kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Patricia Arquette

Patricia Arquette, född 8 april 1968 i Chicago, Illinois, är en amerikansk skådespelare. Hennes mest kända filmer inkluderar True Romance (1993), Ed Wood (1994), Flirting with Disaster (1996), Lost Highway (1997), Hi-Lo Country (1998), Bringing Out the Dead (1999) och Ett hål om dagen (2003).

För sin insats i Richard Linklaters Boyhood (2014) fick hon mycket beröm och vann även en Oscar, BAFTA Award, Critics 'Choice Award, Golden Globe Award, Independent Spirit Award, och SAG Award för Bästa kvinnliga biroll. På TV spelade hon rollen som Allison DuBois i dramaserien Medium (2005–2011).

Biografi 
Arquettes första större roll var som Kristen Parker i den tredje av Terror på Elm Street-filmerna, Terror på Elm Street 3 – Freddys återkomst (1987). 

Åren 2005 till 2011 hade hon huvudrollen som Allison DuBois i tv-serien Medium. Serien och rollen är baserad på författaren och mediet Allison DuBois liv, som i serien bistår med sina övernaturliga förmågor i polisutredningar. Arquette tilldelades tre Golden Globe-nomineringar och två Emmy nomineringar, samt vann en Emmy i kategorin för Bästa kvinnliga huvudroll i en dramaserie, år 2005 för denna roll.

Vid Golden Globe-galan 2015 fick Arquette pris i kategorin Bästa kvinnliga biroll för rollen som den ensamstående mamman i Boyhood. Även vid Oscarsgalan 2015 vann hon pris för rollen i kategorin Bästa kvinnliga biroll.

Arquette medverkade även i CSI: Cyber som Avery Ryan, biträdande chef för FBI (2015–2016).

Privatliv 
Hon tillhör en hel familj av skådespelare. Hon är syster till Rosanna, Richmond, Alexis och David Arquette samt dotter till Lewis Arquette. 

Arquette förlovade sig med skådespelaren Thomas Jane i augusti 2002 och de gifte sig 24 juni 2006, 2010 separerade paret. Med honom har hon dottern Harlow, född 20 februari 2003. Hon har tidigare varit gift med Nicolas Cage (1995–2001) och hon har sedan tidigare sonen Enzo, född 3 januari 1989 tillsammans med musikern Paul Rossi.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

 

 (TV-film)

 (TV-film)

 (TV-film)

 

 (röst)

Källor

Externa länkar 

 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1968
Levande personer
Skådespelare från Chicago
Oscar för bästa kvinnliga biroll
Teodulf av Orléans

Teodulf av Orléans (franska: Théodulfe) (född: 750-760, död: 18 december 821) fransk biskop, diktare, teolog och personlig rådgivare till Karl den store.

Teodulf var sannolikt av visigotisk härkomst och utnämndes till biskop av Orléans omkring 798. Han skrev teologiska utredningar, som De ordine baptismi och försvarade idén att den Helige Anden utgick också från Sonen och inte, som hävdades av den grekisk-ortodoxa kyrkan, endast från Fadern. Det manifesterades genom användandet av ordet Filioque ("och av Sonen") och ledde till slut till en öppen schism mellan den grekiska och den romerska kyrka. Teodulf deltog i händelserna i Rom 800. (?)

Teodulf ansåg även att kvinnan är svag och underlägsen mannen och att det i högsta grad är olämpligt att hon vidrör heliga ting i kyrkan. 

Teodulf, som verkade under Karl den stores regeringstid, lät 806 uppföra ett palatskapell intill sin privata villa i Germigny-des-Prés vid floden Loire. Detta palatskapell förstördes av normander, och i sin nuvarande restaurerade skepnad från 1800-talet är det ett av mycket få bevarade exemplen på arkitekturen på fransk mark från Karl den stores tid. Se vidare: Konstens historia: Frankrike.

Teodulf skrev också för tiden originella, latinska dikter och hade stor betydelse inom hymndiktningen till exempel med Gloria, laus et honor, tonsatt av Egidus Binchois och Antoine Brumel under 1400-talet. I Teodulfs korrespondens finns beskrivningar av kretsen kring Karl den store. 

Under Ludvig den fromme misstänktes Teodulf vara delaktig i en sammansvärjning 817 och förvisades till Angers. Teodulf dog i fängelse i Angers 821.

Franska biskopar
Franska poeter
Franska teologer
Avlidna 821
Män
Födda 750-talet
821

821 (DCCCXXI) var ett normalår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum
Tang Mu Zong blir kejsare av Kina.

Födda 
Gisele, prinsessa av Frankerriket.

Avlidna 
18 december – Teodulf av Orléans, fransk biskop, diktare och teolog (död i fängelse i Angers i Frankrike).
Cenwulf, kung av Mercia sedan 796.

Externa länkar
Orléans

Orléans är en stad och kommun i norra delen av centrala Frankrike, omkring 130 km sydväst om Paris. Orléans är regionhuvudstad (franska préfecture) i departementet Loiret. År  hade Orléans  invånare.

Historia 
Orléans går tillbaka till gallisk tid. Staden fick efter Julius Caesar på 50-talet f. Kr. namnet Aurelianum. Under merovingertid var Orléans betydelsfull som huvudort för frankiska delriken. Staden fick 1052 stadsprivilegier och blev 1306 universitetsstad.

Under hundraårskriget belägrades staden av engelsmännen 1428–29 men undsattes av Jeanne d'Arc, som därigenom fick tillnamnet Jungfrun av Orléans. Under 1500-talet var staden ett centrum för hugenotterna, men efter Bartolomeinatten tog katolikerna över staden.

Under tysk-franska kriget utkämpades ett flertal strider runt Orléans. 28 november 1870 slog en tysk häravdelning tillbaka ett franskt angrepp vid Beaune-la-Rolande och 2 december slogs den franska Loirearmén i Slaget vid Loigny varpå tyskarna 3–4 december gick till anfall mot de franska ställningarna i Orléans och besatte staden.

Andra världskriget 

Under andra världskriget gjorde den tyska armén järnvägsstationen Orléans Fleury-les-Aubrais till en av centralerna för tyskarnas logistiska järnvägssystem. Pont Georges V blev omdöpt til "pont des Tourelles". En transitläger för deporterade byggdes vid Beaune-la-Rolande. Under befrielsen av Frankrike bombade det amerikanska flygvapnet staden och järnvägsstationen och förorsakade stora skador. Staden var en av de första som byggdes om efter kriget: planen för rekonstruktionen och förbättringen av staden främjades av Jean Kérisel och Jean Royer, och hade kommit i gång så tidigt som 1943. På grundval av planen påbörjades rekonstruktionen redan 1945. Denna rekonstruktion gjorde att staden fick ett utseende som delvis var identiskt med utseendet före kriget, bland annat Royale och dess arkader, men man utnyttjade också innovativa prefabrikationstekniker som îlot 4 under ledning av arkitekten Pol Abraham.

Vänskapsorter 
Orléans har följande vänskapsorter:

, Dundee
, Treviso
, Münster
, Kristiansand
, Wichita
, Tarragona
, Saint-Flour
, Utsunomiya
, Lugoj
, Parakou
, Perm

Orléans har också ett samarbete med:
 , Kraków

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Orléans

Referenser

Webbkällor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

 
Kommuner i Loiret
798

798 (DCCXCVIII) var ett normalår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Teodulf av Orléans utnämns till biskop.
 Karl den store sänder en delegation till den danske kungen Sigifrid. (Källa: Annales Regni Francorum.)

Födda

Avlidna 
Cynethryth, drottning av Mercia.

Externa länkar
Germigny-des-Prés

Germigny-des-Prés är en liten kommun i departementet Loiret i norra delen av centrala Frankrike. Kommunen ligger vid floden Loire omkring 30 km från Saint-Benoît-sur-Loire. År  hade Germigny-des-Prés  invånare.

Germigny-des-Prés är främst känt för sitt palatskapell uppfört av Teodulf av Orléans omkring 806 och mosaiken i kapellet som är den enda bevarade mosaiken i Frankrike från karolingisk tid.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Germigny-des-Prés

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Loiret

Källor

Externa länkar 
 Jean-François Bradu - en hemsida med bilder från kapellet 

Kommuner i Loiret
Orter i Centre-Val de Loire
Klodvig

Klodvig kan syfta på:
Klodvig I (ca 466–511), frankisk kung 481-511
Klodvig II (634–657), frankisk kung 637-657
Klodvig III (–676), frankisk kung 675-676
466



Händelser

Okänt datum
Kejsar Leo I slår tillbaka hunnernas invasion i Dakien.
Eurik efterträder sin bror Theoderik II som kung över visigoterna.
Petrus Fullo avsätts som patriark av Antiochia och efterträds av Julianus.

Födda 
 Klodvig I, kung över de saliska frankerna från 481 eller 482 till 509, kung över alla franker 509–511 (född omkring detta år)

Avlidna 
Theoderik II, visigotisk kung.
511



Händelser

November 
 27 november – Vid Klodvig I:s död delas Frankerriket mellan hans fyra söner, enligt gammal germansk arvsdelningssed:
 Chlothar I blir kung över Soissons (nuvarande sydvästra Frankrike; markerat med ljusblått på vidstående karta).
 Childebert I blir kung över Paris (nuvarande nordvästra Frankrike; markerat med rosa på vidstående karta).
 Chlodomer blir kung över Orléans (nuvarande mellanvästra Frankrike; markerat med rött på vidstående karta).
 Theoderik I blir kung över Reims (nuvarande nordvästra Frankrike, Belgien samt delar av Nederländerna och Tyskland; markerat med mörkblått på vidstående karta).
 Det gröna området på kartan är kungariket Burgund, som ännu inte ingår i Frankerriket.

Okänt datum 
 Den saliska lagen (lex salica) färdigställs. Den är uppkallad efter de saliska frankerna, som är den dominerande maktgruppen inom Frankerriket.

Födda 
Yang Yin, kinesisk ämbetsman.

Avlidna 
 27 november – Klodvig I, kung över de saliska frankerna från 481 eller 482 till 509, kung över alla franker sedan 509

Externa länkar
Marginalia

För stekelarten, se Marginalia religiosae

Marginalia, även bokmåleri eller handskriftsmåleri'', är illustrationer som gjordes i marginalerna på medeltida manuskript. Illustrationerna gjordes efter det att böckerna textats av illuminatörer som smyckade på avsedda ställen i och runt texten. De lade också till egna bilder i marginalen, men höll sig alltid utanför texterna. Det kunde vara rena illustrationer till texten men även galna teckningar av fantasier, burleska motiv, symbolik och möjligen kritik mot samhället eller referenser till dåtidens populärkultur. Det kunde också var påpekanden om felaktigheter som handtextaren hade gjort. Marginalia var som vanligast från 1100-talet till 1300-talet. Även under medeltiden fanns det kyrkomän som varken förstod eller ifrågasatte bilderna.

Forskare avfärdade länge marginalia som betydelselöst och det var först på 1960-talet som forskarna började intressera sig, däribland bland andra Lillian Randall och senare Michael Camille. Det råder oenighet om syftet till illustrationerna och varför många gånger burleska motiv fick samexistera med de religiösa texterna, eventuellt kan det ha varit minnesknep. Eftersom bilderna gjordes efter texten kan de haft lägre status. Därför var värdet av det de föreställde också lägre och kunde vara mer burlesk. Bilderna visar även vardagliga motiv och är en källa till kunskap om medeltidens klädedräkt och dess hantverks- och vardagsföremål.

Det kan också vara illuminatörerna som använde marginalerna för att roa sig själva eller klaga; även handskrivarna utnyttjade marginalen för att klaga över det monotona arbetet och dåliga arbetsförhållandena.

Flera motiv var återkommande: nunnor som plockar penisar som växer på ett träd, riddare som slåss mot sniglar, kaniner som jagar jägarna.

Se även
Miniatyrmåleri

Källor

Externa länkar

Hantverk
medeltiden
motiv i konsten
Keltisk konst

Den keltiska konsten har förhistoriska rötter och utgör en i princip obruten konsttradition på åtminstone 4 000 år. Den utmärker sig med sin rika ornamentik och bundenhet vid ytan. Vanligen är den helt tvådimensionell helt utan perspektiv och skuggningar. Den särpräglade, dekorativa linjeornamentiken brukar sägas var kanonisk för den engelska konsten - från gotiken till prerafaeliterna.

De omkring 400 år då romarna behärskade Storbritannien uppblandades den traditionella ornamentiken med klassiska element men lämnade obetydliga spår efter den anglosaxiska erövringen omkring 450.

Det berömda engelska bokmåleriet utvecklades i kyrkans tjänst från det keltiska arvet då koptiska munkar kristnade Irland på 400-talet. Under de följande seklerna spreds den kristna läran, och bokmåleriet upptog element från Bysans och germansk konst.

Några viktiga verk 
 Book of Durrow, c:a 675
 Book of Lindisfarne, c:a 700
 Book of Kells, c:a 800

Se även 
 Kelter
 Keltisk mytologi

Konst
Konstens historia
Primär biliär cirros

Primär biliär cirros (PBC) är en autoimmun sjukdom som drabbar leverns små gallgångar. Sjukdomen är kopplad till andra autoimmuna sjukdomar såsom Sjögrens syndrom. Troligen finns en ärftlig komponent. Den grupp som löper störst risk att utveckla PBC är medelålders kvinnor. Sjukdomen kan leda till skrumplever.

Sjukdomen beskrevs 1876 av Victor Charles Hanot och har därför tidigare även kallats Hanots sjukdom.

Symtom 
När sjukdomen fortskrider stiger koncentrationerna av bilirubin och kolesterol i blodet då dessa på grund av sjukdomen inte kan avlägsnas via tarmen. När bilirubin inlagras i vävnaderna uppstår gulsot. Fett ur maten kan inte absorberas i tarmen på grund av utebliven avsöndring av gallsalter, och därav uppstår även dålig absorption av vitamin D och kalcium. Som en följd av detta uppstår skelettförsvagningssjukdomarna osteomalaci samt osteoporos. Patienten riskerar även att utveckla gallsten. Om sjukdomen går så långt att skrumplever uppstår, kan den sjuke dö som ett resultat av för dålig leverfunktion.

Behandling 
Sjukdomen kan behandlas med ursodeoxicholsyra som ges i tablettform under lång tid för att bromsa sjukdomens förlopp. Om svår skrumplever uppstår kan det bli aktuellt med levertransplantation.

Noter 

Leversjukdomar
Autoimmuna sjukdomar
Recioto

Recioto är en sorts vin tillverkat i Veneto i norra Italien. Vinet har DOC-klassning och heter då Recioto della Valpolicella. Namnet kommer av recie som betyder öron på Verona-dialekt. Det är också "öronen" på druvklasarna, det vill säga de druvor som sticker ut och har fått mest sol, som man traditionellt har plockat för att göra detta söta, röda vin. Druvorna får sedan torka på speciella mattor (se passito) för att bli extraktrikare och ge ett fylligt vin. Jäsningen avslutas i förtid för att på så sätt behålla mer druvsocker i den färdiga produkten. Vinet får därmed väldigt hög restsötma och något lägre alkoholhalt och det är den främsta skillnaden mellan Recioton och dess närmaste släkting: Amarone della Valpolicella.

Bittra körsbär, plommon, rök och köttbuljong är vanliga beskrivningar av Reciotos smak.

Se även
 Ripasso
 Amarone
http://www.valpolicellawines.it
Italienska viner

de:Recioto
en:Straw wine
fr:Vin de paille
he:יין קש
Portahypertension

Portahypertension, även kallat portal hypertension och portal hypertoni, är när trycket i vena portae är förhöjt. Detta kan bero på propp i vena porta, levercancer, levercirros eller propp i vena hepatica (Budd-Chiari). Ökat tryck i vena porta gör att blodet inte kan flyta där utan måste ta alternativa vägar. De alternativa vägarna är i matstrupen (esofagusvaricer), bredvid anus (hemorrojder) och i främre bukväggen (caput Medusae). Förstorad mjälte (splenomegali) och ascites är vanligt. Ofta görs ultraljudsundersökning med Doppler. Behandlingen går ut på att undvika blödning.

Externa länkar
 internetmedicin.se - Levercirros, komplikationer

Hypertoni
Kärlsjukdomar
Hepatologi
Ascites

Ascites, förr bukvattusot, är ett patologiskt tillstånd med vätskeansamlingar (så kallad ascitesvätska) i bukhålan.

Om ascitesvätskan har låg proteinhalt är den ofta orsakad av portal hypertension eller skrumplever. Om den har hög proteinhalt beror det oftast på inflammation eller tumör. Portal hypertension, sänkt albuminproduktion i levern och sekundär aldosteronism kan alla ge upphov till ascites. Kylös ascites innebär att tarmlymfa finns i bukhålan, och kan förekomma med eller utan infektion.

CT av buk kan påvisa vätska i buken, medan ultraljud av buk kan både påvisa och ibland även mäta vätska i buken.

Spironolakton, ett urindrivande, men kaliumsparande medel, ges ofta. Samtidigt är det viktigt att minska saltintaget.

Vid svårare fall tappar man var tionde dag buken på ungefär fem liter vätska.

Och vid extrema fall lägger man in ett så kallat pleurx-drän, som man själv kan tappa när man känner att det blir för mycket.

Ascites är framförallt en riskfaktor för bukhinneinflammation (peritonit).

Se även
 Bukfetma
 Kwashiorkor (biafrabarnmage)
Hjärtsvikt
Struma ovarii

Källor

Ödem
Mag- och tarmsjukdomar
Patologiska processer
Värdemängd

En värdemängd (ibland även bildmängd) är inom matematiken mängden av alla värden en funktion (avbildning) kan anta. Det vill säga, givet en funktion  från mängden X till mängden Y så är 

värdemängden till f. Observera att värdemängden till f inte nödvändigtvis är samma sak som målmängden Y, utan begränsas till de värden som f kan anta; värdemängden är alltså en delmängd av Y.

För en funktion  definieras urbilden av en delmängd B till Y, eller för ett element b i Y, som mängderna

 skall här inte tolkas som funktionsinversen av f.

Exempel
Funktionen

har de reella talen som definitionsområde. Då f inte kan anta ett negativt värde är värdemängden till f mängden av alla reella tal som är större än eller lika med noll, det vill säga f(x) ≥ 0 för alla reella tal x.

Funktionen 

är också definierad över de reella talen. I detta fall kan g anta vilket reellt tal som helst och har därför mängden av alla reella tal som värdemängd.

Se även 
 Definitionsmängd
 Målmängd

Matematisk terminologi

mzn:برد
KÖ

KÖ eller kö kan avse:

Kö (datastruktur) – en linjär datastruktur för lagring av data
Biljardkö – ett spelredskap i biljard
Bilkö – ett tillstånd som karaktäriseras av lägre hastigheter eller stillastående trafik
Köteori – matematiskt idealiserade köer med stokastiskt tillflöde och utflöde
Stack

Stack kan avse:

Stack (datastruktur) – en vanlig datastruktur inom datavetenskapen
Stack (mikroprocessor) – en grundläggande funktion i en mikroprocessor
Protokollstack – ett sätt att beskriva datakommunikation t.ex. Internetprotokoll
Myrstack (myror) – bo för myror
Marshallstack – en högtalare i flera delar, se Marshall Amplification
Höstack – en hög av strå
Hepatit

Hepatit eller leverinflammation är en grupp av sjukdomar som alla innebär inflammation av levern. Inflammationen kan bero på infektioner, autoimmunitet, läkemedel, gifter eller alkoholmissbruk. Karaktäristiskt för hepatit är att en del av leverns celler är inflammerade. Leverinflammation som varar kortare tid än 6 månader kallas akut hepatit medan en leverinflammation som pågått mer än 6 månader kallas för kronisk hepatit.

Typer av hepatit

Viral hepatit 

Virusinfektion är den vanligaste orsaken till hepatit. Flera olika sorters virus finns:
 Hepatit A, "epidemisk gulsot"
 Hepatit B, Au-gulsot
 Hepatit C, hepatit non A non B
 Hepatit D
 Hepatit E

Hepatit non A non B (hepatit nAnB) var beteckning på en hepatit som spreds via blod och orsakade mycken skada inom sjukvården och bland injektionsmissbrukare. Den visade sig i nästan samtliga fall vara det som kom att kallas hepatit C, när man år 1988 väl lärt sig diagnostisera den smittan.

Det har funnits antaganden om att minst ytterligare två leversjukdomar skulle kunna klassas som hepatit F respektive hepatit G, men båda har nu avskrivits som hepatiter.

Alkoholhepatit 
Utvecklandet av hepatit hos alkoholister är vanligtvis den andra fasen i utvecklandet av permanent leverskada. Hepatit föregås ofta, men inte nödvändigtvis, av fettlever. Därefter påbörjas den inflammatoriska fasen där de funktionella cellerna i levern (hepatocyterna) ersätts av bindväv. Slutstadiet för inflammationen kallas för skrumplever. Vid skrumplever är antalet hepatocyter i levern så pass reducerat att organet inte längre kan fylla sin funktion, varvid leverns död till slut inställer sig.

Symptom på hepatit är undernäring, feber och gulsot. Kortison och andra antiinflammatoriska preparat samt kosttillskott har förmågan att bromsa förloppet.

Kronisk hepatit 
Kronisk hepatit kan bland annat bero på hepatit B, hepatit C, hepatit D, läkemedel, autoimmunitet, Wilsons sjukdom eller hemokromatos.

Kronisk hepatit B kan behandlas med interferon eller nukleosid/nukleotidanaloger och kronisk hepatit C behandlas som standard med direktverkande antivirala substanser i olika kombinationer. Vid extremt dålig leverfunktion kan levertransplantation bli aktuell.

Vaccin 
Fullbordad vaccination enligt rekommenderat schema för grundvaccination mot hepatit A och B ger långvarigt mycket bra skydd på 20 år eller mer, vare sig vaccinationerna ges var för sig eller i en och samma injektion. Se avseende respektive vaccin i FASS. Det finns flera väsentligen likvärdiga vaccinproducenter. Exempel på vaccin är:

 Twinrix, ett vaccin mot både hepatit A och hepatit B. Twinrix tillverkas av det brittiska läkemedelsföretaget Glaxo Smith Kline.
 Engerix-B skyddar mot hepatit B
 Havrix är hepatit A-vaccin som efter två doser med minst 6 månaders mellanrum ger ett mycket bra skydd mot sjukdomen. En enkel dos ger skydd under cirka ett år. Har det gått mer än 1 år sedan första injektionen, räcker det med en andra dos för att "väcka liv" i skyddet igen.

Referenser

Leversjukdomar
Sexuellt överförbara sjukdomar
Alkoholmissbruk
Allmänfarliga sjukdomar
Gördel

Gördel är ett klädesplagg som täcker en persons höfter och eventuellt formar mage, lår och stjärt. Ursprungligen var gördel en synonym till bälte, men under 1900-talet börjar det i första hand syfta på brett bälte. Under slutet av 1900-talet har det huvudsakligen använts om ett damplagg som ersatte korsetten. 

Gördeln var under flera decennier ett spritt vardagsplagg. Liknande plagg saluförs dock i stor mängd idag under beteckningar som "shapers" eller formplagg. Tidvis har gördeln också varit aktuellt i modet som ett synligt underplagg eller som ytterplagg under inflytande av pop-kulturen. Artisten Madonna är kanske det främsta namnet i detta avseende.

Varianter 
En lättare gördel kallas höfthållare. Gördlar finns vidare som öppna gördlar eller som byxgördel, som kan utformas med eller utan ben av olika längd. Om den helt saknar ben kallas den trosgördel. En kombination av behå och gördel är den så kallade korseletten, med sina sentida avläggare torsoletten och bodyn. En kortare starkt figurformande variant avsedd för kvinnor är midjegördeln. Den sträcker sig från revbensbågen till höfterna.

Maggördel är ett brett sidenbälte som män bär till smoking eller frack.

Utformning 
Till en början tillverkades gördeln i styva material som taft och satin ibland med inslag av gummi, men kom med de nya syntetmaterialen under 1950-talet att sys i elastiska material som till exempel lycra, ibland med isydda paneler av icke-elastiskt material. Hårdare formande gördlar har ofta isydda fjädrar eller plastförstärkningar samt öppnas och stängs med hakar och hyskor täckta av blixtlås. Lättare gördlar saknar helt sådana anordningar och kallades ibland "roll-ons" eller "step-ins". 

Vid gördeln är vanligen fyra, sex eller åtta strumpeband med knäppen fästa för att bära upp nylonstrumpor. Gördeln upphörde successivt att vara ett vardagsplagg när lanseringen av strumpbyxor i slutet av 1960-talet gjorde att strumpebanden inte längre var nödvändiga.

Referenser

Noter 

Damunderkläder
Höften