kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Micky Dolenz

Micky Dolenz, egentligen George Michael Dolenz, Jr., född 8 mars 1945 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk sångare, gitarrist, trumslagare, regissör och skådespelare. Mest känd för att vara en av de fyra medlemmarna i popgruppen The Monkees 1966 – 1970 och vid senare återföreningar av gruppen. Efter Michael Nesmiths död 2021 är Dolenz den enda överlevande medlemmen i bandet

Dolenz föddes på Cedars-Sinai Medical Center i Los Angeles, Kalifornien, son till skådespelarna George Dolenz och Janelle Johnson. Han har tre systrar, Gemma Marie ("Coco"; född 5 april 1949), Deborah (född 1958) och Kathleen ("Gina"; född 1960). Gemmas smeknamn, Coco, är en förkortad form av "Coco Sunshine", ett smeknamn som fick henne som barn av Micky. Coco var en frekvent gäst på uppsättningen av The Monkees TV-show och ibland en gästartist på skivor av Monkees, sjöng bakgrundssång eller duett med Micky. Hon uppträder ofta som medlem i Mickys kompband under hans konserter.

Circus Boy 

Dolenz började sin karriär som skådespelare i TV-serien Circus Boy 1956 när han spelad under namnet Mickey Braddock. Programmet gick i två säsonger, varefter Dolenz gjorde sporadiska framträdanden på tv-serier och fortsatte sin utbildning. Dolenz var elev vid Ulysses S. Grant High School i Valley Glen, Los Angeles, Kalifornien, och utexaminerades 1962. Dolenz studerade vid college i Los Angeles när han anställdes i rollen som "trummis" i NBC:s TV-serie "The Monkees".

Diskografi (urval)
Se också artikel om The Monkees
Album
 (med Dolenz, Jones, Boyce & Hart)

 (hyllningsalbum till Carole King)
Remember (2010)
 (live)
 (7A Records - spoken word, live)
 (7A Records)
 (7A Records)
 (7A Records)
 (7A Records, producerad av Christian Nesmith)

Bibliografi 
I'm A Believer (1993)

Referenser

Externa länkar

 Officiell webbplats

Amerikanska musiker
Amerikanska skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Födda 1945
The Monkees
Män
Levande personer
Michael Nesmith

Robert Michael Nesmith, född 30 december 1942 i Houston, Texas, död 10 december 2021 nära Carmel, Kalifornien, var en amerikansk sångare, gitarrist och skådespelare. Han var mest känd för att vara en av de fyra medlemmarna i popgruppen The Monkees (1966 – 1969) och ibland vid senare återföreningar av gruppen. En hit 1977 var "Rio" från albumet From a Radio Engine to the Photon Wing.

Nesmith grundade Pacific Arts, ett multimediaproduktions- och distributionsföretag, 1974, genom vilket han hjälpte till att banbryta musikvideoformatet. Han skapade ett av de första amerikanska tv-programmen dedikerade till musikvideor, PopClips, som sändes på Nickelodeon 1980. Han ombads hjälpa till att producera och skapa MTV, men hade tidigare åtaganden med sitt produktionsbolag. 1981 vann han det första Grammy Award för Årets video för sin timmeslånga tv-show, Elephant Parts. Han var också en exekutiv producent av filmen Repo Man (1984).

Diskografi (urval)
Studioalbum

The Garden (1994)

The Ocean (2015)

Livealbum
 
 

Samlingsalbum

Bibliografi
Long Sandy Hair of Neffton Zamora (2004)
The America Gene (2009)
Infinite Tuesday: An Autobiographical Riff (2017)

Ljudböcker
The Long Sandy Hair of Neftoon Zamora (2004) (Nesmith läser)
Infinite Tuesday: An Autobiographical Riff (2017) (Nesmith läser)

Källor

Externa länkar 

The Monkees
Amerikanska sångare under 1900-talet
Amerikanska sångare under 2000-talet
Amerikanska gitarrister
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Houston
Musiker från Texas
Födda 1942
Avlidna 2021
Män
Signe Wirff

Signe Matilda Wirff, född 4 november 1887 i Maria Magdalena församling i Stockholm, död 18 december 1956 i Västerleds församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Signe Wirff scendebuterade 1918 och filmdebuterade 1921 i Victor Sjöströms Körkarlen och kom att medverka i drygt 30 filmer. Hon var gift med skådespelaren John Precht.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Referenser

Noter

Källor
Sveriges Dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund
 Östgötateaterns arkiv

Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1887
Avlidna 1956
Kvinnor
Lisa Lundholm

Lisa Lundholm, född Lindell 13 september 1892 i Katarina församling, Stockholm, död 26 maj 1977 i Göteborgs domkyrkoförsamling, Göteborg, var en svensk skådespelare. Hon var anställd vid Göteborgs stadsteater och Folkteatern i Göteborg.

Hon var gift 1917–1921 med skådespelaren Hjalmar Lundholm och därefter med Alexis Holber (1890–1978). Hon fick tre barn.

Lisa Lundholm är begravd på Kvibergs kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Födda 1892
Avlidna 1977
Kvinnor
Nils Elffors

Nils Erik Elffors, född 23 december 1885 i Stockholm, död 15 oktober 1925, var en svensk inspicient och skådespelare. Han var gift med skådespelaren Emmy Elffors.

Elffors var anställd som inspicient vid Svenska Bios ateljé på Lidingö. Han var en ansedd pyrotekniker och ansvarade för effekter till ett antal filmer. När filmen Ödets man skulle kompletteras med ett för utlandet avsett inslag, där ett hus sprängs i luften, omkom han vid den våldsamma explosionen.

Filmografi

Filmmanus

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

Svenska skådespelare
Svenska inspicienter
Skådespelare från Stockholm
Födda 1885
Avlidna 1925
Män
Svenska stumfilmsskådespelare
Charles Magnusson

För hotellinnehavaren, se Charles Magnusson (hotelldirektör)

Charles Fredrik Magnusson, född 26 januari 1878 i Göteborg, död 18 januari 1948 i Stockholm, var en svensk producent, fotograf, filmbolagsdirektör, regissör och manusförfattare m.m.

Biografi 
Magnusson började som filmjournalist och filmkritiker. 1905 köpte han en biograf där han visade filmer som han själv producerat. För att utöka antalet filmer att visa publiken började han importera filmer från utlandet. Han anställdes av AB Svenska Biografteatern (Svenska Bio) 1909 som chef för fotoavdelningen och blev senare samma år direktör för företaget - en post han besatte till 1928. Medan han arbetade för företaget regisserade han också några filmer och var producent för ett flertal. Charles Magnusson är begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

SF och Ivar Kreuger 
Charles Magnusson blev bekant med Ivar Kreuger av en slump någon gång 1912–1913 när biografen Röda Kvarn som tillhörde Svensk Biografteater där Charles Magnusson var chef, var tvingad att flytta från sin ursprungliga plats på Hamngatan för att göra plats för nya NK-huset (som uppfördes av byggföretaget Kreuger & Toll 1913–1914). En mäklare tipsade om en obebyggd tomt på Biblioteksgatan som visade sig tillhöra Ivar Kreuger inom Fastighetsbolaget Hufvudstaden AB som ägdes av Kreuger. Det resulterade i att Ivar Kreuger ordnade så att biografen Röda Kvarn kunde inrättas i den fastighet som var planerad på tomten. Ivar Kreuger blev genom kontakten med Charles Magnusson intresserad av filmindustrin som investeringsobjekt och gick in som majoritetsägare i Svensk Filmindustri (SF) när bolaget grundades 1919.

Skärgårdstur 1924 

I juni 1924 vid midsommartid när dåtidens mest populära amerikanska filmstjärnor Mary Pickford och Douglas Fairbanks var på besök i Stockholm blev de via Charles Magnusson bjudna på en rundtur i Stockholms skärgård av Ivar Kreuger i hans båt M/Y Loris. Med på färden var också Greta Garbo med flera. Färden utgick från Ivar Kreugers representationsvilla Villa Ugglebo vid Lilla Skuggan på Norra Djurgården ut till Charles Magnussons sommarställe på Skarpö norr om Vaxholm och vidare via Lindalssundet ut till Ivar Kreugers sommarställe på Ängsholmen i Kanholmsfjärden. På kvällen bjöd SF på middag på Grand Hotel i Saltsjöbaden. En film på cirka sex minuter från besöket i Stockholm, gjord av SF, finns i Sveriges Radios SF-arkiv, där man ser delar av båtfärden.

Filmmanus

Producent

Referenser

Externa länkar 

Födda 1878
Avlidna 1948
Män
Svenska fotografer
Svenska manusförfattare
Svenska regissörer
Konstnärer från Göteborg
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Hupmobile

Hupmobile var ett amerikanskt bilmärke tillverkat av Hupp Motor Car Corp i Detroit, Michigan mellan 1908 och 1940.

Historia
Bröderna Robert och Louis Hupps första bil var en liten lätt fyrcylindrig modell. Hupmobile tillverkade sedan bara fyrcylindriga sidventilsmotorer fram till 1924. 1925 kom en rak åtta och året därpå även en sexa. Företagets bästa år blev 1928, då man byggde över 50 000 bilar. Därefter sjönk försäljningen stadigt under depressionsåren. 1932 års bilar var ritade av Raymond Loewy och ansågs mycket lyckade, men det lyckades inte vända den negativa trenden. Loewy låg även bakom den avancerade Aerodynamic-modellen från 1934, med inbyggda strålkastare och tredelad vindruta. I början av 1936 var företagets ekonomiska situation så ansträngd att tillverkningen stoppades under 18 månader. När fabriken öppnade igen lyckades man bara sälja drygt 1 000 bilar under 1938 och 1939. 

Hupmobile hade köpt pressverktygen till Cords 810-kaross med avsikt att bygga en version på sitt eget chassi. Förhandsintresset var stort, men man saknade resurser att starta tillverkning själva. Hupp kontaktade Graham-Paige för att få hjälp med tillverkningen. Graham åtog sig uppdraget, mot att få sälja en variant under eget namn. Dessvärre tog det Graham nio månader att få igång produktionen och när den slutligen startade våren 1940 hade de flesta kunderna tröttnat på att vänta. Hupmobile lade ned sin biltillverkning i oktober 1940, strax efter introduktionen av 1941 års modell och efter andra världskriget blev företaget underleverantör till övriga bilindustrin.

Källor
Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982. 
Encyclopedia of American Cars 1930-1980, red. Richard M Langworth, 1984.

Externa länkar
Hupmobile Skylark 

Ej längre existerande amerikanska biltillverkare
Bildanden 1908
Upplösningar 1940
Simon Lindstrand

Simon Lindstrand, ursprungligen Persson, (folkbokförd Simeon Persson Lindstrand), född 24 november 1861 i Viby församling, Örebro län, död 15 november 1920 i Täby  var en svensk varietéartist  och skådespelare i Stockholm. 

Efter att ha varit lärling hos målaren Anders Peter Lundberg i Stockholm arbetade Simon Lindstrand som målare till mitten av 1890-talet då han sadlade om och blev varietéartist och senare skådespelare. År 1920 flyttade han från Stockholm till pensionat Höstsol i Täby.

År 1920 filmdebuterade han som värd på krogen Cap Devil i Victor Sjöströms Mästerman. År 1921 förekom han i rollen som Davids supkamrat på kyrkogården i Sjöströms film Körkarlen.

Han gifte sig 1890 med Karolina Ragnhilda Andersson (född 1866), men blev änkling redan 1892. Lindstrand är begravd på Täby kyrkogård i Stockholms län.

Filmografi
 (värd på krogen Cap Devil)
 (Davids supkamrat på kyrkogården)

Referenser

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Personer från Viby socken, Närke
Födda 1861
Avlidna 1920
Män
Brattfors, Ockelbo kommun

Brattfors är ett före detta järnbruk i Ockelbo socken, Ockelbo kommun, Gävleborgs län (Gästrikland).

Brattfors bruk anlades år 1675, och kom från början, tillsammans med Åbron och Viksjö att ingå i den grupp järnbruk som kallades Ockelboverken. I Brattfors byggdes två stångjärnssmedjor för tysksmide. År 1865 infördes lancashiresmide och en mumblingshammare installerades i den övre smedjan. Efter att Åbro masugn nedlagts 1857 kom tackjärnet istället att levereras från Jädraås masugn. I Brattfors bearbetades tackjärnet till smältstycken, varefter dessa skickades till Wij bruk för att bearbetas till slutprodukt. Den nedre smedjan lades ned 1865. År 1912 flyttades smältstycke- och råskensverket från Brattfors till Jädraås. Den övriga verksamheten vid bruket minskade sedan, för att i maj 1919 helt upphöra.

Idag finns lämningarna efter den övre smedjan kvar med rester av hammaren och delar av vattenhjulet. Vidare finns lämningar efter ett kolhus och andra byggnader som hörde till bruket. Förvaltarbostaden och fem stycken arbetarbostäder är också bevarade.

Vidare läsning

Byggnader och anläggningar i Ockelbo kommun
Svenska järnbruk
Byggnadsminnen i Gävleborgs län
Wilma Rudolph

Wilma Glodean Rudolph, född 23 juni 1940 i St. Bethlehem i Montgomery County i Tennessee, död 12 november 1994 i Brentwood, Tennessee, var en amerikansk friidrottare. Hon var åren kring 1960 en av världens bästa kvinnliga sprinters och vann vid det årets OS i Rom tre guldmedaljer. Rudolph blev bland annat känd som "Den svarta gasellen".

Biografi

Uppväxt
Vid tidig ålder upptäcktes att Wilma, som var det tjugonde av 22 barn i familjen, hade polio. Hennes mor åkte med henne två gånger i veckan till ett sjukhus för svarta för behandling, och vid 12 års ålder kunde hon åter gå obehindrat, varvid hon bestämde sig för att börja med idrott.

Från basket till löpning
Hon spelade i sin högstadieskolas basketlag när skolans friidrottstränare Edward S. Temple upptäckte henne. Hon gick över till att träna sprinterlöpning och redan 1956 deltog hon i Olympiska sommarspelen 1956 i Melbourne, Australien. Hon sprang en av sträckorna i det stafettlag på 4 × 100 meter, som tog hem bronsmedaljerna i tävlingarna.

Vid Olympiska sommarspelen 1960 i Rom vann hon såväl 100 meter som 200 meter och var dessutom ankaret i USA:s segrande stafettlag på 4 × 100 m. Under sin karriär satte hon totalt fem världsrekord och blev den första kvinnliga löparen att springa 200 meter på under 23 sekunder.

Efter karriären
När Wilma Rudolph avslutat sin tävlingskarriär, arbetade hon som lärare, friidrottstränare och sportkommentator. Hon hyllades som en föregångare för kvinnliga idrottare och som en symbol för de svartas medborgarrättskamp. Hon fick fyra barn födda 1958, 1964, 1965 och 1971. Wilma Rudolph avled 1994 av en hjärntumör.

Referenser

Externa länkar
 Fotografier från Olympiska sommarspelen 1960 i Rom: 

Amerikanska kortdistanslöpare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1960
Olympiska bronsmedaljörer 1956
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från USA
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från USA
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Tennessee
Personer från Montgomery County, Tennessee
Födda 1940
Avlidna 1994
Kvinnor
Anita Halldén

Annie (Anita) Alexandra Elisabeth Halldén, född Wollter 30 juni 1887 i Ystad, död 25 mars 1970 i Älvsborg Göteborg, var en svensk sångtextförfattare och översättare.

Halldén skrev flera kuplettexter till Ernst Rolf, bland annat "I Honolulu", "Allt beror på dej" och "Valencia". Hon var sedan 1923 gift med kompositören Björn Halldén. Tillsammans med honom översatte hon operetter, som Viktorias husar och Cirkusprinsessan. Hon använde sig också av pseudonymerna S.S. Wilson och Alexander. Under pseudonymen S.S. Wilson skrev hon bland annat texter till schlagers som Jules Sylvains "Köp hjärtan" (1931), "När vi möttes allra första gången", "Rumba Zorina" och "Trolljazzen (Den som inte vill dansa då)" och översatte många amerikanska schlagers till svenska, bland annat "Ser du stjärnan i det blå" ("When you wish upon a star") och "Två solröda segel" ("Red Sails in the Sunset", originaltext av Jimmy Kennedy).

Översättningar tryckta i bokform tycks inskränka sig till Hella Wuolijokis pjäs Motgift (Radiotjänst, 1946).

Källor

Noter

Externa länkar
Anita Halldén i Svenskt översättarlexikon 
Diskografier
Anita Halldén (S. S. Wilson) i Svensk mediedatabas
Anita Halldén på Svensk musik och film
Sångtexter
Anita Halldén 
Strömmande ljud
Anita Halldén på Internet Archive

Kvinnor
Födda 1887
Avlidna 1970
Svenska författare
Svenska sångtextförfattare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Personer från Ystad
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Björn Halldén

Björn Gustaf "Nalle" Halldén, född den 2 augusti 1862 i Vimmerby, död den 15 oktober 1935 i Stockholm, var en svensk kompositör, sångtextförfattare och kapellmästare.

Biografi 
Halldén var i grunden skolad på piano. Han blev student 1881 och elev vid Musikaliska akademien 1885. 

Han debuterade som teaterkapellmästare i landsorten 1886, och var därefter anställd hos Anna Norrie och vid Vasateatern i Stockholm 1888. Därefter var han bland annat vid Stora Teatern i Göteborg, Djurgårdsteatern, Svenska Teatern, Arenateatern, Folkteatern i Göteborg och Södra Teatern i Stockholm. Åren 1900–1909 ledde han Dramatiska Teaterns orkester.

Halldén engagerades 1917 av Ernst Rolf till dennes kabaré och hjälpte 1919 Karl Gerhard när denne debuterade som kuplettsångare. Han var också verksam som översättare av operetter, lustspel och komedier. 

Han var gift första gången 1898–1905 med danskan Emma Jacobsen, andra gången 1905–1915 med skådespelerskan och skulptrisen Märta Halldén och tredje gången från 1923 med sångtextförfattarinnan Anita Halldén.

Filmografi
Enligt Svensk Filmdatabas:

Översättningar (ej komplett)
 Äkta makar (Kjærlighet og venskap) av Peter Egge, (otryckt översättning för Lilla teatern 1911)
 Hockenjos staty (Hockenjos oder Die Lügenkomödie) av Jakob Wassermann, (otryckt översättning för Lilla teatern 1912)
 Paulines bröllopsafton av Verner Nielsen, (otryckt översättning för Lilla teatern 1912)

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska orkesterledare
Svenska dirigenter
Svenska stumfilmsskådespelare
Födda 1862
Avlidna 1935
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Vimmerby
Algot Gunnarsson (skådespelare)

Algot (även Algoth) Gunnarsson, född den 15 februari 1883 i Göteborg, död där den 3 juni 1937, var en svensk skådespelare och teaterdirektör.

Gunnarsson anställdes som kamrer på Folkteatern i Stockholm 1908 och blev skådespelare 1909. Han engagerades till Nya Teatern i Göteborg 1909 där han verkade till 1917. Han engagerades av Björn Hodell i Stockholm 1922–1929. Han återvände till Göteborg 1932 där han engagerades av Lorensbergsteatern och stadsteatern. 

Gunnarsson filmdebuterade 1915 i filmen Rosen på Tistelön och kom att medverka i sammanlagt nio filmer fram till och med 1931.

Han var gift med skådespelerskan och teaterchefen Lili Gunnarsson. De är begravda på Västra kyrkogården i Göteborg.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser 

Män
Födda 1883
Avlidna 1937
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Göteborg
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Ingeborg Bengtson

Ingeborg Maria Bengtson, född Eriksson 2 maj 1891 i Stockholm, död 19 januari 1980 på Höstsol, Täby, var en svensk skådespelare och pianist.

Hon var från 1917 gift med skådespelaren Josua Bengtson. De är begravda på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Källor

Externa länkar
 

Kvinnor

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1891
Avlidna 1980
Svenska pianister under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Musiker från Stockholm
Nätraån

Nätraån är en mindre skogsälv, som börjar mitt i Ångermanland i Skorpeds socken och vars viktigaste källflöde är Flärkån. Stor-Degersjön avrinner i Nätraån. Ån flyter sedan genom Nätra och Sidensjö socknar – förbi Västanå mellan Bjästa och Sidensjö – och rinner slutligen ut i Bottenhavet vid Köpmanholmen. 

Fyra kraftstationer reglerar Nätraåns huvudflöde, från norr; Sidensjö, Brynge, Nyfors och Fors. 

Övre delen av ån är en populär kanotled. Total längd cirka 100 km.

Källor 

Vattendrag i Ångermanland
Vattendrag i Örnsköldsviks kommun
Nätraåns avrinningsområde
Bror Berger

Bror Bernhard Karl Bergild, känd som Bror Berger, ursprungligen Karlsson, född 8 februari 1877 i Malmö Caroli församling, död 3 april 1948 i Högalids församling i Stockholm, var en svensk skådespelare, manusförfattare, regissör, filmproducent och ingenjör.

Bror Berger var utbildad ingenjör och uppfinnare som genomgått tekniskt institut i såväl Malmö som Dresden. Han hade innehaft anställningar i Amerika, Tyskland, Finland och Danmark.
 
Berger var en av Sveriges flygpionjärer. År 1911 byggde han ett monoflygplan efter utländska förebilder, och han lyckades få två affärsmän att satsa pengar i projektet. Flygplanet havererade i samband med den första provflygningen och Berger slutade som flygplanskonstruktör.

Bror Berger gifte sig 1900 med Anna Susanna André (1870–1912), men flyttade till Finland medan hon var kvar i Sverige. Åren 1913–1916 var han gift med Sigrid Olivia Eugenia Hettman (1883–1966), efter skilsmässa omgift Norrman. År 1916 gifte han sig med Gertrud Wigrén (1894–1926) och 1937 med Gerda Katarina Larsson (1894–1977). Namnet Bergild tog han 1937. Bror Berger är gravsatt i Högalids kolumbarium i Stockholm.

Filmografi

Regi

Filmmanus

Producent

Källor

Fotnoter 

Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska regissörer under 1900-talet
Män
Födda 1877
Avlidna 1948
Skådespelare från Malmö
Regissörer från Malmö
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska filmregissörer
Eurydome

Eurydome (JXXXII, S/2001 J4) är en av Jupiters mindre yttre månar. Den upptäcktes 9 december 2001 av Scott S. Sheppard, David C Jewitt och Jan Kleyna. Eurydome är ett annat namn på Eurynome som genom Zeus blev moder till chariterna i den grekiska mytologin.

Omloppsbanans egenskaper 
Eurydome kretsar ett varv kring Jupiter på 717 dagar 7 timmar och 55 minuter på ett genomsnittligt avstånd av 22 865 000 km. Banan har en excentricitet på 0,2759 och en lutning på 150,274° i förhållande till Jupiters ekvatorialplan. Eurydome rör sig i en retrograd bana och ingår därför i Pasiphae gruppen. Eurydome är den innersta månen i gruppen.

Fysiska egenskaper 
Eurydome har uppskattningsvis en diameter på cirka 3 km och man har uppskattat densiteten till 2600 kg/m3. Den är troligtvis till största delen uppbyggd av silikater och har en mörk yta med en albedo på 0,04 dvs. 4 procent av det ljuset som träffar månen reflekteras. Magnituden är cirka 22,7.

Referenser

Externa länkar 
  The Jupiter Satellite Page
 Jovian Satellite Fact Sheet
 https://ssd.jpl.nasa.gov/sat_props.html

Jupiters månar
Månar
Astronomiska upptäckter av SS Sheppard
Astronomiska upptäckter av DC Jewitt
Astronomiska upptäckter 2001
Hildur Lithman

Hildur Margareta Lithman, född Ljungqvist den 3 juni 1880 i Kristinehamn, död den 30 november 1966 i Täby, var en svensk skådespelare.

Lithman var dotter till teaterdirektören Emil Ljungqvist. Hon var anställd hos fadern vid Folkteatern i Göteborg 1897–1902, var sedan hos Hugo Rönnblad 1905–1906, vid Folkteatern i Stockholm 1906–1910, Södra Teatern 1910–1912 och hos Murre Fröberg 1912–1914.

Bland hennes roller märks Anna i Första fiolen, Cadet i Fregattkapten, Ingeborg Holm, Selma i Min skall du bli, Karen i Karen, Maren och Mätte, Maria i Trettondagsafton och Magda i Hemmet.

Hon var från 1903 till hans död gift med köpman Sten Lithman (1875–1958). Hildur Lithman är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 

 Lithman, Hildur Margareta på SvenskaGravar.se

Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Kristinehamn
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1880
Avlidna 1966
Kvinnor