kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Goldfinger (roman)

Goldfinger, (eng. titel Goldfinger) den sjunde i en serie romaner om agenten James Bond, skrivna av Ian Fleming. Boken kom ut på engelska första gången 1959, och filmades som Goldfinger med Sean Connery 1964.

Handling
Under ett besök i Miami, springer Bond in i Mr. Du Pont, som han senast mötte i Casino Royale. Du Pont frågar om han kan sitta med under en omgång canasta med en viss Auric Goldfinger, för att se om och hur han fuskar. Bond avslöjar Goldfingers fusk och tvingar honom att erkänna det för Du Pont.

När Bond kommer tillbaka till London får han reda på att Goldfinger är rikast i England och att han är världens största guldsmugglare, och att han är kommunist och sköter den ryska lönnmördarbyrån Smersh:s ekonomi.

Genom ytterligare möten med Goldfinger, bl.a. ett på en golfbana, inser Bond att Goldfingers stora plan (Operation Storslam) är att bryta sig in i USA:s guldlager Fort Knox i Kentucky. Tillsammans med amerikanske Felix Leiter blir det Bonds jobb att stoppa operationen. Men Goldfinger får hjälp av många brottssyndikat, till exempel "The Spangled Mob" från Döden spelar falskt, och gangstrarna i "The Cement Mixers" med den kvinnliga ledaren Pussy Galore.

Karaktärer (i urval)
James Bond
Auric Goldfinger
Pussy Galore
Oddjob
Felix Leiter
M
Tilly Masterson
Jill Masterson

Serieversion 
Mellan oktober 1960 och april 1961 gavs Goldfinger ut som tecknad serie i tidningen Daily Express. Romanen adapterades av Peter O'Donnell och ritades av John McLusky. Serien har senare återpublicerats i såväl album som den svenska tidningen James Bond Agent 007.

Övrigt
 Goldfingers förnamn Auric betyder "gyllene" på latin. Jämför förkortningen för guld (Au).
 Den här boken liknar Attentat i det att en av Storbritanniens rikaste män är kommunistsympatisör med en stor kriminell plan, som Bond lyckas nästla sig in i som sekreterare. De möts via kortspel, där skurken fuskar, och båda har kvinnliga medarbetare som blir Bonds allierade.
 Goldfinger är den bok som ligger närmast Bondfilmerna när det gäller prylar. Bond får en grå Aston Martin DB3 med dödliga tillbehör, och en spårsökare precis som i filmen. Dock finns det ingen Q i boken.
 Auric Goldfinger fick sitt namn (och delar av sitt utseende) från en arkitekt vid namn Ernö Goldfinger. När boken kom ut gick Ernö Goldfinger till sina advokater, men det hela avgjordes utanför domstol, och Goldfinger fick kostnaderna betalda, sex ex av boken, och en försäkran att Goldfingers förnamn Auric alltid skulle användas.
 I vissa översättningar har Goldfingers betjänt Oddjob fått namnet "Fredag".

James Bond-böckerna
Kentucky i skönlitteratur
Miami i skönlitteratur
Skönlitteratur 1959
Najad

För andra betydelser, se Najad (olika betydelser).

Najad är ett segelbåtsvarv som grundades 1967 av Berndt Arvidsson och Thorwald Karlsson, med namnet Kungsvikens Marin. Den första Najadbåten, en 34-fotare, byggdes 1971 och var på den tiden en av de större båtarna på båtmässorna. Båten ritades av Olle Enderlein och fick en hög men stadig rigg och en kraftig motor, för säker gång i alla väder. Man frångick den då traditionellt långa kölen till förmån för mer naturlig utgång av propelleraxeln, samtidigt som motorn fick en lämpligare placering. Detta blev början på en lång serie av båtar. Över 2000 båtar har producerats.

Najadvarvets båtar är byggda i Kungsviken på Orust. Segelbåtarna som Najad nu tillverkar sträcker sig från 37 fot till 57 fot.

Najadvarvet gick i konkurs 2011, varefter konkursboet köptes av Nord West Yachts. 
Najad AB, som är bolagets benämning efter år 2014, ägs numera av Orust Quality Yachts AB, ett dotterföretag till Hexiron AB i Lund, som också äger Arcona Yachts.

Nuvarande modeller 

 Najad 570 CC
 Najad 505 CC
 Najad 450 CC
 Najad 440 CC
 Najad 411 CC
 Najad 395 AC  
 Najad 395 CC

Tidigare modeller 

 Najad 320, 1983 – 1994
 Najad 330, 1993 – 1996
 Najad 34, 1972 – 1980
 Najad 340, 1987 – 1994
 Najad 343, 1981 – 1989
 Najad 355
 Najad 360, 1985 – 1994
 Najad 361, 1994 – 2001
 Najad 37, 1980 – 1983
 Najad 370, 1991 – 1997
 Najad 371, 1983 – 1985
 Najad 390, 1984 – 1995
 Najad 391, 1995 – 2003
 Najad 410
 Najad 420, 1991 – 1996
 Najad 440, 1986 – 1995
 Najad 440 CC
 Najad 441, 1995 – 2001
 Najad 460, 2000 – 2013
 Najad 510, 1990 – 1993
 Najad 520, 1994 – 2001
 Najad 520DS, 1995 – 2001
 Najad 373, 1999 – 2005
 Najad 400, 2001 – 2005
 Najad 405, 2006 – 2009

Källor

Noter

Externa länkar
 Najad Yachts webbplats

Svenska skeppsvarv
Svenska båttillverkare
Segelbåtstillverkare
Företag bildade 1967
Kungsviken
SMERSJ

SMERSJ, eller Smersj, en förkortning för Smert Sjpionam (Смерть Шпионам; "död åt spioner"), avser den organisation som drev Sovjets militära kontraspionage under andra världskriget, april 1943 – maj 1946. Organisationen skapades av Stalin. 

I själva verket bestod organisationen av tre separata delar: ОКР Смерш НКВД som säkerhetstjänsten NKVD ansvarade för, УКР Смерш НКВМФ som Sovjetmarinen skötte samt ГУКР Смерш НКВС som tillhörde flygvapnet. Först föreslogs namnet СМЕРНЕШ – Смерть немецким шпионам ("död åt tyska spioner"), men då protesterade Stalin som ville att verksamheten skulle riktas mot alla spioner. Några av de mest kända SMERSJ-cheferna var Viktor Abakumov, Pavel Sudoplatov och Ivan Serov, senare chef för KGB 1954–1958.

Många skönlitterära verk har senare förlängt SMERSJ:s existens, bland annat Ian Fleming i sina James Bond-böcker.

SMERSJ skrivs vanligen med versaler eftersom det är en förkortning.

Populärkultur 
I James Bond dyker SMERSJ för första gången upp i Casino Royale där det visar sig vara Le Chiffres uppdragsgivare. Gruppen återkommer senare i Leva och låta dö, Kamrat Mördare och Goldfinger.

I filmerna förvandlades SMERSJ i stort sett till S.P.E.C.T.R.E. och förekom då i Agent 007 ser rött med flera filmer. Dessutom nämns den avsomnade gruppen i Iskallt uppdrag som uppväckt och på jakt efter nya spioner. Det visar sig vara ett villospår.

John Gardners romaner om Bond innehåller också flera referenser till SMERSJ, framförallt Iskallt för 007.

Externa länkar 

 
Sovjetiska underrättelseorgan
Organisationer bildade 1943
Organisationer upplösta 1946
FDA

FDA kan syfta på:

U.S. Food and Drug Administration – amerikansk federal livsmedels- och läkemedelsmyndighet
Ferrari Driver Academy – utbildningsprogram för Scuderia Ferrari
Edmund I av England

Edmund I, född 921, död 26 maj 946, var kung av England från 939 till sin död. Han var son till Edward den äldre och Athelstans halvbror.

Biografi 
Athelstan dog 27 oktober 939 varvid Edmund efterträdde honom som Englands kung. Kort efter utnämningen stod han inför många militära hot. Kung Olaf I av Dublin hade erövrat Northumbria och invaderade Midlands. När Olaf dog 942 återerövrade Edmund Midlands. 943 blev han gudfar till kung Olaf av York. Edmund återerövrade Northumbria följande år, 944. Samma år förlorade Olaf av York sin tron och begav sig till Dublin på Irland, där han blev kung som Olaf Cuaran och fortsatte att vara sin gudfars allierade. 945 erövrade Edmund Strathclyde men lämnade rättigheterna till området till kung Malcolm I av Skottland i utbyte mot ett fördrag om ömsesidigt militärt stöd och etablerade därmed säkra gränser och fredliga relationer med Skottland. Under hans regeringstid återupplivades klostren i England.

Edmund mördades 946 av Leofa, en landsförvisad tjuv, på en mässa för att hedra Sankt Augustinus. Motivet var troligtvis politiskt. Men William av Malmesbury har senare romantiserat händelsen och hävdat att Edmund hade anfallit Leofa först. Edmund efterträddes av brodern Edred.

Söner 
Edmunds söner styrde senare England som;
 Edwy av England, kung från 955 till 957, kung över endast Wessex och Kent från 957 till sin död 1 oktober 959.
 Edgar av England, kung över endast Mercia och Northumbria från 957 till broderns död 959, sedan kung av England 959–975.

Referenser 

Englands regenter
Födda 921
Avlidna 946
Män
Två städer

Två städer (engelsk originaltitel: A Tale of Two Cities) är en historisk roman i tre delar skriven av Charles Dickens och utgiven 1859. Den utkom på svenska första gången 1890 under titeln En berättelse om två städer. Romanen har sålt i över 200 miljoner exemplar. Den är därmed världens mest sålda tryckverk skrivet på engelska, och världens mest sålda roman; bara religiösa verk, ordböcker och Mao Zedongs samlingar har sålt mer.

Handling 

Två städer utspelar sig i dels London, dels Paris, före och under den franska revolutionen. Berättelsen följer flera huvudpersoner, främst Charles Darnay, en fransk aristokrat som trots sin goda natur faller offer för revolutionärerna, och Sydney Carton, en brittisk advokat som förälskar sig i Darnays hustru Lucie Manette.

Huvudkaraktärer 

Sydney Carton, brittisk advokat.
Lucie Manette, gift med Charles Darnay, dotter till Dr. Manette.
Charles Darnay, fransk aristokrat som undervisar franska i London.
Dr. Alexandre Manette, Lucies far, en gång väl sedd läkare, som blivit fängslad på felaktiga grunder.
Monsieur Ernest Defarge
Madame Therese Defarge
Jarvis Lorry
Miss Pross, Lucie Manettes guvernant. 
Marquis St. Evrémonde, Darnays farbror som förkroppsligar den franska aristokratin. 
John Barsad (eg. Solomon Pross)
Roger Cly
Jerry Cruncher

Filmatiseringar 
1911 - A Tale of Two Cities, stumfilm
1922 - A Tale of Two Cities, stumfilm med Clive Brook som Sydney Carton.
1927 - The Only Way, brittisk film i regi av Herbert Wilcox.
1935 - I skuggan av giljotinen, film av MGM med Ronald Colman, Elizabeth Allan, Reginald Owen, Basil Rathbone och Edna May Oliver. 
1958 - I giljotinens skugga, med Dirk Bogarde, Dorothy Tutin, Christopher Lee, Leo McKern och Donald Pleasence.
1980 - A Tale of Two Cities, TV-film med Chris Sarandon, Peter Cushing, Alice Krige och Billie Whitelaw.
1980 - En berättelse om två städer, Tv-serie i åtta delar av BBC med Paul Shelley som Carton/Darnay, Sally Osborne som Lucie Manette och Nigel Stock som Jarvis Lorry.
1989 - A Tale of Two Cities, Tv-serie i två delar av ITV Grenada med James Wilby som Sydney Carton, Xavier Deluc som Charles Darnay och Serena Gordon som Lucie Manette.

Pastischer och övriga tolkningar 
 Filmen The Dark Knight Rises (2012) av Christopher Nolan är starkt inspirerad av Dickens berättelse.

Engelskspråkig litteratur
Historiska romaner
Franska revolutionen i skönlitteratur
Skönlitteratur 1859
Verk av Charles Dickens
Allahu Akbar (hymn)

Allahu Akbar (arabiska: الله أكبر) är titeln på Libyens nationalsång 1969–2011. Titeln, Allahu Akbar, betyder på svenska "Gud är större" och är ett vanligt uttryck inom islam.

Hymnen har sitt ursprung i den egyptiska armén under Suezkrisen 1956 då den fungerade som marschsång. I hopp om en förening av den arabiska världen bestämde Libyens då nytillträdde ledare Muammar al-Gaddafi att från 1 september 1969 skulle sången vara Libyens nationalsång. I samband med det libyska inbördeskriget antog det nationella övergångsrådet hymnen som nationalsång återigen 2011. 

Text i svensk översättning

Gud står över alla fiendens knep,
Och Gud är den bästa hjälparen för de förtryckta,
Gud står över alla fiendens knep,
Och Gud är den bästa hjälparen för de förtryckta,
Med bestämdhet och med vapen skall jag försvara
Min nation, sanningens ljus skinande i min hand;

Säg det med mig, säg det med mig:
Gud är störst, Gud är störst, Gud är störst!
Gud är stor över fiendens knep!

Åh denna värld, se och lyssna:
Fienden kom att avundas min position,
Åh denna värld, se och lyssna:
Fienden kom att avundas min position,
Jag skall slåss med vapen och försvar
Och om jag dör, så tar jag honom med mig!

Säg det med mig, säg det med mig:
Gud är störst, Gud är störst, Gud är störst!
Gud är stor över fiendens knep!

Nationalsånger i Afrika
Libyens samhälle
New York Dragons

The New York Dragons var ett amerikanskt inomhusfotbollslag som spelar i Arena Football League (AFL). Laget grundades 1995 i Iowa men flyttades till New York 2001. De spelade där till 2008 då ligan lades ner. Deras matcher spelades i Nassau Coliseum i Uniondale.

Amerikansk fotboll
Torii

Torii (鳥居) (ibland översatt till fågelsittpinne) är en traditionell japansk portal, som vanligtvis fungerar som ingång till en shintohelgedom, Jinja eller annan helig plats i naturen. De står som påminnelse för att rening bör ske, innan man träder in på helig mark. En Torii anses hålla borta dåligt inflytande av onda andar. Traditionellt är de konstruerade av trä och sten, men numera förekommer även andra material som stål och betong. Den klassiska toriin består av två vågräta tvärslåar som hålls uppe av två lodräta pelare. Vanligtvis är de målade i cinnober/vermillion (en klar röd-orange färg). Exakt hur gammal traditionen är, är omdebatterat, men de är litterärt kända sedan 900-talet. Mycket få Torii är äldre än från 1500-talet, även om det finns en vid Hachiman-gū (tempel i Yamagata prefektur) som härstammar från 1100-talet.

Det finns ett otal olika typer av Torii, som kan delas upp i två familjer. Shinmei (注連鳥居) eller Myōjin (明神鳥居) - det som skiljer dem åt är huruvida tvärslån är rak eller böjd. Den enklaste varianten är två pelare med en shimenawa (rituellt rep av risfiber, ofta med hängen). En variant med tre ben i trekant kallas Mihashira torii.
Den kinesiska motsvarigheten är Paifang.

Referenser 

Shinto
Religion i Japan
Japanska ord och uttryck
WP:Projekt Japan
Pierre Plantard

Pierre Plantard, född 18 mars 1920, död 3 februari 2000, är idag främst känd för att ha grundat det hemliga sällskapet Prieuré de Sion. Sällskapet gör dock anspråk på att vara samma gnostiska orden som Order de Sion som grundades 1070 av en prins Ursus och några munkar från Kalabrien, omorganiserad 1099 av Gottfrid av Bouillon.

Plantard arbetade som tjänsteman när han tillsammans med Philippe de Chérisey under 1960-talet förfalskade de dokument som skulle bevisa att Plantard var ättling till den frankiske kungen Dagobert II och därmed, påstod han, Frankrikes legitime kung. I samband med en polisundersökning 1993 erkände han dock att det hela var ett påhitt.

Se även 
Holy Blood, Holy Grail

Fransmän
Grundare av katolska ordnar, sällskap och institut
Födda 1920
Avlidna 2000
Män
SMAP

SMAP var en japansk popgrupp som bildades 1988 och bestod av Masahiro Nakai, Takuya Kimura, Tsuyoshi Kusanagi, Goro Inagaki och Shingo Katori. I början hade SMAP sex medlemmar, men Mori Katsuyuki hoppade av bandet år 1996.

Bandets namn har sitt ursprung i Johnny's favoritlåt "Seventeen's MAP". SMAP har släppt över trettio singlar och två av dem har sålt över en miljon exemplar. SMAP är även populära utanför Japan, exempelvis i Taiwan och Sydkorea.

SMAP är ett av de största banden i Japan hittills. De gjorde sin CD-debut 1991-09-09 med singeln "Can't Stop!! -Loving-"

Eric Clapton har gjort en engelsk version av SMAP:s låt "Tomodachi e ~Say What You Will~" på sitt album Back Home.

SMAP har ett eget TV-program som heter SMAPxSMAP. I SMAPxSMAP gör SMAP-medlemmarna mat åt kändisar från Japan och från andra länder, sjunger, gör sketcher, tävlar m.m.

Japanska musikgrupper
Japanska popgrupper
Japanska idolgrupper
Musikgrupper bildade 1988
WP:Projekt Japan
Masahiro Nakai

Masahiro Nakai , född 18 augusti 1972, är en japansk musiker. Medlem i popbandet SMAP och en av två programledare för Utaban.

Japanska popsångare
Japanska idoler
Japanska TV-programledare
Män
Födda 1972
Levande personer
Personer från Kanagawa prefektur
WP:Projekt Japan
Ise

Ise , före 1955 Ujiyamada, är en stad i Mie prefektur på ön Honshu i Japan med 127 800 invånare (2015). Staden är mest känd för att hysa Japans viktigaste shintohelgedom, Ise Jingū, tillägnad gudinnan Amaterasu, där de kejserliga regalierna och Amaterasus legendariska spegel bevaras, en plats som besöks av tio miljoner pilgrimer årligen.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats 

Orter i Mie prefektur
WP:Projekt Japan
Mie prefektur

Mie prefektur (三重県; Mie-ken) är en japansk prefektur i Kansairegionen på ön Honshu i Japan. Residensstaden är Tsu. Tillsammans med Gifu prefektur, Shizuoka prefektur och Aichi prefektur tillhör Mie området Tōkai.

Administrativ indelning 

Prefekturen var år 2016 indelad i fjorton städer (-shi) och femton kommuner (-chō).
Kommunerna grupperas i sju distrikt (-gun). Distrikten har ingen administrativ funktion utan fungerar i huvudsak som postadressområden.

Städer:
 Iga, Inabe, Ise, Kameyama, Kumano, Kuwana, Matsusaka, Nabari, Owase, Shima, Suzuka, Toba, Tsu, Yokkaichi 

Distrikt och kommuner:

Inabe distrikt
Tōin
Kitamuro distrikt
Kihoku
Kuwana distrikt
Kisosaki

Mie distrikt
Asahi
Kawagoe
Komono
Minamimuro distrikt
Kihō
Mihama

Taki distrikt
Meiwa
Ōdai
Taki
Watarai distrikt
Minamiise
Taiki
Tamaki
Watarai

Källor

Externa länkar 

 
WP:Projekt Japan
Stroh-violin

En Stroh-violin eller trattfiol är ett stråkinstrument som är utformad som en fiol men förstärker ljudet genom resonans i en metalltratt likt ett blåsinstrument. Instrumentet är namngett efter M.A. Stroh, en österrikisk designer. Stroh-violinen har en större klang än en vanlig fiol och blev därför populärt under början av 1900-talet då fonografinspelningar gjordes, en inspelningsteknik som krävde höga ljudvolymer.

Stråkinstrument
Chubu

Chūbu (中部地方 Chūbu-chihō), den centrala regionen på ön Honshu, Japan. Chuburegionen består av nio prefekturer: Aichi, Fukui, Gifu, Ishikawa, Nagano, Niigata, Shizuoka, Toyama och Yamanashi. 2008 hade Chubu cirka 22 miljoner invånare.

Externa länkar 

 
WP:Projekt Japan
Che

Che kan avse:

Personer
Che Guevara (1928–1967), Ernesto Rafael Guevara de la Serna, en argentinsk marxistisk revolutionär, läkare, politiker och gerillaledare

Konst och underhållning 
 Che - Argentinaren – en film om Che Guevara från år 2008, originaltitel Che: Part One
 Che - Gerillaledaren – en film om Che Guevara från år 2008, originaltitel Che: Part Two
 Che! – en amerikansk film om Che Guevara från år 1969, originaltitel Che!
 Guerrillero Heroico  – ett foto av Che Guevara

Språk 
 Che – bokstav Ч ч i det kyrilliska alfabetet, se Ч
 Che – Wade–Giles transkribering för pinyin zhe.

Förkortningar och koder 
 Che – ISO 639 språkkod för tjetjenska
Roland Cedermark

Roland Cedermark, född 23 april 1938 i Älvros, Härjedalen, död 24 december 2020 i Valsta, Sigtuna kommun, Stockholms län, var en svensk dragspelare, sångare, kompositör och låtskrivare.

Biografi 
Roland Cedermark kom från en musikersläkt, där bland annat hans farfar var härjedalsk spelman. Cedermark själv var kapellmästare i dansbandet Cedermarks från 1958 fram till 1973.

Han skivdebuterade som soloartist 1976, och sålde sedan mer än 2 miljoner exemplar av sina skivor, varav hela 12 sålde guld. Hans album ges fortfarande ut på kassettband, då han särskilt vände sig till den äldre publiken. Han hade under 1990-talet och i början av 2000-talet melodier på Svensktoppen.

Cedermark medverkade i många TV-program, bland annat i Nygammalt och olika caféprogram, samt i vinjetten till fjärde, femte och sjätte säsongen av TV-programmet 100 höjdare.

1994 blev han utsedd till Filipstads ambassadör.

Diskografi 
2010: "Vandra varsamt"
2009: "Sången till byn"
2008: "Pärleporten" (samling)
2007: "Mirandas dröm" (samling)
2006: "30 år på veien: Live i Bergen" (bootleg)
2005: "Dagar skall komma"
2004: "Så länge skutan kan gå: Roland Cedermark spelar Evert Taube"
2004: "Spelar Taube. Så skimrande var aldrig havet"
2001: "Roland Cedermarks beste" (3-CD) (samling)
2001: "Livet på landet"
1999: "Vandra varsamt"
1997: "Någon behöver dej"
1996: "Jag minns Paris"
1995: "Den första gång jag såg dej"
1994: "Barndomshemmet"
1994: "En famn full av kärlek"
1993: "Roland Cedermark spelar vackra visor"
1992: "Jag vill sända dej en hälsning"
1990: "Varje dag är en gåva"
1989: "Mosippan"
1988: "Härlighetens morgon"
1987: "San Antonio Rose"
1986: "På festplatsen"
1985: "Stilla natt"
1985: "Två solröda segel"
1984: "På mitt sätt"
1983: "Spelar Elvis och annat svängigt på dragspel"
1982: "In Country"
1981: "Skaffa dej en Novelty"
1979: "Dinah"
1979: "Harlem Boogie"
1978: "Rag of the Rags"
1977: "Whispering"
1976: "Lady Be Good"
1971: ”Inge & Sten” (Cedermarks)

Källor 
Bengt Haslum: Roland Cedermark, från SKAP
Roland Cedermark i Svensk mediedatabas
Roland Cedermark på Discogs

Noter

Externa länkar 
Roland Cedermarks webbplats
Cedermarks orkester från svenskadansband.se
Fotografier från Jämtlands läns museums bildarkiv

Svenska dragspelare under 1900-talet
Svenska dragspelare under 2000-talet
Svenska låtskrivare
Svenska sångtextförfattare
Svenska kapellmästare
Filipstads ambassadörer
Personer från Älvros socken
Födda 1938
Avlidna 2020
Män
Ito

Itō  är en stad i Shizuoka prefektur vid stillahavskusten på ön Honshu i Japan. Den är belägen i Shizuoka prefektur på östra sidan av Izuhalvön, cirka 120 kilometer söder om Tokyo. Folkmängden uppgår till cirka 70 000 invånare. Itō fick stadsrättigheter 10 augusti 1947. Området är känt för sina många onsen (varma källor). I Itō finns 788 stycken, ur vilka det tillsammans strömmar 35 m³/min varmt vatten. 

Genom staden rinner floden Matsukawa. En stor del av orten ligger i Fuji-Hakone-Izu nationalpark.

Källor

Orter i Shizuoka prefektur
WP:Projekt Japan
AmigaOS 4

AmigaOS 4 är det operativsystem som normalt sett körs på AmigaOne. Det använder precis som tidigare versioner av AmigaOS en mikrokärna. AmigaOS 4 är utvecklat av det belgisk-tyska företaget Hyperion Entertainment VOF under licens från Amiga Inc. Det är den första officiella uppdateringen sedan AmigaOS 3.9 och släpptes 24 december 2006. Den nya versionen gjordes tillgänglig för AmigaOne-hårdvara som däremot inte längre tillverkades vid denna tidpunkt. Vid släppet meddelade Hyperion dock att ytterligare information bör komma tidigt 2007 från tredjepartstillverkare om lämplig PowerPC-hårdvara för att köra AmigaOS 4. Den 23 oktober 2007 meddelades att AmigaOS 4.0 Classic skulle släppas den 30 november samma år. Därmed blev det möjligt att använda AmigaOS 4.0 på en PowerPC-bestyckad Amiga 1200, Amiga 3000(T) eller Amiga 4000(T).

Versioner

Köpare av AmigaOne-moderkort har sedan juni 2004  haft tillgång till förhandsversioner av AmigaOS 4. De tidiga förhandsversionerna hade inte alla planerade funktioner, men inkluderade ett fullt SDK baserat på GCC och VBCC C/C++-kompilatorerna.

Se även
 Amiga
 AmigaOS
 AmigaOne
 Sam440ep

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats för AmigaOS 4
 Hyperion Entertainment
 Svensk webbplats om AmigaOS 4
 Om AmigaOs 4.x och AmigaOne
 Mjukvaruarkiv för AmigaOS 4

Amiga-mjukvara
Operativsystem
Lund (släkt)

Den adliga Lund-ätten introducerades på Riddarhuset år 1634 under nummer 209.a

Adliga ätten Lund även kallad af Lund var en svensk adelsätt som härstammade från Johan Olsson (död 1629), som var borgare och rådman i Skara. Hans son, Olof Johansson (1624-1680), adlades 1654 med namnet Lund och upphöjdes senare till friherre. 

Bland ättens mest framstående medlemmar fanns Nils Lund son, friherre Johan Lund (1699-1758), som var en framstående militär och landshövding. En annan betydande medlem var Johan Lunds sonson, greve Carl Gustaf Lund (1792-1865), som var en av Sveriges största jordägare och en framstående representant för den svenska ämbetsmannaklassen under 1800-talet.

Externa länkar
Genealogi-författarna och Genealogiska Samfundet i Finland om adliga ätten Lunds sista led

Släkter
Mäklarbricka

En mäklarbricka är ett uttryck för en spritbeställning på krogen, där det ingår en helflaska sprit, ofta vodka, samt olika tillbehör att blanda enklare groggar med, serverat på en bricka tillsammans med ett antal glas där beställaren själv utför blandningen vid bordet. Beroende på ambitions- eller prisnivå kan tillbehören på brickan endera bestå enbart av groggvirke och isbitar, eller så kan även en eller två flaskor champagne ingå. Mäklarbrickan är avsedd att delas mellan ett antal personer runt beställarens bord, och förknippas med berusningsdrickande.

Mäklarbrickan har fått sitt namn av att den ursprungligen uppges ha varit en vanlig beställning från bonusspenderande mäklare, framför allt från finansbranschen, på innekrogar i Stockholm, och framför allt runt Stureplan.
Den har, framför allt under det tidiga 2000-talet, kommit att förknippas med den svenska stekar- eller bratskulturen i största allmänhet, inte minst i satirer och förlöjliganden av denna.

Källor 

Drinkar