kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cizeta

Cizeta Automobili, italiensk sportbilstillverkare av supersportbilen Cizeta Moroder.

Cizeta Moroder skapades av musikproducenten Giorgio Moroder och ingenjören Claudio Zampolli på 1980-talet. Namnet kommer från Claudio Zampollis initialer. Den enda bilen man tog fram var Cizeta-Moroder V16T, en tekniskt avancerad supersportbil med stora likheter med Lamborghini Diablo. Moroder lämnade projektet 1990 och de serietillverkade bilarna bär namnet Cizeta V16T men bara 8 tillverkades fram till 1994. Ytterligare två bilar sattes samman 1999 och 2003.

Externa länkar
1991 Cizeta Moroder V16T

Företag bildade 1988
Ej längre existerande italienska biltillverkare
Ej längre existerande italienska fordonstillverkare
Sportbilar
Företag upplösta 1994
Tre Caballeros

Tre Caballeros () (på svenska även känd som Kalle Anka i Sydamerika) är en amerikansk animerad film från 1944, producerad av Walt Disney och regisserad av Norman Ferguson.

Handling 
Kalle Anka fyller år och öppnar sina födelsedagspresenter. De första två innehåller var sin kortfilm:
 Pingvinen som alltid frös (The Cold Blooded Penguin)
Den frusna pingvinen Pablo beger sig iväg från Antarktis och hamnar till slut på Galapagosöarna. Filmen har senare visats som fristående kortfilm på TV.

 Den flygande åsnan (The Flying Gauchito)
Lille Gauchito bor i Anderna. En dag hittar han en flygande åsna, och bestämmer sig för att ställa upp med den i en kapplöpningstävling. Filmen släpptes som fristående kortfilm 1955.

Mellan de bägge filmerna får Kalle dessutom besök av ännu en fågel - Aracuan, som i Sverige mest är känd från SVT:s julprogram Kalle Anka och hans vänner önskar God Jul, i dennes första framträdande.

Efter filmerna fortsätter Kalle öppna sina paket, som bjuder på fler överraskningar:

 Baía 
Nästa paket innehåller en sjungande José Carioca (från filmen Saludos Amigos) som tar med Kalle till Brasiliens stränder där han träffar Aurora Miranda.

 La Piñata
Slutligen får Kalle besök av tuppen Panchito från Mexiko som presenterar de mexikanska julsederna. Som avslutning framför Panchito, Kalle och José, tillsammans med sångerskorna Dora Luz och Carmen Molina, flera sydamerikanska sånger. Finalen avslutas med ett fyrverkeri. Filmen har även presenterats som kortfilm på TV och DVD.

Rollista 

Utöver de animerade figurerna dyker även de sydamerikanska artisterna Aurora Miranda, Carmen Molina och Dora Luz upp.

Premiärer 
Filmen hade urpremiär i Mexico City den 21 december 1944, fick amerikansk premiär den 3 februari 1945, och svensk premiär den 28 mars 1947, och filmen hade svensk videopremiär den 17 december 1987.

Se även 
 Karaktärer i Tre Caballeros
 Lista över Disneyfilmer

Källor

Fotnoter 

Amerikanska animerade filmer
Amerikanska filmer 1944
Disneys långfilmer
Mexiko på film
Brasilien på film
Antarktis på film
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1944
Ecuador på film
Tretal
Animerade musikalfilmer
Filmer från Walt Disney Pictures
Antologifilmer
Animerade filmer med fåglar
Sonny Åberg

Sonny Åberg, född 22 november 1958 i Göteborg, började spela fotboll i Backa IF på Hisingen. Han flyttade 1973 med familjen (Gert, Ulla, Dahn och Stefan) upp till Svenshögen i Bohuslän som ligger cirka 5 mil norr om Göteborg.
Han spelade där fotboll i Ödsmåls IK fram till 1978 då han på hösten blev värvad till IK Oddevold. Blev 1980 värvad till Örgryte IS där han spelade under hela 1980-talet. Han blev svensk mästare 1985 med ÖIS.

Efter en besvärlig korsbandskada gick han åter tillbaka till Ödsmåls IK för att där spela sina sista år tillsammans med sina bröder Dahn och Stefan 1991.

Återfinns sedan 2005 i Qviding FIFs A-lags ledarstab efter 4 år i klubbens u-lag.

Bor numera i Göteborg med sin familj och dotter Lisa Åberg som dock satsat på handboll och spelar för PH-07. 

Födda 1958
Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Spelare i IK Oddevold
Män
Levande personer
Idrottare från Göteborg
Svenska idrottare under 1900-talet
Frankrikes Grand Prix 1988

Frankrikes Grand Prix 1988 var det sjunde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1988.

Resultat 
 Alain Prost, McLaren-Honda, 9 poäng 
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 6
 Michele Alboreto, Ferrari, 4
 Gerhard Berger, Ferrari, 3
 Nelson Piquet, Lotus-Honda , 2
 Alessandro Nannini, Benetton-Ford, 1
 Satoru Nakajima, Lotus-Honda
 Mauricio Gugelmin, March-Judd
 Ivan Capelli, March-Judd
 Andrea de Cesaris, Rial-Ford
 Eddie Cheever, Arrows-Megatron
 Alex Caffi, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ford)
 Yannick Dalmas, Larrousse (Lola-Ford)
 Stefano Modena, EuroBrun-Ford
 Pierluigi Martini, Minardi-Ford

Förare som bröt loppet 
 Luis Pérez Sala, Minardi-Ford (varv 70, för få varv) 
 Oscar Larrauri, EuroBrun-Ford (64, koppling) 
 Nicola Larini, Osella (56, bakaxel)
 Bernd Schneider, Zakspeed (55, växellåda)
 Nigel Mansell, Williams-Judd (48, upphängning)
 Philippe Alliot, Larrousse (Lola-Ford) (46, elsystem)
 Jonathan Palmer, Tyrrell-Ford (40, motor) 
 Riccardo Patrese, Williams-Judd (35, bromsar)
 Thierry Boutsen, Benetton-Ford (28, motor) 
 Philippe Streiff, AGS-Ford (20, bränsleläcka) 
 Derek Warwick, Arrows-Megatron (11, snurrade av)

Förare som diskvalificerades 
 Piercarlo Ghinzani, Zakspeed (varv 0)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Rene Arnoux, Ligier-Judd
 Julian Bailey, Tyrrell-Ford
 Stefan "Lill-Lövis" Johansson, Ligier-Judd

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Gabriele Tarquini, Coloni-Ford

VM-ställning

Källor 

1988 i Frankrike
Frankrikes Grand Prix
Bradford (olika betydelser)

Bradford kan syfta på:

 Bradfordmetoden – ett sätt att mäta proteinkoncentration

Geografi

Kanada
 Bradford West Gwillimbury – en ort i provinsen Ontario

Storbritannien
 Bradford (storstadsdistrikt) – ett storstadsdistrikt i West Yorkshire
 Bradford – en stad i West Yorkshire i England
 Bradford, Adderstone with Lucker – i Adderstone with Lucker i Northumberland i England
 Bradford, Belsay – i Belsay i Northumberland i England
 Bradford, Cornwall – i Cornwall i England
 Bradford, Derbyshire I Derbyshire i England
 Bradford, Devon – i Devon i England
 Bradford, Greater Manchester – i Greater Manchester i England
 Bradford-on-Avon – i Wiltshire i England
 Bradford-on-Tone – i Somerset i England

USA
 Bradford, New Hampshire
 Bradford, New York
 Bradford, Vermont

Personer
 Earlen av Bradford
Robert Stack

Robert Stack, född Charles Langford Modini Stack den 13 januari 1919 i Los Angeles i Kalifornien, död 14 maj 2003 i Beverly Hills i Los Angeles, var en amerikansk skådespelare.

Biografi 
Robert Stack studerade drama och gjorde krediterad filmdebut 1939 i Eld och lågor. I reklamen för filmen lanserades han som "den första pojken som kysser Deanna Durbin". Han fortsatte sedan med roller i romantikgenren. 

Under andra världskriget tjänstgjorde han i flottan och återupptog sedan filmandet. Från 1950-talets början fick han mer karaktärsroller och fick stor uppmärksamhet för sin roll i Mellan himmel och hav (1954). Stack nominerades för en Oscar för bästa manliga biroll 1956 för För alla vindar.

Han är även känd för sin roll som brottsbekämparen Elliot Ness i TV-serien De omutbara.

Filmografi i urval 
 (ej krediterad)

 (119 avsnitt)

 (TV-film)
 (fem avsnitt)

 (röst)
 (röst)

TV

Externa länkar 

 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Födda 1919
Avlidna 2003
Skådespelare från Los Angeles
Mateja Kežman

Mateja Kežman (serbiska: Матеја Кежман), född 12 april 1979 i Zemun, Jugoslavien (nuvarande Serbien), är en serbisk före detta fotbollsspelare (anfallare).

Mateja Kežman öste in mål för PSV (105 mål på 4 säsonger) varpå han värvades till Chelsea. I Chelsea var han skadebenägen och gjorde därmed få mål. Han lämnade för Atletico Madrid. Där var han knappt i ett år, för sen lämnade han för Fenerbahçe SK. I landslagsdebuten 2000 mot Kina gjorde han mål direkt och gjorde succé. 
Kežman kallas även Batman. Han blev under augusti 2009 utlånad till det ryska laget Zenit St. Petersburg. 31 augusti 2011 undertecknade Kežman ett kontrakt med den vitryska klubben BATE Borisov som sträckte sig till slutet av året, med option om förlängning. Han debuterade den 9 september 2011 och spelade de första 67 minuterna med 0–0, borta mot Shakhtsyor Salihorsk.

Övrigt
Mateja Kezman är den fotbollsspelaren i världen som har vunnit ligatitlar i flest länder genom tiderna (Jugoslavien, Nederländerna, England, Turkiet och Vitryssland).

Referenser

Externa länkar

 
 LFP.fr-profil
 BDFutbol-profil
 Mateja Kežman på reprezentacija.rs
 
 

Födda 1979
Män
Idrottare från Belgrad
Serbiska fotbollsspelare
Jugoslaviska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FK Partizan Belgrad
Spelare i PSV Eindhoven
Spelare i Chelsea FC
Spelare i Atlético Madrid
Fotbollsspelare i Fenerbahçe SK
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i FC Zenit Sankt Petersburg
Spelare i South China AA
Spelare i FC BATE
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000
Spelare i VM i fotboll 2006
Levande personer
Mats Erik Molander

Mats Erik Molander född den 12 april 1912 i Göteborgs Vasa församling, Göteborg, död den 13 januari 1969 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk arkitekt och satirtecknare. Han var son till violinisten Gustaf Molander.

Efter arkitektexamen vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1936 blev Molander föreståndare för Centrala sjukhusarkivet 1942, var byrådirektör vid Centrala sjukvårdsberedningen 1946–1955, byråchef 1955–1958, direktör och teknisk chef vid Kooperativa förbundets arkitekt- och ingenjörskontor 1959 och blev verkställande direktör för KF Arkitekt- och ingenjörskontoret AB 1965. 

Molander var ledamot av 1945 års vårdhemssakkunniga, expert i 1943 års sjukhusutredning, ledamot av statens kommitté för sinnessjukvårdens utbyggande 1950–1959, av organisationskommittén för medicinska högskolan i Umeå, av internationella sjukhusfederationens arbetsutskott 1947–59, av Svenska arkitektföreningens styrelse 1949–1958, ordförande 1955–1958, ledamot av Statens råd för byggnadsforskning från 1960 och ordförande i Svenska Arkitekters Riksförbund (SAR)1966.

Redan under studietiden medverkade han från 1932 som tecknare i Blandaren, och blev senare medarbetare i Aftonbladet 1935–1956 och Röster i Radio 1938–1961 under signaturen "mem". Han har även publicerats i Joker, Söndagsnisse-Strix, Folket i Bild, Vi och All världens berättare. Han är representerad på Moderna museet i Stockholm.

Mats Erik Molander bodde en tid i Kollektivhuset på John Ericssonsgatan i Stockholm. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi i urval
Gubbar, 1955

Se även 

 Blandaren

Källor

Satirarkivet, läst 2014-05-04

Noter

Svenska skämttecknare
Svenska satirtecknare
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Sommarvärdar 1963
Representerade vid Moderna museet
Arkitekter från Göteborg
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1912
Avlidna 1969
Män
Svartå bruk

Svartå bruk kan avse:

 Svartå, Raseborg, bruksort och stadsdel i Karis, Raseborgs stad, Finland
 Svartå bruk, Degerfors, Närke, Sverige
Vulpes

Vulpes är ett släkte i familjen hunddjur. I släktet ingår de flesta men inte alla hunddjur som kallas rävar.

Arterna förekommer i Eurasien, Afrika och Nordamerika (inklusive norra Mexiko). Rödräven introducerades dessutom i Australien.

Habitatet utgörs huvudsakligen av öppna landskap som den arktiska tundran, stäpper, öknar och halvöknar samt bergsängar. Bara rödräven kan anpassa sig till tätare växtlighet och den blev i flera regioner kulturföljare.

Utseende 
Arterna i släktet har en långsträckt kropp med jämförelsevis korta extremiteter. Huvudet kännetecknas av en smal och lång nos samt av stora spetsiga öron. Den yviga svansen har minst halva längden av övriga kroppen (huvud och bål) och är ibland lika lång. En körtel som sitter på svansens ovansida nära svansroten avsöndrar ett luktande sekret. Lukten beskrivs som typisk rävig. Svansens spets har vanligen en annan färg än pälsen på andra kroppsdelar, oftast svart eller vit.

Fennec är den minsta arten med en kroppslängd (huvud och bål) av 33 till 40 cm (sällan så lite som 25 cm), en svanslängd av 18 till 31 cm och en vikt av 0,8 till 1,9 kg. Med en kroppslängd av 55 till 72 cm, en svanslängd av 28 till 49 cm och en vikt av 3,4 till 9 kg är rödräven störst i släktet.

Taxonomi 
Arternas taxonomi var länge omstridd. Mammal Species of the World och IUCN listar 12 arter i släktet Vulpes:
 rödräv (Vulpes vulpes)
 indisk räv (Vulpes bengalensis)
 blanfordräv eller gråhårig räv (Vulpes cana)
 kamaräv (Vulpes chama)
 korsakräv (Vulpes corsac)
 tibetansk räv (Vulpes ferrilata)
 fjällräv (Vulpes lagopus)
 ökenkatträv (Vulpes macrotis)
 sandräv (Vulpes pallida)
 brunryggad sandräv (Vulpes rueppelli)
 präriekatträv (Vulpes velox)
 fennek (Vulpes zerda)

Ibland räknas arterna fennek och blanfordräv till ett eget släkte – Fennecus, och fjällräv till släktet Alopex.

Vulpes är det latinska ordet för räv.

Referenser 

Rävar
Canidae

simple:True fox
Ödsbyn

Ödsbyn är en by i Örnsköldsviks kommun. Ödsbyn uttalas på lokal dialekt Yssby.
Ödsbyn har tidigare skrivits Össtthbij, Ösbij, Ösby, Ösbyn, Össbyn, Osby, Osbyn och Ödsby. Byn är belägen efter Junselevägen (väg 1035) cirka 7 kilometer väster om närmaste tätort, Bredbyn.

Historia och kuriosa

Tidigare var byns bebyggelse intill Ödsbysjöns norra sida och landsvägen gick då söder om Gårdsberget. I slutet på 1800-talet flyttades byn cirka 500 meter norrut, när nya hus byggdes på den plats där byn nu finns. Numera går landsvägen intill Ödsbytjärnen.

Ödsby har haft många knektar som har stupat på slagfältet.
Under åren 1670-1680 var byn öde, från att i slutet av 1500-talet bestått av cirka fem bönder. År1620 var tre av byns fyra bönder änkor.

Denna by var tidigt industrialiserad. Bland annat fanns en driftig person, Sven Larsson, som bland annat tillverkade en orgel, som numera kan beskådas på Bredbyns hembygdsgård.
Hans söner byggde upp Bröderna Svenssons såg och Snickeri och Bröderna Svenssons Kraftstation. Med egen elektricitet och järnväg för att skeppa sågade trävaror måste det ha varit en för den tiden avancerad storindustri.
Den övriga byn fick sin elektricitet från ett kraftverk som byggdes av Ödsby och Tvärlandsböle Elektriska Förening.

I mitten av byn finns ett bevarat "spruthus", vilket är ett litet hus med utrustning för brandbekämpning. Bland annat finns där handdrivna vattensprutor. Denna brandbekämpningsutrustning användes av byborna vid eldsvådor och kan sägas vara en föregångare till nutidens brandkår.

Det tunnbröd som är känt under namnet "Gene Tunnbröd" och som under många år bakats av Polarbageriet i Bredbyn AB (tidigare Genebageriet) har ett ursprung i Ödsbyn på så sätt att Genebageriets grundares föräldrar hade bageri i en källare i missionshuset "Betania" beläget vid Selsviken.

En av de tre stugor som brann upp vid en eldsvåda på 1960-talet har ersatts av en likadan men spegelvänd stuga. Utanför varje stuga finns en tillhörande eld- och kokplats. Bakom varje stuga fanns en tillhörande ladugård. Dessa ladugårdar är dock numera förfallna. Samtliga stugor utom en har höjts upp från marken, ruttna timmerstockar har bytts ut och stugorna har fått nya tak för att kunna bevaras länge. Fäbodarna var tidigare på en plats några hundra meter sydväst om nuvarande plats. Orsaken till att man flyttade från den tidigare platsen var att "Vitter" mjölkade korna nattetid. Rester av grund finns fortfarande kvar från den tidigare platsen.

Näringsliv
Nuvarande företag som finns i byn är Östmans Åkeri AB.

Geografi
I Ödsbyn finns tjärnen Tjärnraningstjärnen.

Externa länkar
 Ödsbybodarna.

Orter i Örnsköldsviks kommun
Johnny Schwerin

Kurt Johnny Schwerin, född 6 februari 1935 i Västerås, är en svensk filmfotograf och stillbildsfotograf.

Filmfoto i urval

Referenser 
Johnny Schwerin på Svensk Filmdatabas

Svenska filmfotografer
Svenska fotografer under 1900-talet
Män
Levande personer
Födda 1935
Personer från Västerås
Irving Cohn

Irving Cohn eller Conn, född 21 februari 1898 i London, England, död 12 juli 1961 i Fort Lee, New Jersey, USA, var en engelsk-amerikansk kompositör, sångtextförfattare och orkesterledare.

Källor

Externa länkar

Amerikanska sångtextförfattare 
Amerikanska kompositörer
Brittiska sångtextförfattare
Brittiska kompositörer
Män
Födda 1898
Avlidna 1961
Ralph de Monthermer, 1:e baron Monthermer

Ralph de Monthermer, 1:e baron Monthermer, död 5 april 1325, var Joan av Acres andre make.

Efter den förste makens död 1295 gifte Joan av Acre 1297 i hemlighet om sig med Ralph de Monthermer, en riddare i hennes hushåll. Hennes far, kung Edvard I blev ursinnig över detta lågättade andra äktenskap, särskilt som han höll på att arrangera ett äktenskap för henne med en italiensk adelsman. Han lät kasta Monthermer i fängelse och Joan fick be för sin makes frigivning. Enligt St. Albans krönikeskrivare sade hon till fadern "Ingen ser något fel i om en stor earl gifte sig med en fattig och lågättad kvinna. Varför skulle det vara något fel om en grevinna gifter sig med en ung och lovande man?" Till slut gav fadern med sig och frigav Monthermer i augusti 1297, och gav tillåtelse att använda titeln earl av Gloucester och Hereford under Joans livstid. Monthermer och Joan fick fyra barn. 
 Mary de Monthermer, född oktober 1297. 1306 arrangerade hennes morfar kung Edvard I arrangerade att hon skulle gifta sig med Duncan Macduff, 8:e earl av Fife.
 Joan de Monthermer, född 1299, blev nunna vid Amesbury.
 Thomas de Monthermer, 2:e baron Monthermer, född 1301.
 Edward de Monthermer, född 1304, död 1339. Han stred under det skotska fälttåget 1335, men tillbringade en stor del av sitt liv i halvsystern Elizabeths tjänst, som tog hand om honom under hans sista sjukdom och begravde honom bredvid modern. 

Då Joan avled förlorade Ralph de Monthermer sina titlar. Han gifte om sig, återigen i hemlighet, med Joanne, som var änka efter John de Hastings och syster till Aymer de Valence, earl av Pembroke.

Han tillfångatogs vid Bannockburn 1314.

Referenser

Personer i England under 1200-talet
Personer i England under 1300-talet
Avlidna 1325
Män
Födda okänt år
Jan-Erik "Bumba" Lindqvist

Jan-Erik "Bumba" Lindqvist, folkbokförd Jan-Eric Lindqvist, född 1 juli 1939 i Katarina församling i Stockholm, är en svensk musiker (bas), medlem i gruppen Trio me' Bumba. 
 
År 1957 bildade Lindqvist Trio Bumba (senare Trio me' Bumba) på Södermalm i Stockholm tillsammans med sångaren och gitarristen Tommy Wener (1939–2002) och dragspelaren Bertil Lindblom (född 1940). Gruppen är främst känd för låtarna "Spel-Olles gånglåt" (1963) och "Man ska leva för varandra" (1969). Trio me' Bumba är på 2000-talet fortfarande verksam.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 
Jan-Erik "Bumba" Lindqvist berättar om sitt liv

Svenska musiker
Svenska basister
Män
Levande personer
Födda 1939
Musiker från Stockholm
Jan Sterling

Jan Sterling, ursprungligen Jane Sterling Adriance, född 3 april 1921 i New York, New York, död 26 mars 2004 i Woodland Hills, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Biografi
Jan Sterlings familj tillhörde societeten. Hon fick scenutbildning vid Fay Compton's School i England och gjorde Broadwaydebut 1938. Hon filmdebuterade 1948. Bland hennes mest kända filmer märks Mellan himmel och hav från 1954. Rollen i filmen förärade henne en Golden Globe i kategorin "bästa kvinnliga biroll".

Sterling har en stjärna på Hollywood Walk of Fame för sina insatser inom film.

Filmografi (urval)
1948 – Våld i mörker
1950 – Kvinnor i fängelse
1950 – Möte med faran
1950 – Union Station
1951 – Sensationen för dagen
1951 – Aj, som katten!
1951 – Parningstid
1952 – Hårda nävar
1954 – Mellan himmel och hav
1955 – 1984
1956 – Storstadsdjungel
1958 – Kathy O
1969 – The Minx
1980 – My Kidnapper, My Love (TV-film)
1981 – Första måndagen i oktober

Teater

Källor

Externa länkar 

  

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1921
Avlidna 2004
Kvinnor
Bröderna Svenssons såg och snickeri

Bröderna Svenssons såg och snickeri var ett trävaruföretag i Ödsbyn. Sven Larsson och Johan V. Bergström ingick kompanjonskap och beslöt att bygga ett ramsågverk. Byggandet påbörjades 1894 och förlades nedanför Selsviken. Det sågade timret fraktades på järnväg till Gensjösjön där man byggt upp en brädgård. Vintertid kördes de färdiga trävarorna till Anundsjö järnvägsstation.

Kompanjonskapet gick inte bra vilket medförde att Sven Larsson köpte ut Johan Bergström. Ångmaskinen som tidigare varit huvudkraftkälla såldes till Billsta Trävaru AB ca 1896 och sågen byggdes om till vattendrift. 1907 installerades en modern men begagnad cirkelsåg, kantverk, hyvel och ytterligare snickeriutrustning.

Snickeriet levererade hästredskap som timmerdoningar, skaklar, lastvagnar och kärror. För ändamålet samarbetade man med andra företag i bygden. Man tillverkades också skidor för Monark-koncernens räkning samt till Försvarsmakten.

Ej längre existerande svenska trävaruindustrier
Företag bildade 1894
Hem dyra hem

Hem dyra hem (originaltitel: The Money Pit) är en amerikansk komedifilm från 1986 i regi av Richard Benjamin och huvudrollerna spelas av Tom Hanks och Shelley Long. 

Filmen var en succé när den gick upp på biograferna men fick väldigt dålig kritik. Filmen kostade 10 miljoner dollar att göra men spelade in 40 miljoner dollar.

Handling 
Advokaten Walter och hans flickvän Anna köper sitt drömhus. Men begreppet vrakpris får en ny innebörd när de flyttar in och upptäcker att huset är fallfärdigt. Elledningar går sönder, vatten svämmar in i huset och i takt med att hantverkarna avlöser varandra går Walter och Anna mot ekonomisk bankrutt.

Rollista i urval 
 Tom Hanks - Walter Fielding, Jr.
 Shelley Long - Anna Crowley  
 Alexander Godunov - Max Beissart
 Maureen Stapleton - Estelle
 Joe Mantegna - Art Shirk
 Philip Bosco - Curly
 Frankie Faison - James
 Josh Mostel - Jack Schnittman
 Yakov Smirnoff - Shatov
 Carmine Caridi - Brad Shirk
 Brian Backer - Ethan
 Mia Dillon - Marika
 John van Dreelen - Carlos
 Douglass Watson - Walter Fielding, Sr.
 Tetchie Agbayani - Florinda Fielding
 Michael Jeter - Arnie

Referenser

Externa länkar 
 

Amerikanska komedifilmer
Filmer från Amblin Entertainment
Filmer 1986
Filmer om advokater
Fiskars bruk

Fiskars bruk, bruksegendom i orten Fiskars, Raseborg stad, Finland, var redan på 1600-talet en av de mest betydande egendomarna i Finland. År 1649 erhöll handlanden Peter Thorwöste i Åbo privilegier att anlägga masugn, stångjärnshammare och manufakturverk vid Fiskarsån i Pojo socken. Ännu i början av 1700-talet ägdes bruket av denna familj.

År 1752 såldes Fiskars bruk av John Montgomery till Ch. och W. Tottie i Stockholm och 1755 köptes det av John Jennings och Robert Finlay. År 1778 överläts alla verken av Finlays konkursbo till J. & C. Hasselgren i Amsterdam. År 1783 köptes samtliga anläggningarna av Bengt Magnus Björkman. Efter dennes son ägdes bruket från 1822 av assessorn John Jakob Julin, som med insikt och kraft uppdrev bruksavkastningen och förbättrade jorden. Särskilt åtnjöt Fiskars finsmiden under hans tid högt anseende. Under bruket lydde då egendomar om sammanräknat 76 mantal (belägna i sju socknar) samt dessutom Orijärvi vidsträckta koppargruvor, åtskilliga mindre järngruvor, Kärkelä kopparbruk i Karislojo (anlagt 1765), Koskis järnbruk i Bjärnå (privilegierat 1679), Antskogs bok- och vaskverk (anlagt 1630), samt klädesfabrik (ägdes sedermera av ett aktiebolag).

Efter John Jacob Julins död 1853 splittrades lägenheterna mellan hans arvingar. Bruket och största delen av egendomen övertogs av sonen Erik von Julin. Stigande konkurrens och andra ogynnsamma förhållanden verkade emellertid nedåtgående för affärerna. År 1884 ombildades affären till ett aktiebolag, och kom att utvecklas till dagens industrikonglomerat Fiskars. Företaget blev för stort för sin hemort i mitten av 1980-talet, och man klarade inte av att följa med tiden. Gjuteriet lades ner, man slutade tillverka plogar och andra produkter som inte längre behövdes. Knivfabriken flyttades till grannbyn Billnäs. År 1983 såldes största delen av Fiskars bruk - både bostadshus och fabriksbyggnader - till kommunen. 

Fiskars bruk är beläget i en av Finlands mest odlade bygder.

Källor

Noter

Litteratur
 P. Fager: "Minnesblad ur Fiskars bruks historia 1649-1899", 1899

Byggnader och anläggningar i Raseborg
Byggnader ritade av Charles Bassi
Fiskars