kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
La Punt Chamues-ch

La Punt Chamues-ch (föråldrad italiensk och före 1943 officiell namnform: Ponte-Campovasto, officiell namnform 1943–2020: La Punt-Chamues-ch) är en ort och kommun i regionen Maloja i kantonen Graubünden, Schweiz. Kommunen har  invånare (). Orten ligger i nedre delen av dalgången Oberengadin (Engiadin'Ota), och består av de sammanväxta byarna La Punt, som genomströmmas av floden Inn, och Chamues-ch, strax öster därom.  La Punt har en station på Rhätische Bahn.

Det traditionella språket är det rätoromanska idiometet puter. Så sent som vid mitten av 1800-talet hade nästan hela befolkningen detta språk som modersmål, men sedan började deras andel minska. Antalet rätoromanskspråkiga har inte förändrats särskilt mycket under det senaste seklet, däremot har deras andel av hela befolkningen sjunkit kraftigt, främst mot slutet av 1900-talet, på grund av stor inflyttning av tyskspråkiga. Vid folkräkningen 2000 hade två tredjedelar tyska som förstaspråk, men endast var femte rätoromanska. Skolundervisningen sker på både tyska och rätoromanska, enligt språkbadsmetoden.

Kyrkan i La Punt Chamues-ch blev reformert 1561. Som en följd av den stora inflyttningen är dock uppemot hälften av befolkningen numera katolsk, och de söker kyrka i grannkommunen Zuoz.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Bondo, Schweiz

Bondo är en italienskspråkig ort och tidigare kommun i distriktet Maloja i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2010 ingår den i den då nyinrättade kommunen Bregaglia. I kommunen ingick även orten Promontogno som i dag är säte för kommunen Bregaglias förvaltning.

Källor 

Orter i Graubünden
Tidigare kommuner i Graubünden
Madulain

Madulain (föråldrad tysk och tidigare officiell stavning Madulein) är en ort och kommun i regionen Maloja i kantonen Graubünden, Schweiz. Kommunen har  invånare (). Den ligger i nedre delen av dalgången Oberengadin (Engiadin'Ota), och har en station på Rhätische Bahn.

Det traditionella språket är det rätoromanska idiomet puter. Så sent som mot slutet av 1800-talet hade nästan hela befolkningen detta språk som modersmål, men sedan började deras andel minska. Antalet rätoromanskspråkiga har inte förändrats särskilt mycket under det senaste seklet, däremot har deras andel av hela befolkningen sjunkit kraftigt, främst på grund av inflyttning av tysk- och italienskspråkiga. Vid folkräkningen 2000 hade drygt hälften tyska som förstaspråk, drygt var femte rätoromanska och knappt var femte italienska. Kommunen har ingen egen skola, utan eleverna går i skola i grannkommunen Zuoz, där undervisningen bedrivs på rätoromanska. 

Kyrkan i Madulain blev reformert 1554. Som en följd av den stora inflyttningen är dock uppemot hälften av befolkningen numera katolsk, och de söker kyrka i Zuoz.

Källor 

Kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Soglio, Schweiz

Soglio är en italienskspråkig ort och tidigare kommun i distriktet Maloja i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2010 ingår den i den då nyinrättade kommunen Bregaglia.

Källor

Externa länkar 

Orter i Graubünden
Tidigare kommuner i Graubünden
Zuoz

Zuoz (föråldrad tysk namnform Zutz) är en ort och kommun i regionen Maloja i kantonen Graubünden, Schweiz. Kommunen har  invånare (). Den ligger i nedre delen av dalen Oberengadin (Engiadin'Ota) och har en station på Rhätische Bahn. Den omnämndes första gången omkring 840 som Zuzes.

Språk
Det traditionella språket i Zuoz är det rätoromanska idiomet puter. Så sent som vid slutet av 1800-talet hade nästan hela befolkningen detta språk som modersmål. Antalet rätoromansktalande har sedan dess hållit sig tämligen konstant, men deras andel av totalbefolkningen har sjunkit kraftigt, som en följd av stor inflyttning. Vid folkräkningen 2000 uppgav endast en fjärdedel rätoromanska som förstaspråk, över hälften tyska. Skolundervisningsspråket är dock alltjämt rätoromanska.

Religion
Kyrkan i Zuoz blev reformert 1554. Som en följd av den stora inflyttningen är dock mer än halva befolkningen numera katoliker, och de har sedan 1901 återigen en egen församling.

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Sultanatet Tadjourahs orden Nichan-el-Anouar

Sultanatet Tadjourahs orden Nichan el Anouar (Ljusets Orden) instiftades i oktober 1887 av Hamed ben Mohamed, sultan av Tadjourah. Den blev 1896 en fransk orden som delades ut fram till 1963.

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20080827213512/http://www.france-phaleristique.com/nichan.htm

Franska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1887
Silvaplana

Silvaplana (tyska) eller Silvaplauna (rätoromanska) är en ort och kommun i regionen Maloja i kantonen Graubünden, Schweiz. Kommunen har  invånare (). Den ligger i övre delen av dalen Oberengadin, en halvmil sydväst om turism- och regioncentrumet Sankt Moritz.

I kommunen finns även byarna Surlej och Champfer.

Språk
Det traditionella språket är det rätoromanska idiomet puter. Redan vid mitten av 1800-talet började dock tyska språket vinna insteg, och strax efter sekelskiftet 1900 var halva befolkningen tyskspråkig. De rätoromansktalande minskade inte i antal, däremot i andel av den växande befolkningen. I slutet av 1900-talet har dock rätoromanerna minskat även i absoluta tal, och vid folkräkningen 2000 utgjorde de endast en tiondel av befolkningen. Skolundevisningen är tysk-rätoromanskt tvåspråkig.

Religion
Kyrkan i Silvaplana blev reformert 1556. Som en följd av omfattande inflyttning är dock halva befolkningen numera katoliker, och de har sedan 1963 en egen kyrka.

Källor 

Kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Sils im Engadin/Segl

Sils im Engadin (tyska) eller Segl (rätoromanska), officiellt Sils im Engadin/Segl, är en kommun i regionen Maloja i kantonen Graubünden, Schweiz. Kommunen har  invånare (). Den ligger längst upp i dalen Oberengadin (Engiadin'Ota), en mil sydväst om turism- och regioncentrumet Sankt Moritz.

Kommunens större byar är Sils Maria, Sils Baselgia, Fex och Plaun da Lej.

Språk
Det traditionella språket är det rätoromanska idiomet puter. I slutet av 1800-talet började dock tyska språket vinna insteg, och vid mitten av 1900-talet var halva befolkningen tyskspråkig. Det handlade inte så mycket om att de rätoromansktalande minskade i antal, däremot minskade deras andel av en växande befolkningen. Vid folkräkningen 2000 utgjorde de endast en dryg tiondel av befolkningen. Skolundevisningen sker likväl på rätoromanska.

Religion
Kyrkan i Sils blev reformert 1552. Som en följd av omfattande inflyttning är dock halva befolkningen numera katoliker, och de har sedan 1931 en egen kyrka.

Kuriosa
Den tyske filosofen Friedrich Nietzsche tillbringade de flesta av somrarna 1881-1888 i Sils Maria, en av kommunens byar. Här skrev han många av sina verk med inspiration från landskapet. Huset där han brukade bo är idag ett bibliotek och museum. En sten som ska ha inspirerat hans ide om den eviga återkomsten finns att beskåda vid sjön Silvaplanersee.

Filmen Clouds of Sils Maria utspelas här.

Källor

Noter 

Kommuner i Graubünden
S-chanf

S-chanf (föråldrad tysk namnform Scanfs) är en ort och kommun i regionen Maloja i kantonen Graubünden, Schweiz. Kommunen har  invånare (). Den ligger nederst i dalgången Oberengadin (Engiadin'Ota) och har en station på Rhätische Bahn. I kommunen finns även byarna Chapella, Susauna och Cinuos-chel.

Det traditionella språket i S-chanf är det rätoromanska idiometet puter. Antalet invånare med detta modersmål har hållit sig relativt oförändrat under åtminstone ett par hundra år, men deras andel av totalbefolkningen har sjunkit under senare delen av 1900-talet, främst som en följd av stor inflyttning. Vid folkräkningen 2000 utgjorde de drygt hälften av befolkningen, medan en dryg tredjedel var tyskspråkiga. Språket i skolundervisning och kommunal förvaltning är rätoromanska.

Sedan 1970-talet är S-chanf den enda kommun i Oberengadin med rätoromansk majoritet – hundra år tidigare var rätoromanerna i majoritet i alla kommuner.

Kyrkan i S-chanf är reformert sedan 1570. Som en följd av den stora inflyttningen är dock en tredjedel av befolkningen numera katoliker, och de söker kyrka i grannkommunen Zuoz.

S-chanf är målpunkten för den årliga längdskidåkningstävlingen Engadin Skimarathon.

Källor 

Kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Samedan

Samedan (föråldrad tysk stavning Samaden) är en ort och kommun i regionen Maloja i kantonen Graubünden, Schweiz. Kommunen har  invånare (). Den ligger ungefär mitt i dalgången Oberengadin (Engiadin'Ota), där den är administrativt och kulturellt centrum. Den är även en järnvägsknut på Rhätische Bahn och har en flygplats, Engadin Airport.

Vad gäller befolkning och ekonomisk betydelse blev Samedan dock redan runt sekelskiftet 1900 överflyglad av Sankt Moritz en halvmil längre åt sydväst.

Språk
Det traditionella språket är den dialekt av rätoromanska som kallas puter, men under 1800-talet började tyska språket vinna insteg, och redan 1880 var över halva befolkningen tyskspråkig. Antalet invånare med detta modersmål har visserligen ökat ända fram till 1980, men andelen har fortsatt minska, som en följd av stor inflyttning. Vid folkräkningen 2000 hade endast var sjätte invånare rätoromanska som modersmål, medan var sjunde hade italienska och sex av tio hade tyska som modersmål. Skolundervisningen sker på både tyska och rätoromanska enligt språkbadsmodellen.

Religion 
Kyrkan blev reformert 1551. Som en följd av den stora inflyttningen är dock uppemot hälften av befolkningen numera katoliker, och de har sedan 1911 en egen kyrka.

Källor 

Kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Vicosoprano

Vicosoprano är en italienskspråkig ort och tidigare kommun i distriktet Maloja i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2010 ingår den i den då nyinrättade kommunen Bregaglia. Till kommunen hörde också orten Casaccia.

Källor

Externa länkar 

Orter i Graubünden
Tidigare kommuner i Graubünden
Castasegna

Castasegna är en italienskspråkig ort och tidigare kommun i distriktet Maloja i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2010 ingår den i den då nyinrättade kommunen Bregaglia. Castasegna ligger vid gränsen till Italien, knappt 10 km från den italienska staden Chiavenna.

Källor 

Orter i Graubünden
Tidigare kommuner i Graubünden
Guy Pearce

Guy Edward Pearce, född 5 oktober 1967 i Ely, Cambridgeshire, Storbritannien och uppvuxen i Geelong, Victoria, Australien, är en australisk skådespelare.

Pearce har medverkat i ett flertal filmer, exempelvis Priscilla - öknens drottning, The Proposition, Greven av Monte Cristo, L.A. konfidentiellt, Memento, Rules of Engagement, Grannar och The Time Machine. 2011 medverkade Pearce som Monty Beragon i dramaserien Mildred Pierce tillsammans med bland andra Kate Winslet.

Mellan 1997 och 2015 var han gift med psykologen Kate Mestitz. Sedan 2015 har han en relation med den nederländska skådespelaren Carice van Houten. Paret har en son, född 2016.

Filmografi (i urval)

Källor

Externa länkar 

 

Födda 1967
Australiska skådespelare under 1900-talet
Män
Levande personer
Personer från Ely, Cambridgeshire
Australiska skådespelare under 2000-talet
Farscape

Farscape är en science fictionserie som skapades av Rockne S. O'Bannon och hade TV-premiär 1999. Serien höll på i 4 säsonger, (1999-2003) innan den lades ner. 2004 gjordes en miniserie i två delar som heter "Farscape: The Peacekeeper Wars" för att knyta ihop lösa trådar. I USA sändes serien ursprungligen i Syfy.

Handling 
En astronaut, John Crichton, slungas genom ett maskhål och hamnar i en helt annan del av universum. Väl där blir han indragen på ett skepp med förrymda fångar som han under seriens gång samarbetar med och som även blir hans vänner. Hans stora mål är dock att hitta ett maskhål som leder tillbaka till jorden.

Skådespelare 
Ben Browder - John Crichton (1999-2003)
Claudia Black -  Officer Aeryn Sun (1999-2003)
Virginia Hey - Pa'u Zotoh Zhaan (1999-2001) 
Anthony Simcoe - Captain Ka D'Argo (1999-2003)
Gigi Edgley - Chiana (1999-2003) 
Jonathan Hardy - Dominar Rygel XVI (voice) (1999-2003) 
Lani John Tupu -    Voice of Pilot (1999-2003)/Captain Bialar Crais (1999-2002)
Wayne Pygram -  Scorpius/Harvey (2000-2003) 
Paul Goddard - Stark (2000-2003)
Tammy McIntosh - Joolushko 'Jool' Tunay Fento Hovalis (2001-2003)
Raelee Hill - Sikozu Svala Shanti Sugaysi Shanu (2002-2003)
Melissa Jaffer - Utu-Noranti Pralatong (2002 - 2003)

Vanligt förekommande gästskådespelare
Kent McCord - Jack Crichton 
David Franklin - Captain Meeklo Braca 
Rebecca Riggs - Commandant Mele-On Grayza 
Matthew Newton - Ka Jothee

Om serien
I Sverige visades serien endast i Hallmark och Canal+, vilket gjorde att få uppmärksammade den.

Avsnitt

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Amerikanska science fiction-TV-serier
Amerikanska TV-serier från 1990-talet
Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Engelskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 1999
TV-serieavslutningar 2003
Australiska TV-serier från 1990-talet
Australiska TV-serier från 2000-talet
Å, vilken härlig fred!

Åh, vilken härlig fred! är en "beredskapsrevy", skriven av Hasseåtage (Hans Alfredson och Tage Danielsson) 1966. 

I rollerna fanns Sif Ruud, Lars Amble, Ernst-Hugo Järegård, Bengt Eklund, Georg Rydeberg, Irma Christenson, Mona Malm, Sigge Fürst, Helena Brodin, Thommy Berggren och Per Myrberg. Revyn var en motsvarighet till den engelska satirfarsen Å vilket härligt krig (filmatiserad som Oh, vilket makalöst krig, 1969) och framfördes på Dramaten. Manuset till Åh, vilken härlig fred! kom ut i bokform 1967.

Intäkterna gick till Amnesty International.

Källor

AB Svenska Ord
Svenska revyer
Teateråret 1966
Verk 1966
1966 i Sverige
Bengt Eklund (skådespelare)

Bengt Gunnar Eklund, född 18 januari 1925 i Engelbrekts församling i Stockholm, död 19 januari 1998 i Domkyrkoförsamlingen i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Eklund gick Dramatens elevskola 1944–1947 och var en del av Dramatens ensemble 1947–1949 och 1954–1973. Sin mest uppmärksammade Dramaten-roll gjorde han i världspremiären av Eugene O'Neill-pjäsen Hughie, vilken liksom Lång dags färd mot natt publicerades postumt, och uruppfördes på Dramaten i regi av Bengt Ekerot. För sin insats i huvudrollen fick Eklund Thalia-priset 1958.

Han medverkade i flera Ingmar Bergman-filmer, bland annat Sommaren med Monika, Törst, Skammen och spelade huvudrollen i Hamnstad (1948).

På TV gjorde han uppmärksammade roller i bland annat Halsduken, den första deckarföljetongen i svensk TV 1962, Godnatt, jord i regi av Keve Hjelm och Bombi Bitt och jag. Han är idag dock mest känd för sin roll som Tjorvens pappa i Saltkråkan, en roll som han kom att upprepa i ett flertal filmer och TV-serier under 1960-talet.

På 1970- och 80-talen var Eklund främst verksam vid Radioteatern, men 1989 gjorde han en uppmärksammad återkomst till filmscenen som "Den gamle" i Täcknamn Coq Rouge. År 1990 medverkade han i Kjell Gredes God afton, Herr Wallenberg, som blev hans sista film.

Familj
Eklund var son till frisörmästaren Johan Anton Eklund (1891–1979) och Ruth Wilhelmina, född Elander (1896–1959). Han var 1960 till 1965 gift med skådespelaren Fylgia Zadig. Tillsammans med henne fick han barnen Klas Eklund och Lena Eklund. Genom sonen Klas blev han också farfar till Sigge Eklund och Fredrik Eklund.

Filmografi i urval 

 

  

 (röst)

1974 – Erik XIV (TV-pjäs)

Teater

Roller

Radioteater

Roller

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Alumner från Dramatens elevskola
Födda 1925
Avlidna 1998
Män
Mille Schmidt

Mille Schmidt var artistnamnet för  Arne Erik Emil Åkerblom, född 24 december 1922 i Mariefred, död 2 februari 2003 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, som var en svensk skådespelare, revyartist och regissör.

Biografi 
Hur och när Mille Schmidt fått sitt artistnamn är oklart. Han började sin karriär som inspicient hos Karl Gerhard. Han scendebuterade i revyn Två stjärnor och en smäll 1945. Han var engagerad vid Casinorevyn, oftast som stand-in för Carl-Gustaf Lindstedt i crazygruppen Tre Knas. Han värvades av Felix Alvo till den allra första Knäppupp-revyn, Akta huvet, (1952–1953). Filmdebuten skedde i  Påhittiga Johansson (1950). Han medverkade i AB Svenska Ords första revy, Gröna Hund (1962), som följdes av Konstgjorda Pompe (1963) och Gula Hund (1964).

Han fick något av ett genombrott i radioserien Pekkas kappsäck 1957 där han framträdde som Hönebjär, en gnällig riksdagsman från Sörmland. Schmidt var även producent för den populära radioserien Räkna med bråk med Carl-Gustaf Lindstedt och Arne Källerud. Många minns Schmidt som den rolige prästen i humorprogrammet Partaj från slutet av 1960-talet. Minnesvärd är också hans roll som brevbärare i TV-serien Söderkåkar (1970). Han spelade också den sure vicevärden Gustavsson i Tage Danielssons adventskalender Herkules Jonssons storverk (1969).

Schmidt var med som regissör när Casinogänget återförenades på Intiman 1973–1979 och hann även med att regissera några av Hagge Geigerts revyer på Lisebergsteatern i Göteborg. 1989–1990 medverkade han i Povel Ramels och Hans Alfredsons revy Tingel Tangel på Tyrol.

Schmidt var bosatt på Östermalm i Stockholm och gifte sig 1954 med mannekängen Britt Kvint. Makarna fick två döttrar, Lotta (född 1956) och Anna (född 1963, bosatt i Danmark). Han är gravsatt i Engelbrektskyrkans kolumbarium i Stockholm.

Filmografi i urval

Roller 

 

 - röst åt Pellevin

 - röst åt Blyger i omdubb
 - röst åt Krälarn i originaldubb
 - röst åt Filladelfiafille
 - röst åt Bartolomeus

Regi 
1966 – Ärtor och bäsk (revy vid Lundakarnevalen)
 (TV-film)
 (TV-film)

 (TV-film)
 (TV-film)

Filmmusik

Teater

Roller

Regi

Priser och utmärkelser 
1989 – Purjolökspriset
1989 – Revyräven

Källor

Externa länkar 
 
 Mille Schmidt på Svensk mediedatabas
 

Födda 1922
Avlidna 2003
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska komiker
Svenska revyartister
Svenska TV-regissörer
Svenska filmregissörer
Svenska röstskådespelare
Pseudonymer
Personer från Mariefred
Män
Gravsatta i Engelbrektskyrkans kolumbarium
Pingu

Pingu är en brittisk-schweizisk leranimerad TV-serie om en liten pingvin som bor på Antarktis och hans familj och vänner. Dialogen är inte på något särskilt språk utan ett pladder, vilket underlättat för export då ingen översättning eller undertexter behövs. Detta är i de schweiziska avsnitten improviserat av den italienske clownen Carlo Bonomi, som gör alla röster. Serien skapades 1986 av Otmar Gutmann. 

I Storbritannien premiärsändes Pingu i BBC den 31 maj 1986.

Referenser

Externa länkar 
 
 
 

Antarktis i fiktion
Fiktiva pingviner
Animerade TV-serier från 1980-talet
Animerade TV-serier från 1990-talet
Animerade TV-serier från 2000-talet
Schweiziska TV-serier från 1980-talet
Schweiziska TV-serier från 1990-talet
Schweiziska TV-serier från 2000-talet
Brittiska TV-serier från 1980-talet
Brittiska TV-serier från 1990-talet
Brittiska TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 1986
TV-serieavslutningar 2006
TV-serier från HiT Entertainment
TV-serier från Mackinnon & Saunders
TV-serier från BBC Television
Små spöken

Små spöken (Little Ghosts) är en brittisk-tysk animerad TV-serie i 39 sjuminuters episoder. Serien producerades 2002 av animationsstudiorna BKN International och Telemagination för ZDF, och distribueras av TV Loonland.

Handlingen kretsar kring de fyra små spökena Henry, Lucy, George och Edward. I programmet får man följa dem på olika äventyr, som behandlar ämnen som rädsla och vänskap.

Små spöken sändes i SVT1 våren 2004 och våren 2007.

Externa länkar
 Little Ghosts på BCDb

Tyska animerade TV-serier från 2000-talet
Brittiska animerade TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2002
Jimmy Blanton

Jimmy Blanton, född 5 oktober 1918 i Chattanooga, Tennessee, USA, död 30 juli 1942 i Monrovia, Kalifornien, amerikansk jazzmusiker, kontrabasist.

Blanton spelade i Duke Ellingtons band 1939-41. Han var den som började använda kontrabasen som soloinstrument, och hans basspel kan höras i inspelningar som In a Mellotone, Bojangles och Jack the Bear. Jimmy Blanton spelade dessutom in ett par duetter med Ellington på piano.

I slutet av 1941 blev Jimmy Blanton sjuk i tuberkulos och dog året därpå.

Amerikanska jazzmusiker
Män
Födda 1918
Avlidna 1942
Personer från Chattanooga
880-talet



Händelser 
880 – Äldsta kända nämnandet av staden Dortmund.
880 – Ett biskopsdöme bildas i Nitra.
12 februari 881 – Karl den tjocke kröns till tysk-romersk kejsare.
881 – Slaget vid Saucourt-en-Vimeu: Ludvig III av Frankrike besegrar danska vikingar. 
881 – St. Cäcilien, Cäcilienstraße, grundas som ett college för kvinnor. Det är numera Schnütgen Museum .
881 – Bakong (Harihara-Laya) grundas.
883 – Zanj i Östafrika krossas.
883 – Äldsta nämnandet av staden Duisburg.
883 – Monte Cassino plundras och bränns av saracenerna.
883 – Furstendömet Balaton erövras av kung Svatopluk I av Stormähren.
884 – Karl den Enfaldige förenar för sista gången det frankiska riket till en enhet.
885 – Vikingar inleder en belägring av Paris, som kommer att vara till året därpå.
886 – Den anglosaxiske kungen Alfred den store erövrar London.
886 – Vikingarnas belägring av Paris (som har pågått sedan året innan) avslutas.
886 – al-Mundhir efterträder Muhammad I som emir av Cordoba.
887 – Kejsar Uda tillträder Japans tron.
887 – Karl den tjocke avsätts från hela Karolingiska riket.
887 – Odo, hertig av Paris tillträder Västfrankiska rikets tron.
887 – Berengar av Friuli tillträder Italiens tron.
887 – Arnulf av Kärnten tillträder Östfrankiska rikets tron.
888 – al-Mundhir efterträds av Abdallah ibn Muhammad som emir av Córdoba.
889 – Yasovarman I efterträder Indravarman II som härskare i Khmerriket.
889 – Det enade Sillariket försöker med våld driva in skatt från bönderna, som därför inleder kraftiga bondeuppror.
889 – Bongwontemplet grundas i nuvarande Korea.
889 – Den japanska eran Ninna avslutas och Kanpyō inleds.
889 – Kejsar Zhaozong av Tang inleder sin regeringstid.
889 – Boris I abdikerar som khan av Bulgarien och efterträds av Vladimir.
889 – Prins Svatopluk I av Stormähren ockuperar sorbernas rike.
889 – Donald II efterträder Eochaid I som kung av Skottland.
889 – Arnulf av Carinthien tilldelar Osnabrück handelsprivilegier. 
889 – Italienska Forlì blir medeltida kommun för första gången.
889 – Bagrat Mampali inleder sin regeringstid i Georgien.

Okänt år 
 Påvedömets förfallsperiod, Saeculum obscurum, inleds.

Födda 
881 – Feng Tao, kinesisk konfuciansk präst, den förste att trycka Konfucianska klassikerna år 932.
881 – Olga av Kiev.
889 – Liu Yan.

Avlidna 
881 – Lu Guimeng.
20 februari 882 – Ludvig den yngre, frankisk karolingisk kung av östfrankiska riket 876-882.
5 augusti 882 – Ludvig III, fransk kung.
16 december 882 – Johannes VIII, påve 872-882.
6 april 885 – Methodios, grekisk lärd och kristen missionär (född 826).
19 februari 887 – Ibn Maja, persisk sammanställare av hadither.
18 september 887 – Pietro I Candiano, doge av Venedig (i strid).
887 – Jeonggang, kung av Silla (i nuvarande Korea).
887 – Kejsar Kōkō av Japan.
13 januari 888 – Karl den Tjocke, frankisk karolingisk kung.
889 – Ibn Qutaibah, muslimsk författare.
889 – Al-Dinawari, kurdisk historiker och matematiker.
889 – Sumbat I Mampali, georgisk härskare.
889 – Bořivoj I, den förste hertigen av Böhmen i Huset Přemyslid.

Källor

Externa länkar
872

872 (DCCCLXXII) var ett skottår som började en tisdag i den Julianska kalendern.

Händelser

December 
14 december – Sedan Hadrianus II har avlidit tidigare samma dag (på femårsdagen av sitt tillträde) väljs Johannes VIII till påve.

Okänt datum 

Norge enas till ett rike med Harald som kung., då Harald Hårfager besegrar en koalition av andra norska småkungar i sjöslaget vid Hafrsfjord.
Vikingen Halvdan, son till Ragnar Lodbrok, erövrar London och lägger där sin stora armé i vinterläger.

Födda 
Taizu av Liao, kinesisk kejsare.

Avlidna 
14 december – Hadrianus II, påve sedan 867.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar