kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pulp

Pulp var en brittisk popgrupp från Sheffield, som fick sitt stora internationella genombrott år 1995 med låten "Common People". Bandet hade då funnits i nästan femton år. Året innan, 1994, hade de slagit igenom i hemlandet med låten "Babies" och albumet His 'n' Hers.

Efter "Common People" gavs albumet Different Class ut, som många ansåg vara bandets konstnärliga höjdpunkt. 1998 gavs albumet This Is Hardcore ut med singelhiten "Help the Aged", men det sålde inte lika bra som Different Class. Efter albumet We Love Life (2001) gjorde Pulp ett uppehåll och det var osäkert om de kommer att spela igen, även om frontfiguren Jarvis Cocker spelat i ett band som hette Relaxed Muscle. Han gav även ut ett soloalbum 2006. Bandet gjorde ett framträdande på musikfestivalen Way Out West i Göteborg den 13 augusti 2011, där de fick fina recensioner i den lokala pressen. Pulp har även spelat i Göteborg 1996 (Rondo) och på Lollipopfestivalen i Stockholm 1995.

Medlemmar 
Senaste medlemmar
Jarvis Cocker – sång, gitarr, keyboard (1978–2002, 2011–2013)
Candida Doyle – keyboard, orgel, sång (1984–1986, 1987–2002, 2011–2013)
Nick Banks – trummor, percussion (1986–2002, 2011–2013)
Steve Mackey – basgitarr (1988–2002, 2011–2013)
Mark Webber – gitarr, keyboard (1995–2002, 2011–2013)

Tidigare medlemmar
Peter Dalton – gitarr, keyboard, sång (1978–1982)
Ian Dalton – percussion (1978–1979)
David 'Fungus' Lockwood – basgitarr (1979)
Mark Swift – trummor, percussion (1979–1980)
Philip Thompson – basgitarr (1979–1980)
Jimmy Sellars – trummor (1980–1981)
Jamie Pinchbeck – basgitarr (1980–1982)
Wayne Furniss – trummor, gitarr (1981–1982)
David Hinkler – keyboard, orgel, trombon, gitarr (1982–1983)
Simon Hinkler – basgitarr, gitarr, keyboard, piano (1982–1983)
Peter Boam – basgitarr, gitarr, trummor, keyboard (1982–1983)
Tim Allcard – keyboard, saxofon, trummor (1983–1984)
Michael Paramore – trummor, percussion (1983)
Magnus Doyle – trummor, keyboard (1983–1986)
Russell Senior – gitarr, violin (1983–1997, 2011)
Peter Mansell – basgitarr (1983–1986)
Captain Sleep – keyboard (1986–1987)
Steven Havenhand – basgitarr (1986–1988)
Antony Genn – basgitarr (1988)

Bidragande musiker
Saskia Cocker – bakgrundssång (1982–1983, 2012)
Jill Taylor – bakgrundssång (1982–1983, 2012)
Richard Hawley – gitarr (1998–2002, 2011–2012)
Garry Wilson – trummor (1982–1983)
Leo Abrahams – gitarr (2011–2013)
Jean Cook – violin (2012)

Diskografi (urval)
Studioalbum

Samlingsalbum
 

 
 (4xCD Box)

Livealbum

Singlar (topp 100 på UK Singles Chart)
1993 – "Razzmatazz" (#80)
1993 – "Lipgloss" (#50)
1994 – "Do You Remember the First Time?" (#33)
1994 – "The Sisters EP" (#19)
1995 – "Common People" (#2)
1995 – "Sorted for E's & Wizz / Mis-Shapes" (#2)
1995 – "Disco 2000" (#7)
1996 – "Something Changed" (#10)
1997 – "Help the Aged" (#8)
1998 – "This Is Hardcore" (#12)
1998 – "A Little Soul" (#22)
1998 – "Party Hard" (#29)
2001 – "Sunrise / The Trees" (#23)
2002 – "Bad Cover Version" (#27)

Externa länkar 

 Pulp on ¡Ponte los cascos!
 Pulp på allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Pulp
Musikgrupper bildade 1978
Musik i Sheffield
Pocketbok

Pocketbok (ofta bara kallad pocket) är en bok med mjuka pärmar. Namnet kommer från engelskans ord för ficka, då en pocket vanligtvis är i ett A5-liknande format, som ryms att bära med sig i en normal rockficka eller handväska. Pocketböcker finns även i större storlekar och kallas då för storpocket. 

Såväl skönlitteratur som facklitteratur ges ut i pocketform. Populärare böcker ges ofta ut i en dyrare, mer hållbar inbunden version med hårda pärmar först och släpps en tid senare i en eller flera billigare pocketutgåvor. Böcker i pocketform säljs numera oftast i större mängd än inbundna böcker, vilket lär bero på att de är billigare att framställa och därmed också billigare att köpa.   Förutom att pärmarna är mindre tåliga har de i regel en mindre hållbar limbindning i bokryggen och är ibland tryckta på enklare papper som gulnar fortare. Det finns dock en stor variation av kvaliteter.

Vissa böcker ges enbart ut i pocketformat såsom olika typer av deckare, lågprisutgåvor, och den genre som brukar benämnas kiosklitteratur. Vissa bokhandelskedjor har specialiserat sig på att enbart sälja pocketböcker och vissa bokförlag ger enbart ut pocketböcker. Större bokförlag har inte sällan ett särskilt dotterförlag för utgivning av ett eller flera förlags böcker i pocketversion, såsom Månpocket och PanBok.

Utöver pocketböcker med mjuka pärmar finns också en enklare, pocketliknande form av bok med hårda pärmar men enklare limmad rygg, kallad kartonnageband. Inte minst i samband med bokrea trycks ofta särskilda billigare utgåvor upp i denna form, vilken för den oinvigde lätt kan ge intryck av att vara i samma form som den ursprungliga, dyrare, inbundna originalupplagan.

Pockettidning
Även tidskrifter kom under 1900-talet att börja ges ut i miniformatet liknande en pocketbok. Bland dessa finns tidskrifter som "Det bästa" / "Reader's Digest", "Allt" och "Pockettidningen R".

Referenser

Vidare läsning 
Johan Östling, Anton Jansson och Ragni Svensson Stringberg (2022) "Pocketrevolution på svenska" i Johan Östling, Anton Jansson och Ragni Svensson Stringberg Humanister i offentligheten. Kunskapens aktörer och arenor under efterkrigstiden, Kriterium,  (pdf),  Kriterium (Online), sid. 85-129.

Böcker efter typ
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Husby

Husbyar eller husabyar var kungsgårdar med funktion som stödjepunkter och uppbördscentra för kungamakten under tidiga medeltiden i Sverige, Norge och Danmark. De svenska husabyarna ingick i godskomplexet Uppsala öd, vilket följde med kungaämbetet. Appellativet "husaby" gavs ofta till befintliga gårdar som dittills burit andra namn.

Husbyarnas geografiska fördelning 
I Sverige fanns cirka 70 husabyar, de flesta i Mälardalen (nämnas kan Husby gård vid Stockholmsförorten Husby, Husby gård på Munsö samt Husaby-Enhörna kungsgård; enbart i Uppland fanns 25 stycken). Utanför Mälardalen kan nämnas Husaby i Västergötland, Husbyfjöl i Östergötland och Huseby i Småland. Det stora antalet husabyar försvårar placeringen av vissa historiska händelser.

Husbyar anses höra till den tidigmedeltida administrativa indelningen och har en jämn spridning i sina respektive områden. De brukar ligga strategiskt i sin bygd, och utgjorde ofta ett slags förråd för närmaste kung, förvaltat av hans bryte. Hyenstrand (1974) framhåller i sin avhandling om husbyar i Uppland, Södermanland och Västmanland att husbyarna för det mesta låg kommunikationsmässigt centralt vid vattenleder, åmynningar och vikar. Vid många av dem fanns dessutom kungshögar eller storhögar.

Oklar tidpunkt för husabysystemets uppkomst   
Husabysystemets ålder är svår att fastställa, mycket beroende på att en viss bebyggelseenhet ofta kan ha varit bebodd i århundraden innan den blev en kunglig husaby och bytte namn. Äldre historieskrivare försökte med argument från Ynglingasagans berättelser om att husabyarna skulle ha byggts upp av Bröt-Anund hävda att de skulle ha skapats redan på 600-talet. Oscar Almgren, Birger Nerman och Sune Lindqvist hade ännu under 1920- och 30-talen denna uppfattning. Därefter har forskare förespråkat senare tillkomsttider: Mats G. Larsson anser att de tillkommit under 900-talet, Björn Ambrosiani att de skapades före 1000-talet, och Keith Wijkander har framfört åsikten att de skapades under en relativt kort period under 1100-talet.
Så gott som alla forskare är dock överens om att husabyarna under 1200-talet hade förlorat sin funktion, och att flera av dem då befann sig i privat ägo.

Noter

Källor 
 Åke Hyenstrand (1974) Centralbygd – Randbygd. Stockholm: Almqvist & Wiksell
 Ann Lindkvist, Husby i Glanshammar. Ett belysande exempel, i Mittens rike, red Leif Karlenby, Stockholm 2003,

Litteratur
Michael Olausson (red.) En bok om husbyar. Riksantikvarieämbetet, Stockholm, 2000

 
Sverige under medeltiden
Barnuppfostran

Barnuppfostran är uppfostran av barn.

Synen på barnuppfostran skiljer sig inte bara över tiden, utan även kulturellt. I de flesta länder är till exempel aga som uppfostringsmetod tillåten, medan det är förbjudet i Sverige.

Olika teoretiker runt barnuppfostran

Jean-Jacques Rousseau (1712-1778) hävdade i Emile eller om uppfostran att barnuppfostran bör syfta till att stärka kroppen, öva sinnena och tanken, samt att moraliskt stärka barnet så att det blir mottagligt och framförallt kan känna medlidande. Rousseau ansåg att en god barndom är en förutsättning för ett givande vuxenliv. 

Under 1900-talet har det funnits många teoretiker och trender på området. Några av dem som skrivit böcker om barnuppfostran inkluderar: 
Benjamin Spock 
Jean Piaget
Thomas Gordon
Jesper Juul
Anna Wahlgren
Bent Hougaard
Ellen Key
Lars H Gustafsson

Se även 
Barnuppfostran i Sverige vid sekelskiftet 1900
Föräldraledighet
Pedagogik
Värdepedagogik
Socialisation
Uppfostran
Fostran

Externa länkar 

Föräldraskap och fostran

ru:Половое воспитание
Ájtte, Svenskt fjäll- och samemuseum

Ájtte, Svenskt fjäll- och samemuseum är ett stiftelseägt kultur- och naturhistoriskt museum i Jokkmokk. 

Ájtte är specialiserat på fjällvärldens kultur och natur och är huvudmuseum för den samiska kulturen i Sverige. Det fungerar också som informationscentrum för fjällturism. Ájtte som begrepp står för en typ av förrådsbod på lulesamiska.

De nuvarande basutställningarna på museet består av Tidens gång, Nybyggarliv, Dräkt och Silver, Laponia, Att reda sig, Trumtid, En isande vandring. LaponiaMania, Duodje -  samiskt hantverk och På väg.

Ájtte öppnade i juni 1989 och har ungefär 25 anställda. Det drivs av en stiftelse, som bildades 1983 av svenska staten, Norrbottens läns landsting, Jokkmokks kommun, Svenska Samernas Riksförbund och Same Ätnam. Enligt finansieringsavtal från samma tidpunkt förbinder sig staten, landstinget och kommunen att anslå medel som var resultatet av en vattendom ("Sjöfallsdomen"). Regeringen utser styrelsens ordförande och tre av ledamöterna. Pengarna från staten, som utbetalas via Vattenfall AB, utgör ungefär hälften av museets driftsbudget.

Jokkmokks fjällträdgård

Ájtte har sedan 1995 en fjällbotanisk trädgård vid Kvarnbäcken i Jokkmokk, där fjällväxter från olika miljöer odlas. I trädgården finns även en av Axel Hambergs hundraåriga forskarstugor från Sarek.

Biologiska samlingar 
Museet har ambitionen att skapa representativa referenssamlingar, och har bland annat omkring 12 500 insekter (mest skalbaggar), närmare 3000 däggdjur och fåglar, och uppåt 6000 kärlväxter, mossor, lavar och svampar (2013). Museet har en konservatorsateljé, och tar hand om och behåller statens vilt inom sitt verksamhetsområde. Av varje djur sänds prover till Naturhistoriska Riksmuseets miljöprovbank, så att framtida forskare bland annat kan analysera miljögifter.

Källor
Museikoordinatorsutredningens betänkandet Kraftsamling - museisamverkan ger resultat, SOU 2009:15, sidorna 142-46

Noter

Externa länkar

Ájtte
Kulturhistoriska museer i Sverige
Kultur i Lappland, Sverige
Museer invigda 1989
Samiska museer
Skandinaviska fjällkedjan
Arbetslivsmuseer i Sverige
Proletären

Proletären är en svensk kommunistisk endagstidning som utkommer veckovis och är organ för Kommunistiska partiet. Den innehåller främst nyhetsartiklar, kommentarer och analyser, men har även kultursidor, en satirspalt och korsord.

Tidningens fullständig titel var Marxist-Leninist  Proletären Organ för Kommunistiska Partiet Marxist-Leninisterna (r) 1979-1980 sedan 2005 Marxist-Leninist Proletären Organ för Kommunistiska Partiet.

2021 startade tidningen en podd som heter Prollenpodden som bland annat fördjupar sig i ekonomisk teori eller intervjuar strejkande arbetare.

Historia 

Proletären grundades 1970, från början som en månadstidning, men efter ett drygt år övergick den till att ges ut varje vecka. Den utges från Göteborg och säljs på många orter i Sverige. Tidningen är Sveriges största kommunistiska tidning, med en prenumerationsupplaga på 3 100 exemplar i veckan (2018). Utöver prenumerationsupplagan säljs cirka 400 tidningar i veckan i lösnummerförsäljning på gator och torg. Under en kort period gavs den även ut på finska, då under namnet Proletaari.

Under sensommaren 2018 arrangerade Proletären en landsomfattande turné under namnet "Höj rösten", där bland annat Nynningen, Sven Wollter och Matilda Magnusson medverkade. Turnén uppmanade arbetare och vanligt folk att höja sina röster i sin vardag. I september 2018 medverkade Proletären för första gången på Bokmässan i Göteborg.

Uppgifter i Kungliga Biblioteket Nya Lundstedt 
Redaktionsort för tidningen har hela tiden varit i Göteborg. Tidningen började räknas som dagstidning av KB 1979 och till 2006. Sedan 2007 räknas den som tidskrift av KB. Utgivningsfrekvensen var två dagar i veckan 1979–1986 på onsdagar och fredagar. 1987 till 2006 kom tidningen en gång i veckan på torsdagar.

Tryckningen har skett i Göteborg hos HS-offset aktiebolag Göteborg. Till 1992 i en färg + svart, från 1993 i fyrfärg. Förlaget har hetat KPML(r)  i Göteborg sedan 2005 Proletärkultur i Göteborg. Inledningsvis hade tidningen större format men från 1992 är formatet tabloid. År 1980 bestod den av 8–16 sidor, och 1985 hade det ökat till 32 sidor (sedan dess 24–28 sidor). Upplagan var störst 1984 med 7 600 exemplar och har sedan minskat till de senaste åren som dagstidning cirka 3 000 exemplar.

Åtal mot tidningen 
Proletären har flera gånger blivit åtalad vid svensk domstol; exempelvis pekades en polis ut som sexförbrytare. Tidningen friades dock.
I samband med Palmemordet, som Proletären har bevakat kontinuerligt sedan 1986, åtalades och fälldes tidningens utgivare för att ha pekat ut ett antal poliser som möjliga gärningsmän.

Stig Engström 
År 1990 gjorde Proletären en av de sista intervjuerna med den utpekade palmemördaren Stig Engström och lyfte teorin att han kan ha varit inblandad i mordet, dock utan att ha skjutit.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Tidskrifter startade 1970
Svenska veckotidningar
Partipolitiska tidskrifter
Kommunistiska tidskrifter
Svenska socialistiska tidskrifter
1497

1497 (MCDXCVII) var ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Februari 
7 februari – Anhängare till munken Girolamo Savonarola anordnar fåfängligheternas bål i Florens, där syndiga föremål bränns upp.

Mars 
3 mars – Fred sluts mellan Sverige och Ryssland i Novgorod (Sturarnas ryska krig 1495–1497).
Mars – Det svenska riksrådet inkallar kung Hans; härmed utbryter ett uppror mot Sten Sture den äldre

September 
28 september – Hans besegrar Sten Sture och dalkarlarna i slaget vid Rotebro i Uppland.

Oktober 
6 oktober – I Stockholms dagtingan sker förlikning mellan Hans och Sten Sture. Hans erkänns som Sveriges kung och Sten Sture blir länsherre över Finland.
18 oktober – Hans väljs till kung av Sverige.

November 
26 november – Hans kröns på ett möte i Stockholm till Sveriges kung och hans son Kristian (II) utses till tronföljare. Vid kröningen slås 107 svenskar till riddare, däribland den femårige Sten Svantesson

Okänt datum 
Den svenske ärkebiskopen verkar för Kalmarunionens bibehållande och hamnar i strid med Sten Sture men får hjälp av Hans.
Sten Sture tvingas avbryta belägringen av ärkebiskopens borg och dra sig tillbaka till Stockholm.
Den danske mannen Jöns Falster insätts som fogde på Örebro hus av den nyblivne kung Hans.

Födda 
16 februari – Philipp Melanchthon, tysk humanist och reformator.
Franciscus, son till kung Hans.

Avlidna 
2 januari – Beatrice d'Este, italiensk adelsdam.
3 juni – Jens Brostrup, dansk ärkebiskop sedan 1472.
23 juli – Barbara Fugger, tysk bankir.
4 oktober – Benozzo Gozzoli, italiensk målare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1518

1518 (MDXVIII) var ett normalår som började en fredag i den Julianska kalendern.

Händelser

Juli 
27 juli – Svenskarna besegrar danskarna i slaget vid Brännkyrka.

September 
12 september – Stillestånd sluts mellan Sverige och Danmark i Stockholm.

Oktober 
Oktober – Danska armén försöker ta sig in i Stockholm, men Sten Sture den yngre bjuder hårdnackat motstånd. Danskarna tvingas börja äta sina hästar, och kung Kristian II av Danmark säger sig vilja komma iland och förhandla, om Sten Sture skickar en gisslan bestående av sina fem viktigaste män, vid Västerhaninge kyrka på Södertörn. Sten Sture den yngre väntar två dagar på att kung Kristian skulle komma i land och förhandla som utlovat. Men när gisslan anlänt seglar kung Kristian till Danmark med gisslan:
Olof Ryning.
Hemming Gadh.
Göran Siggesson (Sparre).
Lars Siggesson (Sparre).
Bengt Nilsson (Färla).
Gustav Eriksson (Vasa) (yngst, vid tillfället 22 år).

Okänt datum 
Danskarna landstiger på Södermalm och beskjuter Stockholm.
De tre förstnämnda går över till kung Kristian, men de tre sistnämnda vägrar hårdnackat, varpå de skickas till andra fängelser. Gustav skickas till Kalø slott på östra Jylland norr om staden Aarhus. Ägare till slottet är Erik Eriksson (Banér) som är släkt med Gustav.
Folkmängden i Sverige uppgår till omkring 700.000, i Finland cirka 200.000, till största delen bönder. Fem procent bor i städer, men även av dem är de flesta bönder.
Den franske ämbetsmannen och humanisten Guillaume Budé skriver L'Institution du Prince.
Bahmanisultanatet faller.

Födda 
21 februari – Prins Hans av Danmark, son till Kristian II.
Tintoretto, italiensk konstnär.

Avlidna 

14 maj – Anna Laminit, österrikisk örtläkare och hungerhelgon.
27 augusti – Johanna av Neapel, drottning av Neapel.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Trotte Karlsson (Eka)

Trotte Karlsson (Eka), riddare och riksråd, stupad i slaget vid Brunkeberg 10 oktober 1471. Son till Karl Magnusson (Eka) och Birgitta Arentsdotter (Pinnow).

Trotte Karlsson var riddare 1 juli 1464 och riksråd 21 september 1467. Under  Karl Knutssons sista kungaperiod innehade han Ringstadaholms slott. Han tillhörde 1464 den fängslade ärkebiskopen Jöns Bengtssons anhängare i striden mot kung Kristian I, och var med om att återkalla Karl Knutsson till Sverige och tronen. Han står under de följande åren på skiftande sidor i striderna mellan Kristian och de svenska stormännen, men stod 1471 på Kristians sida inför och i slaget vid Brunkeberg, där han stupade. 

Han uppges ha satt sig ned för att vila och skall när han slog upp sin hjälm ha träffats av ett bösslod mellan ögonen. Han blev begravd i Uppsala domkyrka.

Litteratur
, bd 12, s. 575f.

Referenser

Noter

Ekaätten
Svenska riddare
Svenska riksråd under 1400-talet
Avlidna 1471
Födda 1400-talet
Män
Glasbruksmuseet, Surte

Glasbruksmuseet i Surte ligger i de gamla fabrikslokalerna för Surte glasbruk och där visas vad som producerats på orten och vilken roll bruket spelade. 

Mannen som formgav Coca-Cola-flaskan, Alexander Samuelson, kom från Surte glasbruk.

I anslutning till museet uppfördes 2002 en glashytta ritad av arkitekt Christer Håkansson. 

Byggnaden, som museet är inrymt i, byggdes före år 1850 som kvarn, vilken lades ner år 1901. Den är Surtes äldsta byggnad och under åren har den inhyst många verksamheter, bland annat måleriverkstad, kraftstation och telestation. Från 1920-talet fram till 1960-talet inrymde den ett badhus. I januari 1985 bildades en museistyrelse och den 23 maj 1992 invigdes museet.

Galleri

Referenser

Externa länkar
Glasbruksmuseet i Surte

Byggnader och anläggningar i Ale kommun
Arbetslivsmuseer i Sverige
Museer i Västra Götalands län
Industriminnen i Västergötland
Radiomuseet, Göteborg

Radiomuseet i Göteborg visar den radiohistoriska utvecklingen inom rundradio, television, amatörradio, privatradio (CB-radio), militärradio, flygradio, fartygsradio, kustradio, landmobilradio och mobiltelefoni. Dessutom visas föremål inom näraliggande teknikområden som till exempel fast telefoni, mätinstrument, grammofoner och bandspelare.  I museet finns även ett referensbibliotek.

Museet drivs av Radiohistoriska föreningen i Västsverige och ligger på Hisingen, på Götaverkens gamla område på Lundbystrand.

Källor
Radiomuseet på goteborg.com

Externa länkar 

Webbplats för Radiomuseet i Göteborg

Museer i Göteborg
Teknikmuseer i Sverige
Telekommunikationsmuseer
Arbetslivsmuseer i Sverige
Radio i Sverige
Hisingen
Lundbyvassen
Norm

Norm kan avse:

 Social norm – ett sociologiskt begrepp för intersubjektiva, allmänt delade, men många gånger underförstådda, regler och förväntningar på beteende som gäller inom en mindre social gemenskap eller i samhället i stort
 Rättsliga normer – som gäller i ett visst rättssystem
 Norm (matematik) – ett sätt att tilldela en längd till objekt, vanligen definierade i ett vektorrum

Se även
 Standard
Vilse i pannkakan

Vilse i pannkakan var ett svenskt barnprogram i SVT med premiär den 1 september 1975. Programmet producerades av Christoffer Barnekow och Staffan Westerberg, där Westerberg skrev manus och själv spelade huvudrollen. Det innehöll även musik av Thomas Wiehe.

Programmet Vilse i pannkakan handlar om en pojke som inte vill äta upp sin pannkaka. Istället börjar pojken fantisera om de varelser som kan tänkas leva på och inuti den nu jättelika pannkakan. Vilse i pannkakan är en form av modellteater eller dockteater där pannkakan utgör den primära scenen. Den allvarliga och fantasifulla surrealismen är tämligen typisk för Westerbergs form av drama.

Sångerna från Vilse i pannkakan släpptes på LP med samma namn. Staffan Westerberg parodierade senare sig själv med föreställningen med samma namn på Teater Brunnsgatan 4 under 2002. Den 19 september år 2007 släpptes TV-serien på DVD, där möjlighet finns att välja till svensk textning.

Serien har kritiserats för att vara av vänstersnitt, eftersom Storpotäten och kamrer Rävinge kan tolkas som representanter för kapitalismen. Detta är dock inte något bärande drag i berättelsen.

Sedan år 2008 sänds ett annat barnprogram som har jämförts med Vilse i pannkakan: Pomos Piano. Rolando Pomo, som skapade Pomos Piano, uppger att han aldrig sett Vilse i pannkakan, så att serierna liknar varandra är enligt honom bara en ren tillfällighet.

Serien är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009).

Medverkande 

Staffan Westerberg
Kristina Karlin (senare Kamnert)
Tommy Nilson
Raimo Juntunen (från musikgruppen Avgrunden)
Thomas Wiehe

Karaktärer 

 Vilse
 Vilja
 Galileo Galilei
 Trashanken
 Storpotäten

 Lucifer och Lucia
 Älgen Laban
 Gammelkajsa
 Kamrer Rävinge
 Brandkapten Holm

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar
SVT Öppet arkiv - Vilse i pannkakan
Vilse i pannkakan
Sida med texter från Vilse i pannkakan

Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
Svenska TV-serier från 1970-talet
TV-året 1975
Svenskspråkiga TV-serier