kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jörgen Bemström

Jörgen Bemström, född 6 april 1974 i Södertälje, är en svensk före detta ishockeyspelare. 

Moderklubb Södertälje SK. Jörgen debuterade i Södertäljes A-lag hösten 1992 och gjorde sammanlagt 14 säsonger i A-laget vilket gör honom till en av klubbens mesta spelare genom tiderna. Han lämnade SSK för Luleå HF inför säsongen 1998/1999 och gick sedan till MODO Hockey säsongen  2000/2001. Återvände till Södertälje SK året därpå nio matcher in i Elitserien. Klubben trogen sedan dess fram tills karriären avslutades i december 2009 p.g.a. en handledsskada som inte vill läka ihop. Känd för sin fina skridskoåkning och fina arbetsmoral. Totalt spelade Bemström över 500 matcher i Elitserien och han har även spelat 9 A-landskamper. Bror till Stefan Bemström (Född 1972. Spelade även han i Södertälje SK)

Efter avslutad spelarkarriär tog Bemström plats som andretränare tillsammans med Peter Popovic och Stefan Larsson i Södertäljes bås men lämnade laget efter degraderingen till hockeyallsvenskan 2011. 

Säsongen 2012/2013 gjorde Jörgen Bemström comeback som tränare efter ett års uppehåll, nu som tränare för Järna SK:s P99 (U14). Detta lag tränade han under tre säsonger. Under den tiden hade laget en otrolig utveckling och i sitt sista år tillsammans med laget, säsong 2014/2015 ledde han laget i U16 SM-kval där man slog bland annat kvalserieettan AIK, men lyckades ändå inte ta sig vidare på grund av sämre målskillnad. Jörgen och Järna SK:s P99 lag tog vidare hela nio spelare till ett J18 Elit NIU ishockeygymnasium: Emil Bemström (Leksands IF), Axel Andersson (Djurgårdens IF), Dorian Donath Sanchez (Huddinge IK), Patrick Cotton (Mora IK - men valde USPHL och Boston Jr. Bruins), Gabriel Karlsson (Södertälje SK), Daniel Ohlsson (Södertälje SK), Kasper Sundqvist (Almtuna IS), Hugo Örtqvist (Södertälje SK) och Albin Andersson (BIK Karlskoga).

Därefter har tre av spelarna gått vidare till landslagsnivå, Emil Bemström (svenska U17,U18,U19 & U20 Landslaget)
Axel Andersson (svenska U16,U17 & U18 Landslaget)
Dorian Donath Sanchez (spanska U20 landslaget)

Emil Bemström Blev draftad till NHL av Colombus Blue Jackets i fjärde rundan #117 totalt draften 2017.

Efter säsongen 2015/2016 hade Jörgen Bemström ytterligare ett år utan tränarroll men tog 2016/2017 över Djurgårdens J18 där laget promenerade genom första serien och tog en enkel förstaplats (J18 Elit) med endast 4 tappade poäng på 22 matcher. I J18 Allsvenska blev det betydligt tuffare men man tog ändå en komfortabel andraplats, i slutspelet åkte man dock lite chockartat ut redan i kvartsfinalen. 

Jörgen Bemström har avancerat en nivå och kommer under säsongen  2017/2018 att vara Huvudtränare för Djurgårdens J20.

Källor

Externa länkar
Jörgen Bemström på eurohockey.net
http://www.eliteprospects.com/team.php?team=585
http://www.eliteprospects.com/player.php?player=313359
http://www.eliteprospects.com/player.php?player=313354
http://www.eliteprospects.com/player.php?player=344770

Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Ishockeyspelare i Modo Hockey
Ishockeyspelare i Luleå HF
Födda 1974
Män
Levande personer
Idrottare från Södertälje
The Eminem Show

The Eminem Show är Eminems fjärde musikalbum, samt hans tredje med Interscope. Släpptes i maj 2002 och vid slutet av året hade det sålts i över 9,8 miljoner exemplar i USA och över 19 miljoner över världen. 
Albumet ligger även rankat som nummer 265 av de 500 bästa albumen genom tiderna, listan gjord av tidningen Rolling Stone

Låtlista 
 "Curtains Up" - 0:29
 "White America" - 5:24
 "Business" - 4:11
 "Cleanin' Out My Closet" - 4:57
 "Square Dance" - 5:23
 "The Kiss" - 1:15
 "Soldier - 3:46
 "Say Goodbye Hollywood" - 4:32
 "Drips" med Obie Trice - 4:45
 "Without Me" - 4:50
 "Paul Rosenberg" - 0:22
 "Sing for the Moment" - 5:39
 "Superman" med Dina Rae - 5:50
 "Hailie's Song" - 5:20
 "Steve Berman (Skit)" - 0:33
 "When the Music Stops" med D-12 - 4:29
 "Say What You Say" med Dr. Dre - 5:09
 "'Till I Collapse" med Nate Dogg - 4:57
 "My Dad's Gone Crazy" med Hailie Jade - 4:27
 "Curtains Close" med Ken Kaniff - 1:01

På vissa utgåvor finns inte spåret "Drips" med.

Medverkande

 Trumprogrammering: DJ Head, Mel Man
 Bas: Jeff Bass
 Gitarr: Jeff Bass, Steve King
 Keyboards: Ron Feemster

Musikalbum 2002
Album av Eminem
Album utgivna på Interscope Records
Album producerade av Dr. Dre
Jan Huokko

Jan Huokko, född 11 juni 1974 på Värmdö i Stockholms län, är en svensk före detta ishockeyspelare som spelade back till positionen.

Karriär 
Jan Huokko debuterade i Elitserien 1991 i Leksands IF och spelade sig in i laget i mitten på nittiotalet. Han slog målrekord för backar säsongen 1998/1999 med 21 mål. Detta rekord blev dock slaget säsongen 2013/2014 av en annan leksing, Patrik Hersley, som smällde in 24 backmål i grundserien. Samma säsong, 2 februari 1999, blev han första och hittills enda back att göra fyra mål i en och samma elitseriematch - alla fyra målen kom dessutom i en och samma period, också det ett elitserierekord som står sig än idag. Huokko vann därtill samma år VM-brons med Tre Kronor. Sammanlagt har han har spelat 44 A-landskamper för Tre Kronor.

Huokko lämnade Leksands IF våren 2001 efter att laget ramlat ur Elitserien säsongen 2000/2001. Han provade istället på att spela för SaiPa i den finländska högstadivisionen FM-ligan, men återvände till svensk ishockey redan efter en halv säsong och spelade säsongen ut för AIK där han åter igen fick vara med om att ramla ur Elitserien. Huokko spelade ytterligare en säsong för AIK i Hockeyallsvenskan innan han återvände till Elitserien och då för Södertälje SK 2003/2004. Även Södertälje ramlade ner i allsvenskan samma säsong han spelade med dem, vilket gör att han ramlat ur elitserien med tre lag.

Huokko har gjort tio mål eller mer under sju av hans tretton säsonger i Elitserien.

Från hösten 2006 spelade Huokko åter i Leksands IF igen och var säsongen 2007/2008 lagkapten för laget. Han hörde till Allsvenskans största stjärnor och var poängbästa back där säsongen 2006/2007. Huokko slutade i Leksand i augusti 2008, men återvände efter bara några dagar.

Den 18 november 2009 meddelade Jan Huokko att hans karriär är över. Knäskadan som inträffade två veckor tidigare visade sig vara så allvarlig som tidigare befarat.

Huokko avslutade hockeykarriären säsongen 2012/2013 som tränare och extraspelare i Kramfors-Alliansen i Division 1B.

Klubbar 
 Leksands IF 1991-2001 2006-2009
 SaiPa 2001
 AIK 2001-2003
 Södertälje SK 2003-2006

Källor

Externa länkar 
leksandsif.se
Eurohockey.net - Jan Huokko

Svenska ishockeyspelare
Spelare i AIK Ishockey
Ishockeyspelare i Leksands IF
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Män
Födda 1974
Levande personer
Personer från Värmdö kommun
Spelare i SaiPa
Boogie woogie

Boogie woogie är en pianobaserad musikgenre utvecklad ur blues. Den uppkom i USA:s sydstater omkring år 1900 och var populär i slutet av 1930-talet och början av 1940-talet, med musiker som Albert Ammons, Meade "Lux" Lewis och Pete Johnsson.

Ursprunget kan spåras långt bakåt till 1800-talet, men genombrottet kom när en ny kultur yttrade sig bland fattiga svarta som ordnade fester, rent parties, för att få ihop pengar till hyran. Billigaste underhållning fick man genom att hyra en pianist, som ensam fick stå för musiken att dansa och lyssna till. Företeelsen blev mycket vanlig och många förnämliga pianister formades, samtidigt som publiken blev kräsnare och kräsnare.

Medan blues traditionellt skildrar problem eller olycka, så är boogie woogie förknippad med rent parties i Chicago och sällskapsdans. Den första boogie woogie-hitlåten var Pinetop's Boogie Woogie av Pinetop Smith, inspelad 1928 och utgiven 1929. Låten bidrog till att etablera termen boogie woogie som namn på musikstilen, även om termen kan spåras så långt tillbaka som till 1900.

Boogie woogie blev allmänt uppmärksammad 1937-1938 i From Spirituals to Swing-konserterna som hölls i Carnegie Hall, lanserade av musikproducenten John Hammond. Trots att musikstilen bara var riktigt populär under ett fåtal år kom den starkt att bidra till utvecklingen av jump blues och slutligen rock'n'roll, främst representerat av Jerry Lee Lewis, Ray Charles, Little Richard och Fats Domino. I mångt och mycket är stora delar av tonspråk, harmonier och rytm desamma i rock'n'roll som i boogie woogie, med den stora skillnaden att efterkrigstidens glada konstruktörsanda hade skapat elgitarren, elbasen och det moderna trumsetet.

De mest kända musikerna från Sverige som spelat boogie woogie är Charlie Norman, Robert Wells och Rune Öfwerman och på senare år Ulf Sandström i Jump4joy.

Externa länkar 
 The Boogie Woogie Foundation
 International Boogie Woogie Festival Switzerland

Blues
Boogie woogie (dans)

Boogie woogie är den tävlingsdans som mest ska efterlikna det man dansade till rockmusik på 1950-talet. Boogie woogie kan dansas till den pianobaserade musik som heter boogie woogie, men oftare använder man sig av modern eller gammal rockmusik. I Sverige är dansen mest en tävlingsform, men nere på kontinenten är den en relativt väl spridd som sällskapsdans. Boogie woogie är i sin tävlingsform en icke koreograferad och förd. Danstävlingar anordnas nationellt av Svenska Danssportsförbundet och internationellt av World Rock'n'Roll Confederation. Det finns både vuxenklasser, juniorklasser och ungdomsklasser. Namnet boogie woogie används nästan bara i Europa. Delar av det som kallas East Coast Swing är troligen den amerikanska motsvarighet som kommer närmast.

Dansens grundsteg löper över sex taktslag, alltså en och en halv takt och kan utföras exempelvis med hjälp av två trippelsteg följt av två vanliga gåsteg. Dansen är baserad på platsbyten, och till skillnad från lindy hop där platsbytena sker på trippelstegen sker platsbytena i boogien på gåstegen.

Historia 
Dansen har sitt ursprung i lindy hop (Jitterbugg), som dansas till swingmusik. När rocken slog igenom på 1950-talet behölls stora delar av sättet att dansa, men dansens karaktär ändrades för att passa den nya musiken. Rocken som tävlingsdans grenades dock upp. En halva utövare satsade på flyt och musikanpassning. Hos den andra halvan fick grundsteget en större fokus på sparkar, så kallade kickar, och akrobatiska inslag fick starkt fäste. Det hela gick så långt att man började betrakta det som två olika danser och efter att länge slåss om namnet fick den gren med distinkta sparkar och akrobatiska inslag, behålla namnet rock'n'roll,  medan den andra grenen bytte namn till Rock'n'Roll of the 50s och senare på grund av problem att skilja dansernas namn åt namnet till just boogie woogie.

Se även 
 World Rock'n'Roll Confederation
 Svenska Danssportförbundet

Danser
Danssport
Swingdans
Pardanser
Tävlingsdanser
Dans (termer)
Schuylkillfloden

Schuylkillfloden () är en omkring 210 km lång flod. Dess avrinningsområde täcker en stor del av sydöstra Pennsylvania i USA. Tillflödena ligger norr och väster om Philadelphia. De östra och västra tillflödena går samman i Schuylkill Haven i Pennsylvania. Det östra tillflödet som är det största utgörs av en serie källor i bergen vid Tuscarora, Pennsylvania nära staden Tamaqua i Pennsylvania. Floden är den största bifloden till Delawarefloden, som den rinner samman med i Philadelphia, innan den når Delaware Bay.

Referenser

Noter

Vattendrag i Pennsylvania
Delawareflodens avrinningsområde
Lilla Edets sluss

Lilla Edets sluss är namnet på en av flera slussar vid Lilla Edet, som för eller fört båttrafiken förbi ett fyra meter högt vattenfall i Göta älv. Den ursprungliga slussen från 1607 (ibland omnämnd som Sveriges första sluss) har senare ersatts av nyare slussar. Dagens sluss ingår i Trollhätte kanal.

Historia

Bakgrund 
I äldre tid var det fyra meter höga fallet vid Lilla Edet ett hinder för båttrafiken på Göta älv, och man var tvungen att ta upp båtarna på land och dra dem förbi fallet. Detta skedde bland annat 1064 när Norges kung Harald Hårdråde färdades med 60 vikingaskepp uppför älven till Vänern.

Den äldre slussen 
Arbetet med Lilla Edets sluss inleddes på 1580-talet, efter ett förslag från Johan III. Slussen stod färdig 1607, som den första slussen – alternativt en av de första slussarna – i Sverige. Slussen kom därefter till stor användning och bidrog till att öka trafiken på Göta älv.

Slussens tidiga historia var händelserik och den förstördes delvis och reparerades ett antal gånger under 1600-talets första hälft. Mellan 1613 och 1619 tillhörde slussen Danmark som tog det omkringliggande området som pant i samband med betalningen av andra Älvsborgs lösen. En ombyggnad av slussen slutfördes 1642 och samma år fastställdes även en ny förordning med slussavgifter baserad på fraktade varor. År 1651 tog Göteborgs stad över driften av slussen i utbyte mot en tredjedel av slussintäkterna.

Efter att slussen förstörts under de krig med Danmark som Sverige var inblandat i återuppbyggdes slussen 1784.

Öster om Lilla Edets kraftverk kan man än i dag beskåda delar av den gamla 1600-talsslussen.

Här finns även en minnessten som restes 1930 till minne av de 47 soldater, från Västgöta-Dals regemente, som drunknade efter att ha släckt den stora branden i Lilla Edet den 29 augusti 1830.

Ströms kanal, dagens sluss 
1832 fullbordade Nils Ericson Ströms kanal, på Inlandsön på den västra sidan av älven, efter ett byggnadsprojekt som inleddes sex år tidigare. Där byggdes två slussar av samma mått som Göta kanals slussar, som en ersättning av den då underdimensionerade Lilla Edets sluss på den östra sidan av fallområdet.

Slussen på Inlandsön ersattes 1916 av den nuvarande Ströms sluss. Den var en enda och större sluss, vid den norra av de båda dåvarande slussarna. Efter att den nuvarande slussen tagits i drift, revs den södra av de båda slussarna. Vattennivån i Ströms kanal jämnades därmed ut med den nedre delen av Göta älv. Senare fylldes även den äldre norra slussen igen.

Dagens sluss ingår som del i Trollhätte kanal.

Se även 
 Trollhätte kanal

Kommentarer

Referenser

Externa länkar 
 Bilder på Ströms kanal

Byggnader och anläggningar i Lilla Edets kommun
Slussar
Kanaler i Sverige
Explorer Vodka

Explorer Vodka är en produktfamilj i vodka-segmentet med 37,5 % alkohol. Den kända explorerflaskan med ett vikingaskepp på etiketten designades av Sigvard Bernadotte. Vikingaskeppet målades av illustratören Bengt Olof Wennerberg ("Bowen").

Explorer lanserades år 1958 på den amerikanska marknaden som en helsvensk prisvärd vodka avsedd att blanda drinkar på. Vodkan var då outspädd och innehöll 50 % alkohol (100 proof). Succén i USA uteblev och istället lanserades vodkan år 1961 i Sverige. Explorer blev i Sverige en succé har sedan dess varit en av systembolagets mest sålda vodka. Vad alkoholprocenthalten låg på vid svensk lansering är oklart men troligen ≥ 40 %. Sedan många år tillbaka innehåller den 37,5 % alkohol – EU:s minimikrav för att få kallas vodka.

Vodkan har sedan starten tillverkats vid Vin & Sprits fabrik i Sundsvall.

I samband med att Vin & Sprit köptes av Pernod Ricard år 2008 hamnade Explorer Vodka, i likhet med Vin & Sprits övriga varumärken, i Pernod Ricards ägo. I februari 2010 meddelades att Pernod Ricard sålt Explorer Vodka, Blossa glögg och ytterligare ett antal varumärken till finska Altia.

2008 lanserades Explorer Jordgubb Lime.
2016 började Explorer Vodka säljas på PET-flaska (70 cl).

Stockholmsslang: Halvböj och helböj 
Uttrycket halvböj eller halv böj är en yrkesterm, som användes av butikspersonalen på Systembolaget. Eftersom denna vara var en av storsäljarna, hade man flaskorna lätt åtkomligt direkt under disken och personalen behövde bara böja sig lite för att få fram en 37:a (37,5 centiliter) Explorer. Man gjorde en halvböj. En flaska 75 cl kallades helböj.

Cornelis Vreeswijk skrev en låt om ovanstående fenomen, resultatet blev bluesen "En halv böj blues".

Referenser

Externa länkar 
Explorer Vodka på systembolaget.se
Magnus och Brasse show på SVT:s Öppet Arkiv Avsnitt 3 av 5 "Livet på Systembolaget" där Cornelis Vreeswijks "Halvböj blues" framförs.

Vodka
Svenska spritdrycker
Produkter lanserade 1958
Tamaqua

Tamaqua är en kommun (borough) i Schuylkill County i Pennsylvania i USA. Vid 2020 års folkräkning hade Tamaqua 6 916 invånare.

Referenser

Externa länkar
Data och kartor för Tamaqua
Zoombar satellitbild över Tamaqua

Orter i Pennsylvania
Schuylkill County
Mr. Tambourine Man (musikalbum)

Mr. Tambourine Man är den amerikanska folkrockgruppen The Byrds debutalbum, utgivet i juni 1965 på skivbolaget Columbia Records. Albumet var ett av de viktigaste när det gällde populariseringen av folkrockgenren. 

Bob Dylans "Mr. Tambourine Man" är troligen den låt som förknippas starkast med The Byrds. Den hade tidigare släppts som singel och nådde förstaplatsen på Billboard Hot 100 i samma veva som albumet gavs ut. Här hörs också gruppens "varumärke", Roger McGuinns (även känd som Jim McGuinn) 12-strängade gitarr. Även om denna sång fick mest uppmärksamhet blev även en annan Dylan-låt, "All I Really Want to Do", en relativt stor hit. Andra välkända Byrds-nummer från skivan är Pete Seegers "The Bells of Rhymney", Dylans "Chimes of Freedom" samt Gene Clarks "I'll Feel a Whole Lot Better" och "Here Without You". Bland gruppens egna material är Gene Clark den helt dominerande låtskrivaren. 

Albumet blev sexa på albumlistan i USA och sjua i Storbritannien.

Låtlista
Sida 1
"Mr. Tambourine Man" (Bob Dylan) – 2:29
"I'll Feel a Whole Lot Better" (Gene Clark) – 2:32
"Spanish Harlem Incident" (Bob Dylan) – 1:57
"You Won't Have to Cry" (Gene Clark/Jim McGuinn) – 2:08
"Here Without You" (Gene Clark) – 2:36
"The Bells of Rhymney" (Idris Davies/Pete Seeger) – 3:30

Sida 2
"All I Really Want to Do" (Bob Dylan) – 2:04
"I Knew I'd Want You" (Gene Clark) – 2:14
"It's No Use" (Gene Clark/Jim McGuinn) – 2:23
"Don't Doubt Yourself, Babe" (Jackie DeShannon) – 2:54
"Chimes of Freedom" (Bob Dylan) – 3:51
"We'll Meet Again" (Ross Parker/Hughie Charles) – 2:07

Medverkande
The Byrds
Jim McGuinn – 12-strängad gitarr, sång
Gene Clark – gitarr, tamburin, sång
David Crosby – gitarr, sång
Chris Hillman – basgitarr
Michael Clarke – trummor

Bidragande musiker
Jerry Cole – rytmgitarr (spår 1, 8)
Larry Knechtel – basgitarr (spår 1, 8)
Leon Russell – elektrisk piano (spår 1, 8)
Hal Blaine – trummor (spår 1, 8)

Produktion
Terry Melcher – musikproducent
Bob Irwin – assisterande producent, foto
Vic Anesini – ljudmix, mastering
Shawn R. Britton – mastering
Barry Feinstein – foto

Externa länkar
Mr. Tambourine Man på Discogs
Mr. Tambourine Man på AllMusic

Musikalbum 1965
Album av The Byrds
Amerikanska debutalbum
Debutalbum 1965
Engelskspråkiga musikalbum
Album utgivna på Columbia Records
Pump (musikalbum)

Pump är det tionde studioalbumet av den amerikanska hårdrocksgruppen Aerosmith, utgivet 1989. 

Efter att ha tagit tillbaka sin plats i rampljuset med 1987 års Permanent Vacation gav Aerosmith ut det här albumet två år senare. Det brukar ofta jämföras med gruppens prisade album från 1970-talet, även om synthar och blås lagts till för att passa 1980-talets musiktrender. Balladen "What It Takes", "Janie's Got a Gun" och "Love in an Elevator" är några hits från albumet, som blev femma på Billboard 200.

Låtlista

Musikalbum 1989
Album av Aerosmith
Pinkerton

Pinkerton var en av de första privatägda detektivfirmorna och är fortfarande verksam i säkerhetsbranschen, sedan 2003 som ett dotterbolag till Securitas AB.

Grundare 
Pinkerton grundades 1850 som Pinkerton National Detective Agency av Allan Pinkerton (1819–1884), som kom till USA 1843 när han var 24 år. Han var livvakt till president Abraham Lincoln och far till William och Robert Pinkerton. Företaget var den första privatägda detektivfirman. Den hade sitt första kontor på 89 Washington Street i Chicago, Illinois, med nio anställda.

Världsrykte vann den genom uppklarande av några stora postrån 1859 och ett påstått attentat mot president Lincoln 1860.

Spioner 
Under amerikanska inbördeskriget verkade detektivbyrån som nordstaternas underrättelsetjänst med agenter i både nord och syd.

Brottsbekämpare 

Efter kriget anlitades Pinkertonagenter för att fånga in banditer och banditligor som rånade värdetransporter, främst Wells Fargos och Union Pacifics transporter. Dess insatser gjorde att Butch Cassidys Wild Bunch upplöstes och Butch och några av hans kumpaner tog sin tillflykt till Bolivia.

1873 utsträcktes verksamheten även till Europa. Efter grundarens död övertogs firman av hans son William Pinkerton (1846-1923).

Strejkbrytare 
Under 1890-talet öppnade detektivbyrån filialer i New York, Boston, Philadelphia, St. Paul, Kansas City och Denver. Under 1890-talet blev Pinkerton ökänd för att organisera och skydda strejkbrytare och utkämpade även direkta strider med strejkande arbetare, och hade i slutet av 1800-talet några tusen anställda. Ohio förbjöd Pinkerton att verka inom statens område, då dess storlek gjorde att byrån kunde användas som en privat armé.

Arkiv 
Företaget hade ett stort arkiv med korrespondens och information som samlats in under åren 1850–1938. Detta överlämnades till den amerikanska staten vid en ceremoni år 2000.

Securitas 
Sedan 2003 ingår Pinkerton's Inc. i Securitaskoncernen där Securitas Acquisition Corp. äger 99,3 % av Pinkerton's Inc.:s utestående aktier.

Kuriosa 

Pinkerton har ett emblem som är ett vakande öga med texten "We never sleep" (engelska för "Vi sover aldrig"). Det är på grund av detta som privatdetektiver (eng. Private Investigator, P.I.) kallas "private eye" (engelska för "privatöga") idag.

Referenser 

 Gillbring, Anders & Tove (1998): Western (rollspelet)
 Securitas AB (1999): Pressmeddelande från Securitas AB - Pinkertonaffären avslutad - 99,3 procents anslutning

Externa länkar 
 The First Private Eye

Företag bildade 1850
Detektiver
Allan Pinkerton

Allan Pinkerton, född 25 augusti 1819 i Glasgow, Skottland, död 1 juli 1884 i Chicago, Illinois, var en skotsk immigrant till USA som 1852 grundade Pinktertons detektivbyrå.

Biografi
Pinkerton lämnade 1850 sin tjänst vid Chicagopolisen och grundade den första och senare den berömda och vittförgrenade privatdetektivbyrån i USA. Byrån hade ursprungligen till specialitet att spåra upp tågrånare. Företagets valspråk var We Never Sleep. Pinkerton byggde upp den federala underrättelsetjänsten från det spionagesystem han utvecklade under det amerikanska inbördeskriget.

Hans söner William och Robert tog 1884 över företaget, som ända fram till att den barnlöse Robert Pinkerton II dog 1967, var i familjens ägo. Sedan 1999 ägs företaget av det svenska företaget Securitas som är ett av de största i världen inom bevakningsbranschen.

Källor

Externa länkar
 Allan Pinkerton
 Allan Pinkerton

Personer från Glasgow
Födda 1819
Avlidna 1884
Skottar
Män
Detektiver
Balansorgan

Balansorgan eller vestibulära systemet återfinns i innerörat där den så kallade hinnlabyrinten med de egentliga hörsel- och balansorganen finns, snäckan och båggångarna. Det innersta hörselbenet, stigbygeln, sitter fast på snäckan i en tunn hinna, det ovala fönstret. Genom att denna hinna är mycket mindre än trumhinnan förstärks ljudet. Snäckan är fylld med vätska (lymfa) och har ett stort antal hörselceller som är förbundna med hjärnan genom hörselnerven.

Balansorganet har till uppgift att bevaka kroppens alla rörelser och lägesförändringar. Det har tre halvcirkelformade rör som kallas båggångarna. De sticker ut från en oval säck, cupula. Både säck och gångar innehåller en vätska och på väggarna sitter mycket fina sinnesceller.

När man rör huvudet rör sig också vätskan i rören, men med en liten eftersläpning. Den relativa rörelsen retar sinnescellerna som skickar signaler via balansnerven till hjärnan. Dessa signaler hjälper till att fokusera synen, då man rör på huvudet.

Hörsel- och balansorgan skyddas av tinningbenet.

Se även 
 Balanssinne

Källor

Externa länkar 

 Bilder på balansorganet
 FASS hemsida

Sinnesorgan
Balanssinne
Örat