kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gábor Szegő

Gábor Szegő, född 20 januari 1895 i Kunhegyes, Österrike-Ungern, död 7 augusti 1985 i  Palo Alto, Kalifornien, var en ungersk matematiker, som tillhörde sin generations viktigaste matematiska analytiker. Hans viktigaste arbeten berörde toeplitzmatriser och ortogonala polynom. Verket Orthogonal polynomials, som publicerades 1939, innehåller viktiga delar av hans arbete och har haft stor betydelse inom många områden av tillämpad matematik, bland annat inom teoretisk fysik, stokastiska processer och numerisk analys.

Szegő var son till Adolf Szegő och Hermina Neuman. Han gifte sig med kemisten Anna Elisabeth Neményi 1919 och fick två barn.

Lärare till von Neumann 
John von Neumann som räknas som 1900-talets kanske främste matematiker och även gav betydelsefulla bidrag inom kvantmekanik, datavetenskap och nationalekonomi blev vid femton års ålder elev till Szegő. Redan vid sex års ålder kunde Neumann räkna ut avancerade matematiska tal med enbart huvudräkning.

Vid deras första möte ska Szegő ha blivit så överväldigad över von Neumanns matematiska begåvning och skicklighet att han fallit i tårar. Szegő blev därefter von Neumanns privatlärare.

Referenser

Se även
 Szegős olikhet

Ungerska matematiker
Födda 1895
Avlidna 1985
Män
Personer från Kunhegyes
Vercingetorix

Vercingetorix, född cirka 82 f.Kr., död 46 f.Kr., var en gallisk krigare från arvernerstammen i centrala Frankrike.

Vercingetorix enade de annars splittrade galliska stammarna i ett uppror mot de av Julius Caesar ledda romerska trupperna. Efter många mindre strider blev han och hans trupper slutligen omringade vid staden Alesia år 52 f.Kr. Trots att andra galliska trupper försökte undsätta staden besegrades de av romarna i slaget vid Alesia. Vercingetorix kapitulerade inför Caesar och fördes till Rom där han hölls fången i Tullianum i fem år. År 46 f.Kr. visades han upp i Caesars triumftåg. Kort därefter blev han avrättad genom strypning.

I populärkulturen 
Vercingetorix förekommer även som en figur i den franska serien Asterix.

Se även
 Galliska kriget

Referenser

Personer som blivit avrättade under antiken
Personer i Gallien
Födda 80-talet f.Kr.
Avlidna 46 f.Kr.
Män
Personer under 000-talet f.Kr.
Ulrika Knutson

Brita Ulrika Knutson, född 8 mars 1957 i Göteborg, är en svensk journalist, författare, programledare och krönikör.

Biografi
Ulrika Knutson, som växte upp i Kalmar, avlade filosofie kandidatexamen i litteraturvetenskap, estetik, nordiska språk, filmvetenskap och engelska. År 2004–2005 innehade hon en gästprofessur vid journalistik- och mediautbildningen vid Göteborgs universitet. Åren 1993–2002 var hon kulturredaktör på tidningen Månadsjournalen. Hon blev 2009 ordförande för Publicistklubben.

Hon deltog 1998 i TV-programmet På Spåret tillsammans med Lasse Eriksson. De gick till final. 

Knutson är hedersledamot i Kalmar nation i Uppsala och var tidigare medlem i Grupp 8. År 2015 utsågs hon till hedersdoktor vid humanistiska fakulteten vid Göteborgs universitet.  Hon är bosatt i Uppsala.

Bibliografi
 1998 – Mallorca: en smaksak, tillsammans med A Lindvall och H Elofsson
 2004 – Kvinnor på gränsen till genombrott. Om Fogelstadkvinnorna
 2009 – Emilia Fogelklou. Sökare, stigfinnare och gränsöverskridare, ett urval av Fogelklous essäer (red)
 2020 –

Som programledare 
 Godmorgon, världen!
 Kulturradion
 Kulturen (TV-program) - 1988  
 Filmkrönikan – 1991

Priser och utmärkelser
 Guldpennan 1997
 Expressens Björn Nilsson-pris 1997
 Stora journalistpriset 2001
 Samfundet De Nios Särskilda pris 2004
 Moa-priset 2005
 Gerard Bonniers stipendium för kulturjournalistik 2005
 Längmanska kulturfondens stora kulturpris 2009
 Jolopriset 2010
 Kalmar kommuns jämställdhetspris 2010
 Karin Gierows pris 2011
 Stora retorikpriset 2015
 Jon-Engströmpriset (Smålands Akademi) 2018
 Uppsala kommuns hedersstipendium 2019
Lotten von Kræmers pris från Samfundet De Nio 2020
Stiftelsen Eva Bonniers 70-årsfonds stipendium 2021

Källor

Externa länkar
 

Svenska radioprogramledare
Svenska journalister under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1900-talet
Sommarvärdar 1988
Aktiva i Grupp 8
Kvinnor
Födda 1957
Levande personer
Vinnare av Stora journalistpriset
Hedersdoktorer vid Göteborgs universitet
Mottagare av Karin Gierows pris
Författare från Göteborg
Journalister från Göteborg
Ordförande för Publicistklubben
Inuitisk konst

Den inuitiska konstens historia kan grovt uppdelas i fem perioder.

För-Dorset
Mellan 2000 och 1000 f.Kr. emigrerade människor från Sibirien över Berings sund till Nordamerika. Dessa människor tillverkade omsorgsfullt formade spjutspetsar i sten.

Dorsetkulturen
Omkring 1000–500 f.Kr. uppstod Dorsetkulturen i östra Kanada. Den var den första som började producera figurativ konst i någon större omfattning; objekt i ben, elfenben och trä som föreställde ansikten, masker, människogestalter, fåglar, björnar och andra djur. Man antar att dessa föremål, som sällan är större än att de ryms i handflatan, hade en magisk innebörd och användes som amuletter.

Thulekulturen
Från norra Alaska till Grönland utvecklades omkring 1000–1200 e.Kr. thulekulturen och dagens inuiter härstammar från denna kultur. Thulekulturen var samtida med de vikingar som etablerade sig i Nordamerika och kom också i konflikt med dem.

Till skillnad från Dorsetkulturens religiösa objekt var thulefolkets vanligen vardagliga föremål som harpuner, kammar, askar i valben och trä. Dessutom tillverkade de märkliga "glasögon" med vackra mönster samt märkliga, "simmande" figurer av människor, fåglar och andra djur. Thulekulturens konst hade utpräglat feminina drag.

Thulefolket var valjägare och de byggde sina hus i sten och valben; några av dessa byggnader står fortfarande kvar.

Historisk tid
Klimatförändringar som innebar kallare klimat och färre valar gjorde att thulekulturen gradvis försvann under perioden 1400–1500 och den europeiska invandringen gjorde att den helt försvunnit på 1700-talet. Under 1800-talet skedde en utveckling som innebar att inuiterna alltmer kom att tillverka föremål avsedda för den europeiska konstmarknaden. Istället för föremål avsedda för den inuitiska vardagen tillverkades allt mer kristna figurer, cigarettaskar och dylikt. Den inuitiska tillvaron genomgick ytterligare en genomgripande förändring med guldruschen omkring 1896.

Nutid
Efter andra världskriget övergav många inuitsamhällen nomadlivet för en mer modern tillvaro. Kontakten med omvärlden ökade avsevärt och med stöd av den kanadensiska regeringen kom den inuitiska skulpturen att genomgå en snabb utveckling. Den har under efterkrigstiden fått allt större internationell uppmärksamhet.

Se även
Primitiv konst
Utomeuropeisk konst

Externa länkar
Timeline of Inuit Art
Epoker i den inuitiska konsten (på engelska)

Konstens historia
Inuiter
GE

GE, Ge eller ge kan avse:

 GE – ett amerikanskt bolag, se General Electric
 GE – IATA:s flygbolagskod för TransAsia Airways i Taipei, Kina
 GE – beteckning på fiskebåt från Gävle, se Svenska distriktsbeteckningar
 GE – landskod för Georgien
 Ge – kemiskt tecken för Germanium
 Ge – en grekisk gudinna, se Gaia
 .ge – nationell toppdomän för Georgien

Personer 
 Nikolaj Ge (1831–1894), en rysk målare
Oda Nobunaga

Oda Nobunaga (織田 信長), född 23 juni 1534 i Nagoya-jō, Owari, död 21 juni 1582 i Honnō-ji, Kyoto, var en japansk daimyo. Nobunaga var son till Oda Nobuhide, en mindre daimyo som verkade vid nuvarande Nagoya, öster om nuvarande Kyoto. 1568 erövrade han Miyako för shogunens räkning, men fördrev 1573 den siste shogunen av Ashikaga, vilket utplånade Ashikaga-shogunatet. Nobunaga skulle förmodligen ha blivit shogun, men han tvingades att begå självmord 1582 efter att en av hans generaler Akechi Mitsuhide förrådde honom. I Japan räknas Oda Nobunaga tillsammans med hans efterföljare Toyotomi Hideyoshi och Tokugawa Ieyasu som de tre krigsherrar som enade Japan under sengoku.

Se även 
 Japans historia

Externa länkar 

Japanska härskare
Födda 1534
Avlidna 1582
Män
Personer i Japan under 1500-talet
WP:Projekt Japan
Påtvingade självmord
Aaron Ciechanover

Aaron Ciechanover, född 1 oktober 1947 i Haifa, är en israelisk biokemist, som är verksam vid den tekniska högskolan Technion i Haifa.

Ciechanover mottog, tillsammans med Avram Hershko och Irwin Rose, 2004 års Nobelpris i kemi
för upptäckten av ubiquitinmedierad proteinnedbrytning.

Aaron Ciechanover, Hershko och Rose har upptäckt och utforskat mekanismerna som styr nedbrytningen av oönskade proteiner i cellerna. Nedbrytningen sker inte urskillningslöst utan genom en i detalj styrd process, där just de proteiner som ska brytas ned i ett visst ögonblick förses med en molekylär etikett i form av en molekyl kallad ubiquitin. Proteinerna transporteras sedan till proteasomerna i cellen där de hackas sönder i småbitar och förstörs.

År 2000 tilldelades han Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 2004
 Nobelprize.org, Aaron Ciechanover – självbiografi

Nobelpristagare i kemi
Israeliska kemister
Män
Födda 1947
Levande personer
Personer från Haifa
Avram Hershko

Avram Hershko, född 31 december 1937 i Karcag, Ungern, är en israelisk biokemist, verksam vid den tekniska högskolan Technion i Haifa. Hershko mottog, tillsammans med Aaron Ciechanover och Irwin Rose, 2004 års nobelpris i kemi för upptäckten av ubiquitinmedierad proteinnedbrytning.

Ciechanover, Hershko och Rose har upptäckt och utforskat mekanismerna som styr nedbrytningen av oönskade proteiner i cellerna. Nedbrytningen sker inte urskillningslöst utan genom en i detalj styrd process där just de proteiner som ska brytas ned i ett visst ögonblick förses med en molekylär etikett i form av en molekyl kallad ubiquitin. Proteinerna transporteras sedan till proteasomerna i cellen där de hackas sönder i småbitar och förstörs.

2000 tilldelades han Albert Lasker Basic Medical Research Award och 2001 Wolfpriset i medicin tillsammans med Alexander Varshavsky.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 2004
 Nobelprize.org, Avram Hershko – självbiografi

Israeliska kemister
Nobelpristagare i kemi
Wolfpristagare i medicin
Födda 1937
Män
Levande personer
Personer från Karcag
Irwin Rose

Irwin Rose, född 16 juli 1926 i Brooklyn i New York, död 2 juni 2015 i Deerfield i Massachusetts, var en amerikansk biokemist vid University of California, Irvine.

Han tilldelades, tillsammans med Aaron Ciechanover och Avram Hershko, 2004 års nobelpris i kemi för "upptäckten av ubiquitinmedierad proteinnedbrytning".

Ciechanover, Hershko och Rose har upptäckt och utforskat mekanismerna som styr nedbrytningen av oönskade proteiner i cellerna. Nedbrytningen sker inte urskillningslöst utan genom en i detalj styrd process där just de proteiner som ska brytas ned i ett visst ögonblick förses med en molekylär etikett i form av en molekyl kallad ubiquitin. Proteinerna transporteras sedan till proteasomerna i cellen där de hackas sönder i småbitar och förstörs.

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i kemi 2004
 Nobelprize.org, Irwin Rose – självbiografi
 Dödsnotis - New York Times

Nobelpristagare i kemi
Födda 1926
Män
Avlidna 2015
Alumner från University of Chicago
SKA

SKA kan syfta på:
 Square Kilometre Array – ett framtida radioteleskop med beräknat brukbarhet under 2020-talet
 Sveriges Kommunistiska Arbetarförbund – svenskt kommunistiskt förbund, 1956–1967
 Sveriges Kommunistiska Arbetarparti – svenskt kommunistiskt parti, 1980–1993
 Säker Kundanslutning (sedermera Secure End User connection) – en kvalitetssatsning av stadsnätsföreningen.
 Sällskapet för Kreativ Anakronism – den svenska delen av Society for Creative Anachronism
 Statens kriminaltekniska anstalt (sedermera Nationellt forensiskt centrum) – svenskt krinalteknisk anstalt grundad 1939, med Harry Söderman som första föreståndare

Se även
 Ska
Alvhem

Alvhem är en tätort i Ale kommun. Samhället ligger vid E45 och Norge/Vänerbanan (tidigare Bergslagsbanan), öster om Göta älv, knappt 40 km nordost om Göteborg C.

Historia

I samband med att Lödöse-Lilla Edets Järnväg (nu Lilla Edet-banan) anslöts till Bergslagsbanan öppnades Alvhems station vid anslutningen 1906. Alvhem ersatte hållplatsen Tingberg (på Bergslagsbanan) i Lödöse, eftersom det inte fanns plats att anlägga någon bangård för godstrafiken vid grannsamhället. Persontrafiken på Lödöse-Lilla Edets Järnväg upphörde 1953. Alvhems station stängdes 1970 när lokaltågen mellan Trollhättan och Göteborg drogs in. När lokal persontrafik på sträckningen åter etablerades 2012, anlades en ny station, Lödöse södra, en knapp kilometer norr om samhället.

Dåvarande Skepplanda landskommun bestämde i början av 1960-talet att lägga ut byggnadsplaner i Alvhem intill stationen där det tidigare funnits bl.a. ett litet järnvägshotell. Orten blev tätort 1975. Stationen och samhället har fått namn efter byn Alvhem (som från 2015 till större delen ingår i tätorten) med Alvhems kungsgård.

Befolkningsutveckling

Se även 
 Skepplanda socken

Noter

Källor 
 Bror A. Andersson: ”Skepplanda socken”, Säffle 1972

Externa länkar
Alfhem, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Tätorter i Sverige
Orter i Ale kommun
Orter i Lilla Edets kommun
Torget.se

Torget.se var en webbplats som startades av statligt ägda Posten den 8 maj 1996. 

Den har i efterhand kommit att omnämnas som ett av de mest kostsamma IT-satsningarna i Sverige någonsin och cirka 900 miljoner kronor försvann.

Bakgrund 
Idén till en datasatsning från Postens sida kom sommaren 1995 från Bengt Norin som blev uppbackad av brevchefen Börge Österholm och generaldirektören Ulf Dahlsten, som ville satsa på en sajt på nätet som skulle fungera som en digital marknadsplats där företag kunde erbjuda varor och tjänster. Utvecklingen av sajten involverade av en rad externa konsulter och reklambyråer och ägde rum i högt tempo för att möta konkurrensen från både inhemska och utländska webbportaler.

Torgets största konkurrent var Telias webbportal Passagen. Det faktum att två stora aktörer tidigt satsade på internet har framhållits som viktigt för Sveriges internetutveckling.

Tiden med Posten som ägare 
Webbplatsen startades den 8 maj 1996 och då kunde man chatta med kändisar, ha egen webbplats, skriva i diskussionsforum mm. Sidan byggdes av Icon Medialab och chefredaktör var Mattias Hansson. Webbplatsen hade även en redaktion som skrev artiklar och skötte frågespalter. Posten lade ner hundratals miljoner kronor på webbplatsen. Tanken var att besökarna skulle handla över internet och att Posten skulle tjäna pengar på ökad pakethantering. Detta lyckades dock inte då besökarna var mer intresserade av att chatta. Så småningom avskaffades alla former av interaktion. Efter att ha förlorat minst 900 miljoner kronor såldes år 2001 92 procent av aktierna till finansmannen Kjell Spångberg. I januari 2004 sålde Spångberg sina aktier till IT-konsultföretaget Result där Ola Ahlvarsson är ägare. Posten äger dock fortfarande en liten aktiepost.

Utvecklingen med EDSA som ägare 
År 2006 togs Torget.se över av EDSA Förlag AB för nyutveckling och den 1 september bytte bolaget namn till Svenska Torget AB. Nylanseringen skedde den 10 september som en sammanslagning av 3 webbplatser: gamla lokaldelen.se. foretagsfakta.se samt torget.se. Man placerade sig på sökmarknaden för att konkurrera med de övriga stora söktjänsterna i Sverige. Tiden med EDSA som ägare gav inte torget.se den bästa utvecklingen. I december 2006 lades varumärket ner. EDSA sålde varumärket torget.se i bolaget Lokaldelen i Sverige AB.

Nylansering med FCR Media 
År 2015 lanserade ClearSense, som Lokaldelen i Sverige AB kallar sig utåt, nya Torget.se. Webbplatsen är fortfarande en söktjänst, men har nu även andra funktioner.

Källor 
IDG 15 november 2010, artiklar om Torget.se
Dagens Nyheter 3 mars 2003, om nedläggningen av Torget.se med bakgrundsinformation

Noter

Nedlagda svenska webbplatser
Portal: Internet i Sverige
Bildanden 1996
Svenska communityn
Benestad, Alvesta kommun

Benestad är en småort i Alvesta kommun, Kronobergs län.

Benestad består av två vägar som går parallellt mellan Alvesta och Blädinge kyrkby.

Noter

Orter i Alvesta kommun
Småorter i Sverige
Patrick Tambay

Patrick Tambay, född 25 juni 1949 i Paris, död 4 december 2022 i Paris, var en fransk racerförare, TV-kommentator och vice borgmästare i Le Cannet utanför Cannes.

Racingkarriär 

Patrick Tambay körde Formel 1 och rönte vissa framgångar  när han gick över till Ferrari efter att deras försteförare Gilles Villeneuve hade omkommit. Han vann två lopp, det första, Tysklands Grand Prix 1982, efter att hans stallkamrat Didier Pironi hade kraschat under träningen.  Tambay fick sparken från Ferrari 1984 och gick då till Renault och senare till Team Haas, där han avslutade sin formel 1-karriär. Han kom som bäst fyra i formel 1-VM 1983.

Tambay återvände till racing 1989 då han började köra sportvagnsracing för Jaguar. Till meriterna hör en fjärdeplats i Le Mans 24-timmars. Han har också kört Paris-Dakar-rallyt och där slutat bland de tre första två gånger.

Personligt liv och hälsa 
Efter sin racingkarriär blev Tambay kommentator på fransk television. Han var också vice borgmästare i Le Cannet, en förort utanför Cannes. Han var gudfar till Formel 1-föraren Jacques Villeneuve medan hans son Adrien Tambay körde i DTM mellan 2012 och 2016.

Tambay diagnostiserades med parkinsons sjukdom som han levde med under flera år. Den 4 december 2022 avled han i sviterna av sjukdomen, 73 år gammal.

F1-karriär

Noter

Källor 

Födda 1949
Franska racerförare
Franska Formel 1-förare
Ferrari F1-förare
Idrottare från Paris
Ligier F1-förare
McLarenförare
Renault F1-förare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1980-talet
Män
Avlidna 2022
Franska idrottare under 1900-talet
The Jamie Kennedy Experiment

The Jamie Kennedy Experiment (i Sverige enbart Jamie Kennedy)  är ett halvtimmeslångt amerikanskt tv-program som ursprungligen sänts på The WB Television Network. Värd för programmet är Jamie Kennedy som presenterar en kombination av dolda kameror och sketcher.

Formatet påminner om det mycket äldre Dolda kameran, men innehåller annorlunda och mer vuxen humor.

The Jamie Kennedy Experiment gick ut på att värden för programmet Jamie Kennedy, maskerar ut sig till olika karaktärer och lurar olika personer i olika sammanhang.

I april 2004 lades programmet ner på grund av dalande tittarsiffror.

I Sverige, Norge och Danmark har programmet visats på Viasats kanaler TV3, ZTV, TV6 och 3+.

Amerikanska TV-program
TV-program i The WB
Gamla Svinesundsbron

Gamla Svinesundsbron är en bro över sundet Svinesund, vilket utgör gräns mellan Sverige (Strömstads kommun i Västra Götalands län) och Norge (Haldens kommun i Viken fylke). Bron byggdes invigdes 1946 och är 420 meter lång, med en segelfri höjd på 58 meter. 2005 kompletterades den med en ny bro.

Historik

Bygge 
Bron började byggas den 1 april 1939, efter att Norge och Sverige enats om brobygget över landsgränsen mellan länderna. I samband med Nazitysklands invasion 9 april 1940 avbröts byggarbetet, för att återupptas i slutet av juni samma år. En sprängolycka på den svenska sidan 1942 ledde till ett nytt och denna gång längre avbrott i bygget, och det klarlades aldrig om sprängningen var ett resultat av olycka eller sabotage.

Först efter andra världskrigets slut återupptog man och färdigställde brobygget. Den färdigbyggda bron invigdes slutligen 15 juni 1946, i närvaro av Norges kung Haakon VII  och Sveriges kronprins Gustav Adolf. Bron ersatte då en färja över sundet.

Ny bro 

Den 10 juni 2005 öppnades en ny bro som då fick överta namnet Svinesundsbron. Den gamla bron fick då istället heta Gamla Svinesundsbron. Vägen var E6 till dess, men efter det kallas vägen på den svenska sidan länsväg O 1040 och fylkesvei 118 på den norska.

Mellan 1 juli 2005 och 15 mars 2021 var såväl Gamla Svinesundsbron som (Nya) Svinesundsbron avgiftsbelagda.

Utseende och användning 
Bron är smal enligt nutida svensk standard men har trottoarer på båda sidor, skyddade med vägräcken. Bron ligger ödsligt, men det finns rastplatser, turistinformation och affärer vid båda landfästena. På den norska sidan finns ett monument över femtioårsdagen av brons öppnande, med Norges och Sveriges kungars namnteckningar.

Den ökade gränshandeln av norrmän i Sverige har medfört en stor trafikintensitet på båda broarna, då ett flertal köpcentrum anlagts nära gränsen. Det bor över 150 000 personer i Norge inom 50 kilometer från bron (och bortåt två miljoner inom 150 kilometer), och de drar gärna nytta av prisskillnaderna mellan länderna.

Källor

Externa länkar

Avgiftsbolagets sajt
Svinesundsinvigningen 

Svinesundsbron, Gamla
Svinesundsbron, Gamla
Broar invigda 1946
Byggnader och anläggningar i Strömstads kommun
Byggnader och anläggningar i Haldens kommun
Relationer mellan Norge och Sverige
Byggnadsminnen i Västra Götalands län
Statliga byggnadsminnen i Sverige
Svinesund
1946 i Sverige
1946 i Norge
Clement Greenberg

Clement Greenberg, född 16 januari 1909, död 7 maj 1994, var en inflytelserik amerikansk konstkritiker.

Greenberg bidrog i hög grad till att konstriktningen abstrakt expressionism uppmärksammades, och då i synnerhet verk av Morris Louis, Barnett Newman och Jackson Pollock, vars måleri han benämnde post-målerisk abstraktion. Greenberg inlemmade även den brittiske skulptören Anthony Caro i denna stildefinition.

Greenberg har skrivit en stor mängd artiklar i konsthistoriska tidskrifter och publicerat en samling essäer, Art and Culture (1965).

Det modernistiska måleriet 

I sin essä ”Modernist Painting” (1963) framhävde Greenberg teorier kring kännetecken för det samtida måleriet. Han hävdade att modernismen karakteriserades av en slags intern kritik av de olika konstarternas möjligheter och begränsningar; en kritik som han kopplade till den filosofiska motsvarighet som utförts av Immanuel Kant. Denna kritiska granskning var inte att betrakta som något medvetet, utan snarare en omedveten konsekvens av konstarternas inneboende struktur. 

Konstarterna söker enligt Greenberg motivera sin egen existens, detta genom att renodla sina respektive särarter. I måleriets fall utgörs denna särart ytterst av färg och form på ett tvådimensionellt plan. Illusion av djup, dvs. centralperspektiv, inkräktar på skulpturens område (som behandlar form på det tredimensionella planet). Detta förklarade enligt Greenberg det modernistiska måleriets strävan efter att framhäva bildplanets ytmässighet. Det modernistiska måleriet tar inte avstånd från föreställande motiv som sådant, snarare är det så att föreställande motiv kräver illusionen av en tredje dimension för att representera objekt som existerar i det fysiska rummet. Det är denna illusion, att dölja konst med konst, som från ett modernistiskt perspektiv blir överflödigt.

Genom en process som av Greenberg beskrivs som empiriska undersökningar testas måleriets förutsättningar. Geometriska kompositioner av till exempel Malevitj eliminerar illusoriska tredimensionella element (som är signifikant för skulpturen) och berättande element (som är signifikant för litteraturen) men kan fortfarande betraktas som måleri samt generera en stark estetisk upplevelse. Detta påvisar att dessa element inte är nödvändiga utan överflödiga för måleriet. Greenberg poängterar att detta inte betyder att de gamla mästarna (se: Kulturell kanon) bör betraktas som irrelevanta isig; snarare är det så att man tidigare angivit irrelevanta skäl till vad det är hos dessa målares verk som gör dem till högkvalitativt måleri. Modernismen är i enligt Greenberg inget brott mot det tidigare måleriet utan en naturlig fortsättning på en linjär utveckling inom den västerländska konsten.

Fotnoter

Amerikanska konstkritiker
Personer i USA under 1900-talet
Födda 1909
Avlidna 1994
Män