kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Studentsången

Studentsången är en sång med text av Herman Sätherberg och musik av prins Gustaf. Sången är komponerad för manskör och tillägnades Allmänna Sången, som sjöng den för första gången på Carolina Rediviva i Uppsala under sin vårkonsert där den 18 mars 1852.

Bakgrund 
Prins Gustaf, som lärt känna Sätherberg i studentlivet i Uppsala under 1840-talet, gav denne i uppgift att skriva text till en melodi som han komponerat. Den 31 oktober 1851 var kompositionen klar och prinsen sände sången till director musices J.A. Josephson i Uppsala. 

I Prins Gustafs original har sången titeln "Studentsång" och föredragsbeteckningen "Marcia", men i Ivar Hedenblads sångsamling Studentsången har den fått titeln "Marsch". I Prins Gustafs noter inleds texten med orden "Sjungom studentens lyckliga dag", men i Hedenblad står det "Sjung om studentens lyckliga dag". Musikforskaren Folke Bohlin har utrett de olika versionerna av texten.

Sången sjungs av akademiska manskörer i hela Norden, och även transkriberad för blandad kör. Som unison sång används den främst vid "studenten".

Sången ingår som ett bärande tema i "Uppsalarapsodi" av Hugo Alfvén, från 1931.

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes av Oscar Bergström 1904.

Filmer
Sången har använts i 57 svenska spelfilmer under åren 1929–2006.

Parodier och andra referenser i populärkultur
 Studentsången har parodierats av bland andra Povel Ramel med inledningstexten "Sjung om fru Svenssons lyckliga karl, låt honom plöja i ungdomens fåror". 
 Den finns också "översatt" till transpiranto (ett språk som associeras med Grönköpings Veckoblad), med inledningsorden: "Kantom studjosi extrabon sjur! Lassom galeja in spring juvenar …"
 Magnus Ugglas album Den ljusnande framtid är vår (1980) har lånat sin titel från en textrad i Studentsången.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 Studentsången på Svensk mediedatabas
 Studentsången på YouTube

Marscher
Studentsånger
Svenska sånger
Sånger 1851
Sånger för manskör
Carl von Arenstorff

Carl von Arenstorff, född 1625, död 10 december 1676, var en tysk militär i svensk och dansk tjänst. Bror till Friedrich von Arenstorff.

Biografi
Carl von Arenstorff föddes i Mecklenburg och deltog som svensk officer i trettioåriga kriget, och sedermera även i kriget mot Polen. I svensk tjänst steg han i graderna till generalmajor, men 1673 gick han i dansk tjänst, där han blev generallöjtnant och 1675 general vid kavalleriet och geheimeråd.

Han ledde tillsammans med kung Kristian V de danska trupperna i slaget vid Lund 1676. Redan i inledningsskedet av slaget blev han dock sårad av en kula i armen och tvingades dra sig tillbaka. Trots amputation avled han i Köpenhamn av kallbrand. I den senare domen över hans bror framhävde Kristian V Carl von Arenstorffs förtjänster som en punkt som förmildrade hans beslut.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Tyska officerare
Födda 1625
Avlidna 1676
Män
Geheimeråd
Deltagare i slaget vid Lund
Boken om bagar Bengtsson

Boken om bagar Bengtsson är en svensk barnbok, skriven på vers, av författaren Lennart Hellsing, med illustrationer av Poul Ströyer och utgiven 1966 på förlaget Rabén & Sjögren.

Boken fick ursprungligen viss kritik, då den ansågs ta för lätt på döden och skoja om begravningsceremonierna. Den var under några år förbjuden på svenska bibliotek.

Handling 
Boken handlar om bagaren Bengtsson som äger ett bageri med en anställd, Bullertina Bergis. När bagar Bengtsson har suttit en hel kväll på sin högsta kokostopp, blir han förkyld, insjuknar och dör. Han begravs sedan i en limpa.

Se även 
bergis

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska barnböcker
John Grisham

John Ray Grisham, Jr., född 8 februari 1955 i Jonesboro, Arkansas, är en amerikansk jurist och författare.

John Grisham tog examen som jurist 1981 och var under tio år verksam som sådan i Southaven. Första boken, Juryn, kom ut i USA 1989 men det var med den andra, Firman, som succén var ett faktum. Sedan dess har namnet John Grisham varit synonymt med den juridiska thrillern och han har sålt fler än 275 miljoner böcker och översatts till ett fyrtiotal språk. Nio av böckerna har filmatiserats.

Bibliografi 
 (A time to Kill, översättning av Kati Remmelgas)
 (The Firm, översättning av Kati Remmelgas)
 (The Pelican Brief, översättning av Jimmy Hofsö)
 (The Client, översättning av Jimmy Hofsö)
 (The Chamber, översättning av Jimmy Hofsö)
 (The Rainmaker, översättning av Lina Erkelius)
 (The Runaway Jury, översättning av Sam J. Lundwall)
 (The Partner, översättning av Sam J. Lundwall)
 (The Street Lawyer, översättning av Sam J. Lundwall)
 (The Testament, översättning av Sam J. Lundwall)
 (The Brethren, översättning av Sam J. Lundwall)
 (A Painted House, översättning av Sam J. Lundwall)
 (Skipping Christmas, översättning av Lennart Olofsson)
 (The Summons, översättning av Sam J. Lundwall)
 (The King of Torts, översättning av Lennart Olofsson)
 (Bleachers, översättning av Ann-Sofie Gyllenhak och Ulf Gyllenhak)
 (The Last Juror, översättning av Sam J. Lundwall)
 (The Broker, översättning av Lennart Olofsson)
 (The Innocent Man, översättning av Lennart Olofsson)
 (ej översatt till svenska)
 (The Appeal, översättning av Lennart Olofsson)
 (The Associate, översättning av Lennart Olofsson)
 (ej översatt till svenska)
 (ej översatt till svenska)
 (The Confession, översättning av Ulf Gyllenhak)
 (ej översatt till svenska)
 (The Litigators, översättning av Kjell Waltman)
 (ej översatt till svenska)
 (ej översatt till svenska)
 (The Racketeer, översättning av Kjell Waltman)
 (ej översatt till svenska)
 (Sycamore Row, översättning av Kjell Waltman)
 (Gray Mountain, översättning av Kjell Waltman)
 (ej översatt till svenska)
 (Rogue Lawyer, översättning av Kjell Waltman)
 (ej översatt till svenska)
 (The Whistler, översättning av Kjell Waltman)
 (Camino Island, översättning av Kjell Waltman)
 (The Rooster Bar, översättning av Kjell Waltman)
 (The Reckoning, översättning av Kjell Waltman)
2019 – The Guardians
2020 – Time for Mercy
 (Camino Winds, översättning av Kjell Waltman)

Referenser

Externa länkar 

 John Grishams webbplats
 

Engelskspråkiga författare
Amerikanska kriminalförfattare
Amerikanska författare under 1900-talet
Amerikanska författare under 2000-talet
Författare från Arkansas
Personer från Jonesboro, Arkansas
Födda 1955
Levande personer
Män
Alumner från University of Mississippi
Alumner från Mississippi State University
Jag är en gäst och främling

Jag är en gäst och främling är en hemlandssång av Lina Sandell, tryckt 1868 i Oscar Ahnfelts “Andeliga sånger”.

Oscar Lövgren skriver: "Texten är ännu ett typiskt exempel på Lina Sandells benägenhet att i religiös riktning omvandla profana motiv. Förebilden till denna sång är J. H. Paynes sång om det jordiska hemmet, en sång med den suggestiva refrängen: 'Home, sweet home! /: There is no place like home! :/' Denna refräng har Lina Sandell ju direkt översatt, men fogat in den så att den klart syftar på det himmelska hemmet. Melodin är också H. R. Bishops melodi till Sweet home. Den ingår i en opera, kallad Clary, och tillkom 1823."

Publicerad i
Oscar Ahnfelts “Andeliga Sånger”, 1868.
Herde-Rösten 1892 som nr 242 under rubriken "Hemlandssånger" med titeln Mitt kära hem. Författaren angiven.
Hemlandssånger 1891 som nr 444 under rubriken "Hoppet".
Metodistkyrkans psalmbok 1896, som nr 482 under rubriken "Himmelen".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 424 under rubriken "Hemlandssånger".
Nya psalmer 1921 som nr 654 under rubriken "De yttersta tingen: Livets förgänglighet och evighetens allvar".
Fridstoner 1926 som nr 140 under rubriken "Hemlandssånger".
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 205 under rubriken "Hemlandssånger".
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 472 under rubriken "De yttersta tingen och himmelen".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 472.
Segertoner 1930 som nr 382.
Sionstoner 1935 som nr 629 under rubriken "Pilgrims- och hemlandssånger".
Guds lov 1935 som nr 745.
1937 års psalmbok som nr 579 under rubriken "Det kristna hoppet inför döden". 
Sions Sånger 1951 som nr 102.
Segertoner 1960 som nr 382.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 542 under rubriken "Evighetshoppet".
Sions Sånger 1981 som nr 225 under rubriken "Längtan till hemlandet".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 322 under rubriken "Himlen". 
Lova Herren 1988 som nr 672 under rubriken "Det himmelska hemmet".

Källor
Oscar Lövgren: Psalm- och sånglexikon, Gummessons 1964, sp. 608.

Svenska psalmer
Jesus, det eneste

Jesus, det eneste är en psalm med text skriven 1904 av Ole Theodor Moe. 

Oscar Lövgren skriver om psalmen: “Kristushymn, diktad 1904 och trykt i Bymissionaeren 6.8 samma år. M. fick inspirationen till sången, då han en söndagsförmiddag lyssnade till en predikan i ett kapell i Oslo. Möjligen utan förf:s avsikt var han påverkad av en Maria-visa, som 1893 översatts för Katholsk Salmebog: Du er den reneste kvinne og eneste. Denna är en övers. från Des Knaben Wunderhorn, en samling tyska folkvisor utg. av Arnim och Clemens Brentano 1806-08.”

Melodin (D- eller C-moll, 3/4) komponerades av Caroline Sørlie omkring 1910.

Psalmen har översatts till svenska flera gånger, först av Edvard Evers 1917 (Jesus, det renaste), senare av bland annat Catharina Broomé 1984 (Jesus, det skönaste). Den har även fortsättningsvis gärna sjungits på norska både som solosång och allsång, vilket är ovanligt för en norsk psalm i Sverige, medan norrmännen däremot oftare sjunger psalmer på svenska (bland annat Blott en dag).

Publicerad i  
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 293 med titeln "Jesus, det skönaste" under rubriken "Jubel, erfarenhet och vittnesbörd".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 293 med titeln "Jesus, det skönaste"
Kom 1930 som nr 67 under rubriken "Trosliv och helgelse".
Sionstoner 1935 som nr 531 med titeln "Jesus, det renaste", under rubriken "Nådens ordning: Trosliv och helgelse"
Förbundstoner 1957 som nr 58 med titeln "Jesus, det renaste", under rubriken "Guds uppenbarelse i Kristus: Jesu namn".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 310 med titeln "Jesus, det skönaste" under rubriken "Jubel och tacksägelse".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 650 under rubriken "Psalmer på norska", endast med text på norska.
Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland (1986) som nr 276 under rubriken "Guds nåd i Kristus", med översättning av Edvard Evers.
Psalmer och Sånger 1987 som nr 375 i Broomés översättning med titeln "Jesus, det skönaste", under rubriken "Fader, Son och Ande - Jesus, vår Herre och broder".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 501 med titeln "Jesus, det skönaste", under rubriken "Lovsång, tillbedjan och tacksägelse"
Jubla i Herren 1999 som nr 106 i Broomés översättning.
Verbums psalmbokstillägg 2003 som nr 715 i Broomés översättning, under rubriken "Jesus, vår Herre och broder".
Lova Herren 2020 som nr 28 med titeln "Jesus, det skönaste", under rubriken "Guds Son, Jesus vår Frälsare"

Inspelningar
CD-skivan Svenska folkets psalmer med Ulf Christiansson

Referenser 
 Oscar Lövgren: Psalm- och sånglexikon, Gummessons 1964, sp. 433.

Noter

Externa länkar 

Norska psalmer
Sånger 1904
Norman Foster

Norman Robert Foster, Baron Foster of Thames Bank, född 1 juni 1935 i Stockport, Greater Manchester, är en brittisk arkitekt och grundare av arkitektkontoret Foster + Partners.

Biografi
Norman Foster växte upp i en arbetarfamilj i Manchester-området, en familj där, enligt honom själv, universitetsstudier för att bli arkitekt aldrig var ett alternativ. Han började först som 21-åring med sina arkitekturstudier vid Manchester School of Architecture och tog sin examen 1961. Han visade sig vara så begåvad att han fick ett stipendium som möjliggjorde att han kunde ta sin master-examen vid Yale University i New Haven, Connecticut. År 1963 startade han Team 4 tillsammans med Richard Rogers, som han lärt känna vid Yale, samt dennes fru Su Rogers, Georgie Wolton och Wendy Cheesman. År 1964 gifte sig Foster med Wendy Cheesman. Team 4 upplöstes 1967. Norman och Wendy Foster startade då kontoret Foster Associates i London.

Under perioden 1968-83 arbetade Foster på ett antal projekt tillsammans med Buckminster Fuller, ett arbete som kom att sätta stor prägel på Fosters fortsatta arbete. Fuller arbetade mycket med geometrisk arkitektur och då framförallt triangeln. En geometrisk form som kan ses i många av Fosters verk är till exempel 30 St Mary Axe (Gurkan), British Museum och tunnelbanestationen Canary Wharf, för att nämna några. Stilen som brukar nämnas i samband med Foster är British hi-tech, kännetecknad av välarbetade och raffinerade detaljer.
 
Under våren 2009 beslutade Stockholms stad att Foster + Partners och Berg Arkitektkontor ABs förslag till Nya Slussen var det bäst lämpade.

I Stockholm har Foster ritat Nya Årstabron (invigd 2005).

Utmärkelser

Litteratur 
Norman Foster, Catalogue of Work, 
Norman Foster: Works 1, David Jenkins, 
Norman Foster: Works 4, David Jenkins, 
On Foster-Foster On, 
Sir Norman Foster, Philip Jodidio,

Bilder (verk i urval)

Referenser

Externa länkar 
Foster + Partners

 
	 
Brittiska arkitekter	
Mottagare av Pritzkerpriset	
Män
Födda 1935
Ledamöter av Konstakademien
Levande personer
Mottagare av Praemium Imperiale
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Personer från Stockport
Alumner från University of Manchester
Alumner från Yale University
Sionsharpan (1993)

Sionsharpan 1993 är den upplaga av Sionsharpan som tillkom som komplement till finlandssvenska psalmboken 1986. En kommitté tillsattes redan 1979 på initiativ av Svenska lutherska evangeliföreningen i Finlands musikledare Göran Stenlund, som också kom att fungera som sekreterare, och med Håkan Bäck som ordförande. Fyra provhäften gavs ut i ett slags remissförfarande under åren 1987–1992 innan den slutgiltiga versionen trycktes. Alla sångerna i sångboken är försedda med ackordsanalys och i slutet av boken finns fylliga register, förutom över själva sångverserna (samt författare, kompositörer och dylikt) också över de bibelställen och teologiska begrepp som sångerna tar upp.

Sånger i Sionsharpan 1993:

Kyrkoåret

Advent 
1 Se, han kommer, hosianna
2 Hosianna! Sången klingar
3 Hosianna, Gud i höjden
4 Han kommer - vad tröst i de orden
5 Sions dotter, lyft din panna
6 Välkommen till fattiga hjärtan

Jul 
7 Fröjdas, vart sinne
8 En pojkskara väcktes en gång
9 När juldagsmorgon glimmar
10 Ett barn i dag är oss givet
11 Du strålande Betlehemsstjärna
12 Ett himmelskt ljus i natten
13 Julen nu åter är inne
14 Julen nu inne är
15 Nu allt är väl
16 Lilla Jesusbarnet i en krubba låg
17 Han kom till oss, ett litet barn
18 Nu glädjens timme inne är
19 Jag är så glad var julekväll
20 Åter strålar julens stjärna
21 O underbara hemlighet
22 Änglarna hördes vid Betlehem sjunga

Nyår 
23 När den arma jordens tid förgår
24 I ditt dyra namn vi vågar
25 De flyr, våra år
26 Jag vet inte vad som skall möta
27 Låt mig börja med dig, min Jesus
28 Fåfängt söker jag uti mitt hjärta
29 Se, Kristus är densamme
30 O Jesus, i ditt dyra namn
31 Låt ditt ansikte oss lysa
32 Tack, gode Gud, i Jesu namn

Kristi lidande och död 
33 Försonare, som färgar röd
34 Böjd under korset
35 Den stunden i Getsemane
36 Det är fullkomnat! Profeters längtan
37 Han gick den svåra vägen
38 Himlarnas kung, varför blir du här slagen
39 Jag står och ser en sårmärkt hand
40 Pris vare dig, o Jesus god
41 O Herre Jesus, öppna du mitt öga
42 Min blodige konung och sargade man
43 På långfredagen
44 Till Golgatakorset jag lyfter mitt öga
45 Älskande Jesus, lär mig att vörda
46 Törnekrönte brudgum god

Påsk 
47 Brist ut i jubel, du Adams släkt
48 Ett fröjdebudskap kring världen går
49 Han är uppstånden, fröjdas min själ
50 Han är uppstånden, Frälsaren
51 Han är uppstånden, halleluja
52 Jesus lever, Jesus lever
53 Kristus lever, underbara ord
54 Uppstånden är Kristus
55 På påskdagens morgon i gryningens ljus
56 Jesus lever, lever idag

Kristi himmelsfärd 
57 Efter slutat värv på jorden
58 Nu Jesus porten öppnat har

Pingst 
59 Du vid din bortgång, Herre vår
60 Kom, du helige Ande, min tröstare god
61 När mitt hjärta grämer sig
62 O Guds Ande, nu jag beder
63 Min vän är min och jag är hans
64 O helge Ande, sanne Gud
65 Tack, Herre Jesus, att Anden du sänder
66 O Jesus Krist, vår Frälsare
67 O helge Ande, var oss nära

Se även 
Kategori:Psalmer
Kategori:Psalmböcker
Lista över psalmer efter innehåll
Lista över psalmförfattare
Lista över koralkompositörer
Psalmkaraktärer
Wikisource psalmbok med texter

Litteratur 1993
Musikåret 1993
Svenska psalmböcker
Skaraborg (olika betydelser)

Skaraborg kan syfta på:

Skaraborgs slott – ett tidigare slott och riksborg som givit namn åt Skaraborg i Västergötland
Länstrafiken i Skaraborg – ett svenskt länstrafikbolag 1983–1998
SR Skaraborg – lokal redaktion inom Sveriges Radio
TV4Nyheterna Skaraborg – regionalt nyhetsprogram på TV4
Skaraborgs Allehanda – lokaltidning
Skaraborgs katolska församling – en romersk-katolsk församling i Skövde
Skaraborgs Läns Tidning – lokaltidning
Sparbanken Skaraborg – ett bankaktiebolag bildat år 2000

Geografi och förvaltning
Skaraborg – ett informellt område i Västra Götalands län 1998–
 Skaraborg – en regiondel i Västra Götaland 1999–, se Västra Götalandsregionen
Skaraborgs sjukhus – ett akutsjukhus på flera platser i Västra Götalandsregionen
Skaraborgs tingsrätt – en tingsrätt i Västra Götalands län med kansli i Skövde 2009–
Skaraborgs kommunalförbund – ett kommunalförbund bestående av 15 kommuner i Västra Götalands län 1998–
Västra Götalands läns östra valkrets – valkrets vid riksdagsval omfattande den östra länsdelen av Västra Götalands län 1998–
 Skaraborg, Säters kommun – en småort i Silvbergs socken i Säters kommun

Tidigare förvaltningar
Skaraborgs län – ett svenskt län 1634–1997
Skaraborgs läns landsting – ett svenskt landsting 1863–1998
 Skaraborgs läns valkrets – en valkrets 1867–1998
 Skaraborgs läns norra valkrets – en valkrets vid riksdagsvalen till andra kammaren 1911–1920
 Skaraborgs läns södra valkrets – en valkrets vid riksdagsvalen till andra kammaren 1911–1920

Se även
Landshövdingar i Skaraborgs län
 Skaraborgs regemente
Skaraborgs flygflottilj
Götala kungsgård

Götala kungsgård är en kungsgård ca 3 km öster om Skara, som var länsresidens mellan 1612 (efter att danskar ödelagt Skaraborgs slott) och 1660, varefter residenset flyttades till Mariestad. Nuvarande huvudbyggnaden uppfördes 1889, efter att den tidigare från 1734 förstördes i en brand 1887. Två flyglar från den äldre mangårdsbyggnaden nedplockades 1966 och återuppfördes vid Kråks herrgård, intill Västergötlands museum 1966-1968.

Götala omtalas första gången 1241 och tillhörde då Skara domkyrka. Det såldes av biskop Brynolf Algotsson till kronan. Enligt traditionen är Götala platsen för "alla götars ting" för västgötarnas lagsaga.

Noter 

Kungsgårdar i Sverige
Byggnader och anläggningar i Skara kommun
Herrgårdar i Västergötland
Torpa

Torpa kan syfta på:

Torpa, Jönköping – en stadsdel i Jönköping
Torpa, Göteborg – ett primärområde i Göteborg
Torpa, Vänersborg – en stadsdel i Vänersborg
Torpa, Varbergs kommun – två småorter i Varbergs kommun
Torpa, Kristinehamns kommun – småort i Kristinehamns kommun
Torpa, Ydre kommun - kyrkby i Ydre kommun
Torpa stenhus – en gammal borg i Västergötland
Torpa, Trollhättans kommun – ett område i Sjuntorp i Trollhättans kommun
Torpa, Nordre Lands kommun – en ort i Nordre Lands kommun i Norge
-torpa – ett svenskt ortnamnsefterled
Torpa skog och Hoppet – två byar i Haninge kommun som tillsammans utgör en småort

Se även
Torpa socken
Torpa landskommun
Torpa församling
Torpa kyrka
 Torpa distrikt
Torpaslätt – en småort i Kungsörs kommun
Arvid Knutsson (Sparre över stjärna)

Arvid Knutsson förde i vapnet en sparre över stjärna och kallas ibland idag felaktigt för Arvid Knutsson (Drake af Intorp). Han var född 1445, död försommaren 1497, och var ett svenskt riksråd, lagman och häradshövding.

Biografi
Arvid Knutsson var son till Knut Arvidsson (sparre över stjärna, Torpaätten) och Kerstin Erlandsdotter, och hans sätesgård var Torpa i Västergötland, och han innehade också Torpa, Intorp och Lina i Väckelsångs socken samt Tofta (Toftaholm) i Dörarps socken.  

Knutsson var lagman i Tiohärads lagsaga från 1475 intill sin död 1497. Han var riksråd 1483, troligen från 1477. Han var häradshövding i Kinds härad från 1483 och hövitsman på Öresten från början av 1490-talet.

Arvid Knutsson avled försommaren 1497.

Familj
Arvid Knutsson gifte sig 1477 med Anna Gustafsdotter (Stenbock) (död 1508). Hon var dotter av hövidsmannen Gustaf Olofsson på Älvsborgs slott och Ingrid Bengtsdotter. Anna Gustafsdotter var änka efter riddaren Fikke Gustafsson (Snedbjälke). Arvid Knutsson och Anna Gustafsdotter fick tillsammans barnen:
 Olof Arvidsson (Stenbock). Upptog sin på manssidan utgångna mödernesläkts vapen och blev stamfader för den yngre Stenbocksläkten.
 Bengt Arvidsson, väpnare.
 Knut Arvidsson, häradshövding i Sunnerbo härad.
 Gustaf Arvidsson (avled före 1508).
 Kerstin Arvidsdotter som var gift med väpnaren Claes Hansson Uggla.
 Estrid Arvidsdotter som gifte sig före 1508 med väpnaren och överbefälhavaren Peder Månsson (Stierna).
 Märta Arvidsdotter som var gift med häradshövdingen Olof Kristersson Drake i Västbo härad.
 Ingrid Arvidsdotter som var gift med fogden Nils Bagge i Sunnerbo härad.

Se även
 Torpa stenhus
 Torpaätten

Referenser
Drake av Intorp nr 82 Tab 4 på Adelsvapen

Noter

Externa länkar
Arvid Knutsson (Drake af Intorp) på Geni

Svenska riksråd
Män
Personer i Sverige under 1400-talet
Lagmän i Tiohärads lagsaga
Svenska häradshövdingar
Födda 1445
Avlidna 1497
Spökhus

Spökhus är en byggnad omkring vilken det har skapats en tradition om spökerier. Ofta är det husets tidigare innehavare som påstås uppträda som gengångare. Inte sällan är det personer som mördats eller på annat sätt dramatiskt omkommit som påstås spöka för att de "inte har fått frid". Spökhistorier skapas och återberättas i många fall av husens ägare, till exempel i avsikt att få publicitet i TV eller veckopress, ibland uppenbart också för att generera inkomster från turism.

Spökhus förekommer ofta på film och i litteratur. På nöjesfält kan det finnas uppbyggda spökhus med anställda som skrämmer besökarna, till exempel Spökhuset på Gröna Lund.

Byggnader i Sverige där det påstås spöka
Spökslottet på Drottninggatan i Stockholm. 
Prästgården och vandrarhemmet i Borgvattnet. 
Torpa stenhus med "den gråa frun", "den inmurade flickan" och "Torpas vita hästar". 
Von Echstedtska gården i Säffle, Värmland. Spöket är en piga som råkade döda sin älskade och sörjer att de aldrig gifte sig.
Österbybruks herrgård
Ängsö slott på Ängsön i Mälaren
Ekenäs slott i Östergötland
Brunnsmiljön i Medevi, Östergötland
Frammegården, Skillingmark i Värmland.

Referenser

Byggnadstyper
Hus
Anita Jacobson-Widding

Anita Jacobson-Widding, född Tarelius 1934 i Lidingö, död 2 oktober 2012, var en svensk kulturantropolog och professor i etnografi vid Uppsala universitet från 1976.

Jacobson-Widding var expert på afrikanska kulturer och gjorde fältstudier i Kongo (1973–1974) och Zimbabwe (1984–1985 och 1991–1992). Hon studerade framför allt afrikanska folkmodeller, kosmologier och symbolsystem. Hon spelade en betydande roll i att stärka Uppsala universitet inom områdena antropologi och afrikanistik.

Hon var gift 1956–1969 med ambassadör Christer Jacobson och 1975–1987 med författaren Lars Widding.

Källor

Externa länkar
 

Svenska professorer i etnologi
Födda 1934
Kvinnor
Avlidna 2012
Personer verksamma vid Uppsala universitet