Kyrkoåret

Kyrkoåret eller  det liturgiska året är hur de olika högtiderna fördelas över året i den kristna kyrkan. Kyrkoårets äldsta grund är firandet av Jesu uppståndelse varje söndag. Ur detta växte kyrkoåret successivt fram, under några hundra år efter Jesu liv och i dag finns både likheter och skillnader mellan olika samfund. 

Västlig kristendoms och östkyrkans traditioner, och därmed även deras kyrkoår, skiljer sig något. Kyrkoåret i Svenska kyrkan, landets största kyrkosamfund och dess tidigare statskyrka, är en variant av det västkyrkliga kyrkoåret, och största delarna är därför identiska med Romersk-katolska kyrkan, Anglikanska kyrkogemenskapen samt ett antal mindre samfund som stammar ur någon av dessa kyrkor.

Kyrkoåret i Romersk-katolska kyrkan 

Katolska kyrkans kyrkoår innehåller påbjudna helgdagar, då en utövande katolik förväntas gå i mässan. Samtliga söndagar är också påbjudna, men vissa helgdagar anses extra viktiga att närvara vid. Olika helgdagars status kan skilja mellan olika delkyrkor; nedanstående gäller inte alla unierade kyrkor. Vilka helgdagar som är påbjudna varierar även i viss mån mellan olika stift. Dagarna kan förskjutas till närmaste söndag.

Påbjudna helgdagar inom Stockholms katolska stift 
I Stockholms katolska stift är de påbjudna högtiderna enligt följande:
 25 december – Juldagen, Herrens födelse
 1 januari – Maria, Guds moders högtid
 6 januari – Epifania, Herrens uppenbarelse
 Torsdagen 40 dagar efter Påsk (dvs. torsdagen efter sjätte påsksöndagen) – Kristi himmelsfärd
 Andra söndagen efter Pingst – Kristi kropps och blods högtid
 29 juni – De heliga Petri och Pauli dag
 15 augusti – Jungfru Marie upptagning i himmelen
 1 november – Alla Helgons dag

Inte längre påbjudna helgdagar för katoliker i Sverige 
Från och med 30 november 2016 är inte längre dessa dagar påbjudna högtider inom Stockholms katolska stift enligt Gudstjänstkongregationens beslut.

 8 december – Jungfru Marie utkorelse och fullkomliga renhet, d.v.s. Den obefläckade avlelsen
 19 mars – Sankt Josef

Kyrkoåret i Svenska kyrkan 

Västkyrkans, och därmed Svenska kyrkans, kyrkoår börjar med första söndagen i advent. Regler för Svenska kyrkans kyrkoår finns för närvarande i 2003 års evangeliebok.

Kyrkans sön- och helgdagar
Kyrkans sön- och helgdagar är uppdelade efter dem som har ett tema som lyfter fram Jesu liv och gärningar enligt Nya testamentet samt övriga helgdagar. Julen och påsken, som firas för Jesu födelse respektive uppståndelse, är centrala och har både förberedelsetid och efterfirningstid. Söndagarna efter trettondedag jul i januari avslutar julfirandet och pingsten avslutar påsken på försommaren.

Övriga helgdagar lyfter fram helgon, martyrer och apostlar bland annat.

Anmärkningar
Söndag* = infaller på en söndag, men utgår om annan helgdag infaller samtidigt.
Tjugofjärde och tjugofemte söndagen efter trefaldighet har samma rubrik, då de aldrig kan inträffa samma år.

Övriga helgdagar
Under övriga helgdagar i Evangelieboken lyfts helgon, martyrer och apostlar fram och där står respektive dags tema.

Andra svenska kyrkosamfund
Svenska kyrkans liturgiska kalender har även kommit att stå som modell för kristna samfund som officiellt inte har något eget kyrkoår. Under 1800-talet hade nämligen de frikyrkor som uppstod då övergivit liturgi och fastställd textläsning.

Källor och litteratur
Anders Ekenberg, "Kyrkoårets framväxt. Aktuella perspektiv och frågor" i Kyrkohistorisk årsskrift 115, 2015, s. 23-33.
Oloph Bexell, "Det svenska kyrkoåret under de senaste två hundra åren. Förändringar och revitalisering." i Kyrkohistorisk årsskrift 115 (2015), s. 35–57.

 Code of Canon Law Vatikanens officiella webbplats

Fotnoter

Kyrkoår