kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fabian Wrede (1760–1824)

Fabian Wrede, född 24 november 1760 på Kungslena översteboställe, död 16 januari 1824 i Stockholm, var en svensk greve i släkten Wrede af Elimä, fältmarskalk och statsråd.

Biografi
Fadern var friherren Fabian Casimir Wrede (1724–1795). Själv blev Wrede 1777 utsedd till löjtnant vid Livregementet till häst och han var 1778–1780 i fransk tjänst vid två olika regementen. Efter en tid vid svenska legationen i Paris återvände Wrede 1781 till Sverige. Han hade redan i Frankrike odlat sin bekantskap med Gustav III och blev genast vid hemkomsten utsedd till kammarherre hos drottningen och gjorde därefter karriär både vid hovet och inom det militära. Han befordrades, så att han 1788 som överste deltog i Gustav III:s ryska krig, där han i början av 1790 förde en brigad i Karelen och därefter 1790 övertog befälet över den sårade Gustaf Mauritz Armfelts brigad i Savolaks. Året därpå blev han överste vid Nylands regemente, men följde samma år med kungen till Aachen. År 1795 blev han chef för Björneborgs regemente och generalmajor och flyttade 1796 till Livgrenadjärregementet. År 1801 fick han vid den hotande krigsfaran befälet över den armé på 10 000 man som sattes samman på västkusten och året därpå blev han generalinspektör för infanteriet i Sverige och därmed en plats i kungens krigskonselj. 

Wrede utgav 1804 en militär handbok, Om fält-tjänsten, som bidrog till att Napoleons franska taktik, det så kallade Sprengtportenska reglementet, infördes i det svenska infanteriet.
  
Han utnämndes till generallöjtnant 1805 och fick 1807 befälet över västra fördelningen av armén i det Pommerska kriget. Efter strider med franska trupper föll Wrede i onåd då han skulle ha trotsat kungens befallningar och han användes inte så länge Gustav IV Adolf regerade i Finska kriget 1808–1809. Men den 18 mars 1809 fick han av hertig Karl befälet över Norra armén och deltog i de försvarsstrider som fördes i Norrland under våren och sommaren 1809. Wrede blev greve 1809 och utsågs till general av infanteriet och vistades våren 1810 vid den svenska beskickningen i Paris där han även fick ge sin syn på frågan om fursten av Pontecorvo, Jean Baptiste Bernadottes, lämplighet som svensk tronpretendent. Han arbetade för Bernadottes kandidatur vid riksdagen i Örebro. Senare under 1810 utsågs han till statsråd och kansler vid krigsakademien samt 1811 till en av rikets herrar. Senare samma år lämnade han chefskapet för Livgrenadjärregementet och hösten 1812, missnöjd med det politiska läget, avgick han även som statsråd. Den militära karriären kröntes med hans utnämning till fältmarskalk 1816.

Bibliografi

Se även
 Lista över svenska fältmarskalkar

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska grevar
Svenska fältmarskalkar
En av rikets herrar
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Mottagare av Serafimerorden
Personer från Kungslena socken
Födda 1760
Avlidna 1824
Män
Fabian
David von Krafft

David von Krafft, född 1655 i Hamburg, död 1724 i Stockholm, var en tysk konstnär och målare.

Biografi
David von Krafft kallades till Sverige 1675 av sin morbror hovmålaren David Klöcker Ehrenstrahl, som blev hans lärare i måleri. 1684 fick han tack vare Ulrika Eleonora den äldre möjlighet att anträda en utländsk studieresa. Under resans första del gjorde han uppehåll vid hoven i Köpenhamn, Schwerin, Güstrow och Dresden och utförde då porträtt av de furstliga familjerna där.

I Italien vistades von Krafft 1687–1693 för studier särskilt i Venedig, Rom och Bologna. 1694-1695 var han i Paris, där han influerades av Nicolas de Largillière och Jean-François de Troy. Härifrån hemkallades han av Karl XI för att 1698 ersätta Ehrenstrahl som hovmålare.

I samband med detta fick han en rad beställningar och uppdrag. Han målade sakliga och säkert tecknade porträtt, dock ganska entoniga och kalla i koloriten. Bland hans bästa arbeten är porträttet av Karl XII (finns i Lund) samt av Carl Gustaf Armfeldt d.ä. (Drottningholms slott). I Kalmar domkyrka har han målat altartavlan efter en komposition av en italiensk konstnär.

David von Krafft finns representerad vid Nationalmuseum, Malmö Museum och på Gripsholms slott och Drottningholms slott. Krafft hade ett stort antal lärjungar och bland dem Gustaf Lundberg, Johan David Schwartz, Georg Engelhard Schröder, Lorens Pasch den äldre och Olof Arenius.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Tyska målare
Födda 1655
Avlidna 1724
Män
Svenska målare under 1600-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska hovmålare
1532

1532 (MDXXXII) var ett skottår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

September 
11 oktober – Kyrkostaten annekterar riksstaden Ancona.

Okänt datum 
Cistercienserklostret i Varnhem tas ur bruk.
Inkariket erövrades av de spanska conquistadorerna
En tredje och sista omarbetad och utökad version av Ludovico Ariostos renässansepos Den rasande Roland (Orlando furioso) utkommer i Ferrara.

Födda 
25 juli – Alfonso Rodriguez, spansk lekman inom jesuitorden, helgon.
Sir John Hawkins, engelsk marinofficer och sjöfartspionjär.

Avlidna 
Hans, son till Kristian II.
Leonora Brogna, Italiens hovfunktionär.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1595

1595 (MDXCV) var ett normalår som började en söndag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Januari 
 1 januari – Gustav II Adolf döps.

Maj 
 18 maj – Fred sluts mellan Sverige och Ryssland i Teusina. Sverige erhåller Narva och Estland bekräftas som svenskt. Gränsen mellan rikena i Finland förskjuts åt öster och Nöteborgstraktaten från 1323 upphör slutligen att gälla som officiellt gränsdokument.

Juli 
9–28 juli – En slavrevolt inträffar på São Tomé.

Oktober 
 Oktober – Riksdagen i Söderköping bekräftar hertig Karl som riksföreståndare och förbjuder katolsk gudstjänst i Sverige.

November 
 22 november – Hertig Karl upplöser Sveriges sista medeltida kloster, Vadstena. Då nunnorna vägrar byta tro drivs de med våld ur klostret, vars skatter övertas av kronan. Nunnorna flyr till Polen.

Okänt datum 
 Willem de Besche invandrar till Sverige från Antwerpen. Han blir byggherre för många svenska byggen och kommer att förnya den svenska bruksnäringen.
 Ett privilegiebrev utfärdas för Uppsala universitet.

Födda 
 2 februari – Jacob van Campen, nederländsk arkitekt och konstnär.
 1 maj – Lars Kagg, svensk greve, riksråd och fältmarskalk, riksmarsk 1660–1661.
 9 juni – Vladislav, son till Sigismund och Anna av Österrike, kung av Polen 1632–1648.
 27 oktober – Ludovico Ludovisi, italiensk kardinal.
 Francisca Duarte, nederländsk sångerska.

Avlidna 
 25 april – Torquato Tasso, italiensk diktare.
 26 maj – Filippo Neri, italiensk katolsk präst, ordensgrundare, helgon (1622).
 20 juni – hertig Magnus av Östergötland, son till Gustav Vasa och Margareta Eriksdotter (Leijonhufvud).
 12 november – Sir John Hawkins, engelsk marinofficer och sjöfartspionjär.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Lars Wallenstedt

Lars Wallenstedt (fram till adlandet 1668 Lars Wallius), född 1631, död 16 november 1703, greve (1693), ämbetsman; kungligt råd 1693, president i Svea hovrätt 1695. Son till Laurentius Olai Wallius och Christina Luth.

Biografi
Lars Wallenstedt föddes 1631 i Uppsala som Lars Wallius, son till den sedermera (1637) utsedde, men aldrig tillträdde, biskopen i Västerås, Laurentius Olai Wallius (1588–1638). Han studerade vid Uppsala universitet och även vid utländska universitet, varefter han inträdde på den civila ämbetsmannabanan. Under Karl X Gustavs danska krig tjänstgjorde han vid dennes fältkansli och längre fram vid den svenska ambassaden i Paris, samt utnämndes därefter till sekreterare vid generalguvernementet i Ingermanland. Som sådan "konfirmerades" han 1668 i det adelskap som han blivit lovad då hans halvbror Olof (död 1658 som kansliråd) adlades 1650. Vid adlandet tog han namnet Wallenstedt.

Lars Wallenstedt blev 1674 häradshövding, var under flera år riddarhussekreterare och tjänstgjorde som sådan vid 1680 års riksdag. Han blev 1683 statssekreterare och kansliråd, utnämndes 1689 till landshövding i Västmanlands län samt upphöjdes samma dag i friherreligt stånd. Den 7 juni 1693 blev han på en gång kungligt råd och greve, utnämndes 1695 till president i Svea hovrätt samt insattes av Karl XI som medlem av den förmyndarregering, som skulle styra Sverige under Karl XII:s minderårighet, men som endast kom att fungera i några månader. 

Lars Wallenstedt hörde utan tvekan till Karl XI:s yppersta ämbetsmän och var på grund av sin sällsynta duglighet alltid högt uppskattad av kungen. På den juridiska och administrativa ämbetsmannabanan, där han egentligen verkade, gjorde han sig alltid känd genom flit och framstående förmåga. Sedan han, efter att ha blivit kungligt råd, för en tid inkallats i Kanslikollegium, deltog han med insikt även i utrikesärendenas behandling, alltid vän av Frankrike och motståndare till Bengt Oxenstiernas politik. Inom detta område torde han likväl knappast ha skurit några lagrar, då han knappast hade statsmannens högre begåvning. Som vän av reduktionen och enväldet var han ett föremål för högadelns bittra hat, och hans fiender gjorde vad de kunde för att komma åt hans goda namn och rykte. Hos Karl XI steg han allt högre i gunst, inte bara genom duglighet, utan även genom redbarhet och oegennytta, egenskaper som eftervärlden tvingats erkänna sedan samtiden förnekat dem. Han var också den ende av Karl XII:s förmyndare som den unge kungen visade någon hänsyn. 

Lars Wallenstedt dog i Stockholm den 16 november 1703, och med honom utgick hans grevliga ätt på svärdssidan.

Noter 

Landshövdingar i Västmanlands län
Svenska grevar
Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Hovrättspresidenter i Svea hovrätt
Ämbetsmän från Uppsala
Födda 1631
Avlidna 1703
Män
Alumner från Uppsala universitet
Bureätten
Personer under stormaktstiden
Svenskt adlade
Riddarhussekreterare
Kungliga råd
Bengt Oxenstierna (1623–1702)

Bengt Gabrielsson Oxenstierna af Korsholm och Wasa, född den 16 juli 1623, död den 12 juli 1702, var en svensk greve, diplomat och ämbetsman. Han var son till riksmarskalken Gabriel Oxenstierna och Anna Banér. Han var bror till Gabriel och Gustaf Oxenstierna och 8 andra syskon.

Biografi

Bengt Oxenstierna började tidigt på den diplomatiska banan. Efter ett antal betydelsefulla uppdrag för Karl X Gustav utnämndes han 1654 till riksråd, kansliråd och generalguvernör i Warszawa. När Karl XI kom till makten ökade de utländska uppdragen för Oxenstiernas del, bland annat utnämndes han till generalguvernör i Livland (1662–66) och ambassadör i Wien (1674–76). År 1680 utnämnde Karl XI honom till kanslipresident efter Johan Gyllenstierna. Under kungens fortsatta regeringstid växte Oxenstiernas inflytande men i och med att Karl XII kom till makten avtog inflytandet. När Tre kronor brann 1697 var Oxenstierna den förste som gav kungafamiljen tak över huvudet.

Familj
Gift 27 januari 1661 i Stockholm med friherrinnan Eva Juliana Wachtmeister af Björkö, äldre syster till amiralgeneralen, greve Hans Wachtmeister af Johannishus. Hon var född 28 juli 1639 och avled i Verchen, Pommern 8 december 1666. Gift andra gången 17 december 1667 i Stockholm med grevinnan Magdalena Stenbock, 1649–1727. I det första äktenskapet föddes en dotter och två söner varav ingen fick egna barn. I det andra äktenskapet föddes nio döttrar och sex söner.

Barn med första hustrun:
 Anna Margareta (1661–1695) stiftsjungfru i Gondersheims adliga jungfrustift
 Johan (1664–1690) kapten vid amiralitetet 
 Gabriel (1665–1683)

Barn med andra hustrun:
 Beata Catharina (1668–1668)
 Bengt, född 1670–1709, överstelöjtnant och överste
 Eva Magdalena (1671–1722) gift med Magnus Stenbock (1655–1717)
 Catharina Charlotta (1672–1727)
 Eleonora Christina (1674–1715) gift med Johan Rosenhane (1642–1710)
 Sigrid Juliana (1675–1677)
 Ebba Christina (1676–1676)
 Erik (1678–1706) regementskvartermästare, kapten 
 Axel (1679–1680)
 Marta Juliana (1680–1728)
 Sigrid Christina (1681–1682)
 Carl (1683–1683)
 Ulrik (1684–1685)
 Hedvig Sofia (1686–1735) hovfröken hos prinsessan Hedvig Sofia, gift med Schering Rosenhane (1685–1738)
 Carl Fredrik (1688–1688)

Se även 
Ingermanlands lagsaga

Referenser

Vidare läsning 
 
 Engelskspråkig artikel i ättens Oxenstiernas kommande släktbok

Externa länkar 

Födda 1623
Avlidna 1702
Gravsatta i Uppsala domkyrka
Män
Kanslipresidenter
Personer under stormaktstiden
Kungliga råd
Lagmän i Karelen
Rectores illustres vid Uppsala universitet
Universitetskanslerer i Sverige
Bengt
Svenska grevar
Generalguvernörer i Livland
Svenska generalguvernörer
Svenska guvernörer
Svenska riksråd under 1600-talet
Pieter Corneliszoon Hooft

Pieter Corneliszoon Hooft, född 16 mars 1581 i Amsterdam, död 21 maj 1647 i Haag, var en nederländsk diktare, dramatiker och historiker.

Hooft företog 1598–1601 en resa genom Frankrike, Italien och Tyskland samt blev 1609 drost i Muiden. Som skald bildade han sig efter romerska och italienska mönster; jämte Jacob Cats, Joost van den Vondel, Constantijn Huygens och Gerbrand Adriaensz. Bredero skapade han en period av klassisk blomstring i Nederländernas vitterhet. 

Förutom dramat Achilles en Polyxena (1598), det efter Plautus gjorda lustspelet Warenar (1615), herdespelet Granida (1615) samt tragedierna Gheraert van Velzen (1613) och Baeto (1626) har hans sonetter, hjältedikter och satirer ådragit sig stor uppmärksamhet. Stor förtjänst om den nederländska nationallitteraturen inlade han även genom sina historiska arbeten. Han var den förste, som på modersmålet skildrade Nederländernas öden, med Tacitus som förebild, i Nederlandsche historien (1641). Henrik IV:s av Frankrike liv tecknade han i Het leven van koning Hendrik IV (1626). Hans brev utgavs i fyra band 1855–57.

Bibliografi 
Granida (1605)
Warenar (1616)
Nederlandsche Historiën (1642, 1654)

Källor

Noter

Externa länkar 

Nederländska historiker
Nederländska dramatiker
Nederländskspråkiga dramatiker
Nederländska poeter
Nederländskspråkiga poeter
Historiker under 1600-talet
Dramatiker under 1600-talet
Poeter under 1600-talet
Nederländska författare under 1600-talet
Författare från Amsterdam
Födda 1581
Avlidna 1647
Män
Ugglan
1581

1581 (MDLXXXI) var ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Juli 
 26 juli – Staten-Generaal blir Nederländernas högsta myndighet.

September 
 6 september – En svensk styrka under Pontus De la Gardie erövrar Narva.

Okänt datum 
 Den finske stormannen Klas Fleming låter härja runt ryska Olonets.
 Hertig Karl (IX) utlovar i en skrivelse till menige man i Värmland, att den som anlägger en smälthytta skall få sex års skattefrihet, detta för att få igång gruvdriften.
 Gustav Vasas dotter Elisabet Vasa gifter sig i Stockholm med hertig Kristofer av Mecklenburg.
 Per Brahes Oeconomia eller Hushållsbok för ungt adelsfolk ges ut. Denna bok kommer att få stor betydelse i unga svenska adelsmäns utbildning.
 Värmland bryts ut ur Skara stift och bildar ett eget.
 Portugiserna uppsätter Dona Catherina av Kandy som marionettregent på Sri Lanka, vilket leder till en statskupp.

Födda 
 4 januari – James Ussher, irländsk ärkebiskop och teolog.
 30 januari – Kristian av Brandenburg-Bayreuth, markgreve av Brandenburg-Bayreuth
 16 mars – Pieter Corneliszoon Hooft, nederländsk diktare, dramatiker och historiker.
 3 april – Johannes Rudbeckius, svensk biskop och skriftställare.
 24 april – Vincent de Paul, fransk romersk-katolsk präst och ordensgrundare, helgon.
 5 augusti - Hedvig av Danmark, kurfurstinna av Sachsen. 
 Giovanni Battista Soria, italiensk arkitekt.

Avlidna 
 Sabine av Württemberg, lantgrevinna av Hessen-Kassel. 
 Margarita de Cardona, spansk och österrikisk hovfunktionär.
 datum okänt – Agatha Streicher, tysk läkare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1673

1673 (MDCLXXIII) var ett normalår som började en söndag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser 
20 april – Kristine kyrka i östra Jönköping invigs.
3 december – Privilegierna från 18 oktober året innan bekräftas och därmed grundas järnbruket Galtströms bruk i Njurunda socken i Medelpad. Det blir landskapets första bruk och kommer att finnas kvar till 1916.

Okänt datum 
Karl XI rider eriksgata och kommer bland annat till Kalmar, vars förfallna slott måste rustas upp inför besöket.
Juristen Gustaf Rosenhane gör en resa genom Hälsingland för att utrota trolldomen i trakten. Han genomskådar dock masshysterin och kommer längre fram i skrift att förklara den som ett fenomen med rötter i social oro och okunnighet bland allmogen.
En fem år lång missväxtperiod börjar i Sverige.
Paulis manufaktur, en av de första fabrikerna i Stockholm, grundas.

Födda
28 april – Claude Gillot, fransk målare.
10 augusti – Johann Konrad Dippel, tysk läkare, teolog och alkemist.
28 augusti – Anders von Düben d.y., svensk kapellmästare, tonsättare och hovman.
14 november – Reinhold de Croll, svensk tonsättare, organist, klockspelare och hovkapellist.
Louise Élisabeth de Joybert, politiskt aktiv guvernörsfru i Kanada.

Avlidna 
17 februari – Molière, 51, fransk teaterman.
15 mars – Salvator Rosa, 57, italiensk målare, poet och gravör under barocken.
8 juli – Johann Rudolph Ahle, 47, tysk tonsättare.
Margaret Cavendish, engelsk författare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1752

1752 (MDCCLII) var ett skottår som började en lördag i den gregorianska kalendern och ett skottår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Januari 
 1 januari – 1 januari ersätter 1 mars som nyårsdag i Storbritannien.

Februari 
 24 februari – En kunglig förordning utfärdas om att Sverige nästa år skall övergå till den gregorianska kalendern, genom att stryka elva dagar i almanackan.

Mars 
 17 mars – Anders Johan von Höpken blir ny svensk kanslipresident efter Carl Gustaf Tessin. Han fortsätter att hävda rådets makt gentemot kungahuset och förespråkar ett starkt försvar i Finland.

Juni 
 5 juni – Den svensk-norska gränskommissionen möts för första gången för att inleda arbetet med att märka ut gränsen mellan länderna.
 22 juni – Karlstad drabbas av en stadsbrand.

September 
 14 september (NS) – Storbritannien och dess besittningar inför den gregorianska kalendern, då julianska 2 september följs av gregorianska 14 september.

Okänt datum 
 Den brittiske vetenskapsmannen Lord John Davies blir först med att uppmärksamma vad som senare kallas respiratorisk kollaps.
 Den svenska ståndsriksdagen beslutar att kanslipresidenten skall tillsättas utan kungens medverkan.
 Serafimerordens lasarett instiftas på Kungsholmen i Stockholm.
 Brinkebergskulle sluss i Polhems slussled är färdigbyggd.
 Den äldre Drottningholmsteatern invigs. Den brinner ner 1762.
 Kvarlevorna av Paracelsus grävs upp och placeras om i samband med förändringar på kyrkogården.
 Spinnskolorna som grundades efter 1739 års beslut, och som vid denna tidpunkt räknas till 59 stycken, premieras och får stöd för att lätta garnbristen och medaljer delas ut till spinnerskor för att uppmuntra textilindustrin, som vid denna tid till stor del består av förläggarverksamhet.
 Old American Company, det första teatersällskapet i USA, bildas.

Födda 
 13 januari – Eleonora de Fonseca Pimentel, italiensk poet, journalist och revolutionär. 
 16 januari – Nicolas-François Guillard, fransk librettist.
 6 april – Hugh Elliot, brittisk diplomat.
 24 april – Henry Latimer, amerikansk läkare och politiker, senator 1795–1801.
 11 maj – Johann Friedrich Blumenbach, tysk antropolog, anses vara den fysiska antropologins fader.
 4 juni – John Eager Howard, amerikansk politiker, guvernör i Maryland 1788–1791, senator 1796–1803.
 11 juni – Christian Heinrich Kurt von Haugwitz, preussisk statsman, Preussens premiärminister 1792–1804 och 1806.
 13 augusti – Maria Karolina, drottning av Neapel och Sicilien.
 21 augusti – Antonio Cavallucci, italiensk målare.
 18 september – Adrien-Marie Legendre, fransk matematiker.
 8 oktober – Grímur Jónsson Thorkelín, isländsk historiker.
 18 november – Joseph Hiester, amerikansk politiker, guvernör i Pennsylvania 1820–1823.

Avlidna 
 4 januari – Gabriel Cramer, schweizisk matematiker.
 23 mars – Jean-Charles de Folard, fransk militär och militärteoretiker.
 29 juli – Giovanni Battista Maini, italiensk barockskulptör.
 28 oktober – Halldór Brynjólfsson, isländsk biskop.
 Sophia av Sachsen-Weissenfels, markgrevinna av Brandenburg-Ansbach.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1768

1768 (MDCCLXVIII) var ett skottår som började en fredag i den gregorianska kalendern och ett skottår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

December 
 12 december – Decemberkrisen 1768: Adolf Fredrik nedlägger regeringen och lyckas därmed åstadkomma att riksdagen inkallas.
 18 december – Adolf Fredrik återupptar regeringen.
 21 december – Kungariket Nepal enas.

Okänt datum 
 Det svenska riksrådet försöker regera med hjälp av namnstämpeln, men misslyckas.
 Mössorna drar upp riktlinjerna för införandet av ett ordnat folkskoleväsen på landsbygden.
 De svenska plåtmynten slutar tillverkas.
 Arbetet med att märka ut gränsen mellan Sverige och Norge avslutas, genom att det sista gränsröset sätts upp i Kolmesolvi i Öst-Finnmark.

Födda 
 28 januari – Fredrik VI, kung av Danmark 1808–1839 och av Norge 1808–1814.
 12 februari – Frans II, tysk-romerska rikets siste kejsare 1792–1806.
 13 februari – Édouard Adolphe Casimir Joseph Mortier, fransk general och marskalk av Frankrike.
 21 mars – Jean-Baptiste Joseph Fourier, fransk matematiker och fysiker.
 18 april – Willie Blount, amerikansk politiker, guvernör i Tennessee 1809–1815.
 2 maj – Jean-Louis Alibert, fransk läkare.
 17 maj – Caroline av Braunschweig, drottning av Storbritannien 1820–1821 (gift med Georg IV)
 4 september – François-René de Chateaubriand, fransk högadlig militär.
 28 september – Pauline Léon, fransk feminist och politisk aktivist.
 1 oktober – Thomas Mann Randolph, amerikansk politiker, kongressledamot 1803–1807, guvernör i Virginia 1819–1822.
 1 november – Christopher Ellery, amerikansk politiker, senator 1801–1805.
 18 november – Jeduthun Wilcox, amerikansk politiker, kongressledamot 1813–1817.
 21 november – Friedrich Schleiermacher, tysk protestantisk teolog och filosof.
 Wang Zhenyi, kinesisk astronom, från vilken en av Venusplanetens kratrar har fått sitt namn.

Avlidna 
 7 mars – Carl Gustaf Löwenhielm, svensk greve och justitiekansler samt kanslipresident sedan 1765.
 14 april – François de Cuvilliés, fransk-tysk rokokoarkitekt.
 29 april – Filippo della Valle, italiensk skulptör.
 24 juni – Marie Leszczyńska, fransk drottning. 
 Antoine Dérizet, fransk arkitekt.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Fredrik IV av Holstein-Gottorp

Fredrik IV av Holstein-Gottorp, född 18 oktober 1671 på Gottorps slott i Holstein-Gottorp, död 19 juli 1702 i Kliszów i Polen-Litauen, var regerande hertig av Holstein-Gottorp. Han var äldsta son till hertig Kristian Albrekt av Holstein-Gottorp och prinsessa Fredrika Amalia av Danmark. Tillsammans med kung Karl XII roade han sig med omdömeslösa upptåg som kommit att kallas "det holsteinska raseriet".

Biografi 

Han kämpade hårt för att få Holstein-Gottorps självständighet godkänd i enlighet med freden i Roskilde och förde en ganska aggressiv politik mot Danmark, något som blev en av orsakerna till Danmarks inträde i stora nordiska kriget. År 1699 anfölls hans land av Danmark, som då styrdes av Fredriks kusin kung Fredrik IV av Danmark, men år 1700 tvingades Danmark genom freden i Travendal att utrymma hans land och ge honom skadeersättning. Därefter deltog Fredrik i Karl XII:s polska fälttåg, där han stupade i slaget vid Kliszów av artillerield.

Familj 

Han gifte sig med sin kusin, kung Karl XII:s syster, Hedvig Sofia av Sverige den 12 maj 1698 och tillsammans fick paret bara ett barn:

 Karl Fredrik (30 april 1700 – 18 juni 1739), hertig av Holstein-Gottorp och gift med Anna Petrovna av Ryssland. Far till blivande tsar Peter III av Ryssland.

Anfäder

Referenser 

Födda 1671
Avlidna 1702
Män
Huset Holstein-Gottorp
Personer som stupat i strid
Danska hertigar
Hertigar av Holstein
Deltagare i slaget vid Kliszów