kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Miss Decibel

Miss Decibel är ett studioalbum från 1978 av det svenska dansbandet Wizex.  Albumet hamnade som högst på andra plats den svenska albumlistan.

Albumet innehåller bland annat hitlåten "Miss Decibel", vilken kom på andra plats i Melodifestivalen 1978 och som även hamnade på Svensktoppen, där den under perioden 16 april-25 juni 1978 låg i 11 veckor och som högst placerade sig på andra plats . På Svensktoppen hamnade även låten "Om en stund", där den under perioden 14 maj-23 juli 1978 låg i 11 veckor och som högst placerade sig på tredje plats .

Låtlista

Sida A

Sida B

Medverkande musiker
Kikki Danielsson - sång
Tommy Stjernfeldt - sång, gitarr
Lars Hagelin - sång, piano, synthesizer
Mats Nilsson - basgitarr
Thommy Carlsson - sång, gitarr, saxofon
Jerker Nilsson - trummor

Listplaceringar

Referenser 
Svenska dansband

Fotnoter 

Album av Wizex
Album producerade av Lasse Holm
Album utgivna på Mariann Grammofon
Musikalbum 1978
Flerspråkiga musikalbum
Engelskspråkiga musikalbum
Svenskspråkiga musikalbum
Hussein av Jordanien

Hussein bin Talal al-Hashemi (arabiska: ), född 14 november 1935 i Amman, död 7 februari 1999 i Amman, var Jordaniens kung från 1952 till 1999.

Biografi 

Hussein gick under uppväxttiden i olika skolor i Jordanien, Egypten och Storbritannien, bland annat vid brittiska arméns officershögskola i Sandhurst.  Den 20 juli 1951 följde han med sin farfar Abdullah I till Jerusalem. Utanför porten till Klippdomen blev farfadern nedskjuten och Hussein själv skadades. Husseins far Talal kröntes då till kung, men på grund av psykisk sjukdom var han tvungen att abdikera. Hussein utropades officiellt till kung den 11 augusti 1952 när han bara var 16 år gammal och kröntes den 2 maj 1953.

Inrikespolitiskt styrde han landet med järnhand. Han förde en västvänlig utrikespolitik främst stödd på USA. Han motsatte sig en palestinsk stat, vilket gjorde honom ovän med andra arabländer,  men relationerna förbättrades så småningom. Under hans tid genomlevde Jordanien ett antal större kriser. Israels militära seger över Jordanien under kriget 1967 var ett bakslag för landet med förlusten av Västbanken och stora palestinska flyktingströmmar till landet som följd.  Hussein  inledde förhandlingar med Israel i början av 1990-talet vilka resulterade i att ett fredsavtal mellan länderna kunde undertecknas år 1994.

Kung Hussein efterträddes av Abdullah II, äldste sonen till Hussein i hans äktenskap med prinsessan Muna al-Hussein.

Familj 
Giftermål och barn:
 Sharifa Dina bint 'Abdu'l-Hamid; drottning Dina, gifta 19 april 1955–1957
 Prinsessan Alia, född 13 februari 1956
  Antoinette Avril Gardiner; prinsessan Muna, gifta 25 maj 1961–1971
 Abdullah II av Jordanien, född 30 januari 1962
 Prins Faisal, född 11 oktober 1963
 Prinsessan Zein, född 23 april 1968
 Prinsessan Aisha, född 23 april 1968
 Alia Baha ed Toukan; drottning Alia, gifta 24 december 1972–9 februari 1977
 Abir Muhaisen, född 1972, adopterad
 Prinsessan Haya, född 3 maj 1974, gift med emiren av Dubai, Mohammed bin Rashid Al Maktoum
 Prins Ali, född 23 december 1975
 Lisa Najeeb Halaby; drottning Noor, gifta 15 juni 1978–1999
 Prins Hamzah, född 29 mars 1980
 Prins Hashim, född 19 juni 1981
 Prinsessan Iman, född 24 april 1983
 Prinsessan Rahay, född 9 februari 1986

Se även 
 Jordaniens historia

Källor 
Utrikespolitiska institutet/ Jordanien
 Store norske leksikon/ Hussein 1 ibn Talal
Rulers

Externa länkar

Födda 1935
Avlidna 1999
Jordaniens regenter
Hashimitiska ätten
Jordanska flygare
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Storkorset av Hederslegionen
Storkorset av särskilda klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Personer från Amman
Karl Lueger

Karl Lueger (uttal [luˈeːɡɐ], inte [ˈlyːɡɐ]), född 24 oktober 1844 i Wieden, Wien, död 10 mars 1910 i Wien, var en österrikisk politiker. Lueger grundade 1893 Kristligt-sociala partiet. Från 1897 till 1910 var han Wiens överborgmästare.

Biografi 
Lueger blev 1874 advokat och 1875 medlem av Wiens stadsfullmäktige ("Gemeinderat") samt bekämpade där först som demokrat, sedan som antisemitisk partiledare i det i Wien av judiska finansmän starkt påverkade tyskliberala partiet, vars kommunalförvaltning till följd av en rad stora finansskandaler erbjöd många angreppspunkter. Lueger valdes 1885 till deputerad i österrikiska riksrådet och 1890 till medlem av Nedre Österrikes lantdag samt blev i båda dessa församlingar ledare för ett snabbt växande antisemitiskt parti. Det nya kristligt sociala partiet hade i Wien sin styrka bland småhantverkarna, vilkas klass Lueger genom sin härkomst stod nära. Partiet knöt även förbindelser med kyrkomän samt bekämpade ungrarnas stora inflytande inom dubbelmonarkin. 

Lueger valdes 1895 först till vice borgmästare och därpå två gånger samma år till borgmästare i Wien trots motstånd från regeringen, som efter det första borgmästarvalet upplöste stadens Gemeinderat för att hindra hans ämbetstillträde. Kejsaren vägrade stadfästa Luegers val, men sedan han i april 1896 än en gång valts till borgmästare, kom det till en kompromiss, enligt vilken Lueger nöjde sig med viceborgmästarposten. I april 1897 valdes han åter till borgmästare, fick utan svårighet sitt val bekräftat och återvaldes sedan regelbundet. Lueger behärskade nu till sin död Wiens kommunalförvaltning, arbetade för stadens förskönande och genomdrev, att belysning, vattenledning, spårvägar med mera övertogs av kommunen efter att förut ha legat i händerna på stora bolag.

I Österrikes inre politik försökte Lueger under sina sista år förena olika partier till nationell samlingspolitik, särskilt i unionstvisterna med Ungern. Den korruption, som Lueger tidigare hade bekämpat, började emellertid insmyga sig i hans eget parti. De stora kommunala företagen krävde dryga skatter och var ej alltid finansiellt hållbara, och det kristligt sociala partiets välde i Wien föll redan året efter Luegers död. Medel till ett stort Luegermonument i Wien insamlades.

Källor 

Borgmästare i Wien
Personer inom antisemitism
Österrikiska politiker under 1800-talet
Personer från Wien
Födda 1844
Avlidna 1910
Män
Ugglan
Sånganförare

Sånganförare är en person som leder  allsång, ofta vid en sittning. 

Vid studentkårer och studentnationer är sånganförare ett ämbete som förtroendeväljs, oftast årsvis.

I manskörssammanhang tituleras ofta ledaren sånganförare, eftersom han sjunger med resten av sångarna istället för att endast leda, som en dirigent.

Källor

Fotnoter

Yrken inom musikbranschen
Körsång
Stackars lilla Sven

Stackars lilla Sven är en svensk långfilm från 1947 med Nils Poppe och Annalisa Ericson i huvudrollerna. Filmen är baserad på teaterpjäsen Mr Cinders som paret Poppe-Ericson även spelade på scen.

Handling
Filmen är en humoristisk variant på sagan om Askungen; när Svens rike adoptivfar gifter om sig med den fattiga men högfärdiga baronessan von Stråhle blir Sven hunsad och nertryckt av sin styvmor och hennes båda söner. Baronessan vill att någon av sönerna gifter sig med Marianne, dottern till den man som nu äger familjen von Stråhles gamla släktgods - men så träffas Sven och Marianne helt oförhappandes, och ljuv musik uppstår...

Om filmen
Filmen premiärvisades på biograf Skandia i Stockholm  24 februari 1947. Som förlaga har man använt pjäsen Mr. Cinders av Clifford Grey och Greatrex Newman.

Rollista i urval
Nils Poppe - Sven Carlsson 
Annalisa Ericson - Marianne Wennerberg, utger sig vara hembiträde  
Hjördis Petterson - baronessan Agata von Stråhle, omgift Carlsson, 
Douglas Håge - direktör Anton Carlsson, Agatas make, Svens far 
Åke Engfeldt - Claes-Göran von Stråhle, Agatas son 
Åke Jensen - Christer von Stråhle, Agatas son 
Hilding Gavle - direktör Kurt Wennerberg på Gripingehus, 
Marianne Gyllenhammar - Anna-Lisa Wennerberg, Mariannes kusin 
Elisaveta - donna Lucia 
Carl-Gunnar Wingård - polis 
Julia Cæsar - Tilda, Carlssons kokerska 
Helge Mauritz - Bengtsson, egentligen boven Nilsson-Ström 
Artur Rolén - bondgubben 
Arne Lindblad - landsfiskalen 
Martin Ljung - maskeradgäst

Musik i filmen
Trädgårdsvisa, kompositör Sven Gyldmark, text Gardar, sång Annalisa Ericson 
Les patineurs (Skridskoåkarna), kompositör Émile Waldteufel, instrumental. 
Jägarvisa, kompositör Sven Gyldmark, text Gardar, sång och dans Nils Poppe och Annalisa Ericson
En sjöman älskar havets våg svensk text Ossian Limborg, sång Nils Poppe
Wein, Weib und Gesang, vals, op. 333, kompositör Johann Strauss d.y., instrumental. 
Att man ä' som man ä, kompositör Sven Gyldmark, text Gardar, sång och dans Nils Poppe, Åke Engfeldt och Åke Jensen 
Gavotte (Gossec), kompositör François-Joseph Gossec, instrumental.

 

Filmer 1947
Svenska komedifilmer
Filmer i regi av Hugo Bolander
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska 1940-talsfilmer
Gunnar Ossiander

Gunnar Ossian Ossiander, född 5 april 1899 i Helsingborg, död 17 april 1984 i Vällingby, var en svensk skådespelare.

I sin ungdom utbildade sig Ossiander till konditor, vilket han kom att arbeta som i förutom hemstaden, även Köpenhamn och Landskrona. Han flyttade senare till Eslöv, där han kom i kontakt med Sverker Ahde, med vilken han kom att börja skriva revyer. Tillsammans skrev paret sex revyer, men när Ahde flyttade till Stockholm nådde samarbetet ett slut. Ossiander skapade därefter ett turnerande revysällskap vid namn Muntergökarna, som framförde revyer över hela Sverige, och efter andra världskrigets slut började han allt mer medverka i filmer. Han var mycket aktiv på 1970-talet och medverkade då i flera filmer och TV-serier, såväl som uppsättningar på Dramaten. Ossiander är gravsatt i minneslunden på Råcksta begravningsplats.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Helsingborg
Svenska revyartister
Gravsatta på Råcksta begravningsplats
Födda 1899
Avlidna 1984
Män
Lisbeht Tammeleht

Lisbeht Tammeleht, född 17 juli 1953 i Södertälje, är en svensk skådespelare.

Tammeleht studerade vid Statens scenskola i Stockholm.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1953
Levande personer
Personer från Södertälje
Jan Bandel

Jan Wilhelm Bandel, född 19 juli 1944 i Storkyrkoförsamlingen, Stockholm, är en svensk kompositör och musiker. Han är kanske främst trummis, men framträder även på vibrafon, tablas, gong, träblock och andra rytminstrument med den äran.

Bandel var medlem i bandet The Quints, som 1967 medverkade på samlingsalbumet Zingotoppen med låten Distant Love, skriven av honom själv och Staffan Stenström. Efter att The Quints samma år ombildats till Atlantic Ocean var Bandel medlem i detta band, med vilket han medverkade i Roy Anderssons långfilm En kärlekshistoria (1970). Han var i början av 1970-talet också medlem i banden Jason's Fleece och Sommarfilosoferna samt deltog i projekten Handgjort, Xtra, Tillsammans och Baltik. 

Bandel har under årens lopp också medverkat på skivinspelningar med bland andra Björn Arahb, Berndt Egerbladh, Sam Ellison, Claes af Geijerstam, Lalla Hansson, Ann-Kristin Hedmark, Folk & Rackare, Harpo, Merit Hemmingson, Emil Iwring, Tomas Ledin, Ola Magnell, Pugh Rogefeldt, Anders F. Rönnblom, Janne Schaffer, Bernt Staf, Jeja Sundström & Stefan Demert, Monica Törnell och X-models.

Filmmusik i urval

Externa länkar

Svenska filmmusikkompositörer
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska trummisar
Män
Födda 1944
Levande personer
Musiker från Stockholm
Otto Fredrik Tullberg

Otto Fredrik Tullberg, född 26 september 1802 i Nöbbele socken, Småland, död 12 april 1853 i Uppsala, var en svensk orientalist, präst, musiker, träsnidare och silhuettklippare.

Biografi 
Tullberg blev student i Uppsala 1822, filosofie magister 1830 och docent i österländska språk 1832.

År 1830 blev han kurator för Smålands nation och organiserade Allmänna Sången samma år. Han gjorde sig tillika känd som en skicklig musiker och komponerade för Gustaf Adolfs-jubileet den bekanta kören Hjältar, som bedjen.

Kort därefter företog han en längre färd till Tyskland, Österrike, Italien, Frankrike, England och Danmark, från vilken han återkom först 1837, då han, redan förut prästvigd, utnämndes till extra ordinarie hovpredikant.

Efter en ny vetenskaplig resa 1840–1841 befordrades han 1843 till professor i österländska språk i Uppsala. Utom en polemisk skrift mot Carl Johan Tornberg, en hebreisk läsebok samt ett latinskt festtal med anledning av kung Oscar I:s kröning (1845) utgav han några syriska arbeten efter handskrifter i London, Oxford och Vatikanen.

Som träsnidare täljde han vackra spelmarker som han själv målade med olika valörbeteckningar som klöver, hjärter och andra symboler han var även verksam som silhuettklippare varav ett porträtt av hans son från 1852 finns bevarat. Han omtalades som en mycket händig och skicklig träsnidare av sin samtid.

Tullberg företog dessutom nya vetenskapliga resor i utlandet, men återkom sjuk från den sista och avled i Uppsala 1853. Han ligger begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Familj 
Han var son till regementsväbeln Tyge Gustaf Tullberg och Gustafva Helena Tigerström samt från 1841 gift med konstnären Sofia Ridderbjelke och far till Tycho Tullberg. Han var bror till Hampus Tullberg samt farfar till Ingegerd Beskow, morfar till Anna Ödman och Tycho Ödman, liksom farbror till Hasse W. Tullberg.

Bibliografi 
På biblioteket — där har jag min största förnöjelse. En svensk orientalists brev till sin hustru från lärdomscentra i Europa under 1800-talets förra hälft. Ett urval med inledning och kommentarer. Utg. av Karin Beskow Tainsh. (Stockholm, 1972.)

Referenser

Övriga källor 

Svenskt konstnärslexikon del V, sid 486, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska orientalister
Hebraister
Syrologer
Svenska indologer
Svenska hovpredikanter
Präster i Svenska kyrkan
Alumner från Uppsala universitet
Filologer under 1800-talet
Svenska forskare under 1800-talet
Svenska präster under 1800-talet
Svenska musiker under 1800-talet
Personer från Nöbbele socken
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Svenska silhuettklippare
Svenska träsnidare
Födda 1802
Avlidna 1853
Män
Ugglan
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Tidigare kuratorer vid nationer vid Uppsala universitet
Comité Européen de Normalisation

Comité Européen de Normalisation (CEN) är en av de tre europeiska standardiseringsorganisationerna; de andra är CENELEC och ETSI. Den ger ut europeiska standarder med beteckningen EN, ett nummer och ett årtal, till exempel EN 14: 1994 som är standard för sängfiltar, utgiven 1994. De europeiska standarder som gäller i Sverige får beteckningen SS-EN, till exempel SS-EN 14.

CEN finansieras huvudsakligen av medlemmarna och av Europeiska kommissionen.

CEN-standarder kallas ofta för EU-standarder. CEN är dock inget EU-organ, utan en självständig organisation, liksom SIS Swedish Standards Institute i Sverige. CEN kan på uppdrag av Europeiska kommissionen eller Eftasekretariatet utarbeta standarder som innehåller de detaljerade specifikationerna för ett mer allmänt hållet direktiv. Produkter som uppfyller en sådan standards krav får förses med CE-märkning.

Sveriges medlemsorganisation i CEN är Svenska institutet för standarder, SIS.

Standardiseringsorganisationerna i följande länder är medlemmar

Belgien
Cypern
Danmark
Estland
Finland
Frankrike
Grekland
Island
Irland
Italien
Kroatien
Lettland
Litauen
Luxemburg
Malta
Nederländerna
Norge
Polen
Portugal
Slovakien
Slovenien
Spanien
Sverige
Schweiz
Storbritannien
Tjeckien
Tyskland
Ungern
Österrike

Standardiseringsorganisationerna i följande länder är filialer
Albanien
Bulgarien
Nordmakedonien
Rumänien
Turkiet

Följande organisationer inom följande områden är associerade medlemmar
Byggnadsindustri: European Construction Industry Federation (FIEC)
Fackföreningar: European Trade Union Technical Bureau for Health and Safety (TUTB)
Kemiindustri: European Chemical Industry Council (CEFIC)
Konsumenter: European Association for the co-ordination of consumer representation in standardisation (ANEC)
Maskinverktyg: European Committee for Co-operation of the Machine Tool Industries (CECIMO)
Medicinsk teknik: European Medical Technology Industry Association (EUCOMED)
Miljö: European Environmental Citizens Organisation for Standardisation (ECOS)
Små och medelstora företag: European Office of Craft/Trades and Small and Medium-sized Enterprises for Standardisation (NORMAPME)

Externa länkar
CEN:s webbplats
New Approach Standardisation in the Internal Market 

Standarder och konventioner
Internationella offentliga organisationer
Eric Jacob Arrhén von Kapfelmann

Eric Jacob Arrhén von Kapfelmann, född 21 oktober 1790 i Västervik, död 23 maj 1851, var en svensk director musices och tonsättare. 

von Kapfelman, som tillhörde Linköpingssläkten Arrhenius, ägnade sig först åt ämbetsmannabanan men blev musiklärare vid Krigsskolan på Karlberg 1824 och avlade 1833 musikdirektörsexamen. Han invaldes som ledamot 293 av Kungliga Musikaliska Akademien den 27 maj 1841. Bland hans tonsättningar märks manskvartetter, solosånger, kyrkomusik, musik till skådespel och en stor symfoni. Förutom hans populära Vårsång, första gången framförd vid Uppsalastudenternas vårhyllning 30 april 1823, gjorde han även arrangemanget till Otto Edvard Westermarks tonsättning av Tegnérs Kung Karl, den unga hjälte.

Kompositioner
Vårsång (Våren är kommen)

Arkiv 
Eric Jacob Arrhén von Kapfelmanns arkiv vid Musik- och teaterbiblioteket

Källor
 Gustaf Hilleström: Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Director musices
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1800-talet
Födda 1790
Avlidna 1851
Män
Personer från Västervik
Somatyper

Somatotyper är en teori som utformades av psykologen William Sheldon på 1940-talet. Enligt Sheldons teori är olika kroppstyper bundna till olika personlighetstyper och han gav kroppstyperna namn efter fosterutvecklingens tre vävnadslager: endodermet, mesodermet och ektodermet.

Sheldons ursprungliga teori 
Teorin kan kort sammanfattas som följer:

 Den mesomorfa kroppstypen är centrerad kring muskulaturen och cirkulationssystemet (hjärta och blodådror). En mesomorf människa är ofta muskulös. Den mesomorfa människan har ett somatotont temperament, och är modig, energisk, aktiv, dynamisk, självsäker, och tar gärna risker.

 Den ektomorfa kroppstypen är centrerad kring nervsystemet och hjärnan (ektodermt). Den ektomorfa människan har ett cerebrotont temperament (cerebral är något som har med hjärnan att göra), och är konstnärlig, känslig, snabbtänkt och inåtvänd.

 Den endomorfa kroppstypen är centrerad kring matspjälkningssystemet, särskilt tarmarna (endodermt). Den endomorfa människan har ett visceratont temperament (viscera är latin för tarm). Han har en tendens till övervikt, älskar bekvämlighet och lyx, och är utåtriktad.

Om man jämför med den klassiska teorin om de fyra kroppsvätskorna förefaller sangvinikern motsvara den endomorfa typen, kolerikern den mesomofra, och den spinkiga melankolikern den ektomorfa. Flegmatikern har ingen självskriven plats i Sheldons karaktäristik, fast beskrivningen av själva kroppstypen passar bra in på den endomorfe.

Sheldon gav ut boken Atlas of Men där han delade in kroppar i kroppstyper på en sjugradig skala. Med hjälp av kroppstyperna menade han att man bland annat borde kunna förutsäga tendenser till kriminalitet.

Externa länkar 
 Dr William Sheldon's Somatotypes (engelska)
 Dr. William Sheldon human personality traits/human temperament types (engelska)
 Introduktion till Sheldons teorier, ur Tracking the Elusive Human (engelska)
 Somatotypes at kheper.net
 Fitness-Web.com - Choosing the right exercise for your body type
 ChangingMinds.org - Wiliam Sheldon's body types
 FemaleMuscle.com
 Heath-Carter Manual (en metod för att utröna vilken somatotyp en viss person har med hjälp av kroppsmätningar eller från ett foto)

Ektomorf
 About.com - Ectomorphs
 Britannica.com - Ectomorph
 VistaMagOnline.com - The enigma of the ectomorph

Mesomorf
 About.com - Mesomorph, article: "Body shapes what do they mean?"
 Britannica.com - Mesomorph

Böcker 
 J. E. Lindsay Carter, Barbara Honeyman Heath: Somatotyping Development and Applications, Cambridge Studies in Biological and Evolutionary Anthropology (No. 5).

Artiklar 
 Should female gymnasts lift weights? Individual responses in the degree of hypertrophy appear to be related to an individual's sex and somatotype .... (see page 2 in the article). (belägg för att somatotyp påverkar resultat inom styrketräning)

Personlighet
Styrketräning
Kroppskonstitution
Pseudovetenskap
Teorier inom psykologi
Carl Johan Laurin

Carl Oskar Johan Laurin, född 1813 i Burs församling på Gotland, död 23 maj 1853 i Bahia, Brasilien, var en svensk musiker och tonsättare. 

Carl Johan Laurin var son till prosten Johan Filip Laurin och Magdalena Beata Fåhraeus. Han studerade vid Visby läroverk och vid Uppsala universitet från 1832. Han ledde Allmänna Sången 1839-1843 och skapade dess första stadgar. Laurin  promoverades 1842 och återvände 1843 till Gotland och en vikarierande, från 1846 ordinarie lärartjänst vid Visby lärdomsskola. 1846 avlade han även musikdirektörsexamen vid Musikaliska akademiens undervisningsverk. I Visby grundade han Visby allmänna sångförening och var dess förste ledare. På grund av sviktande hälsa flyttade han 1852 till Brasilien, där han avled i gula febern i Bahia den 23 maj 1853.

Som tonsättare har Laurin efterlämnat åtskilliga flerstämmiga sånger och solosånger till pianoackompanjemang, däribland "Mitt lif är en våg" med text av Carl August Nicander. Två strofer av den sången återfinns på hans gravkors i Brasilien.

Kompositioner
Mitt liv är en våg till text av Carl August Nicander

Noter 

Svenska kompositörer under 1800-talet
Födda 1813
Avlidna 1853
Män
Personer från Burs socken
Endomorf

Endomorf kan syfta på:

Kroppstyper (Sheldon) – Sheldons ursprungliga teori om kroppstyper
Kroppstyper (styrketräning) – Sheldons teori idag om kroppstyper
Hårdkokt

Hårdkokt () är ett begrepp som dels avser en litterär stil som framför allt förekommer inom deckargenren, dels en egen undergrupp av litterära verk inom samma genre. Begreppet kan även beskriva en litterär karaktär eller en författare. Ordet betyder tuff eller känslokall i svenskan.

Den hårdkokta skolan utvecklades inom amerikansk litteratur, med början hos deckarförfattare som Dashiell Hammett på 1920-talet och med senare efterföljare i bland andra Raymond Chandler och Ernest Hemingway. Stilen kännetecknas av osentimentala skildringar av brottslighet, våld och sexualitet, uttryckt med litoteser och kyliga kommentarer.

Begreppet är direktöversatt från amerikansk engelska och är belagt i svenska språket med betydelsen tuff och känslokall. Typiskt för hårdkokt litteratur är även att den består av korta meningar och att det är brist på känslor i handlingen.

Den hårdkokta deckargenren kan ses som en reaktion på eller motsats till pusseldeckaren. Till skillnad från den mjuka pusseldetektiven brukar den hårdkokta deckaren ta itu med mer realistiska problem som våld, korruption, social utsatthet eller personlig involvering i brott.

Inom filmkonsten kan film noir sägas vara en motsvarighet till hårdkokta litterära deckare. I många språk används även termen roman noir.

Källor 
Nationalencyklopedin, hårdkokt (hämtad 2022-12-20)

Noter

Externa länkar 
De hårdkokta och de uppgivna. Svenska deckarakademin.

Deckare