kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ellos

Ellos Group är ett svenskt e-handelsföretag med huvudkontor och lager i Borås. Ellos Groups verksamhet finns i Norden.

Historia
Ellos grundades 1947 av Olle Blomqvist och Lars Gustavsson i en nedlagd mjölkaffär. Namnet Ellos kommer av grundarnas namn, Lars Gustafsson och Olle Blomqvist. De ville registrera företaget som LO:s (Lars + Olle). Då detta skulle kunna förväxlas med den gängse benämningen på Landsorganisationen valde de istället att skriva ut bokstäverna efter uttal, vilket blev Ellos. Den första annonsen var för handdukar i juteväv. År 1953 följde den första postorderkatalogen. Från början hade bolaget leverantörer från Sjuhäradsbygden som under 1960-talet började ersättas av leverantörer från Fjärran Östern, bland annat Hongkong och Sydkorea. 

Företaget flyttade 1978 till dess nuvarande lokaler i Viared, 10 km väster om Borås, invigde de nya lokalerna. Under 1980-talet etablerade sig Ellos i Norge och Finland. År 1988 förvärvade ICA-koncernen företaget för att på så sätt bredda sin verksamhet. Då hade Ellos 1 500 anställda. 1996 förvärvades den (tidigare) största konkurrenten Josefssons.

År 1997–2013 ingick Ellos Group i franska Redcats-koncernen som var en del av Pinault-Printemps-Redoute (PPR) sedan 2013 under namnet Kering). Sedan 2013 ägs Ellos Group av riskkapitalbolaget Nordic Capital. Ellos Group hade år 2014 en omsättning om cirka 1,9 miljarder SEK och 800 anställda.

Ellos är en av fotbollsklubben IF Elfsborgs huvudsponsorer.

Webbutiker
Ellos Group driver fyra webbutiker med olika inriktning:

 Ellos – kläder- och heminredning
 Jotex – textil- och dekorationsprodukter 
 Stayhard – herrkläder
 Homeroom – möbler och heminredning

Referenser

Noter

Tryckta källor
Olles Ellos, Olle Blomqvist, Borås 2014

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska postorderföretag
Företag i Borås
Företag bildade 1947
Borås
Tablett

Tablett är en vanligt förekommande farmaceutisk beredningsform avsedd att intas peroralt (intag via munnen). Tabletter innehåller vanligen en eller flera aktiva substanser samt bindemedel (vanligen laktos), sprängmedel och smörjmedel (till exempel magnesiumstearat).

Tabletter tillverkas genom kompression i en tablettmaskin där ett pulver eller granulat trycks samman av två stansar. Stansarna kan vara försedda med delningsskåra eller märkning av olika slag.

För att underlätta nedsväljning eller skydda känsliga substanser kan tabletten täckas av ett skyddande lager. 

Tabletter kallas ofta "piller" men det är egentligen felaktigt. Piller skapas genom att läkemedel och hjälpämnen bakas ihop till en deg som rullas (trillas) till runda bollar. Eftersom piller görs via en blöt process så är det ofta problem med hållbarheten. På svenska apotek har det i princip inte tillverkats piller sedan 1970-talet (då tillverkningen av specialläkemedel centraliserades). En bra apotekare ("pillertrillare") kunde trilla piller som höll en ganska god precision (egentligen gjordes trillandet oftast av en underordnad, till exempel en apotekstekniker), men det var vanligt att halten aktiv substans varierade mellan pillren.

Modifierad frisättning
Genom att dragera tabletten eller granulatet med ett magsyretåligt lager kan frisättningen modifieras så att den aktiva substansen tar sig förbi magen oskadd. Det finns även metoder för att förlänga frisättningen från tabletten och därmed förlänga effekten.

Exempel på andra beredningsformer
Kapsel
Brustablett
Sugtablett
Oral lösning
Suppositorium
Depåtablett

Galenik
Norra Vram

Norra Vram är en småort i Bjuvs kommun i Skåne län och kyrkbyn i Norra Vrams socken, belägen nordost om Bjuv nedanför Söderåsen.

Här finns Norra Vrams kyrka.

Noter

Orter i Bjuvs kommun
Småorter i Sverige
Tidigare tätorter i Skåne län
Farmaceut

Farmaceut är ett samlingsnamn för personer som läst farmaci vid universitet i Sverige: farmacie kandidat, farmacie magister, samt yrkesexamina receptarie (3 år) och apotekare (5 år). Apotekarexamen respektive farmacie magisterexamen ligger på högskolans avancerade nivå och ger tillträde till studier på forskarnivå medan receptarieexamen ligger på grundnivå.
Vanliga arbetsplatser för apotekare är inom akademin eller läkemedelsindustrin, myndigheter (till exempel Läkemedelsverket) och apotek. Majoriteten av receptarier anställs inom apotekssektorn. För att få arbeta som farmaceut med receptexpedition på svenska apotek krävs förutom yrkesexamen (apotekare eller receptarie) även legitimation från Socialstyrelsen (apotekar- eller receptarielegitimation).

Farmaceutiska utbildningar i Sverige

Högskolor med examensrätt för farmaceutiska utbildningar i Sverige

 Göteborgs universitet
 Apotekare, receptarie
 Karlstads universitet
 Receptarie
 Linnéuniversitetet
 Receptarie/farmacie kandidat (tidigare vid Högskolan i Kalmar)
 Lunds universitet
 Apotekare (examenstillstånd 2010, första antagning ej planerad än)
 Umeå universitet
 Apotekare (examenstillstånd 2010, första antagning höstterminen 2012), receptarie/farmacie kandidat, master i farmaci
 Uppsala universitet 
 Apotekare, receptarie, farmacie magister, master-utbildning, farmacie doktor

Både Lunds och Umeå universitet har deklarerat att deras utbildningar ämnar följa den så kallade Bologna-modellen (3 år på grundnivå och 2 år på avancerad nivå). Detta skulle kunna göra det möjligt för receptarier att läsa upp till en apotekarexamen. Umeå universitet ämnar att bedriva huvuddelarna i sina utbildningar på distans.

Svenska examenstitlarna översatta till engelska
De svenska examenstitlarna översätts på engelska på nedanstående sätt. Det innebär dock inte att de kan jämställas med samma titlar från andra utbildningstraditioner.
Apotekarexamen: Pharmacist - Master of Science in Pharmacy, MSc Pharm
Receptarieexamen: Bachelor of Science in Pharmacy, BSc Pharm
Farmacie magisterexamen: Master of Pharmaceutical Sciences (1 year), MPharmSc
Farmacie masterexamen: Master of Pharmaceutical Sciences (2 years), MPharmSc
Farmacie kandidatexamen: Bachelor of Pharmaceutical Sciences, BPharmSc

Referenser

Externa länkar
Farmaciförbundet
Sveriges Farmaceuter
Farmaceutjobb

Se även
Apotekare
Receptarie

Farmaci
Farmakologi
Apoteksverksamhet
Yrken inom hälso- och sjukvård
Gunnarsbyn

Gunnarsbyn (lulesamiska: Guddnár) är en småort i Bodens kommun vid Råne älv, cirka fyra mil norr om centralorten Boden och sju mil norr om Luleå. 

Gunnarsbyn arbetade mellan åren 2006 och 2008 tillsammans med Niemisel i Luleå kommun i projektet EnVis bygd med en kommungränsöverskridande landsbygdsutveckling.

Befolkningsutveckling

Samhället

Gunnarsbyn är "huvudort" för ett antal byar utmed Råne älv, med en butik, en obemannad mack, kyrka, skola, biblioteksfilial samt daghem. Församlingskyrkan för Gunnarsbyns församling, Gunnarsbyns kyrka ligger här.

Ett företagshus finns i byn, i vilket ett antal mindre företag huserar. Dessutom finns en administrativ byggnad där Råne älvsstiftelsen bedriver sin verksamhet.

I Gunnarsbyn finns Sveriges första och hitintills enda drive-in-bio för skotrar.

Personer med anknytning till orten 
 Rolf Degerlund, skådespelare

Källor

Se även
Råneå socken

Externa länkar
Hemsida för EnVis bygd

Orter i Bodens kommun
Tidigare tätorter i Norrbottens län
Småorter i Sverige
Orter i Råneå socken
Gunnarsbyn
Harads

Harads (lulesamiska: Hárált) är en  tätort i Bodens kommun, och kyrkby i Edefors socken.

Allmänt 
Harads ligger vid Luleälven, längs riksväg 97 cirka 48 kilometer nordväst om Boden. Orten har god service med bland annat badhus, bibliotek, bensinstation, handel och verkstäder.

Utsiktsklippan på gångavstånd från centrum erbjuder en storslagen utsikt över älvdalen.

Kläppgårdens bygdegårds- och hembygdsmuseum har en rik samling föremål från Edeforsbygden. I Kläppgården finns även en gammal skolsal samt en lanthandel från början av förra seklet.

I Harads ligger församlingskyrkan, Edefors kyrka, med snidade takkronor och altartavla. Takmålningarna är utförda av konstnären Erik Jerkhe.

Edeborg är Harads bygdegård. Det var ofta dans där förr men numera endast när evenemang som Haradsdagen pågår.

Harads är ett centrum för Bodträskfors, Västbo och Södra Harads som alla ligger inom en 5 kilometers radie.

Strax utanför Harads ligger Treehotel, ett hotell med ett antal rum byggda uppe i träd.

Historia 
Edefors laxfiske, som ligger 18 kilometer nordväst om Harads, är känt sedan 1300-talet. Forsen är utbyggd genom Laxede kraftverk, men på holmen finns stugor och bodar från 1700-talet som är klassade som byggnadsminne. På holmen finns även en labyrint som är säregen på grund av sitt läge långt in i landet.

Byn omnämns i skattelängden redan på 1500-talet. Den är centralort för omkringliggande byar.

Vid Edeforsen finns lämningar efter ett kanalbygge från 1865 där Sveriges första arbetaruppror ägde rum. Det var första gången i Sveriges historia som militär tillkallades för att slå ned ett arbetaruppror.

Harads innehar Norrlands värmerekord på 36,9 grader, som registrerades den 17 juli 1945.

Befolkningsutveckling 

Vid folkräkningen 1890 fanns det 476 personer som var skrivna i Harads.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Harads byaförenings webbplats
 Edefors hembygdsförening$ webbplats

Orter i Bodens kommun
Tätorter i Sverige
Svartlå

Svartlå (lulesamiska: Bulldo) är en småort i Bodens kommun i Norrbottens län, belägen vid Lule älv. 

Namnet Övre Svartlå användes vid tätortsavgränsningarna 1950 och 2010. 2015 förlorade Övre Svartlå sin status som tätort på grund av att folkmängden minskat till under 200 personer. Även 2000 och 2005 räknades dock orten som en småort, då med namnet Svartlå.

Befolkningsutveckling

Se även 
 Edefors socken
 Nedre Svartlå

Källor

Externa länkar 
 Svartlå − mer än bara en by (lokal webbplats)

Orter i Bodens kommun
Småorter i Sverige
Tidigare tätorter i Sverige
Vittjärv

Vittjärv (finska Vihtajärvi) är en tätort i Bodens kommun.

Vittjärv ligger på Lule älvs norra sida, längs riksväg 97, blott ett par km nordväst om Boden. Strax väster om samhället fanns tidigare en fors men 1971 påbörjades där byggandet av Vittjärvs vattenkraftverk som stod färdigt 1975.

Vittjärvs IK är ortens idrottsförening.

Befolkningsutveckling

Se även
Överluleå socken

Noter 

Orter i Bodens kommun
Tätorter i Sverige
Sävast

Sävast är en tätort i Bodens kommun. Orten är belägen längs riksväg 97 cirka 7 kilometer från Boden och ca 30 kilometer från centrala Luleå. Man brukar dela in Sävast i fyra delar: Sävast, Gamla Sävast, Sävastön (tidigare kallad Bysön) och Sävastnäs. Delen Sävastnäs räknas från 2005 av SCB som en egen småort med benämningen Sävastnäs. I gamla tider hette Sävast Sigfastbyn.

Historia 
Byns historia går tillbaka till slutet av 1400-talet. Första gången orten Sävast nämns i skrift är som Sefastaby år 1486. Det är först 1825 som orten omnämns som endast Säfvast.

Man har främst levt på god åkermark, fina skogar och rika fiskevatten. Det kan diskuteras om det berodde på de mycket goda fiskevattnen eller på att bygden var så liten, men när ärkebiskopen tillsammans med de feodala fogdarna förlänades Lule älv avstod man från hela förläningen med undantag av fiskerätten vid Edefors laxfiske. Även om fiske i Sävast inte var lika gott som i Edefors kan man förstå att fisket hade en viktig del i sävastböndernas näring. I och med kraftverksutbyggnaden förändrades älven kraftigt, och fisket är inte längre särskilt gott.

Den tidigaste tolkningen för ortnamnets ursprung finns i en gammal sägen. Sägnen beskriver hur två vikingar, med namnen Une och Säve på 1000-talet ska ha kommit sjöfarande upp efter Luleälven. Une bosatte sig på ena sidan och gav namn åt byn Unbyn, och Säve bosatte sig på andra sidan och gav namn åt byn Sävast. En annan tolkning är att ortnamnet ska komma från det finska ordet ’sedvaistö’ som betyder ”tät vass”.

Den nuvarande tolkningen är att förleden Sefasta- i det äldsta belägget Sefastaby, är genitivformen av mansnamnet Sigfast . Sigfast avser möjligen ett sigillvittne från ett brev från Rutvik i Nederluleå socken daterat 1 januari 1339. Flera byar i området har också troligen fått namn efter de andra sigillvittnena. Formen Fasstabynom från 1491 bekräftar att formen ursprungligen var -fast och inte -vast eftersom <v> inte stavades <f> i början av ord i gammalt svenskt skriftspråk.

Föreningar 
Sävast AIF (Fotboll),  Sävast Ski Team(skidor)

Befolkningsutveckling

Se även
Överluleå socken
Sävasts församling

Noter 

 
Orter i Bodens kommun
Tätorter i Sverige
Unbyn

Unbyn (lulesamiska: Uvnnabivnna) är en tätort i Bodens kommun. Byn ligger på Luleälvens södra strand där Bodens kommun gränsar mot Luleå kommun. Grannbyn Avan nedströms älven tillhör således Luleå. Två kända personer som har bott i Unbyn är hockeyspelaren Niclas Wallin och radioprofilen Lena Callne. Söder om byn ligger Flygvapnets tidigare flygbas Unbyns flygbas.

Befolkningsutveckling

Se även
Överluleå socken

Noter 

Orter i Bodens kommun
Tätorter i Sverige
Degerbäcken

Degerbäcken är en småort i Bodens kommun belägen i Överluleå socken.

Byn är ett jordbrukssamhälle beläget vid Luleälvens södra strand, ungefär 12 km uppströms älven från centralorten Boden. Degerbäckens station ligger knappt 3 km söder om samhället. Degerbäckens station var centrum till mitten av 1950-talet. Efter det började utbyggnaden av byn längs Lule älvdal.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter i Bodens kommun
Småorter i Sverige
Lakaträsk

Lakaträsk är en by och fram till 2005 också småort i Bodens kommun, belägen norr om sjön Lakaträsket i Edefors socken. Trots den numera ringa befolkningen i området utgör Lakaträsk med omgivning ett eget riktnummerområde med nummer 0925.

Lakaträsk ligger längs med Malmbanan och har en gammal stationsbyggnad, och är mötesplats för tågen på malmbanan.

Historia
Lakaträsk ligger i Edefors socken som bildades 1890 genom utbrytning ur Överluleå socken. I samband med kommunreformen 1863 bildades Överluleå landskommun ur vilken Edefors landskommun utbröts 1892, vilken kommun Lakaträsk tillhörde fram till 1 januari 1971, då Edefors uppgick i Bodens kommun.

Befolkningsutveckling

Källor

Noter

Orter i Bodens kommun
Tidigare tätorter i Norrbottens län
Tidigare småorter i Sverige
Norriån

Norriån är en tidigare småort i Bodens kommun belägen i Råneå socken vid Livasälven omgiven av tre stora sjöar, Stor-Lappträsket, Mörtträsket och Grundträsket samt de mindre sjöarna Lappen, Vintervägstjärnen, Nedre Tjuven och Håkanstjärnen. Genom byn rinner Mörtträskbäcken där en skvaltkvarn sedan slutet av 1800-talet finns bevarad. 

Fram till 1995 var Norriån av SCB klassad som småort, men befolkningen har sedan dess minskat till under 50 personer och är inte längre någon småort.

Historia
De första nybyggarna anlände redan på 1700-talet och bosatte sig vid stranden av Grundträsket där de levde livnärde sig på renskötsel och fiske.

För 50 år sedan fanns det ett flertal affärer längs med Livasälven, från Norriån upp till Flakaberg. Det var livskraftiga samhällen med god befolkningstillväxt. Näringar såsom skogsbruk, renskötsel och flottning, försörjde flertalet av de bosatta. I Norriån fanns även en skola (som nu är ombyggt till sågverk).
Malmens väg, på vilken malmen från gruvan i Gällivare fraktades till Avafors med häst och renforor, går förbi Norriån på andra sidan Livasälven.

Källor

Externa länkar
Fiskeregler Länsstyrelsen Norrbotten

Orter i Bodens kommun
Tidigare småorter i Sverige
Orter i Råneå socken
Vingåker

Vingåker  är en tätort i Södermanland och centralort i Vingåkers kommun, Södermanlands län. Vingåkersån flyter genom Vingåker.

Historia

Orten låg ursprungligen kring Västra Vingåkers kyrka. Någon by med namnet Vingåker har inte funnits, kyrkbyn hette Åsen. Åsen omtalas i dokument första gången 1535, och bestod under 1500-talet av två mantal skatte samt en kvarn (från 1568 två kvarnar). När Västra stambanan anlades på byn Vannalas ägor byggdes en ny bebyggelse upp vid stationen, också kallad Bondestad, som växte samman med den äldre bebyggelsen. 

Orten har haft en omfattande konfektionsindustri. Under 1990-talet flyttades och avvecklades stora delar av denna och upphörde helt 2005. Textilindustri är dock fortfarande kommunens största industri men numera i form av industritextil till bland annat pappersbruk vilket produceras av två företag i Högsjö. 

Vingåker är kyrkby i Västra Vingåkers socken, före 1754 benämnd Vingåkers socken,  och ingick efter kommunreformen 1862 i Västra Vingåkers landskommun, från 1963 benämnd Vingåkers landskommun. I denna inrättades för orten 4 april 1903 Vingåkers municipalsamhälle (stundom tidigt även benämnt Bondestads municipalsamhälle) som upplöstes 31 december 1962. Orten ingår sedan 1971 i Vingåkers kommun som centralort.

Befolkningsutveckling

Samhället

Vingåkers centrum är koncentrerat till Skräddartorget, beläget strax norr om järnvägsstationen – på vägen mot kyrkan. Det döptes för att knyta an till ortens tradition som betydande centrum för textilindustri. På och i anslutning till torget finns flera butiker. Där har man även placerat ut en skylt som talar om avståndet till kommunens olika vänorter.

Kommunikationer
Sedan 2003 finns järnvägstrafik i form av regionala tåg på sträckan Stockholm–Södertälje–Katrineholm–Hallsberg.

Nutida bilder

Referenser

Externa länkar

 

 
Tätorter i Sverige
Centralorter i Södermanlands län
Orter i Vingåkers kommun
Buddbyn

Buddbyn är en by i Bodens kommun, belägen i Överluleå socken, vid östra stranden av Buddbyträsket någon kilometer norr om Boden. SCB har tidigare för orten definierat och avgränsat två småorter, Buddbyn (norra delen) och södra Buddbyn. Vid 2015 års småortsavgränsning hade folkmängden i den norra småorten minskat till under 50 personer och denna småort upplöstes, men 2020 blev norra delen åter klassad som en separat småort.

Orten utsågs till årets by i Bodens kommun 1998. Redan på 1500-talet var Buddbyn en väletablerad jordbruksby och är fortfarande av lantlig karaktär. Buddbyträsket är häckningsplats för många fåglar. Ljusån, som rinner genom byn, används för kanotturer. Här bor 335 personer.

Buddbygården, byggd 1991, är byns samlingsplats och det finns flera aktiva föreningar på orten.

Noter

Orter i Bodens kommun
Småorter i Sverige
Skogså

Skogså är en småort i Bodens kommun, Norrbottens län, belägen i Överluleå socken längs länsväg 356.

Befolkningsutveckling

Noter

Orter i Bodens kommun
Småorter i Sverige
Buddbyn (norra delen)

Buddbyn (norra delen) är en av SCB avgränsad och namnsatt småort strax norr om Buddbyn i Överluleå distrikt (Överluleå socken) i Bodens kommun, Norrbottens län (Norrbotten). Vid 2015 års avgränsning avregistrerades den som småort men vid avgränsningen 2020 klassades den åter som småort.

Referenser

Orter i Bodens kommun
Småorter i Sverige
Sörbyn

Sörbyn kan syfta på olika småorter:

Sörbyn, Bodens kommun
Sörbyn, Umeå kommun

Se även
Norrbyn
Koku

Koku (石) är en japansk volymenhet som motsvarar 180,39 liter, vilket beräknades vara den mängd ris en person åt under ett år. Koku är idag en föråldrad måttenhet, men under medeltiden beräknades japanska länsherrars, daimyo, rang utifrån hur många koku ris som deras domäner avkastade i skatt.
En förläning, eller en han (藩), gav minimum en avkastning på 10 000 koku.
Daimyon använde även koku till att betala samurajer som tjänade allt från 50 koku och uppåt.

Källor 

Volymenheter
WP:Projekt Japan
Japans historia
Överstbyn

Överstbyn är en tidigare småort i Bodens kommun, belägen i Råneå socken vid Råneälven mellan Överstbyträsk och Fällviken. Korpforsen rinner genom utkanten av byn. 

SCB räknade Överstbyn som en småort vid avgränsningen år 2005 och orten uppgavs då ha 51 invånare. År 2010 var befolkningen färre än 50 personer och området räknas inte längre som småort.

Historia
I byns norra del finns lämningar från en 3500 år gammal boplats. 
Fyra fortfarande bebodda bosättningar stammar från 1645. 

Viktigaste källan till inkomst på 1600-1700 talen kom från tjäran. Lämningar från olika tjärdalar finns runt orten. 

Överstbyn, eller Rörträsk som det kallades tillsammans med Gunnarsbyn och Rörån, ingick i skatteskrivningen från 1543. År 1870 bröts det väg mellan Råneå och Överstbyn.

Befolkningsutveckling

Noter

Källor

Råneälvdalsrådet i Gunnarsbyns församling ek.förening
Klipp i Sörbyn/Sundsnäs historia

Orter i Bodens kommun
Tidigare småorter i Sverige
Orter i Råneå socken
Daimyo

Daimyō  var en titel för japanska länsherrar under medeltiden.

Under Tokugawa-shogunatet definierades en daimyo som en länsherre vars ägor kunde producera mer än 10 000 koku ris, där en koku ris (cirka 180 liter) ansågs vara den mängd ris som kunde föda en person ett helt år. En daimyō vars domäner avkastade mindre än 150 000 koku ris betraktades som bakre daimyō och de med över 150 000 koku betraktades som främre daimyō. Antalet daimyō växlade, men höll sig oftast omkring 250 stycken.

Ordet daimyō kan översättas som "stora namn" och tros ha uppstått som en sammansättning av leden dai (stor) och myō eller myōden (benämning på risproducerande feodalegendom).

Källor 

Japanska adelstitlar
WP:Projekt Japan
Japanska ord och uttryck
Österåker, Bodens kommun

Österåker är en småort i Bodens kommun, Norrbottens län belägen i Överluleå socken.

Befolkningsutveckling

Referenser 

Orter i Bodens kommun
Småorter i Sverige
M'Zab

M'Zab är en region i provinsen Ghardaïa i Algeriet som 1982 upptogs på Unescos världsarvslista under namnet M'Zabdalen. Den 10 km långa dalen, som ligger i centrala Algeriet, i Sahara, har cirka 120 000 invånare, kallade mozabiter.

Den största staden är Ghardaïa och de fyra andra; Beni Isguen, Melika, Bou Noura och El Ateuf. Endast muslimer får övernatta i Beni Isguen.
De fem små städernas enkla, funktionella och till omgivningen perfekt anpassade arkitektur är en inspirationskälla till dagens stadsplanerare.

Historia
Mozabiterna ("At Mzab") är en gren av en större berbisk stam, Zenatan, som levde i större områden i mellersta södra Algeriet. Många Tifinaghbokstäver och symboler finns ingraverade runt omkring Mzabdalen. Efter den islamiska erövringen, blev Mozabiterna muslimer av den Mu'tazilitiska skolan. Efter Rustamidiens fall, valde Rustamidiska kungafamiljen med några av dess invånare Mzabdalen som deras tillflykt. Rustamiderna var Ibadi och sände en Da'wa (Abu Bakr an-Nafusi) som framgångsrikt konverterade de inhemska Mozabiterna.

Frankrike annekterade Mzab 1882 som en del av deras Nordafrikanska kolonier. När Algeriet blev självständigt 1962 blev territoriet en del av detta land.

Arkitektur

Den finns fem ksarer "muromgärdade byar" (ksour) belägna på bergiga klippformationer längs Wəd Mzab gemensamt kända som Pentapolis. De är Ghardaïas Tagherdayt; Beni Isguen Vid Isjen; Melika Vid Mlishet; Bounoura Vid Bunur; och El-Ateuf Tajnint. Med nyare bosättningarna Bérianne och El Guerara, är Mzab Heptapolis fullständigt.

Kombinationen av den funktionella enkelheten i Ibaditron, med det oasiska sättet att leva ledde till strikt organisation av land och utrymme. Varje citadell har en fästningsliknande moské, vars minaret fungerar som vakttorn. Byggnader av standardstorlek och typ uppfördes i koncentriska cirklar runt moskén. Arkitekturen i M'zabs bosättningar gjordes för ett jämställt gemensamt boende, med respekt för familjens privatliv.

På sommaren, flyttade Mzabiterna till 'sommercitadell' centrerade kring palmlundsoaser. Dessa är en av de större oasgrupperna i Saharaöknen, och avgränsas av torra markområden kända som chebka, genomkorsade av torra flodbäddar.

M'zabdalen fick världsarvsstatus 1982, som ett intakt exempel på traditionella mänskliga livsmiljö perfekt anpassat till miljön.

Externa länkar 
UNESCO World Heritage Centre - M'Zab Valley 
The changing world of Mzab 

Islamisk arkitektur
Världsarv i Algeriet
Berber
Världsarv inskrivna 1982
M'Zabdalen