Gunder Hägg

Nils Gunder Hägg, född 31 december 1918 i Hemsjö by i Hällesjö socken i Jämtland, död 27 november 2004 i Löderup i Skåne, var en svensk friidrottare, medeldistanslöpare och långdistanslöpare. Han var en av dominanterna på medeldistans under 1940-talet och slog totalt 16 världsrekord under åren 1941–1945.

Biografi

Bakgrund
Gunder Hägg var son till skogshuggaren och lantbrukaren Nils Hägg (1890–1969) och Selma, född Husberg (1895–1989). Som barn bodde han i Sörbygden, men familjen flyttade till Albacken när Hägg var i 12-årsåldern. Hägg var helt inställd på att bli skidåkare fram till 13-årsåldern. Direkt efter folkskolan började han arbeta som bonddräng och senare även som skogsarbetare. Från 17 års ålder satsade han på löpningen och vann Jämtlands distriktsmästerskap för juniorer 1936 på både distanserna 1 500 meter och 5 000 meter. Därefter värvades han som dräng av den idrottsintresserade bonden Fridolf Westman i Västanede, hos vilken Henry Kälarne tidigare arbetat. Säsongen 1937 väckte Hägg viss uppmärksamhet genom att besegra den olympiske mästaren Gunnar Höckert i en tävling på Hofvallen i Östersund. Följande år bärgade han silver vid Svenska mästerskapen i friidrott på  3 000 meter hinder.  

Hägg gjorde sin militärtjänst 1939 vid Jämtlands fältjägare (I 5) i Östersund, men fick tävlingssäsongen förstörd av en svår lunginflammation. När finska vinterkriget bröt ut stationerades Häggs regemente vid Torne älv, norr om Haparanda. Där tränade Hägg snöpulsning i djup snö, vilket han senare ansåg ha varit ett framgångsrecept. Efter det tyska anfallet på Norge i april 1940 flyttades Häggs regemente tillbaka till Jämtland, för att bevaka norska gränsen.

1940–1941: Genombrottet 
Hägg fick sitt stora nationella genombrott 1940, då han helt otippad besegrade de svenska landslagslöparna Kälarne och Åke "Spånga-Jim" Jansson vid en tävling i Östersund. Hägg representerade då Kälarne IK. I augusti underskred han det tidigare världsrekordet på 3 000 meter i en tävling på Stockholms stadion, men fick se sig besegrad av Kälarne. Hösten 1940 representerade han Sverige i Finnkampen, som detta år avgjordes som en trenationsturnering med Nazityskland, där Hägg vann 5 000 meter före Kälarne.  

Våren 1941 fick Hägg arbete som brandman i Gävle och bytte klubb till Gefle IF. Den 10 augusti 1941 satte han sitt första världsrekord (av totalt 15), då han med tiden 3.47,6 vann 1 500 meter på SM, sekunden före hårdaste konkurrenten Arne Andersson. Säsongen 1941 avslutades dock dystert, då Hägg dömdes till 10 månaders avstängning för brott mot amatörreglerna. Orsaken var att han i strid med gällande regelverk tagit emot pengar för en tävling i Eskilstuna.

1942–1944: Världsrekord och USA-turné 
Gunder Häggs avstängning upphörde den 30 juni 1942, så från den 1 juli var han fri att tävla igen. Samma dag besegrade han Arne Andersson på 1 engelsk mil på Slottsskogsvallen i Göteborg med den nya världsrekordstiden 4.06,2. 

Under perioden från den 1 juli och fram till den 20 september 1942 – ofta något oriktigt benämnd "Gunder Häggs 80 dagar" – så slog han tio världsrekord och höll därmed samtliga världsrekord i löpning från 1 500 till 5 000 meter. De tio satta världsrekorden var följande:

1 juli, Göteborg, 1 engelsk mil – 4.06,2
3 juli, Stockholm, 2 engelska mil – 8.47,8
17 juli, Stockholm, 1 500 meter – 3.45,8
21 juli, Malmö, 2 000 meter – 5.16,4
23 augusti, Östersund, 2 000 meter – 5.11,8
28 augusti, Stockholm, 3 000 meter – 8.01,2
4 september, Stockholm, 1 engelsk mil – 4.04,6
11 september, Stockholm, 3 engelska mil – 13.35,4
20 september, Göteborg (Slottsskogsvallen), 3 engelska mil – 13.32,4
20 september, Göteborg (Slottsskogsvallen), 5 000 meter – 13.58,2

Gunder Hägg stod nu på höjden av sin karriär och detta inträffade tyvärr under andra världskriget. Det innebar, att han aldrig ens fick chansen, att medverka i de stora mästerskapen. År 1943 fick han trots detta ett erbjudande om, att representera Sverige under en turné i USA. Då det visade sig omöjligt, att ordna flygbiljetter över Atlanten, så valde Hägg att istället företa resan med det svenska tankfartyget M/T Saturnus. Trots att den långa seglatsen påverkade Häggs fysiska form negativt, så vann han det amerikanska mästerskapen på 5 000 meter. Radiosändningen från detta lopp var AB Radiotjänsts första direktsändning över Atlanten av ett idrottsevenemang.

Under Häggs omtalade USA-turné 1943 sprang han åtta uppvisningslopp och vann samtliga:
20 juni - i New York, 5 000 meter på 14.48,5. Han slog här den i 65 löpningar obesegrade amerikanske mästaren Gregory Rice (tid:14.53,9). Platsen var Randall Island Stadium med 12 000 åskådare (enligt Henry Eidmark).
2 juli - i Chicago, 2 engelska mil på 9.02,4
10 juli - i Los Angeles, 2 engelska mil på 8.53,9
17 juli - i San Francisco, 1 engelsk mil 4.12,3
24 juli - i Boston, 1 engelsk mil på 4.05,3
31 juli - i Cleveland, 1 engelsk mil på 4.05,4
7 augusti - i Cincinnati, 2 engelska mil på 8.51,3
11 augusti - i New York, 1 engelsk mil på 4.06,9

Efter turnén i USA vann Hägg 1943 den mycket prestigefyllda titeln "Athlete of the Year", utdelad av Associated Press i USA. Gunder Hägg och Ingemar Johansson (1959) är de enda svenska manliga idrottare som vunnit titeln, och på den svenska damidrottssidan har endast Annika Sörenstam vunnit samma titel (2003, 2004 och 2005). Det bör nämnas att ytterst få icke-amerikaner har vunnit titeln, vilken i USA, tillsammans med Sports Illustrateds "Sportsman of the Year" (en titel som för övrigt Ingemar Johansson vunnit som ende svensk) ungefärligen motsvarar Svenska Dagbladets guldmedalj och Jerringpriset. 1942 fick han Svenska Dagbladets guldmedalj och blev "Under-Gunder" med hela svenska folket.

År 1944 lockades han av ett erbjudande om, att flytta till Malmö. Hägg representerade under de följande två säsongerna MAI. Under tiden i USA hade han förlorat världsrekorden på 1 engelsk mil och 1 500 meter till Arne Andersson, men Hägg lyckades återerövra rekordet på 1 500 meter i juli 1944, då han noterade 3.43,0 i Göteborg.

Vintern 1945 återvände Hägg till USA, men denna turné blev mindre lyckad än den första. Efter återkomsten till Sverige var Häggs formkurva sviktande, men han lyckades ändå den 17 juli 1945 återta världsrekordet på 1 engelsk mil, genom att besegra Arne Andersson på sin nya hemmaplan Malmö stadion, med tiden 4.01,4. Rekordet stod sig i nio år innan det slogs av Roger Bannister i maj 1954.

Avstängning och senare år
År 1946 beslutade Svenska Friidrottsförbundet, att stänga av Gunder Hägg och löparkollegan Arne Andersson "för evigt" för påstådda brott mot amatörreglerna, eftersom de upprepade gånger sprungit lopp och erhållit kontant ersättning. Avstängningarna trädde i kraft den 17 mars 1946. Detta skapade en mycket omfattande debatt inom den svenska idrottsrörelsen och många ansåg avstängningarna vara synnerligen orättvisa. Under krigsåren hade förbundet sett mellan fingrarna, men efter kriget kändes förbundet sig tvingat av det internationella friidrottsförbundet, att hålla strikt på de formella reglerna för ersättningar. Tidsangivelsen för evigt väckte dock stort löje och harm. Den ändrades därför senare till på livstid. Vid tiden för avstängningen hade Gunder Hägg världsrekorden på 1 500, 2 000, 3 000 och 5 000 meter samt på distanserna 1, 2 och 3 engelska mil.

Efter karriärens slut öppnade Hägg en sportbutik i Malmö, som dock snart tvingades stänga. 

Gunder Hägg är begravd på Löderups gamla kyrkogård.

Eftermäle och  i kulturen 
Statyn av en naken Gunder Hägg (Olof Ahlbergs Löparen, invigd 1947) kan beskådas utanför den anrika arenan Strömvallen i Gävle, en arena där Gunder Hägg ofta tävlade under sin storhetstid. Även vid idrottsplatsen i Bräcke och vid Stockholms Stadion, där Hägg slog många världsrekord, finns statyer. 

Gunder Hägg utsågs 1942 till stor grabb nummer 102 i friidrott. Han tävlade för Albackens IF, Kälarne IK, Gefle IF och MAI och blev 2009 invald i Malmöidrottens Walk of Fame, för sina insatser för Malmö AI. 

Proggbandet Blå Tåget hette i tidiga år (1969–1972) Gunder Hägg.

Idrottsprestationer
Gunder Hägg satte under åren 1941-1945 16 världsrekord – 15 individuella och ett världsrekord i lag:
tre rekord på 1 500 m (som bäst 3.43,0)
tre på 1 engelsk mil (som bäst 4.01,4 år 1945. Detta rekord stod sig till den mycket uppmärksammade förbättringen till 3.59,4 av Roger Bannister 1954)
tre på 2 engelska mil (som bäst 8.42,8)
två på 3 engelska mil (som bäst 13.32,4)
två på 2 000 m (som bäst 5.11,8)
ett på 3 000 m (8.01,2)
ett på 5 000 m (13.58,2)
ett på 4 × 1 500 m (15.38,6) med Gösta Jacobsson, Sven Stridsberg och Lennart Strand.

Dessutom vann han tre SM-guld.

Bibliografi

Referenser

Noter

Källor

Gunder Hägg i Vem är det, sid 521, 1993
Händelser man minns - en krönika 1920-1969, fil dr Harald Schiller 1970

Nationalencyklopedin, 2007
Swedish Athletic Page
Stora grabbar

Vidare läsning

Externa länkar 

Fotografier från Jämtlands läns museums bildarkiv
Gunder Hägg´s 4:01,4 world record mile, on its 75th anniversary, News, World Athletics.org 
Associated_Press_Athlete_of_the_Year 

Män
Födda 1918
Avlidna 2004
Svenska medeldistanslöpare
Världsrekordhållare på 3 000 meter löpning
Världsrekordhållare på 1 500 meter löpning
Världsrekordhållare på engelska milen
Världsrekordhållare på 2 000 meter löpning
Världsrekordhållare på 5 000 meter löpning
Personer från Hällesjö socken
Svenska mästare i långdistanslöpning
Svenska mästare i medeldistanslöpning
Svenska idrottare under 1900-talet
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Vinnare av Dicksonpokalen
Friidrottare i Kälarne IK
Friidrottare i Gefle IF
Friidrottare i Malmö AI