kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Matisyahu

Matisyahu, född Matthew Paul Miller, den 30 juni, 1979 i West Chester, Pennsylvania, USA, är en amerikansk chasidisk-judisk reggae- och rocksångare, singjay och låtskrivare. Hans album Youth från 2006 har rönt stor framgång i USA där det bland annat tagit sig så högt upp som till fjärdeplatsen på Billboardlistan. Spår 3 på albumet Light från 2009, One Day, blev en ny hit för Matisyahu. 
2012 släppte Matisyahu albumet Spark Seeker med den stora hiten "Sun shine". Låtarna One Day och Sunshine har slagit igenom stort digitalt på YouTube och även bl.a. på Spotify med vardera 21 miljoner uppspelningar, och låten "King Without A Crown" har spelats 50 miljoner gånger.

Matisyahu blandar nutida stilar av reggae, dancehall, rap, beatboxing, och hiphop med mer traditionella sångdisciplinerna som jazzens scatsång och judendomens former för sjungen bön. 2014 släppte Matisyahu albumet Akeda, som skiljer sig något från hans tidigare arbeten, med inslag av symfonisk rock i vissa av låtarna. Matisyahu själv beskrev låtarna som att han i vissa fall "klätt på dem ljud" och allmänt som att "mindre är mer". Akeda låg på iTunes Top 10 en vecka efter skivsläppet.

Scennamnet "Matisyahu" betyder "gåva av Gud".

Diskografi

 (live)

 (EP)

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Matisyahu på allmusic.com

Födda 1979
Amerikanska reggaemusiker
Män
Levande personer
Garpedansberget

Garpedansberget är ett brant och cirka 80 meter högt berg med utsikt över Gamleby och Gamlebyviken i Västerviks kommun.
I berget sas jätten Garpe bo. Trakten är rik av spår från forntiden och berättelser som hör myterna och sägnerna till. Det berättas inte minst om den store jätten Garpe som bodde på berget, och om prinsessor, troll och andra mytiska och folkloristiska figurer.
/ Garpedansberget
Sedan hösten 2007 finns det en skulpturpark på Garpedansberget med över 70 skulpturer i fiberbetong. Bakom konstprojektet står konstnären Jan Pol (Jerzy Przybyl), med stöd från föreningen Kulturkraft i Norra Tjust. Konstverket visar Garpes alla vänner som bjudits in till fest.
/ Skulpturparken Garpes vänner

På berget finns joggingspår och jaktskyttebana.

Berg i Småland
Gamlebys geografi
Berg i Västerviks kommun
Hammarsbadet

Hammarsbadet är en bad- och campingplats vid Gamlebyviken i Gamleby, Västerviks kommun.

Badplatser i Sverige
Campingplatser i Sverige
Gamlebys geografi
Väktarrådet

Denna artikel handlar om den iranska institutionen. För Väktarrådet i tv-serien Buffy och vampyrerna, se Buffy och vampyrerna#Väktarrådet.

Väktarrådet (persiska: شورای نگهبان قانون اساسی, Shora-ye Negaban-e Qanun-e Assassi, oftast bara Shora-ye-Negaban) är en självständig icke-folkvald institution i det iranska statsskicket och består av sex mullor (troslärda) samt sex jurister. Den högste religiöse ledaren i Iran utser de sex troslärda. Chefen för rättsväsendet, som själv är utsedd av den högste religiöse ledaren, rekommenderar väktarrådets jurister men dessa utses av den högste ledaren. Väktarrådet har en central kontrollerande roll i Irans politik då den godkänner kandidater till de folkvalda institutionerna parlamentet och expertrådet samt presidenten. Detta råd, ej att förväxla med det så kallade expertrådet, har bland annat som uppgift att värna mot lagstiftning och andra förslag som kan vara 'skadliga' för statsskicket.

Se även
 Irans politik

Irans administration
Misterhults skärgård

Misterhults skärgård är en skärgård och ett naturreservat i Misterhults socken i Oskarshamns kommun som ingår i Oskarshamns skärgård.

Området består av en mängd öar som Vinö, Älö, Äspö och Strupö. Flera av dessa, däribland Vinö, är bebodda året runt. Ett generellt byggnadsförbud, som infördes av Länsstyrelsen redan på 1920-talet, har fredat öarna från storskalig bebyggelse under de senare decennierna. Misterhults skärgård är ett naturreservat som bland annat innefattar Älö, Strupö Marsöarkipelagen och Örö.

Källor
länsstyrelsen om naturreservatet

Naturreservat i Oskarshamns kommun
Skärgårdar i Sverige
Naturskyddsområden bildade 1967
Borodin

Borodin kan syfta på: 

 kompositörern Aleksandr Borodin
 politikern Michail Borodin
Amfibiefordon

Ett amfibiefordon är ett fordon som kan användas både till lands och i större eller mindre utsträckning till sjöss. Amfibiefordon tillverkas ofta för militära ändamål, till exempel Ford GPA och VW Schwimmwagen, men det finns också civila amfibiebilar som Amphicar, Dutton Cars och Gibbs Aquada. 

Guideturer med amfibiebussar har blivit en populär turistattraktion i flera städer. Amsterdam, Rotterdam, Lübeck och Stockholm är några städer som inlett verksamheter med vattenbaserade bussturer.

Se även 
 Amfibieflygplan

Noter

Externa länkar
Lo Wahl

Lo Helena Wahl, född 11 oktober 1970 i Maria Magdalena församling i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Wahl utexaminerades från Teaterhögskolan i Stockholm 1999, men hon medverkade redan innan dess i diverse teater/filmproduktioner, däribland Rederiet i SVT, där hon spelade "Kå-Kå".

Familj
Hon är dotter till författaren Mats Wahl. Hon är gift med musikproducenten Klas B Wahl (tidigare Klas Baggström) och de har två söner.

Filmografi 
1993-1995 – Rederiet - Karin 'Kåkå' Karlsson
 - Susanne

Externa länkar

Källor

Svenska skådespelare
Födda 1970
Kvinnor
Levande personer
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm
Gubbhuvudssläktet

Gubbhuvudssläktet (Cephalocereus) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusar.

Beskrivning
Alla medlemmar i gubbhuvudssläktet är pelarkaktusar och grenar sig rikt, och de flesta växer ganska upprätt, en del upp till 9 meters höjd, med en diameter på 30 centimeter. En del utvecklar tjocka grenar vid basen, men det finns en eller två arter som är mera spretiga. De har starkt markerade åsar, 7-30 stycken, och areolerna sitter oftast ganska tätt och är mycket ulliga. Ullen eller håret är ibland ganska långt och i regel vitt. Antalet taggar per areol kan skifta från 10 till 25. En del är radiära och breder till en viss grad ut sig mot växtkroppen, ungefär 10 kan kallas centrala. Alla taggarna är ganska fina, vanligen vita, grå eller bruna och är 2,5-7,5 centimeter långa. När stammen är fullvuxen, utvecklar areolerna mycket mera hår eller ull. Ibland uppstår detta på ena sidan av en stam och i andra fall runt om stammen på en viss nivå. 

Blomknopparna kommer fram ur ullen i areolerna och är öppna bara över en natt. De är i regel klockformade och jämfört med många andra kaktusar är kronbladen mycket korta. Blomfärgen varierar mestadels i bleka nyanser, vitaktig rosa, karminbrun, blekgul med mera. Frukten är klotrund, 2,5—5 centimeter i diameter.
Blomresterna sitter kvar på frukten. När den är mogen öppnar den sig, nästan som en blomma, men fortfarande sitter den ganska hårt fast på plantan. De små svarta fröna sitter ofta spridda i den klart purpurfärgade kärnan eller i fruktköttet. 

Det vetenskapliga namnet på släktet Cephalocereus kommer av grekiskans cephale’ som betyder huvud, vilket syftar på de huvudliknande och håriga plantorna.

Förekomst
Gubbhuvudssläktet kommer ursprungligen från södra Mexiko, närmare bestämt från Puebla, Oaxaca, Hidalgo, Chiapas och Guanajuato, där det bildar täta och iögonfallande skogar. Förekommer även som krukväxt.

Taxonomi
Synonymer:
Pilocereus Lem. 1839 
Haseltonia Backeb. 1949
Neodawsonia Backeb. 1949

Referenser

IPNI • International Plant Names Index
Desert plants (engelsk)

Kaktusväxter
Gubbhuvud

Gubbhuvud (Cephalocereus senilis) är en suckulent växt inom släktet Cephalocereus och familjen kaktusar. Gubbhuvud är pelarkaktusar och kan grena sig rikt. De flesta växer ganska upprätt, en del upp till 9 meters höjd, med en diameter på 30 centimeter. En del utvecklar tjocka grenar vid basen och de har starkt markerade åsar, 7-30 stycken, och areolerna sitter oftast ganska tätt och är mycket ulliga. Ullen eller håret är ibland ganska långt och i regel vitt. Antalet taggar per areol kan skifta från 10 till 25. En del är radiära och breder till en viss grad ut sig mot växtkroppen, ungefär 10 kan kallas centrala. Alla taggarna är ganska fina, vanligen vita, grå eller bruna och är 2,5-7,5 cm långa. När stammen är fullvuxen, utvecklar areolerna mycket mera hår eller ull. Ibland uppstår detta på ena sidan av en stam och i andra fall runt om stammen på en viss nivå. Blomknopparna kommer fram ur ullen i areolerna och är öppna bara över en natt. De är i regel klockformade och jämfört med många andra katusar är kronbladen mycket korta och blomfärgen är blekgul. Frukten är klotrund, 2,5—5 centimeter i diameter.
Blomrestema sitter kvar på frukten. När den är mogen öppnar den sig, nästan som en blomma, men fortfarande sitter den ganska hårt fast på plantan. De små svarta fröna sitter ofta spridda i den klart purpurfärgade kärnan eller i fruktköttet.

Förekomst
Gubbhuvud tillhör en ganska stor växtgrupp som har stor utbredning. Från Floridas sydspets, genom de flesta av de Västindiska öarna, nordöstra Mexiko, ner till Ecuador och de östligaste delarna av Brasilien. Miljön de växer i varierar också mycket, men många arter växer på havsnivå eller nära den, under varma och fuktiga miljöförhållanden, vilket ger en uppfattning om odlingskraven. Gubbhuvud härstammar från något högre höjder i Mexiko och får inte samma höga luftfuktighet.

Odling
De flesta Cephalocereus är mycket lätta att dra upp från både frön och sticklingar. De kräver med bara några få undantag, en jord som består av 50% humus, eller mer, och resten sand. Bevatningen bör var rikligt från vår till höst. När de är unga bör de stå under lätt skuggat glas. Äldre plantor kan stå i fullt solljus då de har tillräckligt mycket skyddande taggar och ull. Precis som Corryocactus trivs de bäst som friplanterade. På vintern är det säkrast med en minimitemperatur på 10 °C och de bör hållas torra. Gubbhuvud behöver bättre dränering än andra arter i släktet och kräver lite mer noggrann bevattning, speciellt när det gäller unga plantor. Dessa arter klarar emellertid lägre minimitemperatur på vintern, 8 °C eller lägre, under förutsättning att de är helt torra.

Referenser

Kaktusväxter
Krukväxter
Gu Växtindex
Växter i Mexiko
Vaddkaktus

Vaddkaktus (Pilosocereus leucocephalus) är en suckulent växt inom släktet Pilosocereus och familjen kaktusar.

Beskrivning
Vaddkaktus är pelarkaktusar som grenar sig rikt. De flesta växer ganska upprätt, en del upp till 9 meters höjd, med en diameter på 30 centimeter. En del utvecklar tjocka grenar vid basen och har starkt markerade åsar, 7-30 stycken, och areolerna sitter oftast ganska tätt och är mycket ulliga. Ullen eller håret är ibland ganska långt och i regel vitt. Antalet taggar per areol kan skifta från 10 till 25. En del är radiära och breder till en viss grad ut sig mot växtkroppen, ungefär tio kan kallas centrala. Alla taggarna är ganska fina, vanligen vita, grå eller bruna och är 2,5-7,5 centimeter långa. När stammen är fullvuxen, utvecklar areolerna mycket mera hår eller ull. Ibland uppstår detta på ena sidan av en stam och i andra fall runt om stammen på en viss nivå. Blomknopparna kommer fram ur ullen i areolerna och är öppna bara över en natt. De är i regel klockformade och jämfört med många andra kaktusar är kronbladen mycket korta. Blomfärgen är vitaktig rosa. Frukten är klotrund, 2,5—5 centimeter i diameter.
Blomresterna sitter kvar på frukten. När den är mogen öppnar den sig, nästan som en blomma, men fortfarande sitter den ganska hårt fast på plantan. De små svarta fröna sitter ofta spridda i den klart purpurfärgade kärnan eller i fruktköttet.

Förekomst
Pilosocereus är en ganska stor växtgrupp som har stor utbredning. Från Floridas sydspets, genom de flesta av de Västindiska öarna, nordöstra Mexiko, ner till Ecuador och de östligaste delarna av Brasilien. Miljön de växer i varierar också mycket, men många arter växer på havsnivå eller nära den, under varma och fuktiga miljöförhållanden, vilket ger en uppfattning om odlingskraven.

Odling
De flesta Pilosocereus är mycket lätta att dra upp från både frön och sticklingar. De kräver med bara några få undantag, en jord som består av 50% humus, eller mer, och resten sand. Riklig bevattning från vår till höst. När de är unga bör de stå under lätt skuggat glas. Äldre plantor kan stå i fullt solljus då de har tillräckligt mycket skyddande taggar och ull. Precis som Corryocactus trivs de bäst som friplanterade. På vintern är det säkrast med en minimitemperatur på 10°C och de bör hållas torra.

Referenser

Kaktusväxter
Krukväxter
Va Växtindex
Växter i Guatemala
Växter i Honduras
Växter i Mexiko
Pelarkaktussläktet



Beskrivning
Pelarkaktussläktet (Cereus) är mestadels upprättväxande trädlika plantor som grenar sig rikt och kan bli nästan 14 meter höga med en stamdiameter på 30 centimeter. Det finns också en del lågväxande eller till och med marktäckande arter som bildar täta snår av stammar, vilka inte blir mer än en meter långa. Dessa plantor har starkt markerade åsar, 4 till 7 stycken, som ibland är djupt inskurna så att de blir ganska smala, speciellt på nya stammar. Andra arter, exempelvis C. aethiops, har rundade åsar. De cirkelrunda areolerna sitter med 2,5-5 centimeters mellanrum och har ofta vit eller brun ull. Taggarna är i regel uppdelade på radiärtaggar och centraltagg. De är mellan tre och tolv till antalet och grå bruna eller svarta och styva. Taggarnas längd varierar från 0,6 till 6,3 centimeter och de står ut från de gröna eller blåaktiga stammarna. 

Blommorna kommer fram ur areolerna på gamla eller nya stammar, men inte nära tillväxtpunkten. Blommorna är ganska stora och trumpetformade med en lång pip som har grönaktiga fjäll på utsidan. Dessa nattliga blommor i olika nyanser av grönaktigt vitt, vitt eller rosa kan bli 10-12,5 centimeter i diameter. Frukterna är något ovala, upp till 12,5 centimeter långa och 7,5 centimeter breda, köttiga och släta utanpå. Som mogna är de klart röda och har en tilltalande fruktliknande doft.

Förekomst
Arterna i detta släkte finns i en stor del av Sydamerika, speciellt i länderna öster om Anderna, men också på Curaçao, och några andra av de Västindiska öarna, där C. repandus förekommer. De växer från havsnivå och upp till höjdnivåer där det förekommer frost på vintern.

Taxonomi
Cereus är förmodligen det mest svårbegripliga släktet inom hela kaktusfamiljen. Även om själva namnet är ett av de äldsta bland kaktusarna, och blev antaget redan 1754 av Philip Miller, så finns det fortfarande en hel del oklarheter.

Synonymer: 
Piptanthocereus Riccobono 1909
Subpilocereus Backeb. 1938
Mirabella F.Ritter 1979

Referenser
 

Kaktusväxter
Skårkaktussläktet

Skårkaktussläktet (Coryphantha) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusväxter.

Beskrivning
Arter inom skårkaktussläktet är i regel klotformade plantor som växer ensamma eller bildar tuvor. De är i regel kraftigt vårtbildande. Varje vårta har en cirkelrund eller oval areol med en till tio taggar eller fler. Hos vissa arter är en eller två taggar kraftigare och hakformiga. De är mestadels inte mer än 2,5 centimeter långa och varierar i färg. Blommorna är från 1,3–5 centimeter i diameter, något trattformade och kan nästan ha vilken färg som helst utom blå, som inte finns hos någon kaktusblomma. De yttre kronbladen är ibland något håriga. Frukterna är vanligtvis äggformade, ibland så långa som 5 centimeter men oftast mindre. De är ganska köttiga och är gröna eller röda då de är mogna. 

Det vetenskapliga namnet Coryphantha härstammar från grekiskans coryphe’s som betyder huvud och a’nthos som betyder blomma.

Förekomst
Skårkaktusar har stor utbredning i Nordamerika, från Alberta i Kanada i norr till de sydvästra staterna i USA och i Mexiko. Förhållandena de växer under varierar mycket. De växer bland gräs och under träd i norr, där det är snö och stark frost på vintern, lika väl som i varma och torra områden.

Referenser

Kaktusväxter
Fingervårtkaktus

Fingervårtkaktus (Mammillaria elongata) är en suckulent växt inom släktet Mammillaria och familjen kaktusar. Fingervårtkaktus har tunn cylinderformad kropp med gula till rödaktiga taggar, får blekgula blommor och röd frukt. Ofta hittar man cristata-former av fingervårtkaktus i handeln. 

Ursprungligen från Mexiko.

Odling
Trivs bäst på så solig plats som möjligt hela året. Sommartid kan den vistas utomhus, men se bara till så att det inte regnar på krukan, då mycket vatten är det största hotet. Vattna rejält så jorden blir genomvattnad, men låt den sedan torka upp ordentligt före nästa vattning. Vintertid vattnas den mycket sparsamt. Använd svag kaktusnäring under sommarmånaderna, ingenting resten av året. För mycket näring gör att kaktusen får svårt att klara vintern. På sommaren är en temperatur på cirka 20° lagom, gärna med svalare nätter. På vintern kan den klara sig med 5-10°, men ingen frost. Ju svalare vintertid, desto lättare kommer blomningen igång på våren. Omplantering behöver sällan göras varje år, men när det behövs ska jorden innehålla mycket dränerande material.

Referenser

Kaktusväxter
Krukväxter
Fi Växtindex
Växter i Mexiko
Cristata

Cristata eller kristatform kallas det när kaktusar (och andra suckulenta växter) plötsligt intar olika skrynkliga ormliknande former. Det är ganska ovanligt i naturen och orsaken är inte känd. I odling är det desto vanligare eftersom de cristata formerna ses som exotiska och förökas. Blomningen och fruktsättningen blir lidande av missbildningen. Fenomenet liknar monstruosa, vilket är när pelarkaktusar, som i normala fall bara ha en eller några få tillväxtpunkter i toppen, istället växer åt alla håll.

Växtmorfologi
Paul Bostaph

Paul Steven Bostaph, född 6 mars 1964 i San Francisco, Kalifornien, är en amerikansk trummis. Han är mest känd som trummis i det amerikanska thrash metal-bandet Slayer 1992–1996, 1997–2001 och från 2013. Han har även spelat med Forbidden, Testament, Systematic och Exodus.

Diskografi

Med Forbidden

Med Testament

Med Slayer

Med Systematic

Med Exodus

Externa länkar

 Paul Bostaph – officiell webbplats

Slayer
Födda 1964
Amerikanska metaltrummisar
Män
Levande personer
Musiker från San Francisco
Majoritetsledare

En majoritetsledare är i amerikansk politik en benämning för en ledare för den partigrupp som har majoriteten en kammare av USA:s kongress eller någon av USA:s delstatsförsamlingar. Den exakta innebörden av rollen varierar mellan olika lagstiftande församlingar.

USA:s kongress

USA:s senat 
Enligt senatens formella regelverk är alla 100 senatorer formellt jämbördiga, men i praktiken fungerar det inte alls så. Majoritetsledaren är den i praktiken viktigaste posten i senaten då denne, enligt ett avgörande () som infördes 1937 av senatens president John Nance Garner som kom att utgöra sedvana, har företräde framför alla andra senatorer att ges ordet för att göra anföranden i kammaren (), liksom att därigenom representera partiet med majoritet och på så sätt kunna schemalägga när omröstningar ska ske. 

Majoritetsledaren är vald som ordförande för den egna partigruppen, enligt det egna partiets regelverk, och övergår automatiskt till rollen som minoritetsledare när partiet förlorar majoritetsställning i senaten och vice versa. Minoritetsledaren har enligt sedvanerätten företräde framför alla andra senatorer förutom majoritetsledaren. Det var först under 1920-talet som formella ledarposter för partierna i senaten infördes.

Till skillnad från talmannen i USA:s representanthus så har senatens president (som även är USA:s vicepresident) och presidenten pro tempore, som formellt är ledare för senaten som institution, ingen ledande partipolitisk roll i senaten. Vicepresidenten kan presidera i kammaren och kan i regelavgöranden påverka senatens funktionssätt, men har enbart en utslagsröst i kammarens voteringar vid jämna omröstningar och är formellt ingen fullvärdig senator. Presidenten pro tempore är av hävd den senator med längst tjänstetid i senaten från majoritetspartiet.

Den nuvarande majoritetsledaren i USA:s senat är demokraten Chuck Schumer från New York.

USA:s representanthus
I USA:s representanthus väljs ledaren i partigruppen med majoritet till talman. Talmannen leder representanthuset i såväl formell (institutionens ledare) och praktisk mening (partipolitisk agendasättare). Talmannen brukar inte presidera i kammaren annat än vid särskilda tillfällen (ordförandeskapet i kammaren delegeras vanligen till yngre ledamöter av det egna partiet) och deltar av hävd vanligen inte heller i debatten i kammaren. Majoritetsledaren fungerar i debatten som talmannens ställföreträdande för att driva majoritetspartiets politiska agenda.

Se även
 Caucus
 Gruppledare
 Whip

Referenser

Noter

USA:s kongress
Politik i USA
Listor över amerikanska politiker
Symeon

Denna artikel behandlar den bibliska personen. För andra med namnet Symeon, se Simeon.

Symeon var enligt Lukasevangeliet en from jude. Han hade fått i löfte av Gud att inte dö förrän han skådat Messias. I kapitel 2 berättas det om när Symeon i templet möter den nyfödde Jesus och dennes föräldrar.

Symeons lovsång (Lukasevangeliet 2:29–32), på latin Nunc dimittis, sjunges bland annat vid Completorium (den dagliga kvällsbönen i exempelvis kloster).

Herre, nu låter du din tjänare gå hem,
i frid, som du har lovat.
Ty mina ögon har skådat frälsningen
som du har berett åt alla folk,
ett ljus med uppenbarelse åt hedningarna
och härlighet åt ditt folk Israel.

Externa länkar

Personer i Nya testamentet
Helgon
Joachim Gersdorff

Joachim eller Jochum Gersdorff, född den 11 november 1611, död den 19 april 1661, var en dansk adelsman, bland annat länsman på Bornholm 1651–1658, riksråd och ståthållare i Köpenhamn.  

Gersdorff tillbragte åren 1629–1638 på bildningsresa i utlandet och studerade vid flera av dess universitet (bland annat 1 1/2 år i Paris). År 1648 blev han riksråd, 1649 ståthållare i Köpenhamn och 1652, efter Corfitz Ulfelds flykt, rikshovmästare. Åren 1653 och 1656 avslöt Gersdorff de nya förbundstraktaterna med Nederländerna. År 1657 var han mycket ivrig för kriget mot Sverige, av vilket han väntade stora fördelar, och kände därför så mycket djupare smärta, då han året därpå nödgades avsluta Roskildefreden.

År 1657 blev Gersdorff "patron" för Köpenhamns universitet och som sådan kämpade han 1659 under stadens belägring i spetsen för studenterna. Då riksdagen sammanträdde efter freden 1660, öppnade han dess förhandlingar och stod närmast på konungens sida, men spelade för övrigt inte någon framstående roll. Efter enväldets införande blev han riksdrots och preses i Statskollegiet. 

Gersdorff var ivrig boksamlare och skaffade sig ett stort bibliotek, som han testamenterade till konungen. Hans dotter, Magdalena Sybilla (1643–1685), vilken blev gift med geheimerådet general Jørgen Bjelke, var en förtrolig väninna till Griffenfeld och en av de få som inte övergav honom vid hans fall.                  

Gersdorff var djup besviken då han fick skriva under fredsfördraget i Roskilde med Sverige den 26 februari 1658, då Danmark fick avträda Skåneland och Bornholm. Gersdorff lär ha sagt "Gid jeg ikke kunde skrive....." Samtidigt valde Gersdorff avträda alla sina egendomar i Skåne som en del av Bornholms vederlag - tillsammans med den danske riksadmiralen Ove Gjeddes dödsbo kom Gersdorff att bidra med 58 procent av summan om 8500 thk som löste ut Bornholm. Gersdorff fortsatte emellertid att skriva sig till Tunbyholm i Ingelstads härad. I ersättning för egendomarna han gav upp fick han bland annat ta över ett större gods i Hads härad i Jylland. Ett av hans gods i Skåne var Smedstorps slott som Gersdorff ägde mellan åren 1640 och 1658. Gersdorff avled efter en tids sjukdom i april 1661 och fick således aldrig se sitt stora bidrag om sju huvudgårdar slutgiltigen accepteras.

Källor

Noter

Födda 1611
Avlidna 1661
Danska riksråd under 1600-talet
Danska boksamlare
Män
Danska rikshovmästare
Alumner från Paris universitet
Deltagare i belägringen av Köpenhamn
Mottagare av Elefantorden