kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Prolin

Prolin (förkortas Pro eller P) är kemisk förening med summaformeln C5H9NO2. Ämnet är en av de 20 aminosyrorna som är byggstenar i proteiner. Ämnet tillhör gruppen neutrala, hydrofoba, opolära aminosyror.

Dess uppbyggnad skiljer sig något från de övriga genom att "R(e)-gruppen" även är bunden till amingruppen, detta bidrar till att ge en stabil struktur åt proteinet. Se artikeln för aminosyror.

I den genetiska koden kodas prolin av fyra kodon: CCU, CCC, CCA och CCG.

Referenser 

Cykliska aminosyror
Pyrrolidiner
Brittiska ostindiska kompaniets generalguvernörer i Indien

Brittiska ostindiska kompaniets generalguvernörer i Indien – landets högst uppsatta koloniale ämbetsmän – var under slutet av 1700-talet och första hälften av 1800-talet bland världens mäktigaste män. Kompaniet var inte bara ett företag, det utövade också politisk kontroll över så mycket som en femtedel av jordens befolkning.

Generalguvernörens residensstad var Calcutta, en stad som Brittiska ostindiska kompaniet självt grundat 1690.

Lista över generalguvernörer
Generalguvernören anges med den titulatur som vanligen används i brittiska och indiska samtida urkunder
 20 okt 1774–1 feb 1785  Warren Hastings  
 1 feb 1785–12 sep 1786  John Macpherson (tillförordnad) 
 12 Sep 1786–28 okt 1793  Charles Mann Cornwallis, Earl of Cornwallis  
 28 okt 1793–mar 1798  Sir John Shore 
 mars 1798–18 maj 1798  Sir Alured Clarke (tillförordnad) 
 18 maj 1798–30 jul 1805  Richard Colley Wellesley, Baron Wellesley  
 30 jul 1805–5 okt 1805  Charles Mann Cornwallis, Marquess Cornwallis 
 10 okt 1805–31 jul 1807  Sir George Hilaro Barlow (tillförordnad) 
 31 jul 1807–4 okt 1813  Gilbert Elliot, 1:e earl av Minto 
 4 okt 1813–9 jan 1823  Francis Rawdon-Hastings, Earl of Moira  
 9 jan 1823–1 aug 1823  John Adam (tillförordnad) 
 1 aug 1823–13 mar 1828  William Pitt Amherst, Baron Amherst  
 13 mar 1828–4 jul 1828  William Butterworth Bayley (tillförordnad) 
 4 jul 1828–20 mar 1835  Lord William Bentinck  
 20 mar 1835–4 mar 1836  Sir Charles Theophilus Metcalfe (tillförordnad)  
 4 mar 1836–28 feb 1842  George Eden, Baron Auckland  
 28 feb 1842–jun 1844  Edward Law, 1:e earl av Ellenborough 
 juni 1844–23 jul 1844  William Wilberforce Bird (tillförordnad)
 23 jul 1844–12 jan 1848  Henry Hardinge  
 12 jan 1848–28 feb 1856  James Andrew Broun Ramsay, Earl of Dalhousie  
 28 feb 1856–1 nov 1858  Charles John Canning, Viscount Canning

Anmärkning 1: Viscount Canning blev den förste vicekungen 1858. Vid denna tidpunkt övergick den politiska kontrollen (som följd av sepoysupproret m.m. från Ostindiska Kompaniet till den brittiska regeringen.
Anmärkning 2: George Canning utnämndes 1822 till generalguvernör, men utnämningen återkallades samma år.

 
Kolonialism i Indien
Ostindiska Kompaniets generalguvernörer
Listor över personer
Alanin

Alanin (förkortas Ala eller A) är en av de 20 aminosyrorna som är byggstenar i proteiner. Den är neutral, hydrofob och opolär. Den är den näst minsta aminosyran, efter glycin.

I den genetiska koden kodas alanin av fyra kodon: GCU, GCC, GCA och GCG.

Alanin är icke-essentiell, och bildas av bland annat pyruvat, men kan också intas via föda, till exempel kött, bönor, fullkorn och mjölkprodukter. Den spelar roll i immunförsvaret, glykolysen och citronsyracykeln, varigenom den förser hjärnan och muskler med energi. I hjärnan kan den verka som signalsubstans.

Källor 
 MeSH

Aminosyror
Signalsubstanser
Brittiska ostindiska kompaniets styrelseordförande

Styrelseordförande för Brittiska ostindiska kompaniet under den tid man hade överhögheten över de brittiska områdena i Indien. Med styrelseordförande avses presidenten för det av parlamentet sedan 1784 tillsatta Board of Commissioners for the Affairs of India vanligen kallad Board of Control. Presidenten var vanligen medlem av kabinettet och fungerade i praktiken som minister för Indien. Från kompaniets grundande fanns det en av aktieägarna tillsatt direktion i London, Court of Directors, vilken från 1784 fungerade parallellt med den politiskt tillsatta styrelsen. 

1784-1790  Thomas Townshend, 1:e viscount Sydney 
1790-1793  William Grenville, 1:e baron Grenville 
1793-1801  Henry Dundas 
1801-1802  George Legge, 3:e earl av Dartmouth 
1802-1806  Robert Stewart, viscount Castlereagh 
1806-1806  Gilbert Elliot 
1806-1806  Thomas Grenville
1806-1807  George Tierney 
1807-1809  Robert Dundas 
1809-1809  Dudley Ryder, 1:e earl av Harrowby 
1809-1812  Robert Dundas 
1812-1816  Robert Hobart, 4:e earl av Buckinghamshire 
1816-1821  George Canning 
1821-1822  Charles Bathurst 
1822-1828  Charles Williams-Wynn 
1828-1828  Robert Dundas, 2:e viscount Melville
1828-1830  Edward Law, 2:e baron Ellenborough 
1830-1834  Charles Grant 
1834-1835  Edward Law, 2:e baron Ellenborough 
1835-1841  Sir John Cam Hobhouse 
1841-1841  Edward Law, 2:e baron Ellenborough 
1841-1843  William Vesey-FitzGerald, 2:e baron Fitzgerald och Vesey 
1843-1846  Frederick John Robinson, 1:e earl av Ripon 
1846-1852  Sir John Cam Hobhouse 
1852-1852  Fox Maule 
1852-1852  John Charles Herries 
1852-1855  Sir Charles Wood 
1855-1858  Robert Vernon Smith 
1858-1858  Edward Law, 1:e earl av Ellenborough 
1858-1858  Edward Stanley, 14:e earl av Derby

Referenser 

Brittiska Indien
Listor med anknytning till Indien
Listor över personer
Trockenbeerenauslese

Trockenbeerenauslese är den högsta kvalitetsklassen för tyska viner. Vinerna görs på druvor som skördas så sent att de torkat nästan till russin. Ofta tillåts de också angripas av ädelröta. Den höga extrakthalten i druvmusten gör att den har svårt att jäsa och vinet får hög restsötma, vilket ger ypperliga dessertviner.

Vinerna har oftast lägre alkoholhalt än de liknande sauternesvinerna och högre restsötma och syra. På grund av de enorma mängderna druvor som går åt att göra Trockenbeerenauslese har de ett mycket högt pris.

Beteckningen används även i Österrike.

Tyska viner
Österrikiska viner
Ord och fraser på tyska
Guwahati

Guwahati är den största staden i den indiska delstaten Assam, och är centralort i distriktet Kamrup Metropolitan. Folkmängden beräknades till cirka 1,1 miljoner invånare 2018. Dispur, som räknas som Assams huvudstad, är idag ett distrikt inom Guwahatis stadsgräns och därför brukar ibland staden nämnas som huvudstad för delstaten.

Staden ligger vid floden Brahmaputra och är centrum för handel, industri och utbildning i regionen. Här finns ett campus av Indiens teknologiska institut. Centrum ligger på flodens södra bank, medan den norra banken så gott som helt består av bostadsområden. Liksom på många andra ställen i nordöstra Indien, som ligger i "monsunbältet", är nederbördsmängderna stora, särskilt från juni till september.

Världens största partihandelsauktioner av te äger rum i Guwahati.

Källor

Orter i Assam
Wäinö Aaltonen

Wäinö Waldemar Aaltonen, född 8 mars 1894 i Karinais, död 30 maj 1966, var en finländsk skulptör och målare.

Biografi 
Wäinö Aaltonen studerade teckning och målning för Victor Westerholm vid Finska Konstföreningens ritskola i Åbo 1910–1915. Därefter ägnade han sig åt skulptur och gjorde som ett betydande ungdomsverk en pojke i granit (1917–1920), som nu finns på Ateneum i Helsingfors. Han blev professor 1940, fil. hedersdoktor i Lund 1941 och ledamot av Finlands Akademi från 1948.. Hans mest kända skulptur är Bronsstaty av Paavo Nurmi från 1925. Han har även gjort minnesmärket över torpedbåten S 2. Bland hans övriga skulpturer finns hjältemonumentet i Nyslott samt Frihetsgudinnan bekransar ungdomen som fanns vid Helsingfors universitet, men förstördes under andra världskriget. I Sverige finns bland andra skulpturen När vänskapsbanden knytes vid Näckrosdammen/Renströmsplatsen i Göteborg, som är en gåva till Göteborgs stad av Åbo stad (ett identiskt exemplar finns i Åbo). För Hässelby villastads kyrka skapade han träskulpturen Barnet med sin skyddsängel.

I samband med byggandet av Wäinö Aaltonens museum i Åbo donerade Aaltonen en betydande mängd av sina verk till staden och dessa utgör nu grunden för stadens konstsamling och för basutställningen i museet.

Aaltonen finns i Sverige representerad vid Moderna museet och Nationalmuseum i Stockholm, i Göteborgs konstmuseum (med ett porträtt av Jean Sibelius), Miliseum och Ateneum

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 

 Wäinö Aaltonen på Åbo webbplats

Finländska målare
Finländska skulptörer
Personer från Pöytis
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Moderna museet
Födda 1894
Avlidna 1966
Män
Representerade vid Ateneum
Abadan

Abadan (persiska: آبادان, arabiska: عبادان) är en hamnstad i provinsen Khuzestan i sydvästra Iran, på en ö (som också heter Abadan) i Persiska viken, vid Shatt al-Arab, floderna Eufrats och Tigris gemensamma mynningsarm. Staden är en viktig utskeppningshamn för Irans olja, och har stora oljeraffinaderier och petrokemisk industri. Folkmängden uppgår till cirka 230 000 invånare.

Geografi 
Abadan ligger på en ö med samma namn vid floden Arvand Roods östra strand i sydvästra hörnet av Iran, precis vid gränsen till Irak och omkring 55 kilometer från Persiska viken. Ön Abadan är cirka 65 kilometer lång och mellan tre och tjugo kilometer bred.

Historia 
Abadan sägs ha grundats av en mystiker vid namn Abbad på 700- eller 800-talet e.Kr. Staden dyker första gången upp i skriftliga källor i mitten på 800-talet, då den nämns av muslimska geografer. Närheten till hamnstaden Basra gjorde att den snabbt utvecklades till en rik stad, där resande köpte vävda stråmattor och salt. Den blev också ett viktigt utskeppningscentrum. När mongolerna invaderade området på 1200-talet försvann emellertid välfärden och Abadan krympte till en fattig by.

1501 grundades safaviddynastin i Iran, något som stabiliserade regionen, men den osmanska invasionen av nuvarande Irak 1534 orsakade konflikter mellan dem och safaviderna och Abadan kunde därför inte blomstra. Först 1847 erkände osmanerna Irans överhöghet över staden.

1909 upptäcktes olja i området, och Anglo-Persian Oil Company valde Abadan som sin främsta raffineringsplats. Det första raffinaderiet öppnades 1912 och hade en kapacitet på 120 000 ton olja per år. Under första världskriget besattes Abadan av Storbritannien för att användas som upplagsplats. Osmanerna försökte 1914 erövra Abadan, men misslyckades. I mitten av 1950-talet var Abadan en av Irans största städer, med världens största oljeraffinaderi och en vältrafikerad hamn.
 
I augusti 1978 brändes över 400 personer till döds i en anlagd brand på biografen Rex i staden, en händelse som var en av de utlösande faktorerna till den iranska revolutionen 1979.

Under Iran–Irak-kriget 1980–1988 förstördes staden och all dess infrastruktur nästan helt och hållet. En stor del av befolkningen flydde, men återuppbyggnaden inleddes nästan omedelbart efter krigsslutet och en del av invånarna återvände på 1990-talet då staden till stor del var återuppbyggd. Oljeexporten har sedan dess återupptagits.

Demografi 
Eftersom Abadan i hög grad påverkats av utländska företag som använder sig av okvalificerad arbetskraft från hela landet är Abadan mycket etniskt och ekonomiskt segregerat. Befolkningen är till största delen persisk, men det finns även en betydande arabisk minoritet.

Med den ekonomiska tillväxt som följde i oljans spår växte även Abadans befolkning. 1948 hade staden omkring 100 000 invånare, varav en tredjedel arbetade vid raffinaderierna. På 1950-talet hade befolkningen ökat till omkring 220 000, och 1976 till 296 000. Vid folkräkningen 1996 var invånarantalet 206 073.

Se även 
Abadankrisen från 1951 till 1954, efter att Iran nationaliserat Anglo-Iranian Oil Companys tillgångar i landet.

Källor

Externa länkar 

Orter i Khuzestan
Hamnstäder i Iran
Claudio Abbado

Claudio Abbado, född 26 juni 1933 i Milano, Lombardiet, död 20 januari 2014 i Bologna, var en italiensk dirigent.

Abbado var bland annat verksam vid La Scala-operan i Milano (1968–1986). Från 1979 till 1986 var han chefsdirigent för Londons symfoniorkester och 1986–1991 var han musikalisk ledare för Wiener Staatsoper. År 1989 valde Berlinfilharmonikerna honom till sin ledare och fasta dirigent, men 2002 avgick han till följd av sviktande hälsa.

Abbado tilldelades 2008 det israeliska Wolfpriset i musik. Han promoverades till hedersdoktor vid universiteten i Ferrara, Cambridge, Aberdeen och Havanna. Bland Abbados många andra hedersutmärkelser hör storkorset av franska Hederslegionen och 2013 blev han senator på livstid.

Källor
Store norske leksikon <snl.no>, ”Claudio Abbado”, 2009-07-21
http://ne.se/school/kort/claudio-abbado
http://www.denstoredanske.dk/index.php?title=Kunst_og_kultur/Musik/Klassisk_musik/Dirigenter_og_operainstrukt%C3%B8rer/Claudio_Abbado
http://www.enotes.com/contemporary-musicians/abbado-claudio-biography

Noter

Italienska dirigenter
Grammy Award-vinnare
Italienska senatorer
Storkorset av Hederslegionen
Hedersdoktorer vid Cambridge University
Mottagare av Wolfpriset i konst
Personer i Italien under 1900-talet
Personer i Italien under 2000-talet
Personer från Milano
Födda 1933
Avlidna 2014
Män
Mottagare av Praemium Imperiale
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Abbas ibn Abd al-Muttalib

Abbas ibn Abd al-Muttalib, född cirka 565, död cirka 653, var den muslimske profeten Muhammeds farbror. Han var en av Muhammeds fars yngsta bröder och bara några år äldre än brorsonen. Efter slaget vid Badr blev han en ivrig anhängare av Muhammeds lära. Han var far till Abdallah ibn al-Abbas och blev stamfader till abbasiderna. Han är begraven på Jannat al-Baqi-begravningsplatsen i Medina.

Referenser

Källhänvisningar

Tryckta källor

Personer i Muhammeds liv
Personligheter inom islam
Män
Födda 565
Avlidna 653
Banu Hashim
Muhammeds familj
ABB Atom

ABB Atom – ursprungligen Asea-Atom, före Aseas sammanslagning med schweiziska Brown-Boveri – var tidigare ett svenskt företag för utveckling och produktion av kärnkraftrelaterade produkter.

Historia
Aseas nukleära historia började redan på 1950-talet när man var med och konstruerade både reaktorn i Ågesta samt Marviken. 1962 började ASEA:s atomkraftavdelning utvecklingen av den svenska lättvattenreaktorn som ledde fram till beställningen av Oskarshamn 1 1965 och byggstart 1966. Samma år startas kärnbränsletillverkning i den så kallade "gamla" bränslefabriken på Finnslätten i Västerås och tillverkning av bränsle till Sveriges första kommersiella kärnkraftverk Oskarshamn 1 som tas i kommersiell drift 1972. År 1969 bildas slutligen genom en sammanslagning av Aseas atomkraftavdelning och statligt ägda AB Atomenergis tekniska verksamheter Asea-Atom. Antalet anställda var vid denna tid 355 st. Under tiden 1966–1985 var Asea-Atom den dominerande leverantören till uppbyggnaden av de svenska och finska kärnkraftsprogrammen. 

År 1971 står den "nya" bränslefabriken klar för tillverkning styrstavar samt kompletta bränsleelement för kokvattenreaktorer (BWR). Ytterligare utbyggnad av fabriken sker och en konverteringsanläggning tas i drift 1976. 1982 köps statens andel ut av Asea och samma år börjar man med tillverkning av bränsle till tryckvattenreaktorer (PWR). 1986 utökar man verksamheten ytterligare genom uranåtervinning. 1988 bildades slutligen ABB Atom efter moderbolagets sammanslagning med Brown-Boveri året innan. Under hela 1980-talet växte antalet anställda och i början av 1990-talet till närmare 1000 anställda. 1990 förvärvas det amerikanska kraftföretaget Combustion Engineering. Under 1990-talet drivs utvecklingen vidare och bränsledivisionen erhåller 1994 utmärkelsen Svensk kvalitet. Under 1990-talet certifieras företaget för både ISO 9001 och ISO 14001. 

Den 1 januari år 2000 köptes företaget av British Nuclear Fuel Ltd (BNFL) och fick genom integrering i Westinghousekoncernen namnet Westinghouse Atom AB. Tre år senare bytte företaget namn till Westinghouse Electric Sweden AB för att förstärka företagets globala kännemärke. Westinghouse ägs sedan 2018 av Brookfield Asset Management.

Reaktorer tillverkade av Asea-Atom
Asea-Atom tillverkade totalt 11 reaktorer, samtliga av typen kokvattenreaktor. Av dessa elva levererades nio till Sverige och två till Finland. Dessutom deltog man i konstruktion och uppförande av Ågestaverket och Marviken.
 
Sverige
Oskarshamn 1, 2, 3
Forsmark 1, 2, 3
Ringhals 1
Barsebäck 1, 2

Finland
Olkiluoto 1, 2

Källor

Noter

Tryckta källor

Internetkällor
 Fakta om Westinghouse och Asea-Atom

Ej längre existerande svenska företag
Organisationer bildade 1969
Organisationer bildade 1988
Svenska kärnkraftsbolag
ABB
Svarta tavlan

"Svarta tavlan" eller krittavla är en särskild skiva, ursprungligen tillverkad av skiffer, som man kan skriva eller rita på med tavelkritor och sedan sudda bort det man har skrivit. Den används bland annat i skolundervisningen, för den aktuella menyn i restauranger och för lek i hemmen. "Svarta tavlan" lever kvar som uttryck, trots att det länge varit vanligt med tavlor i mörkgrönt.

Svarta tavlan används i grundskolesystemen i många delar av världen, ofta väggmonterad längst fram i klassrummet – även om de i Sverige blivit mindre vanliga med tiden. I universitetsvärlden har den varit särskilt vanlig vid undervisning i matematiska och tekniska ämnen. Den svarta tavlan har på senare tid ofta ersatts av moderna alternativ som whiteboard och interaktiv skrivtavla.

För att sudda på en krittavla används vanligen en tavelsudd med textilmaterial eller en tvättsvamp. I äldre tid användes ibland hartassar som tavelsuddar.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

Skolmöbler
Skrivdon
Sahib

Sahib (arabiska: herre, mästare) var en titel med innebörden "herr" som användes för europeiska män i det koloniala Indien. Den kvinnliga motsvarigheten var sahiba eller memsahib ("mem saab"), genom tillägg av engelskans ma’am ("mēm"). Ordet används även som titel i bland annat Afghanistan och avser då en högutbildad eller mäktig person oavsett nationalitet. En guvernör kan således tituleras wali-sahib, en läkare duktur-sahib.

Källor

Indiska titlar
Feodalism
Nationspersonifikation

Nationspersonifikation är en (påhittad) figur som symboliserar ett helt land eller nation och framställs som person eller ibland som ett antropomorft djur. Figuren är normalt antingen högtidlig och majestätisk eller folklig och knipslug. Särskilt i det senare fallet brukar figuren också ofta tillskrivas personlighetsdrag som anses typiska för människor från landet ifråga.

Personifikation efter land

Se även
Antropomorfism
Landsfader
Nationalhjälte

 
Nationalism
Stereotyper och arketyper
Konstmuseum

Konstmuseum är ett museum som har en samling av konstföremål, som visas på permanenta utställningar. Konstmuseerna kan även ha tillfälliga utställningar. Ett konstmuseums uppgift är att förvara, vårda och förevisa konstföremål.

Sveriges äldsta offentliga konstmuseum är Gustav III:s antikmuseum.

Konstmuseer i Finland
Alvar Aalto-museet, Jyväskylä
Amos Andersons konstmuseum, Helsingfors
Didrichsens konst- och kulturmuseum, Helsingfors
Ateneum, Helsingfors
Björneborgs konstmuseum
Hiekkas konstmuseum, Tammerfors
Helsingfors konstmuseum
Emma, Esbo
Gyllenbergs konstmuseum, Helsingfors
Kiasma, Helsingfors
Raumo konstmuseum
Sara Hildéns konstmuseum, Tammerfors
Söderlångviks museum
Tammerfors konstmuseum
Åbo konstmuseum
Ålands konstmuseum

Konstmuseer i Sverige
Nordiska akvarellmuseet, Skärhamn
Axel Ebbes konsthall, Trelleborg
Aguélimuseet, Sala
Borås konstmuseum
Bohusläns museum, Uddevalla
Bror Hjorths hus, Uppsala
Carl Eldhs Ateljémuseum, Stockholm
Carl Larssongården
Charlottenborgs slott - Motala museum
Dalarnas museum
Dalslands konstmuseum, Upperud
Döderhultarmuseet, Oskarshamn
Eksjö museum
Eskilstuna konstmuseum
Gotlands konstmuseum, Visby
Grafikens Hus, Mariefred
Gustav III:s antikmuseum, Stockholm
Hälsinglands museum, Hudiksvall
Länsmuseet Gävleborg, Gävle
Göteborgs konsthall
Göteborgs konstmuseum
Hallands konstmuseum, Halmstad
Jönköpings läns museum, Jönköping
Kalmar konstmuseum
Kristinehamns konstmuseum
Ljungbergmuseet, Ljungby
Malmö konstmuseum
Millesgården, Lidingö
Mjellby konstmuseum , Mjällby
Moderna museet i Stockholm
Museum Anna Nordlander, Skellefteå
Nationalmuseum, Stockholm
Norrköpings konstmuseum
Olle Olsson-huset, Solna
Prins Eugens Waldemarsudde, Stockholm
Rackstadmuseet, Arvika
Röhsska museet, Göteborg
Skissernas museum - Arkiv för dekorativ konst, Lund
Konstmuseet i Skövde
Smålands museum, Växjö
Sundsvalls museum
Teckningsmuseet, Laholm
Tomelilla konsthall
Uppsala konstmuseum
Vetlanda museum och konsthall
Värmlands museum, Karlstad
Västerbottens museum, Umeå
Västerås konstmuseum
Museum Gösta Werner och Havet, Simrishamn
Ystads konstmuseum
Örebro läns museum, Örebro
Örnsköldsviks museum och konsthall
Östergötlands länsmuseum, Linköping

Konstmuseer i andra länder

Eremitaget, S:t Petersburg
Galleria Borghese, Rom
Kapitolinska museerna, Rom
Konstmuseet, Budapest
Kunsthistorisches Museum, Wien
Louisiana, Humlebæk, Danmark
Louvren, Paris
Slottet i Montsoreau – Museet för samtidskonst, Montsoreau
MALBA, Buenos Aires
MASP, São Paulo
Metropolitan Museum of Art, New York
Munchmuseet, Norge
Museum of Modern Art, New York
Nasjonalgalleriet, Oslo
National Gallery, London
Pradomuseet, Madrid
Reykjaviks konstmuseum, Island
Rijksmuseum, Amsterdam
Solomon R. Guggenheim Museum, New York
Tate Gallery, London
Uffizierna, Florens
Kunsthaus Zürich, Zürich

Se även
Konsthall
Pinakotek
Galleri (konst)

Typer av museer
Konstinstitutioner
Tredelningsmetoden

Tredelningsmetoden är en informativ process som kan användas för att hitta ett föremål med avvikande vikt i en mängd av i övrigt lika föremål, till exempel ett falskt mynt i en mängd av äkta. 

Föremålen delas upp i tre högar så att två av högarna har lika många objekt. Dessa två högar vägs på en balansvåg som genast visar om högarna har samma vikt eller ej. Har de det är det tredjehögen det avvikande föremålet måste finnas i. Väger de ojämnt finns det avvikande föremålet i en av högarna, och beroende på om det avvikande föremålet är tyngre eller lättare än de övriga kan man genom denna enda mätning få information om vilken av de tre högarna avvikaren finns i. Den avvikande högen delas på nytt i tre högar på samma sätt och vägs tills det avvikande föremålets utpekats. 

Om man saknar misstanke om vilket av föremålen som avviker i vikt är strategin att dela högarna i så lika stora delar som möjligt den som i genomsnitt leder till minst antal vägningar. Har man från början skäl att misstänka att avvikaren finns bland vissa av föremålen kan det vara en snabbare metod att placera de misstänkta föremålen i den tredje gruppen som görs mindre än de två som vägs.

Se även
 Halveringsmetoden
 Testningsteori

Informationsteori
Halveringsmetoden

Halveringsmetoden är en informativ process som i varje steg reducerar hälften av en mängd möjliga alternativ tills ett alternativ utpekats.

En mängd alternativ delas i två mängder på så sätt, att ena mängden av alternativ kan uteslutas från den information som erhålles till exempel från ett test som besvarar frågan: "Finns det rätta alternativet i den eller den halvan?". "Halvorna" kan skilja en enhet i antal alternativ om mängden i något steg inte är jämnt delbart med 2.

Om ingen förhandsinformation finns är halveringsmetoden den som i genomsnitt leder till att snabbast peka ut ett alternativ.

Se även 
 tredelningsmetoden
 testningsteori
 tjugo frågor
 binärsökning

Informationsteori
Beslutsteori
321

321 (CCCXXI) var ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Mars 
 7 mars – Den romerske kejsaren Konstantin den store utfärdar ett dekret som fastställer veckans innehåll och startdag. Bland annat anges dies Solis Invicti (Söndag) som vilodag på vilken handel är förbjuden, men jordbruk är tillåtet.

Okänt datum 
 Calcidius översätter Platons texter till latin.
 Den romersk-katolska kyrkan tillåts inneha egendom.
 En synod i Alexandria fördömer arianismen.

Födda 
 Valentinianus, romersk kejsare

Avlidna

Externa länkar