kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gnuheter

Gnuheter är en svensk webbplats som numera samlar olika bloggar med inriktning på Linux, fri programvara, öppen källkod, upphovsrätt, programvarupatent och dylikt. Sidan är annars mest känd i sin tidigare form, som fanns fram till och med september 2005, då den hade samma inriktning men istället innehöll diverse nyheter, diskussioner och dagboksinlägg. Gamla Gnuheter kunde sägas vara en svensk motsvarighet till den kända webbplatsen Slashdot.

Gnuheter drivs av två kända profiler från IT-branschen: Mikael Pawlo och Patrik Wallström.

Creeper 
Creeper är en del av gnuheter. Det är en enkel webbtjänst startad av Patrik Wallström vars syfte är att enkelt övervaka myndigheters förehavanden på Internet. Övervakningen sker genom att man på en webbsida lägger till en bild tillhandahållen av tjänsten Creeper.

Creeper har varit uppmärksammad i media ett flertal gånger. Första gången vid lanseringen i maj 2007 då Tech World skrev om att FRA besökte bittorrent-sajten Swebits. I januari 2008 uppmärksammades Creeper då Computer Sweden avslöjade att Kristdemokraterna surfade till pornografiska webbplatser. En liknande incident har även rapporterats av Ekot i Sveriges Radio.

Se även 
 GNU
 Linux
 BSD

Referenser

Externa länkar 
www.gnuheter.com
Creepers webbplats

Svenska webbplatser
Integritet på Internet
Portal: Internet i Sverige
Grycksbo IF BK

Grycksbo IF BK håller till i Grycksbo i Sverige, och är den svenska idrottsföreningen Grycksbo IF:s bandysektion. Klubben spelade i dåvarande högsta serien i bandy Division I säsongen 1963/1964. Numera är Tansvallen lagets hemmaarena.

Grycksbospelare:
Björn Engholm (bandyspelare)
Hans "Pudding" Stenberg
Bengt Rogström

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
Grycksbo IF
Falukuriren - Bandyfest i Grycksbo

Bandyklubbar i Sverige
Grycksbo

Grycksbo är en tätort i Falu kommun belägen cirka 13 kilometer nordväst om Falun, längs vägen mot Rättvik.

Befolkningsutveckling

Samhället
I Grycksbo finns Grycksbo pappersbruk med Grycksbo herrgård samt Grycksbo kyrka invigd 1908. 

Järnvägen Grycksbobanan förbinder pappersbruket med Falun, men används numera (2020) inte för annat än sporadisk veterantågstrafik.

Idrott
Samhället är mest känd för bandy genom Grycksbo IF BK Bandy. Dessutom finns här Grycksbo Idrottsförening bildad 1908.

Kända personer med anknytning till Grycksbo 

Peter Carlsson och Blå Grodorna
Torbjörn "Grycksboexpressen" Eriksson, friidrottare
Helena Munktell, tonsättare
Hans "Pudding" Stenberg, bandyspelare
Daniel Tynell, vinnare av Vasaloppet år 2002, 2006 och 2009.
Putte Wickman, klarinettmusiker

Se även
Stora Kopparbergs socken

Noter 

Orter i Falu kommun
Tätorter i Sverige
Gunnar Galin

Gunnar Galin, född 4 april 1902, död 21 januari 1997, var en svensk bandyspelare, ishockeyspelare, idrottsledare och tidningsman.

Biografi
Gunnar Galin debuterade 1918 som sextonåring i AIK-dressen. Galins glansdagar var inte i AIK utan under de år som han spelade för IK Göta, 1925-1931. Tillsammans med "stjärn-Birgrarna" Birger Holmqvist och Birger Weideby ledde han IK Göta till fyra SM-guld. Det blev tre vinster över Västerås SK och en över IK Sirius. 

Han spelade också ishockey med IK Göta och blev svensk mästare fyra gånger. Internationellt spelade han sex landskamper med landslaget och vann bland annat EM-guld 1921 och erövrade silver i samma turnering 1922 och 1924.

I fotboll debuterade han med AIK 1917, som femtonåring. Han spelade i AIK fram till 1926 med ett avbrott 1921 för spel med SC Corso i Mecklenburg-Strelitz förmodligen i samband med studier. Härefter växlade han med spel i AIK och Djurgårdens IF vilket ledde till sex allsvenska säsonger och totalt tjugo mål.

I övrigt representerade han bland annat AIK och Djurgårdens IF i ett flertal andra grenar som bordtennis, tennis, curling. Efter sin egen aktiva karriär blev han ledare, kapten, för det svenska Davis Cup-laget i tennis under 1950-talet. I laget styrde han över spelare som Lennart Bergelin och Sven Davidsson. Gunnar Galin brukar framställas som en av våra framgångsrikaste Davis Cup-kaptener.

Gunnar Galin har av många ansetts som Sune Almkvists efterträdare på tronen. Han var en ledargestalt på banan men även som ordförande för Svenska Bandyförbundet mellan 1950 och 1961 och för internationella bandyförbundet från bildandet 1955 och fram till 1963.

Åren 1954-1958 var han också ordförande för AIK.

Vid sidan av idrotten arbetade Gunnar Galin vid Idrottsbladet mellan 1924 och 1933 som distributionschef och 1933 till 1955 som ekonomichef. På Aftontidningen var han sportchef mellan 1956 och 1957. Vidare arbetade han på Stockholmstidningen-Aftonbladet som kassadirektör 1957-1959 och som ekonomichef från 1959.

Karriären i korthet
Klubbar: AIK, Järva IS, Djurgårdens IF och IK Göta 1925-1931
Position: vänsterhalv, centerhalv och centerforward 
SM-finaler: 4 (1925, 1927, 1928, 1929)
SM-guld i bandy: 4 (samtliga ovan)
SM-guld i ishockey: 4
landskamper bandy: 9
landskamper ishockey: 6
Stor grabb: Nr 2

Källor

Avlidna 1997
Födda 1902
Svenska bandyspelare
Svenska ishockeyspelare
Svenska tennisspelare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Svenska mästare i bandy
Svenska mästare i ishockey
Europamästare i ishockey
Presidenter för Federation of International Bandy
Gunnar Hyttse

Gunnar Hyttse, född 18 juni 1908, död 13 februari 1988, var en svensk bandyspelare. Gunnar Hyttse hette från början egentligen Karlsson. Han är en av de fem "Hyttan"-bröderna som samtliga spelat bandy. 

Gunnar Hyttse har vunnit den allsvenska skytteligan fyra gånger. Denna bedrift är han och Hans Elis Johansson ensamma om.

Meriter
 SM-finaler: 6 (1927, 1929, 1932, 1935, 1936, 1942)
 SM-guld: 1 (1942)
 Allsvensk skyttekung: 1931, 1932, 1933, 1935
 landskamper: 12
 Landskampsmål: 15
 Stor grabb: Nr 3

Avlidna 1988
Födda 1908
Svenska bandyspelare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Spelare i Västerås SK Bandy
Västeråsare
Gunnebo IP

Gunnebo IP är en idrottsplats och fotbollsarena i Gunnebo. Den ligger på höger sida ca 200 meter efter infarten från E22:an.

Idrottsplatsen, som har omklädningsrum och klubblokal har en elbelyst grusplan och två gräsplaner är hemmaplan för Gunnebo IF.

Externa länkar 
 Västerviks kommun - Isbanor

Sportanläggningar i Västerviks kommun
Grundform

Grundform är en grammatisk term för ett ord som inte är böjt. Grundform kan endast finnas hos ord som tillhör en böjlig ordklass och som därmed har ett paradigm. Grundformen är en av paradigmets ordformer. Den kallas ibland "den representerande formen". Den är oftast identisk med lexikonformen (lemmat), det vill säga den form som representerar lexemet i en ordbok.

För ord som deklineras är grundformen den form som står i nominativ singularis. Om ordet är adjektiviskt, det vill säga har genus som böjningskategori, står grundformen dessutom i maskulinum. Substantiv och pronomen kan dock ibland ha defekt paradigm och sakna denna form; då träder en böjd form in som ersättare. Exempel i svenskan är pluralia tantum (ord som endast finns i pluralis), till exempel kläder, samt reflexivpronomenet sig.

För verbens vidkommande fungerar infinitiven som grundform. Här finns dock undantag. Det finns språk som saknar infinitiv, till exempel bulgariskan. Då används i stället första person singularis presens. Samma form används också – trots att infinitiv finnes – i lexika för vissa andra språk, till exempel latin. I finska lexika har första person singularis presens använts som lemma, men har i moderna ordböcker ersatts av första infinitivens kortare form.

Referenser

Grammatik
Gnestamodellen

Gnestamodellen är en modelltyp av stationshus, som ritades av chefsarkitekten vid Statens Järnvägars arkitektkontor Adolf W. Edelsvärd. Modellen kom att få stor spridning längs Västra stambanan och Södra stambanan.

Modellens grundplan består i princip av tre kvadrater inom vilka det finns ett större rum samt smårum. De större rummen är väntsal för första- och andraklasspassagerare, en väntsal för tredjeklasspassagerare samt en vestibul. Smårummen är bagagerum, biljettexpedition, WC, förråd och kontor. Mot järnvägen har vindsvåningen en takkupa och takfoten har dragits ut så att den fungerar som skärmtak medan den motsatta sidan har en frontespis med fronton. Huset, byggt i trä och med sadeltak, är utvändigt klätt med liggande panel, kortsidornas vindsvåning har stående panel. Utsidan är målad i ljus oljefärg med mörkare lister.

Modellen fick sitt namn efter järnvägsstationen i Gnesta. Stationsbyggnaden där ersattes dock 1907 av en byggnad i tegel.

Stationer
Årtal för byggår kommer från Sveriges Järnvägsstationer.
Björnlunda, byggd 1861
Hästveda, byggd 1863-1864
Finnerödja
Gnesta, byggd på 1860-talet, rivet och ersatt 1907
Liatorp, byggd 1863-1864
Kilsmo, byggd 1875
Moheda, byggd 1863-1864
Pålsboda, byggd på 1870-talet
Skebokvarn, byggd på 1860-talet, flyttad från Flen 1894
Sävsjö, byggd 1863-1864, rivet och ersatt 1924
Sörby, flyttad från Laxå 1867
Vislanda, byggd 1863-1864

Källor

Tryckta källor

Noter

Svenska stationshusmodeller
Byggnader ritade av Adolf W. Edelsvärd
Galleri Dialog

Galleri Dialog är ett svenskt konstgalleri i Stockholm, som specialiserat sig på att ställa ut konst av  serietecknare och illustratörer. Samt även andra bildkonstnärer vid vissa tillfällen.

Många av galleriets utställningar är temautställningar med flera konstnärer samlade kring ett tema.

Exempel på tidigare utställare 
Hans Arnold
Björn Berg
Inga Borg
Gunnar Brusewitz
Eva Eriksson
Riber Hansson
Anna Höglund
Ulf Lundkvist
Poul Ströyer
Tecknar-Anders
Anna-Clara Tidholm
 Gunnel Hillås 
Nedlagda konstgallerier i Stockholm
Galärvarvskyrkogården

Galärvarvskyrkogården är en begravningsplats som ligger inom Galärvarvet invid Vasamuseet på Djurgården i Stockholms kommun.

Kyrkogården 
På Galärkyrkogården finns ungefär 1 300 gravplatser på en yta av cirka 0,9 hektar. Området som även innehåller ett kapell med 15 sittplatser, en minneslund och en klockstapel omges av en kyrkogårdsmur. Murens borgliknande portal formgavs av arkitekt Fredrik Blom. Första begravningen ägde rum 1742. Ursprungligen var kyrkogården endast avsedd för flottans personal. Först från 1836 har fullständiga förteckningar över gravarna uppgjorts. Enligt dessa är 3 200 personer begravda här. Då kyrkogården är nära 100 år äldre och även massbegravning förekommit, kan enligt amiralitetspastor Gustaf Brandt omkring 5 000 människor begravts här fram till 1969. 

Gravliggarna upptar till exempel båtsmän, timmermän, gesäller, pistolsmeder, blockmakare, hornblåsare, skeppare, handelsmän, traktörer, menige, alla grader av befäl, bland annat ett trettiotal amiraler, några generaler och några statsråd, landshövdingar och präster. Förutom för Svenska flottans folk finns här gravplatser för andra med särskild relation till begravningsplatsen eller personer som främjat dess bestånd.

En minneslund har anlagts vid Galärvarvskyrkogården, i första hand för församlingsbor i Hedvig Eleonora församling och Oscars församling. Minneslunden invigdes 1995 av biskop Krister Stendahl. Kyrkogården utvidgades 1931 och en gång till 1962, då man även uppförde gravkoret.

År 1963 gravsattes kvarlevorna av tio män och två kvinnor som hittats på det bärgade vraket av skeppet Vasa. Den 28 september 1997 invigdes ett nationellt minnesmärke efter Estoniakatastrofen den 28 september 1994 då 852 personer miste livet (se Estoniamonumentet).

På kyrkogården finns även en minnessten över besättningen på den DC-3:a som sköts ner över Östersjön den 13 juni 1952 i den så kallade Catalinaaffären.

Bilder

Bemärkta personer begravda på Galärvarvskykogården (urval) 

 Viola Gråsten
 Lars Amble
 Bibi Andersson
 Stikkan Anderson
 Tor Berg
 Kaj Bonnier
 Tor Bonnier
 Jytte Bonnier
 Palle Brunius
 Pauline Brunius
 Gundi Busch
 Irma Christenson
 Gustaf Dyrssen
 Stig H:son Ericson
 Kent Finell
 Anders Franzén
 Nils Fredrik Frykholm
 Nicolai Gedda
 Helge Heilborn
 Erik Hägg
 Nils Jerring
 Gösta Lill-Lulle Johansson
 Hilma af Klint
 Margaretha Krook
 Ava de Lagercrantz
 Gustaf Lindgren
 Carl-Fredrik Palmstierna
 Sven Platzer
 Adolf Eugène von Rosen
 Karl Silfverberg
 Alf Sjöberg
 Ulla Sjöblom
 Vilgot Sjöman
 Olle Stenholm
 Stig Synnergren
 Elisabeth Söderström
 Birgit Tengroth
 Agneta Uddenberg
 Bror Ludvig Ulrich
 Per Unckel
 Gunnar Unger
 Allan Vougt
 Anne Wibble
 Ivar Widner
 Bruno Wintzell
 Maj Ödman
 Bror Stefenson
 Ulla Akselson

Referenser 
 Stockholms stads: Galärvarvskyrkogården.

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

 
Djurgården
Begravningsplatser i Stockholm
Garbohuset

Garbohuset är en byggnad belägen i kvarteret Kvadraten 35 vid Blekingegatan 32 på Södermalm i Stockholm. 

Husets namn härrör från skådespelerskan Greta Garbo, som bodde här i 19 år innan hon reste till USA. Huset var från slutet av 1800-talet och revs på 1970-talet. Åren 1978-1981 ersattes det av en nybyggnad. De nya husen ritades av Sune Malmquist och har "lånat" fasadformer från 1920-talet vilket gör att de knyter an till de äldre husen både vid Helgalunden och Götgatan. Om Garbo påminner en byst som är uppsatt på husets hörn mot Tjurbergsgatan. Garbobysten fanns ursprungligen en kort tid i Helgalunden år 1999 på initiativ av Byalaget Tantofolket. Där fick den dock inte stå kvar för Stockholms skönhetsråd. 

Dåvarande fastighetsägare BGB i Stockholm AB kontaktade Greta Garbo och bad om tillstånd att officiellt få kalla huset ”Garbohuset” men man fick aldrig något svar. Det var också planerat att de fem portarna mot gårdssidan skulle uppkallas efter några av Garbos filmer.

Källor

 Bostadsrättsföreningen Kvadraten 35 om Garbohuset.

Byggnader och anläggningar på Södermalm
Greta Garbo
Lista över germanstammar

Detta är en lista över germanska stammar, samt tillgängliga fakta om dem:
Denna lista avser endast de stammar som förekommer under den germanska folkvandringstiden.

Alemanner allemanner 
Ampsivarier (arisavarier) 
Angler 
Anglosaxare 
Angrivarier 
Bastarner 
Bataver 
Bavarier (bajuvarier)
Brukterer 
Burgunder 
Chatter  
Chamaver(thamaver)
Chauker 
Cherusker 
Cimbrer 
Daner 
Dulgubiner
Foser
Franker 
Friser 
Gepider 
Goter 
Gutar 
Götar
Haruder  
Helvekoner
Herminoner (folkgrupp)
Hermundurer 
Heruler
Ingaevoner (folkgrupp)
Istaevoner (folkgrupp)
Jutar  
Jämtar
Kannefater
Langobarder 
Lemovier
Lugier (eller lygier-vandaler)
Markomanner 
Marser  
Nahanarvaler (vandaler stam)
Narkister (Narister)
Nemeter
Nervier (troligen keltisk stam)
Norrmän (Nordmän)
Ostrogoter 
Quader (Kvader)
Ripuarier (frankisk stam)
Rugier
Ruser 
Salier (frankisk stam)
Saxare 
Semnoner 
Skirer
Sugambrer (sigambrer)
Svear  
Sveber (sueber) (folkgrupp)
Svioner (svear)
Tenkterer
Teutoner 
Thüringar
Treverer (troligen keltisk stam)
Triboker 
Turkelinger 
Ubier  
Usipeter (usiper)
Vandaler 
Visigoter 
Variner (wariner)
Watter

Se även
Gallisk-keltiska folk
Brittisk-keltiska folk 
Central-keltiska folk
Illyriska folk
Sarmatiska, indoeuropeiska folk Sarmater

Källor 
 Tacitus: Germania
 Fabian Månsson: Folkvandringens historia
 Saxon & Lindströms förlag: Folkens historia genom tiderna
 Birger Nerman: Sveriges rikes uppkomst
 Norstedt förlag: Atlas till världshistorien
 Bolin-Carlsson: Historisk atlas
 Bayerischer Schulbuch Verlag: Grosser historischer Weltatlas
 Karl Ploetz: Världshistorien i årtal 

 
Germaner
Germanska stammar
Gallerkrigen

Gallerkrigen kallas de krig som Julius Caesar förde under åren 58 till 51 f.K. i Gallien i dagens Frankrike, mot gallerna, inhemska keltiska stammar. Genom krigen införlivades Gallien i Romarriket som provinsen Gallia Transalpina (ungefär "Gallien bortom Alperna") och under de följande åren smälte gallisk och romersk kultur samman och lade grunden till de länder som skulle bli Frankrike, Belgien, Tyskland och Schweiz. 

Under krigen författade Caesar sitt berömda verk som behandlade händelserna, De Bello Gallico, vilket utgörs av sju böcker, en för varje krigsår.

Krigens förlopp
Caesar inledde striderna i Gallien i början av 58 f.Kr. mot helvetierna, en gallisk stam från det som i dag är Schweiz,  som inledde en folkvandring västerut. Caesars seger vid Bibracte året därpå fick helvetierna att återvända hem.

Caesar lät sina legioner stanna kvar i Gallien och under de kommande åren besegrade han den ena efter den andra av dess stammar varav de belgiska gjorde det envisaste motståndet.  Han genomförde dessutom två fälttåg i Britannia (nuvarande England). Caesar korsade även Rhen ett par gånger för att anfalla de germanska stammarna.

I slutet av 53 f.Kr hade Caesar kontroll över hela Gallien, men den romerska ockupationen ledde till brett motstånd och nästan alla galliska stammar gjorde uppror under ledning av en gallisk hövding vid namn Vercingetorix. Trots dennes ansträngningar misslyckades upproret och han blev fängslad efter slaget vid Alesia 52 f.Kr. och senare avrättad. Efter gallernas stora förluster vid Alesia klarade de inte av att fortsätta sin kamp mot Caesar och romarna kontrollerade snart åter hela Gallien.

Gallerkrigen i populärkulturen 
Gallerkrigen utgör en viktig del i bakgrundshistorien för den tecknade serien Asterix, då hövdingen Majestix i huvudpersonernas by (där man fortsätter kampen mot romarna) var krigare i Vercingetorix armé.

Krigsspelet Caesar at Alesia från 1976 behandlar slaget vid Alesia.

Källor 
 Gallerkrigen: Caesars största triumf, Militär Historia 8/2019

Romerska krig
Julius Caesar
50-talet f.Kr.
Frankrikes militärhistoria
GMD

GMD kan syfta på: 

 GMD – valutakoden enligt ISO 4217 för valutan i Gambia, se Dalasi
 GMD – IATA-kod för en flygplats i Marocko, se Ben Slimane Airport
 GMD – Ground-Based Midcourse Defense, se [./Https://en.wikipedia.org/wiki/Ground-Based%20Midcourse%20Defense Ground-Based Midcourse Defense]
Gouache

Gouache (från franskan, i sin tur från , med ursprung i  "bevattning" eller "pöl") är en täckande vattenfärg med högre pigmentkoncentration, eventuellt även grövre rivet, än akvarellfärg. Gouachefärger har därmed också en större intensitet än akvarell.

Liksom i akvarell utgörs bindemedlet oftast av gummi arabicum. Bindemedlet har i billigare gouachefärger en tillsats av krita.

Gouache ger en möjlighet att bearbeta motiv på ett sätt som inte går med akvarell, då täckförmågan gör att underliggande färger kan döljas och man kan även lägga ljusa färger över mörka.

Det är vanligt att man målar gouache på akvarellpapper.

Referenser 

Målningsfärger
Måleritekniker
Konsttermer
Göteborgskoloristerna

Göteborgskoloristerna är en beteckning på ett antal konstnärer, som hade sin hemvist i Västsverige. De flesta av dem hade varit elever på Valands målarskola på 1920-talet med Tor Bjurström som lärare.

Verksamhet 
Under 1930-talet uppmärksammades en grupp målare, som hade ett färglyriskt drag som skilde dem från andra samtida färgdyrkare. Beteckningen Göteborgskoloristerna blev ett vedertaget namn på dessa sedan en bok om dem utkom 1948. Det gemensamma för dem är det intensiva, sinnliga och ibland lidelsefulla färgspråket, parad med en ofta summariskt återgiven form. De var sinsemellan mycket olika och framträdde aldrig i grupp.

 

Till göteborgskoloristerna räknas i främsta rummet Åke Göransson, Ivan Ivarson, Ragnar Sandberg och Inge Schiöler. Förutom dessa fyra brukar även inräknas Folke Andreasson, Inga Englund-Kihlman, David Larsson, Alf Lindberg, Ragnvald Magnusson, Nils Nilsson, Karin Parrow, Olle Pettersson, Waldemar Sjölander och Erling Ärlingsson. Det kan här också nämnas att Birger Simonsson vid sidan av Gösta Sandels utgjorde grundläggare av det färglysande västkustmåleriet, ur vilket "göteborgskolorismen" utvecklades.

Göteborgskoloristerna är rikt representerade på Göteborgs konstmuseum. 

Tor Bjurström var föreståndare på Valands Konstskola 1920–1929 och efterträddes av Sigfrid Ullman 1929–1938, som delvis hade andra stilideal, även om båda var tidigare Matisse-elever. Bland annat lade Ullman mycket större vikt på form i sin undervisning, där teckning hade en stor plats. De av Ullmans elever som främst kom att ägna sig åt måleri kallas också ibland göteborgskolorister, men de har en mera dämpad färgskala och en större fasthet i teckningen. Två av dessa var Alf Lindberg och Per Lindekrantz.

Eftermäle 
Föreläsningssalarna i Medicinarelängan på Medicinareberget vid Göteborgs universitet är döpta efter flera av Göteborgskoloristerna.

Källor

Noter

Tryckta källor

Webbkällor 

 
Kultur i Göteborg
GEM (fönstersystem)

GEM (Graphics Environment Manager) är ett fönstersystem skapat av Digital Research (kända för bland annat CP/M och DR-DOS). GEM körs på PC med MS-DOS samt ett antal Atarimodeller, till exempel ST, TT, STacy och Falcon.

GEM är numera tillgängligt under den fria licensen GPL, i form av OpenGEM.

Externa länkar
Open Directory - Computers: Software: Operating Systems: Graphic Subsystems: Desktop Environments: GEM

Fönsterhanterare
Graphic Environment Operating System

Graphic Environment Operating System (GEOS) är ett operativsystem från Berkeley Softworks. GEOS utvecklades ursprungligen till Commodore 64, men har även funnits till Apple II, PC, Nokia Communicator med flera. GEOS erbjöd användaren ett grafisk gränssnitt.

Externa länkar 
GEOS, information från dmoz.org

Operativsystem
Gregorius av Tours

Gregorius av Tours (egentligen Georgius Florentius), född 538 eller 539 i Clermont-Ferrand, död 17 november 593 eller 594, var en gallo-romersk historiker och biskop av Tours. Romersk-katolska kyrkan vördar honom som helgon, och hans festdag infaller den 17 november. 

Gregorius namn är framför allt förknippat med hans krönika Frankerkrönikan samt hans hagiografi över Martin av Tours.

Biografi 

Gregorius tillhörde en framstående gallo-romersk släkt. Hans förfader på mödernet, som också hette Gregorius, var biskop av Langres, och hans morbroder Gallus var biskop av Clermont. Sedan Gregorius far avlidit fick den senare hand om hans utbildning och fostran. Gregorius beslutade sig för att inträda i kyrkans tjänst efter att han tillfrisknat från en svår sjukdom. När modern flyttade till Burgund, stannade han därför i Clermont, trots att släktingen då hade dött. 573 efterträdde han Eufronius som biskop av Tours, vilket han kvarblev som till sin död. Hans konsekrering i Rom är omskrivet av Fortunatus.

Gregorius av Tours mest omtalade verk är Historia Francorum (Frankerkrönikan) men han är också känd för att ha skrivit om helgonens mirakel. Så snart han blivit biskop började han sin hagiografi över Martin av Tours, vars grav han hade vården om. Han fortsatte med legender om aposteln Andreas mirakler, kyrkofädernas liv, författade en bok om kyrkohistoria, samt återgav legender om ett flertal helgon. Hans största verk är dock Historia Francorum, i tio böcker. Den börjar med skapelseberättelsen och fortsätter till hans egna dagar, och uppehåller sig särskilt vid merovingerna och de frankiska kungarna. Som historisk källskrift är Historia Francorum färgrik och mångfacetterad. Den är dock ett beställningsarbete och därför inte nämnvärt objektiv, vilket måste tas med i bedömningen.

Hans negativa inställning till arianism, hedningar och judar bör ses ur hans katolska bakgrund och den tidens (500-talet) generella inställning.

Källor 
 Catholic Encyclopedia: Gregory of Tours

Externa länkar 

Födda 530-talet
Avlidna 590-talet
Män
Franska historiker
Franska helgon
Latinskspråkiga författare
Hagiografer
Krönikeskrivare
Personer i Frankrike under 500-talet