kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Captain Morgan

Captain Morgan är en romtillverkare, som tagit sitt namn av sir Henry Morgan, en kapare i Engelska kronans tjänst, verksam i Karibien. Företaget har sin bas i Puerto Rico.

År 1674 adlades Henry Morgan och blev guvernör på Jamaica, där han 1680 började tillverka rom. 1944 bildade det kanadensiska företaget Joseph E Seagram & Sons rommärket Captain Morgan Rum Company, som till största delen framställde mörk rom. På 50-talet tillförde man en ljus rom till sortimentet på grund av förändrad smak bland konsumenterna då drinken Cuba Libre blivit väldigt populär.

Traditionellt sålde märket väldigt bra i Storbritannien, Kanada, Sydafrika och 30 andra länder, men var inte särskilt stort i USA. Det var inte förrän man introducerade sin Original Spiced Rum i USA 1983 som märket fick sitt genombrott där. Nu är man det fjärde största spritmärket i USA.

I hela världen är Captain Morgan det elfte största märket, räknat i antal sålda liter. 2005 sålde man c:a 6,5 miljoner 9-liters lådor med rom. Numera ägs företaget av sprittillverkaren Diageo plc, som bland annat äger märkena Guinness, Smirnoff och Baileys.

Deras största marknader:
USA
Kanada
Storbritannien
Sydafrika
Internationell Taxfree

Romvarianter
Ett S inom parentes betyder att varianten finns i Systembolagets sortiment.

White Rum - ljus rom, säljs endast i Kanada.
Gold Rum - gyllene rom, säljs endast i Kanada.
Black Label - mörk rom. (S)
Spiced Gold - gyllene rom smaksatt med kryddor. (S)
Parrot Bay - ljus romlikör smaksatt med mango, ananas (S) , passionsfrukt (S) eller kokos.
Tattoo Black Spiced - mörk smaksatt rom.
Private Stock - mörk lagrad rom.
Deluxe - mörk lagrad rom, säljs endast i Kanada.

Externa länkar
Captain Morgans officiella hemsida

Rom (spritdryck)
Take-Two Interactive

Take-Two Interactive Software Inc är en amerikansk utgivare och utvecklare av datorspel och datorspelstillbehör. Take-Two har två helägda dotterbolag, 2K Games och Rockstar Games. Företagets huvudkontor ligger i New York och dess internationella huvudkontor ligger i Windsor, Berkshire. Företaget har utvecklingsstudier i bland annat San Diego, Vancouver, Toronto och Novato, Kalifornien. Take-Two har utvecklat och utgivit många stora titlar, däribland Grand Theft Auto-, Midnight Club- Manhunt- och BioShock-serierna. Som ägare av 2K Games publicerar företaget dess populära 2K Sports-titlar. De agerade även utgivare för Bethesda Softworks The Elder Scrolls IV: Oblivion.

Den 11 november 2020 meddelades det att Take-Two skulle köpa den brittiska datorspelsutvecklaren Codemasters för 994 miljoner amerikanska dollar. Affären beräknades slutföras i början av 2021. Den 14 december meddelades dock att konkurrenten Electronic Arts (EA) hade kapat affären och de skulle köpa Codemasters för 1,2 miljarder dollar.

Den 10 januari 2022 meddelades att Take-Two hade avtalat att köpa samtliga aktier i Zynga i en affär som morsvarar ett bolagsvärde för Zynga om 12,7 miljarder USD.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
Officiell företagswebbplats

Företag bildade 1993
Företag i New York
Amerikanska datorspelsföretag
Datorspelsförlag
Datorspelsutvecklare
Företag listade på Nasdaq
Multinationella företag med huvudkontor i USA
Rocco

Rocco är ett italienskt mansnamn.

Personer med namnet
 Rocco Siffredi (1964–), en italiensk skådespelare, regissör och producent av porrfilm
 Rocco Ritchie (2000–), en son till Guy Ritchie och Madonna
 Rocco Buttiglione (1948–), en italiensk politiker
 Francis "Rocco" Prestia (1951–), en amerikansk funkbasist
 Rocco – en bekännare och ett helgon inom Romersk-katolska kyrkan, se Rochus

Mansnamn
Arenanet

ArenaNet är ett spelföretag som grundades av många före detta anställda på Blizzard Entertainment. Deras spel än så länge är online-rollspelet Guild Wars och dess efterföljare som släpptes 2005.

Speltitlar

Guild Wars: Prophecies
Spelet kallas av skaparna för COORP (Competitive Online Role Playing Game) för att skilja sig från andra MMORPG eftersom den är lite olik andra MMORPGs. Till exempel har Guild Wars ingen månadskostnad.

Guild Wars: Factions

Guild Wars: Factions, MMORPG som släpptes till PC den 28 april 2006 i USA, blev försenat till den 3 maj i Europa. Fristående uppföljare till Guild Wars: Prophecies.

Ett Guild Wars: Prophecies är inte nödvändigt för att kunna spela. Dock krävs det för att kunna nå alla saker som finns i det första spelet.

Guild Wars: Nightfall
Guild Wars: Nightfall, MMORPG som släpptes till PC den 27 oktober 2006. Fristående uppföljare till Guild Wars: Prophecies och Guild Wars: Factions.

Ett Guild Wars: Prophecies eller Guild Wars: Factions är inte nödvändigt för att kunna spela. Dock krävs de för att kunna nå alla saker som finns i de förra spelen. De sex ursprungliga professions finns med även i detta spel, men Assassin och Ritualist, unika för Guild Wars: Factions, kan bara skapas i Factions.

Guild Wars: Eye of the North
Guild Wars: Eye of the North är ett tillägg till datorspelet Guild Wars. Eye of the North är inte fristående, dvs. du behöver ett av de tidigare utgivna spelen för att kunna spela Eye of the North.

Handlingen utspelar sig i det fiktiva landet Tyria. Det tillför spelet olika rustningar och färdigheter som spelkaraktärerna kan använda.

Guild Wars 2
Guild Wars 2 släpptes den 28 augusti 2012. Spelet erbjuder fem raser (Human, Asura, Charr, Norn och Sylvari) samt nio karaktärsyrken (Warrior, Guardian, Mesmer, Elementalist, Ranger, Thief, Necromancer, Engineer samt Revenant som tillkom med Heart of Thornes expansionen). Det är inte möjligt att använda sina tidigare karaktärer från föregångaren Guild Wars, däremot kan man dra nytta av sina tidigare aktiviteter från det äldre spelet.

Referenser

Noter 

Amerikanska datorspelsföretag
Företag bildade 2000
Tamara Karsavina

Tamara Platonovna Karsavina, född 10 mars 1885 i Sankt Petersburg, Ryssland, död 26 maj 1978 i Beaconsfield, England, var en rysk ballerina. Karsavina var en av Rysslands främsta ballerinor.

Biografi
Tamara Karsavina var dotter till den ryske balettdansören Platon Karsavin. Karsavina erhöll sin balettskolning vid Mariinskijbaletten och kom med tiden att dansa hela Petipas repertoar. Hon dansade med Djagilevs Ballets Russes och Wacław Niżyński fram till 1913. Hennes mest berömda roller är Lise i La Fille mal gardée och Medora i Le Corsaire samt Eldfågeln med koreografi av Michel Fokine.

1917 gifte sig Karsavina med den brittiske diplomaten Henry James Bruce och bosatte sig i London, där hon 1920 var med och grundade Royal Academy of Dance. Bland hennes elever återfanns Margot Fonteyn.

I sina memoarer, Theatre Street, berättar Karsavina om sin balettskolning, sin tid vid Mariinskijbaletten och som ballerina i sällskapet Ballets Russes. Karsavina var berömd för sin skönhet, och inom balettvärlden var hon uppburen och älskad. Bland de ryska ballerinorna var konkurrensen stenhård, och hon och Anna Pavlova utvecklade en hätsk rivalitet. Tamara Karsavina avled 1978 vid 93 års ålder.

Källor
''Delar av artikeln är översatta från spanska Wikipedia den 26 juli 2006

Noter

Externa länkar
Tamara Karsavina – biografi med bilder
The Ballerina Gallery – Tamara Karsavina

Födda 1885
Ryska ballerinor
Personer från Sankt Petersburg
Kvinnor
Avlidna 1978
Ryska balettdansare under 1900-talet
Två konungar

Två konungar är en svensk film från 1925 i regi av Elis Ellis.

Om filmen
Filmen premiärvisades den 11 november 1925. Filmen spelades in i Filmstaden Råsunda med exteriörer från Stockholms slott, Drottningholms slott, Hagaparken, Djurgården och Gripsholms slott av J. Julius och Gustaf Boge med koreografi av Sven Tropp. Som förlaga har man Ernst Didrings pjäs Två konungar x som uruppfördes i Stockholm på Svenska Teatern 1908. I filmen debuterade Åke Claesson som filmskådespelare.

Roller
Arne Weel - Gustav III 
Åke Claesson - Carl Michael Bellman 
Harald Schwenzen - Thure Hielm 
Hugo Björne - baron Gustaf Mauritz Armfelt, gunstling vid hovet 
Nils Arehn - baron Carl Fredrik Pechlin, sammansvuren 
Gabriel Alw - Jacob Johan Anckarström, sammansvuren 
Renée Björling - Anne-Charlotte von Stapelmohr 
Jessie Wessel - Frederique Grönlund, senare fru Bellman 
Inga Ellis - Karin Blom 
Ebon Strandin - Ulla Winblad 
Manda Björling - fru von Stapelmohr, Anne-Charlottes mor 
Thor Modéen - Mollberg 
Stina Berg - roddarmadam 
Alva Garbo - Magdalena Rudenschöld 
Astri Richard - drottningen

1700-talet i svensk film
Svenska filmer 1925
Gustav III på film
Carl Michael Bellman på film
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska 1920-talsfilmer
Filmer i regi av Elis Ellis
Anselme Bellegarrigue

Anselme Bellegarrigue, fransk individualanarkist, född 1813, mest känd för ett manifest skrivet 1850. Bellegarrigue stod idémässigt nära Max Stirner med en solipsisistisk syn med skillnaden att han ansåg kommunen vara en naturlig konstruktion.
Bellegarrigue gav även ut en anarkistisk tidskrift.

Litteratur
Anselme Bellegarrigue:The Worlds First Anarchist Manifesto. AK Press 2002.

Externa länkar
Anselme Bellegarrigue by George Woodcock (1912-1995)
Anselme Bellegarrigue by Max Nettlau (1865-1944)

Referenser

Franska anarkister
Män
Födda 1813
Avlidna okänt år
Kanske en diktare

Kanske en diktare är en svensk dramafilm från 1933 i regi av Lorens Marmstedt. Filmen är baserad på pjäsen Kanske en diktare från 1932 av Ragnar Josephson. I huvudrollen ses Gösta Ekman.

Handling 
Filip är rockvaktmästare på en restaurang. Han lever i sin egen värld och drömmer om att människor ska se honom så att han för en stund ska få känna sig levande. Han bedömer människor efter deras kläder och filosoferar om det liv han känner sig utestängd ifrån. 

En kväll kommer tre personer till restaurangen: direktör Kurtz, direktör Viding och hans fru Jane. Viding har skaffat sig stora skulder som Kurtz skall betala på ett villkor: om Viding ställer sin fru till Kurtz förfogande. 

Filip blir vittne till en scen när frun ber om att få slippa bli lämnad ensam med Kurtz, varpå hennes man fordrar att hon skall vara tillmötesgående gentemot Kurtz med tanke på skulderna de har. 

Då tar frun fram en revolver, hennes man försöker att avväpna henne, tumult uppstår och mannen blir träffad av ett skott och dör. Filip störtar fram, rycker revolvern från fru Viding och tar på sig skulden. I rätten diktar Filip ihop en bekännelse.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 24 februari 1933 på biograferna Astoria och Plaza i Stockholm. Den spelades in 1932 vid Irefilms ateljé i Stockholm med exteriörer från Norr Mälarstrand av Ragnar Westfelt. Skådespelaren Karin Carlson, senare känd som Karin Kavli, gör här sin filmdebut.

Som förlaga har man författaren Ragnar Josephsons pjäs Kanske en diktare som uruppfördes på Vasateatern i Stockholm 1932, även då med Gösta Ekman i huvudrollen.

Kanske en diktare har visats i SVT, bland annat 1999, 2012, 2021 och i augusti 2023.

Rollista 

Gösta Ekman – Filip, rockvaktmästare på Restaurant Viktoria 
Gunnar Olsson – herr Viding 
Karin Carlson – Jane Viding, hans fru 
Hjalmar Peters – direktör Kurtz 
Hugo Björne – domare 
Hjördis Petterson – cigarrfröken 
Hugo Tranberg – källarmästare 
Olof Widgren – domstolsnotarien 
Eric Abrahamsson – den koleriske restauranggästen 
Calle Flygare – en kypare 
Bengt Janzon – rättegångsbiträde 
Ernst Marcusson – protokollförare i rätten 
Helge Kihlberg – äldre kypare 
Alice Carlsson – restauranggäst som målar läpparna 
Holger Sjöberg – fetlagd restauranggäst

Filmmusik i urval  
Kanske en diktare, kompositör Willard Ringstrand, instrumental
O sole mio! (Du är min sol!), kompositör Edoardo Di Capua, italiensk text 1899 Giovanni Capurro svensk text 1901 Sven Nyblom, instrumental
Serenad, F-dur, kompositör Pjotr Tjajkovskij, instrumental

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Filmer 1933
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Stockholm på film
Unga hjärtan

Unga hjärtan är en svensk dramafilm från 1934 i regi av Per-Axel Branner. I huvudrollerna ses Georg Blickingberg, Anne-Marie Brunius, Håkan Westergren, Märta Ekström och Gabriel Alw.

Handling 
16-åriga Marianne ska konfirmeras. Hon är avogt inställd till detta men hennes mor vill mer än gärna att hon skall genomföra konfirmation. Marianne reser till slut ut till en prästgård där hon träffar andra konfirmander och en viss Hans Granberg.

Om filmen 
Unga hjärtan spelades in sommaren 1934. Filmen hade Sverigepremiär på Lorensbergs-Bio i Göteborg den 22 oktober 1934. Stockholmspremiär ett par dagar senare på biograf China vid Berzelii park. Filmen har visats på TV4.

Rollista i urval 

Anne-Marie Brunius – Marianne Burén
Märta Ekström – fru Burén
Gabriel Alw – direktör Robert Burén
Georg Blickingberg – Henrik Malm, kontraktsprost
Frank Sundström – kandidaten, son till Henrik
Wanda Rothgardt – Anna, dotter till Henrik
Ingrid Robbert – Birgit, Annas väninna
Håkan Westergren – Hans Granberg, Birgits fästman
Sally Palmblad – konfirmanden Maja
Inga-Bodil Vetterlund – konfirmanden Margit
Brita Pålson – konfirmanden Signe
Margot Gustafsson – konfirmanden Else-Britt
Vivi Nelson – konfirmanden Gun
Britta Valberg – konfirmanden Ingrid
Anna-Lisa Hydén – konfirmanden Kate
Hilda Castegren – prostens hushållerska Kajsa
Kotti Chave – Stellan, Mariannes kusin
Vera Schmiterlöw – Robert Buréns älskarinna, mannekäng

Källor

Externa länkar 

Filmer 1934
Svenska dramafilmer
Svenska romantikfilmer
Svenska ungdomsfilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Midsommar på film
Åsa Edlund Jönsson

Åsa Kristina Edlund Jönsson, född 19 juni 1973, tidigare Åsa Edlund, är generalsekreterare i Sveriges olympiska kommitté och journalist. Hon var till och med 2022 chef för SVT sport. 

Som medarbetare vid SVT:s sportsändningar var Edlund Jönssons huvudsakliga arbetsfält är ishockey. Hon var första kvinna att kommentera ishockey i direktsändning i svensk TV. Hon har bland annat specialbevakat Peter Forsberg samt tillsammans med Curt Lundmark kommenterat svenska herrishockeylandslaget. Hon har också varit projektledare för Sportspegeln och SVT:s OS-rapportering.

Den 5 april 2016 meddelades att hon i maj 2016 ersätter Per Yng som chef för SVT Sport. Hon blev därmed första kvinna på denna position.

Den 17 november 2022 meddelades att hon kommer bli ny generalsekreterare för Sveriges Olympiska Kommitté.

Källor

Fotnoter

Svenska sportjournalister
Svenska sportkommentatorer
Kvinnor
Födda 1973
Levande personer
Personer från Örnsköldsvik
Kopiator

En kopiator (även kallad kopieringsmaskin, kopieringsapparat eller fotokopiator) är en kontorsmaskin som framställer papperskopior av dokument och andra visuella bilder. Ej att förväxla med den tidigare kopieringstekniken kallad photostat eller fotostat. 

Den första kopiatorn såg dagens ljus den 22 oktober 1938 i Astoria. I varje fall står det "10-22-38 Astoria" på världens första elektroniska fotokopiakopia. Patentinnehavare hette Chester F Carlson. Han sökte efter ett företag som kunde tänka sig att vidareutveckla hans idé. Haloid, ett företag som gjorde fotopapper var intresserade. Någonstans på vägen bytte Haloid namn och blev Xerox. I den engelskspråkiga världen är "a xerox" synonymt med en kopia.

Idag finns ett antal huvudaktörer, de flesta japanska företag. En egenhet som finns i branschen är att genom uppköp kan samma maskin finnas under fler olika handelsnamn. Ett exempel är kopiatortillverkaren Ricoh som säljer under namn som Ricoh, Nashuatec, Savin, Gestetner, Lanier och Rex-Rotary.

I början av 2000-talet blev kopiatorer med digital teknik alltmer vanliga, där kopiatorn huvudsakligen består av en integrerad bildläsare och skrivare, en så kallad multifunktionsskrivare. En kopiator alstrar små mängder ozon.

Ordet "kopiator" är belagt i svenska språket sedan 1973.

Se även 
 Hektograf
 Kopiering
 Stencilapparat

Referenser 

Kontorsvaror
Grafisk teknik
Cyberpunk 2020

Cyberpunk 2020 är ett amerikanskt cyberpunk-rollspel skrivet Mike Pondsmith och publiceras av R. Talsorian Games.

Spelet utspelar sig i en mörk framtid där stora företag, så kallade megaföretag, kontrollerar det mesta. Äventyren går ofta ut på att rollpersonerna kämpar mot dessa företag och till sin hjälp har de cybernetiskt förbättrade kroppsdelar och stora vapen.

Första versionen av rollspelet gavs ut på 1980-talet, version 2.0.2.0 kom 1990. I slutet av 2005 kom ytterligare en version, Cyberpunk V.3 (även kallad Cyberpunk 203X). I version tre har mycket förändrats jämfört med tidigare versioner, nya teknologier samt en ny tidslinje har introducerats. Den kanske största skillnaden ligger i designen. Denna utgåva har fått ett kyligt mottagande av många Cyberpunk 2020-spelare. Märkbart är att alla illustrationer är foton av dockor.

Externa länkar 

 R. Talsorian Games
 Icke-officiell lista över Cyberpunk-produkter

Amerikanska rollspel
Science fiction-rollspel
Kungliga Johansson

Kungliga Johansson är en svensk komedifilm från 1934 i regi av Sölve Cederstrand. I huvudrollerna ses Thor Modéen, Bullen Berglund och Annalisa Ericson.

Handling
Hovkocken Carl-Ulrik blir inkallad till det militära efter att det uppdagats att han missat en repövning för mer än 20 år sedan. Detta samtidigt som hans son ska göra lumpen. Men överste Stålhagen på regementet blir förtjust i hans mat, en portion kalvkött med ris och Carl-Ulrik får tjänstgöra i köket istället.

Om filmen 
Kungliga Johansson hade urpremiär på biograf Röda Kvarn i Linköping den 17 september 1934. Den har även visats på SVT och TV4.

Filmen finns utgiven på DVD.

Rollista (i urval)

Källa: 
Bullen Berglund – Carl-Ulrik Johansson, kunglig hovkock 
Thor Modéen – sergeant Göran Persson 
Håkan Westergren – Gösta Johansson, Carl-Ulriks son 
Carl Barcklind – överste Magnus Stålhagen
Annalisa Ericson – Karin Stålhagen, hans dotter 
Anna-Lisa Baude – Johanna Lindqvist, kokerska hos översten 
Eric Barclay – konsul Enrico Belasco
Gustaf Lövås – "Lången" 
Einar Fagstad – "Korten"
Theodor Berthels – doktor Adelberg, reformdemokraternas partiordförande
Carl Ström – statsråd
Wiktor "Kulörten" Andersson – värnpliktig
Viveka Linder – maskinskriverska på tidningsredaktionen
Paul Hagman – furir Frid
Harry Essing – Anders Erik Johansson, värnpliktig
Knut Lambert – minister Vincetti, Parazuelas ambassadör
Yngwe Nyquist – den svenske envoyén i Rom
Jean Claesson – journalist på tidningen Reformdemokraten

Källor 

Filmer 1934
Svenska komedifilmer
Filmer från Svensk Talfilm
Filmer i regi av Sölve Cederstrand
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Konica Minolta

Konica Minolta är en av världens ledande tillverkare av kontorsmaskiner (kopiatorer, skrivare, faxar), multifunktionella system, elektroniska bildbehandlingsprodukter samt industriell mätutrustning. Den globala koncernen har en årsomsättning motsvarande 61 miljarder kronor och drygt 36 000 anställda. 

I Sverige representeras koncernen av dotterbolaget Konica Minolta Business Solutions Sweden AB  och har cirka 150 anställda. Konica Minolta har försäljningskontor i Stockholm, Göteborg, Malmö, Kalmar, Falun och Helsingborg och samarbetar med fristående handlare. Totalt finns Konica Minolta representerat på cirka 70 orter i Sverige. 
Kameraverksamheten upphörde i april 2006 men Sony har fortsatt med tillverkning av digitala systemkameror med samma bajonettfattning för objektiven som först Minolta och sedan Konica Minolta hade.

Kopiatorer, MFP och produktionsmaskiner 
MFP (Multifunktionella Produkter) är branschens nya benämning på de maskiner som tidigare endast var kopiatorer.

Konica Minoltas digitala multifunktionella produkter kallas idag "bizhub" och är utrustade med flertal funktioner (kopiering, utskrift, faxning och skanning). Utöver dessa MFP produkter för kontor så tillverkar Konica Minolta även maskiner för tryckerier, produktionsmaskiner.

Konica Minolta har tillverkat kopiatorer (senare MFP) sedan 1960 då den första Minoltakopiatorn "Minolta Copymaster" lanserades.

Lista över digitala kameror tillverkade av Konica Minolta 

 Sikta och tryck-kameror
 Dimage G600
 Dimage X1
 Dimage X31
 Dimage X50
 Dimage X60
 Dimage Xg

 Allroundkameror
 Dimage Z2
 Dimage Z3
 Dimage Z5
 Dimage Z6
 Dimage Z10
 Dimage Z20

 Entusiastkameror
 Dimage A2
 Dimage A200

 Systemkameror
 Dynax 5D
 Dynax 7D

Externa länkar 
 Officiell svensk hemsida

Referenser 

Bildbehandling
Japanska företag
WP:Projekt Japan
Jacob Hård

Ej att förväxla med prästen Jacob Hård af Segerstad.

Jacob Hård, folkbokförd som Bror Sven Jacob Hård af Segerstad, född 5 januari 1955 i Danderyd, Stockholms län, är en svensk sportjournalist. Han har på senare år främst verkat som kommentator vid tävlingar i längdskidåkning och friidrott.

 Biografi 
Jacob Hård växte upp på Vikbyvägen på Lidingö. Det var i närheten som Lidingöloppet från starten 1965 fick sin målgång, något som inspirerade honom till att intressera sig för löpning.

Senare blev Jacob Hård en lovande 800-meterslöpare, med personbästa på 1 minut och 54 sekunder, och han tävlade då för IFK Lidingö. För IFK Lidingö har han också vunnit många guld i Svenska Dagbladsstafetten.

 Journalistkarriär 
Hård började arbeta vid Radiosporten 1980 för att 1986 övergå till televisionen och Sveriges Television (SVT). Hård har länge varit SVT:s mest anlitade kommentator/reporter i rapporteringen från längdskidåknings- och friidrottstävlingar. I båda fallen arbetade han inledningsvis i par med Christer Ulfbåge. Numera utgör han den ena parten i ett av Sveriges mest kända och omhuldade kommentatorspar, i längdskidåkning med Anders Blomquist. Sedan 1995 har Hård och Blomquist tillsammans kommenterat samtliga sändningar av Vasaloppet utom två (1997 och 2016). Vid friidrottstävlingar biträddes Hård tidigare av Anders Gärderud och på senare tid av Kajsa Bergqvist och Alhaji Jeng.

Vidare har Hård också bevakat basket och volleyboll. Hård var projektledare för Vinterstudion ett antal år fram till 2013.

Hård tilldelades 2020 Lukas Bonniers Stora Journalistpris.

 Andra aktiviteter 
Jacob Hård har även varit aktiv som röstskådespelare. Han gjorde rösten som Bo A Orm i den animerade TV-serien Zoolympiska spelen, som sändes i Lilla Sportspegeln. Redan 1971 gjorde han rösten som Tintin i den svenska versionen av Solens tempel (baserad på albumen De sju kristallkulorna och Solens tempel'').

Familj 
Han är son till byrådirektören och chefen för Arméstabens kartdetalj, major Karl Hård (1919–1980) och Lalla Ekwall (1920–2016). Familjen utgör en gren av den adliga ätten Hård af Segerstad.

Referenser

Noter 

Svenska TV-programledare
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska sportkommentatorer
Jacob
Födda 1955
Män
Levande personer
Personer från Danderyds socken
Svenska journalister under 2000-talet
Vinnare av Stora journalistpriset
Sommarvärdar 2021
Familjens hemlighet

Familjens hemlighet är en svensk komedifilm från 1936 i regi av Gustaf Molander.

Handling
På 1930-talet var normen att man gifte sig innan man skaffade barn. Flygingenjören Arne Ekman har fått ett barn med sin fästmö Margit, men de har ännu inte gift sig, främst av ekonomiska skäl. Arnes föräldrar vet ingenting om detta och får en smärre chock när han talar om att han har en tre år gammal son. De hade ju tänkt sig att han skulle få ihop det med en viss Marianne som ska ärva en förmögenhet.

Om filmen
Familjens hemlighet hade Sverigepremiär i Göteborg den 26 december 1936. Filmen har visats på SVT.

Rollista (i urval) 
Olof Winnerstrand - kommendör Arvid Ekman
Karin Swanström - Lilli Ekman, hustrun
"Bullen" Berglund - major John Hessler
Birgit Tengroth - Margit Berg, modetecknare
Kotti Chave - flygingenjör Arne Ekman, Ekmans son
Hjördis Petterson - fru Ellen Winkler
Göran Bernhard - Olle, son till Margit och Arne
Ingrid Borthen - Marianne Winkler, Ellen Winklers dotter

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska komedifilmer
Filmer 1936
Filmer i regi av Gustaf Molander
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer