kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Åska över slätterna

Åska över slätterna (originaltitel: Ashani Sanket) är en indisk film från 1973. Regisserad av Satyajit Ray med bland andra Soumitra Chaterji, Babita och Sandhya Roy.

Handling
Gangacharan är byns nya brahmin och han anordnar undervisning, religiösa evenemang och försöker förhindra epidemier. Det är 1943, kriget rasar och befolkningen svälter. När matlagren når katastrofala nivåer försöker han behålla sin privilegierade ställning, medan hans hustru försöker hjälpa och stödja samhället.

Om filmen
Filmen hade världspremiär vid filmfestivalen i Berlin i juni 1973, den hade svensk premiär den 21 augusti 1974. Åldersgränsen i Sverige är 11 år.

Rollista
Babita - Ananga, Gangacharans hustru
Chitra Banerjee - Moti 
Govinda Chakravarti - Dinabandhu 
Soumitra Chatterjee - Gangacharan Chakravarti 
Anil Ganguly - Nibaran 
Noni Ganguly - Scarface Jadu 
Debatosh Ghosh - Adhar 
Ramesh Mukherjee - Biswas 
Sheli Pal - Mokshada 
Suchita Ray Chaudhury - Khenti 
Sandhya Roy - Chutki 
Sunil Sarkar

Utmärkelser
1973 - Filmfestivalen i Berlin - Guldbjörnen, Satyajit Ray
1974 - Indiens nationella filmpris - Silverlotusen, bästa musikaliska regi, Satyajit Ray

Källor
 

Indiska dramafilmer
Filmer 1973
1943 på film
Filmer tilldelade Guldbjörnen
Sjusovaren

Sjusovaren (originaltitel Sleeper) är en amerikansk science fiction-komedifilm från 1973 regisserad och skriven av Woody Allen. I roller finns bland andra Woody Allen, Diane Keaton och John Beck.

Handling 
Miles Monroe (spelad av Allen) vaknar upp i framtiden efter att av misstag varit nedfryst i hundratals år (han la egentligen in sig på sjukhus för ett magsår). Monroe har tinats upp av en motståndsgrupp som vill störta framtidsvärldens diktator. Eftersom han inte har någon biometrisk identitet registrerad av övervakningssamhället som alla andra människor är han "osynlig" och kan komma in på platser som motståndsrörelsen inte kan. 

Monroes upptinare arresteras dock snart och han tvingas fly och hamnar hos den något korkade poeten Luna Schlosser (spelad av Diane Keaton). Tillsammans lyckas de ta sig fram till diktatorn av vilken bara näsan finns kvar efter en bombattack. Näsan är tänkt att användas till att klona ledaren och därmed återupprätta hans välde men paret lyckas ta näsan och slänga den under en ångvält.

Om filmen 
Manuset är löst baserat på H.G. Wells roman När den sovande vaknar som dock inte är en humoristisk bok.

Rollista 
 Woody Allen - Miles Monroe
 Diane Keaton - Luna Schlosser
 Don Keefer - Doktor Tryon
 Mary Gregory - Doktor Melik
 John Beck - Erno Windt

Externa länkar 
 

Filmer 1973
Filmer i regi av Woody Allen
Amerikanska science fiction-komedifilmer
Dystopisk film
Engelskspråkiga filmer
Filmer från United Artists
Lacombe Lucien

Lacombe Lucien är en fransk dramafilm från 1974 i regi av Louis Malle och med manus av Patrick Modiano.

Handling 
Filmen utspelar sig i en fransk by under Vichyregimens slutskede och handlar om den unga, obildade bondkillen Lucien Lacombe (Pierre Blaise) som hjälper till på familjens bondgård. Han ansöker en dag om att gå med franska motståndsrörelsen hos en bekant ledande motståndsmedlem, men nobbas på grund av sin unga ålder. I en närliggande stad vandrar han bekymmerslöst på gatan efter ett ärende åt sin mor, trots rådande utegångsförbud, och blir sedd och förd till det franska Gestapos fruktade högkvarter där en brokig skara kollaboratörer, tysk säkerhetstjänst, Vichypoliser och fascistmilis berusat festar och fanatiskt försöker upprätthålla regimen i området trots växande vetskap om att Nazitysklands dagar är räknade. Den nyfikna Lucien låter sig entusiastiskt rekryteras och inleder sin nya roll som medlöpare med att förråda motståndsledaren som nobbade honom. Han bevittnar sen hur denne torteras som följd av hans angiveri, men förblir trots det känslomässigt oberörd. Istället börjar han i vardagen utnyttja sin nyfunna maktposition och sin titel som "tysk polis" allt oftare, och deltagar i diverse gripanden av motståndare. Lucien blir en dag förälskad i France Horn (Aurore Clément), en judisk flicka vars familj gömt sig för att undgå deportation. Frances far, en berömd lokal skräddare, har skonats på nåder och lever under konstant hot av Luciens högre Gestapokumpan som bestulit och utpressar familjen för egen vinning. Utan att bry sig om det börjar Lucien snart att inkräkta och på fritiden tvinga sig på hos familjen, som redan traumatiserade lever i rädsla under den nazistiska terrorn som nu även deras nya gäst tjänar.

Rollista i urval

Om filmen 
Filmen nominerades till både Oscar och Golden Globe för bästa utländska film 1975 och vann fyra andra priser. Kritikerna var till största delen positiva till filmen och den fick mycket beröm.

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Filmer 1974
Filmer i regi av Louis Malle
Franska dramafilmer
Tyskspråkiga filmer
Andra världskriget på film
Franskspråkiga filmer
BAFTA Award för bästa film
Jorden är en syndfull sång

Jorden är en syndfull sång (fi: Maa on syntinen laulu) är en finländsk naturalistisk film från 1973 om Lapplands natur och folk, om religion, sexualitet och döden. Filmen ansågs som "en av de kraftfullaste nordiska filmerna" under sin tid. Filmen regisserades av Rauni Mollberg, med Maritta Viitamäki, Pauli Jauhojärvi, Aimo Saukko och Milja Hiltunen i rollerna.

Jorden är en syndfull sång bygger på en debutroman av Timo K. Mukka från 1964 med samma namn. Filmen kritiserades – trots sin kommersiella framgång – för att enbart visa de råa och naturalistiska sidorna i boken och utesluta de finstämda och lyriska.

Rollista

Utmärkelser
Filmfestivalen i Berlin
Nominerad: Guldbjörnen (Rauni Mollberg)
Jussi
Vann: Bästa skådespelare (Aimo Saukko)
Vann: Bästa foto (Kari Sohlberg )
Vann: Bästa regi (Rauni Mollberg)

Källor

Externa länkar

Finländska dramafilmer
Filmer 1973
Finskspråkiga filmer
Amarcord

Amarcord (italienskt dialektalt uttryck från Romagna: "A m'arcôrd", svenska: "Jag minns"), egentligen Fellini Amarcord, är en fransk-italiensk dramakomedifilm från 1973 i regi av Federico Fellini. I rollerna bland andra Bruno Zanin, Pupella Maggio och Armando Brancia. Amarcord vann en Oscar för bästa utländska film 1974 och var nominerad till två ytterligare Academy Awards: Bästa regi och Bästa originalmanus.

Filmmogulen Federico Fellini minns sin uppväxtstad Rimini på 1930-talet. Filmen är bland annat ett exempel på tidiga storsatsningar på vissa scener.

Rollista (i urval) 
Bruno Zanin - Titta Biondi
Pupella Maggio - Miranda Biondi
Armando Brancia - Aurelio Biondi 
Magali Noël - Ninola, "Gradisca"
Ciccio Ingrassia - Teo
Nando Orfei - Patacca 
Gianfilippo Carcano - Don Baravelli
Josiane Tanzilli - Volpina, prostituerad

Externa länkar 

 
 
 
 Amarcord: Federico of the Spirits en essä av Sam Rohdie på Criterion Collection
  (Janus Films Channel)

Filmer 1973
Filmer i regi av Federico Fellini
Franska dramakomedifilmer
Italienska dramakomedifilmer
Oscar för bästa icke-engelskspråkiga film
Italienskspråkiga filmer
Filmmusik av Nino Rota
Geli Raubal

Geli Raubal (egentligen Angela Maria Raubal), född 4 januari 1908 i Linz, Österrike-Ungern, död 18 september 1931 i München, Tyskland, var dotter till Adolf Hitlers halvsyster Angela Hitler.

År 1928 bad Adolf Hitler sin halvsyster Angela att bli hans hushållerska. Kort därefter flyttade Angela och hennes dotter Geli Raubal in hos Hitler. Hitler blev förälskad i den unga flickan, men de skall inte ha inlett något förhållande. Hitler var dock mycket överbeskyddande och försökte kontrollera Raubal. Med tiden blev Raubal alltmer frustrerad och efter ett gräl med Hitler, begick hon självmord genom att skjuta sig den 18 september 1931.

Referenser

Noter 

Födda 1908
Avlidna 1931
Personer från Linz
Kvinnor
Familjen Hitler
Personer som begått självmord
Adolf Hitler
Hovgården, Uppsala kommun

Hovgården är Uppsala kommuns centrala avfallsanläggning, belägen öster om Uppsala i närheten av Jälla, på vägen mot Alunda. 

Hovgården har utvecklats från deponianläggning till en anläggning med resurser för sortering av avfall i tiotalet materialslag för energiutvinning, återvinning och deponering.

Anläggningen

Anläggningen består av en deponiyta, två slamceller, en återvinningscentral där hushållen kan lämna sitt sorterade avfall, ett reningsverk för lakvatten och sex asfalterade ytor för sortering av avfall och hantering av kompost och kompostjord. 

Vid Hovgården sorteras inkommande grov-, bygg- och industriavfall. Sorteringen sker med hjälp av bemannade plockmaskiner och genom manuell sortering. Återvinningsbart material som till exempel brännbart och metallskrot, sorteras ut och transporteras vidare till material- och energiåtervinning. Metall, skrot, kabel med mera som har sorterats ut mellanlagras i containrar innan transport till återvinning. Ej återvinningsbart material deponeras (lagras). 

Hushållens komposterbara material (främst matavfall från kök) sorteras maskinellt och plast och föroreningar skiljs från avfallet. Materialet komposteras sedan det blandas upp med flisat park- och trädgårdsavfall och läggs upp i strängar som luftas kontinuerligt. Efter cirka 10 månaders kompostering kan en jordprodukt siktas fram av materialet, för att sedan användas som jordförbättringsmedel. 

På anläggningen tas upp till 2 000 ton oljeskadade massor om hand per år. De läggs upp på asfalterade ytor och komposteras för att minska föroreningshalterna. Efter omkring 1½ år används massorna till täckmaterial.

Avloppsslam (rötslam) från kommunens avloppsreningsverk Kungsängsverket, och ett antal mindre avloppsreningsverk mellanlagras i täta celler på området. Slammet transporteras därefter ut från anläggningen eller används inom anläggningen. Under 2005 levererade Kungsängsverket 11 956 ton rötslam till Hovgården. 

Farligt avfall som kommer till anläggningen mellanlagras i en särskild byggnad innan det transporteras vidare till annan anläggning. 

Slagg, flygaska från förbränning av kol, torv och flis deponeras i en speciell askdeponi. Asbest läggs i anslutning till askdeponin. Kondensatslam från avfallsförbränning lagras i en särskild cell med tät botten och täta vallar. Cellen täcks regelbundet med täta skikt. Sorteringen av askorna har medfört att det från Hovgården har levererats cirka 33 500 ton slaggrus för konstruktions- och dräneringsändamål, cirka 3 500 ton metaller samt en mindre mängd ofullständigt förbränt material som återgått till förbränning. 

Lakvatten (förorenat vatten) bildas av nederbörd som faller på deponin och tar upp ämnen på sin väg genom avfallet. Under deponin, och från de asfalterade ytorna, leder ett dräneringssystem lakvattnet till behandlingen som består av luftningsbassäng (syre tillsätts), två utjämningsmagasin och ett reningsverk med ett kemiskt behandlingssteg. Regelbundet tas prover på lak- och grundvattnet runt deponiområdet.

Externa länkar  
 Uppsala kommun : Avfallsanläggningar 

Byggnader och anläggningar i Uppsala kommun
Avfallshantering i Sverige
Soptippar i Sverige
Plutonen

Plutonen (originaltitel Platoon) är en amerikansk-brittisk krigsfilm från 1986, skriven och regisserad av Oliver Stone. Huvudrollerna spelades av Tom Berenger, Willem Dafoe och Charlie Sheen.

Filmen belönades med fyra Oscarsstatyetter, i kategorierna bästa film, bästa regi, bästa klippning och bästa ljud. År 1998 placerade American Film Institute filmen 83:e plats i listan AFI's 100 Years...100 Movies.

Handling 
Chris Taylor (Charlie Sheen) kommer från en välbärgad familj men under collegeperioden hoppar han av och bestämmer sig för att åka till Vietnam. Året är 1967. Han vill göra en insats, som hans far och farfar gjort i tidigare krig. Men väl i Vietnam inser han sitt misstag, och resten av tiden kämpar han för sin överlevnad i Vietnams djungler. 

Taylor ingår i en pluton i USA:s armé som man får följa genom filmen. Man får följa plutonens handlingar men också konflikter inom gruppen.

Rollista i urval 
 Charlie Sheen – Menige Chris Taylor
 Tom Berenger – Sergeant Barnes 
 Willem Dafoe – Sergeant Elias
 John C. McGinley – Sergeant O'Neill
 Kevin Dillon – Bunny
 Keith David – King 
 Mark Moses – Löjtnant Wolfe
 Francesco Quinn – Rhah
 Forest Whitaker – Big Harold
 Tony Todd – Sergeant Warren
 Richard Edson – Sal
 Johnny Depp – Menige Gator Lerner
 Dale Dye – Kapten Harris

Produktionen 
Filmen är den första i regissören Stones trilogi om Vietnamkriget, och följdes av Född den fjärde juli och Himmel och jord. Stone stred själv i Vietnam från 1967, inlkedningsvis som del av den 25:e infanterikårens tredje bataljons andra pluton. Han skadades vid två tillfällen, innan han avslutade sin tid som soldat 1968. 1976 skrev han ett filmmanus runt hans erfarenheter under kriget, baserad på en filmidé från 1969, ett manus som tio år senare omvandlades till film.

Charlie Sheen har filmens huvudroll, baserad på Stone själv. Sheen var en okänd skådespelare när filmen släpptes, vilket ledde till att Tom Berenger och Willem Dafoe sattes först i rollistan.

Oliver Stone blev imponerad av Johnny Depps skådespelartalanger, så därför fick Depp en av huvudrollerna. Innan filmen hade premiär klippte Stone bort de flesta scenerna där Depp medverkar, och på så vis fick Depp bara en mindre biroll i filmen.

Soundtrack 
"Adagio for Strings" av Samuel Barber
"White Rabbit" av Jefferson Airplane
"Okie from Muskogee" av Merle Haggard
"The Tracks of My Tears" av Smokey Robinson och The Miracles
"Ride of the Valkyries" av Richard Wagner
"Groovin'" av The Rascals 
"(Sittin' On) The Dock of the Bay" av Otis Redding

Utmärkelser

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska krigsfilmer
Brittiska actionfilmer
Brittiska dramafilmer
Brittiska krigsfilmer
Filmer 1986
Vietnamkriget på film
Oscar för bästa film
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Filmer i regi av Oliver Stone
Filmmusik av Georges Delerue
Vietnam på film
1967 på film
Engelskspråkiga filmer
Vietnamesiskspråkiga filmer
Golden Globe Award för bästa film – drama
Filmer bevarade i National Film Registry
Anti-krigsfilmer
Mycel

Mycel är den vegetativa delen hos svampar, bestående av ett mångförgrenat nätverk av trådlika hyfer som växer under jorden eller inom ett annat substrat (till exempel ruttnande eller levande träd). Svampens välbekanta fruktkropp är enbart den reproduktiva, sporbärande delen av svampen: den består också av hyfer men betraktas som skild från mycelet.

Svampar absorberar näringsämnen genom mycelet. Först utsöndrar hyferna enzymer över näringskällan som bryter ner polymerer till monomerer; exempelvis bryts cellulosa ner till glukos. Monomererna absorberas sedan av hyferna och transporteras runt i mycelet.

Mycel är en livsviktig komponent i många ekosystem eftersom det förbättrar vatten- och näringsupptagningsförmågan hos många växter. Dessutom är mycelets nedbrytande verkan på plantmaterial av stor betydelse.

Sklerotia är kompakta eller hårda mycelmassor. Man kan säga att mycel är rotsystem mellan alla svampar.

Se även
 Mykorrhiza
 Svampodling

Svampanatomi
Dansar med vargar

Dansar med vargar () är en amerikansk västernäventyrsfilm från 1990 regisserad och producerad av Kevin Costner som även spelar huvudrollen. Filmen baseras på dess manusförfattare Michael Blakes roman med samma namn från 1988 och den hade biopremiär i USA den 9 november 1990.

Handling 
Efter ett stort fältslag under det amerikanska inbördeskriget år 1863, förflyttas den hjältemodiga löjtnant John Dunbar på egen begäran till en avlägsen utpost i Dakota, vilken gränsar till indianernas land. Utposten visar sig dock vara övergiven, så han beslutar sig för att stanna och invänta sina trupper. Men han upptäcker snart att han inte är ensam. Efter ett första våldsamt möte med den lokala siouxstammen, börjar han allt mer accepteras av indianerna, som ger honom namnet "Dansar med vargar" (lakota: Šuŋgmánitu tȟáŋka ób wačhí). Men den växande vänskapen innebär samtidigt att Dunbar inom en snar framtid kommer att tvingas välja sida.

Om filmen 
 Filmen hade svensk premiär 15 februari 1991 på biograferna Rigoletto i Stockholm, Draken i Göteborg och Palladium i Malmö.
 Filmen belönades med sju Oscar, bland annat för bästa film och för bästa regi.
 Det finns en Extended Edition (förlängd utgåva) som är 224 minuter lång. Den är 43 minuter längre än originalet. Directors Cut (regissörens version) är 236 minuter lång vilket gör att den är 55 minuter längre än originalet.
James Cameron fick sin inspiration att göra Avatar när han såg Dansar med vargar.

Rollista (i urval) 
 Kevin Costner – Löjtnant John Dunbar 
 Mary McDonnell – Stands With A Fist 
 Graham Greene – Kicking Bird 
 Rodney A. Grant – Wind In His Hair 
 Floyd 'Red Crow' Westerman – Ten Bears 
 Tantoo Cardinal – Black Shawl 
 Robert Pastorelli – Timmons

Referenser

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 1990
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska westernfilmer
Oscar för bästa film
1863 på film
South Dakota på film
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska episka filmer
Regidebutfilmer
Filmer i regi av Kevin Costner
Filmmusik av John Barry
Golden Globe Award för bästa film – drama
Amerikanska inbördeskriget på film
Filmer bevarade i National Film Registry
Vargar i kulturen
Leucit

Leucit, mineral och kaliumaluminiumsilikat med den kemiska formeln K2O Al2O3 4 SiO2. Leucit uppträdde i en kristallform snarlik den regulära ikositetraedern. Leuciten är vit med en dragning åt grått eller gult, med en hårdhet på 5,5 - 5,6 och en specifik vikt på 2,5.

Leucit med mindre kiselsyra än kalifältspat och uppträder därför i stället för det senare mineralet i bergarter som bildats ur kalirika men kiselsyrafattiga silikatsmältor.

Oftast påträffar man leucit i unga lavabergarter, till exempel på Vesuvius samt vid Andernach och Kaiserstuhl i Rhendalen. I Sverige finns mineralet inte alls.

Källor 

Silikatmineral
Svensk uppslagsbok
Rain Man

Rain Man är en amerikansk dramafilm från 1988 i regi av Barry Levinson, med manus av Barry Morrow och Ronald Bass. Huvudrollerna spelas av Dustin Hoffman och Tom Cruise. Filmen hade biopremiär i USA den 16 december 1988 och Sverigepremiär den 17 mars 1989 på biografen Astoria i Stockholm.

Dustin Hoffmans rollfigur, Raymond Babbitt, är baserad på "savanten" Kim Peek. Dustin Hoffman träffade Kim inför förberedelserna till filmen och tackade honom sedan i sitt tal vid Oscarsgalan 1989.

Handling 
Charlie Babbitt (Tom Cruise) försöker tjäna stora pengar på import av sportbilar då han nås av nyheten att hans far avlidit. Oberörd av dessa nyheter färdas han till Cincinnati för att delta i begravningen och väntar sig att få ett stort arv. Men det enda han får ärva är en 1949 års Buick och några prisbelönta rosenbuskar, medan resten sätts in i en fond med en okänd förmånstagare.

Charlie spårar förmånstagaren till behandlingshemmet Wallbrook. Förmånstagaren visar sig vara hans okände autistiske äldre bror Raymond Babbitt (Dustin Hoffman). Fortfarande arg för sin del av arvet tar Charlie med sig Raymond till Las Vegas för att försöka ta arvet från honom. Charlie tar först med Raymond till flygplatsen men Raymond är livrädd för att flyga. Istället blir de tvungna att ta bilen. Efter det så försöker han få arvet.

Medverkande (urval)

Priser och nomineringar 
 Rain Man belönades med fyra Oscarstatyetter: Bästa film, bästa manliga huvudroll, bästa regi samt bästa originalmanuskript. Filmen nominerades dessutom för bästa musik, bästa klippning, bästa scenografi och bästa foto.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmer 1988
Filmer tilldelade Guldbjörnen
Amerikanska dramafilmer
Oscar för bästa film
Nevada på film
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Barry Levinson
Filmmusik av Hans Zimmer
Golden Globe Award för bästa film – drama
Filmer om bröder
Filmer som utspelar sig på hotell
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa manliga huvudroll
Autism på film
Filmer från United Artists
Anklagad

Anklagad (engelska The Accused) är en amerikansk-kanadensisk drama-thriller från 1988, i regi av Jonathan Kaplan och med Jodie Foster och Kelly McGillis i huvudrollerna. Filmen hade Sverigepremiär den 24 februari 1989.

Handling 
Sarah Tobias blir våldtagen av tre män på en bar, påhejade av flera andra män. Då åklagaren Kathryn Murphy befarar att hon kommer att förlora rättegången går hon, utan att först fråga Sarah, med på en överenskommelse med de anklagades advokater vilket gör att fallet inte tas upp i en formell rättegång. De tre männen som våldtog Sarah slipper undan med mycket låga straff, och straffrubriceringen blir "framkallande av fara". Men Sarah blir upprörd och Kathryn ångrar sig. Kathryn letar bland lagböcker och finner en lag som kan användas mot åskådarna och deras beteende under gruppvåldtäkten. Hon väljer att åtala tre av åskådarna för medhjälp, något som är ytterst sällsynt. Detta gör att händelseförloppet under gruppvåldtäkten tas upp i rättegång och Sarah får sin önskan om att vittna uppfylld. Åskådarna blir dömda, vilket också leder till att våldtäktsmännens straff skärps avsevärt; detta eftersom det under rättegången visar att det var våldtäkt, vilket omöjliggör rubriceringen "framkallande av fara".

Rollista (urval) 
Kelly McGillis – Kathryn Murphy
Jodie Foster – Sarah Tobias
Bernie Coulson – Ken Joyce
Leo Rossi – Cliff 'Scorpion' Albrect
Ann Hearn – Sally Fraser
Carmen Argenziano – D.A. Paul Rudolph

Produktion 
Filmen är baserad på en verklig händelse. För sin roll vann Jodie Foster en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll. Handlingen kretsar mycket kring försvarsadvokaternas påståenden att Sarahs beteende, klädsel, alkoholintag och drogmissbruk den aktuella kvällen kan ha lett fram till gruppvåldtäkten samt att hon inte kan identifiera de inblandade personerna. Titeln "Anklagad" syftar alltså på att det är just Sarah som känner sig anklagad, trots att hon är offret.

Filmen marknadsfördes via frasen "The first scream was for help. The second is for justice".

Referenser

Externa länkar 
 
 
 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Kanadensiska dramafilmer
Kanadensiska thrillerfilmer
Filmer 1988
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Kanadensiska filmer baserade på verklighet
1987 på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer vars kvinnliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
Domstolsfilmer
Rättsliga dramafilmer
Filmer från Paramount Pictures
En fisk som heter Wanda

En fisk som heter Wanda (engelska: A Fish Called Wanda) är en brittisk-amerikansk kupp-komedifilm från 1988 i regi av Charles Crichton. Filmens manus skrevs av John Cleese och Crichton. I huvudrollerna ses Cleese, Jamie Lee Curtis, Kevin Kline och Michael Palin.

Handling 
Fyra personer begår ett genialiskt bankrån. Tre av dem sätter dit den fjärde, men utan att vara medvetna om att han har gömt undan bytet. De försöker, genom den ditsatte rånarens advokat, att ta reda på var bytet har gömts. Advokaten blir emellertid snart förälskad i den kvinnliga rånaren och försöker få tag i bytet för egen del.

Rollista i urval 

 John Cleese – Archie Leach
 Jamie Lee Curtis – Wanda Gershwitz
 Kevin Kline – Otto West
 Michael Palin – Ken Pile
 Maria Aitken – Wendy Leach
 Tom Georgeson – George Thomason
 Patricia Hayes – fru Eileen Coady
 Geoffrey Palmer – domare
 Cynthia Cleese – Portia Leach
 Roger Brierley – Davidson
 Llewellyn Rees – Sir John
 Stephen Fry – Hutchison

Om filmen 
 Kevin Kline fick en Oscar för rollen som skurken Otto.
 John Cleese rollfigur har fått sitt namn från Cary Grant, vars riktiga namn var Archibald Leech. 
 Samma nyckelpersoner bakom En fisk som heter Wanda gjorde senare också Otäcka odjur, som dock inte blev en lika stor succé.
 En dansk audionom vid namn Ole Bentsen skrattade ihjäl sig när han såg filmen år 1989. Hans puls ska ha legat mellan 250 och 500 slag per minut innan han slutligen avled.

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 1988
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
Brittiska komedifilmer
Stamning
London på film
Amerikanska kuppfilmer
Brittiska kuppfilmer
Filmer om svindlare
Brittiska filmer 1988
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer