kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
June Allyson

June Allyson, född Eleanor Geisman den 7 oktober 1917 i The Bronx, New York, död 8 juli 2006 i Ojai, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare, dansare och sångerska. Bland Allysons filmer märks Tre hjärtan i otakt (1944), Leve kärleken (1947), De tre musketörerna (1948), Säg ja till livet (1949), För ung för kyssar (1951), Moonlight serenade (1954) och En stol är ledig (1954).

Allyson började sin karriär som balettflicka på Broadway. Hon hade stor framgång i musikalen Det spritter i benen och for iväg till Hollywood där hon upprepade succén på filmduken 1943. Med sin hesa röst och okynniga leende blev hon snabbt en av de stora stjärnorna i en rad musikalfilmer på 1940-talet. Under 1950-talet bytte hon till mer dramatiska, men likväl "snälla" roller, ofta som hängiven hustru till en framgångsrik man, som till exempel Moonlight serenade, där hon spelade Glenn Millers hustru.

Efter filmkarriären i Hollywood återgick hon till att arbeta på olika teatrar på Broadway. Hon lämnade teatern 1985 och blev då talesman för Depend, ett nätverk för personer med inkontinensproblem.

Allyson var gift fyra gånger, i första äktenskapet med skådespelaren Dick Powell från 1946 fram till dennes död 1963.

Filmografi i urval

Externa länkar 
 
 June Allyson

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1917
Avlidna 2006
Kvinnor
Personer från Bronx
Tabloidformat

Tabloidformat är ett vanligt tidningsformat, främst för kvällstidningar, men har blivit vanligt även för dagstidningar. Tabloid är inget exakt format, utan kan variera mellan olika tryckerier. Exempel på tabloidformat är  med en tryckyta på ( bunt) × 360 mm, det vill säga ungefär A3.

I många länder har ordet tabloid en negativ klang som förknippas med sensationsjournalistik. Så är det bland annat i Storbritannien. När dagstidningarna The Independent och The Times under 2003 övergick från broadsheetformat till tabloidformat valde de därför att kalla det nya mindre formatet för compact ("kompaktformat").

I Sverige och Finland har tabloidformatet utvecklats till att bli det klart dominerande tidningsformatet.

Referenser

Vidare läsning 
 

Tidningsformat
International Council on Monuments and Sites

International Council on Monuments and Sites (ICOMOS) grundades 1965 som ett resultat av Unescos fördrag i Venedig 1964. 

ICOMOS uppgift är att verka för att bevara världsarven, kulturarv, arkeologisk lokal och vara rådgivare till Unescos Världsarvskommitté. Man bedriver utbildning, forskning och verkar för internationellt samarbete.

Organisationens medlemmar är till skillnad från Unescos inte självständiga nationer utan utgörs av organisationer, institutioner och enskilda personer som är experter inom olika yrken och forskningsgrenar inom kultur- och miljövård. Totalt har man idag mer än 7500 medlemmar.

ICOMOS har instiftat 18 april som Världsarvsdagen, vilken även har tillstyrkts av Unescos generalkonferens.

Externa länkar 
 ICOMOS International
 ICOMOS Sverige

Internationella ideella organisationer
Organisationer bildade 1965
Världsarv
Homework

Homework är den franska housegruppen Daft Punks debutalbum, släppt 1997. Albumet kan räknas som ett av de absolut mest inflytelserika housealbumen under 1990-talet. Albumets titel kommer från att det till stor del var inspelat i medlemmarnas hem.

Låtlista 
Låtarna skrivna av Daft Punk.

 "Daftendirekt" – 2:44
 "WDPK 83.7 FM" – 0:28
 "Revolution 909" – 5:26
 "Da Funk" – 5:28
 "Phoenix" – 4:55
 "Fresh" – 4:03
 "Around the World" – 7:07
 "Rollin’ & Scratchin’" – 7:26
 "Teachers" – 2:52
 "High Fidelity" – 6:00
 "Rock’n Roll" – 7:32
 "Oh Yeah" – 2:00
 "Burnin’" – 6:53 
 "Indo Silver Club" – 4:32
 "Alive" – 5:15
 "Funk Ad" – 0:50

Referenser 

Kategori
Album av Daft Punk
Engelskspråkiga musikalbum
Franska debutalbum
Musikalbum 1996
Mineko Iwasaki

Mineko Iwasaki (岩崎峰子 Iwasaki Mineko), född 2 november 1949 som Masako Tanakaminamoto i Yamashina, en förort till Kyoto. Hon är 1900-talets mest hyllade geisha.

Hennes karriär 

Hon flyttade till okiyan Iwasaki i Gion-distriktet när hon var fem år, och började sin utbildning den 6 juli det år hon fyllde 6 år, i enlighet med traditionerna. Hon "adopterades" av okiyans ägare Oima och blev då utsedd till Iwasaki-okiyans atotori. På så sätt ärvde hon namnet Iwasaki.

Hon blev en maiko när hon var 15 år, och blev snabbt den populäraste maikon i Gion. Hon blev geiko när hon var 21 år och hade vid den tiden fått ett rykte som Japans bästa danserska, men drog sig tillbaka vid toppen av sin karriär när hon var vid den ringa åldern av 29 år. Numera lever hon ett vanligt liv i Kyoto med man och barn. Hennes berättelse har legat som grund för boken En geishas memoarer (Memoirs of a Geisha) av Arthur Golden och hon har skrivit en egen bok, Jag, en geisha (Geisha, A Life).

En geishas memoarer 

Författaren Arthur Golden intervjuade Iwasaki under sin research inför sin roman En geishas memoarer (Memoirs of a Geisha). Golden namngav henne i eftertexten där han tackade henne, trots att han lovat att hålla hennes identitet hemlig. På grund av bland annat detta var Iwasaki inte nöjd med boken och en del av det kom säkerligen från det faktum att han på ett eller annat sätt manipulerat hennes historia. Huvudpersonen i boken, Sayuri, är helt klart byggd på Iwasaki. Även många av bokens andra huvudpersoner och händelser kommer från Iwasakis eget liv. Dessa personer och händelser är ofta porträtterade som negativa i Arthur Goldens bok, trots att Iwasakis egna upplevelser var positiva.

Iwasaki kände sig förrådd av hans användande av information som hon ansåg vara konfidentiellt och anklagade boken för att vara en dålig beskrivning av en geikos liv. Ett exempel är att i boken auktionerades Sayuris oskuld till den högsta budgivaren. Denna del blev Iwasaki särskilt förödmjukad av. Hon har deklarerat inte bara att detta aldrig hände henne, utan även att ingen sådan tradition existerade i Gion.

Iwasaki stämde Arthur Golden för avtalsbrott och ärekränkning. Han valde att göra upp utanför rättssalen i februari 2003.

Jag, en geisha 

Iwasaki bestämde sig för att skriva en egen biografi i ett försök att berätta sanningen om geishavärlden. Den blev publicerad under titeln Geisha, A Life i USA och Geisha of Gion i Storbritannien och är översatt till svenska under titeln Jag, en geisha. Den blev en bästsäljare och har sålt i flera miljoner exemplar över hela världen.

Böcker 
 Iwasaki, Mineko (2003). Geisha, A Life, Washington Square Press. .
 Iwasaki, Mineko (2005). Jag, en geisha, Bra böcker AB.

Se även 
Geisha
Kyoto

Externa länkar 
"Q & A: Remaking a Memoir" (intervju av Tamara Wieder, The Boston Phoenix, Oktober 10-17, 2002)

Japaner
Födda 1949
Kvinnor
Levande personer
WP:Projekt Japan
Liftarens guide till galaxen (film)

Liftarens guide till galaxen (originaltitel: The Hitchhiker's Guide to the Galaxy) är en brittisk-amerikansk film från 2005 i regi av Garth Jennings.

Handling 
Bara sekunder innan jorden blir demolerad av ett utomjordiskt byggföretag dras jordmänniskan Arthur Dent av planeten av sin kompis Ford Prefect, en journalist som håller på att skriva en ny version av Liftarens Guide till Galaxen.

Om filmen 
Liftarens guide till galaxen är regisserad av Garth Jennings. Filmen är baserad på Douglas Adams roman Liftarens guide till galaxen. I över 20 år har boken varit tänkt för att filmatiserats men har aldrig blivit av. Historien kom dock ut i form av en BBC-TV-serie år 1981 av Alan JW Bell.

Rollista (urval) 
 Martin Freeman - Arthur Dent
 Sam Rockwell - Zaphod Beeblebrox
 Mos Def - Ford Prefect
 Zooey Deschanel - Trillian
 Warwick Davis - Marvin
 Alan Rickman - Marvin (röst)
 Stephen Fry - berättarröst/guidens röst 
 John Malkovich - Humma Kavula
 Bill Nighy - Slartibartfast
 Anna Chancellor - Questular Rontok
 Helen Mirren - Deep Thought (röst)
 Richard Griffiths - Jeltz (röst)
 Thomas Lennon - Eddie the Computer (röst)
 Bill Bailey - Valen (röst)
 Mak Wilson - Vogon Interpreter (röst)
 Kelly Macdonald - Jin Jenz Reporter
 Jason Schwartzman - Gag Halfrunt
 Edgar Wright - Deep Thought Tech
 Simon Jones - Magrathea Video Recording

Filmer 2005
Amerikanska komedifilmer
Brittiska komedifilmer
Amerikanska science fiction-filmer
Brittiska science fiction-filmer
Regidebutfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Brittiska äventyrsfilmer
Filmer från Touchstone Pictures
Rymdäventyrsfilmer
Pryl

Pryl kan syfta på:

 Pryl (verktyg) – ett handverktyg
 PRYL städ – ett yrkesbevis som används i vissa sammanhang
International Centre for the Study of the Preservation and Restoration of Cultural Property

International Centre for the Study of the Preservation and Restoration of Cultural Property (ICCROM) grundades Rom 1959.

Organisationen verkar för att bevara alla typer av kulturarv, såväl flyttbara och icke flyttbara. Idag har ICCROM ett hundratal medlemsstater.

Se även 
 Världsarv
International Council on Monuments and Sites (ICOMOS)

Externa länkar 
 ICCROM:s webbplats

Kulturskydd
Mellanstatliga organisationer
Världsarv
Organisationer bildade 1959
Discovery (musikalbum av Daft Punk)

Discovery är det andra studioalbumet av den franska elektroniska musikduon Daft Punk, utgivet den 3 mars 2001 på Virgin Records. Albumet markerade en förändring i soundet från Chicago house, som tidigare hade kännetecknat gruppen, till starkare drag av disco, postdisco, garagehouse och syntpop-inspirerad house. Albumet blev senare soundtrack till animefilmen Interstella 5555.

"One More Time" är den mest kända låten från albumet. "Harder, Better, Faster, Stronger":s speciella stil har även blivit känd.

Låtlista
 One More Time (5.20)
 Aerodynamic (3.27)
 Digital Love (4.58)
 Harder, Better, Faster, Stronger (3.54)
 Crescendolls (3.31)
 Nightvision (1.44)
 Superheroes (3.57)
 High Life (3.22)
 Something About Us (3.51)
 Voyager (3.47)
 Verdis Quo (5.44)
 Short Circuit (3.26)
 Face to Face (4.00)
 Too Long (10.00)

Medverkande 
 Daft Punk – sequencer, sampling, synthesizer, gitarr, bas, sång ("Digital Love", "Harder, Better, Faster, Stronger", "Something About Us"), talkbox, vocoder, Wurlitzer-piano, trummaskin, produktion, koncept, designansvariga
 Romanthony – text, sång på "One More Time" och text, sång, medproduktion på "Too Long"
 DJ Sneak – text på "Digital Love"
 Todd Edwards – text, sång och medproduktion på "Face to Face"
 Nilesh Patel – mastering
 Alex & Martin – koncept, designansvarig
 Cedric Hervet – koncept, designansvarig
 Gildas Loaëc – koncept, designansvarig
 Simon Scott – koncept, designansvarig
 Daniel Vangarde – koncept, designansvarig
 Pedro Winter – koncept, designansvarig
 Mitchell Feinberg – fotografi (flytande metall)
 Luis Sanchis – fotografi (piano)
 Tony Gardner & Alterian – ingenjörer (bionik)
 Tamiyuki "Spike" Sugiyama – Tokyo connector

Referenser

Fotnoter 

Album av Daft Punk
Album utgivna på Virgin Records
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 2001
SYL

SYL kan betyda:
 Handverktyget Syl
Ett kanadensiskt metalband, se Strapping Young Lad
En sammanslutning av studentkårer i Finland, se Finlands studentkårers förbund
Det första politiska partiet i Somalia, se Somali Youth League
Mission: Impossible

Mission: Impossible är en amerikansk action från 1996 i regi av Brian De Palma med Tom Cruise i huvudrollen som Ethan Hunt. Filmen hade Sverigepremiär den 13 september 1996.

Handling 
Jim Phelps (Jon Voight), ledaren för den fiktiva amerikanska agentbyrån Impossible Missions Force (IMF), får i uppdrag att spåra attaché Alexander Golitsyn (Marcel Iures) vid amerikanska ambassaden i Prag. Golitsyn har stulit hälften av en NOC-lista, en förteckning över alla CIA-agenter i Östeuropa. Av säkerhetsskäl är NOC-listan uppdelad i två delar. Golitsyns del innehåller kodnamn, men den är värdelös utan den andra halvan, där de riktiga namnen står. Den halvan tänker Golitsyn stjäla under en mottagning på ambassaden. Phelps team ska skaffa bildbevis för stölden, skugga Golitsyn till köparen och gripa dem båda två. 

Men snart inser Phelps andreman, Ethan Hunt (Tom Cruise), att uppdraget är på väg att misslyckas: en efter en dödas de andra medlemmarna, inklusive Phelps. Golitsyn mördas och hans NOC-lista försvinner. Hunt lyckas fly och kontaktar IMF:s chef, Kittridge. Snart inser dock Hunt att Kittridge iscensatt hela operationen för att spåra en mullvad, och att eftersom Hunt är den ende i gruppen som överlevde, så är det naturligt att misstänka honom att försöka sälja NOC-listan till vapenhandlaren Max. Återigen flyr Hunt. Han inser dock att den enda chansen att hitta den som verkligen ligger bakom allt är att stjäla NOC-listan från CIA:s högkvarter i Langley och sedan via Max (Vanessa Redgrave) hitta förrädaren. Till sin hjälp har han två andra före detta IMF-agenter, Luther Stickell (Ving Rhames) och Franz Krieger (Jean Reno) samt Phelps fru Claire (Emmanuelle Béart), som också visat sig överleva attacken.

Om filmen 
Mission: Impossible är regisserad av Brian De Palma. Filmen är en uppföljare till TV-serien På farligt uppdrag. Filmen har i sin tur fått flera uppföljare.
Mest kända teman är de hemliga meddelanden som spränger sig själva när de kommunicerats; samt signaturmelodin i sin asymmetriska taktart. Larry Mullen Jr och Adam Clayton har gjort den nya versionen av signaturmelodin som hörs i filmen.
Filmen kom ut även som TV-spel till Nintendo 64 och Playstation.

Rollista (i urval) 
Tom Cruise – Ethan Hunt
Jon Voight – Jim Phelps 
Emmanuelle Béart – Claire Phelps
Henry Czerny – Eugene Kittridge 
Jean Reno – Franz Krieger 
Ving Rhames – Luther Stickell 
Kristin Scott-Thomas – Sarah Davies 
Vanessa Redgrave – Max
Rolf Saxon – William Donloe
Emilio Estevez – Jack Harmon (okrediterad)
Ingeborga Dapkunaite – Hannah Williams 
Marcel Iures – Alexander Golitsyn

Källor

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmer 1996
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska actionthrillerfilmer
Amerikanska kuppfilmer
Amerikanska spionfilmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Mission: Impossible
London på film
Prag på film
Virginia på film
Amerikanska filmer baserade på TV-serier
Filmer i regi av Brian De Palma
Filmmusik av Danny Elfman
Järnväg på film
Filmer från Paramount Pictures
Human After All

Human After All är Daft Punks tredje studioalbum släppt 2005. Albumet kan stilmässigt ses som en blandning mellan gruppens första album Homework och det andra discoinfluerade albumet Discovery.

Låtlista

Remixalbum 
Human After All: Remixes släpptes endast i Japan, den 29 mars 2006. Det nya albumet trycktes bara i 3000 kopior och innehöll tidigare outgivna remixer på låtar från Human After All. 

I juni 2014 omlanserades albumet i ny version, denna gång också endast i Japan. Den nya versionen innehöll fyra nya bonusspår.

Referenser 

Musikalbum 2005
Album av Daft Punk
Chromeo

Chromeo är en kanadensisk musikduo som gör musik i en 80-talsinfluerad dancestil. Duon består av P-Thugg (Patrick Gemayel) på keyboard, synthesizers och talk box samt Dave 1 (David Macklovitch) på gitarr och sång.

Diskografi
Studioalbum
2004 – She’s In Control
2007 – Fancy Footwork
2010 – Business Casual
2014 – White Women
2018 - Head Over Heels
2020 - Quarantine Casanova

EP
2007 – Fancy Footwork EP
Singlar
2002 – "You're So Gangsta"
2003 – "Destination: Overdrive"
2004 – "Me and My Man"
2004 – "Needy Girl"
2005 – "Rage"
2007 – "Fancy Footwork"
2007 – "Tenderoni (Remixes)"
2007 – "Bonafied Lovin"
2009 – "I Can't Tell You Why" / "Dub Version"
2009 – "Night By Night"
2010 – "Don’t Turn the Lights On"
2011 – "Hot Mess"
2013 – "Over Your Shoulder"
2013 – "Sexy Socialite"
2014 – "Come Alive"
2014 – "Jealous (I Ain't With It)"
2014 – "Old 45's"

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Hela albumet She’s In Control för streamad lyssning

Kanadensiska musikgrupper
Thandie Newton

Melanie Thandiwe "Thandie" Newton, född 6 november 1972 i London, är en brittisk skådespelerska. Hon är bland annat känd för sina roller i Mission: Impossible II (2000), Crash (2004) och Jakten på lycka (2006).

Newton var mellan åren 1998 och 2022 gift med filmskaparen Ol Parker, med vilken hon har döttrarna Ripley och Nico, samt sonen Booker. Hon är för tillfället i en relation med den tjugofyra år yngre musikern Elijah Dias (bättre känd under sitt artistnamn Lonr) från USA.

Filmografi i urval

Externa länkar 

 
 

Brittiska skådespelare
Personer från London
Födda 1972
Levande personer
Kvinnor
Lista över runinskrifter i Nyköpings kommun

Lista över runinskrifter i Nyköpings kommun är en förteckning över kända runristningar inom Nyköpings kommun i Södermanland förkortat Sö och i nummerordning. Runinskrifterna sorteras efter respektive socken, uppställningsplats, typ av sten eller annat föremål och eventuellt dess namn.

 Sö 45, S:t Nicolai socken Oppeby, Släbro, Nyköping, runsten
 Sö 46, Nykyrka socken, Nykyrka kyrka, runsten
 Sö 47, Nykyrka socken, Mjälnäs, runsten
 Sö 48, Stigtomta socken, Stigtomta kyrka, inmurad runsten
 Sö 49, Stigtomta socken, Ene, runsten
 Sö 50, Tuna socken, runsten
 Sö 51, Helgona socken, Alla Helgona kyrka, Nyköping, runsten
 Sö 60, Husby-Oppunda socken, Husby gård, runsten
 Sö 61, Husby-Oppunda socken, Ösby, runsten
 Sö 75, Vrena socken, Vrena kyrka, inmurad runsten

 Sö 122, Helgona socken, Skresta, runsten
 Sö 123, Helgona socken, Skresta, runsten 
 Sö 124, Bogsta socken, Bogsta kyrka, (bild)
 Sö 125, Bogsta socken, Bogsta kyrka, (bild)
 Sö 126, Bogsta socken, Fagerlöt, Hamraskog, runhäll
 Sö 128, Bogsta socken, Bogsta kyrka, runsten
 Sö 129, Bogsta socken, Bogsta kyrka, runsten
 Sö 137, Ludgo socken, Aspa, runsten
 Sö 138, Ludgo socken, Aspa, runsten
 Sö 139, Ludgo socken, Korpabro, runsten
 Sö 140, Ludgo socken, Korpabro, runsten
 Sö 141, Ludgo socken, Aspa, runsten 
 Sö 143, Runtuna socken, Runtuna kyrka, runsten
 Sö 144, Runtuna socken, Broby, runhäll
 Sö 148, Runtuna socken, Inneberga, runsten
 Sö 149, Runtuna socken, Kungberga, nu Runtuna kyrka, runsten
 Sö 152, Runtuna socken, Membro, nu Runtuna kyrka, fragment 
 Sö 154, Runtuna socken, Lindö gård, Skarpåkersstenen, runsten
 Sö 155, Runtuna socken, Sörby, runsten
 Sö 157, Runtuna socken, Ärsta, runsten, försvunnen
 Sö 158, Runtuna socken, Ärsta, runsten
 Sö 159, Runtuna socken, Ärsta, runsten
 Sö 160, Bärbo socken, Täckhammar, runsten
 Sö 161, Bärbo socken, Täckhammar, runsten
 Sö 162, Bärbo socken, Täckhammar, runsten
 Sö 163, Bärbo socken, Täckhammar, runsten
 Sö 165, Spelvik socken, Grinda, runsten
 Sö 166, Spelvik socken, Grinda, runsten
 Sö 167, Spelvik socken, Landshammar, runsten
 Sö 171, Sättersta socken, runblock
 Sö 173, Tystberga socken, nära Tystberga kyrka, runsten
 Sö 174, Tystberga socken, nära Tystberga kyrka, runsten
 Sö 367, S:t Nicolai socken, Oppeby, Släbro, Nyköping, runsten
 Sö 374, Tystberga socken, nära Tystberga kyrka, runsten

Sö Fv 
 Sö Fv1948;282, Ludgo socken
 Sö Fv1948;289, Ludgo socken, Aspa, 
 Sö Fv1948;295, Lunda socken, Lunda kyrka, runsten

Externa länkar 
 Tystberga

Södermanlands runinskrifter
Fornminnen i Nyköpings kommun
Runinskrifter i Nyköpings kommun
De fördömdas drottning

De fördömdas drottning () är en amerikansk-australiensisk långfilm från 2002 i regi av Michael Rymer, med Aaliyah, Stuart Townsend och Lena Olin i rollerna.

Handling
Man får följa vampyren Lestat de Lioncourt när han vaknar upp efter en lång sömn och bestämmer sig för att bli rockstjärna. Med sin musik väcker Lestat andra vampyrer, inklusive alla vampyrers moder; Akasha. Akasha vill härska över världen med Lestat som sin följeslagare, men de vampyrer som inser faran med detta ger sig inte utan en kamp.

Om filmen
De fördömdas drottning är den tredje boken i "Vampyrkrönikan" av Anne Rice. Vid filmatiseringen slogs "Nattens furste" (den andra boken i "Vampyrkrönikan") och "De fördömdas drottning" ihop och därför skiljer sig filmatiseringen från de två böckerna.

Akasha spelas av bortgångna Aaliyah och Lestat spelas av Stuart Townsend, men i filmatiseringen En vampyrs bekännelse spelades rollen av Tom Cruise.

Rollista

Musik
Forsaken framförd av David Draiman från Disturbed
Redeemer framförd av Marilyn Manson
System framförd av Chester Bennington från Linkin Park
Slept So Long, framförd av Jay Gordon från Orgy
Not Meant For Me, framförd av Wayne Static från Static-X
Body Crumbles framförd av Dry Cell
Cold framförd av Static-X
Dead Cell framförd av Papa Roach
Stay Down framförd av Candyhateful
Excess framförd av Tricky
Invitation framförd av Robin Casinader
After framförd av Wide Open Cage
Temptation framförd av Sasha Lazard och E-Day
Headstrong framförd av Earshot
Penetrate framförd av Godhead
Down with the Sickness framförd av Disturbed
Change (In the House of Flies) framförd av Deftones
Before I'm Dead framförd av Kidney thieves

Externa länkar

Australiska fantasyfilmer
Australiska skräckfilmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska vampyrfilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Filmer 2002
Engelskspråkiga filmer
Göteborgs arkeologiska museum

Göteborgs arkeologiska museum fanns i Ostindiska huset. Det upphörde 1 juli 1993 då Göteborgs Stadsmuseum bildades och tog över dess verksamhet.

Museet hade sin bakgrund i en arkeologisk avdelning vid Göteborgs museum som bildades 1912. Göteborgs arkeologiska museum skapades 1946 genom omvandling av denna avdelning till ett eget museum.

Källor

Noter

Ej längre existerande museer i Göteborg
Museer invigda 1946
Museer nedlagda 1993
Party Animals

Party Animals är ett musikalbum av Turbonegro, utgivet april 2005. Gavs både ut på CD och i en specialgjord LP-version. Den sista delen i Turbonegros "Apocalypse Trilogi". Den hemliga låten My Name Is Bojan Milankovic är Turbonegros sätt att visa respekt åt alla fans världen runt. Den serbiska staden Novi Sad nämns i låten, och i den staden ska det mest ärliga Turbojugends finnas. Det har gjorts videor till låtarna High on the Crime och City of Satan.

Låtar på albumet

Musikalbum 2005
Album av Turbonegro
Album utgivna på Burning Heart Records
Il Canto degli Italiani

Il Canto degli Italiani (Italienarnas sång), ibland benämnd Fratelli d'Italia (Bröder av Italien), är sedan den 12 oktober 1946 Italiens nationalsång, då den på uppdrag av dåvarande regeringen ersatte Marcia Reale d'Ordinanza.

Sången kallas ofta för l'Inno di Mameli (Mamelis hymn) efter poeten Goffredo Mameli som 1847 skrev texten.
Tonsättningen utfördes av Michele Novaro. 

Även om sången har ansetts som Italiens officiella nationalsång sedan 1946 så var det först 2017 som detta befästes i italiensk lag.

Text

Referenser 

Italienskspråkiga sånger
Nationalsånger i Europa
Italienska sånger
Links (webbläsare)

Links är en fri webbläsare baserad på text och grafik som ges ut under GPL-licensen.

Externa länkar
Links' officiella webbplats 

Fria webbläsare