kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fritz Klein

Fritz Klein, född 24 november 1888 i Feketehalom, Österrike-Ungern (idag Codlea, Rumänien), död 13 december 1945 i Hameln, Tyskland, var en tysk nazistisk lägerläkare och dömd krigsförbrytare.

Biografi 
Klein föddes i Feketehalom i nuvarande Rumänien. Han avlade läkarexamen kort efter första världskrigets slut och tjänstgjorde i Siebenbürgen. Han inträdde tämligen tidigt i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) och rekryterades till Waffen-SS 1943. I december 1943 kom han till Auschwitz som lägerläkare. Ett år senare förflyttades han till Neuengamme och i januari 1945 anlände han till Bergen-Belsen.

När koncentrationslägret Bergen-Belsen befriades av de allierade i april 1945, greps Klein och fördes så småningom till Lüneburg för att ställas inför rätta vid Belsenrättegången. Inför rätten fick Klein frågan hur han kunde rättfärdiga sina gärningar i egenskap av läkare. Klein svarade: ”Läkareden anmodar mig att avlägsna en kallbrandsinfektion från en människas kropp. Judarna är kallbrandsinfektionen på mänsklighetens kropp. Därför avlägsnade jag dem.”

Fritz Klein dömdes till döden för krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten och avrättades genom hängning den 13 december 1945. Tillsammans med Klein hängdes Josef Kramer, Peter Weingartner, Franz Hössler, Juana Bormann, Irma Grese, Elisabeth Volkenrath, Karl Francioh, Anchor Pichen, Franz Stofel och Wilhelm Dörr.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1888
Avlidna 1945
SS-officerare som blivit avrättade för brott mot mänskligheten
Personer som blivit avrättade genom hängning
Män
Personal i Bergen-Belsen
Personal i Auschwitz
Personal i Neuengamme
SS-Untersturmführer
SS-läkare
Codlea

Codlea är en stad i județet Brașov i centrala Rumänien. Staden hade 21 708 invånare under folkräkningen 2011.

Källor

Externa länkar

Stadens officiella webbplats

Orter i Rumänien
Folkpension

Folkpension är en form av pension i Sverige.

Historik, svenska pensionssystem 
1913 fattade riksdagen beslut om att införa en allmän pensionsförsäkring. Sverige var därmed först i världen att införa en försäkring som i stort sett omfattade hela befolkningen. Olika invändningar mot systemet i den allmänna pensionsförsäkringen, bl.a. att den var diskriminerande mot kvinnor, drev fram reformer, och den så kallade folkpensionen infördes 1948. Denna kompletterades i början av 1960-talet med allmän tilläggspension (ATP).

Under 1990-talet reformerades pensionssystemet och består nu av i huvudsak tre delar:
Inkomstpensionen, (16 procent av den pensionsgrundande inkomsten) är baserad på livsinkomsten istället för på de 15 bästa åren.
Premiepensionen är 2,5 procent av den pensionsgrundande inkomsten och kan placeras fritt av löntagaren inom premiepensionssystemet.
Garantipensionen är till för att de som jobbat lite eller inte alls ändå ska få en viss grundtrygghet.

ATP lever kvar i och med att personer födda 1953 och tidigare delvis får pension ur det gamla systemet. Denna del kallas nu för enbart tilläggspension.

De medel som inbetalades för grundpension förvaltades av folkpensioneringsfonden.

Anmärkningar till citatet 
Återstående medellivslängd för nyfödda var 1942 70.41 år för kvinnor och 67.64 år för män.
Återstående medellivslängd för 65-åringar var 1942 14,89 år för kvinnor och 13,97 år för män.
6–20 kr år 1942 motsvarar år 2016, justerat för inflation, 118-392 kr.

Källor 
Svenskt banklexicon, Rupert Beije, Aktiebolaget Auctor, 1942.
Livslängd, hälsa och sysselsättning, SCB Demografiska rapporter 2002:3.
Statistiska Centralbyrån: 
Statistiska Centralbyråns Konsumentprisindex.
Statistiska Centralbyrån Livslängd
PRO: https://web.archive.org/web/20161220184306/http://www.pro.se/PageFiles/137010/Pensionens%20historia.pdf

Sveriges ekonomiska historia
Svenska allmänna pensionssystemet
Antonie Pannekoek

Antonie (Anton) Pannekoek, född 2 januari 1873 i Vaassen, död 28 april 1960 i Wageningen, var en nederländsk astronom och rådssocialistisk tänkare.

Pannekoek var en ledande marxistisk tänkare i den första generationen efter Karl Marx. Han var vän med bland andra Karl Kautsky och var en frontfigur för de tidiga socialdemokratiska rörelserna i både Nederländerna och Tyskland. Pionjär inom den kommunistiska rörelsen i Europa, men vände sig mot leninismen redan från början.

Pannekoek blev en frontfigur och ledande teoretiker för en så kallad frihetlig socialism, men kritiserade även skarpt anarkismen. Han blev en föregångare till eurokommunismen. Hans skrift Marxismus und Darwinismus brändes av nazister under bokbålen i Nazityskland 1933.

Asteroiden 2378 Pannekoek är uppkallad efter honom.

Bibliografi 
Pannekoek var en flitig författare. Nedan följer hans verk som blivit översatta till engelska:

1902 - Dietzgen’s Philosophical Works
1907 - Socialism & Religion
1908 - Labor Movement & Socialism
1908 - Two Sorts of Reforms
1909 - The New Middle Class
1909 - Marx and Darwin
1910 - Prussia in Revolt
1912 - Marxist Theory and Revolutionary Tactics
1912 - Hope in the Future
1917 - After the War Ends
1918 - The German Revolution
1919 - The German Election
1919 - Socialisation
1920 - World Revolution and Communist Tactics
1922 - Irish Communist Policy
1933 - The Personal Act
1933 - Destruction as a Means of Struggle
1934 - The Theory Of The Collapse Of Capitalism
1936 - Party and Class
1936 - Trade Unionism
1936 - Workers Councils
1936 - State Capitalism and Dictatorship
1936 - Party and Working Class
1937 - Society and Mind in Marxian Philosophy
1938 - General Remarks on the Question of Organization
1940 - Why Past Revolutionary Movements Have Failed
1942 - Materialism And Historical Materialism
1944 - Anthropogenesis: A Study in the Origin of Man
1946 - The Failure of the Working Class
1947 - Religion
1947 - Public Ownership and Common Ownership
1947 - The Fight of the Working Class Against Capitalism
1948 - Strikes
1948 - Revolt of the Scientists
1952 - Letter On Workers Councils
1952 - The Politics Of Gorter
1953 - Letter to Socialisme ou Barbarie

Referenser

Externa länkar 

 Marxists.org Svenska internetarkivet med verk av Anton Pannekoek
 Marxists.org Engelska internetarkivet med verk av Anton Pannekoek

Nederländska författare
Nederländska kommunister
Alumner från Amsterdams universitet
Alumner från Leidens universitet
Personer verksamma vid Universiteit van Amsterdam
Födda 1873
Avlidna 1960
Män
Nederländska marxistiska teoretiker
LR-5

LR-5 var fram till 2009 Storbritanniens flottas bemannade ubåtsräddningsfarkost. Numera ägs den av ett brittiskt företag och den ingår i Australiens ubåtsräddningssystem (som sköts av samma företag).

Den kan operera ihop med svenska marinens ubåtsbärgningsfartyg .

Se även 
 URF

Brittiska ubåtar
Ubåtsräddning
Den okända

Den okända är en svensk dramafilm från 1913 i regi av Mauritz Stiller. I huvudrollerna ses Grete Wiesenthal och Gösta Ekman.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 21 augusti 1913 i Wien Österrike med svensk premiär på biograf Fenix i Stockholm 8 september 1913. Filmen spelades in vid Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö med exteriörer från omgivningen utanför Hasselbackens restaurang på Djurgården och på den obebyggda delen av nuvarande Lärkstaden invid Engelbrektskyrkan i Stockholm av Julius Jaenzon. 

Som förlaga har man Hugo von Hofmannsthal balett Das fremde Mädchen som uruppfördes på Theater in der Königgrätzer-Strasse i Berlin 1911.

Rollista i urval 
Grete Wiesenthal - den okända flickan 
Gösta Ekman - den rike ynglingen 
Ragnhild Owenberg-Lyche - den rike ynglingens väninna 
Jenny Tschernichin-Larsson - häxa 
Stina Berg - lönnkrögerska 
John Ekman - bandit 
William Larsson - bandit 
Georg Grönroos - bandit 
Nils Elffors - bandit

Externa länkar 

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1913
Svenska kortfilmer
Filmer i regi av Mauritz Stiller
Filmer från Svenska Biografteatern
Svenska stumfilmer
Kortfilmer 1913
Svartvita filmer
Förlorade filmer
Ansatsröret

Med ansatsrör (efter ty. Ansatzrohr, som ursprungligen betecknade resonansrummet hos blåsinstrument) avses vanligen en del av människans talapparat. Ansatsröret utgörs av kaviteterna (hålrummen) ovanför glottis (röstspringan) och omfattar farynx (svalget), munhålan, och de nasala kaviteterna. Termen ansatsrör syftar inte nödvändigtvis på specifika talorgan, utan till själva formen av talröret som ett enda system av de olika talorganens positioner när man talar. Utifrån källa-filter-modellen kan man betrakta ansatsröret som en typ av filter där vissa frekvenser i ljudet (från röstkällan) blir förstärkta genom resonans, medan andra frekvenser dämpas. Inom till exempel talteknologi definieras ofta de akustiska egenskaperna hos olika typer av språkljud utifrån formen på ansatsröret. Talteknologi syftar till att skapa syntetiskt tal (talsyntes).

Talorgan
Fonetik
Josh Rouse

Josh Rouse, född 1972 i Oshkosh, Nebraska, är en amerikansk singer/songwriterartist. 

Född i Nebraska bodde Rouse i unga år i Kalifornien, Utah, Wyoming, South Dakota, Georgia och Arizona. Under uppväxten lyssnade han mycket på brittiska postpunk-band som The Cure och The Smiths, hans farbror lärde honom att spela gitarr och vid 18 års ålder skrev han sin första låt.

I mitten av 2000-talet flyttade Rouse till Spanien och har sedan dess utöver engelska även börjat sjunga på spanska.

Diskografi 

 (i samarbete med Kurt Wagner från Lambchop)

Externa länkar

Officiell webbplats

Födda 1972
Amerikanska countrysångare
Män
Musiker från Nebraska
Levande personer
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
SCO UnixWare

UnixWare är ett Unix-baserat operativsystem från SCO. Det utvecklades från början av Univel men köptes senare av Novell som 1995 sålde det vidare till SCO.

Den senaste versionen är 7.1.4. Delvis på grund av SCO:s pågående stämning mot IBM som kostar mycket pengar att driva har både OpenServer och UnixWare fått allt mindre budget för utveckling vilket bidragit till att de båda operativsystemen numera kommit på efterkälken. Varken UnixWare eller OpenServer har de tekniska egenskaper som de tre dominerande Unix-systemen, HP-UX, Solaris och AIX, har.

Nyheter i UnixWare version 7.1.4
 CUPS finns som alternativ till System V LP - nytt printersubsystem
 Utökat stöd för att göra räddningsdisk på CD-ROM istället för disketter
 Produktdokumentation i HTML-format kan läsas online eller skrivas ut
 Stöd för NTP version 4
 Printkön har utökats så den kan hantera 999 jobb
 Stöd för fler USB 2-enheter
 Stöd för Intel Xeon Hyper Threading
 Stöd för ATA-6
 Förbättrad installation

Operativsystem
Folkpensioneringsfonden

Folkpensioneringsfonden var den fond i Sverige där vilken avsatta avgifter för grundpensionen (se folkpension) förvaltades. Fonden förvaltades i början av 1940-talet av sju pensionsfullmäktige, bland dem chefen för pensionsstyrelsen som var dess ordförande.
Folkpensioneringsfondens tillväxt var under denna tid begränsad till 1 miljard svenska kronor och innan denna gräns uppnåtts fick fonden maximalt ökas med 20 miljoner svenska kronor per år.

Övrigt
1942 uppgick folkpensioneringsfonden till 787 miljoner kronor, vilket år 2006 motsvarade 13,64 miljarder svenska kronor justerat för inflation.

Källor
Svenskt banklexicon, Rupert Beije, Aktiebolaget Auctor, 1942.
Statistiska Centralbyråns (SCB) Konsumentprisindex.

Sveriges ekonomiska historia
Bröderna (film)

Bröderna är en svensk dramafilm från 1914 i regi av Mauritz Stiller.

Om filmen
Filmen premiärvisades 23 januari 1914 vid Verdensspeile i Kristiania Norge. Filmen spelades in vid Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö med exteriörer från terrassen framför Restaurang Foresta på Lidingö av Julius Jaenzon. Filmen har som förlaga en filmidé av Sven Elvestad.

Roller i urval
Carlo Wieth -  Paul Williams, uppfinnare 
Gunnar Tolnæs -  Georg, hans äldre bror 
Clara Pontoppidan -  Susanne, kallad "Mylady", spion 
John Ekman -  Otto von Diaz, ambassadör, Myladys uppdragsgivare 
Nils Elffors -  betjänt hos "Mylady" 
Eric Lindholm -  vaktmästare 
Ruth Weijden -  en dam

Källor

Noter

Externa länkar

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1914
Svenska kortfilmer
Filmer i regi av Mauritz Stiller
Stockholm på film
Svenska stumfilmer
Kortfilmer 1914
Svartvita filmer
Förlorade filmer
Ljuskultur

Ljuskultur är en facktidskrift om belysning utgiven av Belysningsbranschen sedan 1934. Det är också namnet på den organisation som ursprungligen startade publiceringen.

Historia

Bakgrund 
Under första världskriget bildades en glödlampskartell bestående av svenska glödlampsfabriker och importföretag. Kartellens syfte var att hålla priserna på glödlampor höga. För att kunna kontrollera försäljningen gav man därför ut anvisningar till samtliga återförsäljare kring vilka priser som skulle hållas. Försäljarna var också tvungna att begränsa sig till kartellens utbud av lampor.

Svenska föreningen för ljuskultur 
De höga priserna orsakade ett minskat intresse för glödlampor. Enligt Ivar Folcker som vid den tiden (1920-talet) var verksam på Osram låg belysningsbranschen efter på många områden. Folcker menade även att glödlampor och belysningsarmatur måste användas på rätt sätt men att kunskaper om hur belysning skulle hanteras saknades bland konsumenter. År 1926 samlades därför Ivar Folcker och 13 andra ledande personer inom den svenska belysningsbranschen för att bilda Svenska föreningen för ljuskultur (numera Belysningsbranschen). Föreningens syfte var att öka intresset för belysning, upplysa konsumenterna om belysningsteknik och förmedla belysningsbranschens verksamhet och idéer. 

Svenska föreningen för ljuskultur bedrev en omfattande informationsverksamhet i form av kurser och föredrag, utställningar, ljuskampanjer med mera. Föreningen presenterade den nya belysningstekniken för första gången med en uppmärksammad principutställning år 1928 med mottot ”Ljuset i människans tjänst” på Liljevalchs konsthall i Stockholm. Som stöd i det arbetet ordnade föreningen en demonstrations- och föreläsningslokal belägen Kungsgatan 28, Stockholm, senare flyttad till Regeringsgatan 11.

Tidskriften Ljuskultur 
Tidskriften Ljuskultur blev föreningens huvudsakliga informationskanal för att sprida kunskap om belysningens utveckling. Det första numret av tidskriften gavs ut år 1934. År 1952 övergick utgivningen i ett eget bolag.

Andra organisationer 
Bland övriga svenska organisationer som verkade för god belysning och ljushygien kan nämnas Föreningen för elektricitetens rationella användning (Fera) som bildades år 1928 och sedermera även Svenska och Sydsvenska belysningssällskapen. Fera var emellertid en organisation som verkade för en god utveckling av elektricitet i samhället ur ett bredare perspektiv. Det vill säga kraftförsörjning, distributionsmetoder, prissättning i fackhandeln och på elmarknaden, lampor, motorer, spisar, ugnar, verktyg med flera eldon. Svenska föreningen för ljuskultur var organisationsmedlem i Fera tillsammans med Svenska elverksföreningen, Sveriges elektroindustriförening, Elektriska engrossistföreningen, Sveriges elektriska entreprenörsförening och Elgrossisternas förening.

Se även
 Sebra-lampan

Externa länkar
Ljuskulturs webbplats
Utställningsbroschyr, Liljevalchs, Ljuset i människans tjänst, september 1928

Referenser 

Intresseorganisationer i Sverige
Svenska tidskrifter
Belysning
Bandol

Bandol är en kommun i departementet Var i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i sydöstra Frankrike. År  hade Bandol  invånare.

Bandol är en även en vinappellation i Provence, mellan Toulon och Marseille.

Geografi 
Bandol ligger vid Medelhavskusten i departementet Var. Bandol ligger 45 km öster om Marseille och 15 km väster om Toulon. Bandol är den största marinan mellan Marseille och Hyères och marinan är den nionde största i Frankrike.

Historia 
Bandol är känt sedan romartiden, men utplånades i samband med barbarinvasionerna, då befolkningen flydde till byar inåt landet, såsom La Cadière. Ett fort konstruerades här mot slutet av hugenottkrigen på 1500-talet. Detta skänktes av Henrik IV år 1596 som förläning till en militär, Anoine Boyer. Boyer adlades och hans ättlingar skapade 1715 en by på platsen tillsammans med sju pionjärfamiljer. Tack vare det berömda bandolvinet (välkänt redan vid Ludvig XV:s hov) utvecklades byn Bandol och hade år 1789 uppnått 1.200 invånare.

Sedan 1923 klassas Bandol som ”station balnéaire” (”havsbad”). Staden firar varje år sin befrielse från den nazityska ockupationen den 21 augusti 1944.

Förre franske presidenten Valéry Giscard d'Estaing vistades mycket här eftersom hans familj äger ett hus i närheten av byn. Thomas Mann, Aldous Huxley, bröderna Lumière, Marcel Pagnol, Mistinguett, Marlon Brando och Fernandel är några av de kända personer som brukat semestra i Bandol

Stadens vapen är sedan 1751 en guldstjärna på ett azurblått fält.

Vinerna
Marinbiologer har upptäckt att vin skeppades ut från Bandols hamn redan på romartiden. Bandol var ett av de första områdena som fick appellationen AOC, detta skedde redan 1941. Röda viner från Bandol måste innehålla minst 50% av druvsorten Mourvèdre och druvan är typisk för byn. Röda viner från Bandol skall ligga minst 18 månader på ekfat och de bästa vinerna bör lagras i minst tio år. Även en hel del rosévin framställs.

Bland de mest kända egendomarna kan nämnas La Bastide Blanche, Domaine de Pibarnon, Château Pradeaux och Domaine Tempier

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Bandol.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Var

Källor

Externa länkar 
 Mer om Bandol

Franska viner
Kommuner i Var
Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
När larmklockan ljuder

När larmklockan ljuder är en svensk kort dramafilm från 1913 i regi av Mauritz Stiller.

Om filmen
Filmen premiärvisades 17 april 1913 på biograf Biorama i Malmö. Den spelades in i Sollefteå med omgivningar av Julius Jaenzon. Som statister medverkade officerare och manskap från Kungl Västernorrlands regemente (I28) i Sollefteå samt airedaleterriern Tell från arméns krigshundskola.

Rollista (i urval) 
Gustaf Humble – Munell, löjtnant 
Lilly Jacobsson – Hans hustru 
Ulla Fischerström – Deras dotter

Källor 

Svenska filmer 1913
Svenska dramafilmer
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1913
Filmer i regi av Mauritz Stiller
Filmer från Svenska Biografteatern
Svenska stumfilmer
Svartvita filmer
Förlorade filmer
Johan Tralau

Johan Henrik Tralau, född 17 oktober 1972, är en svensk professor i statsvetenskap vid Uppsala universitet, kulturdebattör och skribent vid bland annat  Axess magasin, Svenska Dagbladet, Dagens Nyheter och Kristdemokraten. Hans doktorsavhandling handlar om utopibilder hos Hegel, Karl Marx och Ernst Jünger. 
Han har skrivit en bok om Sofokles Antigone, Draksådd och en bok om antika monster, Monstret i mig.

Han har också varit programledare för Kanon-TV i Axess TV. 

Tralau har kritiserat Tiina Rosenberg för bristfällig forskaretik.

Bibliografi
2002 – Människoskymning: främlingskap, frihet, och Hegels problem hos Karl Marx och Ernst Jünger (Symposion), tysk Menschendämmerung: Karl Marx, Ernst Jünger und der Untergang des Selbst (2005)
2010 – Draksådd: den grekiska tragedin som politiskt tänkande (Atlantis)
2012 – Inbjudan till politisk teori (Studentlitteratur)
2015 – Monstret i mig – myter om gränser och vilddjur (Atlantis)
Höken sjunger om död. Deckare. 2023

Priser och utmärkelser 
2013 – Johan Lundblads pris

Referenser

Födda 1972
Svenska statsvetare
Män
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska TV-programledare
Levande personer
Kronoutskylder

Kronoutskylder eller Kronoskatt är ett historiskt namn på de skatter och avgifter som erläggs till staten, "kronan". 

Tjänsteman med uppgift att handha uppbörden av kronoutskylder kallades i vissa städer kronokassör.

Se även
Skatt i Sverige
Tionde - skatter och avgifter till kyrkan 
Grundskatt

Källor

Noter

Historiska svenska skatter
Ugglan
Mordehai Milgrom

Mordehai Milgrom är en israelisk fysiker, verksam vid avdelningen för den Kondenserade materiens fysik vid Weizmann Institutet, Rehovot.  Professor Milgroms forskning kretsar främst kring:  
Galaxdynamik: problemet med mörk materia; alternativa förklaringar på "dark-matter" problemet; kosmologi.  
Högenergiastrofysik: ultra högenergetisk kosmisk strålning; gammablixtar; gamma- och röntgenkällor. 

Moti Milgrom är mest känd som upphovsmannen till begreppet MOND.

Israeliska fysiker
Oscar för bästa sång

Nedan följer en lista över vinnare och nominerade av en Oscar för Bästa sång (Academy Award for Best Original Song). Priset har delats ut i den här kategorin sedan den sjunde Oscarsgalan.

Vinnare presenteras överst i fetstil och gul färg, och övriga nominerade följer efter. Året avser det år som filmerna hade premiär i USA, varpå filmerna tilldelades priset på galan året därpå.

Vinnare och nominerade

1930-talet

1940-talet

1950-talet

1960-talet

1970-talet

1980-talet

1990-talet

2000-talet

2010-talet

2020-talet

Vinnare med flera vinster 
Antalet nomineringar inom parentes.
 4: Sammy Cahn (26)
 4: Alan Menken (14)
 4: Johnny Mercer (18)
 4: Jimmy Van Heusen (14)
 3: Ray Evans (7)
 3: Jay Livingston (7)
 3: Tim Rice (5)
 3: Harry Warren (11)
 3: Paul Francis Webster (16)
 2: Howard Ashman (7)
 2: Burt Bacharach (5)
 2: Alan Bergman (15)
 2: Marilyn Bergman (15)
 2: Sammy Fain (10)
 2: Oscar Hammerstein II (5)
 2: Joel Hirschhorn (3)
 2: Will Jennings (3)
 2: Elton John (4)
 2: Al Kasha (3)
 2: Jerome Kern (7)
 2: Henry Mancini (11)
 2: Giorgio Moroder (2)
 2: Randy Newman (12)
 2: Stephen Schwartz (5)
 2: Ned Washington (11)

Källor 

 The Official Acadademy Awards® Database

Sång