kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rolles sats

[[fil:Rolle's theorem.svg|miniatyr|För funktionen f gäller att f(a)=f(b). Därmed finns en punkt c, a<c<b, sådan att f(c)=0.]]Rolles sats''' är en matematisk sats, som bevisades av Michel Rolle 1691; den används främst i beviset av den mer generella medelvärdessatsen.

 Formulering 

Låt  vara en reellvärd funktion som besitter följande tre egenskaper: 
 Den är definierad och kontinuerlig på ett slutet och begränsat intervall [a,b].
 Den är deriverbar över det öppna intervallet (a,b).
 Den antar samma värde i intervallets ändpunkter: g(a) = g(b).

Då antar funktionens derivata värdet noll någonstans i det öppna intervallet (a,b); det vill säga att intervallet innehåller ett tal, c, sådant att g’(c) = 0.

 Bevis 
För funktionen g kan bara ett av följande två fall gälla:
 På det slutna intervallet [a,b] är funktionen konstant: 
 På det slutna intervallet [a,b] är funktionen inte konstant: 

En konstant funktion har en derivata som är lika med noll överallt i det inre av sitt definitionsområde.

Om det första fallet gäller så vet vi därför att derivatan till funktionen g är noll på hela intervallet (a,b):

Man kan därför välja c som vilket som helst tal mellan a och b; till exempel kan man ta .

Om det andra fallet gäller så skall vi visa att det öppna intervallet (a,b) innehåller minst en punkt där derivatan till funktionen g är noll:

Satsen om största och minsta värde säger att en kontinuerlig funktion över ett slutet och begränsat intervall antar både sitt största och sitt minsta värde över intervallet.

Vi vet att funktionen g är kontinuerlig över det slutna intervallet [a,b]. Därför antar den sitt största värde (M) för ett tal i detta intervall och sitt minsta värde (m) för ett tal i detta intervall; kalla dessa tal för xM och xm respektive. 

Talen xM och xm kan inte båda vara ändpunkter till intervallet [a,b], eftersom förutsättningen att g(a) = g(b) då innebär att funktionen g är konstant, vilket vi utgår från att den inte är. Vi vet därför att något av talen xM och xm ligger i det öppna intervallet (a,b).

På det öppna intervallet (a,b) är funktionen g deriverbar och vi vet att den antar sitt största eller sitt minsta värde i detta intervall. Fermats kriterium säger att funktionens derivata i en sådan inre extrempunkt måste vara noll:
 eller 
Vi har härmed lyckats visa att det öppna intervallet (a,b) innehåller ett tal där derivatan till funktionen g'' antar värdet noll:

(Ta talet  eller .)

Konsekvenser 
Rolles sats är normalt det viktigaste delresultat som används för att bevisa differentialkalkylens medelvärdessats.

Satser inom reell analys
Vetenskapliga principer uppkallade efter personer
Saar

Saar  (franska: Sarre; 'Flyter' av liguriska sar 'flyta') är en cirka 250 kilometer lång flod i nordöstra Frankrike och västra Tyskland. Floden börjar på cirka 950 meters höjd i de franska Vogeserna och flyter sedan norrut över den tyska gränsen och genom Saarbrücken. Efter att ha korsat Saarland mynnar Saar i floden Mosel nära Trier. Avrinningsområdet är 7 431 km².

Längs nedre delen av Saar, nära Mosel, finns vinodlingar, som ingår i den tyska vinregionen Mosel-Saar-Ruwer.

Referenser

Externa länkar

Vattendrag i Frankrike
Vattendrag i Rheinland-Pfalz
Vattendrag i Saarland
Rhens avrinningsområde
Lista över europavägar

Detta är en lista över samtliga europavägar. För definition på de olika vägtyperna se europaväg.

Översikt 
I vissa fall står det nya tillägg. De har beslutats efter 2002 års version av konventionen om europavägar kommit ut. De införs i praktiken på skyltar året efter.

Korrekt benämning för ensiffriga europavägar ska egentligen ha en nolla framför numret (t.ex. E04) men denna saknas i en del länder. I vissa länder används ett bindestreck efter bokstaven E. En ensiffrig europaväg kan alltså numreras som E04, E-4 eller E4. I listan nedan benämns de utan nolla eller bindestreck och benämns därför som till exempel E1, E4 och E6.

Udda nummer (nord-sydliga), E 01 till E 49 
De går i nummerordning, lägst i väster. Undantag finns, tex. E67.
De som slutar på 5 utgör referens för anslutningsvägarna, och de går oftast genom hela Europa.

Udda nummer (nord-sydliga), E 51 till E 99

Udda nummer (nord-sydliga), E 101 till E 199 
Dessa räknas som huvudeuropavägar, trots att de har tre siffror. Däremot räknas jämna nummer över 100 som anslutningsvägar.

Jämna nummer (väst-östliga), E 04 till E 50 
De går i nummerordning, lägst i norr, undantaget E4 (som ursprungligen i detta system tillhörde E55) och delvis E6 (vars nord-sydliga sträckning har tillhört E47). Dessa varianter av E47 och E55 infördes aldrig på skyltar. E2 finns inte. 
De som slutar på 0 utgör referens för anslutningsvägarna, och de går oftast genom hela Europa.

Jämna nummer (väst-östliga), E 52 till E 98

Anslutningsvägar, E 102 till E 499  
Numren följer systemet att den första siffran är densamma som närmsta referensvägen norr om aktuell väg och andra siffran är den samma som närmsta referensväg väster om aktuell väg. Den sista siffran är bara för att skilja på olika vägar. För nr 102-198 används endast jämna nummer.

Anslutningsvägar, E 501 till E 999

Anslutningsvägar, E 001 till E 019 
Dessa anslutningsvägar används öster om E105, mest i asiatiska länder i f.d Sovjetunionen.

Kartor

Referenser

Externa länkar 

 
Europavägar
Baryt

Baryt, eller tungspat, är ett mineral som består av bariumsulfat (BaSO4). Baryt är metallen bariums viktigaste mineral och återfinns underordnat i många svenska gruvor.

Egenskaper 
Baryt har stora likheter med kalkspat, men skiljer sig genom markant högre specifik vikt och att den ej fräser i syror. Den uppträder ofta som ett bladigt aggregat, vilket vid slag bildar stycken av rombisk form. Dessutom förekommer den som stalaktiter och stalagmiter, i korniga, täta jordartade massor och ibland som stora kristaller. Den bildar en fast lösning med strontiummineralet celestin.

Förekomst 

Baryt förekommer sällan i rent tillstånd utan är insprängd i olika malmgångar och förekommer även tillsammans med krita.

Barytfyndigheter finns i Mellaneuropa vid Bologna med flera platser. I Sverige är den känd i Bölets mangangruva Sala, Dannemora, Långbans och Nordmarks gruvor, Gislöv i Skåne, samt i Pottäng på Alnön där brytning skedde under andra världskriget. I Norge har den hittats som vackra kristaller i Kongsbergs gruvor.

Användning 
Den i naturen förekommande rena baryten kan användas i finmalet tillstånd som både pigment och fyllnadsämne i färger, papper samt vid tillverkning av lackfärger. Finmald baryt uppslammad i vatten används som borrvätska vid oljeborrning.

Pigment utvunnet från mineralet baryt har Colour Index-beteckning , till skillnad från syntetiskt bariumsulfatpigment som heter . Båda numreras C.I. 77120.

Se även 
Ökenroskristall mini|Barytökenros från Oklahoma i USA

Källor

Noter 

Meyers varulexikon, Forum, 1952

Externa länkar

Mineral
Farmen Afrika

Den fjärde säsongen av TV-programmet Farmen vid namn Farmen Afrika spelades in på halvökenområdet Little Karoo utanför Oudtshoorn i Sydafrika. Linda Isaksson återvände som programledare denna säsongen.

Säsongen sändes på TV4 mellan 30 januari och 23 april 2004 med programtiderna 19:00 på måndagar till torsdagar, samt 21:20 på fredagar.

Deltagare

Veckosammanfattning

Precis som föregående säsong utsedde storbonden två farmare till drängar eller pigor, som sedan röstades emellan fram till förstkämpe bland de resterande farmarna. Vid lika antalet röster fick storbonden lägga en avgörande röst. Efter sjunde veckan återgick valet av förstekämpe till endast storbonden. Från och med den tionde veckan kunde även storbonden bli vald som andrekämpe.

Finalveckan
Semifinal

Final

Tittarsiffror
Premiäravsnittet sändes 30 januari 2004 som sågs av 1 417 000 tittare under den första halvan, 1 246 000 under den andra halvan.

Källa: MMS

Källhänvisningar

Farmen
Svenska TV-program
TV-program i TV4
TV-året 2004
Indokinakriget

Indokinakriget, 1946-1954, krig mellan den vietnamesiska motståndsrörelsen Vietminh, ledd av Ho Chi Minh, och Frankrike. Kriget pågick från 1946 till 1954 och slutade med att Frankrike lämnade Franska Indokina, de franska koloniområdena i dagens Vietnam, Laos och Kambodja. Kriget resulterade i en delning av Vietnam i Nord och Syd, och fortsatte i form av Vietnamkriget.

Bakgrund 
På 1880-talet pressades Vietnam att erkänna fransk överhöghet, som en del av Franska Indokina. En vietnamesisk nationalism uppkom i början av 1900-talet och partier bildades på 1920- och 1930-talen. Kommunistledda uppror slogs ned 1930 och 1940. Under andra världskriget fick japanerna 1940-1945 tillåtelse av den franska vichyregimen att utnyttja Indokina. Många ungdomar anslöt sig till den nationella befrielserörelsen Vietminh under ledning av kommunistledaren Ho Chi Minh. Efter Japans kapitulation startade ett uppror och den 2 september 1945 utropade Ho Chi Minh Demokratiska republiken Vietnam i Hanoi. Fransmännen accepterade inte detta. 1945 bestämde sig Frankrike för att ena sina kolonier i Indokina till en federation som skulle vara självständig men dock tillhöra den franska unionen. Befolkningen i Indokina var dock kritisk till Frankrikes planer som sågs som en diskret förlängning av kolonialväldet som varat sedan 1880. Indokinakriget startade.

Krigshandlingarna 
23 november 1946 bombade Frankrike hamnstaden Haiphong i norra Vietnam. Fransmännen tog snabbt kontrollen över de viktigaste städerna och Vietminhs soldater drog sig upp på höglandet för ett gerillakrig. I maj 1950 gick Trumanadministrationen med på att stödja Frankrike, vilket blev det första steget i USA:s engagemang i Vietnam. USA började med att sända bland annat stridsvagnar och transportplan. Småningom kom även amerikanska bombplan, militära rådgivare och tekniker. Under de följande åren uppgick den direkta amerikanska militära hjälpen till Frankrikes krig till en miljard dollar per år.
1954 blev ett avgörande år för kriget. Vietminh som med stöd från Kina tog "den ointagliga" fästningen Dien Bien Phu i slaget vid Dien Bien Phu avgjorde kriget och fransmännen kapitulerade.

Se även 
 Vietnamkriget

Referenser

Externa länkar

Franska krig
Vietnamesiska krig
Kolonialkrig
Kalla kriget
Krig under 1940-talet
Krig under 1950-talet
Amerikanska krig
Vietnam under 1900-talet
Denny Hulme

Denis Clive "Denny" Hulme, född 18 juni 1936 i Motueka på Sydön, död 4 oktober 1992 i Bathurst i Australien, var en nyzeeländsk racerförare.

Racingkarriär 

Hulme debuterade i formel 1  och blev världsmästare . Han var formel 1-förarnas representant i arbetet med att öka säkerheten på racerbanorna. Hulme tävlade även i bland annat CanAm och IndyCar. 

I början på 1980-talet kom Hulme tillbaka till racingen och körde då ETCC. Han dog av en hjärtattack bakom ratten på en BMW M3 under loppet Bathurst 1000 km på Mount Panorama i Australien 1992.

Hulme blev för sina insatser invald i International Motorsports Hall of Fame 2002.

F1-karriär

Noter

Källor

Nyzeeländska racerförare
Nyzeeländska Formel 1-förare
Tasman Series-förare
Indianapolis 500-förare
Brabham F1-förare
McLarenförare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1960-talet
Formel 1-racevinnare under 1970-talet
Världsmästare i formel 1
Nyzeeländska idrottare under 1900-talet
Födda 1936
Avlidna 1992
Män
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
MAHLE Powertrain

MAHLE Powertrain, tidigare Cosworth Technology, bildades då det brittiska motorsportföretaget Cosworth delades upp i två företag 1998.

Avdelningarna, utveckling, gjutteknik och produktion köptes då av Audi. I december 2004 såldes företaget sedan vidare till det stiftelseägda företaget Mahle och gavs senare namnet MAHLE Powertrain. Företagsnamnet ändrades 1 juli 2005.

Externa länkar
MAHLE Powertrain

Audi
Brittiska företag
Företag bildade 1998
Gene Pitney

Gene Francis Alan Pitney, född 17 februari 1940 i Hartford, Connecticut, USA, död 5 april 2006 i Cardiff, Wales, Storbritannien, var en amerikansk sångare och låtskrivare.

Gene Pitney började sin karriär med att skriva låtar som blev hits för andra artister. Några exempel är "Hello Mary Lou", som Ricky Nelson fick en hit med, "He's a Rebel" som The Crystals fick en hit med, och "Today's Teardrops" som blev känd genom Roy Orbison.

År 1961 fick han sin första stora hit "Town Without Pity". De fyra nästföljande åren hade han ett flertal skivframgångar, bland dessa kan nämnas "The Man Who Shot Liberty Valance", "Twenty Four Hours from Tulsa" och "It Hurts to Be in Love". Han motstod även the British invasion fram till 1966 då det inte längre gick lika bra på de amerikanska listorna. Däremot blev han populär i Storbritannien och hade flera hits där under det sena 1960-talet, bland andra "Something's Gotten Hold Of My Heart" och "Somewhere in the Country".

Pitneys sista stora hit i USA kom 1968 med "She's a Heartbreaker". År 1989 fick han en hit i Storbritannien och övriga Europa då han sjöng duett tillsammans med Marc Almond i en nyinspelning av "Something's Gotten Hold of My Heart".

Han blev invald i Rock and Roll Hall of Fame år 2002.

Gene Pitney hittades död av sin manager 2006 på sitt hotellrum i Cardiff i Wales där han befann sig på turné; dödsorsaken var en hjärtattack. Han efterlämnade hustrun Lynne och sönerna David, Todd och Chris.

Referenser

Källor 

 Gene Pitney biografi
 Nyhet om Gene Pitney's död: BBC News
 Nekrolog: BBC

Födda 1940
Avlidna 2006
Amerikanska musiker
Rock and Roll Hall of Fame
Personer från Hartford
Män
Reduced Instruction Set Computing

RISC är en akronym för Reduced Instruction Set Computing (alternativt Load-Store arkitektur som är ett mer korrekt namn). RISC-principerna utvecklades av IBMs Watson Research Center mellan 1975 och 1979 när den första RISC-processorn med namnet 801 levererades.

Beskrivning 
RISC är en klass av processorarkitekturer som bygger på att processorns instruktioner är enkla, regelbundna och (idealiskt) lika långa. Det blir då lätt att ordna så att nästkommande instruktion kan hämtas samtidigt som föregående instruktioner avkodas och utförs. Nackdelen är att det typiskt krävs ett antal sådana instruktioner för att utföra samma jobb som en icke-RISC instruktion. Det som ändå gjorde RISC-principen meningsfull var att detta kunde kompenseras genom att:
 En instruktion kunde påbörjas nästan varje klockcykel.
 Processorerna kunde göras enkla med färre logiknivåer och klockfrekvensen kunde därigenom lättare höjas.
 De transistorer som sparades på enklare logik användes för snabba cacheminnen som också bidrog till högre möjliga klockfrekvenser.
 Ett stort antal likadana processorregister gjorde det möjligt att effektivt kombinera de enkla instruktionerna.

Det fanns även andra faktorer, positiva och negativa, men detta är en förenklad framställning.

"CISC" 

De tidigare arkitekturerna (och deras efterföljare) fick retroaktivt den kollektiva etiketten CISC (Complex Instruction Set Computer), något som i många fall var ganska missvisande eftersom enklare sådana konstruktioner (till exempel 8080) kunde ha både färre instruktioner och enklare adresseringsmoder än avancerade RISC-arkitekturer. Av detta skäl är load-store arkitektur en mer träffande benämning än "RISC" eftersom det syftar på ett av de centrala karaktärsdragen: att endast load- och store-instruktioner läser och skriver data till minnet, medan aritmetiska operationer och tester måste göras via processorregister.

Ny utveckling 
Genom drastiskt fallande kostnader per transistor har det sedan 1980-talet blivit successivt allt mer ekonomiskt att inkorporera både mer logik samt stora och snabba läsminnen (för avkodning) i mikroprocessorer; även processorer som inte är av typen RISC (alltså load-store) har därigenom fått en liknande parallell instruktionshämtning, avkodning och exekvering. Ett tidigt exempel på en sådan implementering är i486, andra exempel är eZ80 och ZNEO. För inbyggda system (ej persondatorer) har dagens snabba statiska RAM även gjort att bra prestanda kan uppnås utan cacheminnen, något som var praktiskt omöjligt för (de tidiga) RISC-datorerna.

Exempel på RISC-arkitekturer 
 ARM, MIPS, SPARC, 88000, DEC Alpha, PA-RISC, PowerPC, PIC, AVR, SuperH, RISC-V

Se även 
 CISC
 Datorarkitektur
 VLIW

Externa länkar 

Processorarkitekturer
Vega (namn)

Den här artikeln handlar om namnet Vega. För andra betydelser och användningar av ordet se Vega. 

Kvinnonamnet Vega har arabiskt ursprung (arab. waqi 'fallande, dykande'), det är identiskt med stjärnan Vega i stjärnbilden Lyran (arabiska: nasr al-waqi'  ’den dykande gamen’).
 
Som svenskt kvinnonamn är det använt sedan 1874 och blev populärt via namnet på det fartyg som Nordenskiöld seglat genom Nordostpassagen med 1878 till 1880. Som en hyllning till Nordenskiöld och hans expedition infördes namnet i almanackan 1901 på det datum då Vega återkom till Stockholm. 

Namnet är ovanligt bland vuxna idag. Trenden är dock just nu uppåtgående. Den 31 december 2005 fanns det totalt 1 413 personer i Sverige med namnet Vega, varav 815 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 23 flickor namnet, varav 14 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 24 april.

Vega är också ett spanskt efternamn, som betyder "(boende på) ängen". På fornnordiska betyder ordet "vägar" och nämns i Alvíssmál som vanernas namn på jorden.

Personer med efternamnet Vega 
Lope de Vega
Paz Vega
Suzanne Vega

Noter 

Kvinnonamn
Spanska efternamn
Jack Brabham

Sir John Arthur "Jack" Brabham, AO, OBE, född 2 april 1926 i Hurtsville nära Sydney, död 19 maj 2014 i Gold Coast, Queensland, var en australisk racerförare. Jack Brabham är far till racerförarna David och Gary Brabham.

Biografi
Jack Brabham var mekaniker i Australiens flygvapen 1944-1946 och började konstruera sportvagnar 1947. Jack Brabham debuterade i formel 1 för Cooper i  och grundade ett eget stall, Brabham, . Han blev världsmästare i formel 1 tre gånger, sista gången i en bil från det egna stallet. 

Jack Brabham adlades 1979 och blev för sina insatser inom motorsporten invald i International Motorsports Hall of Fame 1990.

F1-karriär

Referenser

Noter

Källor

Australiska racerförare
Australiska Formel 1-förare
Brabham F1-förare
Cooper F1-förare
Team Lotus F1-förare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1950-talet
Formel 1-racevinnare under 1960-talet
Formel 1-racevinnare under 1970-talet
Världsmästare i formel 1
Sportvagns-VM-förare
Australiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Sydney
Födda 1926
Avlidna 2014
Män
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
Stallägare i Formel 1
Terese

Kvinnonamnet Terese, Teresa, Therese eller Theresa kommer från Thérèse, den franska formen av det grekiska namnet Theresia. Det grekiska namnet betydde sannolikt ursprungligen 'jägarinna' eller 'skördare'. Namnet har även tolkats som 'kvinna från Thera', efter medelhavsön Thera, eller som härlett ur det grekiska verbet "θήρίζεἰν" (thérizein) med innebörden "skörda".
Det finns 42, mer eller mindre fantasifulla, stavningsvarianter av namnet.

Namnet är vanligt för personer födda under 1980-talet.

31 december 2005 fanns det totalt 40 255 personer i Sverige med namnet Terese/Therese varav 16 633 med det som tilltalsnamn.

År 2003 fick 419 flickor något av namnen, varav 51 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 26 april.

Personer med namnet Terese eller övriga namnversioner 
 Therese Alshammar, svensk simmare, bragdmedaljör
 Thérèse Andersson, sångerska
 Teresa av Ávila, katolskt helgon
 Thérèse av Jesusbarnet, katolskt helgon
 Theresa Berkley, engelsk uppfinnare.
 Therese Borssén, svensk utförsåkare.
 Thérèse Brunnander, svensk skådespelare.
 Thérèse Coquerelle (Isabelle Aubret), fransk sångerska.
 Terese Cristiansson, svensk journalist och författare
 Thérèse Elfforss, svensk skådespelare och teaterledare
 Terese Fredenwall, svensk sångerska och gitarrist
 Therese Grankvist, svensk sångerska
 Therese Johaug, norsk längdåkare
 Therese Jönsson, svensk fotbollsspelare
 Therese Karlsson, finländsk sångerska och skådespelare
 Therése Lindgren, svensk videobloggare, influerare, entreprenör och författare
 Therese Lundin, svensk fotbollsspelare
 Therese Merkel, svensk sångerska och låtskrivare
 Therése Neaimé, svensk-libanesisk sångare, låtskrivare, föreläsare och dansare
 Therese Rajaniemi, svensk fackföreningsperson, politiker och inköpschef
 Thérèse Raquin, fransk litterär figur och boktitel av Émile Zola
 Therese Sjögran, svensk fotbollsspelare, VM-silver 2003
 Therése Sjölander, svensk ishockeyspelare, OS-silver 2006
 Therése Svensson,  svensk racerförare
 Thérésa Tallien, fransk salongsvärd, adelsdam och politisk aktör
 Therese Torgersson, svensk seglare, OS-brons 2004
 Moder Teresa, albansk-indisk nunna, mottagare av Nobels fredspris 1979

Andra betydelser 
Therèse (film), en film från 1916
Thérèse (bok), en roman av François Mauriac
Thérèse Raquin, en roman av Émile Zola

Kvinnonamn

arz:تيريزا
de:Therese
En Hedu'anna

En Hedu'anna, var en sumerisk prinsessa, prästinna, matematiker, astrolog, astronom och skald, och den första namngivna författare som vi känner till. Hon levde i Sumer i södra Mesopotamien 2285 – 2250 f.Kr.  

Namnet transkriberas även Enheduana, En-hedu-ana och EnHeduAnna. "En" betyder överstepräst eller översteprästinna och "hedu" betyder prydnad. Namnet skulle alltså översättas "Översteprästinnan som pryder guden An".

En Hedu'anna var av akkadisk stam, dotter till kung Sargon som enat Akkad och Sumer. Hennes ställning som månprästinna bidrog till att stärka faderns makt. Hennes moder var drottning Tashlultum.

Med sina kolleger skapade hon en av de första kalendrarna, som utgör grunden för den judiska kalendern och därigenom indirekt fortfarande bestämmer när vi ska fira påsk.

Som skald känner vi henne främst genom tre hymner till modergudinnan Inanna (planeten Venus), i verket 'Nin-Me-Sar-Ra', eller 'The Exaltation of Inanna'. Där har hon även vävt in en del information om sitt eget liv. En av hymnerna börjar Du drottning över all gudomlighet, Strålande ljus, Livgivande kvinna ...

Bibliografi 
Nin-me-sara, 153 rader, översatt 1968 av Hallo och van Dijk. Ny översättning 1997 av Annette Zgoll
In-nin sa-gur-ra, som fått titeln från begynnelseraden, 274 rader bevarade, översatt 1976 av Sjoberg
In-nin me-hus-a översatt 1969 av Limet
Tempelhymnerna översatt 1969 av Sjoberg och Bergmann. 42 hymner av varierande längd
Hymn till Nanna översatt av Westenholz

Referenser

Externa länkar
"The temple hymns: translation".

Astrologer
Astronomer från Mesopotamien
Sumeriskspråkiga författare
Mesopotamiska matematiker
Antikens författare
Prinsessor
Antikens präster
Sumerer
Kvinnor
Teresia

Kvinnonamnet Teresia, eller Theresia är en latinsk variant av Terese.
Betydelsen är oklar. Namnet kan komma av de grekiska orden theran (jaga), theros (sommar, skörd) eller från den grekiska ön Thera. Namnet kom in i den svenska almanackan 1865 för att hedra hertiginnan av Dalarna Teresia av Sachsen-Altenburg.

Både Teresia och Terese har under större delen av 1900-talet varit ganska ovanliga namn.
Bland de yngsta är Terese (eller snarare Therese) just nu det vanligaste, men i början på 1900-talet var det omvänt.
31 december 2005 fanns det totalt 14 145 personer i Sverige med namnet Teresia eller Theresia varav 1 286 med det som tilltalsnamn.
År 2003 fick 155 flickor något av namnen, varav 6 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 26 april, t.o.m. 1917 dock 27 april.

Personer med namnet Teresia eller Theresia
 Teresia, svensk och norsk prinsessa 1864, maka till prins August
 Maria Teresia, österrikisk kejsarinna
 Maria Teresia av Spanien, fransk drottning
 Maria Theresia Ahlefeldt, tysk-dansk tonsättare
 Theresia Kiesl, österrikisk medeldistanslöpare
 Maria Theresia von Paradis, österrikisk pianist och tonsättare
 Teresia Pedersen

Noter 

Kvinnonamn

de:Therese
hu:Teréz
nl:Thérèse
sk:Terézia