kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Varningstriangel

Varningstriangel är ett tillbehör som används för att varna andra trafikanter att en bil står olämpligt till längs en väg eller annan situation som medför risk eller fara. Varningstriangeln ska användas tillsammans med varningsblinkers på fordonet.

Användning
Varningstriangeln består av tre sidor med reflexer samt en stadig fot. Fordon som befinner sig i nödsituation och måste stanna på en väg där detta är olämpligt måste sätta ut en varningstriangel ett visst avstånd från fordonet. Det kan krävas två varningstrianglar, i båda körfält, om det är skymd sikt och smal väg. I många länder är det lag på att varningstriangel måste finnas i fordonet. Olika länder har olika lagkrav på hur långt innan och efter varningstriangeln ska placeras.

Sverige
Enligt Trafikverket ska varningstriangeln placeras minst 100m innan fordonet, på vägar där hastigheten överskrider 50km/timmen.

Storbritannien
Enligt lag måste varningstriangeln placeras minst 45m innan fordonet, i samma körfält, dock ej på motorväg.

Mediciner och varningstriangeln

Tidigare hade vissa typer av mediciner, de narkotikaklassade, en varningstriangel angiven på förpackningen. Denna hade funktionen att varna användaren om att medicinen kunde påverka förmågan att bland annat köra bil, samt att förtäring av alkohol skulle undvikas under behandlingen.
Varningstriangeln fyllde även funktionen att visa att läkemedlet eventuellt kan vara beroendeframkallande.

Efter ett beslut slutade varningstriangeln att användas och efter 2006 är inga mediciner försedda med denna beteckning. Motiveringen var inte att varningstriangelns symbolik var ogrundad, utan att hela märkningen var bristfällig eftersom även ej narkotikaklassade mediciner kan påverka patientens förmåga att leva normalt.
Bland annat hade starka smärtstillande medel (opioider, samt kombinationspreparat innehållande opioider) som exempelvis Dexofen, Citodon och Morfin samt lugnande medel som Stesolid och Xanor varningstriangel.

Referenser

Symboler
Trafiksäkerhet
På väg med miss Daisy

På väg med miss Daisy (engelska: Driving Miss Daisy) är en amerikansk dramafilm från 1989 i regi av Bruce Beresford. Filmen är baserad på en pjäs av Alfred Uhry. I huvudrollerna ses Morgan Freeman, Jessica Tandy och Dan Aykroyd. 
Filmen blev oväntat väldigt framgångsrik och belönades med hela fyra Oscars; för Bästa kvinnliga huvudroll (Jessica Tandy), Bästa makeup, Bästa film och Bästa manus efter förlaga. Den var nominerad till ytterligare fem Oscars. Den är en av endast tre filmer som vunnit bästa film utan att regissören nominerats för bästa regi. Filmen hade svensk premiär den 6 april 1990.

Rollista i urval 
 Morgan Freeman - Hoke Colburn
 Jessica Tandy - Daisy Werthan
 Dan Aykroyd - Boolie Werthan
 Patti LuPone - Florine Werthan
 Esther Rolle - Idella
 Joann Havrilla - Miss McClatchey
 William Hall, Jr. - Oscar
 Muriel Moore - Miriam
 Sylvia Kaler - Beulah
 Crystal R. Fox - Katey Bell

Referenser

Externa länkar 
 

Filmer 1989
Amerikanska dramakomedifilmer
Oscar för bästa film
Georgia på film
Filmer i regi av Bruce Beresford
Engelskspråkiga filmer
Hebreiskspråkiga filmer
Filmmusik av Hans Zimmer
Filmer vars kvinnliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
Golden Globe Award för bästa film – musikal eller komedi
Filmer om ras och etnicitet
Cheiron

Cheiron (jämför grekiskans cheir, 'hand', och ergon, 'arbete' – "handarbete" eller "hantverk") var en svensk inspelningsstudio på Kungsholmen i Stockholm samt ett musikproducent-kollektiv. Studion och kollektivet var aktivt mellan 1992 och 2000, och under den senare delen av 1990-talet nådde de stora internationella framgångar.

Historia 
DJ-kollektivet Swemix delade 1991 upp sin verksamhet och sålde av sin DJ-remix-verksamhet. Året efter splittrades åter företaget, nu i en del för musikproduktion och en del för förlag och skivbolag. Den senare, Swemix Records and Publishing, togs över av Denniz Pop och döptes om till Cheiron Productions med lokal på Drottningholmsvägen 35 på Kungsholmen i Stockholm. Samtidigt blev Tom Talomaa en del av företaget. Första skivan som släpptes var "It's My Life" med Dr. Alban 1992. Året efter förde Denniz Pop, tillsammans med partnern Douglas Carr, Ace of Base till förstaplatsen på Billboardlistan med "The Sign". Cheiron utvecklades och kom att bli grogrund för flera världskända låtskrivare och producenter, inklusive Max Martin som blev del av kollektivet 1993. Samtidigt skrevs låtar för debutalbumet med Backstreet Boys, som Cheiron också producerade, och som blev början på Cheirons internationella framgångar.

Världskända artister och grupper, som Five, Celine Dion, E-type, Meja, Britney Spears,  Tina Turner och Dana Dragomir producerades av Cheiron och fick hits med låtar skrivna av låtskrivarna Douglas Carr, Jörgen Elofsson, Herbie Crichlow, Andreas Carlsson, Kristian Lundin, Per Magnusson och David Kreuger.

Efter Denniz Pops död 1998 beslutade de inblandade att fortsätta verksamheten tills att man upplevde en risk att kvaliteten skulle bli lidande. Den 31 december 2000 lades verksamheten ner.

Hösten 2008 sändes en dokumentärserie till Denniz Pops minne i Sveriges Radio – Cheiron – en popsaga – av Fredrik Eliasson. Serien innehåller bland annat en intervju med Max Martin. År 2015 gjorde Eliasson uppföljaren Arvet efter Cheiron - en oändlig historia för Sveriges Radio, där Max Martin åter ställde upp för intervju. Cheiron har även porträtterats i tv-serien Det svenska popundret av SVT från 2019.

Referenser 

Inspelningsstudior
Nystad

Nystad () är en stad i landskapet Egentliga Finland i Finland. Staden hör till den ekonomiska regionen Nystadsregionen.
Folkmängden i Nystad uppgick den 31 oktober 2013 till 15 487 invånare och stadens landareal utgör 502 kvadratkilometer.

Nystads språkliga status är enspråkigt finsk.

Historia 
Staden Nystad grundades av Gustav II Adolf 19 april 1617 och här slöts också freden i Nystad mellan Sverige och Ryssland den 30 augusti 1721. Under åren 1646-1681 var Nystad huvudsäte för grevskapet Vasaborg. Därför var staden också känd under parallellnamnet Vasaborg.

Nystad var utgångspunkt för den första telegrafkabeln mellan Sverige och Finland.

Administrativ historik
Tidigare självständiga kommuner som har gått upp i Nystad är Nystads landskommun (1 januari 1969), Pyhämaa (1 januari 1974), Lokalax (1 januari 1981) och Kaland (1 januari 1993).

Geografi
I Nystad finns byarna Balkis, Kingo, Kuddholm och Rågö. Här finns också ön Lökö samt egendomarna Sundholm och Torlax.

Politik

Mandatfördelning i Nystads stad, valen 1976–2021

Industri 

I Nystad har det sedan 1960-talet tillverkats bilar i Valmets regi. 1992 löste Valmet ut Saab ur samarbetet och sedan 1999 har fabriken varit en del i Metsokoncernen. Omsättningen var 1998 omkring 715 miljoner FIM och 1 500 personer var anställda. Bilmärken som Saab, Talbot, Lada, Opel, Think City (norsk elbil), Garia (dansk Golfbil) och Porsche Boxster samt  Porsche Cayman och Fisker Karma har tillverkats här under årens lopp. Den sista Saab 96 V4 tillverkades här. På senare år har fabriken som Valmet Automotive igen fått ett uppsving och börjat tillverka olika bil modeller för Mercedes-Benz.

En annan stor arbetsgivare i regionen är kemiföretaget Kemira som tillverkar konstgödsel till lantbruket.

Båtvarvet Uudenkaupungin Työvene tillverkar båtar och mindre fartyg, främst för myndighetsbruk. Bland annat är flera svenska landsvägsfärjor byggda här.

Demografi

Befolkningsutveckling

Kultur 

Varje år i juli anordnas i Nystad ett veckolångt firande till minne av Bernhard Crusell. Crusellveckan inbjuder till flera konserter med tonvikt på träblåsinstrument.

Konstnären Alvar Gullichsens absurda Bonk Museum är beläget på Siltakatu 2 i Nystad.

Idrott 
Stadens främsta idrottslag är basketlaget Uusikaupunki Korihait som blev finska mästare 1990 och kom på andra plats 1995.

Källor 
 Nystads officiella webbplats    Läst 6 december 2013.

Noter

Externa länkar 

 Det excentriska Bonk museets webbplats    Läst 6 december 2013.

 
Finlands kommuner
Thomas Hope

Thomas Hope, född 30 augusti 1769 i Amsterdam, död 2 februari 1831 i London, var en engelsk konstsamlare, bankman, författare och filosof.

Noter

Brittiska författare
Män
Födda 1769
Avlidna 1831
Ledamöter av Royal Society
Författare från Amsterdam
AFI (musikgrupp)

AFI (kort för A Fire Inside), är ett amerikanskt rockband.

AFI grundades 1991 av Davey Havok (sång), Mark Stopholese (gitarr), Vic Chalker (bas) och Adam Carson (trummor). Basisten Vic förlorade intresset och ersattes av Geoff Kresge. Kresge lämnade AFI för att bli medlem i Tiger Army och platsen fylldes av Hunter Burgan. 1998 ersattes Mark Stopholese av Jade Puget, som då spelade i bandet Loose Change.

Medlemmar 
 Davey Havok (född 20 november, 1975) – sång
 Jade Puget (född 28 november, 1972) – gitarr
 Hunter Burgan (född 14 maj, 1976) – basgitarr
 Adam Carson (född 5 februari, 1975) – trummor

Diskografi

Album

EP

Videografi

Externa länkar 

AFI officiell webbplats

Amerikanska punkband
Pohjanmaa (fartyg)

Minfartyget Pohjanmaa var den finska marinens flaggskepp. Fartyget fungerade även som skolfartyg för de finländska sjökadetterna från sjökrigsskolan. Fartyget byggdes på Wärtsiläs Sandvikens varv i  Helsingfors och togs i bruk år 1979. Pohjanmaa moderniserades mellan åren 1997 och 1998 varvid navigerings-, min- och artillerisystemen förnyades. År 2007 ändrades färgschemat från camouflage till ljusgrå, den bakersta 40mm kanonen togs också bort då den hade begränsade skjutmöjligheter och då gavs plats för en modernare hydraulisk lyftkran till en modernare livbåt. Fartyget såldes 2016. 

Fartygets hemmahamn var Vasa (i Österbotten). Pohjanmaa tillhör den 5. Minflottiljen som är baserad vid Obbnäs, ca 50 km väster om Helsingfors.

Fartyg av klassen 
 Pohjanmaa (01)

Om namnet 
Pohjanmaa är det finska namnet på landskapet och länet Österbotten. Namnet har tidigare använts av Pojama -klassen.

Källor 

Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1979
Fartyg byggda i Helsingfors
Balkh

Balkh (persiska & pashto: بلخ) är en mindre stad i provinsen Balkh i nuvarande norra Afghanistan. I kilinskrifter kallas staden Bhachtris och av grekerna Baktra och efter vilken landskapet Baktriana fått sitt namn. Den är den traditionella huvudorten i det historiska landskapet Baktrien och hade en beräknad folkmängd av 14 700 invånare 2012. På 500-talet f.Kr. erövrades staden av perserkungen Kyros II och införlivades i det akemenidiska riket. Staden kallades för ”städernas moder” av araberna som invaderade det som nu är Afghanistan och införde islam som religion. Balkh förstördes 1220 av Djingis khan och har aldrig lyckats resa sig till sin gamla storhet. År 1369 erövrade timuriderna staden.

En av sidenvägens sträckningar går genom staden, och här ska religionsstiftaren Zarathustra ha tagits emot av kung Vishtaspa och predikat sin religion.

Balkh är en viktig knutpunkt för persisk kultur, språk och litteratur. Staden är uppsatt på Afghanistans lista på förslag till världsarv.

Marco Polo (1254–1324) beskriver Balkh i sin reseberättelse:

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

Orter i Balkh (provins)
Tentativa världsarv i Afghanistan
Oscar för bästa manliga huvudroll

Nedan följer en lista över vinnare och nominerade av en Oscar för Bästa manliga huvudroll. Priset har delats ut i den här kategorin sedan den allra första Oscarsgalan, då Emil Jannings vann för roller i två filmer. Svensken Max von Sydow blev 1988 nominerad i kategorin för sin roll i Pelle Erövraren.

Vinnare presenteras överst i fetstil och gul färg, och övriga nominerade följer efter. Året avser det år som filmerna hade premiär i USA, varpå skådespelarna tilldelades priset på galan året efter.

Vinnare och nominerade

1920-talet

1930-talet

1940-talet

1950-talet

1960-talet

1970-talet

1980-talet

1990-talet

2000-talet

2010-talet

2020-talet

Skådespelare med flera vinster 
3 vinster:
 Daniel Day-Lewis

2 vinster:

 Marlon Brando
 Gary Cooper
 Tom Hanks
 Dustin Hoffman
 Anthony Hopkins
 Fredric March
 Jack Nicholson
 Sean Penn
 Spencer Tracy

Skådespelare med flera nomineringar 
9 nomineringar:
 Laurence Olivier
 Spencer Tracy

8 nomineringar:
 Paul Newman
 Jack Nicholson
 Peter O'Toole

7 nomineringar:
 Marlon Brando
 Dustin Hoffman
 Jack Lemmon

6 nomineringar:
 Richard Burton
 Daniel Day-Lewis
 Denzel Washington

5 nomineringar:
 Gary Cooper
 Robert De Niro
 Leonardo DiCaprio
 Tom Hanks
 Fredric March
 Paul Muni
 Al Pacino
 Gregory Peck
 Sean Penn
 James Stewart

4 nomineringar:
 Warren Beatty
 Charles Boyer
 Michael Caine
 Albert Finney
 Anthony Hopkins
 Burt Lancaster

3 nomineringar:

 Humphrey Bogart
 Jeff Bridges
 James Cagney
 Montgomery Clift
 George Clooney
 Ronald Colman
 Bradley Cooper
 Bing Crosby
 Russell Crowe
 Johnny Depp
 Kirk Douglas
 Robert Duvall
 Morgan Freeman
 Clark Gable
 William Holden
 William Hurt
 Charles Laughton
 Marcello Mastroianni
 Viggo Mortensen
 Gary Oldman
 Joaquin Phoenix
 William Powell
 Jon Voight
 Robin Williams

2 nomineringar:

 Alan Arkin
 Christian Bale
 Javier Bardem
 Wallace Beery
 Nicolas Cage
 Tom Cruise
 Matt Damon
 James Dean
 Robert Donat
 Richard Dreyfuss
 Clint Eastwood
 José Ferrer
 Peter Finch
 Colin Firth
 Henry Fonda
 Ryan Gosling
 Cary Grant
 Alec Guinness
 Gene Hackman
 Richard Harris
 Rex Harrison
 Leslie Howard
 Walter Huston
 Ben Kingsley
 Walter Matthau
 Robert Montgomery
 Nick Nolte
 Walter Pidgeon
 Brad Pitt
 Sidney Poitier
 Anthony Quinn
 Eddie Redmayne
 Mickey Rooney
 Geoffrey Rush
 Maximilian Schell
 George C. Scott
 Peter Sellers
 Will Smith
 Rod Steiger
 John Travolta
 John Wayne

Delat pris 
En enda gång har priset delats mellan två tävlande; detta skedde 1932 då Fredric March och Wallace Beery delade på priset. March hade fått en enda juryröst mer än Beery, men eftersom marginalen dem emellan var så liten ansågs det mest rättvist att de fick varsin statyett. Enligt dagens regler låter detta sig inte göras.

Se även 
 Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
 Oscar för bästa manliga biroll
 Oscar för bästa kvinnliga biroll

Manliga huvudroll
Tuima-klass

Tuima-klass var en fartygsklass bestående av snabba robotbåtar i den finländska marinen.

Historia
Tuima-klassen byggdes åren 1974-1975 i Sovjetunionen och var av Sovjetisk Osa II-klass. När robotbeväpningen blev föråldrad i slutet på 1980-talet beslöts det att fartygen skulle byggas om till snabba minläggare. Fartygen Tuima och Tuuli modifierades åren 1993-1994 vid Nystads rederi och i processen tog man bort de föråldrade sjömålsrobotarna, förnyade backerna, installerade minskenor och minförflyttningsutrustning samt förnyade vapnens riktningssystem. Fartygen Tuisku och Tyrsky genomgick senare en lättare grundförbättring för att omvandla dem till minfartyg. Tuima-klassens fartyg tillhörde den 5. minflottiljen som var baserad vid Obbnäs, cirka 50 km väster om Helsingfors.

Tuima-klassen togs ur bruk 2002–2003. Fartygen låg en tid i Lovisa och det var tänkt att en av dem skulle ställas ut i det nya marinmuseet i Kotka. I oktober meddelade dock det finska försvarsministeriet att samtliga fyra robotbåtar skulle säljas till Egypten, där de skulle iståndsättas och tas i aktivt bruk. Fartygen ersattes av Rauma-klassens robotbåtar.

Egenskaper 
Tuima-klassens robotbåtar hade tre stycken 56-cylindriga stjärnmotorer om 3 500 kWh. Under grundrenoveringen tog man bort den mellersta motorn och propellern ur Tuima och Tuuli för att man skulle få plats med minläggningsutrustning. Reparationerna gjordes vid Nystads varv åren 1993-1994. Samtidigt sänktes topphastigheten med åtta knop. Tuisku och Tyrsky byggdes enbart lite om och där byttes enbart robotutrustningen ut mot minor.

Benämningar
Tuima (11)
Tuuli (12)
Tuisku (14)
Tyrsky (16)

Referenser
Orazio Gentileschi

Orazio Gentileschi, född 9 juli 1563 i Pisa, Italien, död 11 september 1639 i London, England, var en italiensk målare under manierismen och barocken, efterföljare till Caravaggio. Han var far till Artemisia Gentileschi.

Gentileschi verkade från 1586 i Rom, och från 1626 var han hovmålare hos Karl I av England. Hans måleri gick i en känslomässigt lättare stil, och hans färgskala blev så småningom ljusare än Caravaggios, även om dennes naturalistiska stil även i fortsättningen utövade det dominerande inflytandet på Gentileschis verk.

Källor

Externa länkar

 

Personer från Pisa
Födda 1563
Avlidna 1639
Italienska barockmålare
Män
Femte minflottiljen

Femte minflottiljen () var en finländsk marinflottilj inom Försvarsmakten som verkade mellan 1 juli 1994 och 31 december 2014. Förbandets stab var förlagt till Obbnäs i Nyland.

Verksamhet
Flottiljen tillhörde Finska vikens Marinkommando och var ett av Marinens operativa truppenheter. Femte minflottiljen var en beredskapsenhet som koncentrerade sig på minkrigsföring. Förbandets hemmabas låg i Obbnäs, ca 50 km väster om Helsingfors. Till flottiljen hörde ca 80 officerare och 100 beväringar. I flottiljen ingick även den krävande utbildningen av röjdykare och attackdykare för den finska marinen.

Tillhörande fartyg
Tuima-klassen (Tuima, Tuuli, Tuisku och Tyrsky)
Pohjanmaa
Porkkala
Mursu
Hylje
Jymy

Externa länkar
Femte minflottiljens officiella webbplats 

Ej längre existerande finländska militärförband
Finländska militära enheter bildade 1994
Finländska militära enheter upplösta 2014
Tarquinius Priscus

Lucius Tarquinius Priscus (den äldre) var enligt traditionen Kungariket Roms femte kung och den förste etruskiska kungen. Han regerade 616 f.Kr. – 578 f.Kr..

Tarquinius Priscus var son till Damaratus från Korinth som hade flytt från sin hemstad och bosatt sig i Tarquinii (nuvarande Tarquinia) och där gift sig och fått två barn, Aruns och Lucumo.
 
Aruns avled före fadern, som ovetande om att Aruns hustru väntade barn, testamenterat sin förmögenhet till sin andre son, Lucumo. Damaratus avled sedan innan Aruns son, som sedan fick namnet Egerius, föddes.

Lucumo ärvde på det sättet hela faderns förmögenhet vilket han var mycket stolt över. Ännu stoltare blev han sedan han gift sig med den förnäma och för sina insikter i den etruskiska spådomskonsten berömda Tanaquil, "ett fruntimmer af ganska hög börd".

I Tarquinii föraktades Lucumo som son till en landsflyktig främling och Tanaquil, driven av ärelystnad, förmådde honom att utvandra till Rom för att där vinna en mera lysande ställning. I Rom blev Tarquinius, som han nu kallades, förtrogen med kung Ancus Marcius som slutligen satte honom till förmyndare för sina söner.

Tarquinius Priscus lyckades sedan bli vald till kung och utövade sedan kungamakten med klokhet och kraft.

Med hans trontillträde inleddes en period av starkt etruskiskt inflytande som inte upphörde förrän den romerska republiken bildades 509 f.Kr..

Han förde framgångsrikt krig med latinerna, inrättade i Rom de så kallade stora festspelen och lät anlägga stadens första stora avloppsledning (cloaca maxima) och Forum Romanum samt uppföra byggnader som till exempel Circus Maximus och Jupitertemplet på Capitolium, som skulle göra Rom värdigt att bli huvudstad i Latium.

Med Tarquinius började nämligen den romerska kungatidens erövrings- och storpolitik som sedan fullföljdes av hans måg, Servius Tullius och son Tarquinius Superbus. Tarquinius ska ha fördubblat senaten och ridderskapet genom att uppta nya släkter.

Efter en regeringstid på 38 år föll han offer för två mördare, lejda av sin företrädare Ancus söner.

Asteroiden 13653 Priscus är uppkallad efter honom.

Noter 

Romerska kungar
Män
Sjunde robotflottiljen

Sjunde robotflottiljen (finska: 7. Ohjuslaivue) var en finländsk marinflottilj inom Försvarsmakten som verkade mellan 1 juni 1969 och 31 december 2014.

Verksamhet
Flottiljen var en beredskapsenhet och tillhöde Finska vikens Marinkommando och var ett av Marinens operativa truppenheter. Omkring 20 beväringar gjorde sin värnplikt vid flottiljen i varje kontingent.

Chefsbåt
Raju (N:o 512)

Helsinki-klassens robotbåtar
Rauma (N:o 70)
Raahe (N:o 71)
Porvoo (N:o 72)
Naantali (N:o 73)

Luftkuddefarkost
Tuuli (N:o 10)

Ej längre existerande finländska militärförband
Finländska militära enheter bildade 1969
Finländska militära enheter upplösta 2014
Umkhonto

Umkhonto (zulu: spjut) är en sydafrikansk luftvärnsrobot som avfyras vertikalt från en transport- och avfyringstub, styrs under början av banan med tröghetsnavigering mot en mållåsningspunkt där IR-målsökaren låser och tar över styrningen. 

Mot manövrerande mål kan roboten få mållägesuppdatering via datalänk från avfyrande fartyg. Roboten använder en kombination av aerodynamisk styrning med stjärtmonterade roder och vektorstyrning av motordragkraften. Vektorstyrningssystemet liknar det som används på jaktroboten A-Darter medan IR-målsökaren är en variant av tvåfärgsmålsökaren för U-Darter och alltså inte bildalstrande. Umkhonto-IR har en räckvidd på 12 km i horisontalled och 10 km i höjd. Den finska marinen valde år 2002 att utrusta sex nya fartyg från Skvadron 2000-programmet med Umkhonto IR-robotar. I och med förändringar i Skvadron 2000-programmet så har nu de nya smygrobotbåtarna av Hamina-klassen utrustats med dessa, och den överblivna materielen har installerats på marinens två minfartyg av Hämeenmaa-klassen i samband med deras nyligen genomförda modernisering. Roboten valdes senare även av Sydafrika för dess nya korvetter av Valour-klassen.

Konceptet innebär att Umkhonto är den första vertikalstartande IR-roboten såväl som den första luftvärnsroboten med IR-målsökare som låser efter avfyring (lock after launch). Eldledningssystemet möjliggör samtidig insats mot åtta olika mål. Umkhonto-IR har ca 12 km max räckvidd och är främst ett vapen för egenskydd. Den radarmålsökande Umkhonto-R har ca 25 km räckvidd och kan därmed även erbjuda skydd av flera enheter. Det finns ännu ingen kund för Umkhonto-R men Kentron offererade under 2000 systemet till Chile för deras framtida Tridenteklass.

Egenskaper

Se även 
Umkhonto we Sizwe, ANC:s milis

Externa länkar
Kentron Dynamics hemsida

Luftvärnsrobotar