kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
P.I.G.

Gruppen P.I.G. (även skrivet PIG, Pig och <PIG>) består endast av Raymond Watts, en tidigare medlem och samarbetspartner till KMFDM. Många av hans skivor släpptes ursprungligen i Japan, där han nådde en mycket större succé än i Storbritannien och USA. Men dessa skivor släpptes så småningom även i USA. Raymond Watts kastade pseudonymen P.I.G. åt sidan och valde att släppa skivan Pigmartyr, som planerats att släppas i april 2004, under namnet Watts. 
Under 2010 släppte han soundtracket till en bok av Daniel Watson ("Mellan Rummen") tillsammans med John Gosling och Dr. Shinto.

Samarbetande musiker
Steve White – gitarr, programmering
Jules Hodgson – gitarr
Andy Selway – trummor
Sascha Konietzko – sång, programmering
Gunter Schulz – gitarr
Sakurai Atsushi – sång	
Imai Hisashi – gitarr
Mike Watts – keyboard
Anna Wildsmith – sång

Diskografi (urval)
Studioalbum
A Poke in the Eye... with a Sharp Stick (1988)
Praise the Lard (1991) (återutgiven 1997)
The Swining (1993) (utgiven i Japan 1993, utgiven som Swining/Red Raw & Sore i USA 1999)
Sinsation (1995)
Wrecked (1997)
Genuine American Monster (1999)
Je M'Aime (Pig & Sow)
Pigmartyr (som "Watts") (2004)
Pigmata (remix av Pigmartyr, utgiven under namnet "PIG") (2005)
Gospel (2016)
Swine & Punishment (2017)
Risen (2018)

Livealbum
Sturm & Drang Tour 2002 (2002)	
Live in Mexico City (2008)

EP
 Hello Hooray (1992)
 A Stroll in the Pork (1992)
 Red Raw & Sore (1994) (1994 i Japan, utgiven som The Swining/Red Raw & Sore i USA 1999)
 Sin Sex & Salvation  (1994) (delad EP med KMFDM)
 Painiac (1995) (utgiven i Japan)
 Prime Evil (1997) (utgiven i Japan 1997 och i USA 2000)
 No One Gets Out of Her Alive (1998) (utgiven i Japan)
 Disrupt, Degrade & Devastate (1999) (utgiven i Japan)
 No One Gets out of Her Alive (2000)
 The Diamond Sinners (2016)
 Prey & Obey (2017)
 Second Coming (2017)

Singlar
"Never For Fun" / "My Favourite Car" / "Hildelinde" (maxi-singel) (1988)
"Sick City" / "Shit for Brains" (1989)
"The Fountain of Miracles" (promo) (1993)
"Shit For Brains" (maxi-singel) (1993)
"Contempt" (maxi-singel) (1997)
"Black Mass" (maxi-singel) (2018)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska musikgrupper
Musikgrupper inom industrial

en:Pig (musical project)
Günter Schulz

Günter Schulz är en tyskfödd musiker, tidigare medlem i KMFDM. Under hans tidigaste framträdanden använde han namnet Svetlana Ambrosius, eller Svet Am förkortat, men på KMFDM albumet Naïve 1995 använde han sitt riktiga namn och har använt det sedan dess. 1999 lämnade Schulz och låtskrivarpartnern En Esch bandet KMFDM på grund av en del spänningar mellan dem och bandledaren Sascha Konietzko. Efter att ha spelat in några låtar till ett gäng hyllningsskivor bildade duon Slick Idiot. Under den formationen har de släppt två album och ett remixat. Schulz var också djupt involverad i Esch's soloalbum Cheesey som släpptes 1993. Förutom att skapa musik är han en noterbar fotograf med alster i många tidningar.

Tyska electronicamusiker
Män
Levande personer
En Esch

En Esch är en tysk musiker inom genren industrial. Han har varit medlem av grupperna KMFDM, Pigface och Slick Idiot. Han lämnade KMFDM 1998, och bildade gruppen Slick Idiot med en annan före detta KMFDM-medlem, Günter Schulz.

Soloalbum
Cheesy (1993) - album
Confidence (1993) - singel från Cheesy

Pigface album
Gub (1990)
Welcome to Mexico... Asshole (1991)
Fook (1992)
Washingmachine Mouth (1992)
Truth Will Out (1993)

Tyska musiker
Musiker inom industrial
Män
Slick Idiot

Slick Idiot är ett band i industrial genren. 
Det bildades av före detta KMFDM medlemmarna Günter Schulz och En Esch 1998 till följd av att KMFDM upplöstes. Innan de tog namnet Slick Idiot gjorde de en cover av Nine Inch Nails "Terrible Lie" åt Cleopatra Records på albumet Covered In Nails 2: A Tribute To Nine Inch Nails. Sedan albumet DickNity släppts för handel via nätet gav sig Slick Idiot ut på en turné i Nordamerika. Cleopatra Records återutgav skivan senare och denna gång med en "bonus-remix" av Christoph Schneider från gruppen Rammstein. I slutet av 2003 anslöt sig En Esch och Günter Schulz till gruppen Pigface turné United II.

Diskografi
Studioalbum
2002 – DickNity
2004 – Screwtinized
2009 – S U C K S E S S

Remix-album
2003 – ReDickUlous
2006 – xSCREWciating

Externa länkar
Officiell webbplats

Tyska musikgrupper
Musikgrupper inom industrial
MDFMK

MDFMK var ett tyskt industrirock-grupp som bildades av två medlemmar från KMFDM, Sascha Konietzko och Tim Sköld, efter ett kort uppbrott av KMFDM. Lucia Cifarelli från Drill gjorde gruppen till en trio.

De släppte ett självbetitlat album, på skivbolaget Universal Records som inte skall blandas ihop med den tidigare KMFDM-singeln med samma namn. Sascha Konietzko, Tim Sköld, och Lucia Cifarelli återskapade KMFDM med ett antal andra artister och har sedan dess inte släppt något mer material med MDFMK.

MDFMK:s musik var mycket lik KMFDM:s tidigare industrial-stil, men innehöll också egenskaper influerade av Skold, Tim Skölds soloalbum. Det innehöll antydan av trance och europop, mest i form av en slätare och mjukare synthesizer och produktion.

Diskografi
2000 – MDFMK (28 mars)

Externa länkar
Officiell webbplats

Tyska musikgrupper
Musikgrupper inom industrial
Lucia Cifarelli

Lucia Cifarelli, född 23 september 1970 i Long Island i delstaten New York i USA, är sångerska i industrial gruppen KMFDM. Hon turnerade med deras 84-04-USA-turné.

Cifarelli är involverad i sidoprojekten Land of Volcanoes och Drill.

Källor 

KMFDM
Kvinnor
Födda 1970
Levande personer
Adios

Adios är ett musikalbum med KMFDM som släpptes 1999. Det var ursprungligen framtaget som gruppens avskedsskiva till deras länge använda skivbolag Wax Trax! Men den innebar också hela KMFDM:s splittring, åtminstone för en tid. Till och med denna skiva medverkade även En Esch och Günter Schulz som efter detta bildade gruppen Slick Idiot. Efter uppbrottet bildade grundaren Sascha Konietzko en ny grupp, MDFMK, innan han återskapade KMFDM utan En Esch och Schulz.

Låtlista

Medverkande
Sascha Konietzko: sång, programmering, gitarr (10)
Tim Skold: sång, programmering, basgitarr (9)
Günter Schulz: gitarr (1, 3, 7, 9, 10)
Cheryl Wilson: sång (2, 4, 7, 9)
En Esch: slagverk (2), sång (3, 7, 10), programmering (7)
Frank Chotai: programmering (4)
Paul de Carli: digital redigering (4)
Nina Hagen: sång (5, 10)
Ogre: sång (7, 8)
William Rieflin: programmering (8)

Musikalbum 1999
Album av KMFDM
Symbols

Industrial-bandet KMFDM:s album som släpptes 1997 är katalogiserat under namnet Symbols, men enligt skivomslaget är den riktiga titeln fem symboler som inte finns med i något alfabet. (Explosion, dödskalle med korslagda ben, bomb med tänd stubin, spiral, knytnäve som slår). Det antas driva med sig själva med detta då KMFDM har haft en tradition att ge deras skivor en titel med endast fem tecken. 

Denna skiva markerar även en introduktion av den nya medlemmen Tim Skold, även om hans bidrag på detta album var mer i form av gästspel. Han blir så småningom en fullfjädrad medlem och blir kvar i bandet några år framöver.

Låtlista

Medverkande

Sascha Konietzko - Sequencer/Programmering, Sång (1-6, 8, 10), Slagverk (7, 8)
En Esch - Sång (1-6, 8, 10), Slagverk (2, 7, 8), Slidegitarr (2), Cymbaler (4, 6), Tamburin (4); Gitarr (6, 9); Sequencer/Programmering/Loopar (7-10), Scratch piano (10)
Günter Schulz - Gitarr, programmering (2); loopar (4, 9); bakgrundssång (6, 10); slagverk (7, 8)
Abby Travis - Sång (1, 2, 4, 7, 8, 10), Basgitarr (6, 9)
Raymond Watts - Sång (6, 9)
Ogre - Sång (5)
Tim Skold - Sång (7)
William Rieflin - Trummor (6, 10), Loopar (7, 10), Slagverk (7), Sequencer (10)
Michel Bassin - Gitarr (4, 7-9), Slagverk (7)
Amy Denio - Saxofon (8)

Album av KMFDM
Musikalbum 1997
Peter Christopherson

Peter Martin Christopherson, kallad Sleazy, född 16 januari 1955 i Leeds i England, död 25 november 2010 i Bangkok, Thailand, var en brittisk musiker, musikvideoregissör, fotograf och designer.

Han var en av originalmedlemmarna i Industrial Records-bandet Throbbing Gristle. I denna grupp hade Sleazy möjligheten att driva fram den moderna metoden att sampla. Efter gruppens splittring 1981 bildade Christopherson tillsammans med Genesis P-Orridge och Alex Fergusson bandet Psychic TV.

Christopherson mötte Jhonn Balance när han arbetade med Psychic TV:s skivor och de beslöt sig för att tillsammans starta ett eget projekt och bildade gruppen Coil. I och med Balances död 2004 upphörde bandet formellt att existera, men en sista skiva med gammalt material kom ut 2005 med titeln The Ape of Naples. Christopherson flyttade efter Balances död till Bangkok, där han inledde arbetet med sitt soloprojekt The Threshold HouseBoys Choir.

Christopherson arbetade även åt designagenturen Hipgnosis och formgav skivomslag åt bland annat Pink Floyd och Alan Parsons Project.  Han var också en välkänd musikvideoregissör, och regisserade videor för Nine Inch Nails, Ministry, Rage Against the Machine och Hanson.

År 2010 avled Christopherson i sitt hem i Bangkok, 55 år gammal.

Referenser

Externa länkar 
Peter "Sleazy" Cristopherson, 1955-2010

Brittiska electronicamusiker
Brittiska musikvideoregissörer
Män
Födda 1955
Avlidna 2010
Personer från Leeds
Bahrains Grand Prix 2005

Bahrains Grand Prix 2005 var det tredje av 19 lopp ingående i formel 1-VM 2005.



Resultat 
Fernando Alonso, Renault, 10 poäng 
Jarno Trulli, Toyota, 8
Kimi Räikkönen, McLaren-Mercedes, 6
Ralf Schumacher, Toyota, 5
Pedro de la Rosa, McLaren-Mercedes, 4
Mark Webber, Williams-BMW, 3
Felipe Massa, Sauber-Petronas, 2
David Coulthard, Red Bull-Cosworth, 1
Rubens Barrichello, Ferrari 
Tiago Monteiro, Jordan-Toyota 
Jacques Villeneuve, Sauber-Petronas 
Patrick Friesacher, Minardi-Cosworth
Christijan Albers, Minardi-Cosworth

Förare som bröt loppet 
Jenson Button, BAR-Honda (varv 46, koppling)
Takuma Sato, BAR-Honda (27, bromsar)
Nick Heidfeld, Williams-BMW (25, motor)
Michael Schumacher, Ferrari (12, hydraulik)
Giancarlo Fisichella, Renault (4, motor)
Narain Karthikeyan, Jordan-Toyota (2, elsystem)
Christian Klien, Red Bull-Cosworth (0, elsystem)

VM-ställning

Källor 

2005 i Bahrain
Bahrains Grand Prix
Jakalope

Jakalope är ett kanadensiskt industrial-"supergrupp" (alla medlemmar är kända från olika sammanhang sedan tidigare). De har tagit namnet efter ett påhittat djur, även om djurets namn vanligtvis stavas jackalope. Djuret det föreställer är en blandning mellan hare (jackrabbit) och antilop.

Bandet bildades 2003 av den kända kanadensiska industrial musikern Dave Ogilvie. Kärnan i bandet består av Anthony Valcic, Katie B, Don Harrison, Don Binns och Don Short. (Harrison, Binns och Short, smeknamn "The Three Dons", är alla före detta medlemmar i bandet Sons of Freedom.)

Bandet samarbetar dessutom med ett antal gästmedverkande, bland annat Trent Reznor, Kat Bjelland och medlemmar av bandet Sloan, Monster Magnet och Malhavoc.

Deras debutalbum It Dreams släpptes 2004 i USA, men släpptes för försäljning i Sverige först i juni 2005, och innehåller bland annat hitsingeln "Pretty Life".

Diskografi
Studioalbum
2004 - It Dreams
2006 - Born 4
2012 - Things That Go Jump In the Night

Singlar
2004 - Pretty Life2005 - Feel It2005 - Go Away2006 - Upside Down (And I Fall)2006 - Digging Deep2010 - Witness''

Externa länkar
Officiell webbplats
Jakalope fan sida
Muchmusic.com profil

Musikgrupper inom industrial
Kanadensiska musikgrupper
Den nakna solen

Den nakna solen (The Naked Sun) den andra romanen av Isaac Asimovs robotromaner, efter Stålgrottorna. Romanen var först publicerad som följetong i science fiction-tidskriften Astounding Science Fiction från oktober till december 1956, senare utgiven i bokform 1957. Den utkom i svensk översättning av Karin Malmsjö 1981 på Delta förlag.

Romanen handlar om polisen Elijah Baley från jorden som skickas till planeten Solaria för att lösa ett mord.

Källor

Skönlitteratur 1956
Nakna solen
Nakna solen
Verk av Isaac Asimov
Escamoles

Escamoles (spanska) är en mexikansk delikatess anrättad av smörstekta myrägg från arten Liometopum apiculatum. Det är ägg från myror som bor och livnär sig på nopalkaktus, agave eller trädet schinus molle. Den är speciell uppskattad i delstaten Hidalgo. Säsongen för escamoles är augusti till oktober och de ätes ofta som taco.

Mexikanska maträtter
Jack Keller

Jack Keller, född 11 november 1936, död 1 april 2005, var en amerikansk låtskrivare och skivproducent. Bland Kellers mest kända sånger märks "Bewitched" och "Everybody's Somebody's Fool" (som bland andra spelades in av Connie Francis), bägge med text av Howard Greenfield samt "One Way Ticket (To The Blues)" och "Venus in Blue Jeans". Keller producerade också låtar åt gruppen The Monkees och skrev många låtar med textförfattaren Gerry Goffin på musikförlaget Aldon Music.

Referenser

Externa länkar
 Minnessida

Amerikanska musikproducenter
Amerikanska låtskrivare
Födda 1936
Avlidna 2005
Män
Tuppen

Tuppen är en svensk film från 1981, i regi av Lasse Hallström och med Magnus Härenstam i huvudrollen.

Handling 
Det är 1940-tal och Andra världskriget börjar gå mot sitt slut. Vid den svenska textilfabriken Örnen börjar ledningen oroa sig för framtiden och den utländska konkurrens som man befarar komma. Ingenjör Cederqvist som är expert på tidmätning, tidsstudieman, kallas ned från Stockholm. I stort sett alla anställda på fabriken är kvinnor, och Cederqvists egen bild av hans attraktionskraft stämmer inte överens med hur han ses av kvinnorna som arbetar på fabriken.

Om filmen 
Filmen hade premiär den 4 september 1981. Den hade som förlaga Ivar Lo-Johanssons novell Kvinnofabriken, vilken ingår i Lastbara berättelser från 1974. Denna baseras på en verklig händelse på Hargs fabrikers bomullsväveri Harg i Nyköping. Svensk Filmindustri bytte mot Ivar Lo-Johanssons vilja originalnovellens titel till Tuppen. För detta fick han ett skadestånd på 100 000 kronor. Filmen spelades in bland annat på Nääs Fabriker i Tollered.

Rollista

Musik i filmen 
As Time Goes By, kompositör och text Herman Hupfeld
En månskenspromenad, kompositör Thore Ehrling, text Nils Hellström
En stilla flirt (En stille flørt), kompositör Jules Sylvain, svensk text Gösta Stevens norsk text Edith Øberg
Ich muss wieder einmal in Grinzing sein (Vårvalsen/Så kom låt oss mötas på nytt i år), kompositör och text Ralph Benatzky, svensk text Svasse Bergqvist
Ja, vi elsker dette landet, kompositör Rikard Nordraak, text Bjørnstjerne Bjørnson
Med hundra gitarrer, kompositör Louis Lajtai, text Staffan Tjerneld
Världen är full av violer, kompositör Nils Perne, text Nils Perne och Sven Paddock
Gläd dig i din ungdom, kompositör Jules Sylvain
Auld Lang Syne, text Robert Burns

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Svenska filmer 1981
Svenska komedifilmer
Filmer i regi av Lasse Hallström
Filmmusik av Gunnar Svensson
1940-talet i svensk film
Svenskspråkiga filmer
Västergötland på film
Svenska filmer baserade på böcker
Svenska 1980-talsfilmer
Sverige under andra världskriget på film
Kenny Guinn

Kenneth Carroll "Kenny" Guinn, född 24 augusti 1936 i Garland, Arkansas, död 22 juli 2010 i Las Vegas, Nevada, var en amerikansk politiker. Han var delstaten Nevadas 27:e guvernör 1999-2007.

Guinn var medlem av republikanska partiet och hörde till episkopaliska kyrkan. Han föddes i Arkansas och växte upp i Kalifornien. Han gifte sig med sin hustru Dema i Reno 1956. De fick två söner, Jeff och Steve.

Han avlade sin doktorsexamen i pedagogik vid Utah State University. 1994 tjänstgjorde han som tf. rektor för University of Nevada, Las Vegas och som guvernör profilerade han sig inom utbildningspolitiken.

Guinn blev 22 maj 2007 styrelseledamot i MGM Mirage. Den 22 juli 2010 höll han på med att reparera sitt tak då han fick ett sjukdomsanfall, föll från taket och dog.

Källor

Guvernörer i Nevada
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från Miller County, Arkansas
Födda 1936
Avlidna 2010
Män
Alumner från California State University, Fresno
Alumner från Utah State University
Die dummen Schweden

Die dummen Schweden, de enfaldiga svenskarna (även omnämnt i den grammatiskt felaktiga formen die dumme Schweden), är ett svenskt uttryck på tyska för det mindervärdeskomplex som svenskar kan drabbas av i kontakter med utlandet. 

Uttrycket är en faktoid och förekommer inte i tysktalande länder. Det kan i själva verket komma från det ungerska uttrycket buta svábok = dumma Schwaber, på tyska die dummen Schwaben, ett uttryck som verkligen finns och är i levande bruk. Det användes ursprungligen om donauschwaberna, en tysktalande minoritet utvandrad från Schwaben som levde i bland annat södra Ungern från 1700-talet fram till slutet av andra världskriget. 

Den tyske författaren Kurt Tucholsky stötte på uttrycket under sin tid i Sverige och skildrar det förundrat i ett kåseri i boken Glossen und Essays (1929).

Externa länkar
Hexmasters Faktoider: Die dummen Schweden

Ordspråk och talesätt
Faktoider
Ord och fraser på tyska
Swing it, fröken!

Swing it, fröken! är en svensk dramafilm från 1956, i regi av Stig Olin.

Handling 
Skolan får en ny engelsklärarinna, fröken Lind. Hon flyttar in hos familjen Nilsson, vars son Sigge hellre övar med trumpeten än pluggar tyska. Men den propra fröken Lind får Sigge att ta sig i kragen och plugga ordentligt. Men då blir hans klasskamrat Sanna, som länge försökt lägga an på Sigge, sur och tror att han inte vill se henne mer.

Om filmen 
Gösta Ekman och Björn Gustafson gjorde sina filmdebuter som skådespelare i Swing it, fröken!. Filmen premiärvisades på biograf Astoria i Stockholm den 20 oktober 1956. Som förlaga har man Kar de Mummas roman Två år i varje klass från 1923 som även blev film 1938.

Swing it, fröken! har visats i SVT, bland annat i maj 2019.

Rollista
Alice Babs – Alice Lind, lärarinna i engelska 
Ingvar Kjellson – Robert Roos, lektor och klassföreståndare 
Pia Skoglund – Sanna Blom, elev 
Lasse Sarri – Sigvard "Sigge" Nilsson, elev 
Hjördis Petterson – Alma Ståhlberg, rektor 
Gösta Ekman – Erik, elev 
Sven Almgren – Lasse Roos, Robert Roos son 
Sif Ruud – fru Nilsson, Sigges mor 
Peter Lindgren – Bi, lektor 
Bengt Schött – Klang, musiklärare 
Margit Andelius – Greta And, lärarinna 
Märta Arbin – Selma, hushållerska hos Roos 
Einar Axelsson – Fred, tjuv 
Björn Gustafson – Sillen, tjuv 
Christina Schollin – Gunvor Dahl, elev 
Marianne Boivie – Liane Berglund, elev 
Helge Hagerman – poliskommissarien 
Inger Axö – elev 
Yvonne Axö – elev

Musik i filmen   
Filmen innehåller en rad musikstycken och sånger. Sången "I'm for You, You're for Me" (svensk titel "Du och jag") från filmen spelade Alice Babs även in på skiva (Metronome J 430).

"Jumpin' on Iceflake", kompositör Bengt Hallberg, instrumental
"Armstrong", kompositör Bengt Hallberg, instrumental
"Lasses melodi", kompositör Bengt Hallberg, framförs instrumentalt på munspel 
"Lärarinneuppvaktningen", kompositör Bengt Hallberg, sång Alice Babs 
"Closer, Closer" ("Plugget"), kompositör och text Spencer Williams, svensk text Eric Sandström, sång Alice Babs
"Verbvisan", kompositör Bengt Hallberg, text Eric Sandström, sång Alice Babs
"Spagettivisan", kompositör Bengt Hallberg, text Eric Sandström, sång Alice Babs
"Det är inte sant", kompositör Alice Babs, text Eric Sandström, sång Alice Babs
"Dance Date", kompositör Den Berry, instrumental
"Swing Doors", kompositör Allan Gray, instrumental
"Sweet One", kompositör Den Berry, instrumental
"I'm for You, You're for Me" ("Du och jag"), kompositör Henry Wyn, engelsk text Freddi Johnson svensk text Eric Sandström] sång Alice Babs 
"Vårsång (Glad såsom fågeln i morgonstunden)", kompositör Prins Gustaf, text Herman Sätherberg

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2008 och 2014.

Källor 

Svenska filmer 1956
Skolrelaterade filmer
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Stig Olin
Svenska filmer baserade på romaner
Svenskspråkiga filmer
Svenska musikalfilmer
Mats Olin (artist)

Mats Peter Stig Olin, född 3 januari 1947 i Oscars församling, Stockholm,, död 30 juni 2023 i Sankt Görans distrikt i Stockholm, var en svensk skådespelare och sångare. Han var son till skådespelarna Stig Olin och Britta Holmberg samt äldre bror till skådespelaren Lena Olin.

Biografi 
Olin var 1953–1974 verksam som film- och TV-skådespelare. Han skivdebuterade som barn 1953 med På söndag på söndag tillsammans med fadern Stig och Alice Babs, som framfördes i filmen Resan till dej. År 1967 hade han en hit med faderns schlager Jag tror på sommaren. Skivan såldes i över 60 000 exemplar och nådde som bäst plats två på Sveriges Radios försäljningslista Kvällstoppen (6/6 1967). På Svensktoppen blev låten etta och var kvar på listan i tolv veckor. Han hade ytterligare en framgång på Svensktoppen, Limon Limonero (1969), som låg fyra som bäst och höll sig kvar i sju veckor. Hans sista skiva, singeln Susanna/Alltid på väg, utgavs sommaren 1971. År 1974 fick han en stroke som gjorde att han inte längre kunde uppträda, och levde sedan som sjukpensionär. Olin gravsattes på Norra begravningsplatsen intill sina föräldrar och yngre bror.

Filmografi

Referenser 
 
 Mats Olin på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960

Noter

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare
Män
Födda 1947
Avlidna 2023
Skådespelare från Stockholm
Musiker från Stockholm
Bengt Schött

Bengt Otto Schött, född 6 maj 1927 i Lund, död 17 december 2016 i Enskede gård i Stockholm, var en svensk skådespelare och målare.

Biografi 
Schött var son till banktjänstemannen Rickard Schött och Anna-Sara Östergren och under en period, från 1958, gift med skådespelaren och regissören Britt-Marie Schött, ogift Magnusson (1932–2015). Schött växte upp i Lund och studerade skådespeleri  privat för Dagmar Bentzen, Elsa Widborg och Sture Ericson, därefter vid Göteborgs Stadsteaters elevskola i mitten av 1940-talet och verkade några år där som skådespelare, bland annat i Ingmar Bergmans uppsättningar av egna pjäsen Mig till skräck (1947) och Macbeth (1948). 

Han arbetade tillsammans med Ingmar Bergman flera gånger, bland annat på Malmö stadsteater i Don Juan och Tehuset Augustimånen (1954–1955), i filmen Kvinnodröm (1955) och TV-produktionen Enskilda samtal (1996) i regi av Liv Ullmann. Med ett uppehåll återvände han sedan till Malmö stadsteater och medverkade i ett flertal produktioner 1967–1989. 

Därutöver har han verkat på ett flertal teatrar, såsom Adolf i Fordringsägare och Jason i Medea på Wasa Teater i Finland, på Teatern i Gamla stan på 1950-talet, på Riksteatern, i Swedenhielms på Blancheteatern, på Folkteatern i Göteborg, titelrollen i Amédee på Halmstads Arenateater och på Atelierteatern i Göteborg. 

Schött studerade konst för Jules Schyl i Malmö och under studieresor i de nordiska länderna. Separat ställde han ut i bland annat Tranås, Kungälv och Göteborg. Hans konst består av ett fantasibetonat måleri där litterära och teatraliska motiv tolkas i starka färger.

Bengt Schött är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi  
1955 – Kvinnodröm
1956 – Swing it, fröken 
1986 – Skånska mord – Esarparen (TV) 
1993 – Chefen fru Ingeborg (TV)
1996 – Enskilda samtal (TV) 
2000 – Skärgårdsdoktorn (TV-serie gästroll) 
2003 – Tur & retur
2005 – Vinnare och förlorare

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor 

 Östgötateaterns arkiv
Svenskt konstnärslexikon del V sid 106, Allhems Förlag, Malmö.

Externa länkar 
 
Malmö stadsteater, rollförteckning
Svensk Filmdatabas, om Bengt Schött

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska konstnärer under 1900-talet
Konstnärer från Lund
Skådespelare från Lund
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1927
Avlidna 2016
Män
Sven Almgren (barnskådespelare)

Sven Wilhelm Reinhold Almgren, född 26 mars 1944 i Stockholm, är en svensk barnskådespelare.

Filmografi

 (statist)

Källor

Fotnoter 

Svenska barnskådespelare
Födda 1944
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm