kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brunello di Montalcino

Brunello di Montalcino är ett rött vin som produceras i Toscana, Italien. Brunello är en lokal klon av druvan Sangiovese som fått sitt namn av en lite brunaktig ton som är speciellt för just denna klon. Brunello kommer från Montalcino som är en by som ligger högst upp på en kulle i södra Toscana. 

Brunello di Montalcino är klassat i den högsta kvalitetsklassen för viner i Italien, DOCG. I Montalcino produceras även Rosso di Montalcino som är ett något enklare rött vin klassat som DOC. Brunello-vinerna är kraftiga, smakrika och tål ofta att lagras. De passar att dricka till ganska kraftiga maträtter, gärna av nötkött. Feta eller salta tillbehör, så som en potatisgratäng, mildrar den kraftiga strävheten som finns framför allt i unga viner från Brunello di Montalcino. 

Kända producenter är bland andra Cupano, Casanova di Neri, Il Poggione, La Campana, Biondi-Santi, Poggio Antico, Talenti, Altesino, Costanti, Poggio di Sotto, Fornace, Solaria.

Externa länkar 
 http://www.montalcino.net/ Montalcino Rosso and Brunello di Montalcino from Tuscany

Italienska viner
Italienska vindistrikt
Ripper

Ripper är ett förstörande datorvirus som placerar sig i Master Boot Record, de första 512 byten av hårddisken. Vid bootning från en enhet som infekterats med viruset anger datorn att det inte går att boota och viruset lägger sig i minnet och infekterar alla disketter eller hårddiskar som datorn skriver till. Det förstör även var tusende skrivning till disken genom att ommixtra bufferten. Viruset innehåller den krypterade texten "FUCK 'EM UP [C] 1992 Jack Ripper".

Viruset upptäcktes 11 januari 1993 och kommer ursprungligen från Norge.

Externa länkar 
Raderingsinstruktioner och mer information

Datorvirus
Mac Raboy

Emanuel "Mac" Raboy, född 19 april 1914 i New York död i december 1967, var en amerikansk serietecknare som bland annat tecknade söndagssidan med Blixt Gordon 1948 – 1967.

Referenser

Amerikanska serieskapare
Födda 1914
Avlidna 1967
Män
Transfer Pak

Transfer Pak är en anordning till Nintendo 64 vilken tillåter att data skickas mellan konsolen och en Game Boy- eller Game Boy Color-kassett. Transfer Pak har en Game Boy-port och en del som passar i expansionsporten på Nintendo 64-handkontrollen. Anordningen ses som föregångaren till Nintendo Gamecube Game Boy Advance Cable.

Transfer Pak inkluderades med spelet Pokémon Stadium, detta eftersom spelets utmärkande drag var att importera Pokémon-lag från Game Boy-titlar. Pokémon Stadium innehöll även "GB Tower" vilket tillät att man spelade Pokémon Red, Blue och Yellow på NIntendo 64 med en inbyggd Game Boy-emulator.

Det planerades från början att Perfect Dark skulle kunna kopplas till Game Boy Camera och på så sätt importera bilder på huvud till karaktärerna i spelet. Denna idé lades dock ned.

Det är inte möjligt att spela Game Boy-spel på Nintendo 64 med Transfer Pak. Det fanns dock tredjepartsanordningar som möjliggjorde detta.

Se även 

Game Boy
Nintendo 64-tillbehör
Haspelrulle

En haspelrulle är en fiskerulle med bygel som måste fällas upp innan kast för att låta linan löpa. När rullen vevas slår bygeln automatiskt ned, så att den utkastade linan lindas upp på spolen igen för att dra betet hemåt. Haspelrulle anses vara något lättare att lära sig än fiske med multiplikatorrulle (även kallad multirulle). På de flesta haspelrullar går att det flytta veven från vänster till höger sida, så att såväl höger- som vänsterhänta kan fiska med samma haspelrulle. Vanligtvis så hänger haspelrullen under spöt när man vevar, även om det förekommer vevar med rulle ovanför spöt. Haspelrullen är utrustad med en slirbroms som ger ut lina när fisken rusar, så att fisken inte lossnar. På haspellrullen sitter även en backspärr vars funktion är att se till att det bara går att veva åt ett håll.

Kända tillverkare av haspelrullar

Frankrike
Mitchell haspel

Japan
Shimano haspel
Daiwa

Sverige
ABU-Garcia AB
Fladen Fishing AB

Tyskland
DAM haspel

USA
Accurate reel
Ron Thompson
Van Staal

Sportfiskeredskap
Adaware

Adaware tidigare Lavasoft AB sysslar med antispionprogram, bland andra Ad-Aware. Bolaget grundades i Tyskland 1999 av Nicolas Stark och Ann-Christine Åkerlund. Lavasoft AB flyttade 2002 sitt huvudkontor till Göteborg. och 2011 såldes bolaget till Solaria Fund och flyttade huvudkontoret till Montreal, Canada.

Ad-Aware är ett antispionprogram och antivirusprogram utvecklat av Lavasoft som detekterar och tar bort  sabotageprogram (så kallad malware) på användarens dator. Enligt Lavasoft detekterar Ad-Aware skadlig programvara så som datorvirus, spionprogram, annonsprogram, trojaner, modemkapning, rootkit, datautvinning, aggressiv annonsering, webbläsarkapare och spårkomponenter. enligt Ad-Awares hemsida har programmet laddats ner ca 390 miljoner gånger.

Källor

Externa länkar
Lavasofts officiella webbplats

Svenska IT-företag
Portal: Internet i Sverige
Antispionprogram
Windows-program
Hjortsberga

Hjortsberga kan syfta på:

Blekinge
 Hjortsberga socken, Blekinge – en socken i Blekinge ingick i Medelstads härad
 Hjortsberga landskommun, Blekinge – en tidigare kommun i Blekinge län 1863–1951
 Hjortsberga församling, Lunds stift – en tidigare församling i Lunds stift –2009
 Hjortsberga kyrka, Blekinge – en kyrkobyggnad i Hjortsberga, väster om Johannishus i Ronneby församling. Lunds stift
 Hjortsberga, Ronneby kommun – en ort i Ronneby kommun
 Hjortsberga distrikt – ett distrikt i Ronneby kommun och Blekinge län 2016–
 Hjortsberga gravfält – i Blekinge

Småland
 Hjortsberga socken, Småland – en socken i Småland ingick i Allbo härad
 Hjortsberga landskommun, Småland – en tidigare kommun i Kronobergs län 1863–1962
 Hjortsberga församling, Växjö stift – en tidigare församling i Växjö stift –2009
 Hjortsberga kyrka, Småland – en kyrkobyggnad i Hjortsberga kyrkby, Växjö stift
 Hjortsberga kyrkby – en tidigare småort i Alvesta kommun
 Hjortsberga, Alvesta kommun – en tätort i Alvesta kommun
 Hjortsberga-Kvenneberga distrikt – ett distrikt i Alvesta kommun och Kronobergs län 2016–

Södermanland
Hjortsberga, Södertälje kommun – en herrgård i Vårdinge socken

Närke
 Hjortsberga, Kumla socken – en by i Kumla socken, Närke
 Hjortsberga fornminnesområde – i Kumla socken, Närke
Gyration Inc.

Gyration Inc. - är ett företag som specialiserat sig på att utveckla och tillverka rörelsesensorer som bland annat används i trådlösa handkontroller. Företagets största delägare är Nintendo.

Externa länkar 
 Gyration Inc. (officiell webbplats)

Amerikanska elektroniktillverkare
Verva

Verket för förvaltningsutveckling (förkortat Verva) var en svensk statlig myndighet i Stockholm med cirka nittio anställda. Myndigheten bildades 1 januari 2006 och tog då över delar av Statskontorets verksamhet, hela Statens kvalitets- och kompetensråd (KKR) och den verksamhet som funnits i E-nämnden och  24-timmarsdelegationen.

Generaldirektör var Lena Jönsson.

Verva lades ned den 31 december 2008. Delar av Vervas verksamhet togs över av Statskontoret, Kammarkollegiet, Domstolsverket och det nyinrättade Kompetensrådet för utveckling i staten (KRUS). En operativ e-delegation inrättades för att genomföra regeringens handlingsplan för e-förvaltning. Skatteverket fick ansvar för e-tjänster, Försäkringskassan fick ansvar för Spridnings och hämtningssystemet SHS.

Verksamhet
Vervas uppdrag var att ge myndigheter, kommuner och landsting möjligheter att utveckla sin verksamhet och kompetens. Målet var att medborgare och företag skulle uppleva kontakten med förvaltningen som enkel, effektiv och ändamålsenlig. 

En viktig del i Vervas verksamhet var att ta fram kravspecifikationer, föreskrifter, vägledningar och metodstöd för den elektroniska förvaltningen. Verva möjliggjorde också ett säkert utbyte av information mellan myndigheter, tillhandahöll ramavtal inom it-området, erbjöd utbildningar (till exempel förvaltningskunskap och EU-kunskap) och arrangerade erfarenhetsutbyte genom nätverk och på andra arenor.

En av de mest kända Verva-publikationerna är Vägledningen för 24-timmarswebben som ger råd för hur offentliga organisationer skall utveckla sina webbplatser. Verva genomförde varje halvår en mätning som visade hur några av riktlinjerna i vägledningen användes.

Verva ansvarade för webbplatsen lagrummet.se (länkar till svensk rättsinformation) som från 2009 togs över av Domstolsverket.

Nerläggning 
Vervas generaldirektör kommenterade nerläggningen och framhävde att det då var enda myndigheten som hade överblick över den rasande utveckling av fri programvara, standarder och ny teknik. Hon bedömde att beslutet om nerläggning skulle medföra 1) att kommuner och små myndigheter stängs ute 2) att Sveriges viktiga roll i EU-samarbetet och i internationellt arbete försvagas 3) att utvecklingsarbetet blir kortsiktigt

Möjliga indirekta följder av beslutet om nerläggning 
Sedan nerläggningen har det blivit klart att Inera som ägs av SKR och ansvarar för e-hälsa 2020 hade en stor upplupen teknikskuld på 100 miljoner kr. Ineras olika styrdokument nämner inget om att följa standarder eller använda öppna programvaror. Det finns ingenstans för myndigheter att dela kod i dag vilket betyder att till exempel Arbetsförmedlingens jobtechdev använder Github och Gitlab.

Referenser

Externa länkar
 

Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Svenska statliga myndigheter bildade 2006
Svenska statliga myndigheter upplösta 2008
Lena Jönsson

Lena Elisabeth Amorita Jönsson, född 15 december 1958 i Huddinge, är en svensk ämbetsman.

Lena Jönsson var generaldirektör för Verva 2006–2008 och 2009 generaldirektör för Fortifikationsverket 2009–2011.
 
Lena Jönsson tog jur.kand.-examen 1982 vid Lund och socionomexamen 1985. Hon blev kammarrättsassessor 1991, var föredragande för riksdagens konstitutionsutskott 1992-1995 och biträdande kammarsekreterare i riksdagen 1993-1995, för att därefter bli planeringschef 1995-1997 och sedan statssekreterare på försvarsdepartementet 1997-2000. 

Hon blev 2000 generaldirektör för Lotteriinspektionen. Åren 2015-2018 var hon generaldirektör för Kustbevakningen. År 2017 kritiserades Kustbevakningens arbetsmetoder och Lena Jönssons ledarstil i boken ”Kustbevakningen - en berättelse om myndigheten som gick på grund” av André Persson.

Referenser 

Svenska jurister
Svenska socialdemokrater
Svenska statssekreterare
Svenska generaldirektörer
Jurister från Stockholm
Födda 1958
Levande personer
Kvinnor
Fallet Alfie

Fallet Alfie (eng. Alfie) är en brittisk långfilm från 1966 i regi av Lewis Gilbert, med Michael Caine, Shelley Winters, Millicent Martin och Julia Foster i rollerna.

1999 placerade British Film Institute filmen på 33:e plats på sin lista över de 100 bästa brittiska filmerna genom tiderna.

Handling 
Arbetarklassgrabben Alfie är den perfekte kvinnokarlen. Snygg, stilig, ständigt populär bland tjejerna och blir aldrig förälskad. Men när hans syndiga leverne når ikapp honom är alla flyktvägar redan blockerade.

Om filmen 
Flera kända brittiska skådespelare, bland annat Anthony Newley avstod från att spela huvudrollen på grund av den abort som genomförs i filmen.  År 2004 gjordes en nyinspelning av filmen med titeln Alfie, där Jude Law har huvudrollen.

Rollista (i urval) 
Michael Caine - Alfie Elkins
Shelley Winters - Ruby
Millicent Martin - Siddie
Julia Foster - Gilda
Jane Asher - Annie
Shirley Anne Field - Carla
Vivien Merchant - Lily
Eleanor Bron - Doktorn
Denholm Elliott - Abortläkaren
Alfie Bass - Harry Clamacraft
Graham Stark - Humphrey
Murray Melvin - Nat
Sydney Tafler - Frank

Externa länkar 
 

Filmer 1966
Brittiska dramafilmer
Brittiska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Penn multirulle

Penn multirulle är en tillverkare av multirulle ifrån USA har generellt tillverkat större rullar för stora fiskar som till exempel haj och svärdfisk som fångas under havsfiske. Tillverkar även mindre multirullar för fiske efter till exempel gädda.

Sportfiskeredskap
Svärdfisk

Svärdfisken (Xiphias gladius) är ensam art i släktet svärdfiskar (Xiphias Linné, 1758), som i sin tur är enda nu levande släktet i familjen svärdfiskar (Xiphiidae). 

Den har överkäken förlängd till ett långt, svärdformigt utskott. Kroppen är långsträckt, sammantryckt och utan fjäll. Bukfenor saknas. Tänder finns enbart hos ungarna. Den tillhör de största taggfeningarna och simmar mycket snabbt. Svärdet används för att slå och bedöva bytesfisken. Svärdfisken kan nå en längd på upp till 4 meter, och vanligen en vikt på 150 kg, även om enstaka exemplar på över 500 kg påträffats. Ryggsidan är glänsande blåaktig, buksidan silvervit.

Svärdfisken har en vidsträckt geografisk utbredning i alla tropiska, subtropiska och tempererade hav. Större förekomster finns norr om Hawaii, längs USA:s och Mexikos västkust, och i västra Stilla havet, öster om Japan. I Europas närhet förekommer den mest vid Spaniens västra kust och i Medelhavet, men blir allt mer sällsynt.

Det utdöda släktet Protosphyraena tillhörde också familjen Xiphiidae.

Hotbild 
IUCN anser sig inte ha nog med data för att ange artens status, däremot anses populationen i norra Atlanten vara starkt hotad (EN).

Källor 
 FishBase

Noter 

Abborrartade fiskar
Sportfiskar
Matfiskar
Länsväg 154

Länsväg 154 utgår från Falkenberg i Hallands län och ansluter till riksväg 27 strax norr om Sexdrega i Västra Götalands län.

Historia
Redvägen gick tidigare genom de områden som länsvägen passerar. Vägen har gått under det nuvarande namnet sedan 1963, dock vid den tiden vidare från Sexdrega ända till Borås. Tidigare hade olika delar av sträckningen olika nummer, nämligen 104 (Falkenberg-Gällared) och 107 (Ätran-Svenljunga-Borås). Vägen gick dock då via Ätran, inte Ullared. Via Ullared gick "nummerlösa vägar".

Sträckningen mellan Bergagård och Ljungby gjordes rakare 1968. Vägen över Högvadsån byggdes om 1992.

Sträckning
Vägen passerar genom orterna Falkenberg, Köinge, Ullared, Fridhemsberg, Älvsered, Mjöbäck, Överlida, Holsljunga, Axelfors, Svenljunga och Sexdrega samt utanför Vinberg och Bergagård längs den 99 kilometer långa sträckan.

Längs med sträckan korsar den två andra primära länsvägar, länsväg 153 i Ullared och länsväg 156 i Svenljunga. I Ullared sker mötet genom två trevägskorsningar, då länsväg 154 söderifrån först får svänga vänster in på länsväg 153 för att en kort sträcka senare svänga höger. I Svenljunga sker mötet genom en fyrvägsrondell där bägge länsvägarna går rakt fram genom rondellen. Mellan Svenljunga och Holsljunga svänger vägen i en trevägskorsning. Färdas man söderut måste man svänga höger för att fortsätta längs länsvägen. Fortsätter man i stället rakt fram färdas man söderut mot Ätran. Detta har en historisk förklaring då Länsväg 154 förut gick via Ätran i stället för Ullared.

Tångarondellen är en cirkulationsplats i Falkenberg. I denna rondell möts länsväg 767 (gamla E6/Västkustvägen) med Länsväg 154. Platsen kallades tidigare Tångakrysset, då korsningen var ljusreglerad, en period den enda trafikljuskorsningen på E6 i Halland.
Vägen korsar E6/E20 utanför Falkenberg vid avfart nummer 51 (Vinbergsmotet). Vägen avslutas norrut med en rondell vid riksväg 27.

Länsvägen går genom följande kommuner räknat från söder: Falkenberg, Varberg (kort sträcka), Falkenberg (igen) och Svenljunga. Eftersom vägen passerar in i Varbergs kommun en så kort sträcka skyltas detta aldrig, utan trafikanter tror sig befinna sig i Falkenbergs kommun hela tiden.

Anslutande vägar

|}

Se även
 Lista över länsvägar i Hallands län
 Lista över länsvägar i Västra Götalands län

Referenser

Fotnoter 

Länsvägar i Hallands län
Länsvägar i Västra Götalands län
Gaius Cassius Longinus

Gaius Cassius Longinus, född omkring 85 f.Kr. i Rom, död 42 f.Kr. i Filippi, var en romersk fältherre och statsman. 

Tillsammans med Marcus Junius Brutus var han starkt delaktig i mordet på Julius Caesar år 44 f.Kr. Efter mordet gjorde Caesars anhängare under ledning av fältherren Octavianus, även känd som Augustus, uppror mot Cassius och hans anhängare vilket blev startskottet på ett blodigt inbördeskrig som Cassius förlorade. Cassius begick kort därefter självmord.

Se även 
 Cassius

Källor

Externa länkar

Personer från Rom
Romerska militärer
Romerska politiker
Födda 85 f.Kr.
Avlidna 42 f.Kr.
Män
Personer som begått självmord
Romerska praetorer
Cassii
Olof Alsén

Olof Alsén, född 30 december 1894 i Kristianstad, Kristianstads län, död 22 juni 1982 i Kungsholms församling, Stockholm, var en svensk jurist och justitiekansler. Han var bror till John Alsén.

Biografi 

Alsén avlade kansliexamen och blev juris kandidat samtidigt som han hade tjänst vid Kammarkollegium och var efter avslutade studier assessor vid Hovrätten över Skåne och Blekinge. År 1939 utsågs han till hovrättsråd och hade då redan blivit byråchef för lagärendena vid socialdepartementet. Vid samma departement var han 1934−1937 expeditionschef. Han utnämndes därefter till justitiekansler, en post han innehade 1937−1961, den längsta ämbetsperioden sedan Justitiekanslern (JK) instiftades 1714.

Olof Alsén var son till kontorschefen Per Ahlsén och hans hustru Petra, född Jönsson. Han var gift med Hervor Lindström (1902–1982), dotter till överstelöjtnant Oscar Lindström. Makarna Alsén är begravna på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi 

Den framtida dispositionen av de s.k. häradsjordarna m.m. i Hanekinds härad av Östergötlands län : utredning och förslag, Stockholm, 1965 
Tillsammans med Erik Stridsberg och Natanael Gärde: Förslag till omorganisation av justitiekanslersämbetet och inrättande av ett riksåklagarämbete, Stockholm, 1947 (SOU)

Referenser 

 Sveriges dödbok 1947–2006, (Cd-rom), Sveriges Släktforskarförbund
 Alsén, Olof och Alsén, Hervor Margit Oscarsdotter på SvenskaGravar.se

Noter

Födda 1894
Avlidna 1982
Svenska hovrättsråd
Sveriges justitiekanslerer
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Jurister från Kristianstad
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Karl-Gustaf Hjärne

Karl-Gustaf Hjärne, född 19 april 1892 på Forse bruk i Långsele församling, Västernorrlands län, död 17 februari 1987 i Danderyd, var en svensk jurist som bland annat tjänstgjorde som justitiekansler och regeringsråd.

Karl-Gustaf Hjärne föddes i en adlig familj som son till skogsförvaltaren Urban Hjärne och Amalia Nordlander. Efter studentexamen 1910 blev han jur.kand. vid Stockholms högskola 1916. Han utnämndes samma år till extra ordinarie notarie i Svea hovrätt och senare samma år till fänrik i reserven vid Hallands regemente. 1919 blev han underlöjtnant, men tog avsked från regementet året därpå, återvände till juristbanan, fullgjorde tingstjänstgöring i Nedansiljans domsaga 1917–1920 och utnämndes 1921 till t.f. fiskal i Svea hovrätt. I hovrätten blev han adjungerad ledamot 1923, assessor 1925, fiskal 1929 och hovrättsråd 1931. År 1923 blev han ledamot i Dalautredningen, och blev dess ledare 1932.

Han rekryterades 1932 till justitiedepartementet som ledamot för lagärenden, och utsågs till justitiekansler 1933, vilket han förblev till 1937 då han utsågs till regeringsråd. Det senare ämbetet innehade han till 1959. Hjärne är begravd på Danderyds kyrkogård.

Utmärkelser 
 Riddare av Nordstjärneorden, 6 juni 1932
 Kommendör av Vasaorden av 2. klass, 6 juni 1934
 Kommendör av Nordstjärneorden av 1. klass, 6 juni 1936
 Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 15 november 1943

Källor 
 Dagens Nyheter, 16 november 1943, sid. 7
 Hjärne, Karl-Gustav på SvenskaGravar.se 

Svenska hovrättsråd
Sveriges justitiekanslerer
Justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige)
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Svenska reservofficerare
Svenska jurister under 1900-talet
Karl-Gustaf
Personer från Långsele socken
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1892
Avlidna 1987
Män
De levande

De levande (engelska originalets titel: We the Living) är en roman av Ayn Rand från 1936. En något omarbetad version utkom 1959. En svensk utgåva av boken kom 1977, översatt av Inge R.L. Larsson. I februari 2019 utkom en ny svensk utgåva, i en ny översättning av Tom Sköld. Bokens tema är "individen mot staten" och handlar om tre personers öde under det tidiga 1920-talet i Sovjetunionen.

Film 
År 1942 gjordes en filmatisering av De levande i Italien utan författarinnans vetskap. Filmen gjordes i två delar: Noi vivi och Addio, Kira. Huvudrollen som Kira Argounova gjordes av Alida Valli. Denna film gjorde succé i Italien, men förbjöds senare av Mussolini, eftersom det snart framgick att filmen kritiserade totalitär diktatur i alla dess former, och alltså inte exklusivt den sovjetiska kommunismen.

Noi vivi och Addio, Kira klipptes senare om, med författarinnans godkännande, och släpptes 1986 under titeln We The Living och gavs ut på DVD i USA 2009.

Referenser

Skönlitteratur 1936
Amerikansk skönlitteratur
Objektivism
Sovjetunionen i skönlitteratur
Sankt Petersburg i fiktion
Bernhard Cederholm

Bernhard Cederholm, född 24 maj 1678 i Stockholm, död 18 augusti 1750 i Östra Skrukeby församling, Östergötlands län, var en svensk ämbetsman; justitiekansler 1739-1741.

Biografi
Bernhard Cederholm föddes 1678 i Stockholm. Han var son till inspektorn Nils Björnsson vid Stora sjötullen och Carin Nyman. Cederholm blev 27 oktober 1688 student vid Uppsala universitet och blev i september 1699 extra ordinarie kanslist i justitierevisionen. Han blev 1704 sekreterare hos ambassadören Johan Rosenhane i Berlin och var 17 april 1706 kanslist vid inrikes statsexpeditionen. Cederholm blev 21 juni 1710 registrator vid livländska expeditionen och förflyttades 16 november 1711 till inrikeskontoret. Han blev 2 januari 1714 sekreterare vid handelsexpeditionen och adlades 19 augusti samma år till Cederholm, tillsammans med brodern kaptenen Isak Cederholm vid Närkes och Värmlands regemente. Endast Bernhard Cederholm introducerades 1719 i Sveriges Riddarhus som nummer 1485. Han blev 18 juli 1718 lagman i Vadstena läns lagsaga och var även ordningsman 29 juli samma år. Cederholm blev 20 januari 1719 lagman i Värmlands lagsaga och ledamot i lagkommissionen. Han blev 19 februari 1728 ledamot i reduktionskommissionen och likvidationskommissionen. Cederhielm var 15 november 1733 revisionssekreterare och 29 maj 1739 justitiekansler. Han blev 4 november 1741 president i Göta hovrätt och utnämnda 26 september 1748 till RNO och 7 november 1748 till KNO. Han avled 1750 på Grimstad i Östra Skrukeby socken och begravdes i Östra Skrukeby kyrka.

Cederholm tjänstgjorde under Karl XII en tid i fältkansliet och sändes 1712 enligt kungens önskan ut till Bender, varvid han av rådet fick i uppdrag att framföra dess berättelse om rikets inre tillstånd. Efter många äventyr framkommen, blev Cederholm fången under kalabaliken men snart åter fri och återvände 1714 till Stralsund.

Efter att ha adlats 1714 deltog han flitigt i riksdagarna och insattes i en mängd utskott. Vid hattpartiets bildande slöt sig Cederholm till detta och blev 1739 justitiekansler. Cederholm invaldes 1740 i Kungliga Vetenskapsakademien som ledamot nummer 39.

Egendom
Cederholm ägde gården Grimstad i Östra Skrukeby socken och Frö i Lillkyrka socken.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.
Cederholm nr 1485 på Adelsvapen-Wiki. Bygger på Gustaf Elgenstierna: Den introducerade svenska adelns ättartavlor (1925–1936).

Noter

Avlidna 1750
Födda 1678
Svenska politiker under 1700-talet
Hovrättspresidenter i Göta hovrätt
Lagmän i Värmland
Sveriges justitiekanslerer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer från Stockholm
Män
Peter Silfverskiöld (1691–1758)

Peter Silfverskiöld, född 1691, död 1758, var hovrättspresident i Åbo hovrätt och justitiekansler (1742–1747). Han var även stamfader för yngre grenen av ätten, den som kom att bli adliga ätten Silfverskiölds yngre gren.

Sveriges justitiekanslerer
Peter
Män
Födda 1691
Avlidna 1758