kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Allting som ni gör kan jag göra bättre

Allting som ni gör kan jag göra bättre är ett coveralbum från 1987 av Magnus Uggla. Det placerade sig som högst på andra plats på den svenska albumlistan. På albumet tolkar Magnus Uggla låtar som i original var hitlåtar av olika artister och grupper under 1970-talet, många av dem var progglåtar.

Omslag
På skivomslagets baksida syns bland annat Carl Johan de Geers scentryck Skända flaggan från 1967.

Låtlista

Sida 1
 "Livet är en fest" (cover på Nationalteatern)
 "Påtalåten" (cover på Ola Magnell)
 "Vem kan man lita på?" (cover på Hoola Bandoola Band)
 "Häng me' på party" (cover på Ulf Neidemar)
 "I natt är jag din" (cover på Tomas Ledin)

Sida 2
 "Hög standard" (cover på Peps Persson)
 "Tjejer (Potpurri)" ("Vi måste höja våra röster"), en cover på Margareta Garpe, Suzanne Osten och Gunnar Edander samt "1000 systrar" från teaterpjäsen Jösses flickor
 "In kommer Gösta" (cover på Philemon Arthur and the Dung)
 "Speedy Gonzales" (cover på Nationalteatern)
 "Hog Farm" (cover på Pugh Rogefeldt)
 "Ska vi gå hem till dig" (cover på Lasse Tennander)

Original-LP:n har en version av "Vem kan man lita på?" där raden ”och Robert Zimmerman flytt till landet med miljonerna” är ersatt med ”och Björn Afzelius har flytt till Italien med miljonerna”. Textförfattaren Mikael Wiehe protesterade och hotade att kräva skadestånd varvid skivan drogs in. En senare version släpptes med låttexten återställd till originalet. På Mikael Wiehes hemsida finns ett uttalande om stämningsansökan till följd av textändringen i "Vem kan man lita på?".

Medverkande musiker
 Per Lindvall – trummor, percussion, programmering av trummaskin
 Sam Bengtsson – bas
 Peter Ljung – keyboard, programmering av synth
 Henrik Jansson – gitarr
 Jonas Isaksson – gitarr

Kör: Benna, Birken, Ljung & Henkan (Anders Henriksson), Selective Servicies och Tjejmaffian. Peps Persson medverkar med benäget tillstånd från Sonet Records.

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information på Magnus Ugglas webbplats

Album av Magnus Uggla
Album utgivna på Columbia Records
Musikalbum 1987
Svenska coveralbum
Svenskspråkiga musikalbum
35-åringen

"35-åringen" var också benämningen på en misstänkt för Mordet på Anna Lindh 2003. 

35-åringen är ett studioalbum från 1989 av Magnus Uggla. Alla låtar är komponerade av Magnus Uggla och Anders "Henkan" Henriksson som också står för arrangemang . Det toppade den svenska albumlistan. Att Magnus Ugglas album fick sitt namn berodde främst på att Christer Pettersson under 1989 i Sverige gick under benämningen 42-åringen, eftersom hans namn inte ännu blivit offentligt. Strax efter Palmemordet 1986 hade en misstänkt även gått under benämningen 33-åringen.

För albumet fick han även Rockbjörnen i kategorin "Årets svenska skiva".

Låtlista 
 "Stig in och ta en cocktail"
 "Baby Boom"
 "P-F"
 "Jätte-kult"
 "Dum dum"
 "Jag mår illa"
 "Rembrant"
 "Dyra tanter"
 "Moder Svea"

På senare upplagor av skivan har det instrumentala öppningsspåret bytts mot en remix med titeln "Stig in och ta en cocktail (The Kent Finell Super Mix)". Denna remix släpptes också som singel.

Medverkande musiker
Peter Ljung: Keyboard.
Per Lindvall: Slagverk.
Henrik Jansson: Gitarr.
Nysse Nyström: Kör. 
Benna Sörman: Kör.
Staffan Birkenfalk: Kör.

Listplaceringar

Listföljd

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information på Magnus Ugglas webbplats

Album av Magnus Uggla
Album utgivna på Columbia Records
Musikalbum 1989
Svenskspråkiga musikalbum
Collection (album av Magnus Uggla)

Collection är ett halvofficiellt dubbelt samlingsalbum från 1986 av Magnus Uggla. Albumet släpptes för den finländska marknaden.

Låtlista 
Sida ett
 "IQ" ("Blue Blue (Victoria)")
 "Jazzgossen"
 "Raggarna"
 "Mälarö kyrka"
 "Vi möttes bara för en kväll"
 "Astrologen"

Sida två
 "Varning på stan"
 "Barn av sin stad"
 "Just den där"
 "Centrumhets" ("Metro Jets")

Sida tre
 "Sommartid"
 "Asfaltbarn"
 "Vår tid 1977"
 "Rock’n roll revolution"
 "Hjärtekrossare"

Sida fyra
 "Bobbo Viking"
 "Lena"
 "Ja just du ska va gla"
 "Draget"
 "Panik"

Källor

Externa länkar

Samlingsalbum 1986
Samlingsalbum av Magnus Uggla
Svenskspråkiga samlingsalbum
Systrar i jeans

Systrar i jeans (originaltitel: The Sisterhood of the Traveling Pants) är en amerikansk långfilm från 2005.

Handling
Filmens systrar är de fyra bästa vännerna Bridget, Carmen, Lena och Tibby som hittar ett par jeans, som märkligt nog passar dem alla trots att de är olika byggda. Under deras första sommarlov åtskilda får var och en bära jeansen innan hon skickar dem vidare. De får alla uppleva minnesvärda händelser iklädda detta par jeans.

Den modiga och sportiga Bridget ska åka till ett fotbollsläger, där hon träffar tränaren som heter Eric som hon blir mycket förälskad i. Carmen ska åka till sin pappa och förväntar sig ett slappt sommarlov hos honom, men det blir inte riktigt så. Den vackra Lena ska åka till sin farmor och farfar i Grekland, där hon träffar en mycket charmig pojke som heter Kostas. Tibby ska ensam stanna hemma och göra en dokumentär som inte blir som hon tänkt sig när Bailey, en cancersjuk tjej dyker upp.

Om filmen
Filmen bygger på Ann Brashares bok Systrar i jeans. Filmen hade svensk premiär den 9 september 2005, distributör Warner Bros/Sandrew Metronome.

Uppföljare
Alla fyra skådespelarna gick med på att göra en uppföljare, vilken började filmas i juni 2007. Filmen, som omfattar böckerna 2–4, fick namnet Systrar i jeans – Andra sommaren (The Sisterhood of the Traveling Pants 2) och hade premiär i USA i början av sommaren 2008.

Rollista (urval)
Amber Tamblyn – Tabitha "Tibby" Anastasia Tomko-Rollins
Blake Lively – Bridget Vreeland
Alexis Bledel – Lena Kaligaris
America Ferrera – Carmen Lowell
Jenna Boyd – Bailey Graffman
Bradley Whitford – Carmens pappa Albert Lowell
Nancy Travis – Lydia Rodman
Rachel Ticotin – Carmens mamma Christina Lowell
Mike Vogel – Eric Richman
Michael Rady – Kostos Dounas
Ernie Lively – Bridgets pappa

Referenser

Externa länkar

Amerikanska komedifilmer
Amerikanska dramafilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer 2005
Ödet var min väg

Ödet var min väg är den första singeln från den svenska etnopopgruppen Nordmans album Anno 2005. Låten Ödet var min väg, musik av Mats Wester och text av Mats Wester och Danne Attlerud, slutade på nionde plats i den svenska Melodifestivalen 2005.

Svensktoppen 
Melodin testades på Svensktoppen, och gick in på åttonde plats den 24 april 2005  men besöket varade bara i en vecka innan låten var utslagen .

Listplaceringar

Hitlistan 
Ödet var min väg gick upp på den svenska singellistan vecka 11, och lämnade den efter 11 veckor. Den låg som högst på tionde plats där.

Referenser

Externa länkar 
Information i Svensk mediedatabas.

Låtar av Dan Attlerud
Låtar av Mats Wester
Melodifestivalbidrag 2005
Musiksinglar 2005
Svensktoppsmelodier 2005
Svenskspråkiga sånger
M25 (motorväg)

M25 eller London orbital motorway är en 188 km lång motorväg i Storbritannien och är den stora ringled som går runt London. Det är också en av Europas allra mest trafikerade motorvägar. Tanken på ringväg hade funnits mycket länge i London och de första funderingarna kom redan i början av 1900-talet. De första mer konkreta planerna växte fram 1937. Med tiden växte det också fram mindre ringleder i London men dessa började efter ett tag anses som otillräckliga för att komplettera de motorvägar som förbinder London med övriga Storbritannien.

Under 1960- och 1970-talen togs det fram nya planer på en större ringled som skulle gå runt hela London lite längre ut och som skulle göra det möjligt att kunna passera London på ett smidigt sätt och dessutom skulle knyta ihop med de övriga motorvägarna som anslöt till London. Vägbygget påbörjades under 1970-talet och vägen byggdes i sektioner och öppnades bit för bit. Den första biten öppnades 1975 och sedan öppnades vägen bitvis mellan 1975 och 1985. Motorvägen blev sedan officiellt invigd i oktober 1986 av Storbritanniens dåvarande premiärminister Margaret Thatcher. Vid invigningen påstods det att denna motorväg var lösningen på ett flertal av Londons trafikproblem men motorvägen hade fått hård kritik långt före invigningen då man befarade stora köbildningar. Kritikerna fick också rätt då denna motorväg har blivit känd för sina långa köer och ibland benämnts som "världens största parkeringsplats".

Motorvägen har inspirerat till bland annat sången Road to Hell med Chris Rea och i boken Goda omen av Terry Pratchett och Neil Gaiman beskrivs denna som det främsta exemplet på vad som skulle kunna vara satans inflytande på jorden. Den brittiska musikgruppen Orbital har även tagit sitt namn efter ringleden.

Motorvägen är försedd med elektroniska trafikkontrollsystem, bland annat ett som heter MIDAS, Motorway Incident Detection and Automatic Signalling.

Se även 
 Lista över motorvägar i Storbritannien
 M0

Externa länkar 

Motorvägar i Storbritannien
Transportanläggningar i London
Ringleder
Louis de Rouvroy, hertig av Saint-Simon

Louis de Rouvroy, hertig av Saint-Simon (ofta kallad bara Saint-Simon), född 16 januari 1675 i Versailles, död 2 mars 1755, fransk diplomat, militär och memoarförfattare.

Louis de Rouvroy var son till hovmannen Claude de Rouvroy, hertig av Saint-Simon och hans andra hustru Charlotte de l'Aubespine. Fadern hade adlats, och var en av de tongivande vid Ludvig XIII av Frankrikes hov. Hans första hustru var född inom den kungliga grenen Condé, med vilken han fick tre döttrar. Louis de Rouvroys moder tillhörde en av de yngre adliga släkterna. Så nära släkt med kungahuset, fick Louis de Rouvroy den yppersta utbildningen.

Den bästa källan till Saint-Simons liv är hans egna memoarer, Minnen från Ludvig XIV:s hov 1691-1723, som översattes till svenska av Stig Strömholm 2005. Den ger även en god inblick i hovlivet, kulturen i den franska överklassen, och beskriver samtida historiska händelser. Den innefattar några uttrag ur Saint-Simons Memoarer som omfattar 12000 sidor.

Källor

Externa länkar 

 

Franska diplomater
Franskspråkiga författare
Personer i Frankrike under 1700-talet
Personer från Versailles
Födda 1675
Avlidna 1755
Män
Johan I av Mecklenburg

Johan I "Teologen" av Mecklenburg, tyska Johann "der Theologe", född senast omkring 1211, död 1 augusti 1264, var furste av Mecklenburg 1226-1264. Han var äldste son till Henrik Burwin II av Mecklenburg (död 1226) och svenska Kristina (levde 1248).

Biografi
Johan efterträdde jämte sina yngre bröder den döde fadern i styret av Rostock 1226. 1227 titulerade han sig herre av Mecklenburg, 1230 herre av Rostock, 1232 furste av Mecklenburg samt 1257 herre av Wismar.

I slaget vid Bornhöved i Holstein 1227, då Valdemar Sejr besegrades, gjorde sig Johan och bröderna fria från dansk överhöghet. Men mecklenburgarna hamnade nu istället under sachsiska och holsteinska länsanspråk, vilket resulterade i ständiga strider med Sachsen-Lauenburg och Schauenburg-Holstein.

Tvister förekom även mellan Johan och hans yngre bröder. Stridigheterna ledde 1234/1236 till en delning mellan dem, varvid Johan erhöll de gamla mecklenburgska stamområdena. Denna delning kom att föranleda århundraden av strider mellan linjerna Mecklenburg och Wenden-Werle.

Då brodern Pribislavs grevskap Parchim sönderföll vann Johan 1256 Sternberg. Han hamnade därmed i motsättningar med Schwerin, vilket vann den största delen av grevskapet.

Johan försökte förgäves vinna tillbaka östra Holstein-Wagrien från Schauenburg-Holstein. Han kämpade också med Schwerins biskopar om tiondet och andra rättigheter.

Under Johans regering grundades Malchow och Güstrow som städer. Han stödde kyrkan och utvidgningen av tyska bosättningar. 1262 slöt han ett förbund med welferna mot Danmark.

Johan avled 1 augusti 1264.

Äktenskap och barn
Johan gifte sig 1229 med Luitgard av Henneberg (död 1267 före 14 juni, begravd i Doberan). Paret fick följande barn:
Henrik I av Mecklenburg (död 1302), furste av Mecklenburg
Albrecht I av Mecklenburg (död 1265), medregent av Mecklenburg
Elisabet av Mecklenburg (död före 6 februari 1280), gift med greve Gerhard I av Holstein (död 1290)
Nikolaus III av Mecklenburg (död 1289/1290), präst, medregent av Mecklenburg
Poppo (död före 1264), riddare i Tyska Orden
Johan II av Mecklenburg (död 1299), medregent av Mecklenburg
Herman (död före 4 oktober 1273), scholasticus i Schwerins katedral 1265

Litteratur
Annales Stadenses
Lexikon des Mittelalters: Band VI s. 439

Huset Mecklenburg
Personer i Tyskland under 1200-talet
Födda 1211
Avlidna 1264
Män
Nefilim

Nefilim  var i judisk och kristen mytologi de äldsta halvt gudomliga väsendena. De var oerhört stora människor med övernaturliga fysiska och andliga krafter.

Nefilim (hebreiska: נְפִילִים, sing. נָפִיל, Nafíl eller Nafil) kommer av det hebreiska/arameiska verbet nafal, som betyder ”att falla”, till exempel om att falla i strid. Det används exempelvis om Uria som föll i striden (2 Sam. 11;17). Verbet nafal betyder även ”att orsaka att andra faller”. Det är därför som Svenska Folkbibeln översätter ordet nefilim med ”våldsverkarna” samt Karl XII:s bibel med ”tyrannerna”. Verbet nafal används således både i intransitiv och transitiv betydelse, liksom även i bokstavlig bemärkelse och bildligt. 

Ordet används om ett folk som levde före den Stora Floden i 1 Mos. 6:4 och i 4 Mos. 13:33 om anakiterna, ett folk som bodde i trakten av Hebron och som de israelitiska spejarna såg när de inspekterade landet Kanaan före bosättningen där

Den inte ovanliga synen att nefilim skulle vara barn efter en sexuell kontakt mellan gudaväsen/änglar och människor, är något som förekommer i skönlitteratur, i den kristna bibeln och på film. Detta framkommer dock inte i den hebreiska texten. Det som står i bibeln i vers 2 och 3 talar om vid vilken tidpunkt dessa nefilim levde på jorden. Missförståndet torde ha uppkommit genom den översättning till grekiska som på 200-talet f.Kr. gjordes av den hebreiska texten, där nefilim översätts till jättarna.

När översättarna inte fann något lämpligt ord i grekiskan till nefilim, valde de ett grekiskt ord som finns på svenska som lånord, nämligen ”giganter”.  Det betyder ”de jättestora” (jmfr. gigabyte i datorsammanhang). Detta fick emellertid de grekiska åhörarna att börja tänka på den egna grekiska mytologin med halvgudar. I något sådant mytologiskt sammanhang hör alltså inte nefilim hemma.

Referenser 

Gamla testamentet
Hebreisk mytologi
Ingenmansland

Ingenmansland (lat. terra nullius) är ett markområde som ingen brukar eller har kontroll över. Ordet används i regel om mark i relation till stater.

Exempel
 området mellan de stridande parterna vid en militär front
 en markremsa mellan två stater vid en bevakad gräns, där ingen tillåts att befinna sig utan tillstånd.
 land som ingen gjort anspråk på, exempelvis obebodda områden. Under 1700- och 1800-talen utvecklades en doktrin som där kolonialmakterna hävdade rätten och överhöghet till den mark som beboddes av folk utan markägandesystem eller egentligt jordbruk, enligt samma princip som res nullius.

Se även
Oikoumene
Anekumen
Demilitariserad zon
Spetsbergtraktaten
Bir Tawil
Parallellsamhälle
No-go-zon

Källhänvisningar 

Politisk geografi
1169

1169 (MCLXIX) var ett normalår som började en onsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
Enligt en novgorodsk källa lider en svensk krigsexpedition nederlag i österled. I svenska källor är expeditionen okänd.
Den engelska erövringen av Irland inleds.
Kiev plundras.
Rügen intas av Absalon Hvide och Valdemar den store.

Avlidna 
Mstislav II av Novgorod.
Isak av Stella, munk.

Externa länkar
Fyrkällsteorin

Enligt fyrkällsteorin eller fyrkällshypotesen är Moseböckerna sammanställd av fyra huvudkällor: Jahvisten eller J från 900-talet f.Kr., där Gud vanligen kallas Jahve; Elohisten eller E från 800-talet f.Kr., där Gud vanligen kallas Elohim; Prästskriften eller P från 500-talet f.Kr., som är en mindre litterär författare än de båda föregående; samt Deuteronomisten eller D från 600-talet f.Kr. som skrev Femte Mosebok. Källorna sammanställdes av en eller flera redaktörer i en utdragen komplex process som anses vara avslutad på 400-talet f.Kr.. Förutom skillnader i användningen av gudsnamn förekommer även andra stilistiska och teologiska skillnader mellan källorna. 

Fyrkällsteorin utarbetades 1876 av Julius Wellhausen och har dominerat bibelforskningen i ett sekel. Sedan 1970-talet har den dock mer ifrågasatts, och många forskare anser att det inte går att urskilja gamla textfragment.

Exempel på dubbletter och konflikter förklarade inom fyrkällsteorin 

Skapelseberättelsen: Den första (1 Mos 1:1–2:3) hör till Prästskriften och börjar med ett hav; djuren skapas före människan (”till man och kvinna”). Den därpå följande hör till Jahvisten och börjar med en öde jord; mannen skapas före djuren och därefter skapas kvinnan.

Syndafloden: Sammanskrivning av Jahvistens (”Herren”) och Prästskriftens (”Gud”) versioner. I den första tar Noa med sig sju par av rena djur och ett par av orena (1 Mos 7:2); floden varar i 40 dygn; Noa släpper ut en korp. I den andra kommer ”ett par av varje art in till Noa i arken” (7:8–9); vattnet stiger under 150 dagar; Noa släpper ut en duva.

Offret av Isak: (1 Mos 22) Hör till Elohisten. Under ängelns ingripande byts gudsnamn till ”Herren”. Nästa mening med ”Gud” lyder: ”Nu vet jag att du fruktar Gud, nu när du inte har vägrat mig din ende son.” Därefter förekommer inte Isak mer i Elohisten. Detta antyder att Isak i den ursprungliga versionen verkligen offrades, men att detta censurerades av en senare redaktör. Somliga menar dock att redaktören bara velat göra det otvetydigt att det var Gud som skickade baggen.

Gud uppenbarar sig för Mose: Från och med nu börjar Elohisten och Prästskriften också att använda gudsnamnet Herren. I den senare (2 Mos 6:2–) presenterar han sig: ”Jag är Herren. Jag visade mig för Abraham, Isak och Jakob som Gud den Väldige (El Shaddai), men jag gav mig inte till känna för dem under mitt namn Herren (Jahve).” I Elohisten presenterar han sig med ordvitsen ”ehyeh asher ehyeh”. Jahvistens och Elohistens beskrivningar är sammanskrivna i 2 Mos 3–4 och är svåra att reda ut.

Upproret mot Mose: (4 Mos 16) Prästskriften skyller på leviten Korach; antingen Jahvisten eller Elohisten eller båda två skyller på rubeniterna Datan och Aviram, samt rubeniten On. Den sammanskrivna versionen blir förvirrad.

Referenser

Externa länkar 
  (se under 1.B. Sources)

Bibeln
Ny Carlsberg Glyptotek

Ny Carlsberg Glyptotek, eller Glyptoteket, är ett danskt konstmuseum grundat av bryggaren Carl Jacobsen. 

Carl Jacobsen hade byggt upp en av den tidens största privata konstsamlingar. Glyptoteket som var beläget i hans villa Ny Carlsberg i Valby uppkallades efter dennes bryggeri Ny Carlsberg. Samlingarna donerades 1888 till Köpenhamns stad, nya donationer tillkom 1899. Staden Köpenhamn samt danska staten lät Vilhelm Dahlerup 1897 uppföra en byggnad vid Dantes Plads i stadsdelen Vesterbro i Köpenhamn åt samlingarna. Den kompletterades 1906 med en ny byggnad av Hack Kampmann.

En samling av äldre målningar som ingick i samlingen deponerades 1929 på Statens Museum for Kunst.

Samlingen av antik konst
Glyptoteket rymmer mycken antik konst, främst skulpturer från Egypten, Främre Orienten, Grekland och Italien.

Samlingen av nyare konst
Ny Carlsberg Glyptotek har den största samlingen av franska impressionister i Danmark, med verk av bland andra Claude Monet, Alfred Sisley och Edgar Degas. Det finns också verk av Paul Gauguin, Vincent van Gogh och Paul Cézanne. Glyptoteket har också en betydande samling av målningar från danskt 1800-tal, av bland andra C.W. Eckersberg, Christen Købke, Johan Thomas Lundbye och Vilhelm Hammershøi samt skulpturer av till exempel  H.W. Bissen.

Fotogalleri

Källor
Kart over Ny Carlsberg Glyptotek, Ny Carlsberg Glyptotek, odatererat, läst januari 2014

Externa länkar
Glyptotekets webbplats

Konstmuseer och konsthallar i Köpenhamnsregionen
Museer i Köpenhamn
Skulpturmuseer i Danmark
Vesterbro
1151

1151 (MCLI) var ett normalår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
Staden Lödöse vid Göta älv omtalas för första gången.
Geoffrey av Monmouth avslutar sitt sista verk Merlins liv (Viti Merlini).

Födda 
Sverre Sigurdsson, kung av Norge 1184–1202.

Avlidna 
 31 januari – Abbot Suger.
 23 april – Adeliza av Louvain, drottning av England 1121–1135 (gift med Henrik I)
 7 september – Gottfrid V, greve Maine sedan 1126, av Anjou sedan 1129 och av Mortain sedan 1141 samt hertig av Normandie 1144–1150, engelsk prinsgemål 1141 (gift med Matilda)

Externa länkar
Glyptotek

Ett glyptotek är en skulptursamling.

Ordet glyptotek är bildat av gammalgrekiska glyptos, "ristad", "skulpterad", och theke, "förvaringsrum" och begreppet lanserades av kung Ludwig I av Bayerns bibliotekarie. Ordbildningen är analog till tyska pinakothek, tavelsamling, som används som namn för Alte Pinakothek och andra målerimuseer i München.

Glyptothek, det första skulpturmuseet med glyptotek i sitt namn, grundades i München.

Exempel på skulpturmuseer med glyptotek i sina namn
 Glyptothek i München i Tyskland
 Ny Carlsberg Glyptotek i Köpenhamn i Danmark
 Nationalglyptoteket i Aten i Grekland
  Glyptothek i Akademie der bildenden Künste Wien i Österrike
Gliptoteka i Zagreb i Kroatien

Källor

Noter

Skulpturmuseer
Konsttermer
Konstmuseer och konsthallar
1184

1184 (MCLXXXIV) var ett skottår som började en söndag i den Julianska kalendern.

Händelser

Maj 
 21 maj – Ärkebiskop Absalon Hvide av Lund vinner en sjöseger över hertig Bogislav I av Pommern.

Juni 
 15 juni – Den norske kungen Sverre Sigurdsson dräper sin rival om den norska kungamakten Magnus Erlingsson i slaget vid Fimreite. Därmed står Sverre som ensam kung av Norge till sin död 1202.

Okänt datum 
 Heinrich von Veldeke inleder med Eneiden den medelhögtyska konstepiken.

Födda 
Vilhelm av Sabina.

Avlidna 
 15 juni – Magnus Erlingsson, kung av Norge sedan 1161 (stupad i slaget vid Fimreite)
 15 november – Beatrice I av Burgund, regerande grevinna av Burgund och tysk-romersk kejsarinna

Externa länkar
Sag

Sag eller SAG kan syfta på:

 Ság, en kulle i Ungern
 Šag, en ort i Kroatien
 Svenska Akademiens grammatik
 Screen Actors Guild, ett fackförbund i USA för filmskådespelare
Hallarna

Hallarna (Les Halles, franskt uttal: [le al], inga "s" uttalas alltså) var tidigare ett stort marknadscentrum för grönsaker, kött och andra färskvaror i centrala Paris, uppfört på medeltiden. Byggnaderna från mitten av 1800-talet revs 1971 på grund av att de många lastbilar som varje morgon transporterade marknadsvarorna till Hallarna förpestade luften i innerstaden. Marknadsplatsen ersattes med ett stort underjordiskt kontors- och shoppingcentrum, Forum des Halles, i flera plan.

De klassiska Hallarna har skildrats bland annat i Émile Zolas roman Hallarna (Le Ventre de Paris) från 1873.

Forum des Halles 
Forum des Halles invigdes 1979 och verksamheten i de gamla grossisthallarna flyttades ut utanför stadsmurarna. Forum des Halles utgör i likhet med Centre Pompidou ett stycke modern arkitektur som kontrasterar mot de äldre byggnader som stadskärnan annars utgörs av. Under 2004 togs förslag in från olika internationella arkitektbyråer för en total ombyggnad av köpcentret, vilken även innefattade RER-stationen Châtelet-Les Halles som ligger under Forum des Halles samt den park som täcker ytan i markplanet. Det nya Forum des Halles invigdes 2018.

Kommunikation 
Mellan Forum des Halles och Place du Châtelet ligger centralstationen för Paris pendeltåg, Châtelet-Les Halles samt för Paris tunnelbana Châtelet . I närheten ligger även metrostation Les Halles.

Referenser 
Byggnyheter

Noter

Externa länkar 
Châtelet-Les Halles, på Insecula.com  
Projet Les Halles (officiell webbplats)  


Paris
Köpcentrum i Frankrike
Paris första arrondissement
Quartier des Halles