kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bollerup

Bollerup kan syfta på:

 Bollerups distrikt – ett distrikt i Tomelilla kommun och Skåne län 2016–
 Bollerups socken – socken i Skåne
 Bollerups landskommun – en tidigare kommun i dåvarande Kristianstads län 1863–1951
 Bollerups församling – en tidigare församling i Lunds stift i Tomelilla kommun –2002
 Bollerups kyrka – en kyrkobyggnad i Bollerups socken
 Bollerups by – en by söder om Bollerups borg i Bollerups socken
 Bollerups borg – ett slott i Bollerups socken
Uno-X

Uno-X är ett varumärke för petroleum, som används eller har använts av två nordiska kedjor med bensinstationer, drivna av helt skilda företag. Varumärket lanserades 1958 i Danmark och 1959 i Sverige:

Uno-X i Danmark och Norge, se Uno-X (Danmark)
Uno-X i Sverige, se Uno-X (Sverige)

Varumärken för petroleum
Anzio

Anzio är en kuststad och kommun i storstadsregionen Rom, innan 2015 provinsen Rom, i regionen Lazio i Italien. Kommunen ligger cirka 50 km söder om Rom och hade  invånare (2018). Under antiken hette staden Antium. Kejsarna Nero och Caligula föddes i staden.

Historia 
Antium grundades enligt sagan av en son till Odysseus och Kirke. Staden erövrades och koloniserades av romarna 468 f. Kr. Då den sedermera gjorde uppror mot Rom, besegrades dess krigsskepp av den romerska flottan 338 f. Kr. och dess hamn förstördes. Förnäma romare anlade villor i staden och kejsar Nero lät iordningsätta hamnen.

I samband med offensiven mot Monte Cassino 1944 landsteg amerikanska och brittiska styrkor bakom de tyska linjerna i Anzio, där de led svåra förluster.

En av soldaterna i landstigningen vid Anzio var Audie Murphy..

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kommuner i storstadsregionen Rom
Orter i Lazio
 
Ugglan
Övedsklosters slott

Övedskloster (danska: Øvidskloster) är ett slott i Öveds socken i Sjöbo kommun.

Huvudbyggnaden är ett ståtligt slott i fransk rokokostil av röd sandsten. Slottet är uppfört 1765–1776 av Hans Ramel efter ritningar av Carl Hårleman. Det ligger 5 km nordväst om Sjöbo och är omgivet av vackra alléer. Parken är öppen för allmänheten alla dagar mellan klockan 9 och 16.

Historik
Övedskloster var under medeltiden ett premonstratenserkloster, helgat åt den heliga trefaldigheten. Under reformationen sekulariserades det av danska kronan och blev flera gånger lämnat i pant och förläning. I början av 1600-talet eldhärjades slottet. År 1614 kom det genom byte till Otto Lindenow. Efter Roskildefreden sålde sonen Henrik 1666 Övedskloster till svenska riksrådet Carl Mauritz Lewenhaupt. Det innehades sen bland annat av general Charles Emil Lewenhaupt och hans sonson Adam. Det köptes 1753 av den sistnämndes svåger, Hans Ramel. Han var på sin tid Skånes största jordägare, och bidrog i högsta grad till Övedsklosters utveckling. Han rev de dåvarande byggnaderna och uppförde den anläggning som står än idag. Han lät även uppföra planteringar och väganläggningar. År 1766 gjorde han Övedskloster till fideikommiss i sin släkt. Slottet har sedan dess tillhört familjen Ramel. Fideikommissarien Hans Ramel avled i maj 2009. Regeringen hade emellertid förlängt fideikommissurkundens giltighet under nästa innehavares livstid. Övedskloster kommer därmed att förbli ett fideikommiss under nästa innehavares, Hans Ramels sonson Hans Ramels, livstid.

Källor

Externa länkar 
 Övedsklosters webbplats

Slott i Skåne
Byggnader och anläggningar i Sjöbo kommun
Byggnadsminnen i Skåne län
Fideikommiss i Sverige
 
Byggnader ritade av Carl Hårleman
Byggnader i sandsten
Tidigare kloster i Danmark
Tidigare kloster i Sverige
Augustinkloster
Premonstratenkloster
Övrabyborg

Övrabyborg är en herrgård i Övraby socken i Tomelilla kommun.

Den nuvarande huvudbyggnaden är uppförd 1809. Den ursprungliga sätesgårdens hus var från 1750-talet och det nya huset lades i vinkel mot den gamla bibehållna karaktärsbyggnaden.

Externa länkar
 Ystads Allehanda: Från svinavel till uthyrning av bostadshus

Herrgårdar i Skåne
Byggnader och anläggningar i Tomelilla kommun
Caltex

Caltex (namnet bildat av California och Texas) var ett amerikanskt oljebolag.

Caltex Oil bildades som ett gemensamt ägt bolag under 1930-talet då ett samarbete inleddes mellan det amerikanska The Texas Company, Texaco, som även var verksamt i Europa och behövde en samarbetspartner för oljeleveranser till raffinaderierna där, och det amerikanska Standard Oil Company of California, Socal, som hade oljetillgångar i arabvärlden. 

På grund av andra världskriget dröjde det till 1947 innan Caltex-skyltarna dök upp i Sverige. I Sverige överfördes Texacos verksamhet i Caltex Oil AB, men 1967 återfördes Caltex europeiska verksamhet i Texaco.

Motorsport 
Caltex Racing sponsrade den tyske formel 1-föraren Kurt Ahrens under 1960-talet.

Varumärket idag 
Numera används Caltex som namn på Chevrons (tidigare Socal) bensinstationer i Afrika, Sydostasien och Australien där antalet bensinstationer växer stadigt.

Caltex logotyp kan fortfarande skymtas i Sverige, främst i nostalgiska motorkretsar. Det finns flera bevarade Caltex-mackar i Sverige, bland annat i den byggnadsminnesförklarade Bensinstationen i Mörarp, samt de i Berg i Småland, i Älvsbyn och i Långshyttan.

Galleri

Externa länkar
 

Bensinstationer
Chevron
Ministerpresidenten

Ministerpresidenten är en svensk stumfilm från 1916 i regi av Georg af Klercker.

Handling 
Jean Bazard (Carl Barcklind) och advokaten Alphonse Carrel (Arvid Hammarlund) är rivaler om den sköna Rose Legrange (Maja Cassel), men Bazard vinner hennes kärlek. Carrel har större lycka i sina skumma ekonomiska spekulationer tillsammans med bankiren Leroux (Manne Göthson), som är Roses morbror.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 19 september 1916 på Biografen Sture i Stockholm.

Rollista (i urval) 
Carl Barcklind – Jean Bazard, tidningsman och politiker 
Maja Cassel – Rose Legrange 
Manne Göthson – Leroux, bankir 
Arvid Hammarlund – Alphonse Carrel, advokat 
Mary Johnson – Gäst på bankirens soaré
Siri Lundin – Gäst på bankirens soaré

Källor 

Svenska filmer 1916
Filmer i regi av Georg af Klercker
Svenska dramafilmer
Svenska stumfilmer
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1916
Flekkefjords kommun

Flekkefjords kommun () är en kommun i Agder fylke i södra Norge. Kommunen gränsar i väster till Sokndals kommun och Lunds kommun i Rogaland fylke, i norr till Sirdals kommun och i öster till Kvinesdals kommun.

Staden Flekkefjord, som är kommunens centralort ligger nära E39, ungefär mitt emellan Kristiansand och Stavanger. Förutom kommuncentret omfattar Flekkefjord kommun också de tättbebyggda platserna Sira, Gyland, Rasvåg och Kirkehavn.

Administrativ historik
1942 överfördes ett område med  477 invånare från Nes kommun. 1987 överfördes ett område med 41 invånare till Sirdals kommun.
Kommunen idag är resultatet av en kommunsammanslagning som gjordes 1965. Dagens (2020) Flekkefjord inkluderar förutom det gamla Flekkefjord också de tidigare kommunerna Nes, Hidra, Gyland och större delen av Bakke kommun.

Kommunvapen
Blasonering: En norsk Lodsbaad i fraadende Bølger paa høirød Grund. Vapnet föreslogs av en löjtnat Kaltenborn för Flekkefjords stad år 1855.

Tätorter
Flekkefjord
Sira

Se även 
 Andabeløy

Referenser 

Kommuner i Agder fylke
Tidigare stadskommuner i Norge
Aomori

Aomori (青森市, Aomori-shi) är en japansk stad och är belägen vid Mutsuviken på den norra delen av ön Honshu. Den är administrativ huvudort för prefekturen Aomori och har strax under 300 000 invånare. Aomori fick stadsrättigheter 1 april 1898 och stadens utbredning har sedan vuxit genom sammanslagningar med omgivande samhällen, senast med Namioka i april 2005. Sedan 2006
har Aomori status som kärnstad  enligt lagen om lokalt självstyre.

Kommunikationer 
Aomori har två järnvägsstationer; dels Aomori som används av de lokala järnvägslinjerna, dels Shin-Aomori, "Nya Aomori", ca 4 km väster om Aomori station, som används av Shinkansen. Det finns lokaltåg mellan de båda stationerna.

Tohoku Shinkansen förlängdes 82 km den 4 december 2010, från Hachinohe till Shin-Aomori och ger Aomori direkt förbindelse med höghastighetståg till Tokyo.

Hokkaido Shinkansen, 149 km lång, från Shin-Aomori station till Shin-Hakodate-Hokuto utanför Hakodate på Hokkaido invigdes den 26 mars 2016. Linjen använder  Seikantunneln mellan Honshu och Hokkaido. Det är genomgående tåg mellan Tohoku Shinkansen och Hokkaido Shinkansen. 

<div style="clear:left;">

Källor 

Orter i Aomori prefektur
WP:Projekt Japan
Portugals Grand Prix 1995

Portugals Grand Prix 1995 var det trettonde av 17 lopp ingående i formel 1-VM 1995.

Resultat
 David Coulthard, Williams-Renault, 10 poäng
 Michael Schumacher, Benetton-Renault, 6
 Damon Hill, Williams-Renault, 4
 Gerhard Berger, Ferrari, 3
 Jean Alesi, Ferrari, 2
 Heinz-Harald Frentzen, Sauber-Ford, 1
 Johnny Herbert, Benetton-Renault
 Martin Brundle, Ligier-Mugen Honda
 Mark Blundell, McLaren-Mercedes
 Eddie Irvine, Jordan-Peugeot
 Rubens Barrichello, Jordan-Peugeot 
 Jean-Christophe Boullion, Sauber-Ford 
 Mika Salo, Tyrrell-Yamaha 
 Luca Badoer, Minardi-Ford 
 Taki Inoue, Footwork-Hart 
 Pedro Diniz, Forti-Ford 
 Roberto Moreno, Forti-Ford

Förare som bröt loppet
 Andrea Montermini, Pacific-Ilmor (varv 53, växellåda) 
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes (44, motor)
 Jean-Denis Deletraz, Pacific-Ilmor (14, kroppsligt)
 Olivier Panis, Ligier-Mugen Honda (10, snurrade av)
 Pedro Lamy, Minardi-Ford (7, växellåda) 
 Ukyo Katayama, Tyrrell-Yamaha (0, kollision)
 Max Papis, Footwork-Hart (0, växellåda)

Noteringar 
 Loppet stoppades efter en olycka under första varvet men startades om och kördes den ursprungliga distansen.
 David Coulthards första F1-vinst.

VM-ställning

1995 i Portugal
Portugals Grand Prix
Aquino

Aquino är en liten stad och en kommun i provinsen Frosinone i regionen Lazio i Italien. Kommunen hade  invånare (2018). och gränsar till kommunerna Castrocielo, Piedimonte San Germano, Pignataro Interamna och Pontecorvo.

Aquino ligger nära platsen för den romerska staden Aquinum som Via Latina passerade. Staden är känd för poeten Juvenalis och Pescennius Niger. Thomas av Aquino föddes i byn Roccasecca nära staden.

Referenser 

Kommuner i provinsen Frosinone
Orter i Lazio
Esso

Esso är ett varumärke för bensinstationer tillhörande ExxonMobil.

Historik
År 1911 hade USA:s högsta domstol tvingat fram en uppdelning av Standard Oil. Detta ledde att ett antal regionala oljebolag, som tidigare tillhör Standard Oil, nu hade rätt till varumärket "Standard" inom respektive olika delstater. Standard Oil of New Jersey började då att använda varumärket Esso, som var en fonetisk version av initialerna i Standard Oil.

Standard Oil of New Jersey använde varumärket Esso främst inom områden där man också ägde rätt till varumärket Standard Oil. I andra delstater mötte användandet av namnet Esso protester från andra tidigare Standard Oil-bolag, vilket ledde till att man där kallade sig antingen Enco eller Humble. Varumärket Esso användes också av Standard Oil of New Jerseys utländska dotterbolag och importörer.

År 1973 bytte Standard Oil of New Jersey namn till Exxon, och dess bensinmackar i USA bytte varumärket till Exxon.

Esso i Sverige
I Sverige användes ursprungligen Krooks Bensin och senare Pratts och Standard som varumärken för petroleumprodukter från Standard Oil of New Jersey. Dotterbolaget Svenska Esso grundades 1934 och använde varumärket Esso från 1939. Efter det att Svenska Esso köpts av norska Statoil 1986, skyltades de tidigare Esso-bensinstationerna om till Statoil.

I Varberg finns ett museum avseende Esso och andra gamla bensinvarumärken.

Esso i Danmark
Esso-bensinstationer fanns i Danmark till 1986, då det danska dotterföretaget köptes av Statoil ASA och stationerna skyltades om till Statoil.

Esso i Finland
Standard Oil of New Jerseys dotterbolag Nobel-Standard öppnade den första bensinstationen 1921 i Helsingfors. Företaget bytte 1952 namn till Oy Esso Ab. År 2006 såldes det till S-gruppen, som i sin tur sålde omkring 140 bensinstationer vidare till St1. 44 bensinstationer skyltades till S-gruppens ABC. Den sista tidigare Esso-bensinstationen, i Laukas, skyltades om till St1 2010.

Esso i Norge
Esso Norge AS grundades 1953 genom en sammanslagning av Østlandske Petroleumscompagni och Vestlandske Petroleumskompani. Företaget driver fortfarande (2020) ett landsomfattande nät av bensinstationer i Norge.

Esso i Tyskland
I början av 1900-talet såldes bensin från Standard Oil of New Jersey under varumärkena Dapol och Dapolin. År 1931 började Standard i stället användas och från 1937 Esso.

Se även
Standard Oil
ExxonMobil
Svenska Esso

Källor
Anders Svensson: Vestkustens Petroleum AB på Det gamla Göteborgs webbplats, odaterat, läst 2017-03-18

Noter

Externa länkar

Amerikanska petroleumbolag
Standard Oil
Bensinstationer
Varumärken för petroleum i Sverige
Europas Grand Prix 1995

Europas Grand Prix 1995 var det fjortonde av 17 lopp ingående i formel 1-VM 1995. Loppet kördes i Tyskland.


Resultat
 Michael Schumacher, Benetton-Renault, 10 poäng 
 Jean Alesi, Ferrari, 6
 David Coulthard, Williams-Renault, 4
 Rubens Barrichello, Jordan-Peugeot, 3 
 Johnny Herbert, Benetton-Renault, 2
 Eddie Irvine, Jordan-Peugeot, 1
 Martin Brundle, Ligier-Mugen Honda
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes 
 Pedro Lamy, Minardi-Ford
 Mika Salo, Tyrrell-Yamaha 
 Luca Badoer, Minardi-Ford 
 Max Papis, Footwork-Hart
 Pedro Diniz, Forti-Ford 
 Gabriele Tarquini, Tyrrell-Yamaha
 Jean-Denis Deletraz, Pacific-Ford

Förare som bröt loppet 
 Damon Hill, Williams-Renault (varv 58, snurrade av) 
 Andrea Montermini, Pacific-Ford (45, bränslebrist)
 Jean-Christophe Boullion, Sauber-Ford (44, kollision)
 Gerhard Berger, Ferrari (40, elsystem) 
 Roberto Moreno, Forti-Ford (22, bakaxel)
 Heinz-Harald Frentzen, Sauber-Ford (17, snurrade av) 
 Olivier Panis, Ligier-Mugen Honda (14, snurrade av) 
 Mark Blundell, McLaren-Mercedes (14, olycka)
 Taki Inoue, Footwork-Hart (0, elsystem)

VM-ställning

Källor 

 

1995 i Tyskland
Europas Grand Prix
Svenska Cheerleadingförbundet

Svenska Cheerleadingförbundet (SCF) är riksförbundet för cheerleading i Sverige. Förbundet bildades den 11 juni 1995 och representerar drygt 12 000 utövare (2021).

I maj 2019 valdes förbundet in i Riksidrottsförbundet.

SCF är medlem i International Cheer Union (ICU) och European Cheer Union (ECU).

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Officiell webbplats

 

Idrottsförbund bildade 1995
Idrottsförbund i Sverige
Cheerleading
Monitor ERP Arena

Monitor ERP Arena, tidigare kallad Gavlerinken Arena (2014–2019), Läkerol Arena (2006–2014) och Gavlerinken (innan dess), är en ishall i Gävle. Arenan är hemmaarena för bland annat Brynäs IF:s ishockeylag. Även Gävle GIK och Strömsbro IF har eller har haft arenan som hemmaplan. Monitor ERP Arena ligger intill Gunder Häggstadion, GTK Hallen, Gavlevallen samt multiarenan Gavlehovshallen som innehåller tre hallar, Alfahallen, Novahallen och Omegahallen. Även Gävletravet finns i stadsdelen Sätra i norra delen av Gävle.

Historia 
Gavlerinken invigdes 28 september 1967 som ersättning för Gävle isstadion och rymde då 9 062 åskådare; av dessa platser var dock endast 3 200 sittplatser. Publikrekordet på 9 062 slogs 4 november samma år i en match mot Frölunda, där hemmalaget besegrades. Arenan har byggts om i omgångar, och sittplatserna har ökats på bekostnad av ståplatserna, vilket minskade publikkapaciteten 1995 till 6 232 personer.

Gavlerinken köptes under 2005 från Gävle kommun av Brynäs IF och under mitten av 2006 byggdes den om för ca 160 miljoner kronor med Skanska som totalentreprenör. I samband med ombyggnaden köptes namnrättigheterna av det internationella godisföretaget Leaf och arenan bytte därför namn till Läkerol Arena. 

Den 3 juni 2014 blev Gävle kommun huvudpartner till Brynäs IF i ett avtal som sträckte sig över fem år. Som del av samarbetet köpte kommunen namnrättigheterna till arenan och döpte om den till Gavlerinken Arena.

Den 20 september 2019 skedde namnbyte till Monitor ERP Arena efter sponsoravtal med Monitor ERP System.

Referenser

Externa länkar 

 

Arenor i Sverige
Ishallar i Sverige
Sport i Gävle
Sportanläggningar invigda 1967
Byggnader uppförda av Skanska
Sportanläggningar i Gävle kommun
1967 i Sverige
Pacific Racing

Pacific Grand Prix, ursprungligen Pacific Racing, var ett brittiskt racingstall som bland annat tävlade i formel 1 två säsonger under 1990-talet.

Historik 
Pacific Racing grundades 1984 av racingmekanikern och föraren Keith Wiggins och tävlade i det europeiska FF1600-mästerskapet och senare i FF2000. 1987 vann finländaren JJ Lehto både de brittiska och europeiska FF2000-titlarna för Pacific. Året efter tävlade man i formel 3 och Pacific med JJ Lehto vann det brittiska mästerskapet vid första försöket. 1989 gick man över till det europeiska formel 3000-mästerskapet med förarna Allan McNish, JJ Lehto och Eddie Irvine. Framgångarna uteblev varför sponsorn Marlboro övergav stallet. 1991 kontrakterade man Christian Fittipaldi och Antonio Tamburini och Fittipaldi blev då formel 3000-mästare. Marlboro återvände som sponsor 1992 men det blev ingen succé. 

Wiggins siktade mot formel 1 och samma år grundade han Pacific Grand Prix. Eftersom han misslyckades med F1-finansieringen fick man fortsätta i F3000 med David Coulthard och Michael Bartels som förare och Coulthard var nära att vinna mästerskapsserien. Wiggins beslöt nu att ta fram en formel 1-bil, Pacific PR01. Den byggdes av Reynard Composites och utrustades med en Ilmor V10-motor. Pacific-Ilmor PR01 lyckades inte så bra i formel 1-VM 1994 trots ansträngningar av förarna Paul Belmondo och Bertrand Gachot. Paret kvalificerade sig bara till ett fåtal lopp, vilka de var tvungna att bryta. Wiggins presenterade därför under mitten av säsongen PR02, som var en omdesignad bil med en Ford-motor och sponsrad av vodkaföretaget Ursus.

Bertrand Gachot och den japanske affärsmannen Ko Gotoh köpte in sig i stallet. Gachot fortsatte som förare och blev stallkamrat med Andrea Montermini i formel 1-VM 1995. Resultaten blev emellertid en besvikelse, varför båda förarna ersattes av tillfälliga förare för att hålla stallet vid liv. Detta gjorde det omöjligt att uppnå goda resultat och i slutet av året tvingades man lämna formel 1. 1996 blev Pacific åter ett formel 3000-stall samtidigt som man försökte bygga upp ett sportvagnsprogram men Wiggins tvingades istället avsluta verksamheten i oktober 1997. Han flyttade sedan till USA och började där arbeta för Lola Motorsport.

F1-säsonger

Formel 3000-förare 
  - Eddie Irvine, JJ Lehto/Allan McNish
  - Stéphane Proulx, Marco Greco/Claude Bourbonnais
  - Antonio Tamburini, Christian Fittipaldi
  - Laurent Aiello, Jordi Gené
  - David Coulthard, Michael Bartels/Phil Andrews
  - Patrick Lemarie, Cristiano da Matta
  - Oliver Tichy, Marc Gené

Noter

Källor 
  
 grandprix.com

Formel 1-stall
Formel 3000-stall
Hjulning

För manövern hjulning med flygplan, se avancerad flygning.

Hjulning är en gymnastisk övning där man kastar sig åt sidan och landar på händer med benen graciöst uppåt och slutligen landar på fötterna.

Gymnastik
Den glada änkan (film)

Den glada änkan är en svensk kort stumfilm från 1907.

Handling 
Danilo bjuder upp Hanna Glawari och de två dansar ett par valser ur operettens andra akt. Fotografen har vevat ganska snabbt, varför rörelserna är påfallande långsamma. Vid ett tillfälle hamnar båda utanför bild.

Om filmen
Inspelningen gjordes på Centralbadets tak och filmen premiärvisades 28 augusti 1907 på biograf Apollo i Stockholm.  Som förlaga har man Franz Lehárs operett  Den glada änkan (Die lustige Witwe) som i sin tur bygger på pjäsen L'attaché d'ambassade av Henri Meilhac. Filmen spelades in i samarbete med Oscarsteatern i Stockholm som gav operetten samma år som filmen spelades in.

Rollista i urval
 Emma Meissner - Hanna Glawari 
 Carl Barcklind - Danilo

Se även 
Operetten Glada änkan
Filmen Den glada änkan (The Widow's Might) från 1917
Filmen Den glada änkan (Merry Widow) från 1925
Filmen Den glada änkan från 1934
Filmen Glada änkan (The Merry Widow) från 1952

Källor 
 

Svenska filmer 1907
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska dansfilmer
Svenska stumfilmer
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1907
Saltomortal

En saltomortal eller volt är när någon hoppar i luften med vertikalrotation framåt, bakåt eller sidledes. Begreppet används bland annat inom gymnastik och simhopp, och kan utföras i grupperad (hopkrupen), pikerad (vinklad) eller sträckt stil.

En volt gör man genom att hoppa upp i luften och snurra runt sin egen axel och sedan landa på fötterna. Man börjar med att stå rakt med händerna utsträckta framför sig. Sedan böjer man på knäna och sänker armarna, skjuter ifrån med benen och kastar armarna uppåt för att få höjd. När man har nått tillräcklig höjd, kryper man ihop till en boll och snurrar. När man är på väg ned, vecklar man ut sig och landar på fötterna.

Begreppet saltomortal är bildat av de latinska orden saltus, "hopp", och mortal, "dödlig", och betyder alltså "dödssprång". Termen används i cirkusakrobatik.

Gainer är en bakåtsaltomortal med fortsatt färd framåt i färdriktningen. Gainer förekommer i gymnastik, simning och parkour.

Etymologi 
Ordet saltomortal kommer från italienska: salto - hopp och mortale - dödligt.

Se även 
 Handvolt
 Kullerbytta

Gymnastik
Simhopp
Gös

Gös (Sander lucioperca) är en fisk i familjen abborrfiskar.

Utseende
Gösen har en långsträckt kropp med en längd på upp till 130 centimeter och en vikt upp till 20 kilogram. Till skillnad från de flesta andra abborrfiskar saknar gösen tagg på gällocket. Käken har tydliga, långa tänder. Till färgen är gösen vanligtvis ljust gråbrun. Även om färgen kan variera, är buken alltid ljusare än ovansidan. På sidorna finns mörkare tvärfläckar som är tydligast hos unga fiskar.

Vanor
Gösen lever i långsamt rinnande vattendrag, sjöar och vikar med inte för hög salthalt eller för lågt pH. Gösen är en rovfisk, och med sin kraftiga tandbyggnad är den en konkurrent till gädda och abborre. Den tar främst mört, siklöja och braxen.

Utbredning
Sitt ursprungliga levnadsområde hade gösen i Central- och Östeuropa, österut till Volga, Ural och Anadyr i Asien. Söderut sträckte sig dess ursprungliga utbredningsområde till norra Balkan, norra Iran och Armenien. Numera finns den - främst på grund av utplantering - över stora delar av Europa.

I Skandinavien förekommer gösen i sydöstligaste Norge (några älvar och sjöar i Østfolds, Opplands och Akershus fylken), i Sverige (Vänern, Hjälmaren, Mälaren och delar av Vättern, sjön Krön (nära Vimmerby), i sjön Bolmen, i Östersjön och i Bergviken, Ljusnan, Varpen i Hälsingland samt i angränsande flodsystem från Smålandskusten norrut, inplanterad i sjöar på Sydsvenska höglandet samt delar av Öland) och i södra och mellersta Finland med angränsande Östersjöområden (inklusive Finska viken). 

Gösen finns även i sjön Burträsket, Burträsk. 4 mil Sydväst om Skellefteå och kan vara den sjö längst norrut där gösen finns i stor utsträckning ut till havet genom Bureälvssystemet. Gösen finns inplanterad i sjön Pengsjön där de skall ha börjat föröka sig. Sjön ifråga ligger i Vännäs kommun.Gösen finns i riklig mängd i många av Tornedalens sjöar. Armasjärvi, Puostijärvi, Miekojärvi m.m. Har fiskats i mer än 100 år. Finns även i sjöar i Kalixälvens och Råneälvens vattensystem.

Fortplantning
Gösen blir könsmogen mellan 2 och 5 års ålder, tidigare för hanen. Den leker i slutet av maj eller början av juni på grunda sand- eller stenbottnar (Leken sker tidigare längre söderut). Äggen, som läggs i gropar på bottnen, kläcks efter drygt en vecka. Beroende på storlek kan en hona lägga mellan 200 000 och 1 200 000 ägg. Ynglen är pelagiska, men söker sig till bottnen framåt hösten.

Gösen kan bli max 23 år.

Ekonomisk användning
Gösen betraktas som en utmärkt matfisk och är föremål både för kommersiellt fiske och sportfiske. Svenskt sportfiskerekord är 12,530 kilogram.

Landskapsfisk 
I det svenska landskapet Västmanland och i det finska landskapet Nyland är gösen landskapsfisk.

Referenser

Externa länkar 

 Läs om gös och andra fisk och skaldjur i hav och insjöar.

Landskapsfiskar
Abborrartade fiskar