kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pécs

Denna artikel handlar om staden Pécs. För bildstödsmetoden, se Picture exchange communication system (PECS).

Pécs (kroatiska: Pečuh) är en stad i södra Ungern belägen nära den kroatiska gränsen. Staden ligger vid foten av Mecsekbergen. Pécs har 156 049 invånare (2011) och är regionhuvudstad i Dél-Dunántúl (Södra Transdanubien) och provinshuvudstad i Baranya.

Staden är känd för att vara en av de mest romantiska städerna i landet. Här finns också lämningar från keltisk och romersk tid. Från den tid som staden ockuperades av turkarna finns ett par moskéer kvar. Den största finns på Széchenyitorget i Pécs och är numera katolsk kyrka. Den berömde opkonstnären Victor Vasarely föddes i Pécs och han donerade ett antal av sina målningar till Vasarelymuseet.

Staden var Europeisk kulturhuvudstad 2010 tillsammans med Essen och Istanbul. Pécs har historiskt bebotts av ungrare, tyskar och kroater och har en mångkulturell prägel. I Pécs finns bland annat Ungerns enda kroatiskspråkiga teater. Andelen av befolkningen som talar språk andra än ungerska är dubbelt så högt i Pécs som resten av Ungern.

Namn

Namnet är av slaviskt ursprung och betyder fem, vilket återkommer i de latinska, tyska, tjeckiska och slovakiska namnen på staden. År 871 kallades staden på latin för Quinque Basilicae (fem katedraler), vilket senare ändrades till Quinque Ecclesiae (fem kyrkor).

Kroatiska: Pečuh
Latin: Quinque Ecclesiae
Serbiska: Печуј / Pečuj
Slovakiska: Pětkostolie
Tjeckiska: Pětikostelí
Tyska: Fünfkirchen
Turkiska: Peç

Historia

Pécs ursprung ligger i den romerska staden Sopinae, grundad på 100-talet och blev vid slutet av 200-talet en av den romerska provinsen Pannonias administrativa centrum. Stefan I av Ungern utsåg Pécs till stiftsstad 1009 och staden fick Ungerns första universitet år 1367. Den ungerska humanisten Janus Pannonius var baserad i Pécs. 1543 erövrades Pécs av Osmanska riket och turkarna gjorde staden till ett administrativt och kulturellt centrum för osmanska Ungern. Turkarna drevs ut ur Pécs under slutet av 1600-talet av Habsburgarna.

Demografi

Språk
Enligt folkräkningarna 1900 och 1910 fördelade sig Pécs befolkning på detta sätt, avseende på språk:

Religion
Enligt folkräkningarna 1900 och 1910 fördelade sig Pécss befolkning på detta sätt, avseende på religion:

Källor

Externa länkar 
 Panorama över Pécs. 
 Pécs - Officiell webbplats
 Pécs 2010 - europeisk kulturhuvudstad

Orter i Baranya
Världsarv i Ungern
Världsarv inskrivna 2000
Europas kulturhuvudstäder
Emma Härdelin

Emma Härdelin, född 26 september 1975 i Krokom, är en svensk folkmusiker. Härdelin spelar fiol och sjunger i Garmarna, där hon blev medlem 1993. Hon är även sångerska i Triakel, som blev ”Årets Grupp” vid Folk- och världsmusikgalan 2020.

1999 sjöng Härdelin in psalmen Innan gryningen skriven av Benny Andersson och Ylva Eggehorn.

Härdelin släppte 2005 en skiva tillsammans med Kersti Ståbi, Johanna Bölja Hertzberg och Katarina Hallberg med titeln Kärleksbrev och ryska satelliter - Visor i Hälsingland. Härdelin medverkar även i banden String Sisters, HomeCraft och Breda gatan. 

Härdelin är uppvuxen i Kluk i Jämtland och Delsbo i Hälsingland som dotter till spelmannen Thore Härdelin (d.y.). Hon är syster till Thuva Härdelin. Härdelin har även studerat folksång för Maria Röjås på Malungs folkhögskola.

Diskografi

Garmarna 
 1993: Garmarna (EP)
 1994: Vittrad
 1996: Guds spelemän
 1996: Herr Holger (singel)
 1997: En gång ska han gråta (singel)
 1999: Vedergällningen
 1999: Gamen (singel)
 1999: Euchari (singel)
 2001: Hildegard von Bingen
 2015: Över gränsen (singel) med Maxida Märak
 2016: Öppet hav (singel) med Thåström
 2016: 6 (album)
 2016: Nåden (singel)
 2020: Förbundet

Triakel 
 1998: Triakel
 1999: Innan Gryningen (singel)
 2000: Vintervisor
 2004: Sånger från 63° N
 2005: Ten Years of Triakel
 2011: Ulrikas minne – Visor från Frostviken
 2014: Thyra
 2015: Sparksången (singel)
 2019: Händelser i Nord
 2020: Du gamla du fria (singel)
 2021: Jämtlandssången (singel)
 2023: Enighet ger styrka (singel)

Breda Gatan 

 2019: Den usle förföraren (singel)
 2021: Breda gatan
 2021: Syen (Nu grönskar det) (singel)
 2023: Trippel 2023 (singel)

Samarbete 
 2001: Strand...Rand. Folk Chorales and Songs From the West Coast of Estonia (Sofia Joons / Emma Härdelin / Meelika Hansoo)
 2005: Kärleksbrev och ryska satelliter: Visor i Hälsingland (Emma Härdelin / Katarina Hallberg / Johanna Bölja Hertzberg / Kersti Ståby)
 2007: Live (String Sisters)

Övrigt 
 2003: Lisa Rydberg: Östbjörka (sång på låtarna «Östbjörkavisa» och «Jag unnar dig ändå allt gott»)
 2004: Blindside: About a Burning Fire (sång på låten «Shekina»)

Källor

Externa länkar 
 Emma Härdelin hos Discogs

Kvinnor
Födda 1975
Svenska folksångare
Svenska violinister
Svenska folkmusiker
Levande personer
Personer från Krokoms kommun
Fondue

Fondue är en schweizisk nationalrätt som består av vitt vin och smält ost, i vilken brödbitar doppas.  Namnet härstammar från det franska verbet fondre vilket betyder smälta. Folksägnen säger att schweiziska herdar hittade på den. Man samlades kring en gryta, caquelon och där doppade var och en sina brödbitar. Ost, vin och bröd var ju förhållandevis billiga ingredienser, och därtill räckte det med en kastrull och en eldslåga för att smälta osten med vinet och doppa brödet.

Enligt traditionen får man ett straff om man tappar brödbiten i pannan/grytan. En kvinna som tappar en brödbit ska kyssa mannen till vänster om henne, medan en man förväntas köpa en flaska vin till sällskapet.

Varianter på Fondue 
 Schweiziska varianter
 Fondue från Neuchâtel: Gruyère, Emmentaler
 Fondue från Vaud: Gruyère
 Schweizisk fondue: Gruyère, Emmentaler
 Centralschweizisk fondue: Gruyère, Emmentaler, Sbrinz
 Fondue moitié-moitié: Gruyère, Vacherin fribourgeois
 Fondue från Fribourg eller kall fondue: Vacherin fribourgeois
 Östschweizisk Fondue: Appenzeller, Emmentaler och Tilsiter (stark)
 Kryddig fondue: Gruyère, paprika, peppar
 Fondue med svamp: Gruyère, Vacherin fribourgeois, svamp
 Fondue från Savojen: Beaufort, Comté, Emmentaler
 Fondue från Jura: Comté
 Fondue från Italien: Fontinaost

Utvecklingar

Köttfondue 
 Burgundisk fondue: bitar av nötkött som tillagas genom att doppas i kokande olja och sedan serveras med sås.
 Kinesisk fondue: grönsaker, fisk och skaldjur som tillagas genom att doppas i kokhet buljong.
 Vinfondue eller "Fondue Bacchus": Kött tillagas genom att doppas i kokande vin.

Söt Fondue 
 Chokladfondue: frukt- eller kakbitar som doppas i smält choklad, till exempel Toblerone.

Se även 
 Ost
 Raclette

Källor 

Schweiziska maträtter
Osträtter
Ulf Schmidt

Ulf Christian Johan "Uffe" Schmidt, född 12 juli 1934 i Stockholm, är en svensk tennisspelare. Han tävlade för KLTK, SALK och AIK. Ulf Schmidt tillhörde världseliten bland amatörer under andra halvan av 1950-talet och de första åren av 1960-talet. 
Schmidt invaldes 2004, 70 år gammal, i Swedish Tennis Hall of Fame.

Karriär
Schmidt vann 14 SM-titlar under perioden 1956–1962, segrade i Swedish Open i Båstad i herrsingel 1957 och 1961 och vann amerikanska inomhusmästerskapen 1956. Den senare titeln vann han genom att finalbesegra Sven Davidson. Två år senare blev han och Sven Davidson de första svenskarna som tog hem en titel i Wimbledonmästerskapen genom att oseedade vinna herrdubbeln. Svenskarna besegrade i finalen det australiska paret Ashley Cooper/Neale Fraser med siffrorna 6-4, 6-4, 8-6. Därigenom blev han också den tredje svensk någonsin som vunnit en Grand Slam-titel (Sven Davidson hade året innan segrat i herrsingel i Franska mästerskapen i Paris. År 1948 hade Lennart Bergelin i par med Jaroslav Drobny vunnit dubbelfinalen i Paris).  

Schmidt spelade under perioden 1955–1964 totalt 102 Davis Cup-matcher för Sverige, vilket är mer än någon annan svensk spelare har gjort. Han vann 66 av dessa varav många i dubbel med Sven Davidson eller Jan-Erik Lundqvist. Tillsammans med Lundqvist blev Schmidt i början av 1960-talet en av Sveriges mest folkkära idrottsmän. Under de åren kom han dock allt mindre att ägna sig åt tennis och mer åt sitt familjeföretag och han fick därför ofta övertalas att ställa upp i Davis Cup.

Tennisspelaren Schmidt

Han hade ett utpräglat offensivt spelsätt och gjorde ofta nätrusher. Han hade en mycket effektiv smash som tillhörde tennisvärldens bästa. Hans spel passade för de långsammare grusbanorna men också för snabbt grässpel. Särskilt framgångsrik på gräs blev han som dubbelspelare men han nådde också kvartsfinalen i herrsingel i Wimbledon 1957.

Grand Slam-titlar
Wimbledonmästerskapen:
dubbel - 1958 (med Sven Davidson)

Referenser

Fotnoter

Noter

Svenska tennisspelare
Födda 1934
Män
Levande personer
Idrottare från Stockholm
Toccata

En toccata (från italienska toccare, "att beröra") är ett stycke inom till exempel klassisk musik. Det är typiskt sett en komposition för orgel, cembalo eller piano. Det innehåller ofta mycket snabba löpningar och/eller stora ackord.

Under barocken var toccata ofta en titel på ett fritt stycke (liksom Preludium respektive Fantasi), som mycket väl kunde inkludera en eller två fugor.

Toccatina är en liten toccata.

Exempel
Girolamo Frescobaldi:
 Toccata alla elevazione  för orgel
Dietrich Buxtehude:
 Toccata d-moll, BuxWV 155  för orgel
J S Bach:
 Toccata och fuga d-moll ("Den doriska") BWV 538 för orgel
 Toccata och fuga F-dur BWV 540 för orgel
 Toccata, adagio och fuga C-dur BWV 564  för orgel
 Toccata och fuga d-moll, BWV 565  för orgel
 Toccata (Preludium) och fuga E-dur BWV 566 för orgel
 Toccata fiss-moll BWV 910 för klaver
 Toccata c-moll BWV 911 för klaver
 Toccata D-dur BWV 912 för klaver
 Toccata d-moll BWV 913 för klaver
 Toccata e-moll BWV 914 för klaver
 Toccata g-moll BWV 915 för klaver
 Toccata G-dur BWV 916 för klaver
Robert Schumann:
 Toccata C-dur, op.7  för piano
Théodore Dubois:
 Toccata G-dur, ur Douze Pièces  för orgel
Léon Boëllmann:
 Toccata c-moll, ur Suite gothique op.25  för orgel
Eugène Gigout:
 Toccata h-moll,  ur Dix pièces  för orgel
Max Reger:
 Toccata d-moll, op.59:5,  ur Zwölf Stücke  för orgel
Claude Debussy:
 Toccata ciss-moll, ur Pour le piano, svit för piano
Maurice Ravel:
 Toccata e-moll, ur Le tombeau de Couperin, svit för piano
Charles-Marie Widor:
 Toccata F-dur, ur Orgelsymfoni nr 5 f-moll
Augustin Barié:
 Toccata h-moll, från Trois Pièces  för orgel
Louis Vierne:
 Toccata b-moll, från 24 Pièces de Fantasies  för orgel
Sergej Prokofjev:
 Toccata d-moll, opus 11 
Franz Schmidt:
 Toccata C-dur  för orgel
Maurice Duruflé:
 Toccata h-moll, ur Suite  för orgel

 Hilding Rosenberg:
 Toccata, Aria pastorale e Ciaccona  för orgel 
Valdemar Söderholm:
 Toccata a-moll för orgel
Ingvar Lidholm:
 Toccata e Canto  för orkester
Per Erik Styf
 Toccata över ett afrikanskt motiv för orgel (utgiven på Verbums förlag)
John Rutter:
 Toccata in 7  för orgel
Fredrik Sixten
 Toccata Festival för orgel (utgiven på Gehrmans musikförlag)

Olov Olofsson:

 Toccata per organo (2005) utgiven på STIM Svensk Musik

Typer av musikstycken
Musiktermer
Pennies from Heaven (film, 1981)

Pennies from Heaven är en amerikansk musikalfilm från 1981. Den utspelar sig i Chicago under 1930-talet.

Om filmen
Pennies from Heaven regisserades av Herbert Ross och är baserad på den brittiska TV-serien med samma namn. Filmen hade svensk premiär den 9 april 1982

Musiken i filmen är komponerad av Ralph Burns, Con Conrad, Marvin Hamlisch och Billy May.

Rollista

Källor

Externa länkar

 

Amerikanska filmer 1981
Amerikanska musikalfilmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer i regi av Herbert Ross
Engelskspråkiga filmer
Chicago på film
1930-talet på film
Ruda (fisk)

Ruda (Carassius carassius) är en art i familjen karpfiskar. Den liknar karpen men saknar dennas karaktäristiska skäggtömmar och är inte lika avlång. Den lever i sötvatten som inte är för strömt, och är en uppskattad fisk vid mete. Den är inte vanlig som matfisk, men då den är mycket seglivad används den ibland som bete vid gäddmete. 

Rudan beskrevs först av Carl von Linné, 1758. Rudan ingår i släktet Carassius, och familjen karpfiskar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Arten är reproducerande i Sverige. Inga underarter finns listade.

Namnet Ruda
Ruda kommer av fornsvenskans Rudha som är nära besläktat med ordet röd.

Övervintring och andning 
Rudan har en exceptionell överlevnadsförmåga och kan övervintra i bottenfrusna gölar genom att den tillbringar vintermånaderna i dvala i icke fruset bottenslam helt utan syre. Rudan har exceptionell förmåga att överleva i syrefattigt vatten eftersom den bland annat, vid behov, kan anpassa sina gälar så att de får en större yta . men den har utöver detta möjlighet att omvandla kroppens slaggprodukter till alkohol istället för mjölksyra. Förmågan kan delvis förklaras genom att rudan vid anoxiska förhållanden producerar alkohol som avlägsnas via gälarna, en process som kan jämföras med ölbryggning, när jäst omvandlar kolhydrater till alkohol.

Sjöruda och dammruda
Rudan har ibland delats upp i två tillväxttyper eller arter, sjöruda och dammruda, där sjörudan är mer högryggad än dammrudan. Det finns en utbredd uppfattning att de olika typerna uppstår allt efter näringstillgång. Egentligen är det samma art, som kompenserar närvaro av rovfisk genom att växa sig större. Sjörudan utvecklas då på höjden för att undvika predation (av till exempel gädda). Om predatorer inte finns (i en damm t.ex.) är det ingen vinst i att tillväxa på höjden och individen förblir låg, och kallas då dammruda . Förmågan att anpassa sig efter miljön på det här sättet kallas fenotypisk plasticitet.

Rudan i Fennoskandia
Rudan är i Sverige på många håll utplanterad, och dess faktiska utbredningsområde är betydligt större än det naturliga utbredningsområdet. Utplantering av ruda i skogsdammar får till följd att vissa andra arter som har svårare att hävda sig försvinner, och rudan är nästan omöjlig att utrota. Dammrudan förökar sig lätt och är enkel att odla i större akvarier och i dammar. I forna tider var rudan en viktig matfisk, och Cajsa Warg har recept på den i sin kokbok.

Det svenska sportfiskerekordet ligger på 3,030 kg efter att tidigare rekordfisk på 3,07 kg visat sig vara en hybrid.

I Finland förekommer rudan glest, framför allt längs väst- och sydkusten. Den är dock klassificerad som livskraftig ("LC").

Bygdemål

Rudan i populärkulturen
Carl Michael Bellman skaldade om rudan i Fredmans epistel 71, Til Ulla i fenstret på Fiskartorpet, Middagstiden, en Sommardag. Där sjungs "...eller ur Sumpen en sprittande Ruda..."

Se även
Guldfisk

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 

 Allt om fisk - Ruda
 ITIS - Carassius carassius Läst 20060827

Karpfiskar
Sportfiskar
Matfiskar
Tony Roberts

David Anthony "Tony" Roberts, född 22 oktober 1939 i New York i New York, är en amerikansk skådespelare. Han har bland annat medverkat i ett flertal av Woody Allens filmer.

Filmografi i urval

Externa länkar

Internet Broadway Database

Födda 1939
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Alumner från Northwestern University
Mariel Hemingway

Mariel Hadley Hemingway, född 22 november 1961 i Mill Valley, Marin County, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare.

Mariel Hemingway är barnbarn (sondotter) till Ernest Hemingway och syster till Margaux Hemingway. Hon växte upp i Idaho. Hon filmdebuterade tillsammans med sin äldre syster i Våldtäkten (Lipstick, 1976) och nominerades till en Golden Globe som bästa nykomling. Hon Oscarnominerades för sin biroll i Woody Allens Manhattan (1979) och spelade Dorothy Stratten i Star 80 (1983). Hon har sedan synts i bland annat Stålmannen i kamp för freden (1987), Bad Moon (1996) och The Contender (2000).

Mariel Hemingway är intresserad av yoga och har skrivit självbiografin Finding My Balance: A Memoir with Yoga (2002). Hon har också medverkat i dokumentärfilmen Running from Crazy (2012) om familjen Hemingways historik av mental ohälsa och självmord.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar

 

Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Kalifornien
Personer från Marin County
Födda 1961
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Boston University
Sbrinz

Sbrinz schweizisk hårdost med aningen kristallin struktur som framför allt tillverkas i kantonerna Luzern, Obwalden och Nidwalden. De enda ingredienserna är råmjölk, löpe och salt. Då osten är mycket torr har den god hållbarhet.

Den bör lagras minst två men helst tre år innan den konsumeras, men kan utan problem lagras i fem år. Sbrinz fungerar utmärkt istället för parmesan som riven ost till pastarätter.

Externa länkar 
Sbrinz hemsida
Sbrinz - Seit Jahrhunderten ein Exportschlager

Schweiziska ostar
Hårdostar
Ostar på komjölk
Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars

Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars (endast Super Mario RPG i Japan) är ett tv-spel utvecklat av Square (numera Square Enix) för Nintendo till spelkonsolen Super Nintendo. Spelet var det sista Super Mario-spelet till Super Nintendo och släpptes aldrig i Europa. Till skillnad mot de andra spelen i serien så är Super Mario RPG rollspelsbaserat likt Chrono Trigger eller Final Fantasy.

Det har uppkommit en mystisk mörk krigare från en annan dimension i spelet. De flesta av fiender som Arachne och Bahamut kommer direkt från Final Fantasy, Culex påminner om en boss i Final Fantasy VII.

Spelet börjar med det gamla vanliga, att Bowser kidnappar prinsessan och Mario försöker att rädda henne. Efter ett tag så börjar hela borgen att skaka och Mario, Bowser och Prinsessan flyger iväg, långt bort. Ett stort svärd utsänt av Smithy landar och klyver hela borgen, samtidigt som bron rasar igen, när Mario återvänder till borgen är bron borta. I spelet är Bowser mot slutet en medhjälpare istället för en fiende och man slåss mot den onda Smithy och hans fiender från en annan dimension, spelet går ut på att samla 7 stycken stjärnor för att kunna reparera den dimension man lever i som Smithy har förstört.

Den 21 juni 2023 meddelade Nintendo att en remake av spelet var i utveckling till Nintendo Switch. Spelet planeras att släppas den 17 november 2023.

Källor

Datorrollspel
Datorspel 1996
Mario-rollspel
Super NES-spel
Virtual Console-spel till Wii
Virtual Console-spel till Wii U
Äventyrsspel
Russin

Russin (en. raisin, ty. Rosinen, fr. raisins secs, av lat. racemus (druvklase)) är de mogna, torkade bären (vindruvorna) av olika slag av vinrankan, Vitis vinifera. Russin är mycket söta i smaken eftersom de naturligt innehåller mycket socker. Mest används söta druvor från Medelhavsländerna och Kalifornien för russin men produktion avsedd främst för inhemsk konsumtion sker på många platser, exempelvis i Xinjiang i Kina. Russinen får olika beskaffenhet efter de olika druvslagen och den varierande behandlingen och får då olika namn.

Framställning 
Druvorna torkas antingen i solen, och då ibland ännu kvarsittande på vinstockarna, vilkas klasar lämnas hängande på de till hälften genomskurna skaften, eller av artificiell värme. Genom torkningen skrumpnar druvorna, de blir rynkiga och skrynkliga och sockerhalten i dem koncentreras. Russin har en vattenhalt på omkring 20 procent och en sockerhalt på omkring 60 procent.

Varianter 
Sultanrussin är små gulaktiga kärnfria russin som ofta härstammar från Turkiet och är extra söta i smaken. Förr avsåg det en typ av större russin. Druvor till sultanrussin doppas i en blandning av olja, vatten och kaliumkarbonat (pottaska) innan de torkas, vilket gör att vaxet på druvorna blir lite tunnare, druvorna torkar fortare samt får sin typiska färg och sötare smak.

Russin och hundar 
Russin har bland hundar orsakat magsmärtor, njurskador och dödsfall vid förtäring. Orsaken är osäker och likaså varför vissa hundar drabbas och inte andra.

Näringsinnehåll 
Per 100 g russin (Källa: Livsmedelsverkets livsmedelsdatabas, version 04.1) 
Energi: 1 251 kJ (299 kcal) 
Vatten: 15,4 g 
Protein: 3,2 g 
Fett: 0,5 g varav mättat: 0,16 g, enkelomättat: 0,02 g, fleromättat: 0,15 g, kolesterol: 0 mg 
Kolhydrater: 69,3 g, varav sockerarter: 59,5 g 
Fibrer:  9,7 g 
Vattenlösl. vitaminer: C: 3 mg, Folat: 3 µg, Niacin: 0,8 mg, B2: 0,09 mg, B1: 0,16 mg, B6: 0,25 mg 
Fettlösl. vitaminer: Karoten (A-vit): 6 µg, Alfa-tokoferol (E-vit): 0,2 mg 
Mineraler: Fosfor: 97 mg, Järn: 2,4 mg, Kalcium: 49 mg, Kalium: 750 mg, Magnesium: 30 mg, Natrium: 12 mg, Selen: 0,5 µg, Zink: 0,3 mg

Se även 
Russinleken

Källor 

Artikel i Nordisk familjebok/Uggleupplagan, band 23

Externa länkar 

Frukter
Nötter och frön
Gene Wilder

Gene Wilder, ursprungligen Jerome Silberman, född 11 juni 1933 i Milwaukee, Wisconsin, död 29 augusti 2016 i Stamford, Connecticut, var en amerikansk komisk skådespelare, filmregissör och manusförfattare. 

Bland Wilders filmer märks bland annat debuten i Bonnie och Clyde (1967), den första stora rollen i Det våras för Hitler samma år, Willy Wonka och chokladfabriken (1971), Det våras för sheriffen och Det våras för Frankenstein (båda 1974) samt hans fyra filmer med Richard Pryor: Chicago-expressen (1976), Dårfinkarna (1980), Hör upp, blindstyre! (1989) och Se upp igen blindstyre (1991). Wilder regisserade också och skrev manus till flera av sina filmer, däribland En tjej i rött (1984). År 1975 belönades Gene Wilder, tillsammans med Mel Brooks, med Nebulapriset för Det våras för Frankenstein. Gene Wilder mottog två Oscar-nomineringar under sina aktiva år.

Biografi 
Gene Wilder föddes i Milwaukee; hans föräldrar var rysk-judiska immigranter. Han studerade drama på University of Iowa och gick senare på Bristol Old Vic Theatre School i Storbritannien. Åren 1956–1958 tjänstgjorde han i den amerikanska armén som sjukvårdare på Fort Sam Houston.

Wilder återvände till USA och letade efter teaterroller medan han försörjde sig som limousinchaufför och fäktningslärare. Han startade sin karriär inom teatern då han medverkade i olika off Broadway-föreställningar innan han fortsatte på Broadway.

Hans första filmroll var i Bonnie och Clyde (1967). Annars är han mest känd dels för att ha medverkat i flera av Mel Brooks filmer, dels för att ha medverkat i ett antal filmer under 1970- och 1980-talen  tillsammans med Richard Pryor. Deras sista film ihop blev Se upp igen blindstyre (1991).

Wilder var gift med skådespelaren och Saturday Night Live-medlemmen Gilda Radner från 1984 fram till hennes död i cancer 1989. År 1991 gifte han sig med skådespelaren Karen Boyer.

Gene Wilder avled den 29 augusti 2016 i sviterna av Alzheimers sjukdom.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

 (TV-film)

 (TV-film)
 (TV-film)
 (TV-film)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 
 

Amerikanska filmproducenter
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Milwaukee
Nebulapristagare
Födda 1933
Avlidna 2016
Män
Alumner från University of Iowa
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Svart karp

Svart karp (Mylopharyngodon piceus) är en karpfisk från Kina som importerats till andra länder för att användas i fiskodlingar.

Utbredningsområdet sträcker sig från Amurflodens avrinningsområde till Xiflodens avrinningsområde. Troligtvis är även populationer i Japan och på Taiwan ursprungliga. Svart karp hittas vanligen i vattendrag och insjöar med klart vatten.

Hannar och honor vandrar till flodernas övre lopp före äggläggningen. Individerna fortplantar sig för första gången när de är 6 till 11 år gamla. Honor är vid tidpunkten cirka 100 cm lång och väger ungefär 15 kg. Hannar fortplantar sig när de är cirka 90 cm långa och 11 kg tunga. Honan lägger  till  ägg per tillfälle. Larverns börjar äta zooplankton och de byter sedan till vattenlevande insekter. När de blir 12 cm långa har de snäckor och andra blötdjur som föda.

Beståndet hotas av överfiske, av dammbyggnader och av vattenföroreningar. Populationens storlek är inte känd. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Karpfiskar
Johnny & Associates

Johnny's Jimusho, japansk idolagentur bildad av Johnny Kitagawa på 1960-talet. Agenturen har idag flera av Japans mest populära idoler i sitt stall och är ett av landets mest inkomstbringande företag. Deras artister är både skådespelare, programledare och sångare. Bland de populäraste finns SMAP, Kinki Kids, Arashi, Kanjani-8, V6, Tackey & Tsubasa, News, KAT-TUN och TOKIO.

Musik i Japan
WP:Projekt Japan