta teorier om världen och dess samband, som inte blandade in mytiska förklaringar, och sedan utsätta dem för kritik, granskning och diskussion utvecklades det vetenskapliga arbetssättet. Man kan på god grund säga att det var då vetenskapen, som vi känner den, började, även om man tidigare arbetat med problem inom fysik och matematik. 

De försokratiska filosofernas frågeställningar sökte efter en övergripande förklaring till universum. Deras frågor kretsade därför kring metafysiska frågor, som sökandet efter ett urämne, arche. En viktig försokratisk skola var de joniska naturfilosoferna.

I matematiken kan det nya synsättet beskrivas så att då man tidigare var nöjd med att man fått fram en formel för att bygga ett altare eller dela upp en vinst, så var nu beviset för formeln viktigt. Att filosofin börjar med Thales, som menade att allt bestod av vatten, kan ha avskräckt en och annan student, men den metod som användes, att ta fram en djärv hypotes och utsätta den för skarp kritik så att en bättre hypotes kan uppstå ur spillrorna, skulle komma att visa sig vara den grund som byggde den västliga civilisationen med dess vetenskap och teknologi.

Se även 
 De joniska naturfilosoferna
 Greklands sju vise

Referenser 

 
Antikens filosofi
Fámjin

Fámjin (IPA: , danska: Famien) är en by på Färöarna. Fámjin ligger i en vik på Suðuroys västkust omgivet av höga berg. Fámjin utgör hela Fámjins kommun och hade vid folkräkningen 2015 88 invånare.

Namn
En sägen från 1500-talet beskriver hur orten fick sitt namn. Från början hette platsen Vesturvík och att det en dag var två män från Hov som var och fiskade utanför Vesturvík. Ett franskt skepp låg och inväntade mer vind. De två fiskarna bjöd in två franska kvinnor till sin roddbåt, troligtvis för att visa sin hälleflundrafångst. Medan de två franska kvinnorna var ombord rodde de två männen med full kraft tillbaka mot hamnen, medan fransmännen förtvivlat ropade Femme mien, femme mien!. Sedan dess har platsen hetat Fámjin. De två männen bosatte sig kort tid efter med sina nya franska kvinnor i Fámjin. Invånarna i Fámjin säger än idag att de har franskt blod i ådrorna.

Språkforskare menar dock att namnet Famjín härstammar från 1300-talet, då Färöarna och Shetlandsöarna låg under samma administration. Namnet Fámjin kan därför komma från det fornengelska fámig som adjektiv, foamy ("skum"), och från den mittengelska ändelsen -ende -ing eller -in. Namnet skulle i så fall betyda "skummande plats", vilket troligtvis kan syfta på att hela viken tidvis skummades upp från bränningen.

Historia
Fámjin omnämndes första gången i Hundbrevet från 1300-talet. Stenkyrkan i Fámjin byggdes mellan 1862 och 1876 och ritades av islänningen Guðbrandur Sigurðsson. I kyrkan finns en runsten från tiden efter reformationen 1538. Här finns också originalutgåvan av Färöarnas första flagga, Merkið, bevarad. Upphovsmannen till flaggan var nämligen studenten Jens Olivur Lisberg, född och uppvuxen i Fámjin, som under studier i Köpenhamn fick idén till flaggan 1919.

Den 29 mars 2005 skrev den danska utrikesministern Per Stig Møller och Färöarnas lagman Jóannes Eidesgaard under Fámjinsavtalet, vars avsikt är att förbättra färöingarnas inflytande på ögruppens egen utrikes- och säkerhetspolitik.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar

 Fámjin

Orter på Suðuroyar sýsla
Kolbeinagjógv

Kolbeinagjógv före 2011 Kolbanargjógv (IPA: , danska: Koldbensgjov) är en ort på Färöarna, belägen vid änden av Sundini på Eysturoys västkust. Administrativt tillhör Kolbeinagjógv Sjóvars kommun och hade vid folkräkningen 2015 23 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar

Orter på Färöarna
Ljósá

Ljósá (IPA: , danska: Lyså) är en by på Färöarna i Eiðis kommun på ön Eysturoy. Ljósá ligger söder om kommunens centralort Eiði, på öns västkust. Orten grundades 1840 och hade vid folkräkningen 2015 20 invånare.

1979 byggdes här en 44 meter lång kaj med två flytande bryggor. Vattendjupet här är 2-4 meter.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Selatrað

Selatrað (IPA: , danska: Selletræ) är en småort på Färöarna, belägen på Eysturoys västkust. Selatrað tillhör administrativt Sjóvars kommun och hade 40 invånare vid folkräkningen 2015. Selatrað nämns första gången i Hundbrevet och var säte för Eysturoys vårting.

Bebyggelsen i Selatrað är mer utspridd än den typiska färöiska boplatsen, och vid byn ligger en liten skog som planterades 1913, skogen var den tredje största på Färöarna men två tredjedelar förstördes efter en orkan 1988. De högsta träden, cirka 20 meter i höjd, klarade sig dock. Kyrkan i byn, Selatraðs kyrka byggdes 1927.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Mjørkadalur

Mjørkadalur (IPA: ) är en liten by på ön Streymoy i Färöarna, som administrativt tillhör Torshamns kommun. Vid folkräkningen 2015 hade Mjørkadalur inga bofasta invånare.

I Mjørkadalur finns det stor radio- och radarsändare som ägs och drivs av NATO.

Den 15 november 2010 upphörde all militär verksamhet på platsen. Byggnaderna som finns kvar på platsen byggdes om och arrenderas sedan 10 februari 2011 som arresthus för fångar som skall avtjäna kortare fängelsestaff. Arresten låg tidigare i polisstationen i Torshamn, men efter problem med svamp- och mögelangrepp i byggnaden krävdes nya lokaler. Kriminella på Färöarna, som döms till längre fängelsestraff, får avtjäna sina straff i Danmark, då Färöarna saknar fängelse. Arresthuset har plats för 12 personer.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Morskranes

Morskranes (IPA: , danska: Morskranæs) är en ort på Färöarna, belägen i Sjóvars kommun vid Sundini på ön Eysturoys västkust. Den lilla orten grundades som niðursetubygd under 1830-talet. Vid folkräkningen 2015 hade Morskranes 29 invånare.

Befolkningsutveckling

Källor

Noter

Externa länkar

 Morskranes på faroeislands.dk
 

Orter på Färöarna
Kaldbaksbotnur

Kaldbaksbotnur (IPA: ) är en liten ort på Färöarna som ligger vid änden av Kaldbaksfjørður på Streymoys östkust. Kaldbaksbotnur tillhörde tidigare Kaldbaks kommun men denna ingår sedan 1976 i Torshamns kommun. Kaldbaksbotnur består idag av endast ett gårdsbruk och vägen till grannbyn Kaldbak färdigställdes 1977. De två byarna fick vägförbindelse till resten av ön 1980. Tunneln från Kaldbaksbotnur till Signabøur öppnades 1992. Vid folkräkningen 2015 hade Kaldbaksbotnur 10 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Amberg

Amberg är en kretsfri stad i Regierungsbezirk Oberpfalz i förbundslandet Bayern i Tyskland. Den ligger vid floden Vils, omkring 60 kilometer öster om Nürnberg. Folkmängden uppgår till cirka  invånare.

Historia 
Amberg grundades 1034, blev stad 1196 och var befäst fram till 1796. Under medeltiden var staden centrum i ett järnindustriområde. Den var residensstad i Oberpfalz fram till 1810. Efter en längre period av nedgång utvecklades industrin på nytt under 1800-talet, och kring sekelskiftet 1900 fanns i staden bland annat en känd gevärsfabrik.

Näringsliv 
Amberg är en mångsidig industristad, med elektronisk industri, metall- och porslinsindustri samt tillverkning av plaströr. Här finns också flera bryggerier.

Järngruvorna kring staden är kända sedan 1200-talet. Malmen i området är mycket högvärdig, med ett järninnehåll på 48 procent. Efter hand har malmådrorna utarmats, och 1964 lades gruvnäringen ner.

Stadsbild 
Ambergs stadskärna är tämligen välbevarad och lockar många turister; flera medeltida byggnader, bland annat fyra av fem torn från den gamla ringmuren, är ännu bevarade. Staden rymmer ett tiotal kyrkor, däribland Sankt Martin från 1421, samt ett rådhus och ett furstligt slott, också dessa från 1400-talet.

Kultur 
Amberg har en levande teatertradition sedan senmedeltiden. Stadsteatern återfinns i den före detta franciskanerkyrkan Sankt Bernhard. En stadsfest, Bergfest, firas i början av juli varje år.

Källor

Städer i Bayern
Amberg
Ambriz

Ambriz är en stad i nordvästliga delen av Angola i provinsen Bengo. Staden ligger vid atlanten norr om huvudstaden Luanda.

Externa länkar 

 Officiell webbplats
Orter i Bengo
Amherst

Amherst kan syfta på:

Personer 

Jeffery Amherst, 1:e baron Amherst (1717–1797), brittisk fältmarskalk

Geografi

Antarktis 

 Mount Amherst,

Myanmar 

 Kyaikkami, ort, Monstaten,

Kanada 

 Amherst, Nova Scotia, ort, 
 Amherst (kommun), Québec, Laurentides, 
Amherst Pointe – en udde i provinsen Ontario
Amherstburg en ort i provinsen Ontario

USA 

Amherst County – county i Virginia
 Amherst, Virginia, Amherst County, 
 Amherst, Massachusetts, Hampshire County, 
 Amherst, Maine, Hancock County, 
 Amherst, Nebraska, Buffalo County, 
 Amherst, New Hampshire, Hillsborough County, 
 Amherst, New York, Erie County, 
 Amherst, Ohio, Lorain County, 
 Amherst, Wisconsin, Portage County, 
 Amherst, Texas, Lamb County,

Se även
Amherst College – ett privat liberal arts college i Amherst, Massachusetts, USA
Amherst Island – flera

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Myanmarförgreningar
Robotskapade Kanadaförgreningar
Robotskapade USAförgreningar