kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Zinksulfid

Zinksulfid är en kemisk förening mellan zink och svavel. Det förekommer naturligt tillsammans med järn i mineralerna sfalerit (zinkblände) och wurtzit. Naturligt förekommande zinksulfid är ofta svart på grund av orenheter, medan den rena formen är vit. Det kan göras fosforescerande med en liten tillblandning av någon metall som agerar aktivator.

Framställning
Vanligtvis utvinns zinksulfid ur mineralen ovan eller som restprodukt från svavelrening (se zinkoxid). Det går dock att framställa genom att förbränna en blandning av zink och svavel.

Användning
Då det kan göras fosforescerande används zinksulfid som scintillator i till exempel katodstrålerör. Det kan ge ljus med olika våglängder beroende på vilken metall som tillsätts. Silver ger blått ljus, koppar ger grönt ljus och mangan ger orange-rött ljus. Zinksulfid med koppar används i lysväv.
Zinksulfid används också i skyddsglas och linser till värmekameror eftersom det är transparent för IR-ljus.

Pigment 
 C.I. Pigment White 7 (77995, 77975), ZnS, ett vitt pigment. Används bland annat för modifiering till andra pigment.
 C.I. Pigment Black 17 (77975), ZnS.H2O, hydraterad zinksulfid. Mörkt brungrått. Framställs via vitt zinksulfid, PW7.
 Används med aktiverande metaller som fosforescerande pigment, till exempel grönt tillsammans med koppar. Dessa är i allmänhet inte särskilt beständiga pigment.
 Används tillsammans med bariumsulfat i litopon, PW5, även kallat Griffiths vitt, täckvitt eller täckzink.
 I kadmiumgult, PY35, läggs zinksulfid till för att ge ett ljusare pigment, som drar mer åt grönt än ren kadmiumsulfid, PY37.

Referenser 

Zinkföreningar
Sulfider
Färgämnen och pigment
Jeja Sundström

Gertrud Agneta Jeja Sundström, tidigare Gertrud Agneta Sundström, född 27 september 1943 i Stensele församling i Lappland, är en svensk trubadur och skådespelare.

Biografi 
Sundström växte upp i Storuman som dotter till avdelningschefen Per Sundström och dennes hustru Inez, född Pettersson. I barndomen sjöng Sundström i skolkören och kyrkokören hemma i Storuman. Hon spelade gitarr, piano och sjöng visor men tänkte inte satsa på någon artistkarriär. I stället hamnade hon som telefonist på Televerket i Storuman. Hon flyttade till Stockholm 1962 där hon fortsatte inom Televerket.

1963 anmälde hon sig till talangtävlingen Flugan och gick till final, hon fick smak för att uppträda inför publik och kom att bli en flitig gästartist på Vispråmen Storken i Stockholm. Hon gav ut några EP-skivor med schlagers i mitten av 1960-talet och spelade in sitt första visalbum Ulf-Peder Olrog på Jejas sätt 1965, tolkningar av Ulf Peder Olrogs visor.
Artist på heltid blev hon inte förrän 1971 då hon ingick i gruppen "Visor och bockfot" med Stefan Demert (hennes sambo under 8 år), Sid Jansson och Björn Ståbi. 
Samarbetet med Stefan Demert fortsatte under hela 1970-talet och pågick med jämna mellanrum ända fram till dennes död 2018. Hon var ordförande i Yrkestrubadurernas förening 1975–1976.

Hon har också framträtt flitigt i radio bland annat som sommarpratare, och som sångerska i radioprogrammet Visan vi inte minns tillsammans med Margareta Kjellberg och Peder Svan. I början av 1980-talet deltog hon i det populära underhållningsprogrammet Gäster med gester där hon fick visa prov på sin komiska fantasi.
Revydirektören Tjadden Hällström engagerade henne för rollen som flygvärdinna i farsen Far och flyg på Skandiateatern i Norrköping 1991, mer fars blev det på Intiman i Stockholm 1997 där hon spelade rådmansfrun i Spanska flugan.

Jeja Sundström tilldelades Nils Ferlin-Sällskapets trubadurpris 2001. Flera av hennes mest kända inspelningar finns återutgivna på samlingsplattan Musik vi minns 2001.

Diskografi 
1965 – Ulf Peder Olrog på Jejas sätt 
1972 – Jejas jörpa
1973 – På begäran: Violen från Flen och andra visor av Ulf Peder Olrog
1973 – YTF på Gröna Lund (med hela YTF)
1975 – Jeja & Stefan (med Stefan Demert)
1978 – Sidensammettrasalump (med Stefan Demert)
1979 – Sockerdrick - Swänska pekoral (med Bengt Sändh)
1981 – Gustaf Fröding vol 3 (med Torgny Björk)
1981 – Till Anna (med Stefan Demert)
1984 – Folknöjet (med Demert och andra artister)
1993 – Tjugofyra Ruben Nilson (med Demert och andra artister)
1998 – Fredmans sånger (med andra artister)
1998 – Stjärnorna kvittar det lika (med Torgny Björk)
2001 – Visor & o-visor
2001 – Musik vi minns: Jeja Sundström (samling)
2004 – Visituder (med Ove Engström och Pär Sörman)

Filmografi

Priser och utmärkelser 
 2001 – Nils Ferlin-Sällskapets trubadurpris 
 "Lappland Hall of Fame" 
 2020 – Hedersledamot i Yrkestrubadurernas förening

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Jeja Sundström på Svensk mediedatabas

Svenska vissångare
Svenska skådespelare
Trubadurer
Kvinnor
Levande personer
Födda 1943
Sommarvärdar 1977
Sommarvärdar 1978
Sommarvärdar 1984
Sommarvärdar 1989
Personer från Stensele socken
Amanda Sandbergh

Amanda "Mandis" Katarina Sandbergh, född 11 juli 1873 i byn Överklinten, Bygdeå församling, Västerbottens län, död 12 januari 1961 i Danderyds församling, verkade som frälsningsofficer och sångförfattare. 

Hon blev frälsningsofficer som 25-åring och deltog i Frälsningsarméns internationella kongress i London 1914. Efter hemkomsten författade hon sångtexten De komma från öst och väst till en melodi av Evangeline Booth.

Sandberghs texter är skyddade av upphovsrätt till och med 2031. Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Psalmer 
De komma från öst och väst, nummer 302 i Solskenssånger III, nummer 323 i den ekumeniska delen av den svenska psalmboken (dvs psalm 1-325 i 1986 års psalmbok, Cecilia 1986, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990).
Medan kärleken från korset talar, nummer 699 i Frälsningsarméns sångbok 1990 till en melodi från Hawaii.

Referenser 

Personer inom Frälsningsarmén i Sverige
Svenska psalmförfattare
Personer från Bygdeå socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1873
Avlidna 1961
Kvinnor
Franco Frattini

Franco Frattini, född 14 mars 1957 i Rom, död 24 december 2022 i Rom, var  en italiensk politiker som bland annat var utrikesminister 2002–2004 och 2008–2011 samt EU-kommissionär 2004–2008.

Frattini var från början medlem i italienska socialistpartiet, anslöt sig senare till högerpartiet Forza Italia som 2009 gick samman med bland annat Nationella alliansen och ombildades till Frihetens folk. Han ingick Lamberto Dinis mittenregering 1995–1996 och valdes därefter in i italienska parlamentet, deputeradekammaren, för Forza Italia. Han ingick i Silvio Berlusconis regering från 2001 och var utrikesminister 2002–2004.

Den 22 november 2004 utnämndes Frattini till att bli vice ordförande i EU-kommissionen med ansvar för rättsliga frågor, istället för Rocco Buttiglione som inte accepterats av Europaparlamentet. Frattini ersattes som utrikesminister av vice premiärminister Gianfranco Fini. Han avgick från EU-kommissionen för att åter bli utrikesminister i samband med att Berlusconi återvalts till konseljpresident 2008. I samband med att Berlusconis regering avgick i november 2011 ersattes Frattini med Giulio Terzi di Sant'Agata.

Källor 

 

Födda 1957
EU-kommissionärer
Italiens utrikesministrar
Män
Avlidna 2022
Italienska politiker under 1900-talet
Italienska politiker under 2000-talet
Politiker från Rom
Alumner från Universitetet La Sapienza
Mottagare av Italienska republikens förtjänstorden
Mottagare av Peruanska Solorden
Mottagare av Storfurst Gediminas orden
Kommendörer av Hederslegionen
Apurímac (region)

Apurímac är en av 25 regioner i Peru. Namnet kommer av floden Apurímac som med sin djupa dalgång – den djupaste på sydamerikanska kontinenten – bildar gräns mot provinsen Cusco tills den flyter ihop med floden Pampas.

Geografi 
Apurímac har liknats vid ett veckat papper och många floder har sina källflöden här. De stora höjdskillnaderna ger upphov till ett varierat klimat.
Floden Apurímac föds i provinsen Caylloma i regionen Arequipa och är den mest avlägsna källan till Amasonfloden.

Ekonomi 
Befolkningen ägnar sig mest åt jordbruk för sitt uppehälle. Odling av potatis, majs och korn. Gruvnäringen har en stor potential som inte kommit till utnyttjande än. Vägnätet är långt men outvecklat.

Historia 
Namnet Apurímac kommer av quechuans "apu"= stor och "rimac"= talare (jfr "Lima" som är en förvanskning av samma ord).
I Sayhiute finns ett anmärkningsvärt stenblock, täckt med skulpterade figurer, som kallas stenen eller monoliten i Sayhiute. Det har mer än 200 figurer.

Intressanta data 
Urbanisationsgrad: 35,1%

Perus regioner
Innocentius X

Innocentius X, egentligen Giovanni Battista Pamphili, född 6 maj 1574 i Rom, död 7 januari 1655 i Rom, var påve från 15 september 1644 till sin död.

Tidig karriär 
Giovanni Battista Pamphili var son till Camillo Pamphili och Maria Cancellieri del Bufalo. Han studerade vid Collegio Romano, där han avlade doktorsexamen i juridik. År 1604 utnämndes Pamphili till domare vid Sacra Rota Romana, den romerska kurians appellationsdomstol. Mellan 1621 och 1625 var han nuntie i Neapel. År 1625 följde han med påven Urban VIII:s nevö Francesco Barberini i dennes diplomatiska representation till Frankrike och Spanien. Pamphili visade prov på stor diplomatisk skicklighet och utsågs följande år av Urban till nuntie i Spanien.

Pamphili utsågs av Urban VIII till kardinalpräst in pectore 1627. År 1630 mottog han den röda biretten och titelkyrkan Sant'Eusebio. Mellan 1643 och 1644 var han camerlengo.

Pontifikat 
Urban VIII avled den 29 juli 1644 och konklav inleddes. Valet föll på Pamphili och han antog påvenamnet Innocentius X. Valet av Pamphili var en reaktion mot Urban VIII:s franskvänliga politik. Kardinal Jules Mazarin, utsänd från det franska hovet, sökte förgäves förhindra att Pamphili valdes till påve.

Han manade till förföljelser mot sin företrädares anhöriga, men lämnade sina egna – särskilt sin svägerska, Olimpia Maidalchini – stort inflytande över regeringen. För att hopsamla pengar upphävde Innocentius en mängd kloster och lät brottslingar för pengar friköpa sig från straff. I historien är Innocentius mest bekant genom sin protest mot westfaliska freden och genom sitt fördömande (1653) av Cornelius Jansens läror. Innocentius tog ställning mot inkluderandet av kinesiska riter i den så kallade ritstriden i Kina.

Innocentius X har fått sitt sista vilorum i kyrkan Sant'Agnese in Agone vid Piazza Navona. Hans gravmonument utfördes 1729 av den italienske skulptören Giovanni Battista Maini.

Referenser 

 Kelly, J.N.D., The Oxford Dictionary of Popes. Oxford: Oxford University Press 1988. 
 Rendina, Claudio, I papi: storia e segreti. Roma: Newton Compton editori 1999.

Externa länkar 

Påvar
Heliga stolens diplomater
Födda 1574
Avlidna 1655
Män
Personer i Kyrkostaten under 1600-talet
Påvar från Rom
Live (Blind Guardian-album)

Live är Blind Guardians andra livealbum. Det släpptes 2003.

Låtlista

CD 1
 "War of Wrath" - 1:54
 "Into the Storm" - 4:52
 "Welcome to Dying" - 5:28
 "Nightfall" - 6:20
 "The Script of My Requiem" - 6:38
 "Harvest of Sorrow" - 3:56
 "The Soulforged" - 6:03
 "Valhalla" - 8:12
 "Majesty" - 8:19
 "Mordred's Song" - 6:46
 "Born in a Mourning Hall" - 5:57

CD 2
 "Under the Ice" - 6:15
 "Bright Eyes" - 5:26
 "Punishment Divine" - 6:21
 "The Bard's Song: In the Forest" - 7:48
 "Imaginations from the Other Side" - 9:40
 "Lost in the Twilight Hall" - 7:09
 "A Past and Future Secret" - 4:31
 "Time Stands Still (At the Iron Hill)" - 5:52
 "Journey Through the Dark" - 5:43
 "Lord of the Rings" - 4:34
 "Mirror Mirror" - 6:06

Musikalbum 2003
Album av Blind Guardian
Livealbum
Junker

Junker (medelhögtyska Juncherre, fornsvenska iunk-hærra) betyder egentligen ung herre, särskilt ung obetitlad ädling, och användes förr även som titel för unga prinsar.

Junker har särskilt använts om adliga godsägare i stora delar av Preussen (det så kallade "Ostelbien"), och ofta med nedlåtande betydelse av reaktionär. Deras mycket konservativa lokala styre kallades junkervälde. En framträdande person från junkerklassen i rikspolitiken var Otto von Bismarck.

I flera tyska arméer betydde junker förr detsamma som officersaspirant och brukades i denna betydelse även i Ryssland, där de undervisningsanstalter, som motsvarade de tyska "Kriegsschulen", kallades junkerskolor.

Ordet lever kvar i svenskan i utvidgad form i ord som till exempel fanjunkare, hovjunkare, jaktjunkare, lantjunkare, styckjunkare och kammarjunkare. I Sverige kan ordet även utnyttjas som skämtsam benämning om ung man - "gunstig junker".

Efter Sovjetunionens ockupation av östra Tyskland 1944-45 fördrevs junkrarna och deras egendom konfiskerades.

Staden Yonkers, New York har sitt namn efter "junkern" Adriaen Van der Donck, som var stor jordägare i Nya Nederländerna på 1600-talet.

Se även
Junkerpartiet
Junkers

Källor
Nordisk familjebok, (1910) och (1957)

 
Preussens historia
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Postum

Postum, av latinets postumus (sist), syftar på något som inträffar efter någons död.

 Ett pris eller orden kan utdelas postumt, för att visa eftervärlden, att personen i fråga skulle ha varit värd utmärkelsen under sin livstid.
 Om ett konstnärligt eller vetenskapligt verk utges postumt innebär det, att upphovsmannen har hunnit dö innan utgivningen.
 Om ett barn föds postumt innebär det, att fadern har hunnit avlida under tiden mellan befruktningen och förlossningen. I denna egenskap förekommer benämningen som epitet i vissa kunganamn, till exempel Ladislaus Postumus av Ungern och Böhmen.
 En postum benådning eller en postum återupprättelse kan ske efter ett verkställt dödsstraff, om det efter avrättningen framkommer bevis på att den avrättade i själva verket var oskyldig.

Döden
Latinska ord och uttryck
Clementin

Clementin eller klementin (Citrus reticulata Clementina-gruppen) är en grupp växtsorter inom arten småcitrus (C. reticulata), som växer i form av ett litet träd. Dess frukt, även den benämnd clementin, är en mycket odlad citrusfrukt med en säsong koncentrerad kring slutet av året. Frukten clementin är en vanlig ingrediens på julbordet i bland annat Sverige.

I Sverige är clementiner vanliga i livsmedelsbutikerna under hösten och vintern. De efterträder då satsuma, som har en något tidigare säsong, och efterföljs av tangerinen som kommer in på det nya året.

Biologi och historik 
Clementinen är en hybrid mellan småcitrus och apelsin (alternativt med pomerans). Namnet härrör från växtförädlaren Marie-Clément Rodier (1839–1904), en fransk ordensbroder verksam i Algeriet.

Clementinträdet kan få upp till 200 000 blommor. Endast cirka en procent av dessa beräknas ge upphov till en frukt som växer sig skördemogen.

Frukten 
Clementinfrukten är oftast kärnfri. Den är upp till 8 cm i diameter, har skal som är orange med en röd anstrykning. Frukten är lättskalad, och klyftorna faller lätt isär. Den har ett saftigt och sötsyrligt fruktkött, och aromen är intensiv.

Produktion 
Clementinen är en av de populäraste citrusfrukterna. Den produceras bland annat i Kina, Spanien, Brasilien, Turkiet, Egypten och USA. De fyra största exportländerna är Spanien, Kina, Turkiet och Marocko.

Synonymer 
Citrus clementina Tanaka

Se även 
 Satsuma

Referenser

Noter

Källor 
 Mansfeld's World Database of Agricultural and Horticultural Crops
 Svensk Kulturväxtdatabas

Externa länkar 

Vinruteväxter
Citrusfrukter
Cl Växtindex
Aleksandr Ragulin

Aleksandr Ragulin, född 5 maj 1941 i Moskva, död 17 november 2004, var en rysk ishockeyspelare som spelade för CSKA Moskva.

Ragulin spelade 230 matcher och gjorde 26 mål i sovjetiska landslaget mellan 1962 och 1973. Han blev världsmästare i ishockey tio gånger, 1963–1971 och 1973, och olympisk mästare tre gånger: 1964, 1968 och 1972. Ragulin spelade också i det sovjetiska landslaget mot Kanadas ishockeylandslag i Summit Series 1972.

Aleksandr Ragulin var medlem av IIHF Oldtimers Committee 1994-1998 och blev invald i IIHF Hall of Fame 1997.

Ragulin var, i alla fall för sin samtid, en synnerligen storväxt spelare. Uppgifter i så kallade samlaralbum angav hans vikt till 100 kg. Södertäljespelaren Stig-Göran "Stisse" Johansson sade en gång att det var som att köra in i en vägg, om man försökte tackla Ragulin.

Referenser

Externa länkar 
 IIHF - 1997 Induction
 russianhockey.net - IIHF Hall of Fame

Sovjetiska ishockeyspelare
Ryska ishockeyspelare
Spelare i HK CSKA Moskva
Födda 1941
Män
Avlidna 2004
Idrottare från Moskva
Världsmästare i ishockey
Europamästare i ishockey
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1964
Olympiska guldmedaljörer 1968
Olympiska guldmedaljörer 1972
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1964 från Sovjetunionen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1964
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Sovjetunionen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1968
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Sovjetunionen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1972
Valstugereportaget

Valstugereportaget var ett omdiskuterat inslag som sändes i Sveriges Televisions samhällsgranskande program Uppdrag granskning fyra dagar före riksdagsvalet 2002. I programmet lyckades journalisterna Janne Josefsson och Lars-Göran Svensson, med hjälp av dold kamera och frågor om invandringen, få företrädare för olika partier, främst Moderaterna men även socialdemokraterna att i olika valstugor ge uttryck för åsikter som reportaget tolkade som rasistiska.

Endast två politiker i reportaget försökte bemöta de rasistiska åsikter som reportern med den dolda kameran uttryckte. Dessa var Lars-Ebbe Pettersson (s) och Lennart Brunander (c).

Reportrarna besökte över 50 valstugor i 30 kommuner. Moderaterna kom att stå hårt i skottlinjen i inslaget: enligt reportrarna hade samtliga 17 moderata politiker som tillfrågades starka åsikter om en mer restriktiv flyktingpolitik och var därmed i särklass överrepresenterade. Även vissa företrädare för andra partier hade uttryckt liknande åsikter, men slapp exponeras i reportaget eftersom det inte kunde uttydas som partitypiskt på motsvarande sätt.  Det har spekulerats i att Moderaternas historiska valnederlag 2002 kan ha orsakats av reportaget.

Kontroverser 
Valstugereportaget blev enormt uppmärksammat och fick omedelbara följder för flera av de politiker som förekom i inslaget. Christer Ewe, kommunfullmäktigeledamot i Kristianstad, uteslöts exempelvis ur Moderaterna efter att han bland annat sagt att "muslimer är duktiga på att föda många barn och utnyttja vårt system".

Reportaget kom att leda till en häftig debatt kring användandet av dold kamera inom journalistiken. Bland kritikerna fanns medieforskaren Kari Andén-Papadopoulos som menade att reportrarna kan ha provocerat fram åsikter som inte nödvändigtvis politikerna haft från början, att politikerna kan ha velat vara en potentiell väljare till lags och därför hållit med denne i större utsträckning än vad de annars skulle gjort. Andén-Papadopoulos resonemang underkändes dock av bland andra dåvarande Pressombudsmannen, Olle Stenholm, som menar att hon karaktäriserade politikerna som "zombies, omedvetna om de ord som flyger över deras egna läppar".

Uppdrag Granskning kritiserades också av bland andra medieforskaren Mats Ekström för att de inte offentliggjorde råmaterialet bakom reportaget, en inställning han menade skulle vara otänkbar i forskarsammanhang. Janne Josefsson besvarade kritiken med att det är en journalistisk grundregel att inte lämna ut osänt råmaterial till utomstående, och han fick stöd av bland andra Jan Guillou.

Reportaget ledde till rekordmånga anmälningar till Granskningsnämnden för radio och TV: inte mindre än 92 stycken. Nämnden friade dock reportaget på alla punkter. Reportrarna Janne Josefsson och Lars-Göran Svensson belönades med Stora Journalistpriset och föreningen Grävande Journalisters pris Guldspaden för reportaget.

Referenser

2002 i Sverige
Socialpsykologi
Domnarvet

Domnarvet är en stadsdel i Borlänge, känd främst genom Domnarvets Jernverk. Skid- och orienteringsföreningen Domnarvets GoIF kommer från Domnarvet.

Namnet
Ortnamnet (1388 Domararwin) är bildat till ordet domare, här troligen använt som personbinamn, och arv 'arvegods', 'ärvd jordegendom'.

Administrativ historik
Domnarvets var en ort i Stora Tuna socken och från kommunreformen 1862 i Stora Tuna landskommun. I denna landskommun inrättades 27 februari 1925 Domnarvets municipalsamhälle som 1 januari 1929 bildade Domnarvets landskommun genom att municipalsamhällets område, utökad med Hönsarvsberget, bröts ut ur Stora Tuna landskommun. Den 1 januari 1944 lades Domnarvets kommun och Borlänge köping samman och bildade Borlänge stad. Denna blev vid kommunreformen 1971 Borlänge kommun.

Orten har alltid tillhört Stora Tuna församling.

Kommunen hade år 1930 14 552 innevånare.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Borlänge
ÖSK

ÖSK kan betyda:

Förkortning för den svenska sportklubben Örebro SK
Förkortning för den svenska sportklubben Örnsköldsviks SK
Förkortning för Östra Smålands kommunalteknikförbund, verkande i Hultsfred och Högsby
Cirkelsektor

En cirkelsektor begränsas av två radier samt den cirkelbåge radierna avgränsar.

Area
Arean av en cirkelsektor där cirkelns radie är r och vinkeln  anges i radianer är

Om cirkelsektorns båglängd L är känd kan arean beräknas med

Tyngdpunkt
 
Cirkelsektorns moment med avseende på y-axeln är

där vi utnyttjat att en triangels tyngdpunkt ligger på 2/3 av höjden räknat från triangelns hörn.

Dess moment utövat från tyngdpunkten är

Dessa moment är lika, det vill säga

vilket ger tyngdpunktens läge som

där  anges i radianer.

Geometriska figurer
Cirklar
Varanteatern

Varanteatern är en svensk humorgrupp bildad i Lund 1992 (namnet antogs dock först 1995). Gruppen torde vara mest känd för tv-serien Varan-TV och det parodiska synthbandet Tyskarna från Lund.

Den konstellation som skulle bli Varanteatern formades redan när medlemmarna gick på gymnasiet, och dess första uppsättning ägde rum på Polhemskolan. Med början 1996 gjorde gruppen ett par omgångar program för SVT och nådde därmed nationell popularitet, vilken kulminerade åren 1999–2002 då gruppen uppträdde på festivaler runt om i Sverige och turnerade i Riksteaterns regi. Varanteatern har också gjort radioprogram i Sveriges Radio P3 som hette fru Anckarström.

Under 2008–2009 förekom flera reklamfilmer för SEB där två av medlemmarna i Varanteatern deltog, David Wiberg och Anders Andersson.

Under senare år har Varanteaterns framträdanden varit mer sporadiska och inte alltid omfattat samtliga medlemmar.

Den 4 september 2020 gick samtliga medlemmar ut gemensamt och meddelade i en Kickstarterkampanj att de är redo att spela in nytt material, om finansieringen säkras. En månad senare meddelades det att de samlat in över 4,3 miljoner kronor, och att projektet gick i hamn. Det blev klart den 3 mars att den tredje säsongen skulle sändas på SVT samt SVT Play och att finansieringen från Kickstarter skulle gå till att producera exklusivt extramaterial.

Produktion (i urval) 
Varan-TV, tv-serie i två säsonger, 1997 resp. 1998
Kreml High, 10 avsnitt à 4 minuter i SVT:s ungdomsprogram Jupiter, 1999
Latinamerika, humorshow spelad under våren 2000 i Lund och Malmö
Varanrepubliken
Förenade Varanteatern – samlade låtar 92–02 (CD, 2002)
Humorshow under Kalasturnén 2002
Tyskarna från Lund: Metamorphobia (CD, 2003)
Tyskarna från Lund: Die Quelle (CD, 2004)
Det bästa ur Varan-TV (DVD, 2004)
Det näst bästa ur Varan-TV (DVD, 2004)
Det andra benet, krogshow på Mosebacke i Stockholm (”Dom blonda från Varanteatern” i samarbete med Teater Rostock, 2005)
Svart tulpan, teaterföreställning av och med David Wiberg i regi av Anders Andersson (2007 och 2008)
Svensk tenn, humorshow med tre av medlemmarna (Andersson, Sykfont och Wiberg) i Stockholm och Malmö (2008)

Medlemmar 
Anders Andersson
Fredrik Ljungberg
Jonas Sykfont
Magnus Thomson
Olof Wallberg
David Wiberg
Fredrik Åkerman
Marcus Olsson (grundare)

Källor (urval) 
 Alexander Agrell: "Rebellerna utforskar gubbigheten" i ''Sydsvenska Dagbladet 2008-02-13.

Externa länkar
Varanteaterns webbplats