kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Franz Stangl

Franz Stangl, född 26 mars 1908 i Altmünster, död 28 juni 1971 i Düsseldorf, var en österrikisk SS-Hauptsturmführer. Han var kommendant för förintelselägren Sobibór (1942) och Treblinka (1942–1943).

Biografi 
Efter att ha arbetat inom det österrikiska polisväsendet blev Stangl efter Anschluss, Tysklands annektering av Österrike i mars 1938, utnämnd till inspektör inom Nazitysklands eutanasiprogram, Aktion T4, som syftade till mord på människor med psykiska och fysiska funktionsnedsättningar. År 1942 blev han förflyttad till Generalguvernementet, där han stod under Odilo Globocniks befäl. Stangl var inom ramen för Operation Reinhard kommendant för Sobibór från april till september 1942 och för Treblinka från september 1942 till augusti 1943.

Operation Reinhard avslutades i november 1943 och då kommenderades personalen, däribland Stangl, Globocnik, Christian Wirth och Kurt Franz till Operationszone Adriatisches Küstenland i norra Italien. Under kodnamnet Sonderabteilung Einsatz R grep och deporterade man italienska judar samt bekämpade partisaner. Han tog även aktiv del i deportationen av judar från Trieste och Udine. På grund av sjukdom återvände han till Wien i början av 1945.

Vid andra världskrigets slut dolde Stangl sin rätta identitet och kunde några år senare, med hjälp från bland annat Vatikanen, fly till Syrien, innan han 1951 flydde vidare till Brasilien där familjen väntat på honom.

År 1967 lyckades Simon Wiesenthal och hans medhjälpare spåra upp Stangl i Brasilien. Stangl utlämnades till Västtyskland och ställdes inför rätta för folkmord på drygt 900 000 människor. Rättegången mot Stangl hölls i Düsseldorf och inleddes den 13 maj 1970. Den 22 december samma år dömde domstolen honom till livstids fängelse för medhjälp till mord på minst 400 000 personer.

Serenys intervjuer 
Journalisten och författaren Gitta Sereny företog mellan april och juni 1971 en serie intervjuer med Franz Stangl, då han satt internerad i Düsseldorf. Hon hade föresatt sig att få svar på en särskild fråga: Hur kunde mänskliga varelser bli till redskap för nazismens gränslösa ondska? Sereny frågade hur Stangl med rent samvete kunde ta aktiv del i nazismens brott mot mänskligheten:

Som följdfråga undrade Sereny hur Stangl kunde applicera denna definition på sin delaktighet i förintelsemaskineriet i Sobibór och Treblinka:

Franz Stangl var sedan 1935 gift med Theresa Eidenböck (född 1907). Paret fick barnen Brigitte (född 1936), Renate (född 1937) och Isolde (född 1944). Stangl avled av en hjärtsvikt i Düsseldorfs fängelse i juni 1971, endast 17 timmar efter sista intervjuns avslut. Han kom därmed att spendera endast ett halvår av sitt livstidsstraff.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 
 
 
 

Födda 1908
Avlidna 1971
Män
Personer från Altmünster
Österrikiska SS-officerare
Aktion T4
Operation Reinhard
Förintelsen i Polen
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Personal i Treblinka
Personal i Sobibór
SS-Hauptsturmführer
Påarp

Påarp är en tätort i Helsingborgs kommun i Välluvs socken i Skåne län, tio kilometer öster om centrala Helsingborg.

Påarp expanderade kraftigt under 1960- och 1970-talen, och är främst en bostadsort med stor arbetspendling till Helsingborg. Ortnamnet (1524 Poerup) innehåller ett mansbinamn Pa 'påfågel' och torp 'nybygge'.

Vid tätortsavgränsningen 2018 sammanväxte tätorten med Bårslöv och den gemensamma tätorten namnsattes då till Påarp och Bårslöv.

Historia 
Ortnamnet Påarp vittnar om ett vikingatida ursprung, men mycket av den äldre historien är okänd. Byn bestod 1808 av 7–8 gårdar som låg mellan Välluvs kyrka och Påarps nuvarande by, men dessa brann ner 1815. På grund av enskiftet, som kom strax därefter, byggdes byn inte upp igen, utan spriddes till smågårdar. 

Det Påarp som finns idag uppstod lite norr om den ursprungliga byn i och med att järnvägen mellan Helsingborg och Hässleholm byggdes 1875. Detta fick stor betydelse för orten och gjorde Påarp till huvudorten i området. Det etablerades bland annat flera affärer, bageri, tegelbruk och bryggeri på orten. År 1897 byggdes Påarps Folkets hus av ortens nykterhetsförening. Kung Gustaf VI Adolf gjorde uppehåll i Påarp vid sina offentliga sommaruppehåll på Sofiero för att låta drottningen stiga av för transport med bil till Sofiero slott. Stationen lades ned år 1970 och revs 1 april 1973. Därefter var det bara godståg som passerade Påarp fram till år 1991 då Pågatågen började gå till Bjuv och Åstorp från Helsingborg, via Påarp. Tågtrafiken sköts av Skånetrafiken. 

Påarp har haft Sveriges största jordgubbsodlingar. Före andra världskriget gick under jordgubbssäsongen dagliga tåg till Stockholm med 13 000 till 15 000 liter jordgubbar.

Helsingborgs renhållningsverk, i folkmun kallad "Skitfabriken", hade sin lokalisering i Påarp tills den revs år 1975.

Som kuriosum kan nämnas att det första dokumenterade fyndet av mördarsnigel (tidigare kallad spansk skogssnigel) i Sverige skedde i Påarp 1975.

Befolkningsutveckling

Kända personer från Påarp
Andreas Granqvist, fotbollsspelare och lagkapten

Referenser

Noter

Källor 
 

Orter i Helsingborgs kommun
Tätorter i Sverige
Michaele Schreyer

Michaele Schreyer, född 9 augusti 1951 i Köln, är en tysk politiker (De Gröna). Hon var EU-kommissionär från september 1999 till november 2004 och ansvarade för budgetfrågor i Prodi-kommissionen. Dessförinnan var hon ledamot i Berlins delstatsparlament 1991-1999 och var bland annat talesperson i finanspolitiska frågor, ordförande i underutskottet för finansiering av offentligt bostadsbyggande samt ordförande i parlamentsgruppen för miljöpartiet Die Grünen. Hon har en doktorsexamen i statsvetenskap från Universitetet i Köln.

Källor

Kommissionens webbplats

Födda 1951
EU-kommissionärer
Tyska politiker
Kvinnor
Levande personer
Djävulens advokat

För filmerna/TV-serierna med samma namn, se Djävulens advokat (film) och Djävulens advokat (dokumentärfilm) samt Djävulens advokat (TV-serie).

Djävulens advokat (latin: advocatus diaboli) är en debattör som i en enig församling tar upp motståndarsidans argument. Begreppet användes först inom romersk-katolska kyrkan där en "djävulens advokat" utses vid disputation om kanonisering. Begreppet tillkom redan på 400-talet. Syftet i detta fall är att framhålla det nya helgonets brister, för att förhindra att någon som inte är värdig kan bli helgonförklarad. Från 1500-talet går denna befattning under namnen Advocatus ecclesiae (kyrkofogde) eller Defensor ecclesiae (kyrkans försvarare). 

Efter ett påbud av Karl den store skulle till djävulens advokat utses en lekman som skulle värna kyrkans rätt om man drogs inför domstol.

I dagligt tal, när man inte talar om kyrkan, betyder ”djävulens advokat” en person som argumenterar mot den allmänt godtagna uppfattningen i en viss fråga. Personen behöver inte tro på sina argument, utan försvaret för den impopulära åsikten kan ske för argumenteringens egen skull.

Se även 
 Advocatus dei
 Polemik

Referenser

Noter

Personer inom en organisation
Debatt

de:Kirchenanwalt
Enhällighet

Enhällighet föreligger då ingen i en församling formellt motsätter sig ett förslag. Inom många föreningar och organisationer krävs enhällighet för vissa typer av beslut. I situationer där enhällighet krävs kan alla ingående individer sägas ha vetorätt. En församling utan formella regler kan anses vara enhällig om ingen klart motsätter sig beslutet.

Ett beslut kan anses ha varit enhälligt, då förslaget inte gick till omröstning eftersom inget understött motförslag förelåg och ingen anmälde avvikande mening. Att ett beslut fattats enhälligt behöver alltså inte betyda att det stötts av alla närvarande eller ens av en majoritet av de närvarande.

Se även
Absolut majoritet
Enkel majoritet
Hoppande majoritet
Konsensus
Kvalificerad majoritet
Majoritet
Relativ majoritet
Sociokrati

Referenser 

Sammanträdesteknik
Valsystem
Yrkande

Yrkande är en sammanträdesteknisk term som avser ett tydligt förslag eller en fordran som ställs till ett föreningsmöte, en beslutande församling eller en domstol med flera. Att framlägga ett yrkande kallas ofta att yrka och innebär ett krav eller fordran genom framlagt förslag till beslut.

I svensk föreningstradition skiljer man på ett yrkande och en motion. Motioner är oftast skriftliga och skall lämnas en viss tid före sammanträdet, och de innehåller ofta både motiveringar och mer specifika yrkanden. Yrkandena är ofta formulerade som "att-satser". Yrkanden kan ofta också framläggas muntligt, och kan framställas under eller direkt efter en diskussion. I engelskspråkig tradition används ordet "motion" både för "motion" och "yrkande", det senare även i dess juridiska mening. "Jag yrkar (att)..." motsvaras på engelska av "I move (that)...".

Föreningsrättsligt 
Ett (omedelbart) yrkande kan oftast framläggas inför en beslutande församling av församlingsmedlem eller den som blivit adjungerad av församlingen med yrkanderätt. (Yrkanden som substantiella delar av motioner kan läggas fram av dem som har motionsrätt.)

Yrkanden delas i allmänhet in i två kategorier
 Formella yrkanden, till exempel bordläggning och remiss
 Sakyrkanden, med förslag om åtgärder av mer varaktig betydelse.

Processrättsligt 
Inom juridiken är ett yrkande det man vill att rätten skall besluta. En försvarsadvokat i ett brottmål kan exempelvis yrka på att dess klient frikänns. Ett skadeståndsyrkande är ett yrkande om skadestånd, exempelvis Jag yrkar att tingsrätten förpliktigar Pelle att åt mig ge 1000 kronor för sveda och värk.

Referenser 

Föreningsliv
Sammanträdesteknik
Adjungering

Adjungering eller att adjungera innebär ett tillfälligt upptagande av person som medlem i en mötesförsamling som i annat fall står utanför det formella mötet.

Oftast kan en person adjungeras med närvaro-, yttrande- eller yrkanderätt, dock endast sällan beslutanderätt, efter beslut i ordningsfråga av församlingen.

Se även

Referenser 

Föreningsliv
Sammanträdesteknik
Tånga och Rögle

Den här artikeln handlar om tätorten Tånga och Rögle. För andra betydelser, se Rögle.

Tånga och Rögle är en tätort i Helsingborgs kommun i Skåne län. Tätorten omfattar de två sammanvuxna samhällena Tånga och Rögle och utgör tillsammans med de närliggande byarna Välinge och Utvälinge de så kallade "Tegelbyarna" som alla haft tegelbränning som central näring.

Historia 

Tånga har sitt ursprung i en medeltida by som dock kom att upplösas under enskiftet vid 1800-talets början. Ortnamnet har betydelsen udde och syftar troligen på ett utskjutande stycke jord omgivet av ett dike eller gärde. Vid slutet av 1800-talet började orten åter byggas ut och mycket av bebyggelsen härstammar från denna tid.

Rögle har fått sitt namn godset Rögle säteri, beläget något söder om orten, som omnämns för första gången år 1433. Namnet syftar på en långsträckt, låg förhöjning i landskapet. Den nuvarande orten började utvecklas på 1700-talet i och med att ett tegelbruk anlades på godsets marker. När Rögle säteri med det tillhörande tegelbruket år 1870 köptes upp av konsul Petter Olsson från Helsingborg började bebyggelsen utvecklas kraftigt. Genom Olssons försorg drogs även Skåne-Hallands järnväg förbi tegelbruket, vilken numera utgör en del av Västkustbanan. Rögle station var under denna tid den tredje största stationen på sträckan, räknat i godstransporter. Helsingborg handhöll 67 000 ton gods, Halmstad 25 000 ton och Rögle 21 000 ton. Stationen lades dock sedermera ner och stationshuset revs 1976–77.

När Statistiska centralbyrån utförde sin tätortsavgränsning år 2000 hade Tånga och Rögle vuxit ihop och klassades därefter som en gemensam tätort.

Befolkningsutveckling

Samhället 
Orten är belägen i kommunens norra del, strax söder om Skälderviken och väster om Vege å. Tånga och Rögles bebyggelse sträcker sig längs Röglevägen/Tångavägen. 

Rögle domineras i söder av bebyggelse i anknytning till det numera nerlagda tegelbruket. Brukets lokaler har omvandlats till Rögle industricenter som hyser ett antal olika företag. Strax söder om detta ligger ett par arbetarlängor i form av radhus och söder om dessa Wälinge Sparbanks gamla bankhus. I norr omges samhället av tre dammar som har sitt ursprung i lertag från tegelbruket. Bebyggelsen i samhället är ofta uppförd i tegelbrukets karakteristiska gula tegel. 

Bebyggelsen i Tånga består till övervägande del av villor eller gamla gårdshus längs Tångavägen, med en viss koncentration kring v-korsningen vid Rönhultsvägen. Tånga är mer öppet mot det omgivande åkerlandskapet, medan Rögle i större utsträckning omges av växtlighet.

Se även
Välinge socken

Referenser

Noter

Källor 
Helsingborgs lokalhistoriska förening (2006). Helsingborgs stadslexikon. Helsingborg: Helsingborgs lokalhistoriska förening. 
"Goda livsmiljöer, Landsbygden" (2002). I Översiktsplan för Helsingborgs stad, ÖP 2002 (s. 91–92). Helsingborg: Helsingborgs stad.

Orter i Helsingborgs kommun
Tätorter i Sverige
Tidigare småorter i Sverige
Jan Romare

Jan Ove Gideon Romare, född 3 januari 1936, död 31 augusti 2017 i Hägerstens församling, var en svensk serietecknare och diplomat. 

Han var gift med Ebba Sävborg Romare, fram till hennes död 2012.

Hans första serie ("Ur Igelkotten Huberts dagbok") publicerades 1953 och ingick en tid regelbundet i tonårstidskriften Fickjournalen. I början av sextiotalet skrev han ungdomsromanen Mordet på Mamses, som han själv kallar en kriminalsaga. Mest känd blev ändå serien om ormen "Pyton" och hans husse. Men Romare har även skapat "Himlens änglar" som bland annat publiceras i Dagens Nyheter. Andra serier av honom är Råttan Robert, (som blev statsminister) och en del mer korttida figurer, som Jultomten, privatdetektiven Slim Smart, och en älg som blev förbannad när den blivit överkörd tre gånger och fått kronan sönderskjuten, varefter den leder djurens revolution, som en Zapata-gestalt med krycka och lapp för ögat.
Romare skapade även en serie, som också publicerades i Dagens Nyheter, som handlar om en fästing vid namn Figge.

Jan Romare arbetade för Sveriges UD (till 1998) och hade flera långvariga diplomatuppdrag utomlands. Därvid blev serietecknandet litet på undantag, men efter pensioneringen var han mycket produktiv. Bud Grace, skapare av Ernie, lär ha sagt om honom: "Han är ett intellekt, en respekterad diplomat, och främst en gentleman. Trots dessa handikapp är han en av världens främsta serietecknare!" Jan Romare är begravd på Sollentuna kyrkogård.

Bibliografi
Mordet på Mamses, eller Hertigen slår till Bonniers 1958

Det finns flera "Pyton"-album: 
Pyton 1 1990
Pyton 2 1992
Pyton 3 1998

Andra seriealbum av Jan Romare:
Himlens änglar 1993
Himlens änglar 2 1995
Himlens änglar 3 2000

Slim Smart, privatdetektiv 1999
Slim Smart, privatdetektiv 2 2001

Råttan Robert 1996
Råttan Robert 2 1996

Ugglor & Änglar 1997

Sommargubben 2006

Källor

Svenska serieskapare
Födda 1936
Avlidna 2017
Män
Ulla Sallert

Ulla Sonja Sallert von Lampe, ogift Sallert, ursprungligen Andersson, född 27 mars 1923 i Gustav Vasa församling i Stockholm, död 11 maj 2018 på Lidingö, var en svensk sångerska och skådespelare.

Biografi 
Ulla Sallert var född utom äktenskapet. Hennes far var ciselören Gösta Nilsson (1901–1980)  i Karlskrona, som senare blev försäljningschef. Hennes mor var servitrisen Margareta Andersson (1904–1994)  i Stockholm, från 1937 gift Lindgren, som efter skilsmässa blev kontorist och 1942 antog namnet Sallert.

Sallert studerade sång vid Musikaliska Akademien (utexaminerad 1943) och tänkte bli operasångerska. Genom engagemang vid Stockholms privatteatrar, med debut i operetten Serenad på Oscarsteatern 1944, fann hon sig snart specialiserad på operett och musikal.

På 1950-talet var hon Sveriges mesta musikalskådespelerska. Hon spelade huvudroller i Oklahoma, Annie Get Your Gun, South Pacific, Kiss Me, Kate och Guys and Dolls, de flesta på Oscarsteatern. En särskilt krävande roll var den som Eliza i succén My Fair Lady, som gick där i hela sex säsonger 1958–1961. Hon spelade också i operetter som Madame Pompadour, Csardasfurstinnan, Tre valser och Glada änkan.

Efter dessa många roller framstod Sallert som specialist på musikal och den annorlunda sångteknik musiken krävde, och hjälpte till att etablera genren i Europa. Hon gästspelade på Volksoper i Wien, först i musikalen Wonderful Town 1956, sedan som Lili Varescu i Kiss Me, Kate. Samma roll gjorde hon sedan också på Islands nationalteater. Hon sjöng på svenska, sade repliker på halvisländska medan motspelarna spelade på isländska.

En höjdpunkt i hennes karriär som musikalartist var ett engagemang på Broadway, där hon gjorde La Comtesse Diane de Vobrillac i uruppförandet av en musikal, Ben Franklin in Paris, i Philadelphia och New York 1964–1965. Hon blev därmed den enda svensk som fått en huvudroll i en Broadwaymusikal specialskriven för sig.

Sallert var därefter verksam också som talskådespelerska, gav konserter och krogshower, sjöng visor och schlager och skrev även böcker om astrologi och fasta.

Hennes sista roll var som Hertiginnan i musikalen Me and My Girl, som hon gjorde i flera uppsättningar på 2000-talet, i Stockholm, och i Anders Aldgårds produktion på Storan i Göteborg och Nöjesteatern i Malmö. Denna roll gav henne också en Guldmask år 2002.

Sallert gifte sig 1945 med friherre Franz von Lampe (1918–1986), från vilken hon 1960 blev skild. De fick en dotter, fil. dr Thérèse von Lampe (född 1949). 

Ulla Sallert är begravd på Lidingö kyrkogård.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Bibliografi

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska sångare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska operettsångare
Svenska musikalartister
Sommarvärdar 1973
Skådespelare från Stockholm
Sångare från Stockholm
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1923
Avlidna 2018
Kvinnor
Appalacherna

Appalacherna är en bergskedja i östra Nordamerika som sträcker sig från Kanada ner i USA. Appalacherna börjar i Newfoundland i Kanada och sträcker sig ända ner till centrala Alabama i södra USA, inte långt ifrån Mexikanska golfen. Större delen finns alltså i USA. Appalacherna är mellan 160 och 480 km bred. Vissa utlöpare sträcker sig ända till nordöstra Mississippi och gör därmed bergskedjan över 2 600 kilometer lång. 

Appalacherna är den nordamerikanska delen av Kaledoniderna eller den "Kaledoniska bergskedjan"  vilken bröts loss från den europeiska delen när den nordamerikanska kontinenten skildes från den europeiska. Systemet består av flera massiv och bergen är i medeltal 900 meter höga. Det högsta berget är Mount Mitchell (2 040 m) i North Carolina, vilket är den högsta punkten i Nordamerika öster om Mississippifloden.

Geologi

Appalacherna består av prekambriska eruptivbergarter samt mycket mäktiga, underpaleozoiska geosynklinalavlagringar. De veckades till en bergskedja troligen under permisk tid, nederoderades starkt under mesozoikum, men höjdes åter under tertiärtiden.

I södra och mellersta delen finns en av världens största fyndigheter av kol samt tillgångar av olja, naturgas och en rad andra malmer och mineraler.

Historia
När spanjorerna utforskade norra Floridas kust fann man en by som blev kallad Apalachen. Än idag finns det geografiska namn i Florida med liknande namn. Appalacherna utgjorde ungefärligen den västliga gränsen för de tretton brittiska kolonier som 1776 bröt med moderlandet och bildade USA. När Storbritannien erkände USA:s självständighet några år senare, erhöll det nya landet även området väster om Appalacherna fram till det då spanska Louisianaterritoriet. 

De omfattande naturtillgångarna har gett upphov till ett av världens viktigaste industriområden. Bergen utgjorde en barriär, som hindrade de tidiga invandrarna att tränga västerut, och gynnade på så sätt uppodling och industrialisering av det östra kustlandet.

Referenser

Bergskedjor i USA
Bergskedjor i Kanada
Miljörörelsen

Miljörörelsen är en samlande benämning på folkrörelser, miljöorganisationer och andra parter som företräder miljöintressen.

Viktiga miljöorganisationer i Sverige är Naturskyddsföreningen, Jordens Vänner, Greenpeace och Fältbiologerna.

Internationellt kännetecknas miljörörelsen av den politiska ekofilosofin, djurrättsrörelsen, djupekologin, ekosofin, ekoanarkismen, anarkoprimitivismen, ekofeminismen och ekoteologin. Även New Age-rörelsen (och den däri inbegripna hippierörelsen) har varit en grogrund för miljörörelsen.

Den svenska miljörörelsen tog fart med publiceringen av Elin Wägners bok "Väckarklocka" 1941. I USA blev Rachel Carsons Tyst vår från 1962 ett tidigt inlägg. I slutet av 1960-talet och början av 1970-tal började allt fler länder införa lagar mot miljöförstöringen.

Se även 
 Ekologism
 Gröna partier
 Gröna vågen
 Jordens dag
 Klimaträttvisa
 Miljöorganisation
 Miljöpolitik

Källor

Fotnoter

 
Gröna rörelsen
Fjärestad

Fjärestad är en småort i Helsingborgs kommun och kyrkby i Fjärestads socken och är belägen norr om Råån, cirka 1,5 kilometer öster om Gantofta och två kilometer norr om Vallåkra.

Historia
Kyrkbyn härstammar troligen från järnåldern eller vikingatiden, då ortnamnsefterledet "-stad" här har sitt ursprung i efterledet -stadha, med betydelsen bostad, och härstammar från järnåldern. Förledet syftar möjligen på ett fornskånskt personnamn, "Fiari", som kan vara en kort variant av namn som det isländska Fjörleif. En annan teori är att förledet kommer av fjära 'strand'. Syftningen skulle då vara stränderna på en bäck som rinner genom byn . Ortnamnet skrevs Fyarestathae år 1341 och Fierrestad i Lunds stifts landebok från 1569. De fornlämningar som påfunnits i området har till största delen legat i anknytning till Rååns dalgång. Dessa har till största delen bestått av stenåldersboplatser och gravhögar från äldre bronsåldern. Kyrkan uppfördes ursprungligen på 1200-talet, men efter en ombyggnad 1863 är endast tornet från 1400-talet bevarat. Under enskiftet vid 1800-talets början flyttades gårdarna i byns södra del ut från orten, men vissa gårdar stod kvar i ortens norra del. Under 1800-talet bebyggdes ortens gamla fäladsgata med ett antal gatehus som senare ersatts med enfamiljshus.

Samhället
Orten ligger utmed Fjärestadsvägen och har en något utspridd karaktär. Två bebyggelsekoncentrationer kan urskiljas: en västlig vid Fjärestads kyrka, där vägen gör en mindre s-kruva, och en ostlig, vid korsningen med Norra Vallåkravägen. Kyrkan är vitputsad med trappgavelförtsett torn enligt typiskt skånskt byggsätt och omgiven av en mindre kyrkogård. Bebyggelsen har en agrar prägel med gårdsbyggnader blandat med villabebyggelse. Genom den västra delen av orten löper ett mindre vattendrag, Kövlebäcken, ner mot Råån. Bäcken rinner strax väster om kyrkan och vrider sedan av mot väster. Sydväst om kyrkan ligger den större Fjärestad gård. I anknytning till gården och Kövlebäcken finns viss tätare växtlighet, men i övrigt omges orten av fullåkersbygd. I söder löper Råån, vars dalgång håller stora naturvärden och är skyddad som naturreservat och Natura 2000-område.

Referenser

Noter

Källor
Sahlgren, Jöran (1925). "Helsingborgstraktens ortnamn". I Helsingborgs historia I. Forntiden och den äldre medeltiden. Helsingborg: Killbergs bokhandel.
Helsingborgs lokalhistoriska förening (2006). Helsingborgs stadslexikon. Helsingborg: Helsingborgs lokalhistoriska förening. 
"Goda livsmiljöer, Landsbygden" (2002). I Översiktsplan för Helsingborgs stad, ÖP 2002 (s. 90). Helsingborg: Helsingborgs stad.

Orter i Helsingborgs kommun
Småorter i Sverige