kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Torsten Bergström

Torsten Lars Herman Jamte Bergström, född 10 december 1896 i Ås församling, Jämtlands län, död 26 maj 1948 i Härnösand (folkbokförd i Stockholm), var en svensk skådespelare, regissör och konstnär. Han var far till regissören Håkan Bergström.

Biografi 
Bergström studerade vid Dramatens elevskola 1917–1919. Han var därefter knuten till Svenska teatern, Stockholm 1919–1923, Helsingborgs stadsteater 1923–1927 samt Lorensbergs- och stadsteatern i Göteborg. Under slutet av 1930-talet och 1940-talet hade Bergström anställning vid olika stockholmsteatrar samtidigt som han ledde egna turnéer samt verkade som föreläsare i litteratur- och teaterhistoria.

Bergström filmdebuterade 1919 i Rune Carlstens Ett farligt frieri och kom att medverka som skådespelare i drygt 25 filmer.

Han studerade under en period konst för Helmer Osslund och var under sina göteborgsår 1927–1936 en entusiastisk förespråkare för det unga göteborgsmåleriet. Separat ställde han ut i Härnösand 1921 och i Helsingborg 1923, han medverkade dessutom i ett flertal samlingsutställningar i Stockholm. Hans konst består av porträtt och parafraser från olika teaterpjäser.

Bergström avled den 26 maj 1948 under ett tillfälligt besök i Härnösand. Han är begravd på Ås kyrkogård i Jämtland.

Filmografi i urval

Roller 

1919 – Synnöve Solbakken
1919 – Ett farligt frieri
1920 – Bomben
1920 – Gyurkovicsarna
1921 – Fru Mariannes friare
1921 – Elisabet

1922 – Vem dömer
1923 – Norrtullsligan
1923 – Närkingarna
1924 – Trollebokungen
1925 – Ett köpmanshus i skärgården
1927 – Ungdom

1936 – Bombi Bitt och jag
1937 – Bleka greven
1937 – Ryska snuvan
1937 – En flicka kommer till sta'n
1938 – På kryss med Albertina
1938 – Styrman Karlssons flammor
1939 – Filmen om Emelie Högqvist
1939 – Kadettkamrater

1941 – Tänk, om jag gifter mig med prästen
1942 – General von Döbeln
1945 – Brott och Straff
1946 – Eviga länkar
1946 – Driver dagg faller regn
1947 – Skepp till India land
1947 – Krigsmans erinran

1947 – Den långa vägen
1948 – Synd
1948 – Lars Hård

Regi 
1939 – Stadens melodi
1943 – Frösöblomster
1947 – Den långa vägen (En film om svenska kvinnors kamp för rätt och rättvisa)

Manus 
1947 – Den långa vägen

Teater

Roller

Radioteater

Roller

Referenser

Noter

Tryckta källor

Svenskt konstnärslexikon del I sid 163, Allhems Förlag, Malmö.

Externa länkar 
 
 

Födda 1896
Avlidna 1948
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska filmregissörer
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Ås socken, Jämtland
Män
Nils Larsson

Nils Larsson eller Nils Larson kan syfta på:

 Nils Larsson i Blidsberg, bondeståndets talman år 1649 och 1652, se Lista över talmän i Sveriges riksdag
 Nils Larson i Tullus (1822–1896), frisinnad politiker, bondeståndets talman år 1862–1863 och 1865–1866
 Nils Larsson i Klagstorp (1870–1952), liberal politiker och riksdagsman
 Nils Larsson (konstnär), född 1872, död 1914. 
 Nils Larsson i Dala (1877–1969), svensk författare, lantbrukare och rektor
 Nils Larsson i Östersund (1894–1953), socialdemokratisk politiker 
 Nils Theodor Larsson (1900–1987), centerpartistisk politiker 
 Nils Larsson (keramiker), född 1916, död 1976.
 Nils Larsson i Kälkebo, bondeförbundare, riksdagsman, ordförande i Svenska Landsbygdens Ungdomsförbund 1942–1946
 Nils Larsson (översättare) (född 1945), svensk översättare
 Banjo-Lasse, musiker, födelsenamn Nils Larsson
 Lasse Mollby, musiker, födelsenamn Nils Larsson
 Nils Larsson (arkitekt)

Referenser
Lista över Nigers presidenter

Detta är en lista över Nigers presidenter.

Se även 
Lista över Nigers premiärministrar

Nigers presidenter, Lista över
Listor med anknytning till Niger
Mumien vaknar

Mumien vaknar (originaltitel: The Mummy) är en amerikansk skräckfilm från 1932, regisserad av Karl Freund, med Boris Karloff i rollen som mumien som av misstag väcks av en arkeologisk expedition. Filmen blev en stor succé vilket bidrog till att Universal producerade fyra andra mumie-filmer. Mumiens hämnd (1940), Mumiens grav (1942), Mumiens ande (1944) och Mumiens förbannelse (1944). Dessa filmer följer dock inte handlingen från den första filmen utan handlar om en annan mumie vid namn Kharis.

Handling
Den länge döda egyptiska prästen Imhotep (Boris Karloff) väcks till liv när en arkeologisk expedition under ledning av Sir Joseph Whemple (Arthur Byron) finner hans mumie. Trots varningar från Whemples vän Dr. Muller (Edward Van Sloan) läser Sir Josephs assistent Ralph Norton (Bramwell Fletcher) högt upp en uråldrig trollformel för att väcka de döda. Imhotep väcks till liv. Han tar med sig Thots magiska rullverk och letar i Kairo efter den reinkarnerade själen av kvinnan han älskade, prinsessan Ankh-es-en-amon.

Imhotep söker tio år senare upp Sir Josephs son Frank (David Manners) och Professor Pearson (Leonard Mudie). Han verkar nu se ut som vilken modern egyptier som helst och ger de båda männen information om var de kan gräva efter Ankh-es-en-amons grav. Arkeologerna finner graven och lämnar över mumien och skatterna till ett museum i Kairo. Imhotep har nu bara ett fåtal steg kvar till att återförenas med sin älskade prinsessa.

Om filmen
En remake av filmen spelades in 1959 av Hammer Horror med Christopher Lee som Mumiens hämnd samt 1999 (Mumien) med Arnold Vosloo i rollen som mumien.

Rollista

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1932
Amerikanska skräckfilmer
Engelskspråkiga filmer
Mumier på film
1921 på film
Svartvita filmer
Filmer från Universal Studios
Lista över Namibias presidenter

Detta är en lista över Namibias presidenter.

Namibias presidenter, Lista över
Listor med anknytning till Namibia
Överhud

Epidermis hänvisar hit. Den botaniska termen epidermis hittas i Epidermis (blad).

Överhuden (latin: ) är den blodkärlslösa yttersta delen av huden som består av flera lager tätt liggande celler. Tjockleken varierar beroende på belastning; överhuden är tunnast på ögonlocken, 0,05 mm, och tjockast på hälarna, 1,5 mm. Gränsen mellan epidermis och dermis är vågformad för att göra huden stabilare och undvika att den dras loss om man gnider huden mot något.

Typer av celler 

I överhuden finns det tre sorters celler. Den som det finns flest av, 90 %, är keratinocyter, som är den som producerar keratin, vilket har gett namn till hornlagret. Dessa celler tar upp melanin från melanocyter, som ligger i det nedersta skiktet av överhuden. Insprängt mellan keratinocyterna finns ett slags makrofager vid namn Langerhansceller, som ingår i det adaptiva immunförsvaret.

Överhudens skikt 

Histologiskt består överhuden av fem skikt, så kallade strata.

Hornlagret 

Hornlagret (stratum corneum) är det yttersta av överhudens skikt och består av många tunna lager av döda och helt förhornade celler.

Det ljusa skiktet 

I det ljusa skiktet (stratum lucidum) saknar cellerna kärnor och innehåller eleidin, ett ämne som liknar keratin.

Kornskiktet 

Kornskiktet (stratum granulosum) är det mellersta skiktet. Cellerna i kornskiktet är tunna och innehåller små korn, som är förstadium till keratin.

Taggcellsskiktet 

Det största skiktet i överhuden är taggcellsskiktet (stratum spinosum). Cellerna i taggcellsskiktet är mer oregelbundet formade och på grund av att membransammanväxningarna är utdragna till tunna cellbryggor ser det ut som om cellerna har taggar.

Tillväxtlagret 

Det innersta skiktet (stratum basale) är ett tillväxtlager som ligger på det tunna membran (membrana basilaris) som skiljer överhuden från läderhuden. Det tar kring 27 dagar från det att en hudcell bildas i tillväxtlagret tills att den når upp till ytan.

Stratum basale och spinosum går även tillsammans under beteckningen stratum germinativum. Namnet anger att här äger största delen av celldelningen, och därmed förnyelsen av överhuden rum. I det basala skiktet finns en celltyp, melanocyter, som producerar melanin för skydd mot excessiv solstrålning. Bland annat UV-strålning absorberas i detta skikt och går inte passera djupare.

Källor 
 Sjukvårdsrådgivningen, Huden, läst 25 maj 2011

Referenser

Se även 
 Biologiskt pigment

Huden
Enkel Simon över

Enkel Simon Över eller "Enkel Eskil över" är en knop som precis som skotsteket kan användas för att foga samman två olika tjocka rep (givetvis kan man med mycket gott resultat även sammanfoga två lika tjocka rep.) Notera att det korta repet (det som inte skall sitta fast någonstans) ligger över det långa i korsningen, det är det som gör Simonen till över.

Den enkla simonen över är något säkrare men svårare att slå än en skotstek. Förfarandet liknar det då man slår en skotstek eller trär en råbandsknop. Börja med att göra en bukt på den grövre av linorna (här röd) för sedan in den tunnare linan i bukten och linda den ett och ett halvt varv runt den grövre (som en trädd råband, plus ett varv) och sedan ut parallellt med hur den gick in. Notera att det precis som med Råbandsknopen är viktigt att båda de korta tamparna ligger på samma sida av knopen för att den skall vara stabil.

Knopar
Iwar Wiklander

Bengt Iwar Wiklander, född 30 maj 1939 i Örgryte, Göteborg, är en svensk skådespelare. Han var gift med Birgitta Ulfsson.

Biografi 
Wiklander växte upp i Nossebro och var redan under skoltiden intresserad av teater. 1957–1960 utbildade han sig vid Calle Flygares teaterskola. Han gjorde sin professionella debut 1959 hos Kar de Mumma och turnerade också med denne. Efter en kort sejour vid Stockholms stadsteater övergick han 1964 till Folkteatern i Göteborg. Han lämnade Folkteatern 1970 för att bli chef för Riksteatern i Växjö. Han lämnade denna post 1973 för att gå tillbaka till Folkteatern. Han var därefter teatern trogen fram tills han gick i pension 1998. Han var också periodvis (1973–1976 och 1987–1991) teaterns chef.

Wiklander har även haft ett flertal roller i olika TV- och filmproduktioner. Han spelade en konsumföreståndare i Kjell Sundvalls TV-film Dom unga örnarna (1982), flottist i Vilgot Sjömans Hur ska det gå för Pettersson? (1984) samt som chef för kriminalroteln i filmerna om Kommissarie Winter.

Han är sedan 1993 professor i talgestaltning vid Teater- och operahögskolan i Göteborg. Han tilldelades Litteris et Artibus 2008.

Filmografi 

 (till och med 2004)

Teater

Roller

Priser och utmärkelser 
 1981 – Vilhelm Moberg-stipendiet
 1990 – Carl Åkermarks stipendium
 1995 – De Wahl-stipendiet
 2008 – Litteris et Artibus

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 Agentbolagets sida om Iwar Wiklander.
 
 Iwar Wiklander på Kulturhuset Stadsteatern
 Iwar Wiklander på Folkteatern, Göteborg

Födda 1939
Svenska skådespelare
Svenska teaterchefer
Mottagare av Litteris et Artibus
Män
Levande personer
Skådespelare från Göteborg
Guldbaggenominerade
Graf (lingvistik)

En graf är ett skrivtecken. ”a”, ”b” och ”g” är olika grafer, men det är också ”a” (som är vanligast i tryckt text) och ”ɑ” (som är vanligast i handskrift) för den som har med det latinska alfabetet att göra. ”a” och ”ɑ” är olika varianter av samma skrivteckensenhet, samma ”officiella/abstrakta bokstav”, men används lite olika, mycket efter eget tycke. Skrivteckensenheterna kallas i dessa sammanhang grafem, och olika skrivtecken som är uttryck för samma grafem kallas allografer. Således är "a" och "ɑ" sådana i vårt skriftspråk. På sätt och vis kan också en bokstavs "stora" och "lilla" version(er) sägas vara allografer med varandra.

Ortografi
Svenska Familj-Journalen

Svenska Familj-Journalen var en tidskrift () utgiven 1864-1887 av Christian Gernandt i Halmstad, som 1875 också tog initiativet till Nordisk familjebok.

Gernandt ville med Svenska Familj-Journalen skapa en svensk motsvarighet till de tyska kolportagetidskrifterna. Tidningen hade en svensk nationell prägel. En lång artikelserie i tidningen var "Ett fosterländskt bildergalleri", där över hundra historiskt betydelsefulla svenskar porträtterades i text och bild. Gernandt marknadsförde tidningen hårt via annonsering, och använde knep som lotterier, pristävlingar och olika prenumerationspremier. Redan 1870 låg upplagan runt 40 000 exemplar, vilket betyder att Svenska Familj-Journalen då bör ha varit den mest spridda tidningen.

I början av 1870-talet flyttade tidningen till Stockholm, detta sedan det blivit svårt för det järnvägslösa Halmstad att distribuera den svällande upplagan. Det blev en tillfällig nedgång i upplagan de följande åren och Gernandt blev flera gånger åtalad för brott mot lotterilagen. Men mot slutet av 1870-talet hade upplagan återigen ökat, nu till cirka 70 000 exemplar. Därmed var dock maximum uppnådd.

Under 1880-talet minskade upplagan. En av flera orsaker var att lotterilagen skärptes vilket också minskade möjligheterna att dela ut premievinster. Gernandt lämnade tidningen och sedan slogs den ihop med den nystartade tidningen Svea och blev Svenska Familj-Journalen Svea (), som gavs ut mellan 1886 och 1895.

Källor

Externa länkar

Ett fosterländskt bildergalleri: Carl Michael Bellman (1869)
Ett fosterländskt bildergalleri, del 114: Johan Olof Wallin (1885)

Nedlagda svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1864
Svenskspråkiga tidskrifter grundade på 1800-talet
Tidskrifter nedlagda 1887
Graf

Graf kan syfta på:

 Graf – en diagramtyp som med linjer visar önskad information, se Linjediagram
 Graf (adelstitel) – en tysk grevetitel
 Graf (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet
 Graf (lingvistik) – ett skrivtecken, en lingvistisk term

Matematik
Inom matematik har "graf" två helt olika betydelser, som ibland förväxlas.
 Graf (mängd) – i analys eller allmännare inom funktionsteori: mängden {(x,f(x))} där f är någon funktion
 Graf (grafteori) – i grafteorin, en del av kombinatoriken, betecknar matematisk struktur som beskriver hur ett antal punkter, noder är sammanbundna

Se även
 Tidtabell (tåg) – grafiska tidtabeller över alla inplanerade tåg
 Graaf – en svensk popduo
Thomas Vinterberg

Thomas Vinterberg, född 19 maj 1969 i Frederiksberg i Köpenhamn, är en dansk regissör och manusförfattare. Han var en av de fyra ursprungliga upphovsmännen bakom regelverket Dogme 95 och fick både inhemskt och internationellt erkännande för den första Dogmafilmen, Festen. Vid Oscarsgalan 2014 nominerades hans film Jakten till en Oscar i kategorin Bästa utländska film och år 2021 belönades filmen En runda till med en Oscar för bästa utländska film.

Vinterberg utbildades till filmregissör vid Den danske Filmskole 1989–1993.

Privatliv 
Thomas Vinterberg gifte sig med teaterregissören Maria Walbom Vinterberg den 30 juli 1990. Äktenskapet upplöstes 2007.
Den 3 juli 2010 gifte han sig i Svanninge kyrka på Fyn med skådespelerskan Helene Reingaard-Neumann. 
Den 5 maj 2019 uppgav en talesman för Zentropa i ett pressmeddelande att Vinterbergs 19-åriga dotter, Ida Maria Vinterberg, dog i en bilolycka i Belgien lördag 4 maj 2019.

Filmografi i urval 
 (kortfilm)
 (regi och manus)
 (regi och manus)
 (regi och manus)
 (regi)
 (regi och manus)
 (regi och manus)
 (regi)
 (regi)
 (regi)
 (regi och manus)

Referenser

Externa länkar 

En runda till i SDS. Läs 26 april 2021.
 Länk till Zentropa. 

Födda 1969
Danska manusförfattare
Danska filmregissörer
Män
Levande personer
Personer från Köpenhamn
Enkel Simon under

Enkel Simon Under är, precis som skotsteket, en knop som kan användas för att foga samman två olika tjocka rep (givetvis kan man med mycket gott resultat även sammanfoga två lika tjocka rep).

Det korta repet (det som inte skall sitta fast någonstans) ligger under det långa i korsningen. Detta gör Simonen till under. Enkel Simonen under är marginellt svårare att slå, men också något säkrare än enkel Simon över. Förfarandet är snarlikt det då man slår en enkel Simon över. Man börjar med att göra en bukt på den grövre av linorna (här röd), för sedan in den tunnare linan i bukten och lindar den ett och ett halvt varv runt den grövre (som en trädd råband, plus ett varv), men går bakom det första varvet så att den korta änden ligger låst av den långa (lite som när man trär ett dubbelt halvslag), går sedan ut genom bukten parallellt med hur man kom in. Notera att det precis som med råbandsknopen är viktigt att båda de korta tamparna ligger på samma sida av knopen för att den skall vara stabil.

Den här knopen skapades av Harry Asher, och introducerades i boken "The Alternative Knot Book", .

Knopar
Caisa Westling

Caisa Westling född Kajsa Märta Westling 7 februari 1947 i Njurunda församling, svensk producent, projektledare och inspelningsledare.

Producent
2004 - Fyra nyanser av brunt
1991 - Sunes jul
1990 - Bobby Fischer bor i Pasadena
1989 - Den döende dandyn

Svenska filmproducenter
Kvinnor
Födda 1947
Levande personer
Personer från Njurunda socken
Läderhud

Läderhuden (latin: dermis, även engelska: corium) är den mellersta av hudens tre huvudskikt. Den är en bindväv som är rik på både kollagen, som gör väven hållfast, och elastin som gör huden slät, stram och elastisk. Den är 0,5–3 mm tjock, och tjockast är den på ryggen. När man blir äldre, eller om man solar mycket, minskar och förstörs de elastiska fibrerna vilket kan leda till att huden ser rynkig ut och åldras fortare. Läderhuden är även rik på blodkärl som för bort avfallsämnen, och tillsätter syre. Dessa blodkärl är också viktiga för att vi ska kunna hålla en jämn kroppstemperatur; blodkärlen kan dra ihop sig och utvidga sig så att olika mycket blod passerar igenom dem. Om blodkärlen är utvidgade och transporterar mycket blod blir huden varm och mer värme lämnar den, och om blodkärlen drar ihop sig och transporterar lite blod blir huden inte lika varm och kan därför inte lämna ifrån sig lika mycket värme. Gränsen mellan överhuden och läderhuden är vågformad för att göra huden stabilare och undvika att den dras loss om man gnider huden mot något.

Läderhudens skikt
Läderhuden kan histologiskt delas in i två skikt, så kallade strata: det papillära skiktet som gränsar till överhuden, och det tjockare retikulära skiktet som gränsar till underhuden.

Det papillära skiktet
Det översta skiktet, som gränsar till överhudens tillväxtlager, är det papillära skiktet (stratum papillare). Det är rikt på kapillärnät, nervändorgan (för känselsinnet, såsom tryck, temperatur och smärta) och elastisk bindväv. Det papillära skiktet innehåller papiller som delvis tränger in i överhuden, och på så vis hjälper till att hålla fast den. På de ställen som man har tjockare hud (till exempel fotsulor och handflator) är papillerna större och bildar därmed små "förhöjningar" i överhuden, vilket resulterar i fingeravtryck. I papillerna finns det även känselkroppar. Det papillära skiktet innehåller mastceller och makrofager, som deltar i kroppens immunförsvar.

Det retikulära skiktet
Det retikulära skiktet (stratum reticulare) ligger underst och innehåller svettkörtlar, hårfolliklar, små blodkärl och nervbanor.

Referenser

Huden
Underhud

Underhuden (latin: subcutis, grekiska: υποδερμις, hypodermis) är det understa av hudens tre huvudskikt. Underhuden ligger under läderhuden och binds ihop med underliggande vävnader av ett rikt nät av blodkärl.

Underhuden består mestadels av fett och stödjevävnad. Tack vare fettlagret fungerar den som kroppens energireserv och skyddar dessutom mot kyla. Insprängt i fettet finns mindre blodkärl och nervbanor som går vidare till över- och läderhuden. Underhuden är 2–10 mm tjock hos en mager människa, men kan bli upp till tio cm om man lider av övervikt.

Underhudsfett 
Underhudsfett kallas den fettreserv som finns lagrad direkt under huden hos alla människor. Alla däggdjur och de flesta djur sparar energi i form av fett både för energin och för den isolerande verkans skull. Underhudsfett känns igen genom att fettet ger valkar.

Fett som lagras på andra ställen i kroppen än direkt under huden, exempelvis runt de inre organen eller i bukhålan, är inte underhudsfett utan sådant fett kallas visceralt fett.

Källor

Webbkällor

Tryckta källor 
 

Huden
Grafem

Ett grafem (från grekiskans graphē som betyder "skrift", och ändelsen -em från fonem.) är ett skriftspråks minsta betydelseskiljande enhet, till exempel bokstäver eller siffror. Många grafem kan ges olika form i olika sammanhang (olika typsnitt, handskrift–tryckt skrift, position i ord). Tydliga exempel på tecken i det latinska alfabetet med ett varierat utseende är "lilla g", "lilla a" och siffran 7 (med eller utan streck). De olika formerna, de konkreta tecknen på papperet eller bildskärmen, kallas grafer. Om flera grafer är manifestationer för samma grafem, kallas de allografer. Det gäller således graferna ⟨α⟩ och ⟨a⟩. Jämför förhållandet mellan allofoner och fonem.

Notation
Grafem skrivs ofta inom vinkelparenteser, så som ⟨a⟩, ⟨g⟩ och ⟨9⟩. Observera skillnaden mellan snedstreck som används för fonem (/a/, /g/) och hakparentes som används för foner i fonetisk skrift ([a], [g]).

Vinkelparenteser finns inte på tangentbord, men kan skrivas eftersom Unicode är standard i modern teknik. Där finns flera par vinkelparenteser i Unicode, men de lämpligaste för lingvistik är Mathematical Left Angle Bracket U+27E8, och Mathematical Right Angle Bracket U+27E9.

Vissa typsnitt har inte U+27E8 och U+27E9. Mindre än-tecken och större än-tecken (Unicode Less‐Than Sign U+003C och Greater‐Than Sign U+003E) har också använts i grafematisk transkription: <k>, <9>.

Grafemtyper
Man skiljer på tre olika typer av grafem: alfabetiska, numeriska och junkturella. Alfabetiska grafem består av bokstäver, så som  ⟨a⟩, ⟨b⟩ och ⟨c⟩, medan numeriska grafem består av siffror, exempelvis  ⟨1⟩,  ⟨2⟩ och  ⟨3⟩. Junkturella grafem  består av skiljetecken och liknande, så som  ⟨#⟩,  ⟨!⟩ och  ⟨?⟩. Ett ord kan bestå av ett, två eller alla tre av dessa grafemtyper. Ordet 11:e, som kan användas för att beskriva ett datum, är ett exempel där alla tre typer av grafem förekommer samtidigt.

Se även 
 Bokstav

Referenser

Ortografi
Lars-Eric Brossner

Lars-Eric Brossner, född Bertil Lars Erik Brossner den 29 maj 1949 i Trelleborg, är en svensk kompositör, musiker och skådespelare.

Biografi
Brossner, som tidigare varit keyboardist i Huntington Band och verkat på Folkteatern i Göteborg, blev 1980 medlem i Nationalteaterns rockorkester.

Han har en dotter tillsammans med kulturjournalisten Betty Skawonius.

Filmmusik
 Instrumentalist: Centan-Köp hela livet, Gnistrande snö, Heroinet är du min älskling och Streetan (Text och musik: Ulf Dageby).

Teater

Regi (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 

Svenska filmmusikkompositörer
Svenska trombonister
Män
Födda 1949
Levande personer
Personer från Trelleborg
Lina Pleijel

Lina Pleijel, född Anna Karolina Pleijel den 15 juni 1970 i Stockholm, är en svensk psykolog och tidigare skådespelare. Hon är dotter till författaren Agneta Pleijel.

Efter skådespelarkarriären arbetade Pleijel som gestaltterapeut och studerade senare till psykolog vid Örebro universitet. Hennes examensarbete, skrivet tillsammans med Andreas Eneborg, behandlade ämnet svenska skådespelares psykiska hälsa hösten 2014.

Filmografi

 (kortfilm)

 – gästskådespelerska i avsnitt 5, "Nomaderna", säsong 3

Se även
Pleijel (släkt)

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats
 

Födda 1970
Svenska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Svenska psykologer
Lou Hoffner

Lou Hoffner, som artist oftast bara Lou, är en tysk musiker, född 27 oktober 1963 i Waghäusel, Baden-Württemberg i Tyskland. Lou deltog tillsammans med sitt band i Eurovision Song Contest 2003 i Riga, Lettland. Deras bidrag hette Let's Get Happy, och slutade på tolfte plats.

Diskografi 
 2003 - Let's Get Happy

Tyska sångare
Artister som representerat Tyskland i Eurovision Song Contest
Födda 1963
Kvinnor
Levande personer
Deltagare i Eurovision Song Contest 2003