kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gösta Liljencrantz

Gustaf Fredrik "Gösta" Liljencrantz, född 7 november 1801 på Sandbro i Björklinge socken, död 8 mars 1869, var en svensk greve, hovman och ämbetsman. Han var landshövding i Stockholms län 1849-1867.

Biografi 
Liljencrantz inskrevs som kadett vid Karlberg den 16 maj 1815, och utexaminerades den 22 september 1818. Vid faderns död 1816 blev han greve. Efter utbildningen blev han kornett vid livgardet till häst den 17 februari 1819. Den 4 september 1822 befordrades han till löjtnant, utnämndes den 4 februari 1828 till ordonnansofficer hos kungen, och den 21 april samma år befordrades han till ryttmästare. Den 14 mars 1833 blev han adjutant hos kungen, och den 28 januari 1836 befordrades han till major i armén. Han utnämndes även den 21 juli 1836 till kabinettskammarherre, och befordrades den 28 januari 1842 till överstelöjtnant i armén. Den 24 februari 1845 beviljades han avsked från regementet med tillstånd att kvarstå som överstelöjtnant. Liljencrantz blev förste hovmarskalk den 14 december 1844. År 1849 blev han ledamot av Lantbruksakademin och utnämndes den 11 juni 1868 till hedersledamot av samma akademi. Liljencrantz blev landshövding den 12 juni 1849 och kvarstod på posten fram till den 5 juli 1867. Han var ordförande i Stockholms läns landsting 1863-1868.

Liljencrantz blev kommendör med stora korset av Nordstjärneorden 5 maj 1860, kommendör av första graden av Kungliga Danska Dannebrogsorden 16 juli 1846, riddare av Svärdsorden 24 juli 1837, riddare av ryska Sankt Annaorden av andra klassen 1837, riddare av Preussiska Röda örns orden av andra klassen.

Gösta Liljencrantz var son till landshövdingen Johan Wilhelm Liljencrantz och hans första hustru Beata von Engeström. Han gifte sig den 6 mars 1828 med friherrinnan Johanna Stjernstedt (1806-1854), dotter till majoren, friherre Samuel Peter Stjernstedt och friherrinnan Sofia Charlotta von Gedda. Johan Liljencrantz den yngre var ett av deras barn. Gustaf Fredrik Liljencrantz innehade Heby fideikommiss, vilket han erhöll efter farbroderns död 1861, samt ägde Rostorp i Pelarne socken i Kalmar län.

Källor 
 Svenska adelns ättartaflor ifrån år 1857, Del I : Adelborg-Mörner till Tuna, F.U. Wrangel, Otto Bergström, Norstedt, Stockholm 1897, s. 777
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Noter

Externa länkar
 
 Svenskt biografiskt lexikon, Gustaf (Gösta) F Liljencrants, Hovman, Landshövding, Riksdagsman
 Svenskt biograffiskt lexikon, Liljencrantz, Liljencrants, Lilliecrantz, släkt

Landshövdingar i Stockholms län
Födda 1801
Avlidna 1869
Män
Svenska hovmarskalkar
Ledamöter av Lantbruksakademien
Riddare av Svärdsorden
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Svenska grevar under 1800-talet
Svenska fideikommissarier
Svenska förste hovmarskalkar
Personer från Björklinge socken
Kommunister. Första boken

Kommunister. Första boken är en bok från 1977 skriven av C.-H. Hermansson, i intervjuform om människorna som byggt upp det kommunistiska partiet i Sverige.

Personerna som intervjuas 
De personer som intervjuats är: Gottfrid Gustavsson, Gunnar Blomberg, Petrus Pettersson, Paul Almén, Hjalmar Wäppling, Fini Smålan, Evert Leijon, Henry Nordlander, Per Mars, Gunnar Adolfsson, Valborg Svensson, Nils Löfstedt, Valter Andersson, John Henricsson, Bertil Christiansson, Erik Jansson, Sixten Rogeby, Solveig Rönn, Sam Johansson, Wilhelm Karlsson och John S. Johansson.

Facklitteratur 1977
Svensk litteratur
Svenskspråkig litteratur
Vänsterpartiet
Kommunister. Andra boken

Kommunister. Andra boken är en bok från 1980 skriven av C.-H. Hermansson, i intervjuform om människorna som byggt upp det kommunistiska partiet i Sverige. Boken är en uppföljare till Kommunister. Första boken.

Svensk litteratur
Svenskspråkig litteratur
Vänsterpartiet
Facklitteratur 1980
Lappträsk, Haparanda kommun

Lappträsk (på finska: Lapinjärvi eller Lappijärvi) är en ort vid Länsväg 398 nordvästra delen av Haparanda kommun, Norrbotten. Orten ligger i Karl Gustavs socken, vid sjön Lappträsket.

Lappträsk hade en järnvägsstation vid Haparandabanan som var i bruk 1915–1992. Stationen är belägen norr om byn, på Kukkola bys ägor. Avståndet mellan byn i söder och stationen i norr är omkring fyra kilometer. Mitt emellan dessa två punkter ligger Lappträsks kyrka.

Historia
Lappträsk avvittrades från Kukkola bys ägor på 1780-talet.

Järnväg 
1910 öppnades Lappträsk station längs med den nybyggda Haparandabanan. Persontrafiken längs Haparandabanan lades ned augusti 1992, och sedan dess bedrevs godstrafik fram tills år 2012 på banan, bortsett från sommaren 2000 när persontrafiken tillfälligt återupptogs.

Oja hållplats 
I området Oja fanns det en hållplats på Haparandabanan från 1 januari 1946, till den sista juni 1975.

Laga skifte
Laga skifte i Lappträsk by genomfördes mellan 1861 och 1864 och fastställdes 1865. Efter laga skiftet fanns följande gårdsnamn i byn:

Oja
Isokoski
Kauppila
Anttila eller Lehto
Anttila eller Mäki-Anttila
Anttila eller Haasiomäki
Saukola
Mäki-Perttu
Ranta-Perttu
Risto
Kangas
Jyrkä
Hammaskoski
Lahti
Hakkanen
Vittikkohuhta
Suovaniemi

Befolkningsantal
Vid folkräkningen 1890 hade Lappträsk by 393 invånare.

Skola
Den 2 november 1888 fattades beslut att en folkskola skulle inrättas i Lappträsk. 1892 startade skolverksamheten och skolbyggnaden förlades på hemmanet Lappträsk nr: 8, kallat Ranta-Anttila. Nytt skolhus uppfördes 1929-1930.

Källor

Noter

Tryckta källor

Orter i Haparanda kommun
Herr Husassistenten

Herr Husassistenten är en svensk komedifilm från 1938 i regi av Ragnar Arvedson.

Handling
Bilmekanikern Vicke tar ut låga priser när han lagar bilar. Efter en tids bråk med sin chef lämnar han sin plats på garaget för att försöka starta eget. Det saknas pengar, och även om Vicke får hjälp både från väntat och oväntat håll saknas fortfarande en avsevärd summa. Plötsligt blir han av med alla pengar på ett snöpligt sätt och tvingas ta jobb som husassistent hos paret Runge.

Om filmen
Herr Husassistenten hade Sverigepremiär 26 december 1938 i Helsingborg och började visas i Stockholm efter nyår. Filmen spelades in hösten 1938 på Råsunda. Filmen har aldrig visats på TV.

Rollista i urval
Elof Ahrle - Viktor "Vicke" Lundin, bilmekaniker 
Aino Taube - Karin Lindmark 
Tollie Zellman - Inga-Lill Runge 
Gösta Cederlund - Alfred Runge, morbror till Karin 
Emy Hagman - Blenda, jungfru hos Runges
Carl Barcklind -  fabrikör Ludvig "farbror Ludde" Ljung
Åke Engfeldt - Freddy Runge, son till Runges
Stig Järrel - direktör Erik Ramgård 
Lili Ziedner - fröken Trotzig, anställd på Runges advokatkontor 
Rune Carlsten - C.O. Mollberg, ockrare 
Lill-Tollie Zellman - fröken Wadman, sekreterare hos Alfred
Sigge Fürst - ägaren till Elitegaraget, Vickes chef 
Gösta Gustafson - kamrer Leopold Pontén
Magnus Kesster - pokerspelare 
Artur Cederborgh - sängliggande man som blir telefonerad av Vicke 
Rolf Botvid - konstapeln 
Douglas Håge - fackföreningsman
Marianne Aminoff - biträde i blomsterhandeln

 

Svenska filmer 1938
Svenska komedifilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Länsväg 395

Länsväg 395 är en 111 km lång väg mellan Pajala och Vittangi, via Anttis, Junosuando och Masugnsbyn.

Sträckning 
Vägen utgår från riksväg 99 vid Pajala och följer Torneälvens högra (södra) strand västerut. I Anttis ansluter länsväg 394. Vägen fortsätter förbi byn Lovikka, hemvist för de berömda stickade Lovikkavantarna, till Junosuando. Strax väster om Junosuando delar sig Torneälven och Sveriges största bifurkation, Tärendöälven, leder av 60 % av vattnet till Kalixälven.

Efter Junosuando lämnar vägen Torneälven, för att sedan åter ansluta i Vittangi. Precis innan Junosuando Masugnsby (kort kallad Masugnsbyn) passerar vägen lappmarksgränsen. Vid slutmålet i Vittangi ansluter vägen till E45.

Det körs järnmalm från Kaunisvaaragruvan utanför Pajala till Svappavaara (3 mil väster om Vittangi). Gruvbolaget Kaunis Iron har tillstånd att köra övertunga lastbilar (90 ton) på sträckan, bland annat längs hela länsväg 395. Det transporteras 3 miljoner ton last per år, alltså runt 9000 ton (100 körningar per riktning) per dag. Bron över Tärendöälven sätter viktgränsen och man har reglerat bron med trafikljus så att två lastbilar inte kör på den samtidigt.

Olyckor 
Den 12 januari 2019 omkom sex personer i en olycka mellan en minibuss och en tung lastbil som transporterade malm på sträckan. Endast två personer överlevde: lastbilsföraren och en person i minibussen. Olyckan inträffade vid Masugnsbyn, i Kiruna kommun. Kurvan där olyckan inträffade är enligt Aftonbladet "ökänd som feldoserad", och avåkningar är vanliga vid platsen; den senaste bara dagen innan olyckan, mindre än 100 meter från olycksplatsen.

Planer 
Trafikverket planerar att bredda vägen och räta ut vissa kurvor, och bygga förbifart förbi Vittangi och Masugnsbyn, för malmbilarnas skull. Det fanns förslag på att bygga en genväg mellan Kaunisvaaragruvan och Junosuando som skulle spara in minst 20 km. Det skulle kräva en ny bro över Torne älv och är inte med i planen. En ny bro över Tärendö älv behövs i vilket fall och planeras byggas.

Historia 
Vid skyltningen 1951 hette sträckningen länshuvudväg 395. År 1962 blev vägen länsväg 395, och hade fram till 1986 sin sträckning ända till Svappavaara.

Redan på 1890-talet fanns det en väg mellan Överkalix och Vittangi, och det var den enda vägen på miltals radie från Vittangi. Dagens väg 395 följer denna väg ganska exakt. Den har bara breddats och asfalterats. Den egentligen enda nyare vägen är en förbifart förbi Erkheikki.

Korsningar 

|}

Se även 
 Lista över länsvägar i Norrbottens län

Referenser 

Länsvägar i Norrbottens län
Länsväg 394

Länsväg 394 går i Norrbottens län, mellan Leipojärvi och Anttis, via Ullatti och Tärendö. Ibland räknas vägen gå från Gällivare och från Pajala. Vägen är 90 km lång, plus om man vill 27 km Gällivare–Leipojärvi, där E10 är värdväg, och 29 km Anttis–Pajala, där länsväg 395 och riksväg 99 är värdvägar.

Vägen passerar Dokkas och Ullatti som enda större byar innan den når Kalixälven vid Ekorrbäcken och korsningen med före detta länsväg 397 strax norr om Kainulasjärvi. I Tärendö passerar vägen både Kalixälven och Tärendöälven.

Korsningar

|}

Historik
Vid skyltningen 1951 hette sträckningen Leipojärvi–Anttis länshuvudväg 394. År 1962 blev vägen länsväg 394 delen Leipojärvi–Ekorrbäcken, och länsväg 397 delen Ekorrbäcken–Anttis. Nuvarande numrering gäller från 1986.

På 1890-talet  fanns väg bara från Anttis till Tärendö och vidare mot Korpilombolo. Längs dagens 394 fanns vid den tiden mellan Tärendö och Gällivare inte någon väg. Den fanns dock på 1940-talet och är samma idag mellan Ekorrbäcken och Leipojärvi. En nyare väg byggdes cirka 1970 Ekorrbäcken-Anttis.

Se även
 Lista över länsvägar i Norrbottens län

Referenser

Länsvägar i Norrbottens län
Upstate New York

Upstate New York är den del av delstaten New York som ligger bortom staden New York och dess storstadsregion. Det finns ingen officiell gräns där Upstate New York börjar eller slutar. Ibland hänsyftar termen till hela delstaten förutom New York och Long Island, och ibland åsyftas den del av delstaten som ligger norr om Poughkeepsie och väster om Catskill Mountains. Eftersom Westchester County och Rockland County ingår som pendlingsområden i New Yorks storstadsregion, anses de sällan tillhöra Upstate New York.

Kända platser i Upstate New York är bl.a. Lake Placid, Niagarafallen, Catskill Mountains och Woodstock. Sing-Sing-fängelset ligger däremot i Westchester County.

Externa länkar
Old Abandoned Buildings of Northern NY.
New York History Net
Oral History of Franklin County

Delstaten New York
Länsväg 392

Länsväg 392 är en väg mellan Överkalix och Pajala, via Östra Ansvar och Korpilombolo.

Vägen är 116 km lång väg, och börjar vid E10. Den går tillsammans med riksväg 98 över Ängesån och Kalixälven. Därefter delar vägarna på sig och länsväg 392 följer Kalixälvens östra strand till byn Östra Ansvar, strax söder om Jockfall och det kända Jockfallet.

Vägen lämnar nu älven och går över myrar och genom skogar mot Pajala, där den ansluter till riksväg 99. De största byarna på vägen är Teurajärvi, Korpilombolo och Ohtanajärvi. Hastighetsbegränsning till största delen satt till 110km/h.

Vägen har betydelse för långväga trafik. Den är lämplig för att köra till exempel Oslo–Alta eller Stockholm–Tromsø.

Historik
Vid skyltningen 1951 hette hela sträckningen länshuvudväg 392. År 1962 blev vägen länsväg 392 och delen Överkalix - Östra Ansvar var även en del av länsväg 397. Vid Korpilombolo fanns en kort sträcka gemensam med länsväg 393.

Redan på 1890-talet fanns det en väg mellan Överkalix och Pajala, och dagens väg följer denna väg ganska exakt. Den har bara breddats och asfalterats. På några ställen har den rätats, särskilt vid Korpilombolo (cirka 1970-talet).

Se även
 Lista över länsvägar i Norrbottens län

Externa länkar
Vägverkets trafikinformation

Länsvägar i Norrbottens län
Spjäll

spjäll är en lucka som sitter i en kanal och som är avsedd att reglera eller stänga ett gas- eller vätskeflöde.

Lucka är det slutande elementet i en sorts ventil som används till exempel för rökgaser i skorstenar, för luft i ventilationstrummor och för luft i förbränningsmotorers förgasare. Spjället kan vanligtvis förskjutas eller vridas så att det delvis eller helt stänger gasflödet.

Referenser 

Maskinteknik
Länsväg 383

Länsväg 383 går mellan Boden och Börjelslandet.

Sträckning
Vägen är en 26 km lång förbindelse för trafik från E4 norrifrån (Råneå, Kalix, Haparanda med flera orter) och Boden med flera orter längs riksväg 97. I Boden ansluter den också till länsväg 356. Att i stället köra E4 och väg 97 via Gammelstaden innebär en sträcka på 50 km.

Historik
Vid skyltningen 1951 hette hela sträckningen länshuvudväg 383, och år 1962 blev vägen länsväg 383. Tidigare hade vägen sin västliga ändpunkt i byn Skogså vid länsväg 356, militärvägen.

Se även
Lista över länsvägar i Norrbottens län

Länsvägar i Norrbottens län
Sergio Badilla Castillo

Sergio Badilla, född i Valparaíso, Chile, 30 november 1947. Skaparen av transrealismen inom poesin, efter Rudy Ruckers Science Fiction paradigm. Bosatt i Sverige sedan 1976.

Biografi 
Journalist vid Chiles universitet i Valparaiso, Fil. kand. vid Stockholms univ. 1981. Varit verksam som journalist vid Sveriges Radio till 1993. Har skrivit också drama och essäer. Badillas dikter har blivit översätta till svenska i diktantologin Bevingade Lejon.

Han var medlem i den litterära gruppen Taller i Stockholm som bildades 1976 och bestod dessutom av poeterna Sergio Infante, Adrian Santini, och Carlos Geywitz. Badilla är medlem också i Chilenska Författarförbundet.

1989 organiserade han, tillsammans med författaren Sun Axelsson, en latinamerkansk poesifestival i Stockholm kallad "La generación del 70" (Sjuttiotalisterna), som samlade latinamerikanska och chilenska poeter från olika delar av världen.

Badilla är verksam som kulturkritiker och lärare i journaitisk vid flera chilenska universitet. Sedan 1972 har han gett ut sju diktsamlingar och översatt ett antal böcker, poesi och drama, från svenska, engelska, franska, norska och italienska till spanska.

Stil 
Hans poesi, från början surrealistiskt ofta är av experimentell och intellektuell karaktär, full av talspråksvändningar, ironi och ömhet, Hans lyriska språk har en underfundig kortprosa och estetiska reflexioner med ett engagerat tonfall

Bibliografi 
 Más Abajo de mi Rama. - Borås : Invandrarförl., 1980.. Korta berättelser.
 La Morada del Signo. (Teckens Boning), Stockholm; Bikupa, 1982. Dikter.
 Cantonírico (Onirisk Sång), Madrid; Ediciones LAR, 1983. . Dikter.
 Reverberaciones de Piedras Acuáticas ( Återspeglingar av vattenstenar), Stockholm; Bikupa, 1985. . Dikter.
 Terrenalis. Stockholm; Bikupa, 1988. Dikter.
 Saga Nórdica. (Nordiska Sagan), Stockholm; Bikupa. 1995.Dikter.
 La Mirada Temerosa del Bastardo (Oäktings Fruktade Blick), Valparaisos Regionala Kulturråd. 2003. . Dikter.
 Poemas Transreales y Algunos Evangelios (Transreella Dikter och Några Evangelier) Aura Latina, 2005. . Dikter.

Externa länkar 

 Proyecto Patrimonio 2004
 Transreal Poetry blog
 Poesía Transreal blog

Personer från Valparaíso
Chilenska författare
Spanskspråkiga författare
Spanskspråkiga poeter
Spanskspråkiga översättare
Chilenska poeter
Alumner från Stockholms universitet
Födda 1947
Män
Levande personer
Diskolampa

En diskolampa eller discolampa är en lampa som används i discosammanhang. Vanligtvis en glob med en mängd blinkande lampor i olika färger, och där globen snurrar längs en axel med hjälp av en motor. Detta i samverkan med andra ljuskällor ger en känsla av rörelse och har fått stor spridning på nattklubbar.

Belysning
Entypsbåt

En entypsbåt är en båt, oftast en segelbåt avsedd för kappsegling, byggd enligt en specifikation som noga definierar en båtklass. Avsikten är att båtarna skall vara jämbördiga vid segeltävlingar, så att inga handikapp behöver ges. Samtidigt kan entypsbåtarna lätt serietillverkas, vilket sänker kostnaderna. 

Den äldsta mer spridda entypsbåten var jollen North Haven dinghy. North Haven-jollar har seglats i tävlingar i Maine i USA sedan första tävlingen 15 augusti 1887. Jollen utvecklades till en entypsbåt av John Gale Alden  1919, varefter båttypen reviderades 1929.

I Europa ritades och byggdes den 4,12 meter långa Morbihan av Émile Soinet i Lorient i Frankrike 1891 för att bli en entypsbåt. 25 exemplar av typen byggdes.

Den första entypsklass som blev internationellt erkänd för tävlingssegling var International 12 feet-jolleklassen, konstruerad av George Cockshott 1912. Den godkändes av IYRU 1919 och hade detta erkännande fram till 1964, då IYRU återtog godkännandet. Denna klass blev den första entypsklass som valdes ut för Olympiska spelen och fanns med 1920 och 1928.

Entypsbåtar i Sverige
Segelbåten Mälar 22:an kan anses vara Sveriges första entypsbåt. Den konstruerades av Gustaf Estlander 1930. Mellan 1930 och 1940 byggdes i medeltal tio båtar per år. Den näst senaste Mälar 22-träbåten byggdes 1948, och den senaste 1962.

Bildgalleri

Källor

Noter

Segelbåtstyper
Vill du möta mig därhemma

Vill du möta mig därhemma är en sång från 1874 med text och musik av Robert Lowry.

Publicerad i
Hemlandssånger 1891 som nr 439 under rubriken Hoppet. Hemlängtan med inledningen Vill du möta mig hos Jesus Hemma i min Faders land? 
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 499 under rubriken De yttersta tingen och himmelen.
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 499.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 579 under rubriken Evighetshoppet.
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 716 under rubriken Framtiden och hoppet.

Amerikanska psalmer
Blanc-de-Chine

Blanc-de-Chine, en sorts kinesiskt porslin, vanligen vitt och eller ljusgrå och tillverkat i Dehua i Fujian provinsen. Porslinet är i Europa känd från Mingdynastin (1368-1644) till idag. Arkeologer upptäckte ugnar som troligtvis användes för att bränna porslin från Songdynastin kring Dehua.

Godsen utgörs av koppar, bordsserviser, figuriner med mera. Blanc-de-Chine exporterades till Europa med ostindiefararna, och kopierades under 1700- och 1800-talen. I Dehua etablerades ett forskningsinstitut som är specialiserad på keramik, ett konstnärligt sällskap för keramik och flera konstskolor som bevarar traditionen.

Porslinets vita färg beror främst på hög andel av kaolin. Ofta dekoreras porslinet med gravyrer eller med blå färg. Typiska motiv är blommor och fåglar. Skulpturer som föreställer människor kan vara mellan 9 centimeter och 1,5 meter höga.

Referenser

Externa länkar 

Porslin
WP:Projekt Kina
Fujian
Annie Sherwood Hawks

Annie Sherwood Hawks, född 1835, död 1918, baptist och sångförfattare från USA.

Sånger
Städs jag dig behöver (nr 770 i Frälsningsarméns sångbok 1990)
Var stund jag dig behöver (nr 86 i Sånger till Lammets lof 1877)

Källor

Kvinnor
Födda 1835
Avlidna 1918
Amerikanska psalmförfattare
Harry Davis

Harry Davis, död 1919, en av de första soldaterna i Frälsningsarmén, Whitechapel, London, England. Sångförfattare som publicerat 225 sånger varav två finns i Frälsningsarméns sångbok 1990.

Sånger
Jesus dyre Jesus
Se, en källa där flödar så fri

Personer inom Frälsningsarmén
Brittiska psalmförfattare
Män
Födda okänt år
Avlidna 1919
Sylvanus Dryden Phelps

Sylvanus Dryden Phelps, född 15 maj 1816 i Suffield, Connecticut, död 23 november 1895 i New Haven, Connecticut, teologie doktor, var en amerikansk baptistpastor och författare.

Sånger
Du som av kärlek varm originalet diktat 1862 och översatt av Erik Nyström 1893. Den fjärde versen, "Allt vad jag är och har", som finns i flera snarlika versioner publicerad, som hel psalm i andra psalmböcker.

Externa länkar
Sylvanus Dryden Phelps, Cyberhymnal.org

Amerikanska psalmförfattare
Män
Födda 1816
Avlidna 1895
Finns det kraft uti källan av blod

Finns det kraft uti källan av blod är en sång med text från 1894 av Erland Richter. Musiken är komponerad 1874 av Tullius Clinton O'Kane.

Publicerad i 
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 147 under rubriken "Helgelse - Bön om helgelse och Andens kraft".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 144 under rubriken "Helgelse".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 396 under rubriken "Helgelse".
Sångboken 1998 som nr 25.

Svenska psalmer
Hjärtan är det världen kräver

Hjärtan är det världen kräver är en sång med text från 1892 av John Lawley och som översatts till svenska 1902 av Erland Richter. Sången sjungs till en melodi av okänt ursprung.

Publicerad i 
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1907 som nr 151.
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 120 under rubriken "Helgelse - Helgelsens verk".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 120.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 454 under rubriken "Strid Och Verksamhet - Kamp och seger".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 618 under rubriken "Strid och kallelse till tjänst".

Brittiska psalmer
John Lawley

John Lawley, född 1859, död 1922, var en brittisk kommendör i Frälsningsarmén, William Booths resesekreterare, sångare i väckelsekampanjer, sångförfattare.

Psalmer
Det finns ett bättre land vid härlighetens strand
Följ med mig fram till korset, där Jesus för dig led
Hjärtan är det världen kräver

Brittiska psalmförfattare
Personer inom Frälsningsarmén
Födda 1859
Avlidna 1922
Män
Hökberg

Hökberg är en fäbod i Mora socken, Mora kommun i Dalarna. I fäboden korsas två vandringsleder, Siljansleden och Vasaloppsleden. Hökberg är också den näst sista Vasaloppskontrollen efter 71 kilometers färd från Sälen.  

Redan i mitten av 1500-talet finns bofasta registrerade i Hökberg - i gamla skattelängder. Vid Storskiftet i mitten av 1800-talet fanns där 13 fastighetsägare. Idag räknas antalet gårdar 41 stycken - 2 av dem tillhör IFK Mora, och används i samband med Vasaloppsorganisationens evenemang både sommar och vinter.

Förutom Siljansleden och Vasaloppsleden passerar ytterligare 5 kortare eller längre leder Hökberg. Den kortaste är den 3,5 kilometer långa "Hökbergs utsiktsrunda", som startar och slutar mitt i fäboden. Den går upp till Hökbergets topp med utsikt mot Siljan och Orsasjön. "Bananna" är en runda som utgår från Läde, går över Hökberget till Hökberg, vidare ner till Spjutmosjön och tillbaka längs åsen bredvid Dalälven till Läde. Högåsrundan är 18,5 km kuperad terräng - mot Myckelberg, upp på Högåsen och runt Gopsberget. "Mora-Nisses runda" skapades av Nils "Mora-Nisse" Karlsson (ev. på 1960-talet), växte igen, men märktes åter upp hösten 2012 med Mora-Nisses gamla gula markeringar. "Fäbodrundan" mäter 35 km och lämpar sig mest för skidåkning. Start i Eldris - går till Norra Garberg, Hökberg och tillbaka till Eldris.

Källor
Karin Green: Hökberg - en berättelse i ord och bild, 2012, http://www.greenverk.com/Dreamweaver/hokberg.html

Noter

   
    

Orter i Mora kommun
Vasaloppskontroller
Fäbodar i Dalarna
Tullius Clinton O'Kane

Tullius Clinton O'Kane, född 1830, död 1912, var en sångförfattare, tonsättare, musiklärare och musikhandlare från USA.

Sånger
Vilka är väl dessa som i himlens land text & musik

Kompositioner
Ack saliga hem hos vår Gud, 1874
Det finns en källa, fylld med blod
Finns det kraft uti källan av blod
Vem vill kämpa för Gud överallt

Externa länkar
Tullius Clinton O’Kane, Cyberhymnal.org

Amerikanska psalmförfattare
Amerikanska koralkompositörer
Män
Födda 1830
Avlidna 1912