kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rudolf Wendbladh

Oskar Rudolf Wendbladh, född 28 november 1892 i Hargs socken, då tillhörande Stockholms län, död 13 oktober 1968 i Stockholm, var en svensk skådespelare, teaterregissör och teaterchef.

Biografi 
Wendbladh var son till kontraktsprosten Ivar Wendbladh och hans hustru Elida, född Sjöström. Han studerade vid Dramatens elevskola 1911–1913 och var engagerad vid Dramaten 1913–1915, vid Svenska Teatern i Helsingfors 1916 och därefter 1917–1921 verksam vid Skådebanan, Intima teatern, och hos Albert Ranft på Svenska teatern och under dennes turnéer.  Åren 1921–1923 var han chef för Hälsingborgs stadsteater som han övertog 1929 och drev till 1944. Han studerade teater utomlands 1923–1924 och var knuten till Lorensbergsteatern som skådespelare och regissör 1924–1926. 1928 var han engagerad hos Ernst Eklund på Konserthusteatern. Från 1945 tillhörde han dramatiska teaterns ensemble och var 1946–1947 och 1947–1948 chef för Dramatens elevskola. Bland Wendbladhs regiarbeten märks scensättningen av Shakespeares Othello som gästspelade på Dramaten 1934. Han var även verksam som regissör vid Riksteatern.

Wendbladh var från 1916 till sin död gift med skådespelerskan Olga Richardt och tillsammans fick de dottern, översättaren Britte-Marie Bergström, född 1920.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Roller

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 

Svenska teaterchefer under 1900-talet
Svenska teaterregissörer
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Hargs socken
Födda 1892
Avlidna 1968
Män
Northampton (olika betydelser)

Northampton kan syfta på:

Geografi

Australien 

 Northampton (ort i Australien), Western Australia, Northampton Shire, 
 Northampton Shire (region i Australien), Western Australia,

Storbritannien 

 Northamptonshire (grevskap i Storbritannien), England, 
 Northampton (grevskapshuvudort), England, Northamptonshire, 
 Northampton (distrikt), England, Northamptonshire,

USA 

 Northampton, Massachusetts, ort, Hampshire County, 
 Northampton, New York, Suffolk County, 
 Northampton, Pennsylvania, Northampton County,

Se även
 North Hampton, New Hampshire
 Northampton County, Pennsylvania

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade Storbritannienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Eric Laurent

Eric Henry Laurent, född 6 maj 1894 i Selånger, död 26 januari 1958 i Karlstad, skriven i Adolf Fredriks församling i  Stockholm, var en svensk skådespelare och operettsångare.

Biografi 
Laurent var son till bruksägaren Erik Laurent och hans hustru Frida, född Fahlén. Han studerade vid Stockholms musikkonservatorium och i Dresden och Wiesbaden. Laurent scendebuterade 1920 som Sarrassow i operetten Sista valsen på Svenska Teatern Helsingfors, där han sedan var engagerad hela spelåret. Därefter var han borta från teatern till 1926 då han fick ett engagemang vid Stora Teatern, Göteborg som varade till 1935. Därefter hade han tillfälliga roller på olika teatrar och ett flertal filmroller. Vid sin död var han på turné i Värmland med operetten Maritza i Programbolagets regi. Han är begravd på Sundsvalls Gustav Adolfs kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller (urval)

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 Eric Laurent på Malmö stadsteater

Svenska operettsångare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Selångers socken
Gravsatta på Sundsvalls Gustav Adolfs kyrkogård
Födda 1894
Avlidna 1958
Män
Hilmer Peters

Teodor Gustaf Hilmer Peters, född 9 november 1897 i Heby, Västmanlands län (nu i Uppsala län), död 25 januari 1971 i Stockholm, var en svensk skådespelare och inspicient.

Peters turnerade i landsorten med olika teatersällskap. Han var engagerad hos John Kalling och hos Engströms teatersällskap. Peters var därefter inspicient vid Centrumateljéerna.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 

 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska inspicienter
Personer från Uppland
Födda 1897
Avlidna 1971
Män
Systerskap

Systerskap, personligt eller politiskt förhållande (mellan kvinnor) som bygger på känslor av gemenskap vanligen mellan personer som inte är biologiska systrar.

Systerskap används ibland med feministisk anknytning, stödet kvinnor emellan mot patriarkala maktstrukturer. Har inte funnits lika länge som ordet broderskap men används i den feministiska diskursen.

Se även
Broderskap
Feministisk filosofi

Feminism
Nils Kyndel

Nils Valdemar Kyndel, född 6 december 1905 i Norrköping, död 2 januari 1990 i Hägerstens församling, var en svensk musiker, kompositör och arrangör. 

Kyndel började tidigt att spela piano, klarinett och saxofon och blev professionell musiker redan 1918. Han studerade piano för Lennart Lundberg vid Stockholms musikkonservatorium 1925–1928. Han verkade därefter främst som saxofonist, bland annat på Berns i Georg Enders och Håkan von Eichwalds orkestrar. Han var kapellmästare på Berns 1937–1941. Från 1942 var han restaurangpianist och orkesterledare. Han studerade vidare för Gottfrid Boon och avlade pianopedagogexamen 1963. Han verkade därefter som pianolärare vid Stockholms kommunala musikskola till 1976.

Kyndel var flitigt anlitad som arrangör. Han ledde studioorkestrar vid flera skivbolag såsom Odeon, Scala, Cameo och Sonora mellan 1933 och 1958.

Kyndel har spelat in grammofonskivor, bland annat med Zarah Leander, Ulla Billquist samt kyrkosångaren Einar Ekberg och han har komponerat filmmusik. Hans sista musikaliska medverkan var i Ingmar Bergmans film Fanny och Alexander.

Kyndel var bror till Otto och Tore Kyndel samt svåger till Ann-Marie Kyndel. Han var gift med Elisabeth Kyndel. Nils Kyndel är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmmusik i urval

Filmografi roller

Publikationer i urval
Ett-tu-tre [Musiktryck] : pianobok för sex nybörjarhänder. Nils Kyndel. Stockholm : Thore Ehrling, 1974. LIBRIS-ID:735392.
Negro spirituals [Musiktryck] / [arr.:] Nils Kyndel. 1967-1977. Stockholm : Thore Ehrling musik, 1967-1977. 2 vol. LIBRIS-ID:820852.

Referenser 

2. Se även: http://www.imdb.com/name/nm0477434/

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Norrköping
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1905
Avlidna 1990
Män
Snoa

Snoa är en svensk gammaldans, ibland även klassad som folkdans.

Historia 
Namnet snoa kommer från 1900-talet, men dansen i sig har dansats under längre tid (osäkert hur länge). Redan under medeltiden dansades något liknande i Tyskland under namnet zwei Tritt. Som självständig dans var det först under 1970-talet dansen spred sig i Sverige, då som en gammaldans.

Musiken 
Snoa dansades från början till vanlig polkamusik. På 1970-talet utvecklades ett eget sätt att spela till denna dans. Tempot ligger mellan schottis och polka, är mer jämnt och har en mer "rullande" 2/4 takt.

Dansbeskrivning 
Grundsteget kan enklast beskrivas som ett gångsteg i takt till musiken, med ett steg per taktslag. Man börjar med "ytterfot", dvs den som går till vänster (normalt kavaljeren) börjar med vänster fot på första taktslaget och den som går till höger (normalt damen) börjar med höger fot.

Efter att valfritt antal (vanligtvis jämnt delbart med fyra) promenadsteg genomförts framåt i dansriktningen inleder kavaljeren omdansningen, som i grundvarianten består av en rotation medurs.  I rotationen står paren med parallella kroppar med högerfoten mellan partnerns ben (högerknäna bör även vara ihop). Ett halvt varv ska genomföras på varje steg, och omdansningen kan genomföras obegränsat antal varv. Efter omdansningen återgår man vanligen till promenadsteg framåt innan man fortsätter med en ny omdansning.

Varianter 
Omdansningen kan varieras på flera sätt. Den vanligaste varianten är att man roterar moturs (vilket är svårare än medurs).

En annan variant är "köra", vilket innebär att man använder stegen i rundpolska. Eftersom rundpolskan har tre steg och snoa går i tvåtakt får dansen en annan karaktär än polska, då musikens "etta" faller på olika steg i dansen.

Nybörjartips 
I omdansningen tar nybörjare ofta väldigt stora steg, kanske i syfte att få stegen att "räcka runt" partnern, men detta försvårar rotationen avsevärt, liksom balansen.  Mindre steg gör att det blir lättare att rotera.  Fötterna ska sättas nära invid parnerns fot (de får röra varandra). Fötterna ska heller inte vridas i fotleden (då kan man vricka dem); istället är det skosulan som ska rotera mot golvet.

Källor
 
 Snoa på Gammaldansarnas riksförbund

Externa länkar
 Snoa och polka på dansglad.se
 Snoa på YouTube

Folkdanser
Lars Tessing

Lars Fjalar Tessing, född 27 september 1889 i Örebro, död 28 mars 1955 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk redaktör och manusförfattare. 

Tessing tog studenten i Vänersborg. Han tjänstgjorde på Dagens Nyheter från 1915 som bland annat redaktionssekreterare och övergick 1918 till filmbranschen. Lars Tessing är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmmanus i urval

Bibliografi 
Svenska filmklubbens årsbok

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska redaktörer
Födda 1889
Avlidna 1955
Personer från Örebro
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Män
Egil Holmsen

Egil Sophus Severen Holmsen, född 15 februari 1917 i Nora, död 30 maj 1990 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk filmregissör, manusförfattare, journalist, författare och skådespelare. Han var bror till författaren Sverre Holmsen.

Biografi 
Egil Holmsen arbetade först som journalist och började i filmbranschen som skådespelare. Han debuterade 1941 i Alf Sjöbergs Hem från Babylon. Han fortsatte som skådespelare i huvudsak under 1940-talet, innan han började regissera och skriva manus till olika beställningsverk gjorda av företag och organisationer. Hans första manus var till filmen Staden i Söder (1946, regi Lennart Bernadotte) och hans första regiuppdrag Kampen om kaffet 1947. Parallellt med beställningsfilmerna regisserade Holmsen under 1950-talets början tre ungdom-på-glid-filmer, Farlig kurva 1952, Marianne 1953 och Fartfeber 1953. Alla tre filmerna porträtterar rotlösa och delvis kriminella unga i Stockholm.

Marianne tog upp närmast tabubelagda ämnen som tonårssex, knark och lesbisk kärlek, vilket gjorde Holmsen till en utmanande provokatör, och delar av kritikerkåren rasade mot honom. I Fartfeber skildrade han fylla, kriminalitet och bögprostitution, vilket gjorde att filmen censurerades kraftigt. 1954 regisserade han Hästhandlarens flickor, vilken innehöll en provocerande scen där två systrar badar nakna i en damm och ses kyssas. Den kom att bli hans sista långfilmsregi.

Under 1950-, 1960- och 1970-talen fortsatte Holmsen att regissera och skriva manus till olika beställningsverk, bland annat flera husmorsfilmer. 1962 gjorde han även sin skönlitterära debut med romanen Solblot. Han återupptog skådespelarkarriären 1972 i den erotiska filmen Swedish Wildcats. Han gjorde även roller i Champagnegalopp (1975), Bröderna Lejonhjärta (1977), Dante - akta're för Hajen! (1978) och TV-serien Spanarna (1983), vilken kom att bli hans sista roll.

På 1980-talet började Holmsen återigen att skriva romaner. 1981 utkom Sprängämne, 1982 Arv och 1985 I gudinnornas sköte. Egil Holmsen är begravd på Sankt Pauli norra kyrkogård i Malmö.

Filmografi
Beställningsfilmer ej medtagna
 Roller

 Regi

 Manus

Teater

Roller (ej komplett)

Bibliografi

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmregissörer
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Personer från Nora
Gravsatta på Sankt Pauli norra kyrkogård
Födda 1917
Avlidna 1990
Män
Sven Arefeldt

Sven Allan Amandus Arefeldt, ursprungligen Forsberg, född 29 december 1908 i Klara församling i Stockholm, död 17 augusti 1956 i Katarina församling Stockholm
, var en svensk textförfattare, sångare, kompositör och musiker (pianist).

Biografi  
Sven Arefeldt började med att spela violin och startade sin första orkester som 15-åring, TOGO (The Original Green Orchestra). Under 1920-talet var han pianist i flera av Stockholms kända jazzorkestrar. Han kom att bli en av frontfigurerna inom svensk jazz på 1930-talet. Han anställdes 1937 på Sonora som musikalisk rådgivare och var anställd orkesterledare på Sonora från slutet av 1930-talet till mitten av 1940-talet. Han var programledare för det populära radioprogrammet Sven Arefeldt leker på pianot. 

Arefeldt komponerade också en del filmmusik, bland annat spåret "Baby" till Hasse Ekmans film Flickan från tredje raden (1949) som han även hörs och ses framföra i filmen. När Walt Disneys Alice i underlandet (1951) dubbades till svenska fick han ge röst åt Smilkatten (svenska originaldubbningen).

Bland Arefeldts populära inspelningar märks "I en roddbåt till Kina", "Hjärtats röst", "Tre små sillar" och "Jag fick en kyss till god natt".

Arefeldt verkade även som schlagerkompositör med bland annat texten till "Negerkyssar", ursprungligen en amerikansk låt skriven av George Morgan med titeln Candy kisses.

Radiojournalisten Bo Fransson producerade ett minnesprogram om Arefeldt inför högtidlighållandet 2006 av Arefeldts död. Samma år fick hans tidigare anonyma gravplats på Södra kyrkogården i Lindesberg en gravsten genom insamlade medel.

Filmmusik 
 (titelspåret "Baby")

Filmografi (urval)

Referenser

Vidare läsning
"Arefeldt, Sven – pianist, sångare, kompositör, textförfattare" i Orkesterjournalen 10 februari 2013

Externa länkar 

Sven Arefeldt på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960 (diskografi)

"Nu hyllas han igen – Lindesbergs stolthet Sven Arefeldt" i Aktstycket – medlemsblad från ArkivCentrum Örebro län (december 2004)

Födda 1908
Avlidna 1956
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Lindesbergs kommun
Män
Musiker från Stockholm
Northampton

Northampton är en stad och civil parish i distriktet Northampton i, och administrativt centrum för, grevskapet Northamptonshire i England. Orten har 184 474 invånare (2001). och har vuxit snabbt sedan slutet av 1960-talet.

Staden ligger vid floden Nene, som blir segelbar där, samt vid en gren av Grand Junction-kanalen. Arealen är 14 kvadratkilometer. Bland stadens kyrkor må nämnas den normandiska S:t Peter's och S:t Sepulchre's, som är en av de fyra ännu kvarstående rundkyrkorna i England (sannolikt från slutet av 1000-talet), samt den romersk-katolska katedralen. I staden hölls viktiga häst- och boskapsmarknader.

Northampton är en av Englands äldsta städer, troligen uppstod den först som en romersk befästning. Från 917 till 921 tillhörde den danska vikingar. 1010 förstörde vikingarna staden nästan fullständigt. Efter den normandiska erövringen, 1066, blev staden starkt befäst på grund av sitt strategiskt viktiga läge. Den 10 juli 1460 blev konung Henrik VI av England vid Northampton slagen och tillfångatagen av det yorkska partiet.

Motorvägen M1 går förbi Northampton. I staden ligger bryggeriet Frog Island Brewery.

Vänorter
Northamptons vänorter är:
Marburg, Hessen, Tyskland
Poitiers, Viennedepartementet, Frankrike

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 
Orter i Northamptonshire
Civil parishes i Northamptonshire
Doktor Glas (film)

För filmen 1968, se Dr. Glas (film).

Doktor Glas är en svensk dramafilm från 1942 baserad på Hjalmar Söderbergs roman med samma namn. I huvudrollerna ses Georg Rydeberg, Irma Christenson och Rune Carlsten.

Handling 
Doktor Glas, allmänläkare, förälskar sig i hustrun till en av sina patienter, den åldrige prästen Gregorius.

Om filmen 
Filmen hade premiär den 30 november 1942 på biograferna Rio i Malmö och Park i Stockholm. Som förlaga har filmen Hjalmar Söderbergs roman Doktor Glas som skrevs mellan 1901 och 1905. Då det var näst intill omöjligt att återskapa de centrala delarna av sekelskiftets Stockholm, flyttades handlingen i filmen till en allmänt tidlös stämning.

Filmen har visats i SVT vid ett flertal tillfällen.

Rollista i urval 

Georg Rydeberg – Doktor Glas
Irma Christenson – Helga Gregorius
Rune Carlsten – pastor Gregorius, hennes man
Hilda Borgström – Kristin, doktor Glas hushållerska
Gösta Cederlund – Markel, journalist
Gabriel Alw – Martin Birck
Sven Bergvall – Lowenius, kansliråd
Gösta Grip – Klas Recke, kanslisekreterare
Guje Sjöström – Eva Mertens
Sven d'Ailly – fabrikör Holm
Artur Cederborgh – hovmästare
Theodor Olsson – Helgas far
Anna-Lisa Fröberg – Helgas mor
Helge Mauritz – poliskonstapel
Eric Laurent – poliskonstapel
Egil Holmsen – en student, Helgas ungdomskärlek

Musik i filmen 
 Nie sollst du mich befragen (Aldrig du skall mig fråga), kompositör och text Richard Wagner, svensk text 1874 Fritz Ahlgrensson, instrumental.

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2004 tillsammans med dramat Fartfeber.

Referenser

Se även 
 Dr. Glas (film)

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1942
Hjalmar Söderberg-filmatiseringar
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Filmer från Svensk Talfilm
Svenska 1940-talsfilmer
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Sjökapten

Sjökapten är en titel på den som avlagt sjökaptensexamen samt erhållit sjökaptensbrev. En sjökapten har rätt att tjänstgöra som befälhavare på alla fartyg i geografiskt obegränsad fart. Ordet kapten används i dagligt tal också om befälhavaren för ett större fartyg, jämför skeppare. Behörigheten regleras av nationella bestämmelser i enlighet med STCW-konventionen (internationella konventionen angående normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning).

Sverige
Det svenska certifikatet utställs av Transportstyrelsen efter att en person tagit godkänd sjökaptensexamen vid universitet (Sjöbefälsskolan i Göteborg vid Chalmers tekniska högskola eller Sjöfartshögskolan i Kalmar, del av Linnéuniversitetet) och har dokumenterad sjötid som vakthavande befäl under minst 36 månader på fartyg med bruttodräktighet minst 500. Kaptensexamen förutsätter 12 månader sjötid, som ingår i ett fyraårigt program och förutsätts i ett treårigt program.

Kofferdikapten, befälhavare på ett kofferdifartyg, var tidigare officiell benämning på sjökapten vid handelsflottan.

Finland
I Finland ges sjökaptensutbildning vid yrkeshögskola (i Åbo och Mariehamn på svenska samt Kotka och Rauma på Finska). Utbildningen räcker 4½ år inräknat kravet på 1 års sjöpraktik. För sjökaptensbrev krävs dessutom 36 månader sjötjänst som vaktstyrman på fartyg i utrikesfart vars bruttodräktighet är minst 500. Certifikaten utställs av Transport- och kommunikationsverket (Traficom).

Trivia
Det finns en gammal uppfattning om att sjökaptener skulle ha vigselrätt. Denna uppfattning verkar inte ha stöd i lag (annat än såtillvida att kaptener liksom andra kan beviljas vigselrätt), men kan grunda sig på en äldre tradition.

Referenser

Externa länkar
Förordning om fartygsbemanning, besättningens behörighet och vakthållning 19.12.1997/1256 (Finlex)
Sjökaptensutbildning vid Linnéuniversitetet
Sjökaptensutbildning vid Yrkeshögskolan Novia
Högskolan på Åland

Sjöfart
Navigationsutbildning
Behörigheter för sjöfolk
Fallens dagar

Fallens dagar är en stadsfestival i Trollhättan som firats sedan 1959 under några dagar i juli. Staden är då full av människor som vill se Trollhättefallen, artister som uppträder, samt andra aktiviteter såsom servering och försäljning på Strandgatan. 

Även löpartävlingarna Kraftprovet och Miniprovet som är förlagda till fall- och slussområdena har blivit en tradition under dessa dagar.

Höjdpunker 
2005 firades Fallens dagar 15–17 juli och besöktes bland annat av Jerry Williams, Oslo Gospel Choir, Alcazar och musikalen Grease med Pernilla Wahlgren. En jazzfest anordnades på lördagen i Betty Backs park där bland andra Meta Roos, Kjell Öhman och Claes Janson medverkade.

2006 arrangerades Fallens dagar 21–23 juli. Bland de artister som framträdde fanns Helena Paparizou, Lill Lindfors, Louise Hoffsten, Östen med Resten, David Urwitz, Eldkvarn, Staffan Scheja och Tolvan Big Band.

2007 arrangerades Fallens dagar 20–22 juli. Bland artisterna fanns bland andra Moneybrother, Salem Al Fakir, Eldkvarn, Lill-Babs och Mats Ronander.

2013 arrangerades Fallens Dagar 19–21 juli. Bland artisterna fanns bland andra Eric Saade, Robin Stjernberg och Agnes Carlsson.

2020 och 2021 ställdes Fallens Dagar in på grund av de rådande restriktionerna kring utbrottet av Covid-19.

Källor

Externa länkar

 Fallens dagar

Festivaler i Sverige
Kultur i Trollhättan
Återkommande evenemang i juli
Återkommande evenemang med premiär 1959
Devonön

Devonön () är en stor ö i den arktiska arkipelagen i det kanadensiska territoriet Nunavut. Den är i öster omgiven av Baffinbukten, i söder av Lancastersundet och Barrows sund, i väster av Wellingtons sund samt i norr av Jones sund. Arealen är omkring 56 700 kvadratkilometer. I nordväst utgår en halvö, Grinnellhalvön. Ön har i sin östra ände arktiska bergarter, för övrigt består den av paleozoiska lager (karbonisk sandsten och kalksten). I det inre finns stora glaciärer. Första gången ön siktats av européer anses vara 1616, när William Baffin utforskade kusterna kring Smiths sund och Baffinbukten.
 
Devonön är jordens största obebodda ö. På grund av de branta klipporna, som vetter ut mot havet på de flesta håll, och den låga temperaturen (som vintertid kan nå ner under -50 grader Celsius) är djur- och växtlivet föga utvecklat. Ön kan räknas som en köldöken och sedan 1990-talet har den om somrarna använts som testområde av Nasa som skickar grupper upp dit för att pröva de mentala förutsättningarna och testa tekniska redskap inför en tänkt framtida bemannad färd till planeten Mars. Få platser på jorden anses vara så lika Mars som just Devonön. I nordväst finns även en stor, ca 25 miljoner år gammal, krater efter ett meteoritnedslag, den så kallade Haughton Crater, även den en viktig analogi i rymdsammanhang.

Källor

Noter

Externa länkar 

 webbplats ägnad NASA:s studier av Devon Island som "jämförelseobjekt med Mars" uppdateras under somrarna fortlöpande med bilder och dagbok från lägret.
Bilder från Haughton Crater:
 Bild 2

Arktis
Öar i Nunavut
Ugglan
Hawaiis flagga

Hawaiis flagga (hawaiiska: Ka Hae Hawai'i) antogs den 20 maj 1845 av Hawaiis parlament efter en tidigare flagga från 1816. Under den här tiden var Hawaii ett kungadöme.

Hawaii har aldrig officiellt tillhört Storbritannien. Orsaken till att den brittiska flaggan finns i det vänstra övre hörnet tros vara en gåva som en engelsk forskningsresande, George Vancouver, 1794 gav till Kamehameha, en lokal kung som senare förenade öarna till ett enat kungarike. Kungen ska sedan ha använt denna som sin egen symbol. De åtta ränderna symboliserar de åtta största öarna i delstaten.

Från och med år 1990 firas varje år den 31 juli Hawaiis flaggas dag, Ka Hae Hawai'i Day. Storbritannien ockuperade Hawaii i över fem månader från februari till juli 1843. Den 31 juli 1843 var dagen då den brittiska flaggan halades och britterna försäkrade sitt erkännande av Hawaiis självständighet.

Referenser 

USA:s delstatsflaggor
Hawaii