kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Akut myeloisk leukemi

Akut myeloisk leukemi, AML, är en form av cancer och den vanligaste formen av leukemi hos vuxna, och innebär en störning av utmognaden av myeloiska celler. Myeloiska celler är en undergrupp till vita blodceller som deltar i kroppens immunförsvar. Riskfaktorer för AML innefattar bland annat ärftlighet, exponering för strålning eller kemikalier (särskilt bensen) och tidigare behandling med cellgifter (alkylerare). Personer med Downs syndrom löper ökad risk. AML kan även uppträda sekundärt till myelodysplastiskt syndrom.

Klassifikation 
Myeloida leukemier är akuta eller kroniska beroende på hur snabbt sjukdomen förlöper utan behandling. 
En akut myeloisk leukemi kan delas in följande undergrupper enligt WHO:

 AML med genetisk abnormitet
 AML med myelodysplasi-relaterade förändringar
 Terapi-relaterade myeliska maligniteter
 AML ospecificerat
 Myeloid proliferation till följd av Downs Syndrom
 Blastisk plasmacytotisk dendritcells neoplasm

FAB-klassifikationen 
Traditionellt har FAB-klassifikationen använts för att klassificera AML, och sker fortfarande i viss mån även om man börjar frångå det. 
AML klassificeras efter utseende (morfologiskt) i M0-M7. Risk för allvarliga blödningar föreligger vid M3 och skall behandlas annorlunda jämfört med övriga AML-subklasser.

Diagnos
Diagnosen AML föregås ofta av ospecifika symptom som trötthet, svaghet, blåmärken, blödningar eller infektion.

Behandling
Den initiala behandlingen utgörs av cellgifter, så kallad induktionsterapi, som i de flesta fall gör att sjukdomen inte längre kan påvisas mikroskopiskt ("remission"). Därefter ges en eller flera cellgiftskurer för att vidmakthålla remission ("konsolidering"). Trots sådan behandling är risken för återfall stor.

Behandling efter remission kan inkludera benmärgstransplantation. En form av immunterapi, en kombination av histamindihydroklorid och interleukin-2, godkändes 2008 som återfallsförebyggande behandling vid AML.

Referenser

Leukemi
Eva Bergman

Eva Bergman, född 5 september 1945 i Helsingborgs Maria församling i dåvarande Malmöhus län, är en svensk regissör.

Konstnärlig verksamhet
Bergman växte upp i ett konstnärligt hem i Göteborg och har varit verksam som regissör vid ett antal teatrar, såsom Göteborgs stadsteater, Stockholms stadsteater, Dramaten och Backa Teater i Göteborg. Tillsammans med Ulf Dohlsten och Maria Hedborg skapade hon den nyskapande Backa Teater och var hon åren 1978–2000 dess konstnärliga ledare. Dess arbete med barn- och ungdomsteater blev vida uppmärksammat och prisbelönt, till exempel med Prix d'Assitej 1988. Hon har även deltagit vid internationella samarbeten och gästspel i bland annat Mellanöstern och Afrika. Hon har också hedrats med att få en spårvagn i Göteborg uppkallad efter sig 2002. För det sammansatta långfilmsprojektet 90 minuter 90-tal blev hon en av 10 utvalda regissörer för del 7 (1997).

Familj
Eva Bergman är dotter till regissörerna Ingmar Bergman och Ellen Bergman. Hon är syster till Mats, Jan och Anna Bergman samt halvsyster till Lena, Ingmar Bergman jr (flygkapten), Daniel Bergman, Linn Ullmann och Maria von Rosen. Hon var 1973–1975 gift med Fabian Carlsson (född 1944) och från 1998 fram till hans död 2015 var hon gift med författaren Henning Mankell (1948-2015).

Priser och utmärkelser
1987 – Svenska Dagbladets Thaliapris
1991 – Expressens teaterpris
2002 – Göteborgs Spårvägars kulturpris
2002 – Årets göteborgare
2003 – Hedersdoktor vid den konstnärliga fakulteten vid Göteborgs universitet
2003 – Kungliga medaljen Litteris et Artibus

Filmografi 
1990 – En midsommarnattsdröm (TV) 
1991 – Trappen) (TV) 
1994 – Den ena kärleken och den andra (TV-serie) 
1996 – Gisslan (TV) 
1996 – Faust (TV) 
1997 – Sven (kortfilm)
1997 – 90 minuter 90-tal (långfilmsavsnitt)

Teater

Regi

Referenser

Externa länkar

Göteborgs stadsteater, om Eva Bergman
 

Svenska teaterregissörer
Svenska teaterchefer
Hedersdoktorer vid Göteborgs universitet
Personer från Helsingborg
Kvinnor
Födda 1945
Sommarvärdar 2002
Mottagare av Litteris et Artibus
Levande personer
Svenska regissörer under 1900-talet
Svenska regissörer under 2000-talet
Kronisk lymfatisk leukemi

Kronisk lymfatisk leukemi (KLL) utgår från en B-cell i lymfatiska systemet och är ännu att betrakta som obotbar cancersjukdom. Det är ibland svårt att skilja KLL från andra lågmaligna lymfom av typen Non-Hodgkin, dit KLL också räknas. Orsaken till KLL är okänd. Vad gäller riskfaktorer kan nämnas hög ålder samt manligt kön. Sjukdomsförloppet vid KLL är mycket varierande, hela 85% av patienterna i Sverige diagnosticeras i lugnt skede och behöver då ingen behandling. På sikt utvecklar dock mer än hälften behandlingsbehov.

Diagnos 
KLL upptäcks ofta av en slump då patienten lämnar ett rutinmässigt blodprov. Ett överflöd av lymfocyter i blodet är första ledtråden och föranleder vidare undersökning med morfologi och flödescytometri. Dessa undersökningar kan göras på vanligt blodprov. Benmärgsprov behövs således inte för att ställa diagnosen KLL, men rekommenderas starkt inför start av behandling. Andra analyser som görs inför start av behandling är bestämning av så kallad IGHV-status samt FISH och i vissa fall sekvensering av TP53-genen.

De flesta nydiagnosticerade KLL-patienter har som nämns ovan inga kliniska symptom alls. Andra uppvisar feber, nattsvettningar, förstorade lymfkörtlar/ mjälte, återkommande infektioner, viktnedgång och aptitförlust. Dessa symtom kan utgöra behandlingsindikation.

Behandling 
Kronisk lymfatisk leukemi anses obotbar, men sjukdomen förvärras långsamt i de flesta fall. Många med KLL lever helt normala och aktiva liv i många år. Regelbunden kontroll av blodprover och läkarbesök brukar fungera bra i detta stadium. Beslutet att starta behandla KLL tas då patientens blodbild och/eller kliniska symtom tilltar. Val av behandling styrs av patientens ålder, samsjuklighet, men även IGHV-status och cytogentiska markörer. Ofta kombinerar man då immunologisk behandling med traditionell cytostatika i någon form. I sällsynta fall kan allogen benmärgstransplantation komma ifråga.

Prognos 
Vid KLL behöver man oftast inte sätta in behandling omedelbart efter att ha ställt diagnos - det kan till och med ta många år innan det blir nödvändigt. Överlevnaden vid KLL är starkt kopplad till ålder, kön och behandlingsbehov. Varför kvinnor har en något bättre prognos är dock ännu oklart.

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20140307143222/http://www.mediaupdate.se/kampanjer/cancerochallergifonden/2013-04-26/lovande_framsteg_i_leukemiforskningen
 https://web.archive.org/web/20180307022641/http://swecll.se/Nationella-riktlinjer

Leukemi
Lymfom
zh:慢性骨髓细胞性白血病
Makroglobulinemi

Makroglobulinemi eller Waldenströms sjukdom (även kallat lymfoplasmocytiskt lymfom) är en ovanlig blodcellscancer som beskrevs för första gången 1944 av Jan Waldenström. Sjukdomen karaktäriseras av onormala plasmaceller som producerar monoklonala IgM-antikroppar. Sjukdomen är dubbelt så vanlig hos män som hos kvinnor, och de flesta insjuknar i åldern 60 till 70 år. Sjukdomen leder till lymfkörtelförändringar samt förstorad mjälte och lever, hepatosplenomegali. Blod- och cirkulationssymtom som hyperviskositet (överdrivet trögflytande blod), och anemi är vanligt. Sjukdomen liknar både myelom och lymfom. Man behandlar främst för att lindra, inte för att bota. Vid hyperviskositetssymtom är plasmaferes den viktigaste åtgärden. Även cellgift används för att minska produktionen av M-komponent. 

Prognosen för sjukdomen varierar mycket mellan patienter. Många har sin sjukdom under flera år innan den ger symtom. Man börjar i regel behandlingen då symtomen förvärras, och patienter svarar olika bra på terapin.

Hematologiska tumörer
Lymfom
Frankrikes administrativa indelning

Frankrikes administrativa indelning. Frankrike, som av tradition har varit starkt centraliserat, har sedan 1980-talet genomgått en rad reformer som gjort att det lokala självstyret har stärkts på centralmaktens bekostnad.

Frankrike är (år 2021) indelat i:
 14 régions, 12 inhemska och 2 utomeuropeiska
 dessa régions är i sin tur indelade i 93 départements, inklusive 2 utomeuropeiska
 dessa départements är indelade i 34 964 communes, inklusive 129 utomeuropeiska

I städerna Paris, Lyon och Marseille förekommer arrondissements municipaux, kommunalarrondissement, med annan status. I övriga delarna av landet är ett arrondissement en administrativ del av ett departement, men kommunalarrondissementen i dessa städer är en del av kommunen, det vill säga kommundelar inom en storstadskommun.

Vid sidan av ovanstående indelning, finns "Villes nouvelles", vilket kan översättas till "Nya städer". Dessa grundades på 1960-talet. Se Ville nouvelle för vidare information.

Förutom detta använder fransmännen själva fortfarande ofta de historiska namnen på olika delar av landet. Se vidare Frankrikes provinser.

Frankrikes regioner och department

Frankrikes utomeuropeiska departement och förvaltningsområden 
 De utomeuropeiska departementen är forna franska kolonier som sedan 1946 åtnjuter samma status som departementen i det europeiska Frankrike (France métropolitaine). De är integrerade delar av republiken Frankrike (och därmed också Europeiska unionen).
 De utomeuropeiska förvaltningsområdena är avhängiga territorier med olika grad av autonomi. De styrs ungefär som departementen och invånarna är franska medborgare. Flertalet av dem använder euro, utom Franska Polynesien, Nya Kaledonien och Wallis och Futuna som har en egen valuta, CFP-franc.
 Frankrike kontrollerar också Clippertonön i Stilla havet.

Frankrikes geografi
Administrativa indelningar av länder i Europa
Akut lymfatisk leukemi

Akut lymfatisk leukemi (ALL) är en akut cancersjukdom hos framförallt barn som står för 85–90 % av alla leukemier hos barn och cirka 30 % av all barncancer. Runt 70 nya fall diagnostiseras varje år i Sverige. 

De flesta symptom vid akut lymfatisk leukemi beror på en ansamling av leukemiceller i benmärgen vilket bland annat leder till en försämrad produktion av röda blodkroppar, blodplättar och friska vita blodkroppar. Anemi, till följd av försämrad produktion av röda blodkroppar, kan leda till blekhet, trötthet och andfåddhet. Låga blodplättar ger en ökad risk för blödningar och blåmärken. Lågt antal normala vita blodkroppar leder till en ökad infektionskänslighet. Leukemiceller utanför benmärgen kan bland annat ge förstorade lymfkörtlar, förstorad mjälte och förstorad lever. Smärta från skelett och leder kan uppstå vilket beror på ett ökat tryck i benmärgen till följd av att leukemicellerna delar sig och blir allt fler. Leukemi kan också sprida sig till centrala nervsystemet vilket kan ge neurologiska symptom som till exempel huvudvärk och yrsel. 

Diagnos ställs genom analys av ett benmärgsprov som används för underlag för genetisk och cytologisk analys. Tumörcellerna indelas efter utseende, antikroppsförekomst och kromosomavvikelser. Behandlingen baseras på typen av tumörceller, vanligtvis består behandlingen av cytostatika (cellgifter), benmärgstransplantation och nya specialiserade läkemedel som tyrosinkinashämmaren imatinib. Strålbehandling används inte som rutinbehandling av barnleukemier eftersom tillväxthämning och skador på nervsystemet kan uppstå på längre sikt.

ALL orsakas av att omogna lymfocyter av B-cellstyp eller T-cellstyp delar sig ohämmat i benmärgen på grund av olika genetiska förändringar, till exempel Philadelphiakromosom. Av ALL utgörs ca 85 % av B-cellstyp, vilken har bättre prognos än T-cellstyp.

Prognos vid ALL beror på ålder, kön, immunofenotyp (B- eller T-cellstyp), förekomst av genetiska avvikelser, svar vid behandling samt flera andra faktorer.

Referenser

Leukemi
Lymfom
Mellanvästra USA

Mellanvästern eller Mellanvästra USA (engelska: Midwestern United States, Midwest, U.S. Midwest eller Middle West) är ett samlingsnamn för de av USA:s delstater som ligger väster om bergskedjan Appalacherna, norr om Ohiofloden och öster om Klippiga bergen.

Delstater som utgör Mellanvästern 
 Illinois
 Indiana
 Iowa
 Kansas
 Michigan
 Minnesota
 Missouri
 Nebraska
 North Dakota
 Ohio
 South Dakota
 Wisconsin

Se även 
 Great Plains
 High Plains
 Ozarkbergen
 Rostbältet
 Södra centrala USA
 Övre mellanvästern
 Övre Södern

Källor

Externa länkar

Regioner i USA
Frankrikes arrondissement

Frankrike är uppdelat i 101 departement som i sin tur är uppdelade i 342 arrondissement. Varje arrondissement har en huvudort eller arrondissementshuvudstad, sous-préfecture. Arrondissmenten är i sin tur uppdelade i kantoner, cantons, som i sin tur är uppdelade i kommuner, communes. 

I städerna Paris, Lyon och Marseille har arrondissements närmast en administrativ status som motsvaras av communes i övriga landet.

Detta är en lista över arrondissement i Frankrike år 2003:

Se även 
 Frankrikes administrativa indelning
Frankrikes kantoner

Kanton (franska: canton) är en fransk administrativ enhet. Flera kantoner bildar ett arrondissement och varje kanton är uppdelad i ett antal kommuner (communes). I Frankrike fanns 4 055 kantoner år 2013, varav 172 utomeuropeiska. Antalet har därefter minskat. År 2015 var antalet kantoner 2 054.

Källor
Ribos

Ribos, C5H10O5, är en enkel sockerart, en monosackarid (närmare bestämt en aldo-pentos).

Egenskaper
Ribos bildar färglösa, vattenlösliga kristaller.

Förekomst
Ribos förekommer rikligt i naturen, bl. a. i rRNA. Molekylen rRNA finns i sin tur i ribosomer som på grund av att de innehåller ribos har fått detta som inledning i sitt namn. Vidare ingår den i ATP, NADH och ett antal andra molekyler som är viktiga i metabolismen.

Se även
Arabinos
Deoxiribos
Lyxos
Ribulos
Xylos
Xylulos

Källor

Externa länkar 

Aldopentoser
Lista över Frankrikes kommuner

Detta är en lista över Frankrikes kommuner. De 36 680 kommunerna är sorterade efter departement:

Se även 
 Frankrikes administrativa indelning

 
Frankrikes kommuner
Kommuner
1233

1233 (MCCXXXIII) var ett normalår som började en lördag i den Julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Olomouc blir en kunglig stad.

Födda 
 15 augusti – Filippo Benizi, italiensk servitmunk och bekännare, helgon.

Avlidna 
 12 februari – Ermengarde de Beaumont, drottning av Skottland 1186–1214 (gift med Vilhelm I) (död detta eller nästa år)
 25 mars – Afonso II av Portugal.

Externa länkar
1232

1232 (MCCXXXII) var ett skottår som började en torsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
Biskop Bengt i Linköping får påvlig tillåtelse att inrätta ett domkapitel, belagt i skrift 1245 och Sveriges första med säkerhet kända permanent fungerande domkapitel.
Antonius av Padua kanoniseras.
Spandau får stadsprivilegium. Ungefär samtidigt, 1244, får Berlin, av vilket Spandau numera utgör en del, stadsprivilegium.
De Sicilianska konstitutionerna gör kejsar Fredrik II:s syditalienska rike till Europas första moderna monarki.

Födda 
10 november – Håkon den unge, kung av Norge 1240–1257.
Manfred av Sicilien, kung av Neapel och Sicilien.

Avlidna 
Michael Scot, skotsk matematiker.
Tolui, regent av Mongolväldet.

Yang, Kinas kejsarinna 1200-1223 och medregent 1223-1232.

Externa länkar
1213

1213 (MCCXIII) var ett normalår som började en tisdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Johan utan land gör England till ett län under påven för att lösa en konflikt med kyrkan.

Födda 
Fakhr ad-din Araqi, persisk diktare och sufimästare.
Ibn an-Nafis, arabisk läkare.

Avlidna 
 12 maj – Dagmar av Böhmen, drottning av Danmark sedan 1205, gift med Valdemar Sejr (död detta eller föregående år).
 Tore Gudmundsson, norsk prelat.
 Karl Jónsson, isländsk abbot.
Drottning Tamar av Georgien.

Externa länkar
1191

1191 (MCXCI) var ett normalår som började en tisdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Mars 
30 mars – Sedan Clemens III har avlidit tre dagar tidigare väljs Giacinto Bobone Orsini till påve och tar namnet Celestinus III.

Maj 
12 maj – Rikard Lejonhjärta gifter sig med Berengaria av Navarra.

Okänt datum 
Anders Sunesen blir biskop av Roskilde.
Danskarna företar ett krigståg till Finlands sydkust.

Födda 
Rikissa av Danmark, drottning av Sverige 1210–1216, gift med Erik Knutsson (född detta eller föregående år).

Avlidna 
27 mars – Clemens III, född Paolo Scolari, påve sedan 1187.

Externa länkar
1147

1147 (MCXLVII) var ett normalår som började en onsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Mars 
11 mars – Moskva omnämns för första gången i skriftliga källor.

Okänt datum 
Fredrik I Barbarossa följer med sin farbror Konrad III på det andra korståget.

Födda 
Håkon Herdebrei, kung av Norge 1157–1162.
Minamoto no Yoritomo, japansk militär och politiker.
Stefan III av Ungern.
Gudny Bödvarsdotter, isländsk stormannakvinna (omkring detta år).

Avlidna 
19 september – Igor II av Kiev, furste av Tjernigov och storfurste av Kiev.
31 oktober – Robert of Gloucester, earl av Gloucester.
 Fannu, almoravidisk prinsessa.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1192

1192 (MCXCII) var ett skottår som började en onsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Oktober 
26 oktober – Gumlösa kyrka, Nordens äldsta tegelkyrka, invigs av den danske ärkebiskopen Absalon.

Okänt datum 
László I av Ungern kanoniseras.
Rajputen Prithvi Raj Chauhan besegras av Muhammad Ghuri, som upprättar ett sultanat i Delhi.

Födda 
Maria av Jerusalem, drottning av Jerusalem.
Minamoto no Sanetomo, shogun.
Stefan Radoslav av Serbien, kung av Serbien.

Avlidna 
Prithvi Raj Chauhan, rajputhärskare av Chauandynastin.

Externa länkar
1095

1095 (MXCV) var ett normalår som började en måndag i den Julianska kalendern.

Händelser

Mars 
Mars – Den bysantinske kejsaren Alexios I Komnenos sänder ambassadörer till påven Urban II vid Kyrkomötet i Piacenza, för att diskutera om man ska sända legosoldater mot seldjukerna.

Augusti 
18 augusti – När Olof Hunger dör efterträds han av sin bror Erik Ejegod som kung av Danmark. Erik blir den fjärde av Sven Estridssons söner på landets tron.

November 
27 november – Under kyrkomötet i Clermont tar påven Urban II initiativ till det första korståget.

Okänt datum 
Portugal grundas för andra gången genom avsöndring från Kastilien.
Pembroke Castle byggs i Wales.
Katedralen i Valence i Frankrike invigs.
Koloman blir kung av Ungern.

Födda 
Usamah ibn Munqidh, muslimsk krönikör.
Amadeus III av Savojen.
Hugh Bigod, 1:e earl av Norfolk.
Ulvhild Håkansdotter, drottning av Sverige 1117–1125 (gift med Inge den yngre), av Danmark 1130–1134 (gift med Nils Svensson) och återigen av Sverige 1134–1148 (gift med Sverker den äldre).

Avlidna 
19 januari – Wulfstan, biskop av Worcester.
29 juli – Ladislaus, (eller på ungerska: László I), kung av Ungern från 1077.
18 augusti – Olof Hunger, kung av Danmark sedan 1086.
12 oktober – Markgreve Leopold II av Österrike.
El Motamid, abbadidernas kung i Sevilla.

Externa länkar
1077

1077 (MLXXVII) var ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

April 
April – Den frost i England som härjat sedan november 1076 upphör.

Okänt datum 
Henrik IV beger sig barfota till Canossa och bönfaller påve Gregorius VII att lösa honom från bannlysningen, vilken önskan påven uppfyller.
László I av Ungern blir kung av Ungern.
Robert Curthose gör för första gången uppror mot fadern Vilhelm Erövraren.
Seldjuker erövrar Nicaea.
Süleyman I av Rüm blir ledare för Rümsultanatet i nuvarande Turkiet.
Anush Tigin Gharchai blir ledare för Khwarezmidriket.
Dukljariket grundas.
Den första engelska clunyiska benediktinerorden bildas.
Dionysius V Lazaros blir syrisk patriark av Antioch.
Den självständiga staten Friuli i nuvarande Italien grundas.
Vsevolod blir furste av Kievriket.

Födda 
Abd al-Qadir al-Jilani, islamisk förkunnare och rättslärd.
Song Zhezong, kinesisk kejsare.

Avlidna 
25 april – Géza I av Ungern.
Agnes de Poitou, tysk-romersk kejsarinna och regent.
Kung Anawrahta av Myanmar.
Abolfazl Beyhaghi, iransk historiker och författare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1193

1193 (MCXCIII) var ett normalår som började en fredag i den Julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
Ingeborg, dotter till Valdemar den store av Danmark, gifter sig med kung Filip II August av Frankrike.
Jindrich Bretislav III blir kung av Böhmen.
Ayodhya erövras av muslimerna.
Rikard I Lejonhjärta återvänder från korstågen till England.
Valdemar Sejr tillfångatar biskop Valdemar vid Aabenraa.

Födda 
Altheides, cypriotisk filosof.

Avlidna 
Hugo, hertig av Burgund.
Saladin, saracensk härförare.
Eufrosyne av Kiev, ungersk drottning.

Externa länkar
Ingeborg av Danmark

Ingeborg av Danmark kan syfta på:

 Ingeborg av Danmark (fransk drottning) (1176–1237/1238), prinsessa, gift drottning av Frankrike
 Ingeborg Eriksdotter av Danmark (1244–1287), prinsessa, gift drottning av Norge
 Ingeborg Magnusdotter av Sverige (1277?–1319),  dansk drottning 1296, född prinsessa av Sverige
 Ingeborg Valdemarsdotter (1347–1370), prinsessa, gift hertiginna av Mecklenburg
 Ingeborg av Danmark (svensk prinsessa) (1878–1958), prinsessa, gift svensk prinsessa och hertiginna av Västergötland
Polycytemia vera

Polycytemia vera är en blodsjukdom som innebär att det produceras för många röda blodkroppar. Det kan dessutom finnas en överproduktion av vita blodkroppar och trombocyter. Det ökade antalet röda blodkroppar gör att blodet flyter trögare.

Sjukdomen kallas även Vaquez-Oslers sjukdom eller enbart Vaquez sjukdom efter dess upptäckare.

Sekundär polycytemi
Polycytemia vera måste skiljas från sekundär polycytemi. Sekundär polycytemi beror på en ökning av erytropoetin (EPO) som ger en ökning av röda blodkroppar. Denna uppstår naturligt på stor höjd och vid sjukdomar med dålig syretillgång i kroppen.

Symtom
Patienten kan få symtom som vid dålig cirkulation då det höga blodvärdet ökar blodets viskositet. Ibland föreligger järnbrist på grund av den snabba blodbildningen. Denna behandlas dock inte då järnbristen bidrar till att hålla nere den höga erytrocytproduktionen.

Vid diagnos kan patienter uppvisa följande symtom: 
 
 nedsatt livskvalitet
 trötthet
 sömnsvårigheter
 klåda, framför allt efter dusch
 huvudvärk
 ansiktsrodnad
 stickningar i fingrar och tår

Behandling
Behandling sker genom att:

 Man tappar patienten på ca 4 dl blod, vanligtvis var 4:e till var 6:e vecka, för att hålla EVF < 0,45. 
 Ibland ges interferon eller cellgifter (benmärgshämmande läkemedel). 
 Blodförtunnande läkemedel för att minska risken för tromboser

Det går inte att bota Polycytemia vera, men blodtappning gör ofta att den drabbade kan leva ett väl fungerande liv. 
Vanligt är även att behandling sker med den radioaktiva fosforisotopen P-32. Patienten får dricka vattenlösning med P-32 vartefter fosforet binds till benmärgen och då P-32 är en ren betastrålare ges lokal stråldos till benmärgen vilket hämmar överproduktionen av röda blodkroppar. Vanligt är att en P-32 behandling är patienten behjälplig i 1-2 år vartefter den kan upprepas vid behov. Vid många behandlingar kommer stråldosen till benmärgen slutligen vara den begränsande faktorn till när mer sådan behandling ej kan ges.

Se även
 Polycytemi

Källor

Noter

Externa länkar
 Polycytemia vera - Blodcancerförbundet (pdf)
 Polycytemia vera - Internetmedicin
 Polycytemia vera - Praktisk medicin

Blodsjukdomar
Benmärgssjukdomar