kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Centralafrikanska republikens herrlandslag i fotboll

Centralafrikanska republikens fotbollslandslag representerar Centralafrikanska republiken i fotboll. 

Centralafrikanska republiken är ett av världens sämre herrlandslag i fotboll, för närvarande är laget rankat på plats nummer 200 av Fifa, vilket är den sämsta placeringen laget har haft. Laget har under 2000-talet bara spelat 17 matcher. Enda vinsten på 2000-talet kom 2003 mot Gabon, matchen slutade 2-0. Som bäst har laget varit rankat på 153:e plats av Fifa. Laget har en gång varit i final i den centralafrikanska samarbetsorganisationen CEMAC:s cup där även landslagen från Kamerun, Tchad, Kongo-Brazzaville, Ekvatorialguinea och Gabon. Laget förlorade finalen 2003 mot Kamerun.

Afrikanska mästerskapet 
Centralafrikanska republiken har aldrig kvalat in till afrikanska mästerskapet trots försök sedan 1988.

1988 
I förkvalet blev det hemgång direkt för Centralafrikanska republiken ut efter 1-2 hemma och 1-5 republiken Kongo.

2002 
Deras andra kval. Man åkte även denna gång ut i förkvalet efter sammanlagt 1-3 mot DR Kongo. Hemma blev det ändå en liten framgång då man fick 1-1 men borta förlorade man med 0-2.

2004 
Även 2004 försökte Centralafrikanska republiken med kval. Man var i grupp 4 med Burkina Faso, Kongo-Brazzaville och Moçambique. Första matchen slutade med skräll efter 1-1 hemma mot Moçambique. Även mot Kongo tog man en pinne efter 0-0 hemma. Ändå slutade man sist i gruppen med två poäng.

2006 
Centralafrikanska republiken gjorde walkover mot Burkina Faso i förkvalet.

2012 
Detta kval mötte man Marocko, Algeriet och Tanzania. Man gick inte vidare men vann med 2-0 mot Algeriet och 2-1 mot Tanzania.

Referenser

Externa länkar 
 Rec. Sport. Soccer Statistics Foundation - Centralafrikanska republikens herrlandskamper i fotboll

Fotbollslandslag
Fotboll
Landslag startade 1960
Fotboll i Centralafrikanska republiken
Erich Beer

Erich Beer, född 9 december 1946, är en tysk före detta fotbollsspelare.

Beer var en framgångsrik play-maker i Hertha Berlin under 1970-talet. Via Nürnberg och Rot-Weiss Essen kom Beer till Hertha Berlin där han hade sina mest framgångsrika år och blev landslagsspelare. Beer var med i EM 1976 och VM 1978. Han har också spelat 24 A-landskamper för Västtyskland.

Klubbar
 1. FC Nürnberg
 Rot-Weiss Essen
 Hertha BSC Berlin
 Al-Ittihad
 1860 München

Externa länkar
Spelarbiografi om Erich Beer (svenska)

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i 1. FC Nürnberg
Spelare i Rot-Weiss Essen
Spelare i Hertha BSC Berlin
Spelare i Al-Ittihad (Saudiarabien)
Spelare i 1860 München
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1976
Spelare i VM i fotboll 1978
Födda 1946
Levande personer
Män
Michael Preetz

Michael Preetz, född 17 augusti 1967 i Düsseldorf, är en tysk före detta professionell fotbollsspelare (anfallare) och numera manager i Hertha BSC Berlin.

Michael Preetz fick sitt genombrott sent då han spelade i Hertha BSC Berlin. Preetz var i slutet av 1990-talet lagets skyttekung och fick även prova på spel i det tyska landslaget men det blev bara sju matcher. Han avslutade spelarkarriären 2003 och var sedan assisterande tränare i Hertha BSC fram till 2009 då han tog över huvudansvaret.

Klubbar 
 Fortuna Düsseldorf
 1. FC Saarbrücken
 MSV Duisburg
 SG Wattenscheid 09
 Hertha BSC Berlin

Externa länkar 
Spelarbiografi om Michael Preetz

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Män
Födda 1967
Levande personer
Spelare i Fortuna Düsseldorf
Spelare i FC Saarbrücken
Spelare i MSV Duisburg
Spelare i SG Wattenscheid 09
Spelare i Hertha BSC Berlin
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Spelare i Fifa Confederations Cup 1999
Torshamns kommun

Tórshavns kommun (färöiska: Tórshavnar kommuna), ibland försvenskat till Torshamns kommun, är en kommun på Färöarna, och den största i ögruppen till både yta och invånarantal. Den omfattar huvudstadsområdet med huvudstaden Tórshavn, samt orterna Hoyvík, Argir, Hvítanes, Kaldbak, Kaldbaksbotnur, Kollafjørður, Kirkjubøur, Velbastaður, Norðradalur, Sund, Syðradalur, Oyrareingir, Signabøur, Hestur, Koltur och Nólsoy. Kommunen hade 20 382 invånare vid folkräkningen 2015.

Totalt finns det 650 båtplatser i kommunen, varav de flesta i Tórshavn och Argir (sammanlagt 520 platser).

Befolkningsutveckling

Politik
Kommunens invånare väljer i november vart fjärde år ett kommunstyre, ofta omnämnt som stadsstyre (býráð), för kommunen. Kommunstyret tillträder den 1 januari året därpå.

Senaste kommunstyresvalet genomfördes den 13 november 2012.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Färöarnas kommuner
Skostorlek

Det finns flera system för att ange skostorlekar.

Tabell 

Tabellen kan innehålla mindre avvikelser beroende på avrundning när storlekarna översätts mellan olika måttsystem.

Längdenheter 
 Millimeter (mm)
 Centimeter (cm) = 10 mm
 Paris point (pp) = 2/3 cm ≈ 6,67 mm
 Barleycorn = 1/3 tum ≈ 8,47 mm

Storlekar i Europa 
I Sverige, Frankrike, Tyskland, Italien, Spanien, Finland och andra europeiska länder uttrycker man oftast skostorlekar som längden av lästen i Paris Point.

För skor för vilka lästens längd är 2 cm längre än foten:

Se även 
 Klädstorlek
 Skor

Referenser

Externa länkar 
 Här hittar du din rätta storlek för Europa, England och USA
 Skostorlekstabeller 
 Omräknare för skostorlekar

Skor
Friidrottslandskamp

Friidrottslandskamp kallas det då man tävlar i landskamp i friidrott. Oftast tävlar två länder, men ibland deltar fler. Friidrott bygger i grunden på individuella tävlingar, stafett undantaget, men vid friidrottslandskamper lägger man samman de tävlande ländernas resultat i de olika grenarna och ger länderna poäng. Det land som får flest poäng efter alla moment vinner friidrottslandskampen. Friidrottslandskamper var tidigare vanliga, och under 1960-talet möttes ibland Sovjetunionen och USA som båda hade starka trupper med friidrottare i världstopp. I slutet av 1980-talet blev det vanligare med internationella friidrottsgalor, vilka ofta ersatte landskamperna. Numera är den årliga landskampen mellan Finland och Sverige världens enda kvarlevande A-landskamp i friidrott.

Källor

Fotnoter

Friidrottstävlingar
Stewart Alexander

Stewart "Skip" Alexander, född 6 augusti 1918, död 24 oktober 1997, var en amerikansk professionell golfspelare.  Han gick på Duke University mellan 1937 och 1940 och under den tiden hjälpte han universitetet att vinna Southern Conference Championship i golf tre gånger. Han vann dessutom de individuella tävlingarna två gånger, blev medaljör två gånger i Southern Intercollegiate och nådde kvartsfinalen två gånger i National Intercollegiate Tournament.

Alexander föddes i Philadelphia, Pennsylvania och växte upp i Durham, North Carolina. Han blev proffs 1941 och kom med på PGA-touren 1946. 1948 vann han sin första proffstävling i Tucson Open.

1950 var Alexander den ende överlevande i en flygkrasch där han brände sina händer svårt. Efter 17 operationer kom han tillbaka till golfen 1951 och hjälpte USA att vinna Ryder Cup.

Alexander vann 1959 Ben Hogan Trophy för handikappade golfspelare, blev invald i Carolinas Golf Hall of Fame 1986 och kom med i North Carolina Sports Hall of Fame 1987.

Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1918
Avlidna 1997
Argentinas Grand Prix 1995

Argentinas Grand Prix 1995 var det andra av 17 lopp ingående i formel 1-VM 1995.

Resultat
 Damon Hill, Williams-Renault,10 poäng
 Jean Alesi, Ferrari, 6
 Michael Schumacher, Benetton-Renault, 4
 Johnny Herbert, Benetton-Renault, 3
 Heinz-Harald Frentzen, Sauber-Ford, 2
 Gerhard Berger, Ferrari, 1
 Olivier Panis, Ligier-Mugen Honda
 Ukyo Katayama, Tyrrell-Yamaha 
 Domenico Schiattarella, Simtek-Ford

Förare som bröt loppet
 Pedro Diniz, Forti-Ford (varv 63, för få varv) 
 Roberto Moreno, Forti-Ford (63, för få varv) 
 Mika Salo, Tyrrell-Yamaha (48, kollision)
 Aguri Suzuki, Ligier-Mugen Honda (47, kollision)
 Pierluigi Martini, Minardi-Ford (44, snurrade av) 
 Gianni Morbidelli, Footwork-Hart (43, elsystem)
 Taki Inoue, Footwork-Hart (40, snurrade av) 
 Rubens Barrichello, Jordan-Peugeot (33, oljetryck)
 Jos Verstappen, Simtek-Ford (23, växellåda)
 David Coulthard, Williams-Renault (16, elsystem)
 Mark Blundell, McLaren-Mercedes (9, oljeläcka)
 Eddie Irvine, Jordan-Peugeot (6, motor) 
 Andrea Montermini, Pacific-Ilmor (1, kollision)
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes (0, kollision)
 Karl Wendlinger, Sauber-Ford (0, kollision)
 Bertrand Gachot, Pacific-Ilmor (0, kollision)

Förare som ej startade
 Luca Badoer, Minardi-Ford (0, startade inte)

Noteringar 
 David Coulthards första pole position. 
 Loppet stoppades efter två seriekrockar under första varvet men startades om och kördes hela den ursprungliga distansen.

VM-ställning

Källor 

1995 i Argentina
Argentinas Grand Prix
Finska folkpartiet

Finska folkpartiet var ett politiskt parti i Finland mellan 1951 och 1965. Därefter fusionerades partiet med ett konkurrerande liberalt parti, De Frisinnades Förbund, till Liberala folkpartiet.

Partiordförande 
 Eino Saari (1951–1958)
 Veli Merikoski (1958–1961)
 Harras Kyttä (1961–1964)
 Esa Kaitila (1964–1965)

Referenser

Politiska partier bildade 1951
Politiska partier upplösta 1965
Liberala partier i Finland
Historiska liberala partier
Historiska politiska partier i Finland
San Marinos Grand Prix 1995

San Marinos Grand Prix 1995 var det tredje av 17 lopp ingående i formel 1-VM 1995.


Resultat
 Damon Hill, Williams-Renault, 10 poäng 
 Jean Alesi, Ferrari, 6
 Gerhard Berger, Ferrari, 4
 David Coulthard, Williams-Renault, 3
 Mika Häkkinen, McLaren-Mercedes, 2
 Heinz-Harald Frentzen, Sauber-Ford, 1
 Johnny Herbert, Benetton-Renault
 Eddie Irvine, Jordan-Peugeot
 Olivier Panis, Ligier-Mugen Honda
 Nigel Mansell, McLaren-Mercedes
 Aguri Suzuki, Ligier-Mugen Honda 
 Pierluigi Martini, Minardi-Ford
 Gianni Morbidelli, Footwork-Hart
 Luca Badoer, Minardi-Ford 
 Pedro Diniz, Forti-Ford 
 Roberto Moreno, Forti-Ford

Förare som bröt loppet
 Karl Wendlinger, Sauber-Ford (varv 43, hjul)
 Bertrand Gachot, Pacific-Ilmor (36, växellåda) 
 Domenico Schiattarella, Simtek-Ford (35, upphängning)
 Rubens Barrichello, Jordan-Peugeot (31, transmission)
 Ukyo Katayama, Tyrrell-Yamaha (23, snurrade av) 
 Mika Salo, Tyrrell-Yamaha (19, motor)
 Andrea Montermini, Pacific-Ilmor (15, växellåda) 
 Jos Verstappen, Simtek-Ford (14, växellåda) 
 Taki Inoue, Footwork-Hart (12, snurrade av) 
 Michael Schumacher, Benetton-Renault (10, snurrade av)

VM-ställning
 

1995 i Italien
San Marinos Grand Prix
Paketkap

Paketkap är en maskin för kapning av hela virkespaket, men även andra stora material kan kapas som till exempel pappersrullar eller cellplast. Idag är det vanligt att plankor och bräder kapas till bestämda längder redan vid sågverket. Paketkapar används även ofta vid tillverkning av bland annat fraktpallar och träemballage. Paketkapar kan vara stationära eller mobila.

Verktyg
Peggy Ryan

Peggy Ryan (eg. Margaret O'Rene Ryan), född 28 augusti 1928 i Long Beach, Kalifornien, USA, död 30 oktober 2004; amerikansk skådespelare och dansös.

Hon började i varietéer och gjorde filmdebut som 13-åring och parades i början av 1940-talet ihop med Donald O'Connor i en rad filmer. Hon drog sig tillbaka från filmen i början på 1950-talet och startade en dansskola.

Hon bosatte sig sedermera på Hawaii och medverkade i en del avsnitt som sekreterare i den populära TV-serien Hawaii Five-0.

Hon avled i komplikationer av två strokes.

Filmografi (urval)
Top of the Town (1937)
Vredens druvor (1940)
Give Our Sisters (1942)
The Merry Monahans (1942)
Bowery to Broadway (1944)
That's the Spirit (1945)
Hawaii 5-0'' (1969 - 1976; TV-serie)

Externa länkar

Internet Broadway Database

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1928
Avlidna 2004
Megiddo

För EP:n av Satyricon, se Megiddo (musikalbum).

Megiddo var en forntida stad i sydvästra delen av Jezreelslätten i nuvarande norra Israel. Den hade stor betydelse genom sitt läge vid karavanvägen från Egypten till Damaskus. Megiddo var bebodd fram till 500 f.Kr. Staden är bland annat omnämnd i Bibeln.

Slättlandet kring staden kallas även "Megiddos slätt" och har identifierats som Bibelns Harmagedon och som har kommit att stå som symbol för jordens undergång. Från äldsta tider låg Megiddo vid den viktigaste vägen i Mellanöstern, Via Maris, den gamla kustvägen som förband Egypten med Damaskus och Orienten och som gick rakt genom dalen där Megiddo låg på en plats där flera viktiga militära vägar och transportleder möttes. Redan under tredje årtusendet f.Kr. var Megiddo en befäst stad med väldiga murar och många riken har sedan dess härskat över området på grund av dess viktiga strategiska läge.

Omkring 1450 f.Kr. slog den egyptiske faraon Thutmosis III kananéerna på slätten vid Megiddo. Den kananeiske kungen blev här enligt Bibeln besegrad av israeliterna och staden blev sedan befäst av kung Salomo. Här utkämpades flera av israeliternas viktigaste strider och slätten har sedan dess utgjort skådeplatsen för flera andra våldsamma och betydelsefulla slag.

Sedan i början av 1900-talet har rester av Megiddo grävts fram vid kullen Tell el-Mutesellim varvid flera olika kulturlager har påträffats. I dag markerar en ruinhög platsen där den gamla staden låg och denna upptogs 2005 i Unescos världsarvslista.

Staden har varit föremål för arkeologiska utgrävningar, första gången 1903–1905 som återupptogs 1925 fram till 1939. Sedan 1960-talet pågår fortsatta undersökningar av ruinhögen. Arkeologerna har bland annat bragt i dagen en kanaaneisk stad med gator och tempel, en egyptisk fästning och mycket annan bebyggelse, t.ex. tjugo(!) städer byggda ovanpå varandra. Stadens olika tidsåldrar ligger i lager på lager och utgör bokstavligen ett berg av begravda städer. I dagsläget (år 2013) pågår grävningar under ledning av den israelitiske arkeologiprofessorn Israel Finkelstein.

Höjden är ett av de bästa exemplen i Levanten av väl utarbetade underjordiska vattenuppsamlingssystem från järnåldern, gjorda för att räcka till för tätbefolkade samhällen. Spåren av konstruktion över årtusendena visar på förekomsten av en centraliserad myndighet, fruktbart jordbruk och kontroll av viktiga handelsvägar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok (1955)
 

Bibliska tellar
Platser i Bibeln
Bandverkstan

Bandverkstan var ett projekt på Sveriges Radio där allmänheten kunde göra sina egna radioprogram. Det existerade från hösten 1977 fram till 1986. Projektet leddes av Folke Schimanski och var först stationerat i Helsingborg, men flyttades senare till Malmö i en lokal i närheten av Sveriges Radios Malmöredaktion. Den som ville göra radioprogram – förutsatt att idén ansågs rimlig och genomförbar – fick en snabbkurs i bandspelarteknik och gjorde med professionell hjälp sitt program i geografisk närhet av sin bostad. Programmen gjordes av människor över hela Sverige och sändes på olika tider i Sveriges Radio P1. Projektet fick stor uppmärksamhet i media och tilldelades Expressens hederspris 1981. 1986 beslöt Sveriges Radios direktion att lägga ned projektet.

Se även
Filmverkstan

Referenser
webbplatsen Svenska radioarkivet
 Folke Schimanski på Norstedts.se

Bildanden 1977
Program i Sveriges Radio
Upplösningar 1986
Bröderna Davenport

Ira Erastus Davenport (1839 - 1911) och William Henry Davenport (1841 - 1877), mer kända som Bröderna Davenport, amerikanska illusionister som utförde illusioner som de påstod var övernaturliga.

Bröderna Davenport började uppträda 1854, knappt ett årtionde efter att spiritismen hade kommit på tapeten i USA. Efter att systrarna Fox berättelser fick större spridning, började bröderna att rapportera att de hade varit med om samma saker. Deras fader, som var polis, sade upp sig och blev deras första manager. Gruppen fick tillskott av en William Fay, som var intresserad av illusionism. Eftersom ingen av dem var underhållare höll de tyst och lät sig presenteras av den presbyterianske pastorn Dr J B Ferguson, som berättade att bröderna togs över av andar, och att det inte var något trick.

Deras mest kända effekt var andeskåpet. Bröderna bands fast vid stolar och stängdes in i en garderob med massor av musikinstrument. När dörrarna hade låsts började instrumenten att spela, och när dörrarna låstes upp igen satt bröderna fortfarande fastbundna.

De reste runt i USA i tio år, innan de åkte över till England där spiritismen blev alltmer populär. 1868 fick gruppen tillskott av den berömde magikern Harry Kellar, men Kellar och Fay lämnade snart gruppen för att göra en egen illusionist-show.

Flera berömda illusionister, inklusive John Henry Anderson och Jean Eugène Robert-Houdin arbetade för att avslöja bröderna Davenport, både genom att skriva avslöjande reportage och genom att göra likadana trick i sina föreställningar. Ett par amatörmagiker följde bröderna i England, och band bröderna med en special-knut som inte var lika lätt att knyta upp, vilket förstörde tricket så att publiken krävde pengarna tillbaka. Vid flera tillfällen blev bröderna avslöjade och deras andeskåp förstört, men i nästa stad lät de konstruera en precis likadan.

Strax innan William Henrys död 1877 fick truppen tillbaka William Fay och gjorde en sista turné genom Amerika. Fay flyttade senare till Australien, och Ira pensionerade sig i Amerika tills de försökte göra comeback tillsammans 1895, men misslyckades.

Innan sin död 1911, intervjuades Ira Davenport av Harry Houdini. Han berättade att bröderna faktiskt aldrig sagt till sin publik att de trott på spiritismen, och att dr Fergusons prat bara var en del av föreställningen. Houdini tyckte att det var viktigt att berätta för sin publik att alla hans rymningar grundades i hans skicklighet som artist.

Källor 
 Hiding the Elephant Jim Steinmeyer 

Amerikanska illusionister
Davenport, Bröderna
Lakshman Kadirgamar

Lakshman Kadirgamar, född 12 april 1932 i Manipay nära Jaffna på norra Sri Lanka, död 12 augusti 2005 i Colombo, Sri Lanka (mördad) var en lankesisk politiker och var landets utrikesminister 1994-2001 och från 2004 fram till sin död. 

Kadirgamar var jurist och advokat med examen från såväl dåvarande Ceylon Law College som från Oxford och en erkänd internationell expert i immaterialrätt. Under 1960- och 1970-talen arbetade han som advokat i England, domare i Ceylons högsta domstol och i bland annat FN-organet ILO.

Kadirgamar tillhörde själv den tamilska minoriteten, men var till skillnad från majoriteten av tamilerna inte hindu utan kristen. Han drev dock en hårdför linje i kampen mot gerillan, de tamilska tigrarna, även efter att den nuvarande fredsprocessen hade startats, och arbetade framgångsrikt för att gerillan i västvärlden, bland annat i USA och Storbritannien, skulle stämplas som terroristorganisation. Han var motståndare till den norskledda fredsprocessen och skeptisk till utländsk inblandning.

Kadirgamar sköts till döds av en prickskytt nära sitt hem i huvudstaden Colombo.

Källor

Noter

Externa länkar
Ministry of Foreign Affairs Sri Lanka

Sri Lankas utrikesministrar
Mördade lankesiska politiker
Födda 1932
Avlidna 2005
Män
Alumner från Balliol College, Oxford
Lankesiska politiker under 1900-talet
Lankesiska politiker under 2000-talet
Sam Perman

Salomon (Sam) Perman, född den 5 januari 1892 i Rödöns församling, Jämtlands län, död den 28 april 1959 i Hemsö socken    , var en svensk präst och författare. Han var far till Sven Perman.

Biografi
Sam Perman var son till hemmansägaren Per Perman och Brita Jonsdotter. Han blev student i Uppsala 1912 och teologie kandidat 1917 samt prästvigdes i Härnösands stift samma år. Han blev svensk pastor i Johannesburg 1925 och hemkommen till Sverige domkyrkoadjunkt i Uppsala 1933, komminister i Sundsvall och slutligen domprost i Luleå 1942.

Han gifte sig 1926 med Birgitta Hammar, som var dotter till direktören, fil. kand. Sven Hammar och grevinnan Eva Hamilton.

Bibliografi

Redaktörskap

Psalmer 
Gud har en famn nr 754 i Kyrkovisor för barn och nr 381 i Den svenska psalmboken 1986 under rubriken "Dopet".

Källor

Vidare läsning

Domprostar i Luleå
Svenska psalmförfattare
Svenskspråkiga psalmförfattare
Svenska präster under 1900-talet
Personer från Rödöns socken
Födda 1892
Avlidna 1959
Män
Ruth Gordon

Ruth Gordon, egentligen Ruth Jones, född 30 oktober 1896 i Quincy, Massachusetts, död 28 augusti 1985 i Edgartown, Martha's Vineyard, Massachusetts, var en amerikansk skådespelare och manusförfattare.

Biografi 
Ruth Gordon kom till New York som tonåring och kämpade för att få roller på Broadway, där hon sedermera kom att bli en mycket beundrad skådespelare i såväl dramer som komedier. Hon hade även småroller i stumfilmer.

Från 1940-talet medverkade hon sporadiskt i filmer, ofta i excentriska roller, och hon erhöll en Oscar 1968 för sin roll som granne i filmen Rosemarys baby. Hon nominerades även till en Oscar för sin biroll i filmen Inside Daisy Clover (1965).

Hon var gift med regissören och manusförfattaren Garson Kanin och tillsammans med honom skrev hon manus till bl.a. Adams revben, som filmades 1949 med Spencer Tracy och Katharine Hepburn i huvudrollerna. För denna och ytterligare två filmer Oscarsnominerades hon och hennes make i kategorin bästa manus.

Filmografi i urval 
 Som skådespelare

 (avsnittet "Try and Catch Me")

 Som manusförfattare

Externa länkar 

 

Amerikanska manusförfattare
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1896
Avlidna 1985
Kvinnor
Personer från Quincy, Massachusetts
Oscar för bästa kvinnliga biroll
Palatalisering

Palatalisering, eller muljering, är en modifiering av ett språkljud som uppstår när tungan reses eller trycks mot den hårda gommen – när man, enkelt uttryckt, ”uttalar ett ’j’ tillsammans med en annan konsonant”. Ett exempel på en muljerad konsonant är den amerikanska staten Alaska som förr uttalades på svenska med muljerat l som ”Aljaska” eller ”Aliaska”.

IPA-symbolen för palatalisering är ett upphöjt j: . 

I ryskan liksom i de slaviska språken i allmänhet förekommer muljering mycket ofta. I rysk stavning markeras en muljerad konsonant genom att den antingen direkt följs av ett mjukt vokaltecken, det vill säga я, е, ё, и eller ю, eller av ett så kallat ”mjukt tecken”, ь.

Noter 
Fonetik
Gradband

Gradband är ett tecken som visar en persons grad inom kunglig, religiös eller sällskapsorden. Ett exempel där gradband förekommer är frimurarordnar. Gradbandet är normalt ett mönstrat textilband, men kan också ha olika former av dekorationer i andra material. Gradband bärs på olika sätt; i högre grader är gradbandet ofta brett och bärs från axel till höft.

Se även 
 Gradbeteckning

Ordensväsen
Hans Krebs (biokemist)

Sir Hans Krebs, född 25 augusti 1900 i Hildesheim, Tyskland, död 22 november 1981 i Oxford, England, var en tysk-brittisk biokemist.

Biografi
Krebs studerade medicin vid universiteten i Göttingen och Freiburg 1918-23. Han tog sin doktorsgrad vid universitet i Hamburg 1925, och studerade därefter kemi i Berlin under ett år där han senare blev assistent åt Otto Warburg vid Kaiser-Wilhelm-Institutet (numera Max-Planck-Institutet) för biologi. Krebs blev professor farmakologi i Sheffield 1945 och flyttade till en professur i Oxford 1954.

Krebs upptäckte citronsyracykeln (Krebs cykel), som spelar en central roll i cellernas förbränning av kolhydrater för utvinning av energi. Han belönades för detta med Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1953 tillsammans med Fritz Albert Lipmann. År 1953 tilldelades han även Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Referenser

Noter

Källor 
Bra Böckers lexikon, 1977

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1958
 Nobelprize.org, Hans Krebs - biografi

Nobelpristagare i medicin
Tyska kemister
Brittiska kemister
Födda 1900
Avlidna 1981
Män
Mottagare av Copleymedaljen
Personer från Hildesheim
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Freiburgs universitet
Alumner från Hamburgs universitet
Alumner från Münchens universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Mottagare av Royal Medal
Mottagare av Pour le Mérite