kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dalslands landskapsvapen

Dalslands landskapsvapen är: I fält av silver en gående röd tjur med beväpning av guld, därest dylik skall komma till användning. Vapnet kröns i likhet med alla landskapsvapen av en hertiglig krona.

Ursprungligen utgjordes vapnet, som tillkom vid Gustav Vasas begravning 1560, av en oxe med en hängande svans. Oxen valdes troligen som en symbol för den omfattande boskapsuppfödningen som förekom i Dalsland vid denna tid. Landskapet bar i äldre tider (från mitten av 1500-talet) titeln grevskap, men har nu liksom rikets alla landskap värdigheten av hertigdöme. Vapnet bildar i vänstervänd version tillsammans med Göteborgs stadsvapen och landskapsvapnen för Bohuslän och Västergötland det nya vapnet för Västra Götalands län. Tidigare ingick vapnet tillsammans med Västergötlands landskapsvapen i vapnet för Älvsborgs län.

Bildgalleri

Källor 
 
 

 
Landskapsvapen i Sverige
Heraldiska vapen med tjurar
Flygbåt

Flygbåt är ett sjöflygplan där underdelen av flygkroppen är utformad som ett båtskrov och som gör det möjligt att starta och landa på vatten. Ofta har de även små pontoner under vingarna för stabilitet, men till skillnad från pontonflygplan kommer huvuddelen av flytkraften från flygkroppen.

Ett typiskt exempel är Dornier Wal som användes under 1920- och 1930-talen. Under denna period var de största passagerarflygplanen oftast flygbåtar, till exempel på linjerna över Atlanten. Fjärdar som exempelvis Lilla Värtan intill Stockholm användes som flygplatser innan landningsbanor till lands hade byggts ut. Den där belägna Lindarängens flyghamn användes fram till 1952.

Se även 
 Amfibieflygplan
 Pontonflygplan
 Sjöflygplan

Referenser 

Flygplan
Pontonflygplan

Pontonflygplan är sjöflygplan som landar på pontoner, eller som de oftast kallas flottörer. Om dessa i sin tur även är försedda med hjul klassas flygplanet som amfibieflygplan. 

Mellan åren 1913 och 1931 hölls hastighetstävlingar, den så kallade Schneidertrofén, i Frankrike, Italien, USA och England för flottörförsedda flygplan. Sista året vann en Supermarine S.6B med 547,633 km/h. Erfarenheterna från det flygplanet användes senare av Supermarine för konstruktionen av ett helt annat flygplan, den mer kända Spitfire.

Se även 
 Amfibieflygplan
 Flygbåt
 Sjöflygplan

Flygplan
Sjöflygplan

Sjöflygplan är flygplan som kan starta och landa på vatten. De uppdelas i flygbåtar, där underdelen av flygkroppen är konstruerad som ett båtskrov, och pontonflygplan som flyter på pontoner under flygkroppen. Flygplan som kan starta och landa både på vatten och på land kallas amfibieflygplan.

Typer av sjöflygplan 
 Amfibieflygplan – sjöplan som kan landa på både lang och vatten
 Ekranoplan – flygbåt som använder sig av markeffekt för att uppnå lyftkraft
 Flygbåt – sjöplan vars flygkropp utformats med skeppsskrov
 Pontonflygplan – sjöplan vars flygkropp försetts med flottörställ

Svenska flygbolag som flyger med sjöflygplan 
 Grafair (Stockholm-Bromma flygplats)

Tidigare fanns även Viamare Sjöflyg (Stockholm-Bromma flygplats). När Viamare Sjöflyg i december 2009 upphörde med sin verksamhet, förvärvade Grafair Viamare sjöflygs Cessna 208 Caravan Amphibian, med registrering SE-KTH.

Se även 
 Flyghangaren vid Vårbyfjärden
 Lindarängens flyghamn
 Ponton (luftfart)

Referenser

Externa länkar 

Flygplan
Sjöflyg
Amfibieflygplan

Amfibieflygplan är flygplan som kan starta och landa på både land och vatten.

De kan vara antingen flygbåtar försedda med infällbart landställ, exempelvis Tp 47, eller landflygplan försedda med pontoner/flottörer med infällbara hjul.

Se även 
 Flygbåt
 Pontonflygplan
 Sjöflygplan
Magnus Birgersson

Magnus Birgersson, född i september 1300 på slottet Tre Kronor i Stockholm, död  27 oktober 1320 i Stockholm, var en svensk prins och tronarvinge. Han var son till kung Birger och drottning Märta.

Magnus Birgersson avrättades genom halshuggning på Helgeandsholmen i Stockholm till följd av Nyköpings gästabud och rivaliteten om den svenska tronen.

Biografi 
Magnus Birgersson föddes 1300 på Stockholms slott som förste son till kung Birger och drottning Märta.

Magnus utsågs till sin fars utvalde tronarvinge 1304. Efter Håtunaleken 1306 fördes Magnus i säkerhet till morbrodern kung Erik Menved i Danmark. Efter Nyköpings gästabud 1317 återvände Magnus till Sverige men tillfångatogs 1318 av anhängarna till hertigarna Erik Magnusson och Valdemar Magnusson. Kung Birger lyckades dock fly.

Magnus berövades sitt arv 1319 då hertig Eriks son, Magnus Eriksson, valdes till kung. Den 27 oktober 1320 avrättades Magnus Birgersson genom halshuggning på Helgeandsholmen i Stockholm och begravdes i Riddarholmskyrkan.

Prins Magnus förblev ogift fram till sin avrättning. Dock har kammarmästare Ingemar Ragvaldssons maka Katarina Magnusdotter (Bjälboätten) pekats ut som hans dotter.

Källor

Vidare läsning 
 
 Nationalencyklopedin

Svenska prinsar
Bjälboätten
Födda 1300
Avlidna 1320
Män
Kungligheter som blivit avrättade
Personer i Sverige under 1300-talet
Personer som blivit avrättade under medeltiden
Förband (skogsbruk)

Förband, i skogsbruket medelavstånd mellan träd eller plantor i ett planteratbestånd. Förbandet växlar mellan olika jordars växtbarhet och geografiskt läge. Vanligt förband är 2 meter vilket ger 2 500 plantor per hektar. På goda jordar kan man öka förbandet (färre plantor) och på sämre jordar måste man minska förbandet (fler plantor). 

På goda jordar planteras fler plantor/ha inte färre som det står här enl skogsvårdslagen. Beror på att en "god jord" har mer mat än en "dålig jord" till växtligheten. Jmf ju mer grisfoder du har desto fler grisar kan du föda upp.

Skogsbruk
Dag Ribbing

Dag Ribbing, född 10 april 1898 i Örebro, död 3 mars 1980 i Stockholm, var en svensk arkitekt.

Liv och verk
Dag Ribbing var son till läkaren Gustaf Seved Lindorm Ribbing i släkten Ribbing och Elsa Nordling. Efter studentexamen i Halmstad 1917 tog han examen vid Kungliga Tekniska högskolan 1921, varefter han studerade vid Konstakadedemien 1924–26. Han var anställd vid Cabinet d'Architecture Malgras-Delmas, Saint-Quentin, samt vid arkitektfirman Bissuel-Joulie, Valence, åren 1922-1923 samt hos arkitekt Eskil Sundahl i Stockholm 1924-1925. 

Ribbing var verksam vid Kooperativa Förbundets arkitektkontor från 1926 och hade också egen arkitektfirma. Han ritade ett stort antal villor och flerbostadshus, men också offentliga byggnader. För Kooperativa Förbundet ritade han Domushusen i Umeå, Luleå, Ludvika, Hedemora och Örnsköldsvik. Han var som många inspirerad av funktionalismen och ritade villor runt om i landet. 

Efter att Kooperativa Förbundet 1926 förvärvat Svenska Gummifabriks AB i Gislaved ritade Ribbing en rad byggnader på denna ort, däribland en fabriksbyggnad för gummifabriken (1933) och det då av KF ägda och för sin tid mycket moderna Hotell Nissastigen (1946), där det officiella firandet av invigningen av Gislaveds köping kom att hållas på nyårsafton 1948.

Ett mycket fint exempel i gult tegel från 1939 är en villa på Frösön utanför Östersund. Ett av Huddinge kommuns främsta funktionalistiska skapelser är Fullersta bio i Fullersta som Ribbing ritade 1932. Byggnaden innehöll ursprungligen en konsumbutik och en biograf. På 1950- och 1960-talen uppfördes KF:s undervisnings- och konferensanläggning (Vår Gårds konferensanläggning) på Vår Gård i Saltsjöbaden, där Ribbing stod för de gedigna tegelhusen. Solna kyrkvägs radhusområde uppfördes under 1940-talet i Solna kyrkby och räknas idag till en av Solnas större arkitektoniska tillgångar. Ribbing ritade också höghuset Nyponet, som stod färdigt 1958.

Dag Ribbing var gift med arkitekten Brita Snellman, och de arbetade även tillsammans. Från 1943 var han med i Riddarhusdirektionen.

Verk i urval

Källor 

 
 Vem är Vem? Stockholmsdelen 1945

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Män
Födda 1898
Avlidna 1980
Dag
Arkitekter från Örebro
Higgsboson

Higgsbosonen (även: Higgs boson eller Higgspartikeln) är en partikel i partikelfysikens standardmodell, som genom Higgsmekanismen och Higgs-fältet beskriver varför partiklar har massa. Vid ett seminarium vid CERN den 4 juli 2012 tillkännagav talespersonen Fabiola Gianotti att man sannolikt upptäckt Higgsbosonen. Slutsatsen drogs utifrån de experiment som utfördes 2011–2012 vid CERN:s nya partikelaccelerator LHC, som stod färdig i september 2008. Man hade hittat en ny boson i massaområdet 125 GeV, den tyngsta boson-partikeln någonsin, som stämmer överens med teorin om Higgsbosonen. Upptäckten beskrivs som "monumental". Resultaten ifrån 2012 års experiment analyserades fortfarande i början av 2013, bekräftats existera den 14 mars 2013.

Egenskaper 
I standardmodellen har higgsbosonen en fundamental roll: Den är en komponent i higgsfältet, som genomsyrar universum och gör att både higgsbosonen själv och andra partiklar har massa. De massiva vektorbosonerna W och Z får massa genom Higgsmekanismen, medan fotonen förblir masslös. Fermioner, som elektroner och kvarkar, får massa genom Yukawakopplingar till higgsfältet.

Teoretiska överväganden 

De första förutsägelserna om higgsbosonen och higgsmekanismen gjordes 1964 av François Englert i Bryssel och en månad senare av den brittiske fysikern Peter Higgs och senare av Robert Brout och Carl Hagen. Deras idéer byggde på tidigare resultat av Philip W. Anderson, Gerald Guralnik, Carl R. Hagen och Tom Kibble. Steven Weinberg och Abdus Salam var de första som använde higgsmekanismen för att förklara elektrosvagt symmetribrott, vilket ledde till den elektrosvaga teorin.

Higgsmekanismen bygger på spontant symmetribrott av den elektrosvaga teorins gaugesymmetri, som går under namnet SU(2)×U(1), där SU(2) och U(1) är två Liegrupper. Efter symmetribrottet återstår endast en U(1)-symmetri. Man säger därför att symmetrin bryts från SU(2)×U(1) till U(1).

I standardmodellen består higgsfältet av två neutrala och ett elektriskt laddat delfält. Av fälten hör det laddade och ett av de neutrala samman med goldstonebosoner, som saknar massa och är ickefysikaliska. Dessa "äts" enligt higgsmekanismen av W- och Z-bosonerna och utgör efter symmetribrottet deras longitudinella polarisationskomponenter, vilka inte kan förekomma för masslösa vektorbosoner som fotonen. Det andra neutrala delfältet är higgsbosonen, som har en massa som är av samma storleksordning som massan för W och Z.

Experimentell verksamhet 
Genom att kombinera resultaten från experimenten ATLAS och CMS vid LHC har den potentiella Higgsbosonens massa bestämts till mH = 125,09 ±0,21 (stat.) ±0,11 (syst.) GeV. Dessutom har dess spinn bestämts till noll och pariteten är positiv.

Gudspartikeln 
I media kallas partikeln ofta för Gudspartikeln, vilket inte är populärt bland vissa vetenskapsmän eftersom dessa anser att det är ett missledande namn, skapat av förläggaren till nobelpristagaren Leon Ledermans bok The God Particle: If the Universe Is the Answer, What Is the Question? Lederman själv hade först tänkt att referera till partikeln som "The goddamn particle".

Referenser

Externa länkar 

Bosoner
Fittipaldi

Fittipaldi var ett brasilianskt formel 1-stall som grundades av racerförarna Wilson Fittipaldi och Emerson Fittipaldi 1974. Stallet sponsrades av det brasilianska sockerkooperativet Copersucar.

F1-säsonger

Noter

Källor
 

Formelbiltillverkare
Brasilianska racingstall
Formel 1-stall
Romanen om rosen

Romanen om rosen eller Rosenromanen (egentligen Romansen), på franska Roman de la Rose, är ett medeltida allegoriskt diktverk om mannen, kvinnan och kärleken. Boken påbörjades någon gång strax före 1240 av Guillaume de Lorris, en i övrigt obemärkt fransk poet om vilken inte mycket är känt. De cirka 4 000 versrader han skrev spriddes antagligen bland medeltidens läsare, för att sedan tas upp av kyrkomannen Jean de Meun, vilken utökade "romanen" till sina totalt 21 750 rader vers.

Beskrivning 
Romanen om rosen är utan konkurrens det mest spridda skönlitterära verket under medeltiden. Ingen annan text finns i så många bevarade handskriftsexemplar, över 300. Den var alltså betydligt mera spridd än Decamerone, Divina Commedia och Canterbury Tales. När boktryckarkonsten småningom slog igenom skulle Rosenromanen komma att tryckas om och om igen; arton upplagor är kända mellan 1481 och 1538. Den översattes under 1300-talet till bland annat holländska och italienska; den engelska översättningen gjordes av Chaucer.

Romanen om rosen är en allegori. En ung man får syn på en rosenknopp, och resten av verket skildrar hur han väntar på att få kunna se och röra vid den utslagna blomman, och hur komplicerad ungdomskärleken kan vara. Goda och onda makter dyker upp förkroppsligade, Höviskhet och Milda Blickar men också Ond Tunga och Blygsel. I viss mån skiljer sig den del av verket som skrivits av de Meun, och passar bättre in i de könsdebatterande verken från fransk medeltid.

Många litteraturhistoriker kallar de Meun för kvinnofiende, bland annat på grund av följande citat ur Roman de la Rose:"Ni är, har varit, eller kommer alla att bli horor – om så i tanke eller i handling."I den omtalade "fejden om rosen" riktade den dåtida författaren Christine de Pizan stark kritik mot verket.

Andra menar att det här är en orättvis bedömning, och hävdar att de Meun starkt tog kvinnans parti och anförde kvinnans många starka sidor och rättigheter som mannens jämlike.

Positionen som mest spridda världsliga litteratur skulle efter Romanen om rosen övertas av Häxhammaren (utgiven 1487).

Bibliografi 
Omfattande bibliografi på Arlima (Archives de littérature du Moyen Âge)

Referenser

Externa länkar 

Franskspråkig litteratur
Litteratur under medeltiden
AJ Auxerre

AJ Auxerre är en fransk fotbollsklubb i Auxerre i Burgund. Klubben åkte efter 32 raka säsonger i högsta divisionen ur den 2011/2012 och spelar sedan dess i Ligue 2.

Auxerre har fått fram flera egna produkter som har tagit det klivet ut i Europa, som till exempel Philippe Mexès, Bacary Sagna, Djibril Cissé, Olivier Kapo, Younes Kaboul och Abou Diaby.

Externa länkar
James Caan

James Edmund Caan, född 26 mars 1940 i Bronx i New York, död 6 juli 2022 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Biografi
Caan växte upp i en judisk familj och hans far var kosherköttförsäljare. Under skoltiden utmärkte Caan sig i basket och när han studerade vid college hade han en mängd extrajobb, bland annat som kypare och livvakt. Han inledde sin scenkarriär vid Neighborhood Playhouse i New York och gjorde debut off-Broadway 1960 i La Ronde. År 1963 gjorde han filmdebut i en liten roll i Irma la Douce.

Caan blev ett ganska stort namn under början av 1970-talet efter ett ha medverkat i TV-filmen Brian's Song men framförallt efter sin gestaltning av den hetlevrade Sonny Corleone i Gudfadern 1972. Caan Oscarnominerades för rollen i kategorin bästa manliga biroll, där han tävlade mot två av sina medspelare i filmen, Al Pacino och Robert Duvall, men ingen av dem vann priset.

På grund av ett ganska vilt liv under 1970- och 80-talen, gick karriären i stå och han fick efter hand mest uppträda i mer ordinära biroller, till exempel i filmer som Eraser, The Yards, The Way of the Gun och Dogville.

Åren 2003–2007 hade han huvudrollen i TV-serien Las Vegas.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar 

Födda 1940
Avlidna 2022
Män
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Alumner från Michigan State University
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från New York
Personer från Bronx
Alumner från Hofstra University
Alan Silvestri

Alan Silvestri, född 26 mars 1950 i New York, är en amerikansk filmmusik-kompositör.

Silvestri har gjort filmmusik till regissören Robert Zemeckis filmer; till exempel Tillbaka till framtiden, Vem satte dit Roger Rabbit?, Döden klär henne, Forrest Gump, Dolt under ytan och Cast Away. Andra kända filmer, vars musik han ligger bakom, är Rovdjuret, Bodyguard, Vad kvinnor vill ha och Van Helsing.

Filmografi (i urval)

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Födda 1950
Amerikanska kompositörer
Amerikanska filmmusikkompositörer
Alumner från Berklee College of Music
Levande personer
Män
Tova Magnusson

Tova Magnusson, under en period Tova Magnusson Norling, folkbokförd Towa Dorothea Magnusson, född 18 juni 1968 i Huddinge, är en svensk skådespelare, komiker och regissör.

Biografi 
Hon växte upp i Sorunda. 1997 bildade hon tillsammans med bland annat Simon Norrthon, Malin Cederbladh och Figge Norling konstnärskollektivet "Gruppen". Deras första produktion Clownen luktar bensin blev nattshow på Boulevardteatern och senare flyttad till P3. 1999 spelade hon med i Sissela Lindgrens uppsättning av Speed the Plow på Boulevardteatern. 2000 satte hon upp Skitungen – en omöjlig gosse på Teater Plaza. 2004 debuterade hon som filmregissör med Fröken Sverige.

Hon var tidigare gift med skådespelaren Figge Norling. De har två barn, födda 1993 och 1999.

Filmografi, i urval 

 Skådespelare

 2017 – Saknad

 – Åklagare Gunnel Rytterberg

 Regissör

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar

 
 
 Tova Magnusson på Dramaten

Svenska skådespelare
Svenska komiker
Svenska filmregissörer
Guldbaggenominerade
Födda 1968
Kvinnor
Levande personer
Svenska TV-regissörer
Personer från Huddinge socken
Gallring

Gallring kan syfta på:

Gallring (skogsbruk) – att avverkar vissa träd i ett bestånd men låter majoriteten stå kvar
Gallring (arkiv) –  material i ett arkiv förstörs av olika anledningar
Gallring (museiföremål) – rensar ut föremål ur en museisamling
Tjugoett (kortspel)

Tjugoett är ett kortspel som är den svenska motsvarigheten till det internationellt spridda kortspelet Black Jack. De viktigaste skillnaderna mellan dessa två spel är dels kortens värde, dels att bankiren i tjugoett spelar mot en spelare i taget och inte som i Black Jack mot alla på en gång. Båda spelen leder sitt ursprung till vingt-et-un, som spelades vid det franska hovet på 1700-talet.

Spelets idé är att med två eller flera kort försöka uppnå det sammanlagda värdet 21, eller komma så nära som möjligt utan att överskrida 21. Essen är värda valfritt 1 eller 14, kungarna 13, damerna 12, knektarna 11. Nummerkorten har samma värden som valören.

En av deltagarna utses till bankir. Spelet börjar med att bankiren lägger en insats i banken, det vill säga potten som det spelas om, och därefter ger varje spelare utom sig själv ett kort. Spelarna spelar sedan mot bankiren en i taget. Den spelare som är i tur tittar på sitt kort och satsar ett valfritt belopp, som dock inte får vara större än vad som finns i banken, och får därefter ytterligare ett kort. 

Om summan av korten är 21 vinner spelaren från banken ett belopp lika stort som insatsen. Är summan större än 21 har spelaren ”spruckit” eller ”blivit tjock” och förlorar sin insats till banken. Om summan är under 21 kan spelaren antingen förklara sig nöjd eller begära ytterligare kort för att komma närmare 21, men då också riskera att spricka.

Om spelaren förklarat sig nöjd, ska bankiren straffa spelaren, det vill säga spela ut egna kort från leken, ett i taget med framsidan uppåt. Spricker bankiren, vinner spelaren lika mycket som sin insats. När bankiren förklarat sig nöjd, visar spelaren sina kort. Den som har högst vinner. Har båda lika är det bankiren som vinner, likaså om bankiren fått 21.

Eftersom oddsen väger över till bankens fördel, är det brukligt att deltagarna turas om med att vara bankir.

Varianter
En vanligt förekommande tilläggsregel är att två, eller tre, ess utan andra kort får räknas som 21, och även att en spelare som fått fem kort utan att spricka anses ha uppnått 21. En annan tilläggsregel ger en spelare möjlighet att ”mörka”, vilket är att begära kort från bankiren utan att titta på dem. En spelare som har mörkat vinner över bankiren vid lika värden eller om båda spricker.

Referenser

Kortspel
Hasardspel
Flynneffekten

Flynneffekten (eng. The Flynn effect) är tendensen att resultaten från intelligenstester under lång tid blev högre för varje år, ett fenomen som i olika grad kan observeras över hela världen.
Den har fått sitt namn efter den nyzeeländske statsvetaren James R. Flynn som upptäckte fenomenet. Den genomsnittliga ökningen i IQ-värde har varit ungefär tre till sju IQ-punkter per decennium, men har börjat att plana ut i västvärlden.

Mer näringsrik kost till små barn, minskad mängd infektionssjukdomar bland små barn till följd av vaccination, mer stimulerande uppväxtmiljö och barns ökade läsning av böcker har föreslagits som orsaker. Data från Skandinavien visar dock att IQ-nivån även ökade under de relativt bistra åren under och strax efter andra världskriget.

Källor

Noter

Externa länkar
Marguerite Holloway, Flynn's effect, Scientific American, Januari 1999; onlineutgåva 
Increasing intelligence: the Flynn effect 

Intelligens
Psykometri
Statistik
Impedans

Elektrisk impedans är det elektriska motståndet för en växelström och mäts i SI-enheten ohm (Ω). Impedansen består av två mot varandra vinkelräta (ortogonala) komponenter, en resistans och en reaktans. Reaktansen hos en krets uppvisar endera induktiv eller kapacitiv karaktär och orsakar en fasvridning mellan spänning och ström i intervallet -90° till +90°.

Om resistansen betecknas  och reaktansen  kan impedansen  skrivas som ett komplext tal

och dess belopp skrivas som

Fasvridningen kan beräknas som

Med hjälp av Ohms lag kan man beräkna beloppet för spänningen över en växelströmskrets enligt
 

(där U = spänningens belopp, Z = impedansens belopp och I = strömstyrkans belopp).

Det är vanligt att impedansen skrivs som ett komplext tal. Resistansen anges då av det komplexa talets realdel och reaktansen anges av det komplexa talets imaginärdel. Användande av komplexa tal gör det möjligt att samtidigt behandla de ingående storheternas belopp och fasvinklar (se jω-metoden).

Impedans förekommer i alla elektriska kretsar och komponenter.

Termen impedans introducerades av Oliver Heaviside juli 1886. I en avhandling år 1893, var Arthur Kennelly den förste att använda komplexa tal för att representera impedanser.

Kombinationer av impedanser 

En elektrisk krets uppbyggd av passiva komponenter (resistorer, induktorer, kondensatorer) kan idealiseras till en tvåpol (se bild). Om till exempel alla komponenterna i en krets är resistorer, kan dessa ersättas (oberoende av hur de är kopplade) med en enda komponent, en ersättningsresistans.

Impedansen för en tvåpol kan beräknas med hjälp av regler för kombinationer av impedanser i serie- eller parallellkoppling. Reglerna är identiska med de för resistorer, men i det allmänna fallet är impedansen ett komplext tal.

Seriekoppling 

Seriekopplade komponenter genomflyts av ström med samma strömstyrka. Den totala impedansen är summan av alla komponenters impedans.

eller, uttryckt med en reell och en imaginär term:

Parallellkoppling 

För parallellkopplade komponenter är spänningen över varje komponent densamma. 

Den strömstyrka som passerar kretsen är summan av grenströmmarna:

Om U är spänningen över kretsen och Z (ersättningsimpedansen) är den impedans som ger samma belastning som de parallella grenarna kan dessa strömmar skrivas som

vilket ger

eller, när n = 2:

Ersättningsimpedansen  kan beräknas i förhållande till motsvarande serieresistans  och reaktans :

Se även 
 Vågimpedans
 jω-metoden
 Reaktans
 Kapacitans
 Induktans
 Komplexa tal

Referenser

Externa länkar 

Elektriska kretsar
Elektriskt motstånd

Elektriskt motstånd kan vara:

 Elektriskt motstånd – en strömbegränsande förmåga hos en elektrisk krets, se resistans
 Impedans – det elektriska motståndet för en växelström
 Reaktans – ett slag av frekvensberoende elektriskt motstånd