kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ö

Ö (gemenform: ö)  är en bokstav i det svenska alfabetet, och i flera språk en tilläggsbokstav till, eller modifiering av bokstaven o i, det latinska alfabetet.

Historia 
Bokstaven Ö härstammar från digrafen oe. Bokstaven ö uppkom av att man under 1500-talet satte ett litet e över o, vilket härstammar från tyska. Under medeltiden på svenska och fortfarande på danska, färöiska och norska används ø som härstammar från o och e skrivna bredvid varandra som œ. (Ligaturen œ används i franska.) I frakturstil användes ett litet e ovanför ett o som beteckning för ö ända in på 1900-talet. I tysk skrivstil skrivs ett litet e med en n-liknande bokstav som något förenklad liknar två streck.

Användning 
Ö används i estniska, finska, isländska, svenska, azerbajdzjanska, turkiska, tyska och ungerska (men har i tyskan inte status som en självständig bokstav). Bokstaven kan också dyka upp i exempelvis (äldre) engelska texter, då trema markerar dieresis, dvs. prickar sätts ut över en bokstav för att markera att den ska uttalas separat från bokstaven innan (ex. eng. coöperation).

Den motsvarande bokstaven i norska och danska är ø. Bokstaven ø skrivs före å i alfabetet i båda språken. I latin och franska används stundom œ.

I handskrift kan ö ibland se ut som ō eller õ.

Uttal
I svenska representerar ö en mellansluten främre rundad vokal (IPA: [ø], som ett vanligt långt ö) eller en mellanöppen dito ([œ], som ett kort ö, eller ö framför r). Vid nedteckning av dialektala uttal används ibland ô.

Datateknik 
I datorer lagras Ö med kodpunkten U+00D6 och ö med kodpunkten U+00F6. Vilka värden, eller rättare oktettsekvenser, som används för att representera dessa kodpunkter varierar beroende på vilken kodning som används, om Ö alls kan representeras.

I äldre (fram till sent 1980-tal) svenska dataprogram användes ofta ISO/IEC 646, svensk variant, och där användes 92 (decimalt) för Ö och 124 (decimalt) för ö.
De nationella varianterna av ISO/IEC 646, är dock mycket föråldrade och används knappast alls längre.
De har ersatts av nyare kodningar, till exempel Latin-1, Latin-9, och numera allt oftare UTF-8 och UTF-16.

Se även 
 Õ
 Ø
 Trema
 Heavy metal-prickar

Källor 

Latinska alfabetet

id:Umlaut#Öö
he:אומלאוט#אותיות האומלאוט בגרמנית
99Y

99Y är ett svenskt äventyrsspel från svenska demogruppen Castor Cracking Group. När spelet släpptes användes dock namnet UK Lead. Spelet utvecklades i The Quill Adventure System.

Mål
Målet med spelet är att rädda jorden genom att hitta en diamant. Spelet består inte av så många pussel, utan svårigheten är att hitta diamanten.

Källor

Externa länkar
Spela 99Y online (kräver Java)

Datorspel 1986
Textäventyrsspel
ZX Spectrum-spel
Haganah

Haganah (hebreiska, "försvar") var en judisk paramilitär organisation som existerade mellan år 1920 och år 1948. Organisationen utförde både attacker mot brittiska och arabiska intressen i det dåvarande Brittiska Palestinamandatet. Efter staten Israels grundande ombildades organisationen till den reguljära armén, IDF, Israel Defense Forces (den 24 maj 1948).

Under andra världskriget gick många av Haganahs medlemmar in som frivilliga i den brittiska armén men från 1945 anföll Haganah även brittiska installationer i Brittiska Palestinamandatet. 

Den som utbildade och utvecklade Haganah på 30-talet var Orde Wingate, kristen sionist och brittisk militär (brigadgeneral 1943). Wingate är också känd som specialist på gerillakrigföring i Burma 1942-44.

Organisationen ombildades 31 maj 1948 till staten Israels reguljära armé. Redan 1937 bröt sig gruppen Irgun Zwai Leumi ut ur Haganah, då den motsatte sig samarbetet med britterna. Lehi var i sin tur en utbrytargrupp ur Irgun.

Källor
Bra Böckers Lexikon, 1975

Gerillagrupper
Organisationer i Israel
Organisationer bildade 1920
Organisationer upplösta 1948
Enhet 101

Enhet 101 var en israelisk paramilitär organisation som grundades av Ariel Sharon på order av Moshe Sharrett. Enhetens uppdrag var att utföra hämndaktioner mot den palestinska befolkningen. Enheten grundades år 1953 och existerade bara under en kort period innan den uppgick i den reguljära armén.

Enhetens första uppdrag skedde i augusti år 1953 och var attacken på flyktinglägret El-Bureig, söder om Gaza. Olika källor uppger antalet dödade till 15, 20 eller 50. FN-befälhavaren Vagn Bennike rapporterade att Sharons män kastade in handgranater genom fönstren till hyddorna där flyktingarna sov och de flyende sköts ner av handeldvapen och automatvapen. Den 14 oktober 1953 attackerade Enhet 101 byn Qibya i Jordanien. Sharons order var att ta sig in i byn, spränga husen och orsaka stora förluster bland invånarna. Morgonen efter hade 45 hus sprängts sönder och 69 civila dödats (varav två tredjedelar var kvinnor och barn). Enligt FN-rapportörens rapport hade invånarna hållits kvar i husen med eldgivning och husen hade sprängts medan människorna var kvar.

Organisationer i Israel

Organisationer bildade 1953
Kontraterrorism
Internetkafé

Ett internetkafé, även stavat internetcafé, är ett kafé med internetuppkopplade datorer som besökarna kan hyra. Förutom dator och internet får besökarna i vissa fall även tillgång till datorspel och kringutrustning som skrivare. Man betalar antingen i förskott genom att köpa en upplåsningskod till datorn som gäller en viss tid, eller i efterskott för den använda tiden. På många internetkaféer kan man även fika.

Internetkaféer var särskilt vanliga under 1990-talet och 2000-talets första decennium, men har från 2010-talet och framåt blivit alltmer ovanliga i takt med att internet blivit mer tillgängligt via exempelvis smartmobiler och Wi-Fi. I en del länder, som Kina, har myndigheter stängt många internetkaféer på grund av brott mot nationella lagar eller för att förhindra överträdelser. Andra orsaker till att internetkaféer stängs är ökade kostnader för innehavarna och högre krav på övervakning och kontroll som exempelvis övervakningskameror.

Internetcafé finns belagt i svenska språket från 1995.

Referenser

Externa länkar 
 Internetkaféer på Open Directory Project
 World of Internetcafes 

Internet
Kaféer
Ankargränd

Ankargränd är en gränd i Gamla Stan, Stockholm. Norr om gränden ligger kvarteret Hippomenes och söder om gränden ligger kvarteret Ajax.

Gränden är ungefär 30 meter lång och leder från Prästgatan till Trångsund. Namnet kan härledas till Marcus Andersson Anker som i huset Prästgatan 11, i hörnet av Ankargränd, hade sitt gårkök Ankaret. Äldsta belägget på gatunamnet, den så kallade ankargränden är från år 1731.

Källor

Externa länkar

Gator och torg i Gamla stan
Stora Nygatan, Stockholm

Stora Nygatan, Gamla stan, Stockholm utgör tillsammans med Lilla Nygatan huvudstråk genom det område som förstördes av den Stora branden 1625. Efter branden upprättades en ny stadsplan för detta område, som räknas till Stockholms första organiserade reglering.

Historik

Till en början tycks Stora Nygatan ha kallats enbart för Nygatan, vilket förtydligades till den store Nye gatan runt 1640. Men gatan har senare även benämnts Kongs- eller stoora Nygatan. Kring 1720-talet stadgar sig det nuvarande namnet.

Förmodligen på Gustav II Adolfs initiativ anlades här Stockholms första paradgata och stadsplanearbeten började 1626. Här ritades första gången stora regelbundna kvarter i en stadsplan för Stockholm, helt efter renässansens ideal. Den nya Stora Konungs Gatan sträckte sig snörrätt från Kornhamnstorg i syd till Riddarhustorget i norr. 

Det skulle dröja flera decennier innan gatan var bebyggd och regleringsarbetena pågick fortfarande på 1640-talet. År 1660, när Karl X Gustavs begravningståg tågade fram genom gatan, hade man dock en ståndsmässig bebyggelse med stora stenhus att visa upp.

Intressanta kvarter (urval)
 Västra sidan från norr till söder
 Kvarteret Atomena
 Kvarteret Milon
 Kvarteret Tritonia
 Kvarteret Palamedes
 Kvarteret Thisbe
 Kvarteret Pyramus
 Kvarteret Pan
 Kvarteret Cerberus

Östra sidan från norr till söder
 Kvarteret Mercurius
 Kvarteret Pyreneus
 Kvarteret Ganymedes
 Kvarteret Pomona större
 Kvarteret Galatea
 Kvarteret Alcmene
 Kvarteret Iphigenia
 Kvarteret Ulysses
 Kvarteret Pandora
 Kvarteret Cybele

Byggnader och verksamheter (urval)
 Hultgrenska huset, Stora Nygatan 1, där Axel von Fersen sökte skydd innan han mördades 1810
 Ryningska palatset, Stora Nygatan 2
 Franska reformerta kyrkan (mellan 1752 och 1878), Stora Nygatan 5
 Wirströms konditori (mellan 1800 och 1998), Stora Nygatan 13
 Gamla Stan Tobak, Sveriges äldsta ännu verksamma tobaksaffär öppnade 1859 på Stora Nygatan 19
 Loheska huset, Stora Nygatan 21
 Ehrencreutzska huset, Stora Nygatan 22
 Schönfeldtska huset, Stora Nygatan 30

Se även
 Lilla Nygatan
 Stora branden 1625

Stora Nygatan mot väster 1660

Källor

Externa länkar 

Gator och torg i Gamla stan
Lilla Nygatan

Lilla Nygatan i Gamla stan, Stockholm, utgör tillsammans med Stora Nygatan huvudstråket genom det område som förstördes av den Stora branden 1625. Efter branden upprättades en ny stadsplan för detta område.

Historik
Lilla Nygatan har haft skiftande namn genom historien. Den har kallats nedre nye gathen, nedhre Nye Gathun, nedre Nyegathon m.m. Gatan kallades även Bryggaregatan kring 1645, då flera tomter på gatans västra sida var bebyggda med bryggerier som ville ha närhet till sötvatten. Även Lilla Kungsgatan har använts, som en följd av att Stora Nygatan kallades Stora Kungsgatan. Kring 1720-talet stadgar sig det nuvarande namnet.

På grund av ständiga hopblandningar med Stora Nygatan föreslog namnberedningen 1921 att gatans namn skulle ändras till Postiljonsgatan med anknytning till Kungliga posthuset, förslaget genomfördes dock aldrig.

Intressanta byggnader och kvarter
Lilla Nygatan 5 − (Kvarteret Tritonia), här hittades Loheskatten 1937 och på husets innergård utgrävdes resterna efter Lejontornet 1984.
Lilla Nygatan 6 – (Kvarteret Penelope), byggt 1662 och köpt av Posten 1720 för att använda som Kungliga posthuset. Numera är det landets Postmuseum.
Lilla Nygatan 8 – (Kvarteret Daedalus), byggt på 1690-talet av slottsbyggmästaren Hans Buchegger. Här bodde Wendela Hebbe på 1840-talet.
Lilla Nygatan 11 – (Kvarteret Thisbe), det Rosenbergska Huset, byggt 1643 av krigsrådet Simon Rosenberg, ombyggd 1790-talet för Jernkontoret efter arkitekt  Thure Wennbergs ritningar, 1877-1888 efter arkitekt Hjalmar Kumliens ritningar och 1940-1943 efter arkitekt Albin Starks ritningar.
Lilla Nygatan 13 – (Kvarteret Thisbe), det Schönfeldtska huset uppkallat efter assessor Greger von Schönfeldt och uppfört på 1670-talet av Lennart Torstensson.
Lilla Nygatan 18 – (Kvarteret Iason) med en av Stockholms finaste 1870-tals fasader, ritad av Albert Törnqvist 1876.
Lilla Nygatan 23 – (Kvarteret Pan), byggt 1860 för Stockholms Enskilda Bank efter arkitekt Johan Fredrik Åboms ritningar.

Se även
Kvarteret Cerberus
Gator och torg i Gamla stan

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar 

Gator och torg i Gamla stan
Kornhamn

Kornhamn (äldre form Kornhaffn) var en hamn i Gamla stan. Den var Stockholms medeltida hamn mot Mälaren, som låg på platsen för nuvarande Järntorget. Kornhamn är även namnet för kajområdet mot Söderström.

Under medeltiden hade Stadsholmen (Gamla stan) två viktiga hamnar. Båda låg på Stadsholmens södra del. Mot väst fanns Kornhamn för sjötrafik till och från Mälaren. Mot öst fanns Kogghamn, som var den internationella hamnen, där de stora koggarna lade till under Hansetiden. Mellan båda hamnar framväxte ett handelsområde för im- och export av varor. Exporten bestod huvudsakligen av koppar och järn från Bergslagen samt hudar, pälsverk, torkad/saltad fisk och smör. Nästan inga varor producerades i själva Stockholm.

Vid Kornhamn (Kornhaffn år 1427) lossades länge säden som kom till staden från Mälarhamnar. Korn hade här den ursprungliga betydelsen av säd. Den lagrades till en början på det torg som då kallades Korntorget. Kornhamnen berördes även av järnexporten och torget nyttjades som upplagsplats för järn. I Stockholms tänkeböcker framgår att efter 1490 används mer och mer namnet Järntorget. Korntorget omtalas sista gången 1513.

Nuvarande Kornhamnstorg anlades lite längre västerut, troligen på 1630-talet i samband med stadsregleringen av sydvästra Stadsholmen som hade förstörts av Stora branden 1625. Kajområdet söder om Kornhamnstorg mellan Munkbroleden och Söderström har sedan 1935 namnet Kornhamn.

Referenser

Tryckta källor

Gamla stan
Historiska verksamheter i Gamla stan
Stockholm under medeltiden
Sjöfart i Stockholm
Järntorget, Stockholm

Järntorget är en historisk plats och ett torg i södra delen av Gamla stan, Stockholm. Här möts Västerlång- och Österlånggatan. Namnet påminner om den järnhantering som fanns här fram till 1662.

Historik

Det äldsta säkra belägget för namnet Järntorget (Jerntorgith) är från 1489. Namnet hänger samman med att torget blev upplagsplats för huvudsakligen stångjärn, som för export skeppades från hamnar i Mälaren till huvudstaden. Tidigare hade torget använts för lagring av säd och kallades då Korntorget (Korntorgh). Sista gången torget benämns Korntorget är 1513. Karl IX förordnade 1605 att ett halvdussin värdshus skulle upprättas i staden för att underlätta handeln. Fem av dem kom att upprättas runt Järntorget. 

Intill torget, i nuvarande kvarteret Pluto, stod Våghuset, stadens officiella järnvåg. Våghuset byggdes på 1400-talets mitt och revs i 1700-talets början när Södra Bankohuset uppfördes. Vågens verksamhet flyttades 1662 till Järngraven på Södermalm. 

Vid Järntorgets sydöstra sida, i kvarteret Pluto, byggdes mellan 1675 och 1735 Södra Bankohuset för Riksbanken, då Rikets Ständers Bank. Projektet genomfördes i tre etapper med Nicodemus Tessin den äldre, Nicodemus Tessin den yngre och  Carl Hårleman som ansvariga arkitekter. Bankohuset är byggnadsminnesmärkt sedan 1935 och var en av de första byggnaderna i norra Europa som uppfördes direkt för bankändamål. 

På trottoaren utanför huset står en staty föreställande Evert Taube, skapad 1985 av skulptören Karl Göte Bejemark. Platsen är lämplig, eftersom Taubes stamkrog Den gyldene freden endast ligger ett tjugotal meter härifrån. Vid Järntorget ligger också Sundbergs konditori, som grundades 1785 och kallar sig Stockholms äldsta. Mitt på torget står Järntorgspumpen, en av Stockholms få kvarvarande offentliga pumpar, dock inte längre i funktion.

Bilder

Järntorget, en vinterdag 1691

Byggnader i urval
Södra Bankohuset
Norra Bankohuset

Se även
 Kvarteret Medusa
 Kvarteret Narcissus
 Kvarteret Pluto
 Kvarteret Trivia
 Alardiska huset
 Våghuset vid Järntorget

Referenser

Fotnoter

Externa länkar

Gator och torg i Gamla stan
Norra Bankohuset

Norra Bankohuset är en byggnad i kvarteret Proserpina vid Österlånggatan 53 och Skeppsbron 42A i Gamla stan, Stockholm. Huset är uppfört 1772 efter ritningar av arkitekt Carl Johan Cronstedt. Sedan maj 2018 är Norra Bankohuset ett statligt byggnadsminne.

Historik

På platsen låg det Alardiska huset, uppkallat efter bröderna Anders och Joakim Gottfrid Alardi, som Riksbanken förvärvade 1772 från dåvarande ägaren  Simon Bernhard Hebbe. Huset revs och istället uppfördes en tvåvåningsbyggnad efter ritningar av överintendenten Carl Johan Cronstedt, som var en av bankofullmäktiges ledamöter. 

Hit var på 1800-talet Riksbankens expeditionslokaler förlagda två trappor upp. Byggnaden var ursprungligen ett magasin för kopparplåtar och värdehandlingar. I de undre våningarna låg senare ett sedeltryckeri som innebar en ständig brandfara. 

Huset byggdes till 1803 och 1824 efter ritningar av Carl Christoffer Gjörwell den yngre och höjdes med en våning. Då tillkom även ny entré i form av en gångbrygga över Norra Bankogränd mellan huvudbyggnaden Södra Bankohuset och Norra Bankohuset. Denna användes från början till att frakta sedlar mellan bankens kontor och sedelmagasinet och kallas i folkmun "Suckarnas bro" eftersom den påminner om en bro med samma namn i Venedig. 

Byggnaden har med sin slätputsade fasad närmast magasinskaraktär, men fasaden mot Skeppsbron har en enkel artikulering av breda bandrusticerade lisener och frontonkrönta fönsteromfattningar och ritades 1856 av Johan Fredrik Åbom.

Husets vidare öden
En gammal strandlinje mellan fast och lös grund går genom kvarterets mitt och syns på sättningar i Norra Bankohusets fasad mot Norra Bankogränd. Sättningen går där rakt genom ett fönster. I början av 1970-talet planerade husets ägare, Finansdepartementet, att riva det och låta bygga nytt. Istället såldes fastigheten 1984. 

De nya ägarna genomförde en grundförstärkning genom pålning och en omfattande invändig ombyggnad för kontorsändamål. Bland annat sattes två hissar in, trapphus revs och nya tillkom, planlösningen ändrades, golv lades om, vinden inreddes och många av ytskikt förnyades. År 2002 köpte staten tillbaka fastigheten och Statens fastighetsverk övertog förvaltningen. Den 31 maj 2018 förklarades  Proserpina 4 fastigheten till statligt byggnadsminne.

Bilder

Referenser

Noter

Källor
 Stockholmiana I-IV: Varuhus och vinkällare vid 1600-talets början
 
 
 
 Informationstavla på platsen utformad och uppsatt av Statens Fastighetsverk.

Externa länkar 

Skeppsbron
Byggnader och anläggningar i Gamla stan
Tidigare riksbankbyggnader
Byggnadsminnen i Stockholms kommun
Helgeandsholmen

Helgeandsholmen är en ö i Norrström, inom stadsdelen Gamla stan i Stockholm, namngiven efter det forna Helgeandshuset. På holmen ligger Riksdagshuset och de öppna platserna Riksplan och Strömparterren. Holmen är tre hektar stor varav Riksdagshuset upptar en hektar. På ön finns även Medeltidsmuseet med delar av stadsmuren under Norrbro. 

Den korsas av Norrbro och Riksgatan, och förbinds med Norrmalm via Riksbron och med Gamla stan via Stallbron över Stallkanalen.

Helgeandsholmen med sin avlånga form har uppstått dels genom landhöjningen, dels genom långvariga utfyllnader. Idag kan man inte se några spår av den ursprungliga naturen, som fram till medeltiden utgjordes av tre holmar i Norrström.

Historik

I slutet av 1200-talet grundades Helgeandshuset – Helige andes hus – på holmarna. Det var stadens första inrättning för fattiga och sjuka. Huset innehöll hospital, kapell och kyrkogård. Århundradena gick och gyttret av hus tätnade.

Den 21 augusti 1463 lät kung Kristian I kväsa ett bondeuppror från Upplands bönder på Helgeandsholmen där ett drygt sextiotal bönder dödades, medan 21 tillfångatogs varav nio avrättades. Bondeupproret hade startat efter att Kristian I hade avsatt Ärkebiskop Jöns Bengtsson som kungens ställföreträdande den 14 augusti.

På 1500-talet var holmarna fulla av ekonomibyggnader till Slottet Tre Kronors självhushåll, byggda ovanpå Helgeandshuset. Här bryggdes öl och man födde upp och slaktade kreatur. Här stod även fiskebodar vid stränderna och trängdes med tvätterier och vattenkvarnar.

På drottning Kristinas tid fick Helgeandsholmen ett mer ståndsmässigt utseende.  År 1647 revs Apoteket Morianen och här byggdes nu ett stort hovstall för Karl XI:s räkning. Här stod 200 hästar i en byggnad som också innehöll rid- och vagnhus. Hovstallet stod kvar till slutet av 1800-talet då man började att höja holmen. Under perioden 1897–1905 byggdes Riksdagshuset och det före detta riksbankshuset, och den 11 januari 1905 flyttade Riksdagen in i det nya huset.
Gatan som skiljer de båda byggnaderna åt är Riksgatan. Parken framför (öster om) Riksdagshuset heter Riksplan. Byggnaderna byggdes om 1978–1983 och efter det huserar Sveriges Riksdag i bägge husen. 

Vid om- och tillbyggnaden gjorde man rika arkeologiska fynd i den så kallade Riksgropen, och dessa samt många andra fynd från Stockholms medeltid kan idag beses på Stockholms medeltidsmuseum som också ligger på Helgeandsholmen, med ingång från den lilla Strömparterren, öster om Norrbro.

Namnet Helgeandsholmen används ibland som metonym för Sveriges riksdag.

Se även
Helgeandshusets kvarn
Hovstallet, Helgeandsholmen
Slaktarhusbron och Vedgårdsbron
Gamla Norrbro
Lorentzska badet
Per Brahes hus
Riksgropen

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 

Stockholms Medeltidsmuseum
Sveriges Riksdag

Gamla stan
Öar i Mälaren
Riksintressen för kulturmiljövården i Stockholms län
Öar i Stockholms kommun
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Johanniterorden i Sverige
Schering Rosenhanes palats

Schering Rosenhanes palats är en palatsbyggnad på Birger Jarls torg 10, Riddarholmen, Stockholm, uppförd 1652–1656 för överståthållaren Schering Rosenhane efter ritningar av Nicodemus Tessin d.ä. Åren 1776–1876 var palatset Svenska Frimurare Ordens stamhus. Flyglarna, som byggdes under denna tid, den östra cirka 1800 och den västra omkring 1850, förändrade palatsets fasad mot landsidan och den muromgärdade trädgården. Fasaden mot sjösidan, Riddarfjärden, har behållit det mesta av sin ursprungliga skönhet.

Bakom en järnlucka i palatsets sockel mot Schering Rosenhanes gränd finns sedan 1886 Normalhöjdpunkten för Sverige. Att normalhöjdpunkten för Sverige hamnade just här beror på att Generalstaben inrymdes i huset. Idag används byggnaden av Svea hovrätt.

Referenser 
 : Fastighetsverkets presentation av Schering Rosenhanes palats

Litteratur

Ellehag, Claes (1998). Palatsen i Stockholm under stormaktstiden, Lund: Bokförlaget Signum.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Riddarholmen
Privatpalats i Stockholm
Byggnader avbildade i Suecian
Wrangelska palatset

Wrangelska palatset på Birger Jarls torg 16, Riddarholmen, Stockholm är sedan 1756 säte för Svea hovrätt. Delar av byggnaden har sitt ursprung i befästningsverk från 1530-talet. Byggnaden fick huvudsakligen sitt nuvarande utseende 1652–1670 av arkitekt Nicodemus Tessin d.ä. för Carl Gustaf Wrangel. Åren 1697–1754 var palatset residens för kungahuset.

Historik
Det södra rundtornet är från Gustav Vasas befästningsverk från 1530-talet. Riksrådet Lars Eriksson Sparre förlänades tomten av kronan 1629, och lät uppföra ett stenhus, vars källare finns kvar under palatset. 1648 köpte drottning Kristina palatset som gåva åt fältherren Carl Gustaf Wrangel som lät bygga till det 1652–1670 under arkitekt Nicodemus Tessin d.ä.. En brand 1693 förstörde fasadutsmyckningarna. Efter Slottsbranden 1697 blev palatset bostad för den kungliga familjen och hovet tills det nuvarande kungliga slottet Stockholms slott stod inflyttningsklart 1754, det vill säga i 57 år, och blev kallat Kungshuset. Det rustades upp av Nicodemus Tessin d.y.. Regenterna under tiden i Kungshuset var Karl XII, Ulrika Eleonora, Fredrik I och Adolf Fredrik. Efter Riddarholmsbranden 1802 byggdes palatset om av arkitekt Carl Christoffer Gjörwell, då annexen mot holmens inre revs. Det gamla fallfärdiga kungshusets kök och sedermera fatbur vid vattnet revs också. Den svårt skadade södra flygeln och huvudbyggnaden revs till stora delar och återuppfördes delvis med nya kontorsrumsvåningar. En omfattande restaurering och upprustning genomfördes 1948–1950. Sedan 1954 använder hovrätten hela huset. Då återställdes bland annat Tessin d.ä:s entréhall. Fasaden renoverades 1984 till 1985, återställdes putsens kulör till vitt. Palatset renoverades invändigt 2003–2004 för tillgänglighetsanpassning.

Under 1600-talet var Wrangelska palatset Stockholms största privatpalats med en terrasserad gårdsanläggning med sjögård mot Mälaren. De släta murarna är uttryck för den sparsamhet som präglade återuppbyggnaden efter branden 1802. Av de rikt utsmyckade fasaderna återstår endast fragment såsom skulpterad sandstensportal och gallerier åt gården. Vid den senaste restaureringen har palatset återfått 1600-talets vita puts med detaljer i grått.

Det sägs att Statskontoret, som 1756–1928 var inrymt i Wrangelska palatset, gav August Strindberg stoff till en dräpande passus i Röda rummets berömda första kapitel Stockholm i fågelperspektiv.

Se även

Schloss Wrangelsburg
Skoklosters slott

Referenser

Litteratur

Externa länkar 

Wrangelska palatset SFV:s presentation och länkar till vidare läsning

Byggnader och anläggningar på Riddarholmen
Privatpalats i Stockholm
Domstolsbyggnader i Sverige
Byggnader ritade av Nicodemus Tessin d.ä.
Byggnader avbildade i Suecian