kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bernie Taupin

Bernard "Bernie" Taupin, född 22 maj 1950 i Anwick nära Sleaford, Lincolnshire, är en brittisk textförfattare, poet, musiker, sångare, designer och konstnär. Han är mest känd som textförfattare till majoriteten av Elton Johns sånger.

Biografi 
Oberoende av varandra svarade Taupin och Reginald Kenneth Dwight (sedermera Elton John) 1967 på en annons om en audition i London för unga låtskrivare. De två fördes samman, flyttade in hos Eltons mamma och styvfar i Pinner, och inledde sitt sedermera legendariska samarbete.

Efter hundratals samskrivna låtar ses låtskrivarparet som ett av de mest framgångsrika någonsin, med enbart John Lennon/Paul McCartney, Burt Bacharach/Hal David och Mick Jagger/Keith Richards som tänkbara konkurrenter. Taupin beskrivs som det kreativa geniet bakom låttexterna till Elton Johns klassiska låtar. Han var ett personligt stöd för John under en svår tid 1968, något som återspeglas i låten "Someone Saved My Life Tonight". 

Inför Elton Johns album The Union (2010; i samarbete med Leon Russell), samarbetade de två återigen. 

Några kända texter är "Daniel" (1973), "Your Song" (1970), "Sacrifice" (1989), "Candle in the Wind" (1973 & 1997), "Sorry Seems to Be the Hardest Word" (1976), "Rocket Man" (1972) och "Goodbye Yellow Brick Road" (1973).

På Oscarsgalan 2020 vann Taupin en Oscar för bästa sång tillsammans med Elton John för sången "(I'm Gonna) Love Me Again" i filmen Rocketman, som handlar om Elton Johns liv. Det var första gången som Taupin och Elton Oscarnominerades tillsammans.

Familj 
Taupin bor idag (2018) i Los Angeles, där han numera spelar i ett eget band. Han är sedan 1990 amerikansk medborgare. Han har tre tidigare äktenskap bakom sig och är sedan 2004 gift med Heather Kidd.

Källor

Noter

Externa länkar 
Texter till Elton Johns låtar - www.eltonography.com
Bernie Taupins webbplats med hans måleri och design
Bernie Taupin på Discogs

Brittiska kompositörer
Brittiska musiker
Brittiska sångtextförfattare
Personer från Lincolnshire
Män
Födda 1950
Levande personer
Annie Lennox

Ann "Annie" Lennox, född 25 december 1954 i Aberdeen i Skottland, är en skotsk musiker och sångerska, mest känd som ena halvan av gruppen Eurythmics. Hon har haft flera hits även som soloartist; exempelvis "Walking on Broken Glass" och "No More I Love You's".

Bortsett från sina åtta Brit Awards, har hon även tilldelats fyra Grammy Awards och en MTV Video Music Award. År 2002 fick Lennox en Billboard Century Award, den högsta utmärkelsen från Billboard magazine, för soundtracket till långfilmen Sagan om ringen och Sagan om konungens återkomst. År 2004 sjöng hon avslutningslåten "Into the West" till filmtrilogin om Härskarringen som gav henne en Golden Globe och en Oscar för bästa sång. Låten skrev hon tillsammans med Howard Shore.

Diskografi

Album

Singlar

Källor

Externa länkar 
 
Officiell webbplats

Födda 1954
Brittiska pop- och rockmusiker
Personer från Aberdeen
Skotska sångare
Kvinnor
Levande personer
Synthpopsångare
Barnjournalen

Barnjournalen var ett TV-program som under två decennier presenterade veckans nyheter för barn. Det sändes på TV1 från den 3 augusti 1972 till 1991. Programmet hade de första åren undertiteln Aktuellt magasin för flickor och pojkar.

Programmet leddes av Bengt Fahlström (1972–1988) och Pelle Thörnberg (1990–1991). Andres Küng var utrikeskommentator i Barnjournalen 1972–1982.

Den inledande signaturen, "daadididit didaadaadaa" betyder "BJ" på morsealfabetet, en travesti på Sveriges Radios "dididit didaadit" (SR). Fahlström brukade inleda programmet med orden "Hej barn och gamla".

Se även 
Lilla Aktuellt

Referenser 

Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
Nyhetsprogram på TV
Amilcar

Amilcar var ett franskt bilmärke, som tillverkade sportbilar åren 1921-1939. 1937 genomfördes en sammanslagning med Hotchkiss.

Modeller 
 1922 Amilcar CC 
 1922 Amilcar C4 
 1923 Amilcar E
 1924 Amilcar CGS
 Amilcar CGS-3
 1925 Amilcar CS
 1926 Amilcar CGSS
 1927 Amilcar C6
 1928 Amilcar M
 1928 Amilcar C8
 1930 Amilcar C8 bis
 1930 Amilcar CS8
 1934 Amilcar Pégase
 1938 Amilcar Compound, även känd som B38

Kuriosa 
Dansösen Isadora Duncan omkom i en välkänd bilolycka i en Amilcar 1927.

Referenser

Företag bildade 1921
Ej längre existerande franska biltillverkare
Företag upplösta 1939
Gerhard Richter

Gerhard Richter, född 9 februari 1932 i Dresden, är en tysk målare. Han är verksam i Köln.

Biografi 
Gerhard Richter växte upp i Reichenau (idag Bogatynia, Polen) och Waltersdorf i Oberlausitz. Han gick handelsskola i Zittau och utbildade sig där till scen- och reklammålare. Han antogs till Hochschule der bildenden Künste i Dresden i dåvarande DDR 1951, där han var elev hos Karl von Appen, Heinz Lohmar och Will Grohmann. Under sin tid där följde skapande av väggmålningar i Dresdenakademins matsal och Dresdens hygienmuseum. Åren 1957–61 arbetade Richter vid akademin, där han fick uppdrag från staten och han skapade en omfattande samling av väggmålningar, oljemålningar och teckningar.

År 1961 flydde Richter via Västberlin till Västtyskland. Han fortsatte sina konststudier vid Konstakademin i Düsseldorf 1961–64. Han var sedan lärare i konst och 1967 gästdocent vid Hochschule für bildende Künste i Hamburg, innan han 1971 blev professor i måleri vid Konstakademin i Düsseldorf, en position han hade fram till 1993. Han nådde under 1960-talet framgång med utställningen Gerd Richter. Fotobilder, Portraits und Familien i München och ytterligare utställningar ägde rum i Düsseldorf och Berlin. År 1962 började han med sin Atlas], i vilken han samlat tidningsurklipp, fotografier, utkast, färgstudier, landskap, porträtt, stilleben och kollage, och vilken visades på Documenta X i Kassel 1997.

År 1988 fullbordades Richters målningscykel som presenterar en bildserie skapad utifrån polisfotografier av terroristgruppen Röda armé-fraktionens (RAF) sista dagar. Titeln på Richters bildcykel, 18 oktober 1977, refererar till ett dödsdatum för tre RAF-medlemmar, nämligenAndreas Baader, Gudrun Ensslin och Jan-Carl Raspe. Richters kyliga, lakoniska, lågmälda närmande till detta djupt oroande ämne förmedlas av hans omsorgsfullt distanserade och kontrollerade teknik likaväl som av objektiviteten som är förbunden med att arbeta efter fotografier. Målningarnas patos ligger i avsaknaden av någon som helst högtravande attityd. De skall förstås som motsvarigheten till begravningsmusik, fyllda av medkänsla för ungdomen och dess förlorade hopp och illusioner, i synnerhet illusionen att det är möjligt att förändra världen.

Värdering av verk 
År 2012 såldes Richters Abstraktes Bild för 34 miljoner US-dollar. Detta var då den högsta summa som hade betalats för en tavla av en ännu levande konstnär. Rekordet slogs i maj 2013 av en annan målning av Richter, Domplatz, Mailand, som såldes för 37,1 miljoner US-dollar.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Födda 1932
Män
Tyska målare under 1900-talet
Tyska målare under 2000-talet
Ledamöter av Konstakademien
Levande personer
Mottagare av Wolfpriset i konst
Mottagare av Praemium Imperiale
Talking Book

Talking Book, ett musikalbum av Stevie Wonder, släppt 1972 på skivbolaget Motown. Det här albumet brukar tillsammans med Innervisions och hans dubbel-LP Songs in the Key of Life räknas till hans bästa album, och även till ett av de bästa soul och R&B-album som gjorts.

Här finns två av Stevie Wonders kändaste och definitivaste låtar med, "You Are the Sunshine of My Life", och "Superstition". "Superstition" har ett starkt karaktäristiskt "funk-rock"-riff spelat på clavinet som gjorde att Wonder också började uppmärksammas av de som lyssnade på rockmusik. Båda låtarna släpptes som singlar och nådde förstaplatsen på Billboard Hot 100-listan i USA. Även de mindre kända låtarna på albumet brukar klassas till hans bästa.

Magasinet Rolling Stone har listat albumet på plats 90 på sin lista The 500 Greatest Albums of All Time.

Låtlista 
"You Are the Sunshine of My Life"
"Maybe Your Baby"
"You and I (We Can Conquer the World)"
"Tuesday Heartbreak"
"You've Got It Bad Girl"
"Superstition"
"Big Brother"
"Blame It on the Sun"
"Lookin' for Another Pure Love"
"I Believe (When I Fall in Love It Will Be Forever)"

Listplaceringar

Källor 
Talking Book på Allmusic
Fotnoter

Album av Stevie Wonder
Musikalbum 1972
Bröderna Sherman

Bröderna Sherman, Robert B. (Bernard) Sherman, född 19 december 1925 i New York i New York, död 5 mars 2012 i London i Storbritannien, och Richard M. Sherman, född 12 juni 1928, var två amerikanska textförfattare och kompositörer av främst filmmusik.

De blev kända då de under 1950-, 60- och 70-talen arbetade för Walt Disney Productions, och har bland annat skrivit sånger till över 30 Disneyfilmer, bland andra följande:

 

 
 
 

 

 
 

 

Bröderna belönades med två Oscarsstatyetter, bägge för musiken till "Mary Poppins",  men var nominerade ytterligare sju gånger.

Referenser

Amerikanska kompositörer
Amerikanska sångtextförfattare
Disneyprofiler
Syskonskaror
Gais, Appenzell Ausserrhoden

Gais (schweizertyska: Gääss) är en ort och kommun i kantonen Appenzell Ausserrhoden i Schweiz. Kommunen har  invånare ().

Gais gränsar till kommunerna Appenzell, Trogen och Bühler. Torget i samhället Gais ligger 933 m ö.h.. Första gången som Gais omnämns är 1272.

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Appenzell Ausserrhoden
Orter i Appenzell Ausserrhoden
Marionett

En marionett är en ledad docka som med hjälp av trådar eller liknande styrs av en människa så att den ser ut att röra sig av egen vilja. Marionetter kan efterlikna djur eller människor och används i marionetteater, en form av dockteater.

Marionetter är ofta tillverkade av lindträ som är tillräckligt mjukt för att enkelt kunna bearbetas och tillräckligt hårt och hållbart. Trådarna är fästa i marionettens ledade delar och så fina att de på avstånd förefaller osynliga.

I motsats till vad som gäller för handdockor kan hela figuren framställas och röras, alltså även benen. Därigenom verkar figurerna och deras rörelser mycket naturtrogna. Marionettspelets konst är dock mycket svårare än handdockspelet, eftersom flera kroppsdelar måste sättas i rörelse samtidigt med flera trådar.

Namn, andra betydelser 
Ordet marionett kommer från franskans marionette med samma betydelse. Det är en diminutivform av Marion, en avledning av Marie (franskans namnform för Maria).

Marionett kan användas i överförd betydelse, i sammanhang där någon eller något styrs eller låter sig styras av andra (jämför nickedocka). En regering kallas marionettregering om den i själva verket styrs av en annan stat och bara existerar för syns skull.

Referenser

Externa länkar

Marionetteater
Simba

Simba kan avse:

 Simba - huvudfigur i Disneys tecknade klassiker Lejonkungen ("The Lion King", 1994).
 Simba the King Lion - en tecknad TV-serie som gick på Kanal 5 på 90-talet, löst baserad på Lejonkungen.
 Simba - namnet på det första lejon som fanns i Borås djurpark
Simba-Dickie – tysk leksakstillverkare

Personer
 Simba Makoni (1950–), en av huvudkandidaterna i presidentvalet i Zimbabwe 2008
Möja

Möja är en ö i den yttre delen av mellersta Stockholms skärgård. Den är huvudö för en grupp öar som kallas Möja-arkipelagen. Möja kallas även Stora Möja. Söder om Stora Möja ligger Södermöja. Öarna är åtskilda av sundet Möja ström. Möja ligger i Värmdö kommun.

Historia
Möja omnämndes redan på 1200-talet i farledsbeskrivningen Kung Valdemars segelled under namnet Myghi. Namnet kan vara bildat till dialektordet moge, muga 'hög', 'massa' och kan syfta på ett avrundat berg mellan byarna Berg och Löka eller från det estniska ordet för berg (Mägi).

Rysshärjningarna 1719 drabbade ön hårt då alla byggnader utom kyrkan brändes ner. Ryssarna upprättade också ett etappläger på öns västra sida där ett tjugotal ryssugnar ännu finns kvar.

Möja ingick i Möja socken. Möja har haft en fast skärgårdsbefolkning sedan hundratals år. De bofasta försörjde sig på fiske, småskaligt jordbruk och diverse hantverkssysslor. Möjabor bedrev långt tillbaka i tiden omfattande fiske ute vid Nassa och Björkskärs skärgårdar. På 1950-talet efter andra världskriget började, liksom i övriga delar av Stockholms skärgård, den bofasta befolkningen stycka av mindre tomter från sina stamfastigheter som såldes för fritidsboende, en utveckling som fortgår än idag.

Möjagubbar
Möja var även känt för sina jordgubbsodlingar. Stora mängder jordgubbar levererades sedan slutet på 1800-talet sommartid in till huvudstaden. Kulmen nåddes under 1940-talet.

Dagens Möja
Befolkningen fördelar sig i huvudsak på byarna Långvik, Ramsmora, Norrsundshage, Löka, Berg och Hamn. Huvudhamnen med bränslestation, restauranger och livsmedelsbutiker ligger i byn Berg längst i söder på stora Möja, där ett flertal skärgårdsbåtar i reguljärtrafik angör, däribland båtar från Waxholmsbolaget och Cinderellabåtarna. Reguljär bilfärja finns inte, men lokal motortrafik förekommer på vägarna på ön, dock främst i form av terränggående fyrhjulingar och flakmopeder.

Gästhamnar finns i den inre delen Kyrkviken söder om Berg, vid Löka en dryg kilometer norr om Berg, i Ramsmora på mellersta samt i Långvik på norra Möja. Under sommarmånaderna juni-augusti ökar Möjas befolkning mångfalt av sommarboende

På Stora Möja finns skola, idrottshall, två Coop-butiker, flera restauranger, gästhem, kyrka, hembygdsmuseum, skärgårdsgalleri, vandrarhem samt dansbana. Möja dansbana var tidigare känd för sitt vilda midsommarfirande och har besjungits av Cornelis Vreeswijk i Ångbåtsblues. Dansbanan sköts idag av Möja Kulturella Ungdomsrörelse och under sommaren avlöser bio (Möja bio), musikarrangemang och konserter varandra. Bland annat har artister som Sten och Stanley, Niklas Strömstedt, Lotta Engberg och Tommy Nilsson spelat här.

Konstnären Roland Svensson tillbringade mycket tid på Stora Tornö, strax utanför Långvik. Där hade han sin sommarvistelse och ateljé. Många av hans motiv föreställer möjaskärgårdens kobbar och skär under alla årets årstider. År 2014 byggdes och öppnades ett museum till minne av konstnären i Ramsmora på Möja .

Se även
Möja Jernväg
Möja socken

Referenser

Externa länkar 

Möja Turistinformation

Öar i Värmdö kommuns skärgård
Orter i Stockholms skärgård
Sten G. Camitz

Sten-Göran Camitz, född 11 januari 1926 i Västmanland, död 4 februari 2014, svensk regissör, fotograf och klippare. Camitz spelade generalen i filmatiseringen av förhöret som ingick i Jan Guillous roman Fiendens fiende. Camitz avled den 4 februari 2014. Hans dödsannons publicerades i Dagens Nyheter den 15 februari 2014.

Regi
Skriv skrivare skriv, 1956

Klippning
Sound of Näverlur, 1971
Du gamla, du fria, 1972
Georgia, Georgia, 1972, (film editor)
Vän med vattnet, 1974

B-foto
Flygplan saknas, 1965, (Flygfoto)

Rollista
Alice in Wonderland, 1951, Örnen/Manaden
Den tecknade filmen Peter Pan, 1953, röst.
Skåpet, 1970, direktören
Deadline, 1971

Externa länkar
Sten G Camitz
 Dödsannons i Dagens Nyheter, Kulturbilagan, den 15 februari 2014, s.22
 Camitz listad under rubriken "Dödsfall"

Svenska fotografer under 1900-talet
Män
Avlidna 2014
Födda 1926
Svenska filmregissörer
Music Explosion

Music Explosion var ett amerikanskt garagerockband från Mansfield, Ohio. Medlemmar i gruppen var Don Atkins (gitarr), Rick Nesta (gitarr), Jamie Lyons (all-musiker), Burton Sahl (basgitarr, keyboard), och Bob Avery (trummor). De hade en hit 1967 med låten "Little Bit O'Soul", som blev tvåa på Billboardlistan. Den var också titelspår på det enda album gruppen gav ut. De hade samma år en mindre hit med "Sunshine Games".

Diskografi
Studioalbum
1967 – Little Bit O'Soul

Singlar
1966 – "Little Black Egg" / "Stay By My Side"
1967 – "We Gotta Go Home" / "Hearts And Flowers"
1967 – "Sunshine Games" / "Can't Stop Now"
1967 – "Little Bit O'Soul" / "I See The Light"
1968 – "Yes Sir" / "Dazzling"
1968 – "Where Are We Going" / "Flash"
1969 – "What's Your Name" / "Call Me Anything"
1969 – "Jack In The Box" / "What's Your Name"

Samlingsalbum
1986 – Little Bit O'Soul: The Very Best Of 
1995 – Anthology

Externa länkar
Music Explosion på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Amerikanska rockgrupper
Ibis (hotell)

Ibis, i marknadsföringen skrivet ibis, är ett av AccorHotels-koncernens ekonomihotellvarumärke med basservice och dygnet-runt-öppen reception som 2021 finns i 67 länder och med 1 233 hotell. 

Det finns tre typer av ibis-hotell, ibis, ibis Budget (f.d. formule 1 och etap hotel) och ibis Styles (f.d. all seasons hotel). Den 21 januari 2014 öppnade kedjans 1000:e hotell i Surabaya, Indonesien. Det första ibis-hotellet någonsin öppnade 1974 i Bordeaux. I Sverige finns (2022) två stycken ibishotell: ibis Stockholm Odenplan och ibis Stockholm Spånga.

Referenser

Externa länkar
Accor 
Hotel Ibis (officiell webbplats)

Hotellkedjor
Accor

Accor, tidigare Accor Hotels, är ett av världens största företag inom hotell och turism med över 4 000 hotell och turistanläggningar. Koncernen förfogar över 20 varumärken motsvarande olika komfortnivåer och har drygt 240 000 medarbetare.

Accor agerar både som hotelloperatör och franchisegivare, samt som hotellägare och investerare.

Företaget finns noterat på Euronext i Paris (ISIN-kod: FR0000120404) och handlas i USA på OTC-marknaden (kod: ACRFY).

Ekonomiklasshotell
ibis är Accor vanligaste hotellvarumärke med över 1 800 hotell, inklusive de två systervarumärkena ibis Styles och ibis budget.
HotelF1 har mer än 230 enkla och billiga hotell i Frankrike.

Mellanklasshotell
Novotel har över 400 hotell och resorts över hela världen.
Mercure är det största av Accors mellanklass-varumärken med över 750 hotell och resorter i 56 länder.
Grand Mercure har 16 hotell och lägenhetshotell i 10 länder. Grand Mercure finns även representerat under lokala varumärken i Kina (Mei Jue) och Indonesien (Maha Cipta).
The Sebel består av 25 premiumlägenheter i Australien och Nya Zeeland.
Mama Shelter är en designorienterad hotellkedja med boutique-hotell som designats av Philippe Starck.
Adagio erbjuder lägenhetshotell över hela världen. Varumärket är uppdelat i tre segment där även det mer exklusiva Adagio Premium samt mellanklasskedjan Adagio Access ingår.

Lyxhotell
Sofitel är ett lyxvarumärke som tillsammans med sina systervarumärken Sofitel Legend, SO Sofitel och MGallery by Sofitel innefattar över 120 lyxhotell och resorter över hela världen.
Sofitel Legend är en kedja med fem historiskt ansedda hotell. Ett exempel är Sofitel Legend Metropole i Hanoi (Vietnam) som ligger i det gamla operahuset.
SO Sofitel är ett designorienterat varumärke bestående av tre lyxhotell; SO Sofitel Mauritius, SO Sofitel Bangkok och SO Sofitel Singapore.
MGallery by Sofitel är en samling av 85 boutique-hotell över hela världen.
Pullman har 117 hotell och resorter över hela världen.
Onefinestay har specialiserat sig på korttidsuthyrning av lyxlägenhetsboende, och är ledande inom lyxsegmentet när det kommer till ”Serviced Homes”.
Raffles är ett lyxvarumärke med 12 hotell och resorter i 10 länder.
Fairmont är ett lyxvarumärke med 71 hotell och resorter i 23 länder.
Swissôtel är ett lyxvarumärke med 31 hotell och resorter i 16 länder.

Planet21
Planet21 är en hållbarhetssatsning där Accors har listat ett antal målsättningar för att minska sin klimatpåverkan fram till år 2020. Bland annat genom att sänka sin vattenkonsumtion, energikonsumtionen och minska koldioxidutsläppen.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Franska företag
Hotellkedjor
Delicato

Delicato Bakverk AB är ett svenskt familjeföretag grundat 1948 av Einar Belvén. Företaget tillverkar konditoriprodukter. I sortimentet märks flera klassiska fikaprodukter som till exempel chokladbollar (Delicatobollar), punschrullar (dammsugare) och mazariner.

Verksamhet

Företaget säljer sina produkter främst på den svenska marknaden i dagligvaruhandeln och inom foodservicemarknaden (exempelvis caféer, hotell, konferensanläggningar), men också i egna butiker. Delicato driver idag sju egna butiker som återfinns i Segeltorp i Huddinge kommun, Barkarby i Järfälla, Malmö, Vingåker, Insjön, Lidköping och Charlottenberg. Utöver den svenska marknaden säljer företaget sina produkter på omkring tio marknader i främst Europa.

Företagets produkter säljs under varumärken som Delicato, Haga choklad och Lincals. Delicato är sedan länge kunglig hovleverantör till den svenska kungafamiljen. 

Företaget har sitt huvudkontor och bageri i Segeltorps industriområde strax söder om Stockholm med adress Grenvägen 9. 2015 var företagets omsättning ca 280 Mkr och ca 215 personer var anställda. 

Delicato ägs huvudsakligen fortsatt av familjen Belvén och verkställande direktör är (2021) Johan Berg.

Bilder

Källor
Delicato: om oss

Externa länkar 

Delicato (officiell webbplats)

Svenska bagerier
Företag i Huddinge kommun
Företag bildade 1948
Juan-les-Pins

Juan-les-Pins är en liten ort på Franska Rivieran mellan Nice och Cannes. Orten är en av de mer attraktiva semesterorterna för det sydeuropeiska jetsetet och lockar en förhållandevis ung publik. Juan-les-Pins är känt för sina lyxhotell och för de fina privata sandstränderna mitt inne i staden. Den årliga jazzfestivalen i den lilla stadsparken La Pinede lockar ständigt en stor publik och musikens världsstjärnor. Vintertid stängs många hotell och de påkostade lägenhetskomplexen står då tomma.

Någon kilometer öster om Juan-les-Pins ligger huvudorten Antibes med sin medeltida ringmur, fästningen Fort Carré och sin stora hamn Port Vauban med yachter i högsta lyxklassen.

Juan les Pins betyder "Juan vid tallarna" och är även känt för att det var författarparet F. Scott Fitzgerald och Zelda Fitzgeralds hem under 1920- och 1930-talen. Även Ernest Hemingway hade Juan-les-Pins som arbetsort. 

Strax söder om Juan-les-Pins centrum utbreder sig halvön Cap d'Antibes, känd för sina stora tomter och magnifika neoklassicistiska villor, bland annat Villa Eilenroc och Eden Roc. 

Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Badorter i Frankrike
Antibes
ru:Антиб#Жюан-ле-Пен
Sofija Gubajdulina

Sofija Asgatovna Gubajdulina (ryska София Асгатовна Губайдулина), född 24 oktober 1931 i Tjistopol i Tatarstan i Sovjetunionen, är en rysk tonsättare. Hon räknas tillsammans med bland andra Schnittke och Denisov till förgrundsfigurerna inom den ryska moderna konstmusiken. Hon invaldes 1995 som ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien och är ledamot av de musikaliska akademierna i Hamburg och Frankfurt.

Gubajdulina studerade piano och komposition under Grigorij Kogan och tog examen vid musikkonservatoriet i Kazan. Sedan följde kompositionsstudier vid Moskvakonservatoriet under Nikolaj Pejko (assistent till Sjostakovitj) från 1954 till 1959 och Vissarion Sjebalin, där hon tog examen 1959.

Gubajdulina började sin karriär som tonsättare 1963. 1975 grundade hon Astreja-ensemblen tillsammans med Vjatjeslav Artjomov och Viktor Suslin. Ensemblen specialiserade sig på avantgardistisk improvisation samt bevarande och utveckling av folkmusiken i Kaukasien och de asiatiska delarna av Ryssland.

I sin egen musik har Gubajdulina kommit att inspireras av alla former av rituell musik samt främst kristen och orientalisk mystik. Kompositionerna befinner sig ofta i spänningsfältet mellan "noterad" improvisation och seriell musik inom modernism. Tre av musikens kännetecken är massiva tonkluster, kraftfulla accenter samt hastiga och accelererande växlingar i halvtonsintervaller.

Sedan 1992 bor Gubajdulina i  Tyskland, i utkanten av Hamburg.

År 2002 erhöll hon Polarpriset.

Kompositioner (urval) 
Se även Verklista för Sofija Gubajdulina.

Quatuor à cordes n° 1 för stråkkvartett (1971)
In croce för cello och ackordeon (1979–92)
Offertorium för violin och orkester (1980)
Sieben Worte för cello, ackordeon och stråkar (1982)
Hommage à Marina Tsvetayeva för kör (1984)
Hommage à T.S. Eliot för oktett och sopran (1987)
Quatuor à cordes n° 2 för stråkkvartett (1987)
Quatuor à cordes n° 3 för stråkkvartett (1987)
Trio för violin, viola och cello (1988)
In Erwartung för saxofonkvartett och sex slagverkare (1994)
Concerto för violin och orkester (1996)
The Canticle of the Sun by St Francis of Assisi för cello, kör och slagverk (1997)

Externa länkar

Ryska klassiska kompositörer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Polarprismottagare
Födda 1931
Kvinnor
Personer från Tatarstan
Levande personer
Ryska musiker under 1900-talet
Mottagare av Praemium Imperiale
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden