kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Yoshi's Story

Yoshi's Story är ett singleplayerspel till Nintendo 64 som släpptes 1998.

Handling 

Alla Yoshis lever lyckliga på Yoshi Island när Baby Bowser en dag stjäl deras lyckoträd, och förvandlar Yoshi Island till en bok. Alla blir olyckliga, men sex stycken Yoshi-ungar bestämmer sig för att bringa lyckan åter till sin ö.

Speluppbyggnad 
Spelet består av 6 världar, med 4 olika banor i varje värld. Varje bana går ut på att äta frukter. Det finns inget slut på banan, den går bara runt runt, och för att klara banan måste Yoshi äta 30 frukter. Det innebär att man som spelare ibland får leta noga, och att man ofta får springa om banan flera gånger tills man hittat tillräckligt med frukter.

Varje Yoshi har sin favoritfrukt. Honungsmeloner är speciella, det tycker alla om. Dessutom får man välja en lyckofrukt när man börjar spela som också alla tycker om.

Dessa Yoshis kan man välja att spela som:
 Grön Yoshi, favoritfrukt: vattenmelon.
 Mörkblå Yoshi, favoritfrukt: vindruva.
 Ljusblå Yoshi, favoritfrukt: vindruva.
 Röd Yoshi, favoritfrukt: äpple.
 Rosa Yoshi, favoritfrukt: äpple.
 Gul Yoshi, favoritfrukt: banan.

För att få maximalt med poäng kan man välja vilka frukter man ska äta. Till exempel ger lyckfrukter och favoritfrukter många poäng. Allra mest poäng ger det om man lyckas äta bara honungsmeloner. Det är den enda frukten som det finns totalt 30 stycken av på varje bana, så det är den enda frukten man kan få fullt av för att klara en bana.

Under spelets gång kan man "hitta" två speciella Yoshis, en vit och en svart. Dessa kan man sedan använda under spelets gång. De har bättre förmågor än de "vanliga" Yoshis.

Vissa banor har olika bossar man måste besegra. För varje bana man klarar låser man upp olika nivåer i spelet.

När man klarat av en bana i den sista världen får man möta Baby Bowser. Lyckas man besegra honom återfår Yoshi's sitt lyckoträd och deras värld blir normal igen.

Externa länkar 
 Yoshi's Story på Nintendos officiella webbplats

Datorspel 1998
Yoshi-spel
Nintendo 64-spel
Virtual Console-spel till Wii
Virtual Console-spel till Wii U
Nintendo Switch Online-spel
Ulla Tvede Eriksen

Ulla Tvede Eriksen, född 1955, är en dansk kompositör, sångtextförfattare, musiker (trummor, percussion). Hon var medlem i gruppen Shit & Chanel 1973-1982 och därefter i proggbandet Jomfru Ane Band. I slutet av 1980-talet blev Ulla Tvede mor och bytte då musikkarriären mot ett arbete som zoneterapeut. År 2006 startade hon och den engelske trummisen Colin Wilkinson emellertid rockbandet The Royal Pets.

Källor 

Danska musiker
Danska sångtextförfattare
Kvinnor
Födda 1955
Levande personer
Felice och Boudleaux Bryant

Felice och Boudleaux Bryant, ofta ackrediterade som F&B Bryant, var ett amerikanskt låtskrivarpar som bestod av makarna Felice (född 7 augusti 1925, död 22 april 2003) och Boudleaux Bryant (född 13 februari 1920 i Shellman, Georgia, död 25 juni 1987 i Knoxville Tennessee). Makarna Bryant skrev ett flertal av Everly Brothers sånger från mitten av 1950-talet och framåt.

Låtar i urval
Love Hurts
Bye Bye Love
All I Have to Do Is Dream
Wake Up Little Susie
Rocky Top
Nashville Blues 
Time's A-Wastin

Låtskrivargrupper
Amerikanska kompositörer
Amerikanska sångtextförfattare
Turid Lundqvist

Marit Turid Lundqvist (mer känd som bara Turid), född 16 november 1949 i Stockholm, är en svensk vissångerska, kompositör, sångtextförfattare och musiker (piano, gitarr).

Karriär
Turid vann år 1966 Sveriges Radios vismästerskap med egna visor och framträdde även i TV-programmet Hylands hörna. År 1969 sjöng hon på Visfestivalen i Västervik och året därpå medverkade hon på den andra musikfesten på Gärdet i Stockholm. Hon anslöt sig till proggrörelsen och blev också engagerad inom kvinnorörelsen. Hon blev ofta jämförd med Joni Mitchell och Melanie. Under förra hälften av 1970-talet uppträdde hon ofta tillsammans med rockgruppen Kebnekaise och 1976 utgav hon ett album tillsammans med Lena Ekman och Jan Hammarlund. 

År 1977 bröt hon med det progressiva skivbolaget Silence och gick över till det kommersiella bolaget Metronome. Skälet var att hon önskade nå ut till en bredare publik, men hon fick utstå en hård kritik för detta inom proggrörelsen. Med låtar som exempelvis "På väg" (1980) nådde hon framgång även på Svensktoppen.

Albumet Flow Soma (1982) är tillägnat Maharishi Mahesh Yogi och har texter inspirerade av TM-rörelsen, i huvudsak av Thomas Wiehe (se även Soma).

Stipendier och utmärkelser
1977 – Sveriges kompositörer och textförfattares stipendium

Diskografi
 Studioalbum
1971 – Vittras visor (LP, Silence SRS 4609)
1973 – Bilder (LP, Silence SRS 4616)
1975 – Tredje dagen (LP, Silence SRS 4628)
1976 – Igår, idag, i morgon (med Jan Hammarlund och Lena Ekman, LP, Silence SRS 4638)
1977 – Selma världserövrare (LP, Metronome MLP 15.619)
1978 – Fårskallevisor (med M.A. Numminen, LP, Love LR236S)
1980 – Tistlar från tundran (LP, Metronome MLP 15.661)
1982 – Flow Soma (med Thomas Wiehe, LP, Silence SRS 4672)

 Samlingsalbum
2004 – I retur (återutgivning av äldre låtar, CD, Silence SRSCD 3629)
2010 – Stars & Angels: Songs 1971–75 (återutgivning av äldre låtar, CD, RPM retrodisc Retro 870)

 Singlar
1972 – Den gamla vanliga historien
1976 – Brev till hamnarbetarna

 Medverkan på samlingsalbum (urval)
1971 – Festen på Gärdet (samlings-LP, Silence SRS 4603)
1974 – Tjejclown (samlings-LP, MNW 48P)
1975 – Vi kan leva utan kärnkraft (samlings-LP, Silence SRS 4630)
1976 – Alternativ festival (samlings-LP, MNW 58-59P)
1977 – Sånger och musik från Kvinnokulturfestivalen (samlings-LP, Silence SRS 4647)

Referenser

Noter

Webbkällor
Turid på progg.se (2012)
Turid på silence.se

Tryckta källor

Externa länkar
Turid Lundqvist i Svensk mediedatabas
Kulturdokumentären på Sveriges Radio P1 2012-12-17

Svenska musiker
Svenska vissångare
Svenska sångtextförfattare
Musiker inom proggrörelsen
Svenska feminister
Musiker från Stockholm
Födda 1949
Levande personer
Kvinnor
Turid
Schweizisk armékniv

En schweizisk armékniv är en fällkniv som dessutom innehåller allehanda mindre verktyg. De första knivarna av denna typ tillverkades under 1800-talet. Begreppet schweizisk armékniv är kopplat till den schweiziska lanseringen av en förbättrad officersmodell 1896 och dess framgångsrika utveckling under 1900-talet, i första hand via tillverkaren Victorinox.

Historia

Bakgrund 
Redan i mitten av 1800-talet fanns tillverkning av fällknivar, där själva kniven kompletterades med andra verktyg. Denna typ av produkt finns omnämnd i Herman Melvilles roman Moby Dick från 1851 finns omnämnd en fickkniv med flera knivblad, korkskruv, pincett, pryl, linjal, nagelfil och dorn.

I januari 1891 standardiserades ett sådant multiverktyg som Modell 1890. Samma år beställde det schweiziska försvaret en leverans av denna modell från den tyska knivtillverkaren Wester & Co. i Solingen, eftersom tillverkningskapacitet inte fanns i Schweiz då.

Schweizisk knivhistorik 

1891 inledde den schweiziske kirurginstrumentmakaren Karl Elsener ett initiativ till att starta tillverkning i Schweiz av arméfällknivar. Han inledde tillverkning med den ovannämnda 1890-modellen men vidareutvecklade 1896 konceptet genom införandet av en fjädermekanism och knivblad på båda sidor av handtaget; den benämndes officerskniv med tanke på den primära målgruppen inom försvaret. 

Redan 1893 hade den konkurrerande schweiziska besticktillverkaren Wenger börjat tillverka en liknande kniv som Elsener. Sedan 1908 var företagen båda officiella knivleverantörer till den schweiziska försvarsmakten. Båda tillverkarna hade snarlika företagssymboler (på knivarna), i båda fallen baserade på den schweiziska flaggans kors på en sköld. Elseners korsmärke uppkom i samband med lanseringen av officerskniven 1896. Först senare presenterades företagsnamnet Victorinox, baserat på Elseners mor Victoria och franskans ord för rostfri, inoxydable. 

Victorinox och Wenger var länge svåra konkurrenter som tillverkare av schweiziska arméknivar för inhemsk distribution och export. 2005 förvärvade Victorinox dock Wenger.

Liknande produkter 
Benämningen schweizisk armékniv (engelska Swiss Army Knife) uppkom under andra världskriget bland amerikanska soldater. Uttrycket kom snart att användas som generell beteckning för multifunktionsfällknivar och multiproduktionsprodukter i allmänhet.

Under 1990-talet började främst amerikanska knivtillverkare konkurrera med så kallade multiverktyg. Dessa multiverktyg utformades, till skillnad från armékniven, med tonvikten på en utfällbar tång med olika redskap i handtagen.

Exempel på verktyg som kan ingå i kniven
 Burköppnare
 Flasköppnare
 Korkskruv
 Skruvmejsel
 Sax
 Såg
 Fil
 Pincett
 Synål
 Tandpetare

Se även
Fickkniv

Referenser

Externa länkar 

Verktyg
Knivar
Produkter lanserade 1891
Winnie the Pooh: Tigger's Honey Hunt

Winnie the Pooh: Tigger's Honey Hunt, singleplayerspel till Nintendo 64, släpptes 2000.

Handling 
Nalle Puh ska ha en fest, men han saknar en massa honung. Vem kan hjälpa honom, om inte Tiger? Tiger ger sig iväg för att samla honungsburkar, och får på vägen hjälp av alla sina vänner. Han möter bin, Tesslor och Heffaklumpar, men får också leka med sina vänner för att lära sig nya saker.

Speluppbyggnad 
Spelaren spelar som Tiger genom hela spelet.

Trots att grafiken är i 3D, kan Tiger endast röra sig i sidled, inte framåt eller bakåt. Kameran går därför inte att röra.

Spelet går ut på att samla honung. Vid slutet av varje bana möter Tiger Uggla, som räknar hur många honungsburkar han samlat ihop. Uggla kräver olika antal burkar på varje bana för att Tiger ska få skutta vidare till nästa bana. 

Mellan banorna kan Tiger få leka lekar, det finns totalt tre stycken, som han måste vinna för att komma vidare. Dessa minispel går att spela vid sidan av storyn om man vill, då kan man spela upp till fyra personer. De tre spelen är:
 Rabbit says
 Pooh sticks
 Paper, Scissors, Stone

Om han vinner Rabbit says får Tiger lära sig att han kan flaxa med armarna för att kunna hoppa lite längre. Vinner han Pooh sticks får han lära sig att han kan använda sin svans för att hoppa jättehögt. Det sista man gör är att spela Paper, Scissors, Stone med Uggla. Vinner Tiger denna lek är spelet avklarat.

I varje bana finns mer saker att göra än att hitta rätt antal honungsburkar.

Spelaren kan gå tillbaka till de första banorna när den lärt sig ett nytt hopp för att nå nya platser. Där kan det finnas fler honungsburkar, eller saker som foton. En extra utmaning kan vara att samla alla 100 honungsburkar som finns på varje bana. En annan är att hitta alla foton som finns. När Tiger hittar ett foto läggs det i fotoalbumet som kan nås från huvudmenyn. Ibland kan han även hitta andra saker som hans vänner har frågat efter, till exempel Iors svans eller Nalle Puhs halsduk.

Det går även att försöka klara banan på tid. De honungsburkar man samlar då räknas inte, utan allt som räknas är tiden man får när man når Uggla i slutet av banan. Uggla har, precis som med honungsburkarna, satt upp en gräns. Hinner Tiger före den tidsgränsen kan han få nya extrasaker.

I spelet finns det totalt fyra spelfiler som man kan spara i.

Övrigt 
Grafiken är i förvånansvärt hög klass för att vara ett Nintendo 64-spel.

Externa länkar 
 Information om spelet och screenshots att titta på

Nintendo 64-spel
Kalevaladagen

Kalevaladagen (finska Kalevalan päivä) firas 28 februari. 

Finlands nationalepos Kalevala har gett namn åt dagen som är den finska kulturens dag.

Externa länkar
Mer om Kalevaladagen och andra finska högtider på Papunet

Temadagar i Finland
Temadagar i februari
Anna-Lisa Bäckman

Anna-Lisa Bäckman, född Westerberg 5 december 1941 i Vasa, Österbotten, Finland, är en sverigefinlandssvensk journalist, författare och dramatiker.

Bäckman kom till Sverige 1950, där hon avlade studentexamen 1961 och utexaminerades från Journalistinstitutet i Stockholm 1964. Hon anställdes vid Stockholms stads barnavårdsnämnd 1962, vid Vaxholms Tidning 1963, vid Förenade Landsortstidningar 1964–1965 samt var reporter och kåsör vid Dagens Nyheter 1965–1997. Hon är verksam inom kvinnorörelsen sedan början av 1970-talet och medverkade 1971 i inspelningen av LP-skivan Sånger om kvinnor.

Bibliografi
1998 - Blodnäva, roman.
1993 - Storm över Pigboda, kåserier.
1993 - Ave. Till havet, dikter.
1989 - Molnets dotter, roman.
1983 - Resan till kungariket, roman.
1979 - Skogsluvan, roman.
1979 - Jag hade en isdröm, dikter.
1979 - De vita vargarna, noveller.
1976 - Gilla oss eller stick- vit arbetarvardag, USA, reportage med foto: Åke Malmström.
1975 - Spillkråka, dikter med egna illustrationer.
1975 - Fia med manifestet, roman.
1974 - Fia i folkhemmet, roman.
1974 - Vad väntar du på!, dikter.
1971 - Svart, reportage från USA med foto: Sven-Erik Sjöberg.

Pjäser 
1992 - Molnets dotter, dramatisering av romanen
1986 - Roslagsnatt, radiopjäs
1985 - Resan till Kungarike, pjäs baserad på romanen
1978 - Rosa Luxemburg är inte död, radiopjäs

Referenser 
Anna-Lisa Bäckman, Författarcentrum
Anna-Lisa Bäckman, Nordisk Kvinnolitteraturhistoria
Anna-Lisa Bäckman i Vem är hon 1988
Anna-Lisa Bäckman i bibliotekskatalogen LIBRIS

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska kåsörer
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Sverigefinlandssvenskar
Aktiva i Grupp 8
Födda 1941
Sommarvärdar 1980
Kvinnor
Levande personer
Finlandssvenska författare
Författare från Vasa
Svenska dramatiker
Svenskspråkiga dramatiker
Finlandssvenska poeter
Personer från Vasa
Walter Dalrymple Maitland Bell

Walter Dalrymple Maitland Bell, mer känd som W.D.M. Bell eller Karamojo Bell, född 1880 i Skottland, död 1951 i Skottland, var en berömd storviltjägare och författare.

Av äventyrslusta anmälde sig Bell som frivillig till ett kanadensiskt kavalleriförband som skulle sättas in i andra boerkriget. Under striderna blev hans häst skjuten och han själv tillfångatagen av boerna. Han lyckades dock fly och återvände till de engelska linjerna. Efter kriget stannade han i Afrika och började livnära sig på jakt.

I början av förra seklet var det gott om stora elefanter i Afrika och priset på elfenben var högt. Infödingarnas möjlighet att döda dessa djur var ytterst begränsad och det fanns därför en möjlighet för vita jägare att leva gott av elefantjakt.

Bell fick sitt tillnamn av att han i början av sin karriär, 1902-1907, jagade i Karamojo i nordöstra Uganda, ett område som då fortfarande betraktades som outforskat. Även i fortsättningen jagade han främst på savannerna i centrala Afrika, men även i östra och västra Afrika.

Flertalet av sina 1 011 elefanter sköt han med ett gevär tillverkat av John Rigby & Company i kaliber .275 Rigby (också känd som 7x57mm), men han använde även med framgång gevär i kalibrarna .303 British, .318 Westley Richards samt en Mannlicher-Schönauer i kaliber 6,5x54 MS.

Bell var en utmärkt skytt och hans jaktteknik gick ut på att välja ut en elefanttjur med stora betar, placera sig i lämplig position och skjuta ett skott mot hjärnan från ganska långt avstånd. Hans träffsäkerhet var omvittnad och i 60 till 80 % av fallen räckte det med ett skott. Ofta satt han på en medhavd plattform för att kunna se över det höga elefantgräset. Han använde uteslutande helmantlad ammunition och skröt ibland med att aldrig hade en halvmantlad kula smutsat loppet på hans Rigby. ("The barrel of my .275 Rigby has never been polluted by a softnosed bullet!")

Under första världskriget tjänstgjorde han som pilot, först i Tanganyika men senare även i Frankrike och i Grekland. Han dekorerades två gånger.
Under andra världskriget deltog han med sin lustjakt i Operation Dynamo.

Bibliografi 
 The wanderings of an elephant hunter (1923)
 Karamojo safari (1949)
 Bell of Africa (1960)

Engelskspråkiga författare
Engelska författare
Män
Födda 1880
Avlidna 1951
Jägare
Daedra

Daedra är samlingsnamnet på en fiktiv demonisk ras i spelserien The Elder Scrolls. Daedra styrs av Daedragudarna, i spelen kallade "Daedra Lords". Daedra utgör en stor del av antagonistskaran i spelen, de kan dock även frammanas av och strida åt spelaren själv.

Daedradyrkan 
I världsdelen Tamriel där spelens handling utspelar sig förekommer daedradyrkan av de olika daedragudarna och tar sig formen av olika delade sekter som tillber respektive gud. En av dessa sekter, kallad "The Mythic Dawn" utgör en stor del av handlingen i seriens fjärde spel Oblivion.

Daedrautrustning 
Utrustningen Daedra använder är generellt bland de bästa i spelen och värderas därefter. Sådan utrustning klassificeras med adjektivböjningen Daedric.

Daedragudar 
Azura
Boethiah
Clavicus Vile
Hermaeus Mora
Hircine
Jyggalag
Malacath
Mehrunes Dagon
Mephala
Meridia
Molag Bal
Namira
Nocturnal
Peryite
Sanguine
Sheogorath
Vaermina

Daedraraser 
Dremora
Scamp
Atronarker
Clannfear
Daedroth
Xivilai

Datorspelsfigurer

en:The Elder Scrolls#Setting
Kabelprovare

Kabelprovare är ett mätdon för kontroll av att en elkabel är i god kondition, det vill säga att alla ledningar är hela och inga kortslutningar mellan ledningarna i kabeln finns. 
Kabelprovare kan även kontrollera kontakter.
Mer avancerade kabelprovare kan kontrollera värdet på den elektriska resistansen, impedansen och kapacitansen och tillåta kontroll att dessa värden är acceptabla.

Se även
 TDR-mätare

Externa länkar

Elektriska mätinstrument
Torino Palasport Olimpico

Torino Palasport Olimpico är en ishall i Turin. Arenan har en publikkapacitet på 12350 åskådare. Här, och i Torino Esposizioni  spelades olympiska ishockeymatcher 2006.

Eurovision Song Contest 2022 har denna arena som tävlingsarena detta året.

Källor

Externa länkar

Ishallar i Italien
Olympiska vinterspelen 2006
Sport i Turin
Sportanläggningar invigda 2005
Byggnader och anläggningar i Turin
Torino Esposizioni

Torino Esposizioni är en ishall i Turin, Italien. Här, och i Torino Palasport Olimpico, spelades olympiska ishockeymatcher 2006. Arenan har en publikkapacitet på ca 4 300 åskådare.

Källor

Ishallar i Italien
Olympiska vinterspelen 2006
Sport i Turin
Byggnader och anläggningar i Turin
Lödkolv

En lödkolv är ett verktyg som används för att löda, det vill säga att värma två metallstycken och tillsätta metall för att sammanfoga dem.

Användning 
Lödning används för att fästa elektroniska komponenter på kretskort, för att sammanfoga små metalldelar till exempel i silver- och guldsmide, för att laga mindre metallföremål som exempelvis kopparkastruller, i rörmokeri för att sammanfoga rördelar, för att försluta konservburkar och i andra sammanhang där små eller klena metallföremål skall sammanfogas. Lödkolvar används framförallt för mindre lödarbeten. För grövre arbeten, till exempel vid rörmokeri används oftare en öppen gaslåga.

Lödkolven skall användas för att värma de metalldelar som skall sammanfogas, varefter man låter tillsatsmetallen, till exempel lödtennet smälta genom att komma i kontakt med metalldelarna. En lödfog som åstadkoms genom att smälta tillsatsmetallen direkt med lödkolven blir bristfällig. Vid lödning tenderar restprodukter och små mängder metall att fastna på lödkolvens spets, vilket förorenar kommande lödfogar. Det är därför viktigt att hålla lödkolvens spets ren.

Konstruktion 
En lödkolv består vanligen av ett isolerat handtag och en lödspets. Lödkolven värms vanligen upp elektriskt, till exempel av kanthaltråd, men värmen kan också genereras av en liten gasbrännare. Spetsen på en lödkolv kan variera avsevärt i storlek, från delar av en millimeter till centimetertjock, beroende på användningsområdet för lödkolven. Vissa lödkolvar har utbytbara spetsar för att bredda deras användningsområde. Mer avancerade lödkolvar, till exempel lödstationer, har inbyggda termostater som gör att spetsen kan temperaturkontrolleras, vilket är viktigt vid lödning av värmekänsliga material eller i närheten av värmekänsliga komponenter som i elektroniska kretsar. Lödstationer har ofta inbyggda tillbehör som lödkolvsställ och rengöringssvamp.

Se även 
Lödning

Referenser 

Förbandsteknik
Verktyg
Metallbearbetning
Margit Jonje

Margit Jenny Katarina Jonje, född 12 november 1913 i Hälleberga i Kalmar län, död 16 juni 1992 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1913
Avlidna 1992
Kvinnor
Personer från Hälleberga socken
Gard Cederborg

Gard Cederborg, född Hildegard Maria Cederborg 15 augusti 1902 i Stockholm, död där 11 juni 1985, var en svensk skådespelare.

Filografi

Teater

Roller

Källor

Fotnoter 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1902
Avlidna 1985
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Estrid Hesse

Estrid Hesse, född 16 maj 1904 i Väse, Karlstads kommun, död 24 mars 1983 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 

 Östgötateaterns arkiv

Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Väse socken
Födda 1904
Avlidna 1983
Kvinnor
Alfred L. Werker

Alfred L. Werker född 2 december 1896 i Deadwood South Dakota död 28 juli 1975 i Orange County Kalifornien, var en amerikansk regissör och filmklippare.

Regi i urval 
1956 - Rebel in Town
1948 - He Walked by Night
1947 - Pirates of Monterey

1929 - Chasing Through Europa
1929 - Blue Skies

Källor

Externa länkar 

Amerikanska filmregissörer
Personer från Deadwood
Födda 1896
Avlidna 1975
Män
Ljusdals IP

Ljusdals IP är en idrottsplats i Ljusdal i Sverige. På Ljusdals IP, som ägs av Ljusdals kommun, spelar Ljusdals BK sina hemmamatcher i bandy. World Cup i bandy, startad 1974, spelades tidigare på Ljusdals IP i slutet av oktober varje år.

Källor

Fotnoter

Bandyanläggningar i Sverige
Sport i Ljusdal
Sportanläggningar i Ljusdals kommun
Jive

Jive är en av tiodanserna och ingår i gruppen latinamerikansk dans. Den godkändes som tävlingsdans 1968.

Jiven har rötter i jitterbugg och började dansas av afroamerikaner i USA på . Den är en av de snabbaste pardanserna och känns lätt igen på det höga tempot. Dansen är fysiskt krävande, med höga knän och många sparkar.  

Jive dansades historiskt som sällskapsdans och blev populär tack vare sångare som bland andra Cab Calloway. Den moderna tävlingsdansen, som uppstod på  är gladare och hoppigare än klassisk jive och dansas med djupa knäböj och gungande höfter.

Se även 
 BRR
 Lindy Hop

Källor

Danser
Dans (termer)
Årets svensk

Årets svensk var en titel som Sveriges Television genom Rapportredaktionen under 1984–1988 tilldelade den person i Sverige som ansågs ha stått i centrum för nyhetsrapporteringen under året. År 1989 visade det sig att den person som bäst uppfyllde kriteriet för titeln var den för mordet på Olof Palme åtalade  Christer Pettersson, varför man valde att sluta utnämna årets svensk. Utmärkelsen hade också fått ett något dåligt rykte, eftersom det sedan gått illa för de flesta av dem som Rapport utnämnde. 

År 1997 återupptog Sveriges Radio genom redaktionen för P4-programmet Efter tolv utnämningen. Numera har denna uppgift övertagits av nyhetsmagasinet Fokus, som har en extern jury. Fokus utser också Årets kultursvensk.

Personer som tilldelats titeln

Utsedda av Sveriges Television, 1984–1988
 1984: Kjell-Olof Feldt, finansminister
 1985: Refaat El-Sayed, finansman
 1986: Hans Holmér, länspolismästare
 1987: Anna-Lisa Stoican, jurist
 1988: Ebbe Carlsson, förlagsredaktör

Utsedda av Sveriges Radio, 1997–2003
 1997: Sarah Wägnert
 1998: Signe Modén
 1999: Ludmila Engquist
 2000: Sten Axelsson
 2001: Magdalena Forsberg
 2002: Carolina Klüft
 2003: Anna Lindh

Utsedda av Fokus, sedan 2006
2006: Masoud Garakoei och Shanaz Garakoei
2007: Sven-Erik Bucht
2008: Anita Dorazio
2009: Johan Rockström
2010: Robyn
2011: Christopher Kullenberg
2012: Jonas Gardell
2013: Gunnar Strömmer
2014: Johan von Schreeb
2015: volontären
2016: Amineh Kakabaveh
2017: Anders Arborelius
2018: Hamid Zafar
2019: Jens Ganman
2020: Karin Hildebrand
2021: Paulina Brandberg

Årets kultursvensk
2017: Tilde Björfors
2018: Lena Andersson
2019: Karin Olsson
2020: David Thurfjell
2021: Anders Cullhed

Se även
Årets svensk i världen

Källor

Kultur i Sverige
Listor över svenskar
Priser i Sverige
Priser och utmärkelser instiftade 1984