kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Råbelövs slott

Råbelöv är ett slott i Fjälkestads socken i Kristianstads kommun, några kilometer norr om Kristianstad vid Råbelövssjön. Slottet ägs av familjen Murray.

Historia 
Äldste kände ägaren till Råbelöv var Ingeborg Kjeldsen Krognos, antagligen född i mitten av 1300-talet. Enligt ett bevarat brev från 1408 skänkte hon en del av egendomen, som då hette Fjälkestad, till sin brors svärson, Axel Pedersen Thott. I slutet av 1400-talet övergick egendomen till släkten Bille. Anders Steensen Bille, som fått egendomen i arv efter fadern sålde år 1616 till sin släkting Christoffer Ulfeldt,1583–1653, som lät uppföra den nuvarande huvudbyggnaden 1637. 

Den siste danske innehavaren var den föregåendes son Ebbe Ulfeldt, 1616–1682, gift med Hedvig, grevinna av Slesvig och Holstein. Under hans tid förlade Karl XI hösten 1677 sina trupper i vinterkvarter i nordöstra Skåne. Råbelöv blev på kungens befallning starkt befäst med palissader, vattengravar och i vinklar lagda vallar. Efter Ulfeldts död 1682 övergick Råbelöv till mågen, friherre Carl Gustaf Skytte,1647–1717, som testamenterade den till sin släkting major Karl Henrik Skytte. Denne måste för att täcka en skuld sälja godsen Råbelöv och Odersberga till kapten Ludvig Gustaf von Böhnen, död 1748. Hans änka, Anna Katarina Ridderschantz, gjorde dem till fideikommiss för sina tre döttrar. Därefter tillföll godsen 1795 majoren Johan Göran von Rosen, gift med en brorsdotter till dessa fröknar von Böhnen. Godsen har sedan genom gifte övergått till släkten Kennedy och 2007 genom arv till släkten Murray.

Se även 
 Råbelövs slottskyrka

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 Råbelövs webbplats
  

Avvecklade fideikommiss i Sverige
Byggnader och anläggningar i Kristianstads kommun
Fideikommissaktiebolag
Slott i Skåne
Ugglan
Rönneholms slott

Rönneholms slott är ett slott i Stehags socken i Eslövs kommun.

Rönneholm ligger vid Rönne å mellan Eslöv och Höör. Slottets ursprungliga byggnadstid är okänd. Den byggdes om 1811 i fransk renässansstil och påbyggdes 1882 med en tredje våning. 1941 härjades slottet av en brand men återställdes. 
På Rönneholms slott finns sedan 1996 behandlingsverksamheter för kvinnor: Malins Minne för drogberoende mammor tillsammans med sina barn och Prokrami Kvinnobehandling för drogberoende kvinnor.

Historia
Rönneholm hette förr Rönningsholm. Det tillhörde på 1500-talet släkten Laxmand, men kom i början på 1600-talet genom gifte till Jörgen Hondorff, vars ättlingar ägde det till 1681. Från Nils Cronacker, som därefter snart blev ägare, kom det genom gifte till överstelöjtnant Christian Magnus Coyet. Godset stannade i släkten Coyets ägo till 1918, men marken styckades av efterhand. Under större delen av 1900-talet var slottet vårdinrättning. 1996 renoverades den s.k. Borgen och i september samma år flyttade Malins Minne in, och har där sedan dess sin huvudbyggnad. Sommaren 1997 påbörjades renoveringen av slottets annexbyggnad, dit Prokrami Kvinnobehandling flyttade från Åsljunga februari 1998.

Källor

Externa länkar
 Rönneholm, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Rönneholm i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 Prokramis webbplats
 Rönneholms slott, Eslövs kommun

Slott i Skåne
Byggnader och anläggningar i Eslövs kommun
Sinclairsholms slott

Sinclairsholm är ett slott i Gumlösa socken i Hässleholms kommun.

Den nuvarande huvudbyggnaden uppfördes 1788 i trä efter en brand. Det  har under åren genomgått två större ombyggnader. 1880, efter ritningar av Mauritz From, lät man höja väggarna och ersatt mansardtaket med ett i fransk châteaustil. Vid ombyggnaden 1956 återfick huset delvis sin äldre form genom att man åter sänkte väggarna och återgick till mansardtak. 1904 brann samtliga byggnader på gården ner utom corpsdelogiet. Dessa återuppfördes efter de gamla ritningarna. Sommartid anordnas guidade turer.

Historia
Godset grundlades i början på 1600-talet av länsmannen på Landskrona slott, danska riksrådet Anders Sinclair. 1620 bytte han till sig den prästgård som kom att bli platsen för uppförandet av huset, som enligt inskriptionen ovanför dörren stod färdigt 1626. Anders Sinclair han dock aldrig se huset färdigt då han avled 1625 och hans son Kristian Sinclair tog över. Godset kom sedan genom köp 1640 att tillhöra Jochum Beck på Torup. Han tvingades dock att sälja Sinclairsholm år 1650 efter stora ekonomiska förluster vid bland annat alunbruket i Andrarum. Köpare var Jörgen Marsvin till Restrup, som därmed blev den siste danske ägaren. Landshövdingen i Kristianstads och Blekinge län, Håkan Nilsson Skytte (1603–1688), köpte godset 1667. Inom hans släkt stannade det till 1808. Det har sedan ägts av släkten Gyllenkrook. Via friherrinnan Eva Barnekow, född Gyllenkrook, kom godset till familjen Barnekow, och ägs idag av friherre Johan Barnekow med hustru Inger.

Carl von Linné gästade slottet mellan 17 och 19 maj under sin skånska resa 1749. Ägare var då major Carl Henrik Skytte. Linné noterade att träbyggnaderna var inoljade med "Hjerners träbalsam" som framkallade en doft av svavel. Om slottets trädgård skriver han:  "Denna gården var omgiven med artiga trädgårdar av varjehanda fruktbärande träd till myckenhet, såsom borstorfeäpplen, druveäpplen, bergamotter, boncretiner, lambertiska nötter och tyska slån...", "Valnöteträd hade väl avfrusit 1740 men åter uppvuxit. Staphylæa, Sabina, lavendel stor och i myckenhet. Ruta som planterades för fåren att bevara dem för sjukdomar, växte alla mycket frodigt, fastän de om vintern ej det minsta vårdades".  

Linné skriver också att han sett vindruvor växa vid husväggar på godset.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor
 
 Slott och herresäten i Sverige - SKÅNE 3, Kristianstads län; Allhems Förlag Malmö 1966

Vidare läsning

Externa länkar
Sinclairsholms webbplats

Byggnader och anläggningar i Hässleholms kommun
Slott i Skåne
Smedstorps slott

Smedstorps slott (danska: Smedstrup slot)  är ett slott i Smedstorps socken i Tomelilla kommun.

Smedstorp ligger öster om Tomelilla. Slottet, som ligger i en park strax intill den lilla Smedstorpsdammen, var på 1500-talet en stor slottsanläggning. Nu återstår av den fordom kringbyggda gården endast borgens västra länga. Slottet är inte tillgängligt för allmänheten.

Historia 
Smedstorp hör till de äldre skånska godsen och innehades 1313-1589 av ätten Bing. Anders Bing, den siste företrädaren för ätten, hade Jakob I av England som gäst. Kungen förärade honom en dikt som kan läsas på Anders Bings gravmonument vid Smedstorps kyrka. Egendomen hade sedan olika ägare av släkterna Quitzow, Bülow och Kruus.

År 1640 ägdes Smedstorp av Jochum Gersdorff. Då Skåne 1658 blev svenskt bytte han sina skånska gods mot danska. De skånska godsen lämnades åt svenska kronan som ett av Bornholms vederlagsgods. Till 1713 innehades Smedstorp på längre eller kortare tid av svenska officerare. 1716 mottogs det som pant av kamrer Peter Monthan. Det såldes 1781 av hans son till överstelöjtnant Nils Wilhelm Meck, som styckade godset. Det återköptes i början av 1800-talet av general Carl Gustaf von Platen. 

År 1820 köptes slottet av handelsmannen och riksdagsmannen Jöns Peter Hemberg, och ägdes sedan av familjen Hemberg i tre generationen fram tills 1895 då författaren och forstmannen Eugen Hemberg, blev den siste i familjen att innehava godset.

Källor 

 

Slott i Skåne
Byggnader och anläggningar i Tomelilla kommun
Stavre

Stavre kan avse:

Stavre, Bräcke kommun – en småort i Bräcke kommun
Stavre, Trollhättan – en stadsdel i Trollhättan
Stavre, Krokoms kommun – en by i Krokoms kommun nära Änge i Offerdals socken
Stavreviken – en tätort i Timrå kommun
Tom Reamy

Thomas Earl Reamy född 23 januari 1935 i Woodson, Texas, död 4 november 1977 i Kansas City, var en amerikansk science fiction-författare som 1975 belönades med Nebulapriset för långnovellen San Diego Lightfoot Sue.

Amerikanska science fiction-författare
Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Nebulapristagare
Födda 1935
Avlidna 1977
Män
Stavre, Trollhättan

Stavre (Stavrelund) är en stadsdel i östra delen av Trollhättan med cirka 2 200 invånare.

I de äldsta kvarteren återfinns småhusbebyggelse från tiden närmast efter sekelskiftet 1900. Övriga hus är uppförda från 1920-talet till början av 1950-talet, och är en blandning av villor och flerbostadshus.

Stadsdelar i Trollhättan
Skálabotnur

Skálabotnur eller Skálafjørður (IPA: , , danska: Skålefjord) är en ort på Färöarna, belägen på ön Eysturoy i Runavíks kommun längst in i Färöarnas längsta fjord Skálafjørður. Vid folkräkningen 2015 bodde här 111 invånare.

Skálabotnur finns omnämnd i skriftlig form 1630, men arkeologiska utgrävningar visar att platsen varit bebyggt redan tidigare. En östlig gränd i Skálabotnur var ursprungligen niðursetubygd på utmarken till Syðrugøta. Samhället har idag en bensinstation med kiosk och café. Det väckelsekristna församlingshuset Keldan grundades 1987 och byggdes nytt 2004.

Vid införandet av det lokala självstyret 1872 var Skálabotnur en del av Eysturoys prästgäldskommun. 1896 blev socknen Sjógv utskilt som egen kommun och efter att Skála skildes från Sjógv som egen socken 1940 blev Skála egen kommun 1952. Skála är sedan 2009 en del av Runavíks kommun. Den östliga gränden i Skálabotnur som tillhör Gøta socken, tillhör administrativt Eysturkommuna.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Hvítanes

Hvítanes (IPA: , danska: Hvidenæs) är ett samhälle på östkusten av Streymoy, huvudön i Färöarna. Hvítanes tillhör Torshamns kommun, och ligger strax nordost om Hoyvík och huvudstaden Torshamn. Hvítanes ligger i en liten vik med en stenstrand och en hamn där de små båtarna kan dras upp på en ramp. Därmed är de utan räckhåll för det ibland destruktiva havet. Hvítanes grundades 1837 av personer från huvudsakligen Kollafjørður. Det finns planer på att bygga en underhavstunnel från Hvítanes till brädden av Skálafjørður på Eysturoy.

Vid folkräkningen 2015 hade Hvítanes 105 invånare.

Ortens namn betyder "Vit punkt" på färöiska.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar 
 

Orter på Färöarna
Hoyvík

Hoyvík (IPA: , danska: Højvig) är en ort på Färöarna, belägen på huvudön Streymoy i Torshamns kommun. Hoyvík i direkt anslutning till huvudstaden Torshamn och har på senare år vuxit mer eller mindre samman med den. Vid folkräkningen 2015 hade Hoyvík 3 847 invånare.

Färöarnas nationalmuseum och frilandsmuseet ligger i Hoyvík. Det var också i detta museet som ett kontrakt skrevs om ekonomiskt samarbete mellan Färöarna och Island.

Öster om Hoyvík ligger den lilla obebodda holmen Hoyvíkshólmur, en av Färöarnas elva holmar.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar
 

Orter på Färöarna
Torshamn
Múli

Múli (IPA: , danska: Mule) är en by längst norrut på ön Borðoys östkust i Färöarna. Múli är en del av Hvannasunds kommun och är en av Färöarnas nordligaste byar. Orten grundlades som en niðursetubygd under 1860-talet, och håller på att bli helt avfolkad. Vid folkräkningen 2015 hade Múli inga invånare. och har ansetts vara helt avfolkad sedan 2002. Múli var den sista orten på Färöarna som fick elektricitet, vilket skedde så sent som 1970. Några år senare byggdes väg till Norðdepil, men sedan dess har ingenting gjorts i byn. Husen i orten används idag som semesterbostäder under sommarmånaderna för de tidigare invånarna och deras släktingar.

Múli har varit en by sedan 1200-talet. Den mest kända invånaren är Guttormur í Múla (1657-1739) som sägs ha haft magiska krafter, förutom att han var synsk.

På Frilandsmuseet i Köpenhamn finns två hus uppförda som ursprungligen har stått i Múli.

De fyra kvarvarande bostadshusen i Múli fick egna adresser 2007.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Norðtoftir

Norðtoftir (IPA: , danska: Nordtofte) är en by på Borðoys östkust i Färöarna, belägen i Hvannasunds kommun. Norðtoftir ligger vid slutet av den ena tunneln som förbinder kommunen med Klaksvík, strax efter Norðdepil och centralorten Hvannasund. I Norðtoftir finns en mottagningsstation för atlantlax, och ute på fjorden eller sundet förekommer fiske och fiskeodling.

Byn omnämndes första gång i skrift 1584. Författaren Herman Bang bodde till och från i orten och skrev flera av sina verk här.

Vid folkräkningen 2015 hade Norðtoftir endast 3 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Norðdepil

Norðdepil (IPA: , danska: Norddeble) är en ort på Färöarna, belägen på ön Borðoy i Hvannasunds kommun. Norðdepil ligger på öns östkust mittemot kommunens administrativa ort Hvannasund, på andra sidan sundet som skiljer dem åt. Norðdepil är en av Färöarnas yngsta orter och grundades av Poul Sivar Sivertsen 1866, som grundade förrättningen á Oyrini på platsen. 1895 öppnades skolan och mellan 1897 och 1912 fanns en valfångststation i byn. Norðdepil och Hvannasund har sedan 1963 haft landfast förbindelse via en vägdämning, och sedan 1967 har Norðdepil haft vägförbindelse till Klaksvík via två tunnlar. Längs östkusten av Borðoy finns en väg till den nordligaste orten Múli. Vid folkräkningen 2015 hade Norðdepil 157 invånare.

Mellan 1960 och 1990 fanns här fiskindustrin Frostvirkið som var ortens viktigaste arbetsgivare. Där packades och filéades fisk. 1990 drabbades fabriken av den ekonomiska krisen som drabbade hela Färöarna och fabriken fick stänga.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Hvannasund

Hvannasund (IPA: , danska: Kvannesund) är en ort på Färöarna, belägen på ön Viðoys sydkust - mittemot orten Norðdepil på Borðoy. Hvannasund är administrativt centrum för Hvannasunds kommun och hade vid folkräkningen 2015 totalt 227 invånare.

Hvannasund har sedan 1963 haft förbindelse med Norðdepil via en vägdämning, och förbindelse med Klaksvík via två tunnlar sedan 1967. Färjeförbindelsen med öarna Fugloy och Svínoy gör också Hvannasund trafikmässigt viktig för regionen Norðoyar.

Historia
Hvannasund omnämndes för första gången i skrift 1584. Byn har fått sitt namn efter sundet mellan Viðoy och Borðoy, som bär samma namn. Grannbyn Norðdepil grundlades först 1866 av Poul Sivar Sivertsen, en utflyttare från Hvannasund. 1619 strandade ett skotskt smugglarskepp vid Hvannasund, och ägaren sålde vraket till byns fyra bönder för 144 kilogram fjädrar och 230 par byxor. 1702 blev sju män från SS "Island" från Köpenhamn bärgade av en båt från Hvannasund efter att "Island" förlist norr om öarna. Bygden själv har drabbats av två större förlisningar: 23 januari 1918 sjönk en båt fullastad med fisk, och en av de sex ombord omkom. 7 november 1946 kantrades en båt av en kastvind, och tre av de fyra ombord omkom. 1893 förorsakade ett våldsamt regnoväder en ravin vid Hvannasund. Omkring halva byns mark ödelades och många hus skadades. Inga invånare skadades.

Hvannasund har, som de flesta orterna på Färöarna, gått från att ha varit ett gammalt bondesamfund till att bli ett mer modernt fiske- och industrisamhälle. Hvannasund har utpekat sig som en bra utgångspunkt för en trygg fiskehamn, och 1963 startade ett modernt processeringsföretag upp sin verksamhet. Idag omfattar nästan hela näringslivet i orten kust- och havsfiske och relaterade verksamheter.

Den första skolan i närområdet uppfördes i Norðdepil 1895, och barnen från Hvannasund roddes över i båtar förbi sundet. En egen skola i Hvannasund byggdes 1932 och fungerar idag som rådhus. 1985 invigdes den nya skolan i Fossánes, och här går idag alla elever i kommunen till och med det sjunde skolåret. Därefter fortsätts studierna i Klaksvík.

Dagens Hvannasunds kyrka invigdes 1949. 1969 besöktes orten av kungaparet Frederik IX och Ingrid som ankom med Kungaskeppet Dannebrog.

En plötslig våg träffade Hvannasund den 26 maj 2008, en våg som var mellan 2,5 och 3 meter hög. Ett par dagar efteråt bekräftades det att det var en tsunami som träffat byn. Ingen människa kom till skada och det blev inte heller några materiella skador.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Viðoy

Viðoy (IPA: , danska: Viderø) är en av de arton öar som utgör Färöarna, och är med sina 41 km² den näst största av de sex öar i regionen Norðoyar. Ön är indelad i två kommuner: Viðareiðis kommun på nordostkusten, och Hvannasunds kommun på sydostkusten. Öns namn kommer från det färöiska namnet för ved, viður, och syftar på drivved från Sibirien och Nordamerika, som tidigare var en viktig resurs på de annars trälösa Färöarna. Vid folkräkningen 2015 hade Viðoy 581 invånare.

Geografi
Den större delen av Viðoy är mycket bergig, med höga och branta klippor längs med havet. Totalt har ön elva bergstoppar, där det högsta är Villingadalsfjall (841 möh.), som också är ögruppens nordligaste. På nordkusten ligger också Enniberg (754 m ö.h.) som är bland världens högsta havsklippor, som är Färöarnas nordligaste punkt. Enniberg är Europas näst högsta havsklippa, efter Hornelen i Norge.

Långt söderut på ön ligger den två kilometer långa viken Viðvík. Den var förhållandevis svår att nå, men var en viktig plats för uppsamling av drivved. Viken är idag en godkänd plats för Grindadráp.

Öns nord- och östkust har klassats som viktiga fågelområden av organisationen Birdlife International, tack vare områdets betydelse som häckningsplats för havsfåglar, speciellt stormsvala, tretåig mås, lunnefågel, sillgrissla och tobisgrissla.

Viðoy har förbindelse till grannön Borðoy genom en bro mellan Hvannasund och Norðdepil. Hvannasund och Viðareiði har vägförbindelse längs med västkusten.

Historia
Byarna Viðareiði och Hvannasund nämndes första gångerna i Hundbrevet från 1300-talet samt 1584. I Viðareiði finns Viðareiði kyrka och prästgården Ónagerði, där huvudpersonen i Jørgen-Frantz Jacobsens roman Barbara, prästfrun Beinta Broberg, bodde på 1600-talet. Dagens byggnader på gården är från 1892, och gården huserar dessutom kyrkosilver som mottogs som gåva från Storbritannien som tack för räddning av besättningen på briggen "Marwood", som förliste utanför Viðoy 1847.

Under andra världskriget flög ett brittiskt Catalinaflyg in i bergssidan vid Viðvíksrók den 23 april 1943. Flyget var troligtvis på väg till Norge med en penga- och persontransport då olyckan inträffade. Olyckan krävde åtta människoliv, och vrakrester återfinns fortfarande på platsen.

Referenser

Öar i Norðoyar
Dannebacken

Dannebacken är en stadsdel med omkring 1 700 invånare i Trollhättan, 3 km öster om centrala staden.

Bebyggelsen är blandad och har tillkommit i olika omgångar, huvudsakligen från 1940-talet och fram till 1970-talet.  

Stadens största idrottsplats, Edsborgs IP, ligger här.

Stadsdelar i Trollhättan
Hestur

Hestur eller Hestoy (dansk namnform: Hestø; på svenska Hästö) är en ö i centrala Färöarna, belägen väster om Streymoy och söder om Koltur. Ordet hestur betyder "häst" på färöiska. Det högsta berget på ön är Eggjarrók. På den norra delen av ön finns fyra små sjöar, av vilka Fagradalsvatn är den största. På den sydligaste udden finns en fyr.

På Hestur finns en by med samma namn som har 43 invånare. Byn ligger på öns ostkust och har en perfekt vy över till Gamlarætt och Velbastaður på ön Streymoy. År 1919 omkom en tredjedel av Hesturs invånare i en fiskeolycka. I ett desperat försök att få folk att komma till ön byggdes en swimmingpool på ön. Den färdigställdes under några år med hjälp av volontärer från SCI (Service Civil International) och invigdes 1979. År 2005 slogs kommunen Hests ihop med Torshamns kommun.

Från Hestur går en färja över till Gamlarætt.

Externa länkar 

Öar i Streymoyar sýsla
Eriksro

Eriksro är en "inofficiell" stadsdel i södra delen av Trollhättan.

Den består till största delen av villor byggda i mitten av 1970-talet, och ingår officiellt i stadsdelarna Skoftebyn och Karlstorp.

Stadsdelar i Trollhättan
Kronogården

Kronogården är en stadsdel i Trollhättan, ca 2 km sydost om stadens centrum, som uppfördes under andra halvan av 1960-talet. Enligt Projekt Kronogården, som samordnas av Trollhättans Stad, passerade Kronogården 5 000 invånare under början av 2008.

Det är stadens första och största s.k. miljonprogramsförort, men trots det den som minst präglas av den stereotypa och monotona arkitektur som annars brukar förknippas med denna typ av förorter. Bebyggelsen är tvärtom relativt varierad i utseende, storlek och placering, och anpassad till terrängen. Det finns olika bostadsområden som till exempel Höghusen, Stafahusen, sädesbingen, rikemansområdet och Kinahusen, som exempel på flerfamiljshus, likväl som det där också finns flera radhus och villor.

Som en del av Projekt Kronogården, och liknande projekt i Trollhättans stad, vill kommunen integrera Kronogården som stadsdel med övriga Trollhättan. Rent fysiskt är detta svårt, då Kronogården har blivit avgränsat i stadsplaneringen främst av E45:an och järnvägen. Istället vill man få bort den negativa stämpel Kronogården har fått och omvandla stadsdelen till ett attraktivt bostadsområde. Antalet boenden har ökat markant och det är idag bostadskö till Kronogården. 

Bostadsområdena som i folkmun kallas "Kinahusen" och "Stafahusen" har delvis varit dåligt underhållna. "Stafahusen" ses av många som en skamfläck för Kronogården. När den nye ägaren av bostadsområdet misslyckades med att förbättra underhållet har en diskussion förts mellan bland annat Hyresgästföreningen och Trollhättans Stad om en tvångsförvaltning kan bli aktuell. 

För att möta den ökande mängden av barn, beslöt Trollhättans stad 2007 att bygga en ny skola. Skolan öppnades till höstterminen 2009 och en jury valde namnförslaget "Kronan" till dess nya namn. I byggnaden finns även ett bibliotek för allmänheten och samlingslokaler. Skolan blev i oktober 2015 mål för Skolattacken i Trollhättan.

Området kring den gamla kronogårdsskolan ska omvandlas till något annat. Vissa byggnader ska bevaras, andra ska rivas. 

Kronogården är den stadsdel i Trollhättan som sedan den byggdes haft en befolkning av mestadels nyinflyttade invandrare, senare en stor andel flyktingar som på 90-talet fyllde ut de lägenheter som annars skulle ha stått tomma. Den mest kända kronogårdsbon är riksdagsledamoten Rossana Dinamarca (v).

Kronogården har enligt Sveriges polis varit ett ur brottssynpunkt problemområde som har klassats som ett utsatt område. Den 14 oktober 2021 meddelade Sveriges polismyndighets nationella operativa enhet (NOA) att de har uppgraderat Trollhättans stadsdelar Kronogården, Sylte och Lextorp från utsatta stadsdelar till riskområden. Det är den mittersta av tre nivåer.

Källor

Noter

Externa länkar
 Om Kronogården på Trollhättans stads hemsida 
 Trollhättans stad - Mötesplats Kronogården

Stadsdelar i Trollhättan
Miljonprogrammet
Änglagård (olika betydelser)

Änglagård kan avse:

Änglagård – en svensk film från 1992
Änglagård – andra sommaren – en svensk film från 1994
Änglagård – tredje gången gillt – en svensk film från 2010
Änglagård (musikgrupp) – ett svenskt progrockband