kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Julius Fučík

Julius Ernest Wilhelm Fučík (), född 18 juli 1872 i Prag, död 25 september 1916 i Berlin-Schöneberg, var en tjeckisk kompositör, främst av militärmusik, och kapellmästare.

Biografi
Han studerade vid musikkonservatoriet i Prag, i dåvarande provinsen Böhmen i kejsardömet Österrike-Ungern och var även elev till Antonín Dvořák.

År 1891 gjorde han sin militärtjänst som musiker i den kejserliga armén. Fram till 1894 spelade han under ledning av Josef Franz Wagner. 1895 återvände han till Prag och fick engagemang som andre fagottist vid tyska teatern. Året därpå blev han dirigent vid Prags stadsorkester och vid Danicakören i Sisak i Kroatien. 1897 blev Fučík utsedd till militärkapellmästare vid infanteriregemente nummer 86 i Sarajevo och därefter i Budapest och Theresienstadt.

Fučíks Gladiatorernas intåg är känd även om många inte känner till komponisten i övrigt. Den används ofta av cirkusar världen runt som uvertyr. Även Florentinermarsch tillhör hans mer kända verk.

Efter sitt giftermål 1913 var han verksam som komponist i Berlin, där han även grundade Tempo-Verlag. Med sina musikkapell gav han konserter i både Berlin och Prag - ofta för över 10.000 samtidiga åhörare. Då han dog vid 44 års ålder, efterlämnade han över 400 kompositioner, däribland en mässa och ett requiem. Han ligger begravd på Friedhof Weinberge i Prag.

Diskografi (urval)
A Festival of Fucik. Royal Scottish National Orchestra. Neeme Järvi, dirigent. Chandos (DDD) 8271315. SACD. 2015. - Innehåll: Marinarella op. 215; Onkel Teddy op. 239; Donausagen op. 233; Die lustige Dorfschmiede op. 218; Der alte Brummbär op. 210; Einzug der Gladiatoren op. 68; Miramare op. 247; Florentiner op. 214; Winterstürme op. 184; Hercegovac op. 235; Die Regimentskinder op. 169; Ballettratten op. 226; The Mississippi River op. 160; Unter der Admiralsflagge op. 82.
Entry of the Gladiators - and other world-famous classical tunes. Gothenburg Symphony orchestra med Neeme Järvi, dirigent. Deutsche Grammophon GmbH (DDD) 453 586-2 1997 (CD) - Innehåll - av Fučík: Spår 2. Florentine March; spår 9. Entry of the Gladiators. Övriga spår (1-12) av andra kompositörer.

Referenser 

 Militäremusiksamfundet
 www.juliusfucik.de. Informationsida. Musikverlags RUNDEL

Webblänkar
 Verkförteckning auf juliusfucik.de

Födda 1872
Avlidna 1916
Tjeckiska kompositörer
Män
Josef Franz Wagner

Josef Franz Wagner, född 20 mars 1856, död 5 juni 1908, österrikisk militär och kompositör.

Efter 21 år bröt han 1899 sin militära bana för att starta en egen militärorkester. Han hade under sin levnad komponerat över 400 verk bl.a. marschen Unter dem Doppeladler (Under dubbelörnen) – Dubbelörnen är en del av Österrikes vapen.

Trots efternamnet är han inte släkt med den kände kompositören Richard Wagner.

Österrikiska klassiska kompositörer
Födda 1856
Avlidna 1908
Män
Hysch, hysch, Charlotte!

Hysch, hysch, Charlotte! (engelska: Hush...Hush, Sweet Charlotte) är en amerikansk skräckfilm från 1964 i regi av Robert Aldrich. I huvudrollerna ses Bette Davis, Olivia de Havilland, Joseph Cotten och Mary Astor.

Handling 
Charlotte Hollis lever ett isolerat liv i sitt hus, hemsökt av hemska minnen och hallucinationer. 37 år tidigare hade hennes älskare halshuggits i detta hus. Ingen dömdes för mordet och många av karaktärerna i filmen anser att Charlotte är mördaren.

Om filmen 
Filmen är regisserad av Robert Aldrich och med bland andra Bette Davis, Olivia de Havilland och Joseph Cotten i huvudrollerna. Filmen baseras på en roman av Henry Farell, Whatever Happened to Cousin Charlotte?. Ledmotivet sjungs av Al Martino. Filmen hade svensk premiär 15 mars 1965.

Filmen blev nominerad till 7 Oscars, bland annat var Agnes Moorehead nominerad för bästa kvinnliga biroll. Filmen vann dock ingen Oscar, men belönades med en Golden globe istället, som tilldelades Agnes Moorehead för bästa kvinnliga biroll.

Från början var det meningen att filmen skulle bli en uppföljare till Vad hände med Baby Jane? (1962), filmen skulle ha hetat Whatever Happened to Cousin Charlotte? (på engelska). Rollen som Miriam Deering gick först till Joan Crawford, som inledde inspelningen men var besviken över att hon även i denna film skulle ha en mindre roll än Davis vilket hon hade svårt att tåla. Crawford försökte få Aldrich att göra hennes roll större, men det gick han inte med på eftersom manuset och planeringen var färdig. Crawford tog då kontakt med sin advokat för att höra sig för om det var juridiskt möjligt att dra sig ur, vilket det inte var. Då blev Crawford plötsligt "sjuk" och fick ersättas av de Havilland.

Rollista 

 Bette Davis - Charlotte Hollis
 Olivia de Havilland - Miriam Deering
 Joseph Cotten - doktor Drew Bayliss
 Agnes Moorehead - Velma Cruther
 Cecil Kellaway - Harry Willis
 Mary Astor - Jewel Mayhew
 Victor Buono - Big Sam Hollis
 Wesley Addy - sheriff Luke Standish
 William Campbell - Paul Marchand
 Bruce Dern - John Mayhew
 Frank Ferguson - redaktör
 George Kennedy - förmannen 
 Percy Helton - begravningsentreprenör 
 Carol Delay - Geraldine
 Idell James - Ginny Mae
 Robert Adler - Mr. Howard
 Ellen Corby, Marianne Stewart och Helen Kleeb - skvallertanter
 Lillian Randolph, Geraldine West och Maye Henderson - städerskor

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Filmer 1964
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Twentieth Century Fox
1927 på film
1964 på film
Louisiana på film
I huvudet på John Malkovich

I huvudet på John Malkovich (originaltitel: Being John Malkovich) är en amerikansk film från 1999 i regi av Spike Jonze. Filmen hade svensk premiär 5 februari 2000. I huvudet på John Malkovich Oscarnominerades i tre kategorier.

Handling 
Marionettdockspelaren Craig Schwartz (John Cusack) hittar en lönndörr på sitt nya jobb som leder in i John Malkovichs hjärna - den som går in där ser världen ur John Malkovichs ögon i 15 minuter. Craig har knappt någon framtid, och när han på sitt nya jobb blir besatt av sin kollega, John Malkovichs älskarinna Maxine (Catherine Keener), och gjort slut med sin fru Lotte Schwartz (Cameron Diaz), bestämmer han sig för att använda sina marionettkunskaper till att ta över John Malkovichs liv för alltid.

Rollista (i urval) 
 John Cusack - Craig Schwartz
 Cameron Diaz - Lotte Schwartz
 John Malkovich - John Malkovich
 Catherine Keener - Maxine
 Orson Bean - Dr. Lester
 Mary Kay Place - Floris

Noter

Externa länkar 

Filmer 1999
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska komedifilmer
HBTQ-relaterad film
New York på film
Personer på film
Engelskspråkiga filmer
Självrefererande filmer
Digital Video

Digital Video (DV) är ett digitalt videoformat som lanserades 1994 och blev med dess kassettband MiniDV en standard för konsument- och semiprofessionellt bruk. DV-formatet syftar både på bandformatet och videokodeken vilken i jämförelse med äldre konsumentformat som 8 mm, Hi-8 och VHS-C återger bättre bildkvalitet. DV har gjort det möjligt för filmskapare att göra film billigt, ibland associerat till filmer utan budget. Detta format har numera ersatts av inspelning på minneskort, huvudsakligen SDXC.

Varianter 
Det finns ett antal variationer av DV-standarden där framförallt kassettformatet och bandtransporten skiljer sig:

DVCAM är ett format som i första hand erbjuder större säkerhet mot läs- och skrivfel, så kallade drop-outs, jämfört med MiniDV. Själva signalen är (normalt) identisk med den som lagras på exempelvis ett vanligt MiniDV-band. Detta uppnås genom en ökning av hastigheten på bandtransporten: spelar man in en DVCAM-signal på ett konventionellt DV-band får man ut 2/3 av inspelningstiden (exempelvis cirka 40 minuter på ett 60 minuters band).

Digital8 är ett dv-format lanserat av Sony. Samma videocodec som för exempelvis MiniDV används, fast datan lagras istället på Hi-8-kassetter. Signalen är med andra ord identisk.

DVCPRO lanserades av Panasonic som ett alternativ till DV främst för nyhetsproduktion. Detta format finns i två varianter – DVCPRO25 och DVCPRO50. Siffran syftar till den bitrate som används, i Mbit/s. Det finns också en HD-variant av DVCPRO kallad DVCPRO-HD eller DVCPRO100.

HDV är en HD-variant av DV.

Specifikationer
En sekund film i DV-formatet upptar cirka 3,5 MB och är komprimerat 5:1; en timme film upptar cirka 12 GB. Bildstorleken i PAL är normalt 720 x 576 pixlar, progressivt eller sammanflätat (Interlace).

Se även
Videokamera

Externa länkar 
 Adam Wilt's DV page with in-depth technical information
Technical Documentation on the storage of DV data in AVI files: 

Videoformat
Digitalteknik
Wictor Hagman

Wictor Hagman, född Adolf Viktor Teodor Hagman 20 april 1888 i Stockholm, död 26 december 1937 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Wictor Hagman gick Dramatens elevskola 1913–1915. Han filmdebuterade 1918 i Mauritz Stillers Thomas Graals bästa barn och kom att medverka i sammanlagt ett trettiotal filmer fram till och med 1938. Han var bror till skådespelaren Calle Hagman. De är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1888
Avlidna 1937
Män
Ragnar Widestedt

Eric Ragnar Widestedt, född 3 maj 1887 i Njurunda församling, död 4 februari 1954 i Stockholm, var en svensk skådespelare, sångare, kompositör och regissör.

Ragnar Widestedt gick på Dramatens elevskola 1906–1907. Efter studierna medverkade han i olika turnerande teatersällskap. 1916 inledde han ett samarbete med "teaterkungen" Albert Ranft och fick sin Stockholmslansering 1918 på dennes Intima Teatern. 

Widestedt filmdebuterade 1916 i den finska filmen Tuhlaajapoika, en insats följdes av ytterligare 68 filmroller. Vid sidan av teater och film komponerade Widestedt melodier åt bland annat Nils Ferlin. En av hans kompositioner, Sjung din hela längtan ut, har sjungits in av Jussi Björling.

Han var gift med operettsångerskan Gudrun Folmer-Hansen 1920–1928 och far till skådespelaren Gerd Widestedt. Ragnar Widestedt är begravd på Sundsvalls Gustav Adolfs kyrkogård.

Filmografi i urval

Regi, urval

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Roller

Referenser

Noter

Källor 
 

Svenska filmregissörer
Svenska teaterregissörer
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Personer från Njurunda socken
Gravsatta på Sundsvalls Gustav Adolfs kyrkogård
Födda 1887
Avlidna 1954
Män
Åke Ohberg

Åke Ohberg, född 20 juli 1905 i Västerås, död 18 juli 1975 i Marbella, Malaga, var en svensk skådespelare, regissör, producent och sångare. Ohberg medverkade som skådespelare i filmer som Äktenskapsleken (1935), Kungen kommer (1936) och Landstormens lilla Lotta (1939), samt regisserade och skådespelade i filmer som Snapphanar (1941), Elvira Madigan (1943) och Dynamit (1947).

Biografi 
Åke Ohberg blev elev vid Lorensbergsteatern i Göteborg på 1920-talet. Mellan 1929 och 1932 var han engagerad vid Helsingborgs stadsteater följt av en kortare period 1935-1936 vid Vasateatern i Stockholm. 

Under 1930- och 1940-talen var Ohberg en populär filmstjärna. Filmdebuten skedde i Gustaf Molanders Vi som går köksvägen 1932. Ohberg regidebuterade 1940 med filmen Romans.

Ohberg var gift med skådespelaren Birgit Chenon och därefter med Peggy Lindberg.

Åke Ohberg dog 1975 och är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi i urval

Roller 

 (röst)

 (berättarröst)
 (berättarröst)
 (berättarröst)

Regi 

1961 – Ole!: Meg ser på Spanien (TV-film)

Filmmanus

Producent

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Roller

Källor

Externa länkar 
 
 
 Åke Ohberg på 78-varvare

Födda 1905
Avlidna 1975
Svenska sångare
Svenska regissörer under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Skådespelare från Västerås
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Medlemmar av Långarydssläkten
Svenska filmregissörer
Svenska teaterregissörer
Sentineleser

Sentineleser är ett urfolk som bor på ön Norra Sentinel, väster om huvudön och huvudstaden Port Blair i Andamanerna som tillhör Indien.
Sentineleserna tros härstamma från de första människorna som lämnade Afrika och antas ha bott på Norra Sentinel i omkring 60 000 år. Deras språk är sentinelesiska.

Mycket lite är känt om sentineleserna beträffande kultur, social struktur och språk då de lever helt avskurna från omvärlden och betraktas som ett av de mest isolerade folken på jorden. Under årens lopp har flera försök gjorts att upprätta fredlig kontakt med sentineleserna. Samtliga försök har dock misslyckats då sentineleserna har varit mycket fientligt inställda mot alla utomstående besökare, som vanligen möts av pilar och stenar.  

Det är okänt hur stor folkgruppen är men den uppskattas bestå av 50 till 400 individer.

Sentineleserna lever som jägare-samlare och många av dem är även fiskare. Deras vapen är kastspjut och pilbåge. Av flyg- och satellitbilder som tagits av Norra Sentinel framgår det att de inte bedriver något jordbruk, ens i liten skala. Deras bosättningar är dolda i öns täta djungel och det är inte känt hur deras byar ser ut. 

Sedan 1960-talet har de indiska myndigheterna upprepade gånger försökt att ta fredlig kontakt med sentineleserna utan framgång. Indiska regeringen lämnar numera sentineleserna för sig själva och det är inte tillåtet att besöka ön.

Referenser

Noter

Webbkällor 
India Netzone
Atlas Obscura 

Indiska folkgrupper
Ajaigarh

Det indiska furstendömet Ajaigarh eller Ajaygarh grundades av Jagat Raja 1731, och styrdes sedan av den rajputiska dynastin Bundela. Britterna höll Ajaigarh ockuperat mellan 1855 och 1859, men bibehöll i övrigt furstendömet som en vasallstat. Efter den indiska självständigheten 1947 har furstendömet integrerats i delstaten Madhya Pradesh. Arealen var 2 077 km².

Externa länkar 
 Worldstatesmen - Ajaygarh

Historiska indiska stater
Historiska furstendömen
Alirajpur

Alirajpur är en stad i den indiska delstaten Madhya Pradesh, och är huvudort för ett distrikt med samma namn. Folkmängden uppgick till 28 498 invånare vid folkräkningen 2011. Alirajpur var förr huvudstad för ett furstendöme, grundat av Anand Deo 1473.

Källor

Orter i Madhya Pradesh
Amb

Amb är ett historiskt furstendöme i Indien och Pakistan.

Historia
Det indiska furstendömet Amb styrdes av Hindwaldynastin. På grund av geografiskt läge och den muslimska statsreligionen kom Amb inom Pakistans gränser vid den indiska självständigheten 1947. Fullt integrerat i republiken Pakistan blev man först 1969, vilket kan anses som furstendömets slutår.

Externa länkar 
Worldstatesmen - Amb

Historiska indiska stater
Serendipitet

Serendipitet är en oavsiktlig upptäckt, en positiv överraskning vid sökandet efter eller utförande av något annat.

Ordet serendipitet myntades av den brittiske författaren Horace Walpole 1754 i ett brev till Horace Mann: "Denna upptäckt är förvisso nästan av den typen jag kallar serendipitet, ett väldigt uttrycksfullt ord." Ordet hade sitt ursprung i vad han kallade en "enfaldig saga med namnet Tre prinsar från Serendip; ... [dessa gjorde] ständigt, genom tillfälligheter och skarpsinne, upptäckter av sådant de inte var ute efter".

Ordet användes ursprungligen för att beteckna förmågan att ta tillvara upptäckter, som man kommit över av en tillfällighet vid sökandet efter något annat. Idag avses det ofta också för själva föremålet för upptäckten.

Exempel 
 Alexander Fleming fann 1928 efter återkomst till laboratoriet efter semester en odiskad bakteriekultur som det börjat växa mögel på. Han lade märke till att bakterier inte växte runt mögelkolonierna. Han drog slutsatsen att möglet avsöndrade ett bakteriedödande ämne och upptäckte därmed penicillinet.

 Vid studier av elektriska urladdningar i ett glasrör täckt av svart papper upptäckte Wilhelm Conrad Röntgen 1895 ett märkligt ljussken från några papper en bit från röret. Han kom på att laddningen avgav en form av strålar (senare kallade röntgenstrålar), vilka kunde passera genom olika former av materia och även påverka fotografiska plåtar.  

 Whiskydestilleriet Ardbeg råkade blanda innehållet i sina egna whiskyfat med single malt whisky med ett annat destilleris single malt whisky. Blandningen befanns vara lyckad och tappades på flaska och såldes under just namnet Serendipity .

Referenser 

Vetenskapsteori
Teknologi
Alvar Zacke

Sven Alvar Zacke, född 13 januari 1904 i Uppsala, död 30 januari 1977 i Råsunda i Solna kommun, var en svensk pilot, författare och journalist. 

Zacke skrev tillsammans med Hasse Ekman manus till två filmer, Första divisionen 1941 och Örlogsmän 1943. Zacke arbetade även som översättare, främst av ungdomsböcker.

Bibliografi
1932 - Gryningseskadern (ny uppl. 1937)
1933 - I drakens farvatten : en sjömans äventyr i fjärran östern 
1934 - Gamarna från Tibet : Gryningseskaderns fortsatta äventyr
1935 - On the dragon seas : A sailor’s adventure in the far East
1935 - Pojkarnas flygbok 1935 : en berättelse för ungdom
1936 - Pojkarnas flygbok 1936 : en berättelse för ungdom
1941 - Öknens örnar
1942 - Första divisionen : en berättelse om svenska störtbombflygare (ny utg. 1947)
1944 - Flygets hjältar
1947 - Snöpiraterna
1948 - Den stulna helikoptern (Pojkarnas flygbok 1948)
1949 - Olle Brass och flyget (ny utg. 1957)
1950 - Olle Brass, Guldflygaren (se Pojkarnas flygbok 1936)
1950 - Ørkenens Ørnar
1951 - Det stjålne helikopter
1951 - Olle Brass og flyet
1973 - Allmogebåtar: Svenskt båtbygge under 100 år

Översättningar (urval)
László Németh: Som stenen faller 1968
Ulf Uller: Hököga 1953 
Ulf Uller: Hököga och postöverfallet 1950
Ulf Uller: Hököga och Svarta Mockasinen 1949
W. E. Johns: Biggles flyger västerut 1947
George Marsh: Kapare 1946
W. E. Johns: Biggles flyger norrut 1945
W. E. Johns: Biggles i oasen
John Steinbeck: Loggbok från Cortez hav 1959

Källor 
 

Svenska flygare
Svenskspråkiga författare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Författare från Uppsala
Journalister från Uppsala
Födda 1904
Avlidna 1977
Män
Trafikskola

Trafikskola, eller körskola, är en institution som bedriver körkortsutbildning.

Se även
Sveriges Trafikskolors Riksförbund

Externa länkar 
Körkortsprovguiden

Fordonsteknik
Transportutbildning
And

And eller AND kan syfta på:

 And – en vattenlevande fågel inom familjen Anatidae, se Änder
 And (ätt) – en medeltidsätt
 And – engelsk beteckning inom logik och matematik för operatorn "och", se konjunktion (logik)
 AND – ISO 3166 landskod för Andorra
 AND – nationalitetsbeteckning för motorfordon från Andorra
Postmodern feminism

Postmodern feminism är en riktning inom feminismen som inkorporerar postmodern och poststrukturalistisk teori, och därmed ser förbi det modernistiska motsatsförhållandet mellan liberalfeminism och radikalfeminism.

Feministiska tänkare i den postmoderna traditionen bygger på poststrukturalistiska idéer om språk, vad kunskap är och hur vi får tillgång till kunskap. Detta innebär att postmodern feminism riktar in sig på hur kunskap och mening om kön och makt skapas genom språket och det kulturella sammanhanget. Mer specifikt innebär det en syn på att begreppet "kvinna" är en språklig konstruktion som inte har någon grund i verkligheten.

Kända postmoderna feminister:

 Judith Butler
 Julia Kristeva
 Gayatri Chakravorty Spivak
 Luce Irigaray
 Hélène Cixous

Referenser 

Feminism
Postmodernism
Bokrulle

En bokrulle är ett långt stycke skrivunderlag (pergament, papyrus eller papper) fastsatt mellan två rullar. Bokrullar användes över en stor del av världen innan codexar och böcker tog över deras roll.

Externa länkar 

Skrift
Grafisk teknik

Grafisk teknik eller bara grafik, teknik för att förse ett underlag, ofta kallat substrat, med en befintlig text eller bild, antingen i industriell produktion eller som konsthantverk. Detta görs oftast med olika former av trycktekniker. Grafik i betydelsen konsthantverk benämns även i folkmun som "konsttryck".

Som konstnärlig teknik
Termen grafik täcker många tekniker för mångfaldigande av tryck, antingen en bild som konstnären själv formgivit för mediet eller en reproduktion av ett verk i ett annat medium utfört av en annan konstnär.

I traditionell konstnärlig verksamhet används fyra grafiska huvudtekniker: högtryck (exempelvis via träsnitt), djuptryck (exempelvis genom kopparstick, annan gravyr eller etsning), plantryck (främst litografi) och genomtryck (screentryck). 

I vissa sammanhang syftar termen grafik endast på intaglio-tekniker.

Industriellt mångfaldigande
I vidare bemärkelse, sett ur ett industriellt perspektiv, innefattar grafisk teknik tillämpningen av tekniker, system och metoder för att genomföra de steg (prepress, press och postpress) som krävs för att framställa en trycksak. Vetenskapen om och användandet av dessa tekniker, system och metoder benämns grafisk teknologi.

Se även 
 Etsning (konst)
 Giclée
 Kopparstick
 Litografi
 Silkscreentryck
 Torrnålsgravyr
 Träsnitt
 Xylografi

Referenser
Bojor

Bojor eller fängsel är olika typer av kraftiga anordningar som syftar till att begränsa en persons rörelsefrihet.

Några klassiska typer av bojor är handbojor och fotboja. En elektronisk fotboja begränsar inte den fysiska rörelsefriheten, men slår larm om bäraren försöker förflytta sig utanför tillåtet område.

Frihetsberövande
Säkerhetsföremål
Fetvadd

Fetvadd är bomullsvadd som inte genomgått avfettning. Fetvadd används bland annat i trädgårdsskötsel för värmeisolering, och att ha i öronen när man duschar för att förhindra att få vatten i öronen vid öroninflammation och liknande.

Den läggs i behån vid mjölkstockning eller för att förhindra att mjölkstockning uppstår.

I vissa fall syns rester av fröskal i form av små svarta prickar i fetvadden.

Bomull (fiber)
Irma Christenson

Irma Alexandra Christenson, född 14 januari 1915 i Hunnebostrand, Göteborgs och Bohus län, död 21 februari 1993 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Christenson gick ut Dramatens elevskola 1936. Samma år filmdebuterade hon i Per-Axel Branners film Äventyret och engagerades vid Göteborgs stadsteater, där hon verkade till 1940. Hon kom därefter att arbeta vid olika privatteatrar i Stockholm, däribland Vasateatern och Nya teatern. 

Hon engagerades 1950 vid Dramaten i Stockholm. 1963 gästspelade hon i rollen som Kristin tre gånger i en svensk uppsättning av Miss Julie (Fröken Julie) på Cort Theatre på Broadway. Hon har vidare medverkat vid flertal uppsättningar vid Radioteatern. 

Irma Christenson var gift med civilingenjören Carl Axel Strömberg 1936–1941 och från 1954 med författaren Per-Erik Rundquist. I det andra äktenskapet födde hon sonen Mikael Rundquist, även han skådespelare. 

Christenson är gravsatt i minneslunden på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Filmografi i urval

TV-produktioner

TV-teater / TV-serier 

1961 – Det låter som ett hjärta
1963 – Förlorarna
1965 – Sissan

1972 – Söndagspromenaden

1977 – I väntrummet

1978 – Bröllopet

1980 – Hyenan ler faktiskt inte...
1982 – Pelikanen 
1982 – Amedée
1982 – Barnet
1983 – Mannen utan själ 
1983 – Mäster Olof
1986 – De två saliga

1990 – I morgon var en dröm

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Priser och utmärkelser 
1968 – O'Neill-stipendiet
1973 – Läkerols kulturpris
1979 – Gösta Ekman-stipendiet
1979 – Svenska Akademiens teaterpris
1980 – Litteris et Artibus

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 Irma Christenson på Malmö stadsteater
 Irma Christenson (gäst) på Malmö stadsteater

Födda 1915
Avlidna 1993
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Mottagare av Litteris et Artibus
Personer från Tossene socken
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Kvinnor