kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Adelsprivilegier i Sverige

Adelsprivilegier var privilegiebrev med gemensamma lagstiftade förmåner, friheter och rättigheter för adeln. Sådana privilegier var att adeln ägde företräde till högre ämbeten och intog en annan ställning i riket än andra ständer.

Alsnö stadga från 1280 är det äldsta regleringen av adelns privilegier, men har mer karaktären av kompensation. De som ägde jord och utförde tyngre krigstjänst kallades adel; om de fullgjorde krigstjänst till häst slapp de betala skatt för sina gårdar. 

I 1569 års adelsprivilegier, som är de äldsta man känner till i Sverige som saknar motprestation av adeln, fastslogs att den var adlig som fötts adlig eller erhållit adelsbrev av kungen, samt att adeln ägde företräde till bland annat häradshövdingeämbeten, undantaget vissa härader som kungen fick förläna åt vem han önskade. Annat innehåll berör familjerättsliga, borgerliga och ekonomiska förhållanden. Till de ekonomiska rättigheterna hörde adelns skattefrihet;  sedan 1280 innehade frälset frälsehemman och frälsegårdar, senare kallade sätesgårdar. En av de borgerliga rättigheterna var att adliga inte kunde hållas juridiskt ansvariga för vissa gärningar som var förbjudna för andra ständer. De familjerättsliga förmånerna reglerade förhållandet mellan arvsrätt och börd, och sålunda i viss mån vem som räknades till adeln. De enskilda släkternas adelskap reglerades däremot av adelsbrev. Adeln hade traditionellt jaktprivilegium, men Gustav III avskaffade detta år 1789. Adeln hade också vattenprivilegium och fick fiska fritt på sina egendomar. De senaste privilegierna antogs 1723 och gällde till 2003.

Adlig sköld och öppen hjälm 

Det enda adelsprivilegium som formellt finns kvar är rätten att använda öppen hjälm i vapensköld, vilket stadgades i en förordning från 1762 och aldrig formellt upphävts. Det kan ifrågasättas om förordningen är obsolet. I äldre juridisk litteratur har den dock betraktats som gällande rätt. I förordningen anges följande:

Endast vid två tillfällen har förordningen tillämpats, år 1767, och domarna blev av olika skäl frikännande. Idag tolkas förordningen ur ett heraldiskt historiskt perspektiv som att endast adlade släkter har rätt att föra släktvapen med öppen riddarhjälm, medan andra icke-adliga släkter får föra släktvapen som inte innehåller öppen hjälm. Den slutna hjälmen förekom dock inte under 1700-talet, så "öppen hjälm" skulle kunna betyda riddarhjälm i vid mening.

Förordningen anses bestå av två delar - en immaterialrättslig, som fastställer adelns rätt till sina vapen, och en straffrättslig. Patentbesvärsrätten ansåg 2006, i ett fall som gällde varumärkesregistrering av ett märke som anspelade på ett släktvapen, att 1762 års förordning inte var tillämplig. De klagande hade gjort gällande att förordningen uttrycker en civilrättslig princip att personliga kännetecken skyddas.

Referenser

Privilegier
Privilegier
Sverige
Svensk rättshistoria
Volkswagen Fridolin

Volkswagen Fridolin, VW typbeteckning 147, (Kleinlieferwagen) en bilmodell från Volkswagen lanserad 1964.

Postverket i Tyskland (Deutsche Bundespost) behövde en bil och i samarbete med Volkswagen och Westfalia så projekterades en bil som alla var nöjda med. Deutsche Bundespost hade en önskan om en bil med plats för cirka 2 kubikmeter och en lastförmåga på 350-400 kg. Serieproduktionen startade tidigt 1964 och avslutades juli 1974, det blev totalt tillverkat 6 139 st. bilar. Av den totala produktionen exporterades 1201 bilar till Liechtenstein och Schweiz (PTT) . Bilen var från grunden baserad på Typ 14, Volkswagen Karmann Ghias lite bredare bottenplatta. Axlar, motor och växellåda kom från Volkswagen Typ 1, Bubblan. Karossen var av en "lätt"-konstruktion av svetsade plåtdelar, som var skruvad på bottenplattan. Motorluckan och bakljus kom från VW Transporter, strålkastarna från VW 1500, Typ 3. Kaross med skjutdörrar på båda sidor. Bilmodellen såldes även i mindre antal på den inhemska civila marknaden..  

Under tillverkningsperioden fick "Fridolin" alla förbättringar som den vanliga "Bubblan", som t.ex. framvagn med kulleder, skivbromsar, tvåkrets bromssystem, 12 volts elsystem. 

Bilen Tjorven 1969-1971 hade vissa likheter med Volkswagen Fridolin.

Bilfakta från "Volkswagens of the world". 

Fridolin
Bakhjulsdrivna fordon
Hindersmässa

Hindersmässa var en folklig benämning för Henriksdagen (Henriksmäss) som firades i äldre tiders almanacka den 19 januari till minne av biskop Henriks dödsdag. Benämningen Hindersmäss utgick i 1901 års namnslängd medan namnsdagen blev kvar.

Henriksdagen har firats i nordligaste Sverige, inte minst av den finsktalande befolkningen. Dagen sades vara vinterns mittpunkt och således behövde hälften av djurens vinterfoder finnas kvar.

I Örebro finns Hindersmässan, en marknad som återkommer varje år sista veckan i januari.

Referenser 

Högtider
Dagar
Eriksberg, Botkyrka kommun

Eriksberg är ett bostadsområde i kommundelen Hallunda-Norsborg i Botkyrka kommun i Stockholms län. Området började byggas på 1970-talet och består idag av en blandning av höghus och radhus.

Historik
Inom ramen för miljonprogrammet beslöts i mitten av 1960-talet att bebygga Norra Botkyrka med höghus, villor och radhus. Projektet kallades Botkyrkastaden. Förutom Eriksberg ingick även Hallunda, Norsborg, Slagsta, Fittja, Alby och Storvreten i projektet.

Bebyggelsen är belägen på Eriksbergsåsen och sträcker sig mellan Hallundavägen i norr och Sankt Botvids väg (gamla Södertäljevägen) i syd. Området består främst av höghus, uppförda under mitten av 1970-talet. Typiska för området är fyra höga och långa huslängor vid Skarpbrunnavägen 21–85. Fasaderna är klädda med röd plåt och accentueras av ett framträdande parti i vitt. Husen ritades av arkitekt Lars Bryde och byggdes åren 1973–75 i egen regi av SKB:s dåvarande byggnadsavdelning. För försörjning med dricksvatten anlades i början på 1970-talet Eriksbergs vattenreservoar som står på Eriksbergsåsen. Byggnaden är klädd i vit korrugerad plåt och har på framsidan en skala som kunde ange den aktuelle vattenmängden i bassängen. Mitt på Eriksbergsåsen står Hammerstaskolan, en F-9-skola med omkring 440 elever (adress Hallundavägen 199).

Lägre bebyggelse tillkom under 1980-talet. År 1991 stod "Tre Källors" höghus klara, byggda av HSB och innehåller totalt 290 lägenheter. Söder om motorvägen E4/E20 ligger Eriksbergs industriområde, som dock räknas till kommundelen Alby.

Demografi 
Folkmängd i Eriksberg är omkring 3 900 varav 66,6 procent med utländsk bakgrund.

Bilder

Panorama

Referenser

Externa länkar

Norra Botkyrka
Orter i Botkyrka kommun
Svif

Svif har flera betydelser:

 Svif – en svensk intresseorganisation, se  Sveriges Vandrarhem i Förening
 Svif – en internetplats, se Sverige i Filmerna
Theon

Theon av Alexandria var lärare i astronomi och matematik på Museion i Alexandria, omkring 300 e.Kr. Far till Hypatia. 
Han skrev en avhandling om navigationsinstrumentet astrolabium, som användes för att bestämma himlakroppars höjd (i grader) över horisonten.
Han publicerade böcker, och fick hjälp av sin dotter Hypatia med sin upplaga av Ptolemaios Almagest och även med Euklides Elementa.

Externa länkar 

Antikens matematiker
Män
Lipari

Lipari kan syfta på:

Geografi

Italien 

 Lipari (ö)  Sicilien, 
 Lipari, Italien  Sicilien, Messina, 

Robotskapade Italienförgreningar
Församlingskod

Församlingskod, eller LKF-kod, är en sexsiffrig kod som används för att beteckna en församling inom Svenska kyrkan.

Koden användes tidigare även för att identifiera ett valdistrikt i Sverige, men sedan kyrkan frigjorts från staten ingår den nu enbart av historiska skäl i distriktskoden, som tillsammans med länskod och kommunkod bildar valdistriktskoden. Om församlingskoden ändras sker nu inte längre motsvarande ändring i distriktskoden.
I församlingskodens sex siffror betecknar de två första län (länskod), de två följande kommun (kommunkod) och de två sista församlingens nummer inom kommunen. Namnet "LKF-kod" kommer från de tre kodernas begynnelsebokstäver.

Externa länkar
 Lista över församlingskoder, från SCB

Svenska kyrkans församlingar
Valencia CF

Valencia Club de Fútbol, även känd som Valencia CF eller Los Che, är en spansk professionell fotbollsklubb från Valencia i Spanien. Klubben bildades i mars 1919, med smeknamnet "Los Ché". Deras stadion är Mestalla, vilken rymmer cirka 50 000 åskådare. Valencia är det fjärde största laget i La Liga.

Klubben är organiserade som ett sportaktiebolag (Valencia Club de Fútbol S.A.D.) som sedan augusti 2009 är majoritetsägd av sin icke-vinstinriktade stiftelse; La Fundació Valencia CF. Samma år skapades också damsektionen Valencia Féminas CF genom en sammanslagning av det äldre valencianska damlaget Colegio Aléman CF.

Valencias större stjärnor har varit bland andra Carlos Marchena, David Villa, David Silva, Juan Mata och Roberto Soldado.

Meriter 
Copa Del Rey 8 gånger
La Liga 6 gånger
Supercopa de España 1 gång
UEFA Cup 3 gånger
Uefa Super Cup 2 gånger
Europeiska cupvinnarcupen i fotboll 1 gång

Spelartrupp

Kända spelare i klubben genom tiderna

Valencias hymn 
És un equip de primera
nostre València Club de Futbol
que lluita per a defendre en totes bandes nostres colors
En el Camp de l'Algirós ja començàrem a demostrar
que era una bona manera per a València representar
Amunt València, Visca el València, és el millor
Amunt València, Visca el València del nostre cor
Units com sempre els valencianistes et seguirem
en cada estadi per a què triomfes t'animarem
En la capital del Túria és el València qui vist de blanc
i defén la camiseta ple de coratge per a guanyar
En Mestalla continuarem sempre esforçant-se per a triomfar
i les glòries arribaren i en competència continuaran
Amunt València, Visca el València, és el millor
Amunt València, Visca el València, del nostre cor
Units com sempre els valencianistes et seguirem,
en cada estadi perquè triomfes t'animarem
Amunt València, Visca el València es el millooooooooor

Se även 
 Penya Chescandinavia

Referenser

Noter

Externa länkar
Näsby kyrka, Västmanland

Näsby kyrka är en kyrkobyggnad i Frövi i Västerås stift. Den är församlingskyrka i Näsby församling. Vid kyrkan finns en minnessten rest till minne av de församlingsmedlemmar som dog i Estoniakatastrofen. Den bekostades av Näsby församling och restes av de anhöriga.

Kyrkobyggnaden
Den förste namngivne kyrkoherden Peder omnämns 1496. I mitten av 1600-talet fick församlingen en altartavla av Magnus Gabriel De la Gardie. 1688 försågs kyrkan med ett nytt torn, och 1693 byggdes orgelläkaren. Den nuvarande kyrkan byggdes 1858–1860 enligt Carl Lundmarks ritningar, men har kvar korsarmarna från den gamla kyrkan. Dessa byggdes på 1790-talet när kyrkan renoverades och byggdes ut mellan 1790 och 1794. Lillklockan göts om 1896 och anses ha anor från 1200-talet. I kyrkan finns ett antal fönster målade av Einar Forseth 1919, vilka skänktes till kyrkan i samband med att godsägaren Viktor Hübinette på närbelägna Hinsebergs gods fyllde 50 år.

Orgel
1773 hade kyrkan ett uråldrigt positiv med 4 stämmor.
1853: Ett mindre orgelverk som ställdes upp i kyrkan tillverkad 1852 av Anders Schöllin, Näsby socken. Orgeln renoverades både 1915 och 1946 och har nu 15 stämmor.
1887: Ett nytt orgelverk byggt av E. A. Setterquist & Son, Örebro, med 9 stämmor, avprovades av musikdirektörerna Karl Johan Leverth i Örebro och Ferdinand Elgstrand i Fellingsbro. Orgeln invigdes söndagen 24 juli 1887 av kyrkoherden Johan Emil Janson (f. 1839).

Galleri

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
 Utdrag ur byggnadsregistret

Kyrkobyggnader i Lindesbergs kommun
Kyrkobyggnader i Västerås stift
Stade de Reims

Stade de Reims, fransk fotbollsklubb från Reims. Klubben hade sin storhetsperiod under 1950-talet och början av 1960-talet med finalspel i Europacupen två gånger (1956 och 1959).

Historia 
Stade de Reims grundades 1910 under namnet  Société Sportive du Parc Pommery  under ledning av Marquis Melchior de Polignac, en fransman som senare fortsatte att tjäna i Internationella olympiska kommittén. Klubben antog sitt nuvarande namn den 18 juni 1931.

Spelare

Truppen

Utlånade spelare

Svenskar i laget 
 Jon Lundblad 
 Arber Zeneli
 Jens Cajuste

Referenser

Externa länkar 
 
Soccerway-profil
UEFA-profil

Stade de Reims
Sportklubbar bildade 1911
Nordlevantinsk arabiska

Nordlevantinsk arabiska är en arabisk dialekt eller språkvariant som talas framför allt i Syrien. Den nordlevantiska arabiska dialekten hör till den levantiska arabiskan, även kallad östlig arabiska som talas i Levanten.

Arabiska
Levanten

Levanten (italienska il Levante, "österlandet", egentligen "soluppgången", av levarsi, "uppgå") användes förr som ett allmänt begrepp för alla länder runt östra Medelhavet bortom Italien, och inbegrep såväl Balkanländerna som Turkiet och Egypten. I mer preciserad mening avsågs dock enbart de asiatiska kustländerna i östra Medelhavet, alltså det område som idag motsvaras av Turkiet öster om Bosporen (det vill säga Anatolien), Syrien, Libanon, Jordanien, Israel och Palestina.

Efter första världskrigets slut avsåg engelskans The Levant och franskans Le Levant enbart de delar av Levanten som hamnade under fransk och brittiskt styre som NF-mandat efter delningen av Osmanska riket, det vill säga Syrien och Libanon respektive Transjordanien, Brittiska Palestinamandatet och Irak.

Idag används begreppet "Levanten" mest av arkeologer och historiker som sysslar med regionens forntid, antiken och medeltid, som till exempel i diskussioner om korstågen. Flera forskare inkluderar även Cypern i levantinska studier, bland annat Council for British Research in the Levant, UCLA:s Near Eastern Languages and Cultures department och University College Londons Institute of Archaeology.

Redan under 1700-talet sökte Sverige självständiga handels- och sjöfartsförbindelser med Levanten (se Levantiska kompaniet), och 1911 startade två svenska rederier i Göteborg, A. Broström & son och Banco, trafik mellan Sverige och Levanten, så kallade levantlinjer.

Levantiner kallades förr ättlingar till européer som fötts i Levanten, i synnerhet om de hade österländska mödrar. De spelade en viktig roll i de levantiska handelsstäderna som köpmän och mäklare.

Se även
Indisk konst
Mellanöstern
Nordlevantinsk arabiska
Levante – flera
Islamiska staten, kallades tidigare Islamiska staten i Irak och Levanten

Referenser

Källor

Sydvästasien
Ugglan
Arabiska språk

Arabiska språk är en språkfamilj av semitiska språk. Hit hör ett antal språkvarianter av arabiska, men även maltesiska..

Källor 

Semitiska språk
Jerry Goldsmith

Jerrald King "Jerry" Goldsmith, född 10 februari 1929 i Los Angeles, Kalifornien, död 21 juli 2004 i Beverly Hills, Los Angeles, Kalifornien (cancer), var en amerikansk filmmusikkompositör.

Goldsmith belönades med en Oscar för bästa originalmusik för Omen, och var nominerad vid 17 tillfällen. Han gjorde musik till över 300 filmer, bland andra Alien, Den 13:e krigaren, Star Trek, Apornas planet, L.A. konfidentiellt, Basic Instinct - iskallt begär, Air Force One, På gränsen och Chinatown.

Filmografi (urval)

Externa länkar
 
Jerry Goldsmith Online

Födda 1929
Avlidna 2004
Amerikanska kompositörer
Amerikanska filmmusikkompositörer
Män
Personer från Los Angeles
Opel Monza

Opel Monza är en personbil, tillverkad i två generationer av den tyska biltillverkaren Opel mellan 1978 och 1986.

Monza A (1978-82) 

Monza A presenterades på IAA 1977. Det är en kupé-version av Opel Senator.

Versioner:

Monza A2 (1982-86) 

1982 kom en ny version, Monza A2, som var en vidareutvecklad Monza A1 med bl.a. ny front och bakända men i övrigt samma bil.

Versioner:

Bilder

Källor 
www.histomobile.com

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20111113051436/http://www.monza.webb.se/

Monza
Bakhjulsdrivna fordon
Frida Hallgren

Frida Sophia Hallgren, född 16 december 1974 i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Hallgren blev tidigt intresserad av teater och som barn deltog hon bland annat vid Vår Teater och Unga teatern. Hon fick som 12-åring sin första filmroll i den av LO producerade Det första äventyret (utkom 1988). Som 14-åring var hon med i novellfilmsföljetongen Klassliv, som sändes 1989 i Sveriges Televisions ungdomsprogram Bullen. Hon gick gymnasiet på teaterlinjen i S:t Botvids gymnasium. Hon utbildade sig på Teaterhögskolan i Malmö och gjorde sin praktik på Göteborgs stadsteater. Efter sin examen 1998 har hon bland annat varit verksam vid Uppsala Stadsteater och spelat med i pjäser som Sofokles Elektra, Amadeus samt Flickan på Henriksdalsberget på Stockholms stadsteater.

Hallgren Guldbagge-nominerades för Bästa kvinnliga biroll för sin roll i filmen 30:e november. För sina roller har hon i regel fått lovord, till exempel hennes roll i Ella Lemhagens Om inte, som annars fick blandad kritik och för huvudrollen i miniserien Stackars Tom.

Hallgren fick även lovord och uppmärksamhet för sin roll som Lena i Kay Pollaks Så som i himmelen och efter premiären på den filmen utnämndes hon till Sveriges Shooting Star för 2005 vid Filmfestivalen i Berlin. Hon fortsatte med samma roll i uppföljaren Så ock på jorden (2015).

Teater

Roller (ej komplett)

Filmografi (urval)

Referenser

Externa länkar 

 
 
 

Kvinnor
Födda 1974
Svenska skådespelare
Levande personer
Guldbaggenominerade
Skådespelare från Stockholm
Boris Karloff

Boris Karloff, ursprungligen William Henry Pratt, född 23 november 1887 i Camberwell i London, död 2 februari 1969 i Midhurst i West Sussex, var en brittisk skådespelare, främst känd för rollen som Frankensteins monster.

Biografi 
Boris Karloff föddes i Londonstadsdelen Camberwell och växte sedan upp i Enfield. Han studerade vid University of London och hans mål var då att bli diplomat, men han blev i stället skådespelare. 1908 reste han till Kanada och USA. Från början spelade han i flera stumfilmer, men det var i och med hans medverkan i filmen Frankenstein 1931 han slog igenom för den stora allmänheten. Efter detta spelade han i ett stort antal filmer, många av dem skräckfilmer. 

Han avvek från skräckfilmsgenren vid endast ett par tillfällen, bland annat i filmen Den osynliga fienden (The Lost Patrol) 1934 och ett par gånger för scenframträdanden, exempelvis som Kapten Krok i Peter Pan 1951 och i Peter Bogdanovichs Levande mål 1968, där han parodierade sin tidiga karriär. Han gjorde även berättarrösten i den tecknade kortfilmen När Grunken knyckte julen (How the Grinch Stole Christmas, 1966). Hans sista filmer var en rad mexikanska skräckfilmer. Karloffs scener i dessa spelades dock in i Hollywood. 

I en intervju med Boris Karloff av Gunnar Nilsson i Filmjournalen, nr 9 (sidan 14), i mars 1946, står följande:

Boris Karloff medverkade i uruppsättningen av den amerikanska kriminalfarsen Arsenik och gamla spetsar på Broadway, med premiär den 10 januari 1941. Pjäsen spelades 1 444 gånger och Karloffs roll var den som de mordiska tanternas kriminelle bror Jonathan Brewster, som blir rasande då han ofta misstas för Karloff. Detta efter att han låtit en alkoholiserad medbrottsling Dr. Einstein (en karaktär som baserades på den verkliga gangstervärldens kirurg Joseph Moran) utföra plastikkirurgi på honom, för att dölja sin identitet, men som resulterat i att han liknar skådespelaren (dvs. han själv, ett självrefererande skämt och drift med den roll som han för evigt kom att förknippas med, Frankensteins monster). Då Frank Capra 1944 gjorde en filmatisering av pjäsen fick Raymond Massey spela Jonathan, då Karloff fortfarande spelade rollen på Broadway, Karloff repriserade dock sin roll i två olika amerikanska TV-versioner 1955 och 1962.

Karloff förklarade sitt exotiska utseende med att hans förfäder kom från Ryssland, men några av hans förfäder härstammade från Indien och Karloffs dotter Sara förnekar all kännedom om några ryska förfäder.

Karloff avled av långvarig lungsjukdom 1969 i sitt hem i Midhurst, West Sussex, och begravdes i Guildford i Surrey.

Filmografi i urval 

 (röst)

Teater

Roller

Externa länkar 

 
 
 
  

Födda 1887
Avlidna 1969
Brittiska skådespelare
Män
Skådespelare från London
Alumner från King's College London
Kafé 44

Kafé 44, i folkmun kallat 44:an, är en kulturförening som driver kafé, konsertlokal och boklåda i Kapsylen på Tjärhovsgatan 46, Södermalm, i Stockholm.

Kafé 44 är en känd samlingsplats för bland annat anarkistiska, syndikalistiska, antifascistiska och andra utomparlamentariska grupperingar. Kafé 44 är även ett populärt tillhåll för punkare och antifascistiska skinheads. Kaféet kan jämföras med Ungdomshuset i Köpenhamn som också var en samlingsplats för vänsterungdomar. Kaféet ligger i ett hus som ägs av föreningen Kapsylen, där de grupper som verkar i huset samt de boende är medlemmar.

Kafé 44 är indelat i tre grupper vilka arbetar ideellt med att driva de olika huvudgrenarna inom kaféet - Infobokhandeln, Dagfiket och Scen 44.

Bokhandeln INFO
På Kafé 44 finns också en frihetligt socialistisk bokhandel.
Här kan man hitta feministiska, historiska, filosofiska, antifascistiska, anarkistiska, syndikalistiska och andra politiskt orienterade böcker, tidningar, knappar, musik och filmer.

Dagfiket

Själva fikadelen av kaféet sköts av dagfikagruppen. Tompa Eken som var en av de drivande bakom kaféet bakade bullar till varje spelning tills 2018 då han gick i pension.

Scen 44 - "Öppen scen"
Kafé 44 har vad de kallar öppen scen vilket innebär att även alternativa musikgenrer som punk och hardcore får plats. Man brukar heller inte ha någon åldersgräns. Man har arrangerat spelningar sedan 1990.
Detta har resulterat i att ett stort antal band både kända och okända spelat där.

Publikrekordet togs den 26 mars 2019 av ”City Candy” och 4 andra ungdomsband.

Exempel på band och artister som har spelat på 44:an

 Asta Kask
At the Gates
 Backyard Babies
 bob hund
 Slowlife
 Charta 77 som brukar ha sin klassiska julspelning på 44:an den 22 december.
Crash Nomada 
 Coca Carola (har spelat in liveskiva på Kafé 44, En Sista Gång På 44:an)
 City Candy
 Crashdïet
 De Lyckliga Kompisarna (har spelat in liveskiva på Kafé 44)
Dismember
 Florence Valentin
 Greta Kassler
 Hellacopters
 Ison & Fille
 Johnossi
 Joakim Thåström
 Kent
 Kristian Anttila
 Köttgrottorna
 Sons of Thunder
 Stefan Sundström
Stockholms Negrer
Suis La Lune
 Svenska Akademien
 Säkert!
 Träd, Gräs och Stenar
 The Animal Five
 The Hives
The Latin Kings
Rio Negro
 Looptroop
 Organismen
 Pennywise
 Sista Skriket

Noter

Externa länkar

Kafé 44:ans webbsida
 

Svensk punk
Anarkism i Sverige
Kaféer i Stockholm
Konsertscener i Stockholm
Södermalm
Kulturföreningar