kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marianne Lenard

Rosa Marianne Lenard, född 8 augusti 1910 i Norrsunda, Stockholms län, död 29 september 1999 i Solna församling,  var en svensk skådespelare.

Lenard var även verksam på teatrarna. Hon spelade kammarjungfrun Elise i det franska lustspelet Timmen H på Komediteatern 1937 mot bland andra Ingrid Bergman. Lenard är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar

Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Norrsunda socken
Födda 1910
Avlidna 1999
Kvinnor
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Rover 75

Rover 75 var en engelsk bil, tillverkad av MG-Rover under åren 1999-2005. Möten kom till under den tid då Rover ägdes av BMW och modellen delar också några komponenter med BMW 5-serie och 3-serien. Modellen fanns i ett flertal varianter med bensinmotorer på 1,8 till 4,6 liter och även med modifierade dieselmotorer från BMW.  

Efter att BMW sålt märket kom en Tourer-modell (kombi) 2001. År 2004 ansiktslyftes den, men många hann inte tillverkas av denna version innan Rover 2005 gick i konkurs och tillverkningen upphörde. Från 2002 till 2005 såldes den också i en trimmad och sportmodifierad version, kallad MG ZT. Toppmodellen hade en V8 från Ford Mustang och bakhjulsdrift. Alla övriga modellar var framhjulsdrivna, prototyper med fyrhjulsdrift fans och skulle kommit som 2006 års modell tillsammans med många andra uppdateringar. 

Efter att kinesiska Nanjing Automobile Group köpte företaget spekulerades det om en återupptagen tillverkning av en snarlik modell under slutet av 2006. Dessutom köpte ett annat kinesiskt bolag, Shanghai Automotive Industry Corporation (SAIC), licensrättigheterna till konstruktionen av Rover 75. SAIC skapade varumärket Roewe och mellan 2006 och 2016 tillverkades modellen under namnet Roewe 750. År 2008 lanserade SAIC bilen i Peru och Chile under namnet MG 750.

Rover 75 är också namnet på en äldre variant (Rover P4) som tillverkades på 1950-talet.

75
Bakhjulsdrivna fordon
Framhjulsdrivna fordon
Hem från Babylon

Hem från Babylon är en svensk dramafilm från 1941 i regi av Alf Sjöberg, efter Sigfrid Siwertz roman med samma namn från 1923.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 23 december 1941 på biograf Royal i Stockholm. Inspelningen av filmen skedde med ateljéfilmning vid Centrumateljéerna i Stockholm och med exteriörer från bland annat Mariefred och Hagaparken med Ekotemplet i Stockholm av Karl-Erik Alberts. Som förlaga har man författaren Sigfrid Siwertz roman Hem från Babylon, vars handling har förlängts i tiden fram till andra världskrigets förkrigsår. Sven Aage Larsen svarade för koreografin. 

Hem från Babylon har visats i SVT, bland annat i juli 2020.

Roller i urval 
Gerd Hagman – Britta von Wendt, kassörska i Mariefred 
Arnold Sjöstrand – Linus Treffenberg, ingenjör, utger sig för att vara John Bidencop 
Georg Rydeberg – Cesar Lee, amerikan, föreståndare för nattklubben Bar Dufresne i Paris 
Anders Henrikson – Sergej Nabocof, vitrysk läkare och professor, senare nattportier på L'Ancien Hôtel des Trois Graces 
Irma Christenson – Marcelle, prostituerad 
Olof Widgren – John Bidencop, köpman 
Rune Carlsten – direktör Wigelius, chef för Brandstodsbolaget Sörmland, Brittas chef 
Georg Funkquist – kamrer Hugo Bergenfeldt 
Barbro Kollberg – Gunborg, Brittas väninna, Hugos fästmö 
Frank Sundström – Marabou, student i Paris 
Carl-Gunnar Wingård – borgmästaren i Mariefred, Gunborgs far 
Gull Natorp – majorskan von Wendt, Brittas mor
Henrik Schildt – revoltledare i Manchuriet 
Sven-Eric Gamble – kontorspojken i Mariefred 
Carin Appelberg-Sandberg – Hilma Wigelius, direktör Wigelius fru 
Karl Erik Flens – kamreren i Mariefred 
Nils Dahlgren – en man utanför kallbadhuset i Mariefred 
Marianne Lenard – Madame Cora

Musik i filmen  
Uti vår hage, kompositör Hugo Alfvén, framförs på piano av Gerd Hagman och Arnold Sjöstrand, sång Gerd Hagman 
Nocturne, kompositör Arthur Österwall, instrumental
Fransk dragspelsvals, kompositör Pierre Colliander och Erik Frank, instrumental 
Jivin' the Drums, kompositör Sven Stiberg 
Inspiration of Swing, kompositör Miff Görling 
På tu man hand, kompositör Seymour Österwall, instrumental 
Marabous dans, kompositör Arthur Österwall, dans Frank Sundström 
Kväsarvalsen (En kvanting träder i salen in ), musikbearbetning Arthur Högstedt, text Arthur Högstedt och Emil Norlander 
Tänker du att jag förlorader är, instrumental 
Ein Sommernachtstraum. Hochzeitmarsch (En midsommarnattsdröm. Bröllopsmarsch, kompositör Felix Mendelssohn-Bartholdy, instrumental 
Let Me Go, kompositör Arthur Österwall 
Mr. Lee (Kan ni se vår Mr. Lee), kompositör Pierre Colliander, sång Arthur Österwall

Referenser

Noter 

Filmer 1941
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Alf Sjöberg
Svenska filmer baserade på romaner
Sigfrid Siwertz-filmatiseringar
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Feeling B

Feeling B var en östtysk punkgrupp som bildades 1983. Gruppen upphörde helt med att spela sin musik då deras 53-årige schweiziske vokalist Aljoscha Rompe avled år 2000.

År 2007 utkom albumet Grün und Blau som består av gamla inspelningar som Flake och Paulchen hittade. Några av låtarna finns dock på tidigare album som till exempel Du wirst den Gipfel nie erreichen. Rammsteins sångare Till Lindemann har varit med och gästsjungit bland annat i låten Lied von der unruhevollen Jugend.

Feeling B:s konserter var improviserade.

Medlemmar 
Aljoscha Rompe – sång
Christian "Flake" Lorenz – klaviatur
Paulchen Landers – gitarr
Christoph Zimmermann – bas
Alexander Kriening – trummor
Christoph "Doom" Schneider – trummor (1990–1993)

Diskografi 
 1989 – Hea Hoa Hoa Hea Hea Hoa
 1991 – Wir kriegen euch alle
 1993 – Die Maske des Roten Todes
 2007 – Grün und Blau

Tyska punkband
Östtyska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1983
Musikgrupper upplösta 2000
Wivefilm

AB Wivefilm var ett svenskt filmproduktionsbolag. AB Wive bildades som ett konsortium 29.11. 1932, för att producera och distribuera filmer. I första hand hade konsortiet, som hade sina rötter i det kortlivade bolaget Ek-film, bildats för produktionen av Pettersson & Bendel (som först också annonserades som en Ek-film produktion). Namnet kom från två av stiftarna, Herman Wiskow och skohandlaren Victor Wetterström, som också förekommer i samband med andra filmbolag vid denna tid. Vid en extra bolagsstämma 27.5.1933 försvann två av grundarna, John Ek och Victor Wetterström ur bolaget och man fick istället en ny medlem, Algot Mygren, som ägde flera biografer. I samband med höjning av aktiekapitalet senare samma år kom också S.A.G. Swenson, chefen för Warner Brothers svenska filial, in i bilden. Rent formellt trädde Swenson in i styrelsen för företaget 1935, då det ombildades till AB Wivefilm, som kom att styras av en ledartrojka bestående av Mygren, Swenson och Carl Fritiof Anderson. Swenson blev den som kom att uppträda som bolagets ansikte utåt. Genom att bygga upp en effektiv distributionsapparat och genom goda kontakter med  potentiella finansiärer blev man en framgångsrik producent. Bolagets bokföring finns bevarad i Svenska Filminstitutets arkiv och av den framgår att praktiskt alla 1930-talsfilmer gav överskott.

Filmproduktioner i urval

Referenser 
 Handlingar för A.B. Wivefilm i Bolagsbyrån. Patent- och registreringsverket. Riksarkivet.

Externa länkar

Ej längre existerande svenska filmbolag
Företag bildade 1932
Grangärde församling

Grangärde församling var en församling i Västerås stift och i Ludvika kommun i Dalarnas län. Församlingen uppgick 2010 i Gränge-Säfsnäs församling.

Administrativ historik 
Församlingen bildades på 1300-talet under namnet Gränge församling. 1652 utbröts Ludvika församling. 1892 bildades inom församlingen Grängesberg-Hörkens kapellag. 29 juli 1904 utbröts Grängesbergs församling.

Församlingen utgjorde till 1652 ett eget pastorat för att därefter till 1 maj 1863 vara moderförsamling i ett pastorat med Ludvika församling. Från 1 maj 1863 till 1904 utgjorde församlingen ett eget pastorat. Från 1904 till 1975 var församlingen moderförsamling i pastoratet Grangärde och Grängesberg som från 1975 även omfattade Säfsnäs församling. Församlingen uppgick 2010 i Gränge-Säfsnäs församling.

Kyrkoherdar

Komministrar

Organister

Befolkningsutveckling

Kyrkobyggnader 
 Grangärde kyrka
 Saxdalens kapell

Se även
 Grangärde
 Grangärde socken

Källor 

Indelningar i Ludvika kommun
Historiska församlingar i Västerås stift
Fria franska styrkorna

Fria franska styrkorna (, FFL) var det Fria Frankrikes militära styrkor under andra världskriget. 

Efter att Frankrike kapitulerat och ockuperats av Nazityskland vägrade Charles de Gaulle att erkänna den vapenvila som undertecknats av Vichyregimen med tyskarna, och två dagar efter vapenvilan manade han i ett radiotal utsänt från London av BBC sina landsmän att fortsätta kampen. Styrkorna rekryterades från de franska styrkor som vid Frankrikes kapitulation fanns i Storbritannien och från fransmän och franska militära enheter som begav sig till Storbritannien efter kapitulationen, men framför allt från de delar av det franska imperiet (Tchad, Franska Kongo, Kamerun och Gabon) som anslöt sig till de Gaulle. Majoriteten av de fria franska styrkorna i Afrika bestod av afrikanska soldater snarare än av etniska fransmän.

De fria franska styrkorna kom med tiden att bli omfattande. De erövrade stora delar av Libyen, och gjorde i juni 1942 betydande insater vid Bir Hakeim då fransmännen uppehöll tyskarna så trupper tillhörande Storbritannien och samväldet kunde omgruppera inför slaget vid El-Alamein. Även i exempelvis Eritrea, Syrien, Tunisien och Italien bidrog fria franska trupper till den allierade krigsinsatsen.

Med tiden anslöts allt fler franska kolonier till det Fria Frankrike, bland de viktigare Syrien och Libanon (som erövrades maj-juni 1941), Senegal med betydande flottstyrkor (november 1942) och Madagaskar i december 1942. Efter den allierade invasionen av Nordafrika i november 1942 blev med tiden även Nordafrika med Algeriet, Marocko och Tunisien,  ett viktigt fäste.   

De fria franska styrkorna upphörde formellt att existera den 1 augusti 1943 då den fusionerades med den tidigare Vichytrogna armén i Nordafrika under general Henri Giraud. Styrkorna kallades därefter för den franska befrielsearmén eller enbart den franska armén (Armée française de la Libération).

I samband med Italiens kapitulation i september 1943 befriade och försvarade de franska styrkorna Korsika och Elba från anstormande tyska styrkor. Vid tiden för landstigningen i Normandie i juni 1944 bestod de franska trupperna av över 400.000 man, och franska styrkor under general Leclerc tågade in i det av tyskarna utrymda Paris i september 1944. Vid krigsslutet i maj 1945 hade styrkorna växt till 1,25 miljon. De stora franska styrkorna och den franska motståndsrörelsen innebar att de Gaulle och det Fria Frankrike själva kom att ta över administrationen av Frankrike, istället för att som general Dwight D. Eisenhower hade planerat, sättas under amerikansk militäradministration.

Se även 
 Franska motståndsrörelsen
 Frankrikes befrielse
 Vichyregimen

Fria franska styrkorna
Frankrike under andra världskriget
Lejonen Speedway

Lejonen är ett svenskt speedwaylag tillhörande Gislaveds Motorklubb, bildat 13 december 1929. Lejonens första speedwaylag startades 1963 och deltog i Division 3, som man vann 1965. 2007 kvalificerade man sig för deltagande i Elitserien 2008. Som nykomlig blev man 2008 svenska mästare efter finalvinst mot Vetlanda, en titel man 2009 behöll genom att finalslå Vargarna.

Den 4 augusti 2011 meddelades att klubben blir av med elitlicensen inför 2012 års säsong. och den 22 februari 2012 begärdes klubben i konkurs. Den 29 februari meddelade Jönköpings tingsrätt att klubben försätts i konkurs.

Den 19 april 2012 meddelades att klubben nekades köra i Allsvenskan, och i stället fick inrikta sig på en säsong i Division 1.

OneParntnerGroupArena
Lejonen tävlar på OneParntnerGroupArena.
 Byggd 1931 som Sveriges första rundbana, första tävlingen där hölls 10 juli 1932.
 1937 skedde svensk premiär med elektrisk startgrind.
 Banlängd: 368 meter.
 Raksträckorna: 80 meter.
Raksträckor material: plyfa.
 Kurvradie: 40 meter.
Kurbredd: 15 meter eller mer.
Yttersarg kurvor: nät och luftstaket.
 Banrekord: 62,5 sekunder - Robert Lambert (2021-07-08).
 Publikrekord: 12 247, 10 augusti 1947. 7356 personer i nutid.
 SM-guld: 2008, 2009

2012 års trupp 

 Eric Åshede 

 Jonas Engdahl

 David Ruud

 Oliver Berntzon

Gästförare

 Jonas Davidsson

 Daniel Davidsson

 Peter Ljung 

Lagledare: Jesper Lindroth

Sportchef: Anders Fröjd

2016 års trupp 
 Nicki Pedersen
 Chris Holder
 Kenneth Bjerre
 Hans Andersen
 Pontus Aspgren
 Mathias Thörnblom
 Anders Thomsen
 Peter Karlsson
 Rafal Okoniewski
 Anders Mellgren
 Joel Kling
 Oskar Rikardsson
 Maksymilian Bogdanoqicz

2021 års trupp 

  Oliver Berntzon
  Linus Eklöf
  Jaroslaw Hampel
  Casper Henriksson
  Krzysztof Kasprzak
  Nikolai Klindt
 Robert Lambert
  Edwin Pohjantähti
  Mathias Thörnblom
  Rohan Tungate
  Grzegorz Walasek

 Lagledare: Anders Fröjd och Mikael Holmstrand

2022 års trupp 

  Dimitri Bergé
  Oliver Berntzon
  Maksym Drabik
  Patryk Dudek
  Jaroslaw Hampel
  Casper Henriksson
  Dominik Kubera
  Hubert Legowik
  Emil Millberg
  Jakub Miskowiak
  Jeremia Thelaus
  Mathias Thörnblom
  Bartosz Zmarzlik

 Lagledare: Anders Fröjd och Mikael Holmstrand

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Officiell webbplats

Speedwayklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1963
Sport i Gislaved
Adler (distrikt)

Adler (eller Adlerskij rajon, ryska Адлерский райо́н) är ett av fyra distrikt som tillhör staden Sotji, 30 km sydöst om Sotjis centrum i södra Ryssland. Folkmängden uppgår till cirka 100 000 invånare.

Beskrivning
Adler har anrika traditioner som kurort. Orten ligger i direkt anslutning till gränsen mot Abchazien. Stadsbebyggelsen når i sydöst fram till floden Psou som bildar gräns mot Abchazien, en halvmil från centrala Adler.

Sotjis internationella flygplats, belägen i distriktet, är en av Rysslands största. Flygplatsen kom till flitig användning i samband med olympiska vinterspelen 2014. Den olympiska parken plus den olympiska byn och det stora presscentret byggdes upp i centrala Adler, och vägen upp i bergen och OS-grenarna på snö runt Krasnaja Poljana utgick från Adler. Den vägen går längs med floden Mzymtas dalgång.

Källor

Sotji
Gränsorter i Asien

cv:Адлер
de:Adler (Ort)
it:Adler (Russia)
ka:ადლერი (ქალაქი)
ko:아들레르
tr:Adler, Soçi
tt:Adler
Överintendentsämbetet

Överintendentsämbetet var ett svenskt statligt ämbetsverk som var verksamt inom administrationen av statens byggnader. Det hade sina rötter i stormaktstidens förvaltningsreformer, blev ett självständigt verk 1810 samt omorganiserades slutligen 1917 till Kungliga Byggnadsstyrelsen. 

Statens byggnadsväsen anförtroddes 1697 åt en särskild överintendent med ansvar för återuppbyggnaden av Stockholms slott som brunnit det året. Den förste innehavaren av detta ämbete var Nicodemus Tessin d.y. År 1772 blev Överintendentsämbetet ett kontor inom slottsbyggnadsstaterna och från 1810 ett självständigt ämbetsverk. Det bestod av en överintendent som chef, intendenter samt 1:e och 2:e arkitekter. De sistnämnda hade fram till 1864 titeln "konduktör". 

De flesta av de arkitekter som ritade kyrkor under 1800-talet och en bit in på 1900-talet var knutna till överintendentsämbetet. Det var vanligt att arkitekter arbetade för ämbetet i början av sin karriär.

Överintendenter

1697–1728: Nicodemus Tessin d.y.
1728–1741: Carl Gustaf Tessin
1741–1753: Carl Hårleman
1753–1767: Carl Johan Cronstedt
1767–1795: Carl Fredrik Adelcrantz
1795–1803: Carl Fredrik Fredenheim
1803–1805: Fredrik Magnus Piper
1805–1813: Abraham Niklas Edelcrantz
1813–1836: Fredrik Samuel Silverstolpe
1836–1844: Fredrik Blom
1844–1858: Michael Gustaf Anckarsvärd
1858–1864: Gustaf Söderberg
1864–1882: Fritz von Dardel
1882–1897: Helgo Zettervall
1897–1904: Albert Theodor Gellerstedt
1904–1917: Carl Möller

2:e arkitekter (konduktörer)
Johan Gustaf Forsgren
Thor Medelplan
Carl Juel
Benjamin Westman
Per Wilhelm Palmroth
Carl Robert Fahlcrantz
Samuel Enander
Per Zelander
Gustaf Pfeffer
1812–: Axel Nyström
1818–1862: Carl Gustaf Blom Carlsson
1844–: Fredrik Wilhelm Scholander
1849–1893: Ludvig Hedin
Albert Theodor Gellerstedt
Olof Tempelman
Gustaf Adolf Lagerheim
1774–: Carl Fredrik Sundvall

Källor

Litteratur

Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Svenska statliga myndigheter bildade 1697
Svenska statliga myndigheter upplösta 1917
Rigoberta Menchú

Rigoberta Menchú Tum, född 9 januari 1959 i Chimel i Guatemala, är en guatemalansk kvinna som mottog Nobels fredspris 1992. Hon tillhör folkgruppen quiché och är dotter till en bondeledare som mördades 1980. Hon har deltagit i kampen för mayaindianernas mänskliga rättigheter i Guatemala och för FN:s deklaration om ursprungsfolkens rättigheter, inte minst under Efraín Ríos Montts regim. Hennes bok Jag, Rigoberta Menchú har blivit översatt till ett flertal språk.

Rigoberta Menchú kandiderade i Guatemalas presidentval 2007 och hon fick totalt 3 procent av rösterna, då hon grundade landets första parti för ursprungsbefolkningen winaq. 

Asteroiden 9481 Menchú är uppkallad efter henne.

Kontroverser 
När uppgifterna i hennes bok granskades, visade det sig att delar av boken är ett falsarium. Delvis kan detta vara en effekt av att hon gick med i en av gerillorna hon kritiserar. Kritiken kom från New York Times-journalisten Larry Rohter och antropologen David Stoll från Stanford-universitetet. Enligt Dr. Stoll kan hennes bok inte anses vara det vittnesmål Menchú menar, då den innehåller flera passager som har visat sig vara osanna. Exempel på sådana är hennes falska skildringar av en bror som svalt till döds, trots att han aldrig har existerat, och att hon har påstått att hon aldrig har fått någon utbildning trots att hon har skolat sig på två prestigefyllda internatskolor. Menchu har valt att inte kommentera uppgifterna som framkom i artikeln i New York Times, då hon anser att kritiken mot henne är ett rasistiskt drev. Därutöver är hennes omfattande skildringar av arbetet på diverse plantager, enligt henne åtta månader om året, med största sannolikhet påhittade. Detta då hennes studier vid internatskolor förhindrade henne från att tillbringa denna tid vid plantagerna. Hennes personliga förmögenhet uppskattades år 2022 vara 1,9 miljoner amerikanska dollar.

Källor

Externa länkar 

 Menchu försvarar sig
 

Mottagare av Nobels fredspris
Guatemalanska politiker
Födda 1959
Kvinnor
Levande personer
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Hey Baberiba

Se även Hey Baberiba (låt).

Hey Baberiba var ett svenskt humorprogram av och med David Hellenius, Peter Magnusson och 
Christine Meltzer. Programmet sändes i TV4.

Beskrivning
Hellenius, Magnusson och Meltzer gjorde parodi på kändisar och gjorde narr av det senaste inom nöjes- och nyhetsvärlden som hade hänt under veckan. Hellenius var programledare och gästerna som deltog i programmet spelades av Magnusson och Meltzer. 

Programmet hade även en egen fiktiv dokusåpa om den svenska kungafamiljens öden och äventyr. Huvudrollerna besattes av Magnusson, Hellenius och Meltzer. Ibland deltog även andra kända skådespelare i serien: Ulf Brunnberg, Martin Stenmarck, Michael Nyqvist, Göran Forsmark och Tommy Körberg är bara några av många som medverkade. Statsminister Fredrik Reinfeldt medverkade i programmet som sig själv (där han spelade innebandy tillsammans med övriga partiledare i allianspartierna, vilka porträtteras av Hey Baberiba-gänget). 

Programmet började sändas våren 2005 och sändes i fyra säsonger. Samtliga säsonger har givits ut på DVD, dock endast utvalda delar från säsong 1.

Porträtterade kändisar
av Christine Meltzer
Drottning Silvia,
Elisabeth Tarras-Wahlberg,
Gudrun Schyman,
Emma Andersson,
Pernilla Wahlgren,
Darin,
Dogge Doggelito,
Carola,
Lena Philipsson,
Charlotte Perrelli,
Victoria Silvstedt,
Robyn,
Tina Nordström,
Kishti Tomita,
Linda Bengtzing,
Carolina Gynning,
Martin Rolinski,
Tore Kullgren

av David Hellenius
Prins Carl-Philip,
Prinsessan Madeleine,
Daniel Westling,
Maud Olofsson,
Lill-Babs,
Thorsten Flinck,
Arne Weise,
Martin Stenmarck,
Bingo Rimér,
Lasse Åberg,
Peter Swartling,
Peter Jöback,
Linda Isacsson,
Tilde de Paula,
Mark Levengood,
Marcus Schenkenberg,
Kjell Sundvall,
Stefan Sauk

av Peter Magnusson
Carl XVI Gustaf,
Kronprinsessan Victoria,
Jonas Bergström (Prinsessan Madeleines dåvarande pojkvän),
Lars Leijonborg,
Lasse Berghagen,
Bert Karlsson,
Peter Settman,
Patrick Ekwall,
Ingmar Bergman,
Fredrik Lindström,
Klasse Möllberg,
Claes af Geijerstam,
Daniel Breitholtz,
Kikki Danielsson,
Alexander Bard,
Jonas Gardell,
Ernst Kirchsteiger,
Carl-Jan Granqvist,
Lotta Bromé,
Carina Berg,
Nils Petter Sundgren,
Helena von Zweigbergk

Utmärkelser
2006 – Årets Drag, QX-galan
2006 – Aftonbladets TV-pris, bästa humorprogram
2007 – Kristallen, Det Svenska TV-priset, Bästa Humorprogram

Källor

Externa länkar
Slutskojat i Hey Baberiba från Aftonbladets artikel

TV-program i TV4
Kristallenvinnare 2007
Länsväg 166

Länsväg 166 går mellan Mellerud och norska gränsen nära Kornsjö (där vägen fortsätter in i Norge som fylkesvei 884). Den har en längd på 61 km.

Anslutande vägar
Den möter följande vägar:
 E45
 Länsväg 172 (delvis gemensam)
 Länsväg 164 (delvis gemensam)
 norska väg 884

Standard
Normal för länsvägar, 7-8 meter bred, långa raka bitar och en del kurviga också.

Järnvägar
Vägen går långa sträckor parallellt med järnvägen Göteborg-Oslo, Dalslandsbanan eller Norge/Vänerbanan. Järnvägen korsas fyra gånger, två planskilda och två plankorsningar.

Historik

Vägen hade nummer 166 även före nummerreformen 1962. Sträckan Mellerud-ovanför Dals Rostock är byggd i början av 1970-talet, medan fortsättningen till Dalskog är från sena 1990-talet. Sträckan Dalskog-Ed är äldre, från före 1963 . Troligen är sträckan Dalskog-Bäckefors från sena 50-talet, då den är bättre, medan sträckan Bäckefors-Ed troligen är från 20/30-talet, och byggd tvärs över en mosse på bädd av trästockar . Förbifarten förbi Ed och västerut till anslutningen av 164:an är från tidigt 80-tal. Sträckan från 164:an till gränsen går troligen i 1800-talets sträckning men har breddats någon gång under perioden 1900-1960. Bron över gränsen är från omkring 1960; innan dess fanns en bro 230 meter längre österut.

Se även
 Lista över länsvägar i Västra Götalands län

Referenser

Länsvägar i Västra Götalands län
Intaglio

Intaglio är en grupp trycktekniker. I samtliga intaglio-tekniker, även kallat djuptryck, används en metallplåt, vanligtvis av koppar, där tryckfärgen stannar i fåror och räfflor som skurits eller frätts fram av syra i plåten. Detta till skillnad från högtryck, där det istället är den upphöjda ytan som bär färgen vid tryckning.

Ett tryck erhålls genom att den med ett fuktat papper täckta plåten rullas genom en tryckpress; papperet tvingas ned i de graverade spåren och tar på så sätt upp färg. Rakel är en metallinjal varmed man drar bort överflödig färg från tryckformen.

Tekniken används av flera bildkonstnärer. Den används också vid tryckning av vissa delar på frimärken och sedlar för att försvåra förfalskning.

Exempel på grafiska tekniker
 Kopparstick
 Torrnålsgravyr
 Etsning
 Mezzotint
 Akvatint
 Sockerakvatint

Källor

Grafisk teknik
Grafik
Tryckteknik

zh:版画
Överintendent

Överintendent kan syfta på:

 Överintendent – chef för ett svenskt statligt ämbetsverk inom administrationen av statens byggnader 1697-1917, se Överintendentsämbetet
 Överintendent (hovintendent) – en titel vid Riksmarskalksämbetet och Kungliga Husgerådskammaren 
 Överintendent – benämning på vissa statliga svenska museichefer, se intendent