kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bäärnhielm

Bäärnhielm, är en svensk adelsätt, vars äldste kände stamfader var löjtnanten vid Närke-Värmlands regemente Ambjörn Nilsson Bäärn, död 1695. 

Ambjörn Nilsson Bäärns son, Peter Ambjörnsson Bäärn (1648–1726), var kapten vid samma regemente och slutligen stadsmajor i Göteborg och överstelöjtnant. Sonen adlades 30 augusti 1689 med namnet Bäärnhielm. Ätten introducerades 3 november 1693 under nummer 1 196 bland adelsmän.

Originalsköldebrevet är i privat ägo. Ätten Bäärnheilm är fortjämt levande.

Personer med namnet Bäärnhielm
 Gösta Bäärnhielm
 Mauritz Bäärnhielm
 Patrik Bäärnhielm
 Ulla Grytt, född Bäärnhielm år 1936, konstnär

Referenser

Externa länkar
Webbplats för släkten Bäärnhielm

Svenska adelsätter
Negativfilm

En negativfilm eller bara negativ är en film som framkallar (till skillnad mot diafilm) ett negativ, det vill säga en bild där alla gråskalor eller färger är inverterade. Negativförfarandet var en stor framgång när den kom som 1800-talets kollodiumnegativ.

Det finns både svartvitnegativfilm och färgnegativfilm. Den färgnegativa filmen är uppbyggd på färglager och här är den subtraktiva färgblandningsmetoden nödvändig. En negativ färg uttrycks i en komplementfärg. Skall vi visa röd grund färg negativt måste det ske i just avsaknaden av röd färg vilket blir grönt och blått; denna sammansättning av de två grundfärgerna kallas cyan. Således byggs färgen upp i en färgfilm av komplementfärger. Det gäller även diapositiv film som också är uppbyggd av färglager, då denna omvändningsframkallas och är ett negativ i det första ledet av framkallningsprocessen.

Externa länkar 

Fotografi
Kevin Shields

Kevin Shields, född 21 maj 1963 i Queens i New York i USA, är en sångare, gitarrist, låtskrivare och producent som var den framträdande medlemmen i det irländska men London-baserade bandet My Bloody Valentine under det sena 1980-talet och tidiga 1990-talet. Han har sedan dess spelat i Primal Scream, spelat med och producerat Dinosaur Jr.-frontmannen J Mascis, samt bidragit med musik till soundtracket till Sofia Coppolas film Lost in Translation.

Trots att Shields alltjämt är amerikansk medborgare, har han tillbringat sin uppväxt i Dublin, dit familjen flyttade när han var nio år gammal.

Externa länkar 

Musiker från Dublin
Födda 1963
Irländska gitarrister
Irländska pop- och rockmusiker
Irländska låtskrivare
Irländska musikproducenter
Män
Levande personer
Personer från Queens
Medlemmar i My Bloody Valentine
Bilinda Butcher

Bilinda Butcher, född 16 september 1961 i London, är en brittisk gitarrist, sångare och låtskrivare, känd som en av medlemmarna i det irländska alternativa rockbandet My Bloody Valentine.

Födda 1961
Brittiska rockmusiker
Kvinnor
Levande personer
Medlemmar i My Bloody Valentine
Fotostudio

En fotostudio är det rum i vilket en fotograf har valt att fotografera sitt motiv. Det kan vara vilket utrymme som helst, till och med ens eget vardagsrum. Historiskt sett så har det oftast varit ett rum som man kan göra helt mörkt, och därefter ljussätta med hjälp av diverse utrustning (ofta fotolampor av olika slag) efter fotografens önskemål. Då var fotostudions fördel är att man kunde göra den helt mörk, och man kunde därmed undvika oönskat ljus som man inte ville skulle träffa motivet.

I modern tid används nästan uteslutande så kallade studioblixtar för att ljussätta motivet i en riktig fotostudio. Studioblixtarna har ofta så kraftig ljusstyrka i själva blixtögonblicket att exempelvis taklampor och ströljus från ett annat rum, inte påverkar ljuset i bilden alls.

På studioblixtarna används ofta olika tillbehör för att fotografen exempelvis ska kunna styra hur hårda eller mjuka skuggorna i en modells ansikte blir, eller till exempel ljussätta från sidan för att framhäva strukturen i exempelvis tyger och kläder.

Traditionellt har varje fotograf haft sin egen studiolokal, men med den digitala teknikens utveckling så har konkurrensen ökat, och numera är det lika vanligt att man delar på en studiolokal med flera andra fotografer, eller hyr en fotostudio av något företag som erbjuder detta.

Diverse fotostudiorelaterade begrepp:

 Kamera på stativ
 Fondvägg
 Blixtar
 Bouncer
 Softbox
 Reprostativ
 Volframlampa

Fotografi
Fotografisk utrustning
Salonga nationalpark

Salonga nationalpark (franska: Parc National de la Salonga) ligger i Kongo-Kinshasa och är Afrikas största tropiska regnskogsreservat.

Den ligger i provinserna Tshuapa (huvuddelen), Mai-Ndombe, Kasaï och Sankuru, i den centrala delen av landet,  km öster om huvudstaden Kinshasa.

Parken är hem för många endemiska och utrotningshotade arter såsom dvärgchimpans, skogselefant och Zairepåfågel.

Salonga nationalpark är sedan 1984 ett världsarv. På grund av den snabbt minskade populationen av vita noshörningar sattes parken redan från början upp på Unescos lista över hotade världsarv. Efter att ett antal olika åtgärder satts in har populationen lyckligtvis återhämtat sig något. Därför lyftes Salonga från denna lista 1992. Stabiliteten i landets östra delar har dock försämrats vilket ledde till att parken åter blev upptagen på listan över hotade världsarv 1999.

Klimat 
I Salonga nationalpark växer i huvudsak städsegrön lövskog.  Tropiskt regnskogsklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är april, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är juli, med  °C. Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är november, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är juni, med  mm nederbörd.

Referenser

Externa länkar
UNESCO World Heritage Centre - Salonga National Park
UNEP World Conservation Monitoring Centre - Salonga National Park

Nationalparker i Kongo-Kinshasa
Världsarv i Kongo-Kinshasa
Världsarv inskrivna 1984
Tshuapa
Mai-Ndombe
Kasaï
Sankuru
Paulus Utsi

Paulus Utsi, född 1918 i Ivgumuotki/Lyngseidet i Troms i Norge, död 1975 i Porjus i Sverige, var en samisk poet och slöjdare. 

Paulus Utsi skrev på nordsamiska. Hans familj bodde i Norge sommartid och flyttade vintertid till trakter nära den svensk-finska gränsen i Karesuando. När han var barn drabbades familjen av tvångsförflyttningen av Karesuandosamer, som innebar att man tvingades flytta långt söderut till nya renbetesmarker i trakterna av Jokkmokk som en följd av unionsupplösningen mellan Sverige och Norge. Som vuxen och bosatt vid Stora Lulevattens källflöden fick han flera gånger flytta, då nya vattenmagasin byggdes för att kunna utnyttja Lule älvs vattenkraft. Flera av hans dikter ger uttryck för det samiska folkets kamp och vanmakt; andra handlar om kärlek till naturen och till renen.

Verk
Den enda bok med Paulus Utsis poesi som publicerades under hans livstid är diktboken Giela giela från 1974. Hans andra bok med dikter, Giela gielain, utkom postumt 1980, fem år efter författarens död. År 1992 utkom en samling genom Nils-Aslak Valkeapääs försorg, Don čanat mu alccesat. År 2000 kom samlingsboken Följ stigen : texter 1941-1974. Den norrbottniska musikgruppen Norrlåtar har spelat in en översatt och tonsatt dikt av honom, Strandlös strand.

Se även
Vaisaluokta kyrkkåta

Källor
Om Paulus Utsi på samer.se
Norrbottensförfattare Paulus Utsi

Noter

Externa länkar
Artikel i FiB-Kulturfront

Födda 1918
Avlidna 1975
Samer i Sverige
Samiskspråkiga författare
Samiska poeter
Svenska poeter
Norska poeter
Män
Författare från Lappland, Sverige
Garamba nationalpark

Garamba nationalpark (franska: Parc national de la Garamba) ligger i provinsen Haut-Uele i Kongo-Kinshasa.

Parken som täcker en yta på 4 920 km² utgörs främst av en högplatå som ligger 700 till 1 050 meter över havet. Dessutom förekommer några enstaka bergstoppar. Vegetationsformen är huvudsakligen savann och längs floder samt i sänkor finns galleriskog. De största floderna är Dungu, Aka och Garamba.

I parken lever flera stora däggdjur som är typiska för savannen som afrikanska elefanter, giraffer, flodhästar och afrikansk buffel. Området är troligen den enda platsen där den nordliga underarten av trubbnoshörning finns kvar i naturen. Sedan 2006 är inga iakttagelser dokumenterade och därför befaras att även denna population är utrotad.

Nationalparken inrättades den 17 mars 1938. Den upptogs 1980 på Unescos världsarvslista och 1984 på listan över hotade världsarv efter att trubbnoshörningens bestånd minskade snabbt.

Klimat 
Savannklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är februari, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är juni, med  °C. Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är september, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är december, med  mm nederbörd.

Referenser

Externa länkar
UNESCO World Heritage Centre - Garamba National Park
UNEP World Conservation Monitoring Centre - Garamba National Park

Nationalparker i Kongo-Kinshasa
Världsarv i Kongo-Kinshasa
Världsarv inskrivna 1980
Naturskyddsområden bildade 1938
Haut-Uele
Mari Boine

Mari Boine, tidigare Mari Boine Persen, född Mari Boine Olsen 8 november 1956 i Gámehisnjárga i Karasjok kommun i Finnmark i Norge, är en samisk sångerska.

Mari Boine sjunger traditionell jojk, men har också förnyat den med element från jazz, rock och folkmusik från många olika kulturer. År 2000 skapade hon tillsammans med poeten Marion Palmer föreställningen MariMarion, en minimusikal som bygger på deras uppväxt inom den samiska kulturen i Finnmark.

Diskografi 
Studioalbum
1985 – Jaskatvuođa maŋŋá
1989 – Gula Gula
1991 – Salmer på veien hjem 
1992 – Møte i Moskva 
1993 – Goaskinviellja
1994 – Leahkastin
1998 – Bálvvoslatjna 
2001 – Gávcci jahkejuogu - Eight Seasons
2001 – Winter in Moscow 
2006 – Idjagieđas: In the Hand of the Night
2009 – Cuovgga Áirras / Sterna Paradisea
2017 – See The Woman

Livealbum
1996 – Eallin
2013 – Gilvve Gollát / Sow Your Gold 

EP
2007 – Vuoi Vuoi Me (Henrik Schwarz Remix) / The Shadow (Kohib Remix) 

Singlar
1994 – "Mielahisvuohta" / "Maid Aiggot Muinna Eallin"
2008 – "Elle (Mungolian remix)" / "Elle (original movie version)"

Samlingsalbum
1996 – Radiant Warmth
2001 – Mari Boine Remixed
2008 – It ain't Necessarily Evil – Mari Boine Remixed Vol. II
2011 – Áiggi Askkis: An Introduction to Mari Boine

Annat
2006 – Exit Cairo 
2008 – Kautokeino-opprøret – Music from the Movie 

Mari Boine har också medverkat på andra artisters skivor, såsom Jan Garbarek, Åge Aleksandersen, Guren Hagen och Agnes Buen Garnås.

Priser och utmärkelser
1989 – Spellemannprisen ("Åpen klasse" for Gula Gula)
1993 – Gammleng-prisen
1993 – Spellemannprisen ("Åpen klasse" for Goaskinviellja)
1994 – Nordlysprisen
1994 – Brobyggerprisen
1996 – Spellemannprisen ("Åpen klasse" for Eallin)
2003 – Nordiska rådets musikpris
2009 – Riddare av första klassen av Sankt Olavs Orden för sin konstnärliga mångfald
2009 – Norsk kulturråds ærespris på 500 000 norska kronor
2017 – Spellemannprisen ("Hederspris")
2018 – Ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats

Norska sångare
Samiska sångare
Samer i Norge
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer från Karasjok kommun
Födda 1956
Levande personer
Kvinnor
Godisklubba

En godisklubba, vardagligt klubba och något ålderdomligt även kallad slickepinne, är godis fastsatt på en pinne som är avsedd att hålla i medan man äter godiset.

Godiset består vanligen av karamell, men även choklad, kola eller skumgodis förekommer. Det finns även klubbor med fyllning. Pinnen är ofta gjord av lindat papper eller ihålig plast. Även trä förekommer, särskilt historiskt. Godisklubbor finns i många olika former, storlekar, färger och smaker.

Historia 
Slickepinnar har förekommit sedan ungefär 200 000 år f.Kr. i Afrika. I början rörde det sig om att stoppa in en pinne i en bikupa så att honung fastnade på pinnen.

Amerikanen George Smith påstod sig vara uppfinnaren till den moderna godisklubban, året var 1908. 

I London köpte barnen en slickepinnar bestående av melass under 1950-talet.

Etymologi 
Ordet slickepinne kunde även användas i utvidgad betydelse om sötsaker att slicka på, som en strut med knäck. Det är belagt i svenska språket åtminstone från 1924.

Det finns olika teorier om hur det engelska ordet för godisklubba, lollipop, tillkom. En teori är att det kommer av en berömd kapplöpningshäst som hette Lolly Pop. En annan är att det är en sammansättning av det nordengelska ordet "lolly" som betyder tunga och "pop" som betyder slå. Det finns belägg för ordet från 1784 i Storbritannien.

Referenser 

Godis
Kurmanbek Bakijev

Kurmanbek Salijevitj Bakijev (kirgiziska: Курманбек Сали уулу Бакиев), född 1 augusti 1949 i Masadan, provinsen Dzjalal-Abad, var Kirgizistans president mellan den 24 mars 2005 och 15 april 2010, efter att den förre presidenten, Askar Akajev, blivit avsatt efter tulpanrevolutionen 2005. Efter upploppen i Kirgizistan 2010 tvingades Bakijev att lämna posten som president, något han bekräftade den 15 april 2010.

Bakijev föddes i byn Masadan i Dzjalal-Abad oblast. År 1972 var han färdigutbildad som elektrisk ingenjör vid universitetet i Kujbysjev (nuvarande Samara). Han arbetade senare som ingenjör, överingenjör och slutligen fabriksdirektör i Kirgizistan.

Han var guvernör i oblastet Tjüj från april 1997 till december 2000 och landets premiärminister mellan den 21 december 2000 och den 22 maj 2002, tillsatt av Askar Akajev. Han avgick då från premiärministerposten i protest mot en incident som på grund av kravallpolisens våldsamma agerande krävde fem demonstranters liv i staden Aksy och gick med i oppositionen. Från 2003 till 2005 satt han som parlamentsledamot. Vid valet 2005 kom han inte in i parlamentet, men förblev en av de viktigaste oppositionsledarna.

I mars 2005 blev Akajev tvungen att avgå och gå i exil, efter stora demonstrationer mot regimen, i vad som kallats tulpanrevolutionen. Bakijev blev tillförordnad statschef från den 24 mars och valdes den 10 juni till landets president, sedan han allierat sig med en annan framstående oppositionsledare, Feliks Kulov. Den 10 juli 2005 omvaldes han i ett allmänt presidentval med 88 procent av rösterna. Han var även landets premiärminister från 25 mars till 15 augusti 2005, då han efterträddes på denna post av Kulov.

Under 2006 och igen i april 2007 riktades omfattande demonstrationer mot Bakijev, som av oppositionen anklagas ha svikit sina vallöften om ökat inflytande hos parlamentet och minskad korruption. Bakijev skrev den 10 april under en ändring av konstitutionen som överför vissa befogenheter från presidenten till parlamentet.

Källor 

Kirgizistans presidenter
Kirgizistans premiärministrar
Födda 1949
Levande personer
Män
Dorothy Gish

Dorothy Gish, född 11 mars 1898 i Dayton i Ohio, död 4 juni 1968 i Rapallo i Italien, var en amerikansk skådespelare. Hon var yngre syster till skådespelaren Lillian Gish.

Biografi 
Dorothy Gish stod på scen första gången som fyraåring, och tillsammans med sin syster reste hon ständigt runt med teatersällskap under barndomen. 1912 gjorde hon och systern filmdebut i An Unseen Enemy. Till att börja med gjorde de ett antal filmer tillsammans, men sedan gick de åt skilda håll. Lillian kom att bli mer känd än systern, men Dorothy medverkade i fler filmer. Lillian förekom oftast i dramatiska roller medan Dorothy utmärkte sig i pantomime-teater och komedier. Åren 1928–1944 stod hon mestadels på scen.

Tillsammans med sin syster instiftade hon Dorothy och Lillian Gish-priset.

Filmografi urval 

 (ej krediterad)
 (ej krediterad)

 (ej krediterad)

 (Storbritannien)

Källor

Externa länkar 

 

 Silent Ladies: Dorothy Gish Gallery

Födda 1898
Avlidna 1968
Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Personer från Dayton
Kvinnor
Skådespelare från Ohio
Amerikanska stumfilmsskådespelare
Lillian Gish

Lillian Diana Gish, född 14 oktober 1893 i Springfield, Ohio, död 27 februari 1993 i New York, var en amerikansk skådespelare. Hon var äldre syster till Dorothy Gish. Lillian Gishs filmkarriär sträckte sig över 75 år, från 1912, i stumfilmskortfilmer fram till 1987. Hon kallades "First Lady of American Cinema" och var med och skapade grundläggande tekniker för framträdanden på vita duken, som vid tiden var en nyfödd konstform.

Gish var stor filmstjärna från 1912 fram till och med 1920-talet, särskilt sammankopplad med regissören D.W. Griffiths filmer, däribland hennes huvudroll i hans stora kassasuccé, den nyskapande Nationens födelse (1915). Då ljudfilmen var i sin linda återgick hon till teaterscenen och uppträdde sedan sällan i filmer, men gjorde bland annat roller i den kontroversiella västern Duell i solen (1946) och thrillern Trasdockan (1955). Gish gjorde även insatser på tv från början av 1950-talet fram till 1980-talet och avslutade sin karriär med att spela mot Bette Davis i Sensommardagar 1987. På senare år blev Lillian Gish en engagerad förespråkare för att uppvärdera och bevara stumfilm. Gish rankades år 1999 som nummer 17 på AFI's 100 Years...100 Stars lista över filmstjärnor från Hollywoods klassiska era.

Biografi 
Lillian Gish gjorde scendebut som femåring 1898. Hon kallades för "Baby Lillian" och reste runt med skådespelarsällskap tillsammans med sin mor och syster. 1901–1914 gjorde hon en mängd barnroller på talscenen, men övergick 1914 helt till filmen.

Hon filmdebuterade 1912 i kortfilmen An Unseen Enemy och slog igenom 1915 i Nationens födelse, i rollen som nordstatsflickan Elsie Stoneman. Lillian Gish var en av stumfilmens allra största stjärnor och representerade den tidens kvinnoideal – ljuv, spröd och hjälplös. Gishs mest minnesvärda roll är som Lucy i Broken Blossoms – hennes tysta, återhållna utspel när hon gömmer sig i garderoben och dörren slås sönder av hennes berusade far. 

Gish hade även stora framgångar på scenen – hon var stjärna i över 50 Broadwayproduktioner, bland annat spelade hon Ofelia mot John Gielgud i Hamlet 1936. Lillian Gish Oscarnominerades för bästa kvinnliga biroll 1946 för Duell i solen. 1970 erhöll hon en heders-Oscar, och 1984 fick hon en livsverksbelöning av det amerikanska filminstitutet. Hon avslutade sin 66 år långa filmkarriär med Lindsay Andersons Sensommardagar (1987), i vilken hon spelade mot Bette Davis. Vid 93 års ålder gjorde detta henne till den äldsta skådespelerskan att spela huvudrollen i en film. 

1969 utgav Gish sin självbiografi, The Movies, Mr Griffith and Me. Hon förblev ogift. Tillsammans med sin syster instiftade hon Dorothy och Lillian Gish-priset.

Filmografi i urval 

 (kortfilm)

1969 – Arsenic and Old Lace (TV-film)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 
 Internet Broadway Database
 Lillian Gish Official Website
 Lillian Gish Photo Gallery

Födda 1893
Avlidna 1993
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska stumfilmsskådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Kvinnor
Personer från Springfield, Ohio
Norma Talmadge

Norma Talmadge, född 2 maj 1894 i Jersey City i New Jersey, död 24 december 1957 i Las Vegas i Nevada, var en amerikansk skådespelerska. Hon var äldre syster till Natalie Talmadge och Constance Talmadge.

Hon växte upp i Brooklyn, New York. Pådriven av modern, började hon filma hos Vitagraph 1910. Hon fick första huvudroll i stumfilmen Två städer 1911. År 1914 lämnade hon Vitagraph för Triangle Film Corporation. När Triangle upplöstes bildade hon ett eget bolag, The Norma Talmadge Film Co. Bolaget köptes upp av Select. 1920 bytte Norma Talmadge bolag till First National.

Hennes specialitet var som lidande hjältinna i tårdrypande melodramer.

Norma Talmadge gifte sig 1917 med Joseph M. Schhenck, som blev chef för hennes bolag; paret separerade 1926.

Hon lyckades inte klara övergången till ljudfilm, och gjorde sin sista film 1930, Kungens älskarinna (Du Barry, Woman of Passion). Denna film och den föregående, Hennes ideal (New York Nights), var ljudfilmer.

Filmografi i urval 
Två städer (1911)
I döden för sin kärlek (1911)
The Doctor's secret (1913)
Maskinskriverskans memoarer (1916)
Naomis skilsmässa (1916)
Dansösen Puck (1918)
Wetonas hjärta (1918)
Två världar (1920)
Leende genom livet (1922)
Den eviga lågan (1922)
Inom lagens gränser (1923)
Kameliadamen (1927)
Duvan (1928)
Upprättelse (1928)
Hennes ideal (1929)
Kungens älskarinna (1930)

Externa länkar 

 

Amerikanska skådespelare
Kvinnor
Födda 1894
Avlidna 1957
Personer från Jersey City
Natalie Talmadge

Natalie Talmadge, född 1896 i Brooklyn, död 1969, var en amerikansk skådespelare. Hon var syster till Norma Talmadge och Constance Talmadge. Gifte sig 1921 med Buster Keaton.

Referenser

Externa länkar
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska stumfilmsskådespelare
Gravsatta på Hollywood Forever Cemetery
Födda 1896
Avlidna 1969
Kvinnor
Constance Talmadge

Constance Talmadge, amerikansk skådespelerska, född 19 april 1898 i Brooklyn, New York, död 23 november 1973 i Los Angeles, Kalifornien. 

Constance  var yngre syster till Norma Talmadge och Natalie Talmadge. Hon gjorde filmdebut 1914 och under två års tid medverkade hon i många kortfilmskomedier. Hon fick sitt stora genombrott 1916 i D. W. Griffiths Intolerance i rollerna som Margareta av Valois och "The Mountain Girl". Hon hade naturlig komisk begåvning och hade stor framgång i sofistikerade komedier under 1920-talet. Särskilt Harrison Ford var hennes motspelare i åtskilliga filmer. Med ljudfilmens intåg drog hon sig tillbaka från filmen.

Filmografi 

 (även producent)

 (Frankrike)

Källor

Externa länkar

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska stumfilmsskådespelare
Personer från Brooklyn
Kvinnor
Födda 1898
Avlidna 1973
Kevin Pollak

Kevin Pollak, född 30 oktober 1957 i San Francisco, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare, komiker och imitatör.

Pollak började turnera som professionell stand up-komiker vid 20 års ålder. 1988 fick han en roll i filmen Willow och påbörjade därmed sin skådespelarkarriär. 2009 startade han tillsammans med Jason Calacanis den internetbaserade talkshowen Kevin Pollak's Chat Show där många av de mest kända profilerna i film- och TV-branschen intervjuats. Dessa intervjuer sträcker sig ibland över två timmar.

Filmografi (urval)

 (röst)

 (8 avsnitt)

Referenser

Externa länkar
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Födda 1957
Personer från San Francisco
Levande personer
Ruapehu

Ruapehu är en aktiv stratovulkan i Nya Zeeland, belägen i den södra delen av Taupos vulkaniska zon. Den ligger 23 kilometer nordöst om staden Ohakune och 40 kilometer sydväst om Lake Taupos södra strand.

Ruapehu är den högsta punkten på Nordön i Nya Zeeland. Ruapehu har tre större toppar: Tahurangi (2 797 m), Te Heuheu (2 755 m) och Paretetaitonga (2 751 m). Ruapehu är regelbundet aktiv och är en av de största aktiva vulkanerna i Nya Zeeland. Den är en del av Tongariro nationalpark.

Vulkanen är belägen i Ruapehu District vars namn härstammar från vulkanen.

Namnet Ruapehu är Maori för oljudsgrop eller exploderade grop.

Vulkanisk aktivitet

Vulkanen har fått utbrott 1861, 1895, 1903, 1945, 1969, 1971, 1975, 1988, 1995, 1996, 1997 och 2007.

Referenser

Externa länkar

Vulkaner i Nya Zeeland
Stratovulkaner
Berg på Nya Zeeland