kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kaliumtiocyanat

Kaliumtiocyanat (K+ -S-C≡N) är ett viktigt salt av tiocyansyra en av pseudohaliderna. Smältpunkten på 173 °C är ovanligt låg i förhållande till de flesta andra oorganiska salter för att vara en jonförening.

Användning i kemisk syntes
Vattenhaltigt KSCN reagerar nästan kvantitativt med Pb(NO3)2 för att ge Pb(SCN)2, som har använts för att omvandla acylklorider till isotiocyanater.

KSCN omvandlar etylenkarbonat till etylensulfid. För detta ändamål smälts KSCN först under vakuum för att avlägsna vatten. I en relaterad reaktion omvandlar KSCN cyklohexenoxid till motsvarande episulfid.

C6H10O  +  KSCN  →  C6H10S  +  KOCN 

KSCN är också utgångsprodukten för syntes av karbonylsulfid.

Andra användningsområden
Utspädd vattenhaltig KSCN används ibland för måttligt realistiska blodeffekter i film och teater. Den kan målas på en yta eller hållas som en färglös lösning. Vid kontakt med järnkloridlösning (eller andra lösningar innehållande Fe3+) är reaktionsprodukten en lösning med en blodröd färg på grund av bildandet av tiocyanatoironkomplexjonen. Således används denna kemikalie ofta för att skapa effekten av stigmatisering. Eftersom båda lösningarna är färglösa kan de placeras separat på varje hand. När händerna kommer i kontakt reagerar lösningarna och effekten ser anmärkningsvärt ut som blödande sår.

Referenser

Noter

Externa länkar

Kaliumföreningar
Tiocyanater
Fotografiska kemikalier
Tremulant (fonetik)

Tremulanter (även vibranter) är samlingsnamnet på foner som produceras genom att artikulationsområdet vibrerar.

Produktion 
Vanligtvis bildas de genom att tungspetsen eller uvula vibrerar. Ett fåtal språk har den bilabiala tremulanten [ʙ]. De främre tremulanterna bildas genom att tungbladet och tungspetsen förs mot tandvallen (alveoli). Luftströmmen får tungspetsen att snabbt öppna och sluta förträngningen. Samma princip gäller för uvulans rörelser när det uvulara tremulanterna bildas. Tung- och uvula vibrationernas frekvens ligger oftast kring 25-30 Hz.

I svenskan 
I svenskan används allmänt två tremulater som är fonematiskt identiska:
 alveolar: tonande , tungspets-r, samt
 uvular: tonande , bakre r.

Se även 
 Internationella fonetiska alfabetet

Referenser

Noter

Allmänna källor 
Engstrand, Olle (2004). Fonetikens grunder. Lund: Studentlitteratur
Engstrand, Olle (2007). Fonetik light: kortfattad ljudlära för språkstudier och uttalsundervisning. 1. uppl. Lund: Studentlitteratur

Konsonantljud
Gammalstorp, Lidköpings kommun

Gammalstorp är ett gods i Tuns socken, Lidköpings kommun, Västergötland (Västra Götalands län). Gammalstorp tros vara den gamla sätesgården i Tun, vilken vid 1400-talets början ägdes av riddaren Jöns Magnusson, häradshövding över Dal. Från mitten av 1400-talet ägdes Tun eller Gammalstorp, som det från 1400-talets slut kom att kallas, av släkten Posse. Dessa ägde Gammalstorp ända till 1700-talets början, varefter det sedan genom arv tillföll släkten Zelow och därefter genom köp till landshövding M. Friedenreich. På 1830-talet ägdes godset av Karl XIV Johan, under vars tid Lurö skärgård, som förut tillhört Gammalstorp, frånsåldes. Senare kom godset att ägas bl.a. av den kände arkitekten Torben Gruts familj. Den nuvarande huvudbyggnaden är från 1773.

Byggnader och anläggningar i Lidköpings kommun
Herrgårdar i Västergötland
Capella

För andra betydelser, se Capella (olika betydelser).

Capella eller Alfa Aurigae (α Aurigae förkortat Alfa Aur, α Aur) är den tredje ljusstarkaste stjärnan på norra stjärnhimlen och den sjätte ljusstarkaste stjärnan på hela himlavalvet. Den ligger närmare norra himmelspolen än någon annan ljusstark stjärna (Polstjärnan är ganska ljussvag i jämförelse) och har därför spelat en viktig roll i många mytologiska berättelser. En akkadisk inskription som daterats till 2000 f.Kr. hänvisar till Capella. I astrologin varslar Capella om civila och militära hedersbetygelser och stundande förmögenhet.

I astronomin är Capella intressant eftersom den egentligen är en flerdubbel stjärna – alltså ett stjärnsystem. Capella består av fyra komponenter varav jättestjärnorna Aa och Ab utgör den näst ljusstarkaste spektroskopiska dubbelstjärnan. Komponent Aa har spektraltyp K0 III och komponent Ab spektraltyp G1 III. Komponenterna C och D är röda dvärgar, med spektraltyperna M1 respektive M4.

Stjärnsystemet ligger 42,9 ljusår  från jorden (baserat på Hipparchos parallaxmätning à 76,20 ± 0,46 millibågsekunder).

Egenskaper
Capella Aa och Capella Ab har förbrukat förrådet av väte i dess kärna, avkylts och expanderat bort från huvudserien. De ligger i en mycket snäv omloppsbana med en separation av 0,74 AE och en omloppsperiod på 104 dygn. Capella Aa är den svalare och mer lysande av de två med spektralklass K0 III. Den har en luminositet som är 78,7 ± 4,2 gånger solens och 11,98 ± 0,57 gånger dess radie. Den genererar energi genom termonukleär fusion av helium till kol och syre i dess kärna. Capella Ab är något mindre och varmare och av spektralklass G1 III.  Den är 72,7 ± 3,6 gånger så ljus som solen och har 8,83 ± 0,33 gånger dess radie. Den ligger i Hertzsprungklyftan, som utgör en kort underjättefas där den expanderar och svalnar för att bli en röd jätte.
 
Capella är en av de ljusaste källorna till röntgenstrålning på himlen, vilket huvudsakligen antas komma från coronan hos Capella Aa.

Stjärnorna i Capellas närhet 
Capella har sex visuella följeslagare, dvs. stjärnor som verkar tillhöra Capellas stjärnsystem, men som i själva verket är långt bort och bara sammanfaller i synlinjen från jorden betraktat. De har fått det sammanfattande namnet WDS 05167+4600.

Etymologi 
Capella kommer från latin och är diminutiv av Capra i betydelsen getter. Namnet lilla geten hänsyftar på geten som Kusken bär på sin vänstra axel.

Landskapsstjärna 
Capella är Dalarnas landskapsstjärna.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/capella
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/capella.html

Gula jättar
Stjärnbilden Kusken
Mångstjärnesystem
Bayerobjekt
Landskapsstjärnor
Flamsteedobjekt
HR-objekt
Orangea jättar
HD-objekt
Frikativa

Frikativor (plural av frikativa) är samlingsnamnet för kontinuerliga brusande språkljud. De produceras genom att luft pressas genom en förträngning i artikulationssystemet så att ett brusljud uppstår. De är relativt långa, börjar och slutar mjukt samt saknar ocklusionsfas.

I svenskan 
I svenskan används flera frikativor, varav några är allofoner:
 labiodental: tonlöst [f], tonande [v],
 alveolar: tonlöst [s],
 postalveolar: tonlöst [] (sj-ljud i vissa dialekter),
 retroflex: tonlöst [] (sj-ljud i vissa dialekter),
 palatal: tonlöst [] (tj-ljud i vissa dialekter), tonande [] (allofon av j-ljudet),
 alveolopalatal: tonlöst [ɕ] (tje-ljud),
 variant av velar: tonlöst [] (sj-ljud i vissa dialekter), samt
 glottal: tonlöst [h], tonande [] (de två är fonematiskt identiska).

Se även 
 Internationella fonetiska alfabetet

Referenser 

Konsonantljud
Chalmersspexet

Chalmersspexet är ett studentspex inom Chalmers Studentkår vid Chalmers tekniska högskola i Göteborg, som har uppfört en ny föreställning varje år sedan 1948, då man hade urpremiär med spexet Bojan. Chalmersspexet har sitt ursprung i de Aftonsoiréer som chalmeristerna roade Göteborgarna med i slutet på 1800-talet. 

Chalmersspexet var ursprungligen en enda förening med enbart manlig ensemble, och så förblev det ända in på 2000-talet. Chalmersspexet var mellan 2003 och 2019 uppdelat i två syskonspex: Chalmersspexet Bob (även kallat Bobspexet) och Chalmersspexet Vera (Veraspexet). Bobspexet hade manlig ensemble och höll sig till den klassiska chalmersspextraditionen med sin stora akustiska orkester. Veraspexet hade kvinnlig ensemble med elförstärkt band, mikrofoner och hade RunAn i Chalmers Kårhus, Göteborg som hemmascen. De senare åren hade även Bobspexet RunAn som hemmascen.  2020 lades Bob och Vera ner och nya Chalmersspexet skapades med blandad ensemble. Chalmersspexet Carl von Linné hade i denna form premiär hösten 2020, men kunde bara genomföra en föreställning till följd av restriktioner på grund av den pågående coronapandemin. 

En särskiljande detalj med Chalmersspexen är antalet medverkande, knappa 40 personer finns i organisationen för ett Chalmersspex jämfört med 80–100 i de flesta andra större spex. Att Chalmersspexen består av så "få" personer beror från början på en nästan professionell ambition i turnéer och föreställningsantal, vilket därmed möjliggjorde att alla i gruppen fick plats i en turnébuss och kunde följa med runtom i Sverige. Målsättningen är numera mer förenlig med heltidsstudier, men Chalmersspexen har fortfarande förhållandevis många föreställningar. Bobspexet spelade årligen runt 25 stycken föreställningar i tio olika städer i Sverige, Finland och England. 

Chalmersspexet har som tradition att hylla kollektivet, och inte lyfta fram individer, men tidigare Chalmersspexare som gått vidare till underhållningsbranschen inkluderar musikern Jan Johansson och underhållaren Per Fritzell. Exempel på det kollektiva tänkandet är att det inte finns någon eller några uttalade huvudpersoner eller som har speciellt bärande roller i spexet. Alla karaktärer på scenen har ungefär lika många repliker, sång- och dansnummer, även de titelbärande rollerna.

Chalmersspex genom tiderna

Kuriosa

Statistiska kören i radioprogrammet Christer i P3 spelades in av ensemblen ur Chalmersspexet Casanova.

Se även
Chalmers Studentkår
F-spexet
Livet är härligt

Referenser

Externa länkar
Chalmersspexet (äldre hemsida) 
Chalmersspexet (ny hemsida) 
Chalmersspexets Facebooksida 

Spex
Föreningar vid Chalmers studentkår
Studentkultur vid Chalmers
Lateral frikativa

Laterala frikativor är samlingsnamnet på foner som produceras genom att vägen genom att munhålan med tungans hjälp stängs så att luft endast kan passera vid sidorna om tungan, och då bildar ett brusljud.

I svenskan används inga laterala frikativor. Inom den indoeuropeiska språkfamiljen är de ovanliga, men finns i kymriskan och jamskan (jämtländska).

Se även
 Artikulationssätt
 Internationella fonetiska alfabetet

Referenser

Fonetik
Cinerama

Cinerama eller 2,60:1 var ett bildformat för biograffilmer utvecklat av Fred Waller 1952, där en kamera filmade tre separata 35 mm negativ i bredd simultant för att erhålla en komplett bild med bredd mot höjdförhållandet 2,60:1, alltså nästan tre gånger så bred som hög. Filmen projiceras på biografduk med tre separata 35 mm projektorer, synkroniserade tillsammans med ytterligare en maskin för uppspelning av 7-kanaligt surroundljud (5 kanaler bakom duken, 2 i salongen) från magnetspår på 35 mm "film" med ett system kallat "Interlock". Formatet används inte vid inspelning längre, dock kan fyra biografer i USA och England fortfarande visa systemet. Ett snarlikt system var Cinemiracle, där tre ihopbyggda kameror filmade samtidigt. I det systemet användes speglar för vänster och höger bild, både vid inspelning och vid projicering. Endast en film, Windjammer, spelades in i Cinemiracle.

Cinerama var ett dyrt format att filma i, vilket gjorde att det sedan istället kom att filmas på 65 mm negativ med en kamera. Med hjälp av en progressiv anamorph lins kunde dock fortfarande samma bredd mot höjdförhållande erhållas. Visningskopiorna var 70 mm. Den första filmen som fick premiär som en "Cinerama Single Film, Single Lens Projection Presentation" var En ding, ding, ding, ding värld från 1963. Ett annat exempel på film som filmats med 65 mm Cinerama är År 2001 – ett rymdäventyr från 1968. Sist ut blev Krakatoa, öster om Java från 1969.

Cinerama på svenska biografer 

 Vinterpalatset, Stockholm: 1960 - 1964 med modifierade Cinemiracle-projektorer
 Draken, Göteborg: Enda "riktiga" Cinerama-biografen i landet
 Royal, Malmö: Modifierade Cinemiracle-projektorer

Se även
 Cinemascope

Referenser

Noter

Externa länkar
 American Wide Screen Museum – Uttömmande information om allt relaterat till Cinerama, Cinemiracle etc

Bildformat
Filmtermer
Äventyr (olika betydelser)

Äventyr kan syfta på:

 Äventyr – en aktivitet som innebär risker eller osäkert utfall
 Äventyr (rollspelsterm) – en utgiven eller på annat vis nedtecknad sammanställning av handling, rollfigurer och platsinformation använd av en spelledare för att leda berättelsen i ett rollspel
 Äventyr (album) – en musikalbum av gruppen Viba femba
 Äventyr (genre) – en genre i fiktion
 Äventyrsspel – en genre inom TV- och datorspel som fokuserar på historieberättande
 Äventyrsfilm  – en genre inom filmer
 Äventyrsroman – en genre inom romaner

Se även
 Äventyret
 Äventyrare
 Expedition
16:9

16:9 (eller 1,78:1) är ett bildformat som i dag är standard för TV-apparater och datorbildskärmar.

16:9 formatet började användas flitigt när TV-sändningar började produceras i detta format. Därefter har även datorskärmar gått över från mer kvadratiska format till 16:9.

16:9 är i sig en kompromiss mellan 4:3 och 1,85:1 för att inte vara för bred men ändå ha en bredbildskaraktär.

Efter en överenskommelse mellan TV3, TV4 och Kanal 5 visas all reklam på de olika kanalerna sedan 2008 i 16:9-format.

Bildformat
Approximant

För den matematiska betydelsen se approximation.
Approximanter är en typ av språkljud som kan betraktas som ett mellanting mellan vokaler och typiska konsonanter. De bildas genom en förträngning som är mer sluten än för de mest slutna vokalerna men öppnare än för frikativorna. Förträngingen är inte så sluten att ett frikativt brus uppstår, men så sluten att approximanten inte är lika klangfull som en vokal. Approximanterna är normalt tonande.

Approximantisering är när en frikativa eller klusil underartikuleras och tar formen av en approximant. I ledigt tal kan frikativor, oftast de tonande, realiseras som approximanter. Approximanter kan också realiseras som frikativor. Ett exempel är svenskans - och -fonem som kan realiseras både som approximanter och frikativor.

Kategorier

Rotiska approximanter 

Rotiska ljud är ett samlingsnamn för r-ljuden. De kan dyka upp i många skepnader, men den approximantiska realiseringen av dessa ljud kan vara den vanligaste i världens språk. Variationen i artikulationssätt beroende på faktorer som dialekt, grad av betoning och fonetisk kontext är mycket påtaglig. I IPA-alfabetet skrivs en rotisk approximant med det fonetiska tecknet .

Laterala approximanter 

Laterala approximanter är samlingsnamnet på foner som produceras med tungan tryckt mot gommen så att luft fritt kan strömma om sidorna av tungan. De är oftast tonande, men förekommer som tonlöst l i bland annat jämtska och isländska.

Likvidor 

Likvidor är en kategori som överlappar de laterala och rotiska ljuden. Termen kan antingen syfta på alla r- och l-ljud, eller bara på de av dessa ljud som har ungefär samma sonoritetsgrad och låter lika. I vissa sydostasiatiska språk står dessa ljud i komplementär distribution (rotiskt ljud i början av stavelse, lateralt ljud i slutet); flera västafrikanska språk har en fri variation mellan r- och l-ljud.

Halvvokaler 

Halvvokaler är icke-stavelsebildande vokaler. De artikuleras som vokaler och är akustiskt sett vokaler, men i likhet med konsonanter används de inte som stavelsekärna. De språkljud man vanligen åsyftar med halvvokal är de approximanter som liknar vokaler. Dessa produceras med en förträngning i ansatsröret som precis inte är så trång att det bildas ett turbulent brusljud (en frikativa), och motsvarar olika slutna vokaler. Exempel på sådana approximanter är  som motsvarar vokalen  och  som motsvarar . Begreppet halvvokaler omfattar dock alla vokaler som används icke-syllabiskt och kan i vissa definitioner utesluta approximanter eftersom sådana inte nödvändigtvis ingår i en diftong.

Approximanter i svenskan 
Svenskans - och -fonem kan realiseras både som approximanter och frikativor.

I svenskan används en lateral approximant:
 alveolar: .
I rikssvenskan och de flesta svenska dialekter med tungspets-r (finlandssvenskan undantagen) tillkommer en retroflex lateral approximant:
 retroflex: .

Se även 
 Internationella fonetiska alfabetet, IPA

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Konsonantljud
4:3

4:3 (eller 1,33:1) kallas även normalbild och är ett bildformat, där bredden är 1,33 gånger så stor som höjden. Formatet är framtaget för TV, men är använt även till bildskärmar för datorer. Detta format är fortfarande (2011) det mest använda formatet i TV internationellt, även om de stora svenska TV-bolagen övergav det för all nyproduktion från och med 2007, och var det enda formatet som användes i film fram till början av 1950-talet. Ursprungligen var formatet av storleken 1,37:1, det vill säga något bredare, men för att ge plats åt ljudspår krymptes det. Allt som idag är bredare än 4:3-formatet kallas widescreen.

Se även
 1,66:1
 16:9
 1,85:1
 2,35:1

Bildformat
Maska

Maska kan syfta på:
 
Maska (stickning) – en av de öglor som bildas vid stickning eller virkning
 Maska – ta hem sticket med ett lägre kort, se kortspelstermer
Maska – sätta en mask på en krok vid fiske, se bete (fiske)
Maska (sång) – en singel från den polska sångerskan Ewa Farna
Maskning – att medvetet söla eller jobba långsamt i arbete eller sport
 Maska (vattendrag) –  ett vattendrag i Belarus
Kusken

Kusken (Auriga på latin) är en lätt igenkännlig stjärnbild på den norra norra stjärnhimlen. Den är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 
Kusken var en av de 48 stjärnbilderna när dessa listades av astronomen Klaudios Ptolemaios på 100-talet e. Kr. i hans samlingsverk Almagest.

Mytologi 
Stjärnbildens ljusstarkaste stjärna är Capella, som är associerad med den mytologiska geten Amalthea. De tre stjärnorna Epsilon, Zeta och Eta Aurigae kallas Haedi (Killingarna).

Stjärnbilden kan spåras till Babylonien då den kallades Rukubi, vagnen. Grekerna och romarna förknippade stjärnbilden med Erichthonios, Hefaistos/Vulcanus och Athenas/Minervas förlamade son, som uppfann fyrspannsvagnen. Enligt en annan myt föreställer stjärnbilden Hippólytos, Theseus' äldste son, som älskade att köra hästspann. En tredje myt identifierar Kusken med Myrtilos.

Stjärnor 

Två egendomliga dubbelstjärnor, Epsilon Aurigae och Zeta Aurigae finns i stjärnbilden.
Båda dessa system befinner sig i ett sällsynt skede i dubbelstjärnors utveckling, eftersom komponenterna är i ett kortvarigt och aktivt utvecklingsstadium.
 ε - Epsilon Aurigae har en omloppstid mellan komponenterna på ungefär 27 år, med förmörkelser som varar ungefär 18 månader. Den synliga komponenten är en gulaktig superjätte med spektraltypen F. Den andra stjärnans spektraltyp är okänd. 
 ζ - Zeta Aurigae är en dubbelstjärna. Komponenterna har en omloppstid på 970 dagar. Huvudstjärnan är en superjätte med spektraltypen K, och följeslagaren är en stjärna i huvudserien med spektraltyp B.

Djuprymdsobjekt

Stjärnhopar 
 Kusken innehåller tre ljusstarka öppna stjärnhopar, Messier 36 (NGC 1960), Messier 37 (NGC 2099) och Messier 38 (NGC 1912). Alla tre upptäcktes före 1654 av den italienske astronomen Giovanni Battista Hodierna.
 NGC 2281 är en öppen stjärnhop av magnitud 5,4.

Nebulosor 
 IC 405 (Caldwell 31) är en emissionsnebulosa.

Landskapsstjärnbild 
Kusken är Dalarnas landskapsstjärnbild.

Referenser

Externa länkar 

 
Landskapsstjärnbilder
Preussen (olika betydelser)

Preussen kan syfta på:

Geografiska områden 
 Fornpreussen – området vid sydöstra delen av Östersjön innan tyska orden tog över på 1200-talet
Preussen (historiskt område) – ett land vid sydöstra Östersjön
 Preussens äldre historia – från förkristen tid och fram till Konungariket Preussens bildande 1701
Ostpreussen – ett historiskt tyskt territorium beläget vid sydöstra delen av Östersjön
Preussen – ett hertigdöme, senare ett konungarike och till sist en delstat i Tyskland 1525–1947
 Fristaten Preussen –  en tysk delstat 1918–1947
 Provinsen Ostpreussen – en preussisk provins i 1772–1829 och 1878–1922
 Konungariket Preussen – hertigdömet blir kungarike 1701–1918
 Hertigdömet Preussen –  ett hertigdöme i östra Preussen 1525–1701
Ordenspreussen – en stat bildad av Tyska orden 1230 var en polsk vasallstat 1466–1525
Västpreussen – en preussisk provins mellan 1773 och 1829 och 1878–1922
Kungliga Preussen – Pommerellen från Tyska orden i polska kungadömet 1466–1772
 Provinsen Preussen – en provins i Preussen 1829–1878, var en sammanslagning av provinserna Västpreussen och Ostpreussen
Preussen (svenskt generalguvernement) – mellan 1626 och 1635 samt mellan 1655 och 1660 namnet på två svenska generalguvernement vid sydöstra Östersjön

Fartyg 
Preussen (fullriggare) – var världens största segelfartyg utan hjälpmaskin sjösatt 1902
Preussen (1926) – en bil- och passagerarfärja byggt 1926

Se även 
 Pruser – ett baltiskt folk i Fornpreussen
 Preusseri – pedantisk militär exercis
Embee

Embee, artistnamn för Magnus Nils Bergkvist, född 24 februari 1977 i Badelunda, Västmanland, är en svensk musiker, musikproducent och låtskrivare. Han är son till Roger Bergkvist.

Embee, tidigare Dj Embee, startade i början av 1990-talet Looptroop (numera Looptroop Rockers) tillsammans med Promoe. Har gett ut två EP, ett antal singlar och mixtapes och släppte i slutet av 2004 debutalbumet "Tellings From Solitaria" (som har vunnit en Grammis). 2010 släppte han andra soloalbumet "The Mellow turning moment" på Bad Taste Records. Embee har jobbat med artister som Maia Hirasawa, Timbuktu, Annika Norlin, Jojje Wadenius, Nina Ramsby, Daniel Lemma, Capleton, Dilated Peoples och José González.

2006, släpptes skivan "Mash Hits" där han som namnet antyder producerat om, och mixat ihop olika kända hits, så kallade mashups.

2010 släppte Embee albumet Skuggpoeten, ett samarbete med folksångerskan och kompositören Esmeralda Moberg samt Bergkvists far Roger Bergkvist. 

Senaste släppet är 2013 års fyraspårs-EP Machine Park Jogger.

Under 2012 och 2013 skrev Embee musiken till symfonin Fair Ground tillsammans med Promoe, Seinabo Sey, Cleo och Ayla Adams. Föreställningen spelades på Norrlandsoperan i oktober 2013 tillsammans med en full symfoniorkester dirigerad av Josef Rhedin.

2017 blev Embee invald i Swedish Music Hall of Fame tillsammans med övriga medlemmar i Looptroop Rockers.

28 mars 2017 släpptes första låten av 25, där en ny låt släpps varje vecka för att fira Looptroop Rockers 25-årsjubileum. Musiken är skriven av Embee.

Diskografi 
Embee
 Shivers (singel, 2017)
 The Air (singel, 2017)

 Machine Park Jogger (EP, 2013)
 The Mellow Turning Moment (album, 2010)
 Upside Down (singel, 2010)
 A Day at a Time (singel, 2009)
 Dom trevande åren (2009)
 Retty (2009)
 Barney Bilen (2007)
 Mash Hits (2006)
 Tellings from Solitaria (album 2004)
 Send Somone Away (2005)
 Not Tonite (2004)
 Embeetious Art EP (2000)
 The Way Beyond Mixtape (1998)
 Way Beyond Mixtape (1995)

Skuggpoeten
 Skuggpoeten (2010)
 En kväll i maj (singel 2010)
 I de gula träden (single edit) (2010)

Soundtrack
 I taket lyser stjärnorna (2009)
 Friendly Fire (2006)
 Quality Control (2004)
 Festival (2001)
 Jalla, Jalla (2000)

Källor

Externa länkar 
 Embee diskografi på Soundisms webbsida
 Embee biografi på Soundisms webbsida
 Embee på Myspace
 Embee på Svensk Mediedatabas

Födda 1977
Svenska musikproducenter
Svensk hiphop
Män
Levande personer
Musiker från Västerås
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Pseudonymer
Mononymt kända personer
Hajk

Hajk kan syfta på

 Hajk (scouterna) – kortare övernattning (1-2 nätter) med färd, t.ex. vandringshajk, paddlingshajk eller cykelhajk
 Hajk (TV-program) – ett svenskt barnprogram från Karlstad som sändes i SVT mellan 1971 och 2003
 Hajk (mytologi) – armeniernas anfader
 Hajk Bzjsjkean – armenisk-sovjetisk miitärofficer (kårkommendör) (1887–1937), även känd som Gaja Gaj
Preussen (historiskt område)

Preussen var ett land vid sydöstra Östersjön, bebott av de baltiska preussarna. Tyska orden underlade sig så småningom landet efter 1225 och efter att de mer eller mindre hade utrotat ur-preussarna. 

Om dess vidare öden, tills det, när kurfursten av Brandenburg 1701 antog kungatitel, gav namn åt det nya kungariket, se Preussens äldre historia. Vid Polens första delning 1772 fick kungariket Preussen även Westpreussen utom Danzig och Thorn, som förvärvades vid andra delningen (1793). Den provins i den preussiska staten, som kallades Preussen, delades 1878 i två, Ostpreussen och Westpreussen.

Se även
Ermland
Preussens äldre historia

Källor 

Preussen