kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ktoniska gudar

I mytologin avser ktonisk (av grekiska: χθόνιος, "som hör till jorden", "jordnära") sådant som hör till underjorden, i synnerhet i den grekiska mytologin.

Grekiskans khthon är ett av flera ord för "jord" och det som avses är jordens innanmäte snarare än livet som försiggår på jordens yta (en domän som hör till gaia eller ge) eller "land" (som hör till khora). Ordet frammanar såväl bilder av ett överflöd som av graven.

Ktonisk kontra olympisk 
På svenska har "jordgudar" eller "jordiska gudar" en otydlig innebörd. Khthonie och khthonios hade dock en mer exakt och teknisk innebörd i Grekland och syftade framförallt på offerkulten kring guden.

I den ktoniska kulten slaktades offerdjuren i en bothros, "grop" eller megaron, "nedsänkt kammare". I kulten kring de olympiska gudarna offrades i stället djuren på en bomos, ett "altare". De ktoniska gudarna hade dessutom en förkärlek för svarta offer framför vita och gåvorna brändes vanligen hela innan de begravdes i stället för att tillagas och delas mellan tillbedjarna.

Överlappande kult och funktion 
Visserligen associerades fruktbarhet i allmänhet med de ktoniska gudarna och gudinnorna men de olympiska gudarna var absolut inte likgiltiga inför jordens bördighet. Såväl Demeter som Persefone övervakade fruktbarheten, men kulten som omgav Demeter var olympisk medan Persefones var av ktonisk art. Distinktionen mellan gudarna på berget och de under jorden fördunklas ännu mer då Demeter brukade dyrkas jämte Persefone med identisk kult, men Demeter i myter och dikter framställs som "olympisk".

Mellan kategorierna 
De två gudomliga sfärerna var emellertid inte helt väsensskilda. Några olympiska gudar som Hermes och Zeus kunde föräras ktoniska offer och eptitet på vissa platser och beroende på var man befann sig kunde människor som upphöjts till gudar, som Herakles och Asklepios, tillbedjas som antingen gudar eller som ktoniska hjältar.

Några gudar låter sig över huvud taget inte klassificeras efter dessa begrepp. Till Hekate offrade man till exempel hundvalpar vid vägskäl, dvs en allt annat än olympisk kult, men heller inte den typ av kult man associerade med Persefone eller hjältarna. På grund av sina underjordiska uppgifter brukade emellertid Hekate klassas som en ktonisk gudomlighet.

Se även 
 Gaia
 Hades
 Herakles
 Theseus
 Naga

Referenser 

Gudar i grekisk mytologi
High Commissioner

High Commissioner (direktöversatt "Hög kommissarie") är de ständiga sändebud vilka utväxlas som de högsta diplomatiska representanterna mellan samväldesrikenas regeringar. Eftersom Storbritanniens kung Charles III är statschef i samtliga samväldesriken kan inte dessa utbyta ambassadörer, då ambassadören i formell mening är en representant från en statschef till en annan. I respektive samväldesrike finns generalguvernör, som monarkens personliga representant i samväldesrikena utanför Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland.

Diplomati
Ständiga representationer
Samväldet
Indiens högsta domstol

Indiens högsta domstol (eng. The Supreme Court of India) är Indiens högsta domstol. Domstolen inrättades 28 januari 1950 i och med antagandet av det självständiga Indiens grundlag (The Constitution of India). Dess 13 ledamöter utnämns av Indiens president på förslag av Indiens regering.

Högsta domstolen utövar sin makt på grundval av grundlagen, och är enligt denna skyddad från politisk påverkan på annat sätt än att dess domare utses av en politiker, nämligen presidenten. Alla domstolens utslag är bindande inom hela det indiska territoriet, för såväl enskilda som delstater och federala myndigheter. Domstolen har lagprövningsrätt.

Det enda formella undantaget från domstolens jurisdiktion är brottmål inom delstaten Jammu och Kashmir, eftersom den indiska strafflagen inte gäller där. Det finns ingen specifikt delstatlig beslutskompetens som är sådan att Indiens högsta domstol är undantagen att pröva utövandet av denna kompetens.

I brottmål där dödsstraff utdömts och andra mål med speciella omständigheter kan republikens president besluta om nåd.

Högsta
Högsta domstolar
Organisationer bildade 1950
Aschaffenburg

Aschaffenburg () är en kretsfri stad i den tyska delstaten Bayern, och är belägen vid floden Main. Den ingår i Rhen-Mainområdet och har cirka  invånare. Mellan 1803 och 1810 var Aschaffenburg också huvudstad i furstendömet Aschaffenburg.

Under andra världskriget bombades Aschaffenburg och delar av staden blev förstörda, tre av Johannisburg Schloss fyra torn blev bombade. Dessa byggde man upp i samma skepnad efter kriget.
I Aschaffenburg, intill parken Schöntal, ligger shoppingcentret Citygallerie. Det tar inte mer än ett par minuter att promenera mellan Citygallerie och stadskärnan där det finns fler affärer.
Vid Schöntal, Citygallerie och centrum finns delar av den gamla stadsmuren kvar. 

I vissa områden i Aschaffenburg, som varit en bas för den amerikanska militären, står hus efter hus precis likadant uppradade i massor. I dessa fanns lägenheter för amerikanerna. Fram till början av 2000-talet fanns det fortfarande ett fåtal amerikaner där. I vissa hus bodde invandrare, antagligen i brist på andra bostäder. Nu står de flesta hus tomma, men på en del har det påbörjats renoveringar så att de ska kunna användas till vanliga lägenheter.

Kommunikationer 
 Motorvägar
 A3 Nederländerna - Oberhausen - Köln - Frankfurt am Main - Aschaffenburg - Würzburg - Nürnberg - Regensburg - Österrike
 A45 Dortmund - Siegen - Giessen - Aschaffenburg
 Förbundsvägar
 B8 och B26
 Järnväg
 Aschaffenburg är en knutpunkt för persontrafiken från Würzburg till Frankfurt, Hanau och Darmstadt

Vänorter 
  Miskolc, Ungern 
  Saint-Germain-en-Laye, Frankrike 
  Perth, Skottland, Storbritannien

Personligheter 
 Felix Magath, fotbollsspelare och tränare
 Christian Schad, bildkonstnär

Källor 

Städer i Bayern
Aschaffenburg (stad)
Massey Ferguson

Massey Ferguson är en traktortillverkare som bildades 1953 genom en sammanslagning av de båda traktortillverkarna Ferguson
och Massey-Harris. Massey-Ferguson ingår i dag i Agco-koncernen. Ferguson grundades av Harry Ferguson.

En i Sverige välkänd fergusonmodell är Ferguson TE20 eller "Grållen".

Externa länkar 
 Massey Ferguson Traktorer

 
AGCO
Amerikanska traktortillverkare
Kanadensiska traktortillverkare
Brittiska traktortillverkare
Företag bildade 1953
Ludwigshafen am Rhein

Ludwigshafen omdirigerar hit. För orten Ludwigshafen vid Bodensjön, se Bodman-Ludwigshafen.

Ludwigshafen am Rhein är en kreisfri stad i Rheinland-Pfalz. Staden har cirka  invånare och är belägen vid floden Rhen. På andra sidan floden ligger staden Mannheim, som tillsammans med Ludwigshafen och Heidelberg utgör kärnområdet i Rhen-Neckar, ett storstadsområde med 2,4 miljoner invånare. Stadens ekonomi påverkas bland annat av företaget BASF vars huvudkontor ligger i Ludwigshafen.

Helmut Kohl växte upp i stadsdelen Friesenheim.

Administrativ indelning 
Ludwigshafen am Rhein har tio stadsdelar.

 Friesenheim
 Gartenstadt
 Maudach
 Mundenheim
 Nördliche Innenstadt
 Oppau
 Oggersheim
 Rheingönheim
 Ruchheim
 Südliche Innenstadt

Personer 
 Helmut Kohl
 André Schürrle

Referenser
Franco Baresi

Franco Baresi, född 8 maj 1960 i Travagliato, Italien, italiensk fotbollsspelare, försvarare (libero)

Legendarisk back i AC Milan och italienska landslaget. Baresi var den första av de italienska stjärnorna som missade sina straffar mot Brasilien i VM-finalen 1994.

Karriär
Baresi växte tillsammans med sin äldre bror Giuseppe Baresi upp i Travagliato utanför Brescia. 1974 provspelade båda bröderna för Inter men Giuseppe och inte Franco fick kontrakt med klubben. Istället fick Franco Baresi plats i AC Milans ungdomslag. 1978 debuterade han för Milan som libero i Serie A under tränaren Nils Liedholm. 1979 var han ordinarie i det lag som vann italienska ligan. 

Följande säsong flyttades Milan ner i Serie B för sin inblandning i en mutskandal. Baresi stannade kvar i klubben även under den andra Serie B-säsongen 1982-1983 och blev lagkapten. Därefter kom klubben att åter etablera sig i toppen av Serie A och fotbollseuropa med Silvio Berlusconi som ägare och Arrigo Sacchi som tränare. 1988 blev Milan återigen italienska mästare och kom de följande åren att ta hem Champions League tre gånger (1989, 1990, 1994). Baresi sågs av Berlusconi som lagets motor och själ. Under Serie A-säsongen 1991-1992 förlorade Milan inte en enda match då man tog hem ligan för tredje året i rad. Baresi var som libero chef för AC Milans legendariska försvar under det tidiga 1990-talet tillsammans med Mauro Tassotti, Paolo Maldini och Alessandro Costacurta.

Baresi slutade spela 1997 efter 716 matcher för Milan varav 470 i Serie A.

Italien
Baresi var med redan 1980 i Italiens EM-trupp utan att spela några matcher. 1982 togs han ut till VM-truppen men spelade inte heller nu några matcher då Gaetano Scirea var libero när Italien blev världsmästare. Baresis landslagsdebut följde i december 1982. Baresi försvann från landslaget under Milans tid i Serie B och togs inte ut till VM 1986 och återkom först under Enzo Bearzots efterträdare. Under EM 1988 etablerade sig Baresi som landslagets libero.

Meriter 
 81 A-landskamper för Italien
 VM i fotboll: 1982 (spelade inga matcher), 1990, 1994
 VM-silver: 1994
 VM-brons: 1990
 EM i fotboll: 1988

 Champions League: 1989, 1990, 1994
 Italiensk mästare 1979, 1988, 1992, 1993, 1994, 1996

Italienska fotbollsspelare
Födda 1960
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AC Milan
Spelare i Serie A
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1980
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1988
Spelare i VM i fotboll 1982
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i VM i fotboll 1994
Män
Fifa 100
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Italien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1984
Världsmästare i fotboll
Giacinto Facchetti

Giacinto Facchetti, född 18 juli 1942 i Treviglio, Italien, död 4 september 2006 i Milano, Italien, italiensk fotbollsspelare (försvarare).

Facchetti var lagkapten för Italiens fotbollslandslag under 1960- och 1970-talet och firade stora framgångar med sitt klubblag Inter. Facchetti var lagkapten för det italienska landslag som tog EM-guld på hemmaplan 1968 och VM-silver 1970. Facchetti spelade 94 landskamper och gjorde tre mål. Facchetti var också en av nyckelspelarna i Inters storlag som dominerade klubbfotbollen i mitten av 1960-talet. Facchetti spelade olika roller i backlinjen men är mest känd som libero under Catenaccio tiden med Inter. Han blev under mitten av 60-talet den första moderna ytterbacken som följde med i anfallet och överlappade yttermittfälet. Säsongen 65/66 resulterade detta i för en back otroliga 16 ligamål.

Facchetti spelade i Inter hela sin proffskarriär. Efter 18 säsonger som spelare fick han 1979 en administrativroll i klubben. Från 2004 till sin död i september 2006 var Giacinto Facchetti ordförande i Inter.

Inter har till Facchettis ära dragit tillbaka hans tröjnummer 3, som inte längre kommer tilldelas någon aktiv spelare. Ingen annan i klubbens historia har förärats detta.

Meriter

Landslag 
94 A-landskamper för Italiens fotbollslandslag (1963-1977) 
VM i fotboll: 1966, 1970, 1974
VM-silver 1970
EM i fotboll
Europamästare 1968

Klubblag 
Scudetto (1963, 65, 66, 71)
Europacupen: 1964, 1965
Världscupen för klubblag (1964, 65)
Coppa Italia (1978)

Italienska fotbollsspelare
Män
Födda 1942
Avlidna 2006
Fifa 100
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Serie A
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i VM i fotboll 1966
Spelare i VM i fotboll 1970
Spelare i VM i fotboll 1974
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1968
MESFET

MESFET (MEtal-Semiconductor Field Effect Transistor) är en halvledare som används vid högre frekvenser och effekter istället för MOSFET.

MESFET innebär att gaten är av metall-halvledartyp (läs Schottky-typ).  Detta innebär att det är en transistor av majoritetsbärartyp.  Vilket i sin tur innebär att det är elektroner och inte hål som står för halvledarfunktionen.  Och elektroner har högre mobilitet än hål varför transistorn blir snabbare.

Se även
 Bipolär transistor
 CMOS
 Fälteffekttransistor
 HEMT
 IGBT
 MOSFET

Externa länkar
 GaAs FET MESFET Tutorial

Elektriska komponenter
Diana Rigg

Enid Diana Elizabeth Rigg, född 20 juli 1938 i Doncaster, South Yorkshire, död 10 september 2020 i London, var en brittisk skådespelare. Rigg är bland annat känd för rollen som Emma Peel i The Avengers (1965–1968) och som Olenna Tyrell i Game of Thrones (2013–2017).

Biografi 
Rigg studerade drama vid Royal Academy of Dramatic Art 1955–1957 och blev därefter en etablerad skådespelare på teaterscener i Shakespearepjäser för Royal Shakespeare Company. Hon kom att bli välkänd bland en bredare publik i England i rollen som den karatekunniga och catsuit-klädda hemliga agenten Emma Peel i TV-serien The Avengers som sändes åren 1965–1968.
 
Diana Rigg blev internationellt känd som Bondbrud i filmen I hennes majestäts hemliga tjänst 1969.

Rigg blev sedan stjärna i Londons West End genom ett antal stora roller i klassiska pjäser som till exempel Pygmalion och Misantropen.

Bland hennes filmer märks bland annat Mord på ljusa dagen (1982). Hon spelade också kungadottern Regan i TV-versionen av Shakespeares Kung Lear (1982) och rollen som alltför överbeskyddande mor i TV-serien Förödande kärlek (1990). År 2013 fick hon rollen som Olenna Tyrell i TV-serien Game of Thrones.

Filmografi i urval  

1968 – A Midsummer Night's Dream

 

1981 – Hedda Gabler
1982 – Kung Lear

1985 – Bleak House (TV-serie)
1987 – Snövit och de sju dvärgarna 
1990 – Förödande kärlek (TV-serie)

1995 – Hemligheter från det förflutna 
1995 – Zoya (miniserie)
 
1998 – Amerikanen (TV-film)

2001 –  Victoria & Albert (miniserie)
2005 – Heidi

Utmärkelser 
Rigg utnämndes 1988 av Drottning Elizabeth II till kommendör av Brittiska imperieorden (CBE) och upphöjdes 1994 ytterligare till (DBE) vilket gav henne rätt att titulera sig "Dame Diana Rigg DBE".

Nedanstående lista är ett urval, oräknat nomineringar till diverse priser.
1968 – Bravo Otto (Bästa kvinnliga TV-stjärna)
1969 – Bravo Otto (Bästa kvinnliga TV-stjärna)
1990 – Broadcasting Press Guild Awards (Bästa skådespelerska, för Mother Love)
1990 – BAFTA Awards (Bästa skådespelerska, för Mother Love)
1997 – Primetime Emmy Awards (Enastående skådespelerska i en biroll, för "Mrs. Danvers" i Rebecca)
2000 – OFTA TV Hall of Fame (invald)
2000 – BAFTA Awards (specialpris)
2013 – OFTA Television Award (Bästa gästskådespelerska i dramaserie, för Game of Thrones)
2014 – OFTA Television Award (Bästa gästskådespelerska i dramaserie, för Game of Thrones)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Brittiska TV-skådespelare
Brittiska scenskådespelare
Bondbrudar
Personer från Doncaster
Födda 1938
Avlidna 2020  
Kvinnor
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art
WWE Raw

WWE Raw är ett amerikanskt TV-program som visar professionell fribrottning.

Programmet direktsänds på måndagskvällar kl. 20 EST på USA Network. Programmet sändes för första gången 11 januari 1993 och har sedan dess betraktats som World Wrestling Entertainments flaggskepp. Från september 2000 till oktober 2005 sändes WWE Raw på Spike TV (tidigare TNN) men sändes därefter igen på USA Network där programmet fortfarande sänds.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats 

TV-program i USA Network
TV-program i Spike TV
Sportkanaler
Fribrottning
Engelskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 1993
Bernd Schneider

Denna artikel handlar om fotbollsspelaren Bernd Schneider. Se också Bernd Schneider (racerförare).

Bernd Schneider,  född 17 november 1973 i Jena, är en tysk före detta professionell fotbollsspelare. Schneider spelade som offensiv mittfältare och var en av Tysklands främsta spelare på den positionen i början av 2000-talet. Genombrottet kom i en kvalmatch mot Ukraina 2001 och han var efter det given i truppen till Världsmästerskapet i fotboll 2002. Under VM-slutspelet 2002 var Schneider en av Tysklands bästa spelare. 

I Bayer Leverkusen hade Schneider stora framgångar med flera topplaceringar och en final i Champions league 2001/2002. Däremot vann han aldrig några titlar i klubblaget.

Meriter
81 A-landskamper för Tyskland (1999-2008)
VM i fotboll: 2002, 2006
VM-silver 2002
VM-brons 2006
EM i fotboll: 2004
Uefa Champions League: final 2002
DFB-pokal: final 2002

Externa länkar
Spelarbiografi om Bernd Schneider (svenska)
Leverkusen-who's who

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i VM i fotboll 2002
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Män
Födda 1973
Fotbollsspelare i Bayer Leverkusen
Spelare i Eintracht Frankfurt
Spelare i FC Carl Zeiss Jena
Levande personer
Personer från Jena
MOSFET-förstärkare

MOSFET-Förstärkare. Genom att använda MOSFET-transistorer i utgångssteget fås ett slutsteg som har egenskaper som liknar rörförstärkarens, dvs en mjukare klippning av signalen vid överstyrning.

Faktorer som spelar in när MOSFET väljs:
 Termisk karakteristik, är självreglerande.
 Frekvensåtergivning, 30 till 100 gånger snabbare än vanliga transistorer.
 Okänslighet för överspänning och överström.
 Hög dämpfaktor medför att utgången tål kortslutning.
 Enkel kretslösning i jämförelse med vanliga transistorer.
 Klippningförmåga liknande radiorör  dvs. en mjuk klippning.
 Hög dämpfaktor - klarar av att driva olika former av laster speciellt i det låga frekvensregistret.

Ljudteknik
Sbrodj

Sbrodj är en fiktiv plats i det fiktiva landet Syldavien som finns på Balkan, omnämnd i äventyren Månen tur och retur (del 1) och Månen tur och retur (del 2) med Tintin. Platsen ligger uppe i den syldaviska bergskedjan Zmyhlpatherna och på denna plats finns ett enormt forskningscentrum för atomfysik. Detta ställe är mycket högteknologiskt och är även mycket välbevakat av syldavisk polis och militär. Sbrodj kan ha inspirerats av Los Alamos i USA med vilket det har stora likheter.

Den stora byggnad som syns i några av teckningarna påminner väldigt mycket om K-25 anläggningen i Oak Ridge, den anläggning där gasdiffusionsprocessen skulle användas i Manhattanprojektet för anrikning av naturligt uran, Sbrodj påminner mera om en kombination av Oak Ridge och Los Alamos.

Se även
Syldavien

Syldaviens geografi
Fiktiva platser i Tintins äventyr
Fiktiva platser
S. Ramachandran Pillai

S. Ramachandran Pillai, född 7 februari 1938, är en kommunistisk politiker i den indiska delstaten Kerala. Han är sedan 1992 medlem av politbyrån i Communist Party of India (Marxist) (CPI M), och är generalsekreterare i All India Kisan Sabha ("Jordbrukarförbundet").

Pillai var chefredaktör för CPI(M):s malayalamspråkiga huvudorgan, Deshabhimani, 1987 - 1991. Han satt som ledamot av Rajya Sabha 1991 - 2003.

Referenser

Födda 1938
Indiska politiker
Indiska kommunister
Män
Levande personer
Åsnepingvin

Åsnepingvin (Pygoscelis papua) är en upp till 80 centimeter hög pingvinart som lever i Antarktis och på subantarktiska öar. Hanarna väger som mest omkring 8 kg och ner mot 5,5 kg strax före parningstid. Honorna väger som mest omkring 7,5 kg och går ner till under 5 kg när de vaktar ungarna i boet.

Åsnepingvinens föda är små fiskar och krill. Med adéliepingvinen och ringpingvinen bildar den släktet Pygoscelis. Åsnepingvinen är den snabbaste simmaren bland alla pingviner; den kan nå en hastighet av 35 kilometer per timme.

Boet är en cirkelformig ansamling av stenar som kan bli upp till 20 centimeter högt och 25 centimeter i diameter. Häckningstiden börjar vanligtvis i september och varar i cirka 35 dagar. Honan lägger 2 ägg som är ungefär 130 gram tunga. De nyfödda ungarna stannar cirka 30 dagar i boet och byter sin fjäderdräkt under denna tid. Efter ytterligare 80 till 100 dagar byter de fjäderdräkten igen och kan sedan simma och dyka i havet.

Åsnepingvinernas fiender i vattnet är sjöleoparder, pälssälar och späckhuggare. På land har de nästan inga fiender, endast labbar som ibland stjäl deras ägg eller ungar.

Populationen ligger vid cirka 300 000 individer. De största kolonierna finns på Falklandsöarna, Sydgeorgien och Kerguelen.

Åsnepingvinen har setts "surfa" på vågorna när de ska in till fastlandet utanför Falklandsöarna. De verkar uppskatta detta, och simmar därför ibland ut igen, för att åter surfa in mot stranden.

Referenser

Externa länkar 

Pingviner
Fåglar i antarktiska regionen
Manohar Parrikar

Manohar Parrikar, född 13 december 1955 i Mapusa i Goa, död 17 mars 2019 i Panaji i Goa, var en indisk politiker (BJP) och chefsminister (Chief Minister) i delstaten Goa. Han var civilingenjör, och den förste med IIT-examen som blivit chefsminister i en indisk delstat. Han tjänstgjorde även som Indiens försvarsminister från november 2014 till mars 2017.  

Parrikar invaldes i den lagstiftande församlingen i Goa 1994, och blev officiell oppositionsledare 1999. Chefsminister blev han sedan första gången i oktober 2000. Efter att ha avgått från denna post i februari 2002 återkom han i juni samma år, efter nya val till lagstiftande församlingen, och var fortfarande (2019) chef för delstatsregeringen. Sedan fyra av BJP:s lagstiftare avsagt sig sina platser i församlingen 29 januari 2005 blev det under en period osäkert om Parrikar kunde sitta kvar vid makten mandatperioden ut.

Noter

Externa länkar
"IIT-man blir chefsminister i Goa" - 24 oktober 2000

Politiker i Goa
Män
Födda 1955
Avlidna 2019
IIT

ITT kan syfta på:

 ITT Corporation – internationellt tillverkningsföretag baserat i USA
 IIT – Indiens mest välrenommerade tekniska högskola, se Indian Institute of Technology
Kärt besvär förgäves (film)

Kärt besvär förgäves (originaltitel: Love's Labour's Lost) är en fransk/brittisk/kanadensisk film från 2000 i regi av Kenneth Branagh. Filmen hade svensk premiär den 21 april 2000.

Handling
Detta är en nyskapande tolkning av Shakespeares 1500-talspjäs Kärt besvär förgäves. Det är en musikal där handlingen är förlagd till 1930-talet, alldeles före andra världskriget, och innehåller sånger av bland andra George Gershwin och Irving Berlin. Flera rollfigurer är tillagda i filmen och förekommer inte i Shakespeares pjäs. För att åskådarna ska kunna hålla reda på vilken herre som hör ihop med vilken dam har damen och herren i ett par samma färg på kläderna.

Filmmusik
I get a kick out of you av Cole Porter
They can' take that away from me av George och Ira Gershwin
The way you look tonight av Jerome Kern och Dorothy Fields
Cheek to cheek av Irving Berlin
I've got a crush on you av George och Ira Gershwin
Let's face the music and dance av Irving Berlin
No strings (I'm fancy free) av Irving Berlin
There's no business like showbusiness av Irving Berlin

Tagline
A New Spin on the Old Song and Dance

Rollista (i urval)
Alessandro Nivola - Ferdinand, kung av Navarra
Kenneth Branagh - Berowne, herre i konungens svit
Matthew Lillard - Longaville, herre i konungens svit
Adrian Lester - Dumain, herre i konungens svit
Alicia Silverstone - Prinsessan av Frankrike
Natascha McElhone - Rosalina, hovfröken
Emily Mortimer - Catharina, hovfröken
Carmen Ejogo - Maria, hovfröken
Richard Clifford - Boyet, herre i prinsessans svit
Daniel Hill - Mercade, herre i prinsessans svit
Timothy Spall - Don Adriano De Armado, spanjor
Anthony O'Donnell - Mal, page hos Don Adriano
Nathan Lane - Costard
Stefania Rocca - Jacquette
Geraldine McEwan - Holofernes, skolmästare
Richard Briers - Nathanael, präst
Jimmy Yuill - Dumm, konstapel

Referenser

Externa länkar

1930-talet på film
Filmer 2000
Franska komedifilmer
Franska musikalfilmer
Kanadensiska komedifilmer
Kanadensiska musikalfilmer
Brittiska komedifilmer
Brittiska musikalfilmer
Filmer från Miramax Films
Filmer i regi av Kenneth Branagh
Engelskspråkiga filmer