kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wei Jingsheng

Wei Jingsheng, född 20 maj 1950 i Peking, är en kinesisk aktivist för demokrati och mänskliga rättigheter i Kina. Han blev känd när han i slutet av 1978 på en väggtidning i Peking krävde "den femte moderniseringen", demokrati.

Ungdom och aktivism under kulturrevolutionen 
Wei Jingsheng härstammar från Jinzhai i Anhui-provinsen. Weis föräldrar gick tidigt med i Kinas kommunistiska parti och han växte upp som en relativt privilegierad medlem i partieliten. tillhörde en framstående kaderfamilj. Under kampanjen mot högerelement i slutet på 1950-talet förföljdes Weis far, men han rehabiliterades redan 1961. När Wei gick ut gymnasiet 1966 bröt kulturrevolutionen ut och de flesta skolor i landet stängdes. Han blev snart rödgardist och reste runt i Kina för att sprida revolutionen i landet. Wei upptäckte då hur fattigt Kina fortfarande var och började omvärdera sin politiska uppfattning. För att undvika att bli sänd till landsbygden tog Wei värvning i Folkets befrielsearmé, Wei stannade i armén fram till 1973, då han blev tilldelad arbete som elektriker vid Pekings zoo.

I början på 1970-talet var Wei en kort tid förlovad med den tibetanske kommunisten Phünwangs dotter, Pengnyi, men förlovningen slogs upp på grund av invändningar från både Weis och fästmöns familj. Den avbrutna förlovningen med Pengyi gjorde att Wei fick upp ögonen för motsättningarna mellan hankineser och tibetaner och han övervägde en tid att studera tibetansk historia.

Wei som demokratiaktivist 
Wei Jingsheng kom i rampljuset i tövädret efter Maos död, då många intellektuella publicerade väggtidningar på en mur i västra Peking, som kallades "Demokratimuren". 5 december 1978 klistrade Wei upp en väggtidning under titeln "Den femte moderniseringen: demokrati och annat", där han krävde att den kinesiska regeringen skulle komplettera de fyra moderniseringarna med demokratiska reformer. Wei avslöjade också Qingchengfängelsets existens i en essä kallad "1900-talets bastiljen", där han bland annat använde uppgifter från Phünwang som tidigare suttit fången där. Våren 1979 skärpte han sin kritik av den kinesiska regeringen och kallade bland annat Deng Xiaoping för en "diktator".

Wei arresterades den 29 mars 1979 för att ha "läckt statshemligheter" till utländska journalister och dömdes till 15 års fängelse. De första åren tillbringade han i isoleringscell i Peking och sedan i Qingchengfängelset norr om huvudstaden. 1984 fördes han till det isolerade arbetslägret Tanggemu (tibetanska: Tang Karma) i västra Kina. Där förblev han till 1989 tills han flyttades till en saltfabrik i Tangshan nära Peking.

Liv i exil 
Efter närmare 18 år i fängelse släpptes Wei 1997, officiellt av medicinska skäl, och tvingades sedan gå i exil i USA varifrån han fortsatt sin politiska kamp. Han har mottagit ett stort antal priser och utmärkelser, däribland Olof Palmepriset 1994 och Sacharovpriset 1996.

Priser och utmärkelser 
Olof Palmepriset 1994
Sacharovpriset 1996

Källor

Externa länkar 
Wei Jingsheng-stiftelsens hemsida (魏京生基金会网页）

Kinesiska demokratiaktivister
Mottagare av Sacharovpriset
Mottagare av Olof Palme-priset
Personer från Peking
Födda 1950
Levande personer
Män
WP:Projekt Kina
Carlos Filipe Ximenes Belo

Carlos Belo, född 3 februari 1948 i Wailakama i provinsen Baucau i Östtimor, är en östtimoresisk romersk-katolsk biskop som, tillsammans med Xanana Gusmão, kämpade för Östtimors frihet från Indonesiens diktator Suharto. Han tilldelades tillsammans med José Ramos-Horta Nobels fredspris 1996 för sina fredliga insatser i demokratirörelsen.

Källor

Noter 

Östtimorianska biskopar
Romersk-katolska biskopar
Födda 1948
Mottagare av Nobels fredspris
Män
Levande personer
San Rafael, Ibiza

San Rafael (katalanska: Sant Rafel) är en stad i kommunen Sant Antoni de Portmany på ön Ibiza, Spanien. Den ligger mitt på Ibiza. 

Orter i Balearerna
Café del Mar

Café del Mar är en bar belägen vid stranden Caló des Moro i San Antonio på Ibiza. Baren öppnade 1980. År 1994 utökades verksamheten då Café del mar började sätta ihop musiksamlingar av musiktypen chill-out.

Referenser

Externa länkar 
 Café del Mar

Ibiza
Kaféer i Spanien
Andarnas hus

Andarnas hus (spanska La Casa de los Espíritus) är Isabel Allendes debutroman från 1982.
Inledningsvis blev den avvisad av flera spansk-språkiga publicister men boken blev en omedelbar bästsäljare när den publicerades i  Buenos Aires 1982. Romanen blev kritikerrosad över hela världen och gav Allende världsberömmelse i den litterära världen. Samma år blev romanen utnämnd till Årets Roman i Chile.
Boken skrevs först när Allende fick nyheten om att hennes farfar var döende. Det började som ett brev som i slutändan blev startpunkten till manuskriptet till Andarnas Hus.
Romanen har översatts till över 20 språk världen över.

Romanen filmatiserades 1993 med Jeremy Irons och Meryl Streep i huvudrollerna. På romanen bygger även operan Phantom Palace (uruppförd i New Haven, Connecticut 2003) med musik av Hilda Paredes och libretto av Adriana Díaz Enciso.

Handling 

Berättelsen handlar om familjen Trueba, den berättas ur två protagonister (Esteban och Alba) och innehåller inslag av magisk realism. Vissa läsare påstår att poeten i romanen förmodligen är Pablo Neruda och att kandidaten och presidenten är Salvador Allende.

Se även
Världsbiblioteket

Referenser

Debutromaner
Skönlitteratur 1982
Spanskspråkig skönlitteratur
Chilensk litteratur
Pityuserna

Pityuserna (katalanska: Pitiüses) är en spansk ögrupp i Medelhavet som ingår i ögruppen Balearerna. Pityuserna består av Ibiza (katalanska: Eivissa), Formentera, Isla de sa Ferradura samt mindre öar i närheten av dessa.

Källor 
Store norske leksikon, snl.no'', artikeln "Pityusiske øyer", läst 2010-08-30

Balearerna
Spaniens ögrupper
Isla de sa Ferradura

Isla de sa Ferradura är en privat ö utanför Ibiza och en lyxresort. Den ingår i ögrupperna Balearernas västliga del Pityuserna.

Externa länkar
Isla de sa Ferradura

Öar i Balearerna
Anders Petter Löfström

Anders Petter Löfström, född 3 november 1831 i Stora Harrie, Malmöhus län, död 1 mars 1909 i Sundbyberg, var en svensk lantman och politiker. Han var grundare av Sundbybergs köping 1888 som 1927 blev Sundbybergs stad.

Han genomgick Skånska lantmannaskolan i Orup. År 1856 gifte han sig med Emilia Sophia Lindström, född 1833. Familjen flyttade 1862 till Mariehäll i Bromma, som Löfström hade köpt samma år. 1864 arrenderade han och 1869 köpte han Sundbybergs gård med Duvbo. Han ägde eller arrenderade dessutom egendomarna Beckomberga, Råcksta, en gård i Flysta, delar av Huvudsta samt ett antal gårdar på andra platser i Sverige.

Löfström medverkade till att järnvägen mellan Stockholm och Västerås kom att dras genom Sundbyberg. Redan 1870 började Löfström sälja tomter, för såväl industri som husbyggnation, och en tätort växte upp omkring Sundbybergs station.  

Liksom hustrun Emilia Sophia var Löfström aktiv inom Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen. År 1877 reserverade han en högt belägen tomt, där Sundbybergs kyrka skulle byggas. År 1878 invigdes Sundbybergs kapell, som Löfström låtit bygga på en klippa vid Brunnsgatan 1 i avvaktan på att kyrktomten skulle tas i anspråk och frågan om "skilsmässa" från Bromma församling till egen församling kunde lösas. Kapellet användes också som skola. Löfström var ledamot i Bromma kommunalnämnd, skolstyrelse och kyrkostämma. Han var Sundbybergs kommunalstämmas första ordförande 1887–1891. I kommunalnämnden tog Löfström upp viktiga frågor som byggnadsordning, nämnd för hälsovård och fattigstuga. Vid paret Löfströms guldbröllopsdag 1906 skänkte paret en nybyggd fastighet att användas till barndaghem. Byggnaden låg utefter Tulegatans nedre del och kom också att tjäna som kronikerhem.

 
Sundbybergs gård revs 1936 och gav plats åt chokladfabriken Marabous nya laboratoriebyggnad belägen i nuvarande Marabouparken. En förutsättning för rivningstillstånd var att Marabou förband sig att återställa gårdens park samt för alltid ge sundbybergarna tillgång till parken. Detta med anledning av gårdens tidigare ägare och stadens grundares uttalade engagemang samt krav på öppna platser, ett offentligt rum, för rekreation och glädje. På Esplanadens sluttning mot Tornparken står en byst av Löfström i diabas av Carl Fagerberg och donerad av Sundbybergs stad 1946.

Löfström fick 2010 en gata i Sundbyberg uppkallad efter sig: Löfströms allé (tidigare Allén). Sedan tidigare finns Löfströmsvägen, den väg som går från Allén ner mot Bällstaån utefter parken.

Referenser

Noter

Personer med anknytning till Sundbyberg
Brommabor
Män
Födda 1831
Avlidna 1909
Personer från Stora Harrie socken
Cruising with Ruben & the Jets

Cruising with Ruben & The Jets är det fjärde studioalbumet av Frank Zappa & The Mothers of Invention och släpptes ursprungligen 2 december 1968.

Liksom bandets tidigare tre album är detta ett konceptalbum, och både en parodi på och en hyllning av 1950-talets rock'n'roll- och doo wop-musik som Frank Zappa och de övriga medlemmarna i The Mothers of Invention växt upp med. I konceptet ingår det fiktiva Chicano-bandet Ruben & the Jets som syns på illustratören Cal Schenkels omslag, där Mothers of Invention porträtteras som antropomorfa hundar. Albumet ingick projektet No Commercial Potential, som också resulterade i albumen Lumpy Gravy, We're Only in It for the Money och Uncle Meat. Både skivan och dess singlar ("Deseri" och "Any Way the Wind Blows") fick vissa framgångar i radio

CD-version
1984 lät Zappa Arthur Barrow och Chad Wackerman nyinspela trummorna och basen innan skivan gavs ut på CD. Många fans gillar inte den nya versionen av albumet, men ännu har ingen officiell CD-utgåva med originalmusiken släppts.

Kuriosa 
Efter att ha sett en konsert med Zappa & the Mothers tog den Los Angeles-baserade musikern Ruben Guevara kontakt med Frank Zappa och påpekade att han hade samma förnamn som albumets fiktive bandledare, och spelade liknande musik. Något år senare föreslog Zappa att Guevara skulle starta sitt eget band, och godkände att detta skulle ta namnet "Ruben and the Jets". Bandet turnerade under 1972 tillsammans med the Mothers, och Frank Zappa producerade bandets debutalbum For Real! (1973), där tidigare Mothers-medlemmen Jim "Motorhead" Sherwood medverkade på saxofon.

Låtlista (CD-versionen)
Sida ett
"Cheap Thrills" (Zappa) - 2:39
"Love of My Life" (Collins, Zappa) - 3:08
"How Could I Be Such a Fool?" (Zappa) - 3:34
"Deseri" (Buff, Collins) - 2:08
"I'm Not Satisfied" (Zappa) - 4:08
"Jelly Roll Gum Drop" (Zappa) - 2:24
"Anything" (Collins) - 3:05
Sida två
"Later That Night" (Zappa) - 3:00
"You Didn't Try to Call Me" (Zappa) - 3:57
"Fountain of Love" (Collins, Zappa) - 3:22
"No. No. No." (Zappa) - 2:15
"Any Way the Wind Blows" (Zappa) - 3:01
"Stuff Up the Cracks" (Zappa) - 4:36

Total speltid: 40:34

Musiker
 Ray Collins – sång
 Frank Zappa – sång, gitarr
 Roy Estrada – sång, bas
 Jimmy Carl Black – trummor
 Ian Underwood – piano
 Motorhead Sherwood – barytonsax, tamburin
 Bunk Gardner – tenorsax, altsax

Referenser

Fotnoter

Album av Frank Zappa
Musikalbum 1968
Isabell Sollman

Cecilia Isabell Sollman, ursprungligen Andréasson, född 5 januari 1972 i Stenungsund, är en svensk skådespelare.

Filmografi
 Byhåla 3 (1993)
 4 sekunder (musikvideo) (1993)
 c/o Segemyhr (1999)
 Skilda världar (Camilla Moe, 1997–1999)
 Kommissarie Montalbano (Ingrid Sjöström åtta avsnitt, 2000–2017)
 2000 – La forma dell'acqua
 2001 – La gita a Tindari
 2002 – Gli arancini di Montalbano
 2005 – Il giro di boa
 2008 – Le ali della sfinge
 2008 – La pista di sabbia
 2011 – Il campo del vasaio
 2011 – La caccia al tesoro
 2017 – Come voleva la prassi
 Ramona (Marie-Louise Löfgren, 2003)
 Min f.d. familj (Liv, 2004)
 Rosa: The Movie (2007)
 Fishy (2008)

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 
 

Födda 1972
Svenska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Stenungsunds kommun
Buddha (demo av blink-182)

Buddha är ett musikalbum med Blink-182, släppt 1993.

Låtar på albumet
Carousel
T.V.
Strings
Fentoolzer
Time
Romeo & Rebecca
21 Days
Somtimes
Point Of View
My Pet Sally
Reebok Commercial
Toast & Bananas
The Girl Next Door
Don't

Musikalbum 1993
Håkan Westling

Sven Håkan Westling, född den 9 augusti 1928 i Göteborg, död den 12 mars 2018 i Lund, var en svensk läkare, professor och universitetsrektor.

Håkan Westling var son till trafikinspektören Gunnar Westling och Amy, född Ydén. Hans yrkesbana var nästan helt förlagd till Lunds universitet, där han 1955 blev färdig läkare, 1957 disputerade på avhandlingen Observations on the role of enzyme activity for the sensitivity of Guinea-pigs to histamine och 1967–1992 var professor i klinisk fysiologi.

År 1983 blev Westling rector magnificus för universitetet, en post han upprätthöll till sin pensionering 1992. Hans rektorat utmärktes av ett kraftfullt personligt ledarskap, som någon gång kritiserades för drag av maktfullkomlighet. På det hela taget var Westling dock populär och respekterad bland såväl studenter och universitetsanställda som i utbildningsdepartementet, där rösterna från honom och kollegan Stig Strömholm i Uppsala vägde tungt vid remisser.

Efter sin pensionering fortsatte Håkan Westling att engagera sig i universitetet, nu dock mer ur ett historiskt perspektiv. Han initierade bildandet av Lunds Universitetshistoriska Sällskap (vars första ordförande han blev) liksom inrättandet av ett universitetshistoriskt museum på Kulturen. Han var drivande med att tillvarata samlingar från det 2006 nedlagda medicinhistoriska museet på St Lars i Lund, och bakom tillkomsten 2012 av det nya medicinhistoriska museet Livets Museum. Han medverkade även som medförfattare till en ny utökad upplaga av Carl Fehrmans universitetshistorik Lärdomens Lund och gav på egen hand ut bland annat en historik över den medicinska fakulteten i Lund samt biografier över bland andra Ivan Bratt, Nils Alwall och Erik Essen-Möller.

Westling var från 1989 ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Westling hade ett stort engagemang för studentikosa traditioner och lät vid Lundaspexarnas 100-årsjubileum 1986 inrätta en informell "spexologisk fakultet". Han har vidare ställt upp som promotor vid de parodiska doktorspromotionerna inom Akademiska Föreningens "Nasologiska fakultet" (Nasoteket). Hans avgjutna näsa finns som nummer 6 i nämnda Nasotek. Håkan Westling medverkade vidare i två karnevalsfilmer.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Per Lindström: "Minnesord om Håkan Westling" i Sydsvenska Dagbladet 2018-03-15
 Tal av Steve Jobs och Håkan Westling vid Jobs besök 1985 vid Lunds universitet

Rektorer vid Lunds universitet
Svenska fysiologer
Svenska professorer i klinisk fysiologi
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1928
Avlidna 2018
Läkare från Göteborg
Hedersledamöter vid Göteborgs nation i Lund
Best Western

Best Western International, Inc., som driver varumärket Best Western Hotels & Resorts, är en amerikansk hotellkedja, grundad 1946 av Merill K. Guertin. Företagets huvudkontor ligger i Phoenix, Arizona. Best Western är en av världens största hotellkedjor med över 4 000 hotell i över 80 länder. I Sverige finns det över 80 hotell utspridda över landet, från Trelleborg till Gällivare. 

Best Westerns svenska hotell blev år 2007 Svanenmärkta. Alla Best Western-hotell som finns i Sverige idag är även rökfria.

Externa länkar 

 Best Westerns svenska webbplats

Amerikanska hotellföretag
Hotellkedjor
Företag bildade 1946
Schaufensterpuppen

Schaufensterpuppen är den tyska titeln på en av Kraftwerks låtar från skivan Trans Europa Express från 1977. På engelska heter låten "Showroom Dummies" och på franska "Les Mannequins".
På många sätt kan Schaufensterpuppen ses som en konceptuell föregångare till Kraftwerks välkända låt Die Roboter som kom året därpå.

Titeln Schaufensterpuppen betyder skyltdockor på svenska. Detta, påstår bandet själva i vissa intervjuer, var en ironisk kommentar till att media hela tiden kommenterade deras stela stil och att de, i negativa ordalag, i vissa recensioner kallats för skyltdockor. Denna fascination för dockan eller dubbelgångaren skulle senare få dem att skapa skyltdockor med kopior av deras egna ansikten. Dessa dockor kom bandet senare att använda live, för promotionsfotografering och i musikvideor. 1986 blev dessa dockansikten i sin tur modeller för de digitala ansiktena på omslaget till Electric Cafe. Från och med skivan The Mix 1991 så har dockorna helt bytts ut mot de robotar som bandet använder sig av idag. 

Kraftwerk spelade Schaufensterpuppen live som extranummer på vissa konserter redan 1976, som en vidareutveckling av en lång version av Mitternacht som var ett stycke som de spelade under 1974 och 1975. Det var dock först i och med Trans Europa Express som låten gavs ut på skiva. Den spelades även live i alla sina språkversioner under Computerwelt-turnén 1981. Efter ett långvarigt uppehåll som del av Kraftwerks konserter så dök den upp igen 2006 då bandet gjorde ett antal festivalspelningar. 

Den tyska versionen av låten finns inte utgiven som singel; däremot har både den engelska och den franska versionen kommit i ett flertal singelutgåvor. 

Kraftwerk spelade även in en video till låten där man kan se bandet för första gången använda sig av skyltdockor, dock utan de porträttlika ansiktena som först tillkom året därpå. Man får också mot slutet av videon se gruppen iklädda strikta kostymer dansa en stel robotdans. Till återlanseringen av låten i deras konsertrepertoar så skapades även en ny video till bakprojektionen som rullar konserten igenom.

Sånger av Kraftwerk
Sånger 1977
Tyska sånger
Tyskspråkiga sånger
Nils Stjernquist

Nils Nilsson Stjernquist, född 29 augusti 1917 i Lund, död 3 september 2000 i Lund, var en svensk statsvetare, professor och universitetsrektor.

Biografi 
Han var son till professorn Martin P:son Nilsson och Hanna Stjernquist samt bror till professorn Per Stjernquist.

Nils Stjernquist blev politices magister i Lund 1939, filosofie licentiat 1942 samt filosofie doktor och docent 1947. Han blev amanuens vid Lunds universitetsbibliotek 1942 och var professor i statskunskap i Lund 1951–1983. Han var rektor för Lunds universitet 1980–1983. Stjernquist ledde också ett stort antal utredningar och hade olika förtroendeuppdrag. Han gav även ut böcker och skrev artiklar om statsvetenskap. Han var inspektor för Kristianstads nation, Lund. I samband med att Nils Stjernquist slutade som rektor vid universitet initierade Anders Zackrés, informationschef vid AB Draco i Lund tillsammans med ledande företrädare för Lunds kommun med flera, landstinget och näringslivet en insamling som lade grunden till Professor Nils Stjernquists stipendiefond vid Lunds Universitet med inriktning på samhälle och humaniora.

Nils Stjernquist var från 1950 gift med journalisten Brita Sjövall (1922–1988), dotter till lektor Harald Sjövall och Anna Carlson. De är begravda på Norra kyrkogården i Lund. De blev föräldrar till Martin Stjernquist (född 1952) och Anna Stjernquist-Desatnik (1954–2016).

Källor

Noter

Externa länkar 

Artikel om Nils Stjernquist i Svenskt Biografiskt Lexikon (artikel av Lars-Göran Stenelo), hämtad 2015-04-07.

Rektorer vid Lunds universitet
Svenska professorer i statsvetenskap
Män
Födda 1917
Avlidna 2000
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Personer från Lund
Klarabohemerna

Klarabohemerna, som också kallas "bröderna i Klara", är ett romantiserande begrepp för de författare och poeter, som rörde sig i Klarakvarteren runt Klara kyrka i Stockholm under några årtionden från slutet av 1800-talet fram till mitten av 1900-talet, främst under 1930- och 1940-talen.

I Klarakvarteren låg vid denna tid de stora tidningsofficinerna och även billiga hotell, och journalisterna höll till på närliggande restauranger och kaféer. Genom den nära kontakten med tidningsredaktionerna kunde skrivande bohemer få dikter eller berättelser publicerade.

Schablonen för en Klarabohem var en man med arbetarbakgrund, född på landsbygd med en rastlös själ och en stor portion självförtroende.

Författare
Det är svårt att ringa in bohemerna, men bland dem som längre eller kortare tid levde eller verkade i denna miljö kan nämnas Willy Walfridsson, Nils Ferlin, Helmer Grundström, Harald Forss, Birger Vikström, Emil Hagström, Victor Arendorff och Uno Eng. Författare som Ivar Lo-Johansson, Jan Fridegård, Erik Asklund och Per Anders Fogelström rörde sig bekvämt bland Klarabröderna men bodde inte där. 

Nils Ferlin beskrev Klara kyrkogård:

Källor
Klarabohemerna från Stockholms stadsbibliotek
Klarabohemerna från bokmasarna.se

Noter

Vidare läsning
 Erik Asklunds romaner Bröderna i Klara (1962) och Drakens gränd (1965) skildrar klarabohemerna och deras miljö.

Externa länkar
 Klarabohemerna av Teaterfabriken 
 "Klarabohemerna – var kom de ifrån, vilka var de och hur försvann de?"

Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Norrmalm
Stockholm under 1900-talet
Fritz Hilpert

Fritz Hilpert, född i maj 1956, tysk musiker. Han har varit medlem i bandet Kraftwerk sedan 1989.

Kraftwerk
Tyska musiker
Födda 1956
Män
Levande personer
Officin

Officin (från latinets officina, verkstad, arbetslokal med mera) är en äldre benämning på viss typ av lokal där verksamhet bedrivs, oftast använt som namn för inredning i ett apotek eller i namnet "tidningsofficin", vilket inrymmer allt från journalistik till tryckning.

Källor 
 Svenska Akademiens ordbok uppslagsord officin och tidning
Byggnadstyper
Rum
Pello (olika betydelser)

Pello kan avse

 Pello – en kommun i Lappland i Finland
 Pello kyrkoby – centralorten i Pello kommun
 Pello, Övertorneå kommun – en småort i Norrbottens län i Sverige
 Pello Revolvers – ett popband från Stockholm och Uppsala
Holly Black

Holly Black, född Riggenbach 10 november 1971 i West Long Branch, Monmouth County i New Jersey, är en amerikansk författare som bland annat har skrivit serien Spiderwick med författaren och illustratören Tony DiTerlizzi.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Vättar i väggen (2004, tillsammans med Tony DiTerlizzi, Spiderwick del 1), svensk översättning: Carla Wiberg
 Stenens öga (2004, tillsammans med Tony DiTerlizzi, Spiderwick del 2), svensk översättning: Carla Wiberg
 Mörkrets tjänare (2004), svensk översättning: Carla Wiberg
 Lucindas hemlighet (2005, tillsammans med Tony DiTerlizzi, Spiderwick del 3), svensk översättning: Carla Wiberg
 Järnträdet (2005, tillsammans med Tony DiTerlizzi, Spiderwick del 4), svensk översättning: Carla Wiberg
 Mulgaraths vrede (2005, tillsammans med Tony DiTerlizzi, Spiderwick del 5), svensk översättning: Carla Wiberg
 Arthur Spiderwicks fälthandbok över vår sagolika omgivning (2008, tillsammans med Tony DiTerlizzi), svensk översättning: Carla Wiberg
 Najadens sång (2008, tillsammans med Tony DiTerlizzi, Bortom Spiderwick del 1), svensk översättning: Carla Wiberg
 Ett jätteproblem (2009, tillsammans med Tony DiTerlizzi, Bortom Spiderwick del 2), svensk översättning: Carla Wiberg
 Ormkungen (2010, tillsammans med Tony DiTerlizzi, Bortom Spiderwick del 3), svensk översättning: Carla Wiberg
 Den vita katten (2011, Berörarna del 1), svensk översättning: Carina Jansson
 Den röda handsken (2012, Berörarna del 2), svensk översättning: Carina Jansson
 Det svarta hjärtat (2013, Berörarna del 3), svensk översättning: Carina Jansson
 Järnprovet (2015, tillsammans med Cassandra Clare, Magisterium del 1), svensk översättning: Lottie Eriksson
 Dockskelettet (2015), svensk översättning: Ingela Jernberg
 Kopparhandsken (2016, tillsammans med Cassandra Clare, Magisterium del 2), svensk översättning: Lottie Eriksson
 Den kallaste flickan i Coldtown (2016), svensk översättning: Ingela Jernberg
 Den mörkaste delen av skogen (2017), svensk översättning: Ingela Jernberg
 Bronsnyckeln (2017, tillsammans med Cassandra Clare, Magisterium del 3), svensk översättning: Lottie Eriksson

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 
 

Födda 1971
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska fantasyförfattare
Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Alumner från Rutgers University
Engelskspråkiga fantasyförfattare
Spiderwick
Personer från Monmouth County