kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ulrika

Ulrika, även stavat Ulrica, är ett kvinnonamn. Det är en femininform av mansnamnet Ulrik. Namnen är av tyskt ursprung (Ulrike) och sammansatta av två ord som betyder 'arvegods' respektive 'mäktig'. I Sverige har kortformen Ulla varit vanlig.

Namnet Ulrika blev populärt i Sverige då Ulrika Eleonora av Danmark gifte sig med Karl XI i slutet av 1600-talet. Det togs in i svenska almanackan då deras dotter med samma namn blev regent 1718. Namnet var mycket populärt på 1960- och 1970-talen men har sedan snabbt minskat i användning. Den 31 december 2011 fanns totalt 41 538 personer i Sverige med namnet Ulrika, varav 19 438 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 274 flickor namnet, varav 6 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 4 juli (sedan 1700-talet)

Personer med namnet Ulrika/Ulrica
Ulrika Eleonora, svensk drottning och statschef 1718, gift med kung Fredrik I
Ulrika Eleonora av Danmark, svensk drottninggemål 1680 till kung Karl XI
Ulrica Arfvidsson, spåkvinna
Ulrika Bergman, idrottare, curlingspelare, OS-guld 2006
Ulrika Bidegård, hoppryttarinna
Ulrika Eriksson, modell
Ulrika Gunnarsson, musiker
Ulrika Hansson, skådespelare
Ulrika Hjalmarson, programledare
Ulrica Hydman Vallien, konstnär
Ulrika Jonsson, programledare
Ulrika Knape-Lindberg, simhoppare, bragdmedaljör
Ulrika Knutson, journalist, författare
Ulrika Eleonora Lindström, ostmakare
Ulrika Lundkvist, artist
Ulrike Meinhof, terrorist
Ulrica Messing, politiker (s), f.d. statsråd
Ulrike Meyfarth, tysk friidrottare, OS-guld 1972 och 1984
Ulrika Nilsson (journalist)
Ulrika Nilsson (sopran)
Ulrika Pasch, konstnär
Ulrika Paulson, skådespelare
Ulrica Schenström, politiker
Ulrika Eleonora Stålhammar, militär
Ulrika Widström, poet
Ulrika Åberg, ballerina
Ulrika Örn, journalist

Kvinnonamn
Homogenitet

Homogenitet (av homogen från grekiskans homo, lik(a), och gen, -artad) är ett tillstånd där något är enhetligt, alltigenom lika, likformigt. Motsatsen är heterogen. Mjölk som man köper i affären är homogeniserad, vilket innebär att fettet i den är finfördelat så att blandningen blir mera homogen. 
Man kan även finna ordet homogen i sammanhang som "Klubben förbehåller sig rätten att neka nya personers medlemskap då vi vill ha en så homogen klubb som möjligt".

Se även 
Heterogen
Homogen differentialekvation
Homogena koordinater
Homogent polynom
Homogenisering
Lösning (kemi)

Termer inom vetenskap

bg:Хомогенност
cs:Homogenita
pt:Homogeneidade
ru:Гомогенность
sl:Homogenost
Luta

Lutan är ett stränginstrument som finns i ett antal olika utföranden. Den kan spåras ända tillbaka till 400-talets Persien och introducerades i Spanien på 800-talet av musikologen Zaryab. Lutan hade sin glansperiod över hela Europa under renässansen och barocken. Över sin resonanskropp, som är formad som ett genomskuret päron, sträcker det sig allt mellan sex och tretton körer, det vill säga strängpar. Körerna är unisont eller oktavstämda, första kören är dock oftast en enkelsträng. Historiskt gjordes strängarna av hårt tvinnade tarmar.

Lutor är i vetenskaplig terminologi gruppnamnet för alla instrument med strängar och hals, bland annat innefattande stråkinstrument och instrument av gitarrtyp.

Carl Michael Bellman uppges ofta ha spelat luta men vad som då avses är hans cister,  ett instrument som är släkt med lutan. Från cistern utvecklades småningom den svenska lutan.

Se även 
 Mandolin
 Lista över musikinstrument
 Lista över musikgenrer

Referenser

Stränginstrument
Sträng

Sträng kan syfta på:
 Sträng (stränginstrument) – en spänd tråd på ett stränginstrument
 Sträng (data) – inom datalogi är en mängd som består av en ordnad följd av ett bestämt antal element
 Strängteori – en modell inom fysiken som ämnar beskriva materiens allra minsta byggstenar
 Kosmisk sträng – ett hypotetiskt astronomiskt objekt
 Sträng (efternamn) – ett efternamn för flera personer

Se även
String
German

German kan syfta på:

 German – en enskild medlem av ett germanfolk, se germaner
 Germansk järnålder – en period som varade mellan år 400 och 800 e.Kr. i norra Europa
 Germanska språk – en av grenarna i den indoeuropeiska språkfamiljen
 Germanska ljudskridningen – en serie ljudförändringar i de germanska språkens forna historia
 Germansk rätt – en rättstradition som utvecklades hos de gamla germanska stammarna under forntiden
 Germansk religion – den förkristna religion som primärt traderades från släkte till släkte hos germanska folk
 Germanien – namn i Romerska riket för landområdet öster om Rhen och norr om Alperna
 Germania Inferior – en romersk provins

Geografi

Bulgarien 
2 German (distrikt), Oblast Sofija grad, Stolitjna Obsjtina,

Grekland 
3 Ágios Germanós, ort, Västra Makedonien, Nomós Florínis,

Indonesien 
4 Desa German, administrativ by, Jawa Timur,

Isle of Man 
5 German, Isle of Man,

Se även
 Förtyskning

Robotskapade Indonesienförgreningar
Muntlig tradition

Muntlig tradition, muntligt återberättande av samma information i så många led att källan inte kan hittas eller härledas.

I skriftlösa samhällen brukar lagar och religiösa urkunder överföras genom muntlig tradition. Den muntliga traditionens roll har efter hand ersatts av skrift, men processen har skett vid olika tillfällen beroende på genre. Exempelvis är det först under de senaste åren som det muntliga berättandet av roliga historier fått konkurrens från Internet.

Exempel på sådant som förmedlas genom muntlig tradition:
 Folklore
 Rolig historia
 Folketymologi
 Folkmusik
 Spökhistoria

Forskning
Albert Bates Lord undersökte muntliga berättelser av jugoslaviska skalder insamlade av Milman Parry på 1930-talet, och episka texter från bland annat Odysséen och Beowulf. Lord drog slutsatsen att muntligt berättande kännetecknades mer av improvisation och variation än skrivna texter, men att de även följde specifika mönster och strukturer. Han identifierade något som han kallade "formler", vilka var fasta och repetitiva uttryck som exempelvis "rosafärgad gryning”, "vin-mörkt hav" och andra specifika fraser som i vissa fall sedan länge varit kända från Homeros och andra muntliga epos. Genom att använda dessa formler kunde berättaren bevara berättelsens rytm och stil, samtidigt som de kunde anpassa berättelsen till olika situationer, publik och stämning. Enligt Lord var hela 90% av de muntliga berättelsetraditionerna sammansatta av stycken som upprepas ordagrant eller endast byter ut enstaka ord.

Förutom ”formler” använde Lord termen ”tema”, vilket är en uppsättning händelsesekvenser som strukturerar berättelsen. Teman kan inkludera olika delar av berättelsen, som hjältens resa, konflikter, utmaningar, lösningar eller karaktärsutveckling. Ett tema hör inte till en specifik berättelse, utan kan hittas med smärre variationer i många olika berättelser. Lord observerade att vissa teman återkom över olika kulturer och tidsperioder, vilket tyder på att det finns gemensamma berättarmönster och mänskliga erfarenheter.

Referenser

Folkloristik
Folkminnen
Litteratur
Populärmusik

Populärmusik är en musikalisk genrebeteckning som använts sedan 1800-talet. Den syftar på en musikstil som är mer lättillgänglig än mer anspråksfull musik (så kallad konstmusik).

Populärmusik ställs således ofta som en kontrast till de två andra huvudgenrerna inom västerländsk musik – konstmusik och folkmusik – och ordet "populär" har därför stundtals fått en negativ klang. Sedan 1970-talet har populärmusikaliska genrer dock fått utrymme inom kulturpolitiken och inom högre musikutbildning. Stilistiskt är gränserna mellan populärmusik, konstmusik och folkmusik flytande.

Popmusik eller bara pop är etymologiskt en förkortning av populärmusik. Som begrepp myntades den i svenskt språkbruk under 1960-talet som en ersättning för 1950-talets rock och som en överordnad benämning för populär ungdomsmusik. Även de nya stilar (The Beatles, Rolling Stones med flera) som växte fram under 1960-talet betecknades då som pop.

Se även 
Underhållningsmusik
Klassisk musik
Lista över musikaliska former, stilar och genrer
Populärkultur
 Schlager

Referenser 

Populärmusik
Salviasläktet

Salviasläktet (Salvia) är ett släkte i familjen kransblommiga växter, vilket omfattar närmare tusen arter örter, halvbuskar och buskar, hemmahörande i tempererade och varma klimatzoner. 

I Sverige odlas både ett- och fleråriga arter av salvia, de ettåriga främst som prydnadsväxter. Några kända arter är kryddsalvia, Salvia officinalis (i matrecept vanligen kallad enbart Salvia) och prydnadsväxten stäppsalvia, Salvia nemorosa (synonym Salvia sylvestris).

Profetsalvia (Salvia divinorum) är en relativt sent beskriven art från Mexikos bergstrakter, vilken har blad med psykoaktiva effekter.

Etymologi
Släktnamnet Salvia är avlett av latin salvare, som betyder rädda, frälsa etc, och syftar på krydd- eller läkesalvians urgamla användning och goda rykte som medicinalväxt.

Bilder

Dottertaxa till Salvior, i alfabetisk ordning

 Salvia aethiopis L., 1753
 Brot., 1804
 Salvia amissa Epling, 1939
 Salvia apiana Jeps., 1908
 Salvia argentea Salvia arizonica Salvia aurea Salvia azurea Salvia ballotiflora Salvia bernardina Salvia brandegeei Salvia broussonetii Salvia carduacea Salvia chapmanii Salvia clevelandii Salvia coccinea Salvia columbariae Salvia disjuncta Salvia divinorum Salvia dominica Salvia dorrii Salvia eigii Salvia elegans Salvia engelmannii Salvia eremostachya Salvia farinacea Salvia fruticosa Salvia funerea Salvia glutinosa Salvia greatai Salvia greggii Salvia henryi Salvia hierosolymitana Salvia hispanica Salvia indica Salvia judaica Salvia jurisicii Salvia lanigera Salvia lemmonii Salvia leptophylla Salvia leucantha Salvia leucophylla Salvia longistyla Salvia lycioides Salvia lyrata Salvia mellifera Salvia micrantha Salvia microphylla Salvia microstegia Salvia miniata Salvia misella Salvia mohavensis Salvia munzii Salvia nutans Salvia occidentalis Salvia officinalis Salvia pachyphylla Salvia palaestina Salvia pallida Salvia palmeri Salvia parryi Salvia patens Salvia penstemonoides Salvia pinguifolia Salvia pinnata Salvia potus Salvia pratensis Salvia reflexa Salvia regla Salvia roemeriana Salvia samuelssonii Salvia sclarea Salvia serotina Salvia setosa Salvia sonomensis Salvia spathacea Salvia spinosa Salvia splendens Salvia subincisa Salvia summa Salvia superba Salvia sylvestris Salvia syriaca Salvia texana Salvia thomasiana Salvia tiliifolia Salvia urticifolia Salvia vaseyi Salvia verbenaca Salvia verticillata Salvia whitehousei Salvia vinacea Salvia virgata Salvia viridis''

Externa länkar
 Den virtuella floran - Salvior

Källor

Kransblommiga växter
Newfoundland

Newfoundland (, mi'kmaq: Taqamkuk), är en ö i västra Atlanten, utanför Kanadas sydöstra kust. Ön hör till den kanadensiska provinsen Newfoundland och Labrador, som fram till den 6 december 2001 enbart kallades "Newfoundland", och provinsens huvudstad St. John's ligger på ön. Klimatet är kyligt på grund av den kalla Labradorströmmen. Fisket är Newfoundlands basnäring men även skogsindustrin är omfattande. Newfoundlandshund och newfoundlandponny kommer därifrån.

Geografi 
Newfoundland skiljs från Labradorhalvön av Belle Isle-sundet och från Kap Bretonön i Nova Scotia av Cabotsundet. Ön ligger i Saint Lawrenceflodens mynning, och bildar därmed Saint Lawrenceviken som är världens största estuarium. Närmsta grannöar är ett antal småöar runt Newfoundlands huvudö och det franska utomeuropeiska förvaltningsområdet Saint-Pierre och Miquelon.

Med en area på  km² är Newfoundland världens 16:e största ö, och Kanadas fjärde största. Provinshuvudstaden St. John's ligger på öns sydöstra spets. Rakt söder om staden ligger Cape Spear, Nordamerikas östligaste plats. Tillsammans med de närliggande småöarna har Newfoundland en befolkning på 479 105 (2006).

Historia 

Omkring år 1000 upptäckte den isländske sjöfararen Leif Eriksson nutida Newfoundland och kallade området för Vinland. Han var den förste europé att upptäcka Amerika, även om Christofer Columbus fått mer uppmärksamhet för sin upptäckt av denna (ur europeiskt perspektiv) "nya" kontinent den 12 oktober 1492.

Newfoundland (engelska: Dominion of Newfoundland) var en brittisk dominion från 1907 till 1949. Området hade tidigare haft status som en brittisk koloni och varit självstyrande från 1855. 1934 gav Newfoundland upp sitt självstyre. Newfoundland var beläget i nordöstra Nordamerika längs Atlantkusten och bestod av ön Newfoundland och Labrador på det kontinentala fastlandet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Öar i Newfoundland och Labrador
Mons

Mons () är en stad i mellersta Belgien. Den är huvudort i provinsen Hainaut, Vallonien.

Staden uppstod kring ett romerskt läger, omkring 650 grundades här ett kloster. Staden hade sin största blomstring under 1400- och 1500-talen. Bland stadens kyrkor märks katedralen Sainte Waudru, byggd i sengotik 1460-1519. Rådhuset på Grande Place dateras också från slutet av medeltiden. Den har ett litet kupolt torn på taket. I Mons finns en frittstående Beffroi med 84 m höjd. 

Sedan 1967 är Natos militära högkvarter Supreme Headquarters Allied Powers Europe (SHAPE) beläget utanför staden. Le beffroi de Mons har varit en världsarvslista UNESCO sedan den 1 december 1999. Tillsammans med den tjeckiska staden Plzeň, var Mons Europas kulturhuvudstad 2015.

Varje år i augusti går det stora travloppet Grand Prix de Wallonie av stapeln på Hippodrome de Wallonie i Mons. Det är ett Grupp 1-lopp, det vill säga ett lopp av högsta internationella klass, och det största travloppet i Belgien.

Kända personer 
 François-Joseph Fétis
 Jean-Charles Houzeau
 Orlando di Lasso
 Paul Émile de Puydt

Vänorter 
  Vannes
  Sefton (Bootle)
  Changsha
  Little Rock

Bildgalleri

Noter

Externa länkar 

 Mons officiella webbplats

Orter i Vallonien
Kommuner i Hainaut

Europas kulturhuvudstäder
Oglio

Oglio är en flod i norra Italien. Den är 280 km lång och biflod till Po.
Floden rinner igenom provinserna Brescia, Bergamo, Cremona och Mantua. Nära Borgoforte rinner floden ut i Po. I Val Camonica rinner Oglio genom sjön Lago d'Iseo.

Referenser
 
 

Vattendrag i Italien
Pos avrinningsområde
Donauwörth

Donauwörth är en stad i Landkreis Donau-Ries i Regierungsbezirk Schwaben i förbundslandet Bayern i Tyskland. Folkmängden uppgår till cirka  invånare.

Historia 
Under trettioåriga kriget besattes staden av svenska trupper 1632–1634. Under spanska tronföljdskriget stod ett stort slag vid staden den 2 juli 1704, slaget vid Donauwörth.

Arbetsplatser 
I staden finns en av tre industridivisioner inom det tysk-franska samarbetsföretaget Airbus Helicopters, som tillverkar helikoptrar.

Sevärdheter 
Vallfartskyrkan Heilig Kreuz (Heliga Korsets kyrka) från 1000-talet hyser en relik från Kristi kors. År 1720 fick interiören sin överdådiga barockdräkt.

Bilder

Källor

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Donau-Ries
Romantiska vägen
Estremadura

Estremadura är en historisk provins i mellersta västra Portugal vid Atlanten.

Under medeltiden omfattade Estremadura dagens distrikt runt Aveiro, Coimbra, Leiria, Lissabon, Santarém och Setúbal. Efter indelningsreformen 1936, blev Estremadura mindre och bestod då av dagens distrikt runt Leiria, Lissabon och Setúbal.

Estremadura är bland annat känt för sin vinproduktion.

Landskapet gränsar i väst till Atlanten, i norr till Beira Litoral, i öst till Ribatejo och Alto Alentejo och i söder till Baixo Alentejo.

Viktiga städer 
 Lissabon
 Setúbal
 Torres Vedras
 Caldas da Rainha
 Peniche
 Amadora

Bilder

Se även 
 Extremadura

Referenser

Externa länkar 

Portugals landskap
Cartagena

Cartagena kan syfta på:

 FC Cartagena – en spansk fotbollsklubb baserad i Cartagena, Spanien
 Slaget om Cartagena – ett slag 1741 i Cartagena i Vicekungadömet Nya Granada
 Cartagenagruppen – en organisation för de mest skuldsatta länderna i Latinamerika

Geografi

Chile 

 Cartagena (kommun i Chile, Región de Valparaíso, San Antonio Province, lat -33,53, long -71,44), 
 Cartagena (ort i Chile, Región de Valparaíso, San Antonio Province, lat -33,55, long -71,61),

Colombia 

 Cartagena, Colombia – kommun, Bolívar, 
 Cartagena del Chairá (kommun), Caquetá, 
 Cartagena del Chairá (ort), Caquetá,

Mexiko 

 Cartagena, Mexiko, ort, Jalisco, Totatiche,

Spanien 

 Cartagena, Spanien, kommun, Murcia, Murcia,
Gelderland

Gelderland är en provins i östra Nederländerna. Provinsens huvudstad är Arnhem. Provinsen hade 2 044 212 invånare (2016).

Kommuner 
Gelderland består av 51 kommuner (gemeenten):

 Aalten
 Apeldoorn
 Arnhem
 Barneveld
 Berg en Dal
 Berkelland
 Beuningen
 Bronckhorst
 Brummen
 Buren
 Culemborg
 Doesburg
 Doetinchem
 Druten
 Duiven
 Ede
 Elburg
 Epe
 Ermelo
 Groenlo
 Harderwijk
 Hattem
 Heerde
 Heumen
 Lingewaard
 Lochem
 Maasdriel
 Montferland
 Neder-Betuwe
 Nijkerk
 Nijmegen
 Nunspeet
 Oldebroek
 Oude IJsselstreek
 Overbetuwe
 Putten
 Renkum
 Rheden
 Rozendaal
 Scherpenzeel
 Tiel
 Voorst
 Wageningen
 West Betuwe
 West Maas en Waal
 Westervoort
 Wijchen
 Winterswijk
 Zaltbommel
 Zevenaar
 Zutphen

Referenser
Mantua

Mantua (italienska Mantova, latin Mantua) är en stad och kommun i regionen Lombardiet i norra Italien. Staden är huvudort i provinsen Mantua. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Bagnolo San Vito, Borgo Virgilio, Curtatone, Porto Mantovano, Roncoferraro och San Giorgio Bigarello. Staden är ett världsarv sedan 2008. Mantua utsågs "Capital of the Italian culture 2016".

Historia 
2007 upptäcktes två skelett, kallade älskarna i Valdaro, strax utanför staden, vilka daterats till att vara omkring 6000 år gamla.

Mantua grundades troligen av etruskerna och hade en glansperiod under furstehuset Gonzaga herravälde 1328–1708. Den gamla stadskärnan dominerades av Palazzo Ducale ("Hertigpalatset"), påbörjat 1290 och om- och tillbyggt under 1300- och 1400-talen. Till detta fogades 1395–1406 borgen Castello di San Giorgio, berömd för den freskosvit som Andrea Mantegna utförde 1468-1474 i Brudgemaket.

Katedralen i högrenässans började uppföras 1540 av Giulio Romano, vars främsta byggnadsverk i staden är det hertliga lustslottet Palazzo Te (Palazzo del Te), uppförd mellan 1525 och 1534.

Sevärdheter 
 Kyrkan Sant'Andrea, ritad av Leon Battista Alberti 1470, tillhör den italienska ungrenässansens främsta verk.

Källor

Se även 
 Gonzaga
 Hertigdömet Mantua

Världsarv i Italien
Kommuner i provinsen Mantua
Orter i Lombardiet
Neuchâtel

Neuchâtel  (, ) är en stad och kommun i västra Schweiz. Den är huvudort i kantonen Neuchâtel. Kommunen har  invånare ().

Den 1 januari 2021 inkorporerades kommunerna Corcelles-Cormondrèche, Peseux och Valangin in i Neuchâtel.

Stadsbild 

Staden ligger vid en smal passage mellan Jurasluttningen och Neuchâtelsjön, där floden Seyons ravin, som leder till Val-de-Ruz, öppnar sig mot sjön.
 
Slottet och katedralen står på en kulle i närheten av sjön. Öster därom ligger den gamla stadsbebyggelsen. Högre upp, på jurasluttningen finns senare hus och järnvägsstationen.

Strandpromenaden längs Neuchâtelsjön erbjuder trevliga parkytor.

Historia 
 År 1011 skänkte Burgunderkungen Rudolf III orten novum castellum (ny borg) till sin förlovade Irmingard. Nuvarande Tour des Prisons och Tour de Diesse är tillbyggnader av den tidiga borganläggningen.
  Den tysk-romerske kejsaren Konrad II antas ha förlänat borgen till en friherre Ulrik (I) av Fenis år 1034. Säkert är att två bröder, Mangold och Rudolf styrde på 1140-talet. Deras ättlingar, huset av Neuchâtel och dess grenar, innehade herraväldet under medeltiden.
 År 1214 fick staden rättigheter liknade dem som Besancon hade. Staden växte med Rue des Moulins och senare Chavannes och rue de l'Hopital.
 Grevarna av Neuchâtel tecknade tidigt borgrättsavtal med Fribourg (1290), Biel (1295) och Bern (1308).
 På 1300-talet började stadens nuvarande borg byggas, nordost om den gamla borgen. En enkel ringmur anläggs runt den lilla staden, som år 1350 hade cirka 1 100 invånare.
 Staden själv träffade borgrättsavtal med Bern 1406.
 År 1503 dog Philippe de Hochberg. Hans dotter Jeanne de Hochberg gifte sig med Ludvig I av Orléans. Därmed övergick herrskapet över Neuchâtel till huset Orléans-Longueville och staden kom under Frankrikes inflytande.
 Genom påverkan av Guillaume Farel och efter en omröstning den 4 november 1530 reformerades staden.
 När Marie de Nemours avlidit 1707 eftersträvades en protestantisk furste och Fredrik I av Preussen valdes. Bortsett från napoleontiden förblev furstevärdigheten hos släkten Hohenzollern till 1848.
 På 1730-talet inrättades ett lärosäte för filosofi och matematik; detta stängdes 1848 men återinrättades 1866 och upphöjdes 1909 till universitet Université de Neuchâtel.

Näringar  
Under senare delen av 1900-talet skedde en kraftig strukturomvandling där flera större industriföretag lades ner. Istället har staden, med betydande forskningsinstitut, blivit ett centrum för elektronik, mikroteknik och urmakeri. Här finns också universitet, sjukhus, kantonsförvaltning och det schweiziska statistikkontoret (BFS/OFS).

Kommunikationer 
Neuchâtel har direkta fjärrtågsförbindelser till Lausanne, Genève, Paris, La Chaux-de-Fonds, Basel, Zürich och Bern.

Motorvägen A5 Yverdon-Neuchâtel-Le Landeron går i en tunnel under staden. Från Serrières leder en kantonal motorväg till La Chaux-de-Fonds.

Det finns passagerarbåtstrafik på Neuchâtelsjön.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats

 
Kommuner i Neuchâtel
Schweiz kantonshuvudstäder
Orter i Neuchâtel (kanton)
Savojen

Savojen (franska: Savoie; italienska: Savoia) är en region i de västra delarna av Alperna. Den är belägen mellan Genèvesjön, Rhône och Mont-Cenis och är idag del av Frankrike. Angränsande delar av Italien kan ibland också räknas som del av Savojen.

Utbredning
Dagens Savojen består av två franska departement. Dessa är Savoie och Haute-Savoie, del av regionen Auvergne-Rhône-Alpes. Ibland räknas även den italienska autonoma regionen Valle d'Aosta till kärnområdet i Savojen.. Under historiens lopp har även andra delar av nordvästra Italien och sydöstligaste Frankrike tillhört statsbildningar med namnet Savojen.

Historik
Området beboddes i forntiden av kelter och kom 121 f. Kr. under Roms välde. År 536 e. Kr. blev landskapet en del av Frankerriket. 
Från mitten av 300-talet kallades ett område kring Genèvesjön Sapaudia, senare kallat Sabodia. Området besattes 443 av burgunderna och från 534 av frankerna. Vid upplösningen av Frankerriket blev Savojen en del av Burgund.

Från 800-talet var dess historiska gränser etablerade. År 1032 uppgick Savojen i tysk-romerska riket. Humbert I, som var greve över Savojen, gjorde Montmélian till säte för sitt styre. Humbert blev stamfar för huset Savojen som kom att styra Savojen fram till 1860.

Mellan åren 1195 och 1343 utfärdades över 200 stadsprivilegier i Savojen, som var en ekonomiskt expansiv period i området. Med undantag för Chambéry, som i början av 1300-talet blev Savojens huvudstad, var dock de flesta av städerna små. År 1388 erövrades Nice. Amadeus VIII upphöjdes 1416 till hertig av Savojen. 1418 erövrades Piemonte vilket innebar att hertigdömets centrum efterhand försköts mot denna region, och på 1560-talet blev Turin huvudstad. Under 1500- och 1600-talet var Savojen flera gånger ockuperat av Frankrike, men lyckades alltid återvinna sin självständighet.

Vid freden i Utrecht 1713 erhölls Monferrato samt delar av västra Lombardiet. Viktor Amadeus II av Savojen erhöll även Sicilien, och tog sig titeln kung av Sicilien. Redan 1720 tvingades han byta ut Sicilien mot Sardinien, och tog sig i stället titeln kung av Sardinien. År 1792 erövrades Savojen av Frankrike och avträddes 1796, men 1814 återställdes området till kungariket Sardinien.

År 1860 tillföll övre Savojen tillsammans med Nice Frankrike, men Aostadalen, vars befolkning huvudsakligen är franskspråkig (arpitansktalande), kom att ingå i det nybildade Italien.

Rörelsen för autonomi 
Det finns en fredlig separatistisk rörelse i departementen. Mouvement Région Savoie grundades i december 1971 för att verka för större regional autonomi. I de lokala valen 1996 fick partiet 19 434 röster.

Se även 
Huset Savojen

Referenser
Denna artikel är helt eller delvis baserad på engelska wikipedia, http://en.wikipedia.org/wiki/Savoy

Noter

Historiska franska stater
Alperna
Historiska italienska stater