kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
A. Le Coq

A. Le Coq är ett estniskt bryggeri beläget i Tartu.

Historia 
Företaget grundades i Preussen 1830 och ägnade sig då åt handel med stout. År 1912 köptes tartubryggeriet Tivoli, med anor från 1826. Företaget förstatligades 1940 och bytte därefter namn till Tartu Õlletehas. Sedan 1968 buteljeras mineralvatten under namnet Värska. Efter Estlands självständighet återtogs nuvarande firmanamn. Företaget förvärvades 1997 av den finska företagsgruppen Olvi.
Enligt företaget själva är de Estlands äldsta dryckestillverkare, konkurrenten Saku påstår sig dock vara landets äldsta bryggeri.

Exempel på varumärken 
 A. Le Coq Premium - ljus lager, 4,7 %
 A. Le Coq Porter - baltisk porter, 6,5 %
 Saaremaa X - stark lager, 10 %
 Fizz Sweet Perry - päroncider baserad på fruktvin, 4,7 %.
 Eesti Kali Kvas - kvass

Besök 
A. Le Coq driver ett ölmuseum vid bryggeriets mälteri i Tartu. Provsmakning och en guidad visning av bryggeriet ingår i entréavgiften. Gruppbesök bör förhandsbokas.

Externa länkar 
 Företagets webbplats

Källor 

Estniska ölmärken
Estniska bryggerier
Företag bildade 1830
Troop Beverly Hills

Troop Beverly Hills är en amerikansk komedifilm från 1989.

Handling
Phyllis lever ett liv som bortskämd och uttråkad lyxhustru i Beverly Hills. När hennes make hotar med att lämna henne, beslutar hon sig för att bli patrulledare för en samling flickscouter, där hennes dotter Hannah och flera rikemansdöttrar ingår. Phyllis kommer snart på kant med Velda, som är ledare för en konkurrerande scoutpatrull, men på ett vildmarksläger för Phyllis chansen att bevisa vad hon duger till.

Om filmen
Troop Beverly Hills regisserades av Jeff Kanew. Huvudrollerna spelas av Shelley Long och Craig T. Nelson.

Rollista (urval)
Shelley Long - Phyllis Nefler 
Craig T. Nelson - Freddy Nefler 
Betty Thomas - Velda Plendor 
Mary Gross - Annie Herman 
Stephanie Beacham - Vicki Sprantz 
Audra Lindley - Frances Temple 
Edd Byrnes - Ross Coleman 
Ami Foster - Claire Sprantz 
Carla Gugino - Chica Barnfell 
Heather Hopper - Tessa DiBlasio 
Kellie Martin - Emily Coleman 
Emily Schulman - Tiffany Honigman 
Tasha Scott - Jasmine Shakar 
Aquilina Soriano - Lily Marcigan 
Jenny Lewis - Hannah Nefler

Externa länkar
 

Amerikanska komedifilmer
Filmer från Columbia Pictures
Goa-Head

Goa-Head är en serie samlingsalbum med goa- och psytrance. De ges sedan 1996 ut två till tre gånger om året av skivmärket Leguan på det tyska skivbolaget Da Music (före 2002 av Nova Tekk). 9 mars 2012 gavs den 29:e volymen ut.

Volymerna ges ut i digipack med två cd-skivor. Cd-fodralen är utsmyckade enligt psykedelisk tradition med motiv från hinduisk religion och mystik, och har alltid en bild av Buddhas huvud på framsidan. På fodralen står det "The Best of Goa-trance & Psychedelic Techno" (’Det bästa av goatrance och psykedelisk techno’). Albumen har genom åren följt utvecklingen av de psykedeliska genrerna. Några återkommande artister på albumen är Atmos, Synchro, Psychonaut och MWNN.

Titeln Goa-Head är en ordvits. Det översätts ordagrant som ’goahuvud’ eller – analogt med exempelvis metal-head – ’goafan’. Det kan också utläsas go ahead, som betyder ’var så god’ eller ’fortsätt’.

Volymer

Referenser 

Musiksamlingar
Trance
Psykedelisk musik
Gemini 1

Gemini 1 var NASA:s första testuppskjutning med en geminikapsel inom Geminiprogrammet. Färden varade i 94 timmar, 58 minuter och 59 sekunder. Starten skedde 8 april 1964 och landade 12 april. Starten skedde från Cape Kennedy Air Force Station och gjordes med en Titan II-raket.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
1964 i USA
Rymdfartsåret 1964
Gemini 2

Gemini 2 var NASA:s andra testuppskjutning med en geminikapsel inom Geminiprogrammet. Färden varade i 18 minuter och 16 sekunder och var en kastbanefärd. 

Starten skedde från Cape Kennedy Air Force Station och gjordes med en Titan II-raket.

Gemini 2:s återinträdes kapsel är den enda geminikapsel som flugit två gånger. Efter att modifierats för MOL-programmet sköts den upp den 3 november 1966. Denna gången med en Titan IIIC raket, från LC-40 vid Cape Kennedy Air Force Station. Flygningen varade i 33 min.

Geminiprogrammet
1965 i USA
Rymdfartsåret 1965
Gemini 3

Gemini 3 var NASA:s första bemannade färd i Geminiprogrammet och sjunde bemannade färden totalt. Astronauterna Virgil I. Grissom och John W. Young flög ombord. Färden genomfördes 23 mars 1965 och varade i 4 timmar 52 minuter och 31 sekunder.

Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Geminiprogrammet
1965 i USA
Rymdfartsåret 1965
Gemini 4

Gemini 4 var NASA:s andra bemannade färd i Geminiprogrammet och åttonde bemannade färden totalt. Astronauterna James A. McDivitt och Edward H. White flög ombord. Färden genomfördes 3 - 7 juni 1965 och varade i 97 timmar 56 minuter och 2 sekunder. 

Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Under flygning genomförde White USA:s första rymdpromenad. Den varade i 22 min.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1965 i USA
Gemini 5

För den svenska rockgruppen, se Gemini Five.

Gemini 5 var NASA:s tredje bemannade färd i Geminiprogrammet och nionde bemannade färden totalt. Astronauterna L. Gordon Cooper och Charles P. Conrad flög ombord. Färden genomfördes 21 - 29 augusti 1965 och varade i 190 timmar 55 minuter och 14 sekunder. 

Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1965 i USA
Rymdfartsåret 1965
Gemini 7

Gemini 7 (officiellt Gemini VII) var NASA:s fjärde bemannade färd i Geminiprogrammet och 10:e bemannade färden totalt. Astronauterna Frank Borman och Jim Lovell flög ombord. Färden genomfördes 4-18 december 1965 och varade i 330 timmar 35 minuter och 1 sekunder. Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Man flög i formation med Gemini 6 och var som närmast endast 0,3 meter från varandra.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1965 i USA
Rymdfartsåret 1965
Gemini 6A

Gemini 6A (officiellt Gemini VI-A) var NASA:s femte bemannade färd i Geminiprogrammet och 11:e bemannade färden totalt. Astronauterna Walter Schirra och Thomas P. Stafford flög ombord. Färden genomfördes 15-16 december 1965 och varade i 25 timmar 51 minuter och 24 sekunder. Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Man flög i formation med Gemini 7 och var som närmast endast 0,3 meter från varandra.

Gemini 6 
Från början hete flygningen Gemini 6 och planen vara att man skulle docka med en Agena-farkost. Men eftersom uppskjutningen av Agena-farkosten misslyckades ställde man in flygningen.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1965 i USA
Rymdfartsåret 1965
Gemini 8

Gemini 8 var Nasas sjätte bemannade färd i Geminiprogrammet och tolfte bemannade färden allt som allt. Astronauterna Neil Armstrong och David R. Scott utgjorde farkostens besättning. Färden genomfördes 16–17 mars 1966 och varade i 10 timmar 41 minuter och 26 sekunder. De lyckades utföra den första dockningen mellan två rymdfarkoster (Geminikapsel och Agenaraket). Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Dockning 
Strax efter dockningen blev man tvungen att avbryta den, på grund av en trasig styrraket som försatte farkosten i en farlig rotation. Behärskningen Neil Armstrong uppvisade då han lyckades häva rotationen, vilken stegrades till ett varv per sekund som mest, tros ha varit en starkt bidragande orsak till att han valdes ut som befälhavare på det prestigefyllda uppdraget Apollo 11, den första månlandningen.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1966 i USA
Rymdfartsåret 1966
Gemini 9A

Gemini 9A (officiellt Gemini IX-A) var NASA:s sjunde bemannade färd i Geminiprogrammet och 13:e bemannade färden totalt. Astronauterna Thomas P. Stafford och Eugene A. Cernan flög ombord. Färden genomfördes 3-6 juni 1966 och varade i 72 timmar 20 minuter och 50 sekunder. Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Målsättning 
Uppdragets mål var bland annat att docka med en Agena målfarkost precis som i Gemini 8:s uppdrag. Emellertid så hade Atlas-raketen problem då Agena sköts upp den 17 maj 1966, kort före Geminis planerade uppskjutning, och Agena lyckades inte komma upp i omloppsbana.

Den 1 juni skickades ett ersättningsmål upp i stället för Agenan, den så kallade ATDA-målfarkosten (Augmented Target Docking Adapter). Uppskjutningen gick bra, men tyvärr lossnade inte start-skyddshöljet på målfarkosten, utan detta satt kvar över dockningsporten. Detta gjorde att ATDA:n såg ut som en, med Staffords ord, "arg alligator", och att någon dockning inte blev möjlig att genomföra.

På programmet stod också en rymdpromenad. Det var planerat att Cernan skulle ta sig bakpå rymdfarkosten och där spänna fast sig i en jetpack utvecklad av USA:s flygvapen (denna jetpack var en föregångare till MMU, den jetpack som användes av Rymdfärjans astronauter på 1980-talet). Men Cernans rymdpromenad fick problem från början. Det var svårt att ta sig fram i mikrogravitationen, i synnerhet som Gemini saknade yttre handtag och fotsteg. Hans visir immade igen, han svettades och pulsen gick upp i 195 slag/minut, och det hela tog alltför lång tid. Efter 128 minuter på utsidan, blev han tvungen att återvända in i farkosten. Jetpacken användes aldrig.

På programmet fanns även sju stycken experiment som skulle utföras, bland annat två fotoexperiment. Några av experimenten lyckades, dock inte alla.

Återfärden 
På det 45:e varvet runt jorden, startade de raketerna för återfärd. Datorn fungerade denna gång felfritt, och de landade lyckligt i havet, endast 700 meter från den planerade landningsplatsen.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1966 i USA
Rymdfartsåret 1966
Gemini 10

Gemini 10 var NASA:s åttonde bemannade färd i Geminiprogrammet och 14:e bemannade färden totalt. Astronauterna John W. Young och Michael Collins flög ombord. Färden genomfördes 18 - 21 juli 1966 och varade i 70 timmar 46 minuter och 39 sekunder. 

Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1966 i USA
Rymdfartsåret 1966
Gemini 11

Gemini 11 var NASA:s nionde bemannade färd i Geminiprogrammet och 15:e bemannade färden totalt. Astronauterna Charles P. Conrad och Richard F. Gordon flög ombord. Färden genomfördes 12–16 september 1966 och varade i 71 timmar, 17 minuter och 8 sekunder. 

Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1966 i USA
Rymdfartsåret 1966
Gemini 12

Gemini 12 var NASA:s 10:e bemannade och sista flygningen i Geminiprogrammet och 16:e bemannade färden totalt. Astronauterna Buzz Aldrin och Jim Lovell flög ombord. Färden genomfördes 11 - 15 november 1966 och varade i 74 timmar 34 minuter och 31 sekunder. 

Farkosten sköts upp med en Titan II-raket från Cape Kennedy Air Force Station.

Källor

Fotnoter

Geminiprogrammet
Rymdfarkoster
1966 i USA
Rymdfartsåret 1966
Olle Nilsson (musiker)

Olle Hilding Nilsson, ursprungligen Bengt Olof Hilding Nilsson, född 26 december 1946 i Söderköpings församling, Östergötlands län, är en svensk gitarrist, sångare, kompositör och textförfattare.

Nilsson bildade 1965 i Finspång bandet 14, med vilket han medverkade på ett album och flera singlar, utgivna på skivbolaget Olga Records. I syfte att bedriva musikstudier flyttade han senare till Stockholm, där han 1970 blev medlem i bandet Vildkaktus, vilket efter några år ombildades till Ibis. Med dessa band medverkade han på totalt fyra album. År 1982 flyttade han till Norrköping för att arbeta som musiklärare. År 1988 blev han medlem i bandet Liverpool, som inspireras av eller rent av spelar John Lennons och The Beatles musik. Han blev allmänt känd när han 1994 tog hem segern i den första omgången av Sikta mot stjärnorna som John Lennon med låten "Imagine". 1995 gav han ut albumet Olle Nilsson och singeln "Lovers and Friends". Bandet Liverpool deltog i Melodifestivalen 2003 och har flera gånger uppträtt på Beatlesfestivalen i Liverpool.

Referenser 
Officiell webbplats
Finspång har talang

Noter 

Födda 1946
Svenska gitarrister
Svenska pop- och rockmusiker
Män
Levande personer
Personer från Söderköping
Riddare (olika betydelser)

Riddare kan syfta på:

 Riddare –  ursprungligen en medeltida titel för en frälseman som fått riddarslaget
 Riddare – en medlem i en riddarorden
 Riddare, Hejnum – en gård i Hejnums socken på Gotland
 Fattiga riddare – en rätt gjord av bröd (oftast vitt) som fått ligga i en blandning av ägg, mjöl och mjölk och sedan stekts
 Fattiga riddare (förening) – ett antal föreningar för skuldsatta i Sverige som hjälper privatpersoner som har hamnat i en svår ekonomisk sits
 Riddarna (band) – ett rockband från Gotland som grundades 2009
 Riddarna (pjäs) – en pjäs från 424 f.Kr. av den grekiske författaren Aristofanes
Australian kelpie

Australian kelpie (även australisk kelpie) är en hundras från Australien som framförallt är vallhund.

Historik 
Kelpien härstammar från olika vallhundar som fördes till Australien av skottar och engelsmän under 1800-talet. Från dessa hundar formades en typ som med outtröttlighet var användbar både på de öppna slätterna och i trånga fållor.

Rasnamnet har kelpien fått efter King's Kelpie, en berömd vallhund på 1870-talet. Kelpie var ett vanligt namn på vallhundar, det kommer från ett gaeliskt ord för vattenande. Den första rasstandarden skrevs 1902, då man fortfarande enbart avlade på vallningsförmågan. 1908 visades rasen på hundutställning i Mellbourne för första gången. Fotografier av King's Kelpie visar att typen fortfarande är sig lik.

Det är dock inte den australiska kelpien utan den s.k. australian stock dog (working kelpie), som enbart avlas på sina vallegenskaper, som man oftast finner på gårdarna i Australien. Dessa två raser härstammar båda från King's Kelpie, men har blivit två egna raser, då uppfödarna blev oense. Australian kelpie är den kelpien man får ställa ut.

Rasen kom till Sverige 1973.

Egenskaper 
I Sverige har Kelpien visat sig vara en utmärkt allroundhund. Den har också visat sig vara användbar som tjänstehund inom såväl bevakning som räddning.

Typiskt för rasen är dess välvilliga inställning till människor och dess läraktighet, vakenhet och samarbetsförmåga.
Helhetsintrycket skall vara en smidig, livlig hund av hög klass, som ger intryck av förmåga till outtröttligt arbete.
En kelpie är mycket arbetsvillig och trivs bäst när den får någon uppgift att lösa.

Som alternativ till bruksprov kan kelpien meritera sig på vallhundsprov för högre utmärkelser på hundutställning.

Utseende 
Australian kelpie skall ha hård muskelkondition kombinerad med stor smidighet i lemmarna. Den skall vara fri från varje antydan till spinkighet.

Källor 
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Extended breed standard of the Australian Kelpie, Australian National Kennel Council (ANKC)

Externa länkar

 Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Kelpieklubben 
 Australian National Kennel Council

Vall-, boskaps- och herdehundar
Hundraser från Australien
Bernard Sumner

Bernard Sumner, född 4 januari, 1956 i Salford, England, var gitarrist och keyboardist i Joy Division. Efter att Ian Curtis i maj 1980 tagit livet av sig, bytte Sumner och de kvarvarande medlemmarna (Peter Hook och Stephen Morris) namn på bandet till New Order. Sumner växte motvilligt fram som permanent sångare och låtskrivare i bandet. Han har även producerat andra Factory Records-band som Happy Mondays och Section 25.
Sumner är också sångare i bandet Bad Lieutenant.

Andra projekt 
1989 gick Sumner ihop med före detta gitarristen i The Smiths, Johnny Marr och bildade sidoprojektet Electronic. Sumner spelade även in skivor tillsammans med Manchesterbanden 808 State och Sub Sub. Sumner gjorde under 1999 ett gästspel på Chemical Brothers låt Out of Control. 2008 bidrog Sumner med sång på den tyska duon Blank & Jones låt Miracle Cure. 2009 släppte han debutalbumet "Never Cry Another Tear" med det nybildade bandet Bad Lieutenant. 2010 samarbetade han med Hot Chip och Hot City i en reklamlåt för Converse. 2013 samarbetade han med Karl Bartos och gjorde låten Musica Ex Machina.

Bibliografi
2014 släppte Sumner en självbiografi, Chapter and Verse - New Order, Joy Division and Me.

På film 
Sumner har porträtterats på film två gånger. I filmen 24 Hour Party People från 2002, som skildrar musiklivet i Manchester vid tiden för The Factorys uppgång och fall, spelas Bernard Sumner av skådespelaren John Simm. I filmen Control från 2007, som handlar om Joy Divisions sångare Ian Curtis, spelas Sumner av James Anthony Pearson.

Noter

Externa länkar

 Bernard Sumner @ Joy Division - The Eternal
 Bernard Sumner på AllMusic

Födda 1956
Brittiska gitarrister
Brittiska keyboardister
Brittiska sångare
Män
Levande personer
Medlemmar i New Order
Personer från Salford
Synthpopsångare
Kopparverket

Kopparverket (Riddarhyttans kopparverk) kallas platsen för det sista kopparverket i Riddarhyttan i Skinnskattebergs kommun. Det sista verket var i drift 1819–1873 men kopparhanteringen började redan på medeltiden. Området, som innehåller flera intressanta lämningar, ingår i Ekomuseum Bergslagen.

Historia

Kopparhanteringen i Riddarhyttan har medeltida anor, och kom tidigt att ske i kronans regi. Redan 1437 omnämns Gambla riddarehytthen, men troligen har verksamheten pågått tidigare. Riddarhyttans kopparverk anlades 1616–1617 vid vattendraget mellan Övre och Nedre Skärsjön, och anses vara en fortsättning på det kronobruk som fanns i Skinnskatteberg. Upprätthållandet av kopparhanteringen ansågs som viktigt och järnhanteringen hade tillfrämsta uppgift att underlätta driften av "det ädlare verket" genom sin säkrare vinst. 

Vid Nedre Skärsjöns södra strand anlades redan 1610 en hytta och en fallhammare av Tomas Hammarsmed på platsen för en äldre medeltida kopparhytta, Munkhyttan. När den gamla kopparhyttan lades ned i början av 1800-talet byggdes en ny upp på platsen för den år 1610 privilegierade hammaren och hyttan. Det nya kopparverket kunde tas i drift 1819, malmen bröts dock fortfarande i Östergruvan på andra sidan av sjön. Nedanför kopparverket anlades ett invecklat system av dammar, fall och underjordiska rännor, vilka gjorde att ett effektivt utnyttjande av vattenkraften blev möjlig. 

Produktionen vid verket var på 1830-talet ca 70 ton, år 1849 beskrivs det ha omkring 290 skeppunds tillverkning. En del av den råkoppar som framställdes gick till myntverket i Avesta. Malmens låga kopparhalt gjorde emellertid att kopparverkets storhetstid blev kort, och 1873 lades verksamheten ned.

Sevärdheter
Kvar idag finns resterna efter det sista kopparverket som lades ned 1873. Det är beläget strax öster om nuvarande tätorten Riddarhyttan. Här finns kopparboden i sten uppförd 1819. Från samma tid härstammar även en förvaltarbostad i timmer med panel. Flera husgrunder samt lämningarna efter rostugnarna finns också. En skyltad vandringsled finns runt området.

Bilder

Källor
Eva Skyllberg - Atlas över Sveriges Bergslag, Skinnskattebergs bergslag (1997)
Iron and Steel in Sweden (1920)
Nordisk Familjebok
Ekomuseum Bergslagen: Kopparverket.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Skinnskattebergs kommun
Bergsbruk
Industriminnen i Västmanland
Svenska kronobruk
Ekomuseum Bergslagen
Håverud

Håverud är en småort i Skålleruds socken i Melleruds kommun i Dalsland, som hade 124 invånare 2015. Orten ligger vid Dalslands kanal och dess akvedukt vid Håverud.

Historia
Akvedukten färdigställdes av Nils Ericson 1868 och över akvedukten går både en landsvägsbro och en järnvägsbro. 

Tre rederier har passagerartrafik som passerar Håverud. Det är M/S Dalslandia, M/S Storholmen och M/S Nils Ericson.

På kanalmuseet i Håverud berättas om barn, kvinnor och män samt deras liv vid älvarna, sjöarna och Dalslands kanal, från 1800-talets jordbruk till dagens pappersbruk. På museet har man byggt upp autentiska miljöer som visar livet under de olika epokerna. 

Järnvägsbron tillhör Dal-Västra Värmlands Järnväg och byggdes klar 1925. Vägbron (Håverudsbron) är från 1987 och ersatte en äldre liknande bro från 1938. Bron fick utmärkelsen "Vackra vägars pris 1992", ett pris från Vägverket för den vackraste nybyggda eller ombyggda vägen .

Håverud fick en egen poststation 11 april 1918, först med stavningen Håfverud. Postinrättningen drogs in 30 januari 1971; därefter var det Mellerud 2 i Åsensbruk som var närmaste postanstalt.

Befolkningsutveckling

Fotogalleri

Källor
Dalslands kanal
Industrihistoria.se

Noter

Orter i Melleruds kommun
Svenska järnbruk
Småorter i Sverige
Tidigare tätorter i Västra Götalands län
Montpelier

Montpelier kan syfta på:

Geografi

USA 

 Montpelier, Louisiana, ort, Saint Helena Parish, 
 Montpelier, Indiana, ort, Blackford County, 
 Montpelier, Ohio, ort, Williams County, 
 Montpelier, Vermont, delstatshuvudstad, Washington County, 
 Montpelier, Idaho, ort, Bear Lake County,

Se även
 East Montpelier

Se även
 Montpellier (olika betydelser)

Robotskapade USAförgreningar
Craig Gannon

Craig Gannon, född 30 juli 1966 i Manchester, är en brittisk gitarrist, mest känd för att han var gitarrist i The Smiths år 1986.

Karriär 
Gannon hade redan fått smaka på kändisskapet för sitt arbete med Aztec Camera innan han började arbeta med The Smiths. När basisten Andy Rourke sparkades från The Smiths under första kvartalet 1986, fick Gannon ta hans plats. Det tog dock inte mer än några veckor innan Rourke kom tillbaka i bandet och tog tillbaka platsen som basist, och Gannon fick istället uppdraget att ackompanjera bandet på gitarr, han spelade på singlarna "Panic" och "Ask" och turnerade med bandet i Storbritannien, Kanada och USA. Gannon spelade även på låten "You Just Haven't Earned It Yet, Baby", som var inkluderad i The World Won't Listen kompilationen. Efter att turnén slutade i oktober 1986, blev Gannon avskedad.

Efter sin period i The Smiths, gick Gannon med i The Adult Net och The Cradle, och spelade med Morrissey på hans solodebut, och 1989 års singlar "The Last of the Famous International Playboys" och "Interesting Drug". Samma år stämde han Morrissey och Johnny Marr för att han inte fått några pengar för sitt medverkande i låttexter (noterbart för "Ask"). Ärendet gick till domstol, och Gannon fick till slut 48 000 pund.

Diskografi

Med The Smiths

Singlar 
 "Panic" (1986)
 "Ask" (1986)

Album 
 The World Won't Listen (kompilation, 1987)
 Louder Than Bombs (kompilation, 1987)
 Rank (live, 1988 [inspelat 1986])
 Best...I (kompilation, 1992)
 ...Best II (kompilation, 1992)
 Singles (kompilation, 1995)
 The Very Best of The Smiths (kompilation, 2001)

Med Morrissey

Singlar 
 "The Last of the Famous International Playboys"  (1989)
 "Interesting Drug" (1989)

Album 
 Bona Drag (kompilation, 1990)
 World of Morrissey (kompilation, 1995)

Födda 1966
Brittiska gitarrister
Brittiska rockmusiker
Män
Levande personer
Medlemmar i The Smiths
Personer från Manchester
Java Runtime Environment

Java Runtime Environment är ett programpaket från Sun Microsystems som används för att köra program skrivna i Java.

Programpaketet består av Java Virtual Machine (JVM) och programmeringsgränssnittet (API).

Se även  
 JDK

Datorprogram

en:Java virtual machine#Execution environment
Lackskor

Lackskor är en typ av läderskor där en tunn, genomskinlig, plastyta har lagts på lädret. Detta ger lädret en mycket glansig yta. Metoden uppfanns av Seth Boyden år 1818, men då användes inte plast utan linolja för att ge den glansiga ytan. För herrar används vanligtvis lackskor till frack och smoking.

Skor