kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jesus för världen givit sitt liv

Jesus för världen givit sitt liv är en passionspsalm med text av Lina Sandell från 1889 och en tidigare komponerad musik av Fredrik August Ekström från 1860. Enligt Koralbok för Nya psalmer, 1921 anges att A-melodin då var efter en gammal engelsk melodi och B-melodin en tonsättning av Fredrik August Ekström.

Psalmen sjungs vanligtvis under fastetiden och påsken, exempelvis under askonsdagens askvigning.

Publicerad i
Hemlandssånger 1891 som nr 66 under rubriken "Högtiderna".
Svensk söndagsskolsångbok 1908 som nr 166 under rubriken "Jesus efterföljelse".
Samlingstoner 1919, som nr 23 under rubriken "Bönesånger".
Nya psalmer 1921, tillägget till 1819 års psalmbok, som nr 603 under rubriken "Det kristliga troslivet: Troslivet hos den enskilda människan: De trognas helgelse och krisliga vandel: Den dagliga förnyelsen i Kristi efterföljelse".
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 66 under rubriken "Jesu lidande".
Sionstoner 1935 som nr 192 under rubriken "Passionstiden".
Guds lov 1935 som nr 77 under rubriken "Passionssånger".
1937 års psalmbok som nr 519 under rubriken "Barn".
Förbundstoner 1957 som nr 107 under rubriken "Guds uppenbarelse i Kristus: Jesu lidande och död". 
Segertoner 1960 som nr 129.
Psalmer för bruk vid krigsmakten 1961 som nr 519 verserna 1-3.
Kristus vandrar bland oss än 1965 som nr 16.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 680 under rubriken "Barn och ungdom".
Sions Sånger 1981 som nr 21 under rubriken "Från Getsemane till Golgata".
Cantarellen 1984 som nr 54, verserna 1-3.
1986 års psalmbok som nr 45 under rubriken "Jesus, vår herre och broder".
Lova Herren 1988 som nr 51 under rubriken "Frälsningen i Kristus".
Den finlandssvenska psalmboken nr 275 under rubriken Guds nåd i Kristus
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 49 under rubriken "Vi tror".
Cecilia 2013 som nr 59 under rubriken "Jesus Kristus".
Lova Herren 2020 som nr 30 under rubriken "Guds Son, Jesus vår Frälsare".

Inspelningar
Sången finns insjungen av Carola Häggkvist på albumet "Blott en dag" 1998.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Barnpsalmer
Passionspsalmer
Svenska psalmer
Svenskspråkiga sånger
Sånger 1889
Verk av Lina Sandell
Christian Braw

Lars Christian Braw, född den 26 juli 1948 i Härnösands församling i Västernorrlands län, är en svensk präst, teolog och författare. Han har varit skönlitterärt verksam under pseudonymen F. J. Nordstedt.

Biografi
Han är son till redaktionschefen på tidningen Kvällsposten Lars Braw och journalisten "Kaj" Braw, född Sidén, kåsör på Sydsvenska Dagbladet, samt är bror till författaren Monica Braw. Braw växte upp i ett ateistiskt hem och hans omvändelse skedde vid en kväkargudstjänst. 

Han avlade studentexamen vid Malmö latinskola 1967, filosofie kandidatexamen 1970 och teologie kandidatexamen vid Lunds universitet 1971. Han företog en studieresa i Orienten 1970 och bedrev även studier i Jerusalem 1972. Efter examen prästvigdes han i Växjö 1971. Han hade prästtjänst i Tingsryd och Halltorp 1972–1980 och utnämndes 1985 till komminister i Slätthög. Efter 28 år i Slätthög blev Braw emeritus 1 september 2013.   År 1985 disputerade han i Lund på en avhandling om 1600-talsteologen Johann Arndt. År 1994 utnämndes han till docent vid Åbo Akademi. 

Braw är reservofficer i armén med kaptens grad. Han har skrivit böcker om ledarskap och föreläst vid Estlands militärakademi.

Han är sedan 1972 gift med musikdirektören Karin Braw, född Imberg, och är bosatt i Kosta i Lessebo kommun. Makarna har sju barn, däribland dottern Elisabeth Braw (född 1973) och sonen Daniel Braw (född 1981).

Författarskap
Vid sidan av sitt församlingsarbete har Braw varit en produktiv skribent. Han har utgivit ett stort antal romaner och essäsamlingar samt psalmboken Vårvintersång med över 400 nummer. Han är en flitig debattör i svensk dagspress och återkommande medarbetare på bland annat Svenska Dagbladets kultursida. Hans tidiga skönlitterära författarskap skedde under pseudonymen F.J. Nordstedt. Han har i Barometern kallats "en av Svenska kyrkans få kulturpersonligheter".

Braw har ofta behandlat frågor som förlorarnas roll och villkor, moralisk resning under olika former av press, liksom rationalismens tendens att förkrympa tillvaron. Teologiskt har han, skenbart motsägelsefullt, en både pietistisk och högkyrklig inriktning. Politiskt representerar han kulturkonservatism.

Böcker

Psalmtexter, urval ur Vårvintersång

Litteratur
 Sten Hidal, "Ensamheten, ondskan och offret. En studie i F J Nordstedts författarskap."  i: Hidal, Fredrika Bremer hos påven och andra essayer, 2007

Priser och utmärkelser
 Wallquistpriset från Smålands akademi 2000
 Hedersledamot i studentföreningen Heimdal (Uppsala)

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Födda 1948
Svenska psalmförfattare
Svenska präster under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska teologer under 1900-talet
Svenska reservofficerare
Män
Levande personer
Präster från Härnösand
Konservativa tänkare
Hans Adolph Brorson

Hans Adolph Brorson, född den 20 juni 1694 i Randerup, död 3 juni 1764 i Ribe, var en dansk biskop och psalmförfattare.

Brorson var 1722–1729, som efterträdare till sin styvfar, präst i sin födelsesocken, där hans farfar och far 1655–1704 varit präster, och 1729–1737 präst i Tönder. Där utsände han 1732 ett häfte julpsalmer, som fram till 1736 följdes av fler häften av psalmer med andra. År 1739 utgav han dem samlade under titeln Troens rare Klenodie. De vann hastigt insteg bland allmänheten; redan under Brorsons livstid utkom de i fem upplagor och senare flera (1830–1901 inalles 30). Samlingen omfattar 82 original och 192 översättningar från tyskan; många har blivit upptagna i de allmänna danska psalmböckerna och tillhör det danska folkets käraste andliga sånger; de utmärks av innerlig tro och gudshängivenhet, har pietismens prägel och är ofta av betagande skönhet, varjämte de är avpassade efter tilltalande melodier. Brorson utnämndes 1737 till stiftsprost och 1741 till biskop i Ribe stift. Tillsammans med Thomas Kingo och Nikolaj Frederik Severin Grundtvig räknas han som en av Danmarks "tre stora" psalmförfattare. Han var yngre bror till Niels och Broder Brorson, tillsammans med vilka han bildar "det rare kløverblad fra Randrup". Efter hans död utkom hans Svane-Sang, innehållande 68 original. En minnestavla över honom uppsattes 1865 i Ribe domkyrka.

Psalmer
Brorson finns representerad i danska Psalmebog for Kirke og Hjem och ett stort antal svenska psalm- och sångböcker.
Ack visste du, som nu dig måste böja 
Den skönaste ros har jag funnit (i svensk översättning av Johan Michael Lindblad nr 64 i Svenska Missionsförbundets sångbok (1920)
Den stora vita skaran där nr 170 i den ekumeniska psalmboksdelen 
Förunderligt och märkligt, översatt av Oscar Mannström, Psalmer och Sånger  nr 490. 
Här kommer, Jesus, dina små
Jag går mot döden var jag går nr 619 
Långt bortom öknens heta sand
På grund av Jesu blod och sår
Till Betlehem mitt hjärta nr 88 i Svenska Missionsförbundets sångbok (1920) i svensk översättning av Johan Michael Lindblad)
Till det höga nr 422 i Svenska Missionsförbundets sångbok (1920)
Upp, alla verk som Herren gjort efter översättning av Erik Nyström från Op, al den ting, som Gud har gjort nr 642 
Ur djupet av mitt hjärta nr 299 i den ekumeniska psalmboksdelen. 
Vad det blir gott att landa nr 762 i Svenska Missionsförbundets sångbok (1920), i en (svensk översättning av Johan Michael Lindblad)

Källor

Noter

Externa länkar

På Kalliope finns Brorsons psalmer på danska 
Den Danske Salmebog Online

Biskopar i Ribe stift
Evangelisk-lutherska biskopar
Domprostar
Danska psalmförfattare
Danskspråkiga psalmförfattare
Präster i Danska folkkyrkan
Danska präster under 1700-talet
Danska författare under 1700-talet
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer från Jylland
 
Födda 1694
Avlidna 1764
Män
Ugglan
Intervallskattning

Intervallskattning är inom statistik en parameterskattning som ges i form av ett intervall, till exempel  "andelen personer med egenskapen x är mellan 5 och 10 procent". Intervallen kan vara av olika typer, såsom konfidens-, prediktions- eller toleransintervall.

Statistik
Punktskattning

Punktskattning är en metod att från ett observerat stickprov beräkna ett närmevärde till en okänd parameter i en sannolikhetsfördelning. De vanligaste exemplen är medelvärde, som används som punktskattning till väntevärde, och stickprovsvarians, som används som punktskattning till varians. 

Vanliga mått på kvaliteten på en punktskattning är bias och medelkvadratfel eller standardavvikelse. En punktskattning som har bias lika med noll kallas väntevärdesriktig. Vanliga metoder att beräkna punktskattningar är momentmetoden och Maximum-Likelihood-metoden.

Se även 
 Estimator
 Täthetsfunktion
 Sensitivitet

Referenser 
 Ricardo Maronna, R. Douglas Martin and Victor Yohai; Robust Statistics - Theory and Methods, Wiley (2006).
 Lehmann, E. L.; Casella, G.; Theory of Point Estimation (2nd ed.). Springer (1998). .

Statistik
Signifikans

Signifikans är inom statistiken ett begrepp för att ange att ett  värde i en undersökning avviker från ett hypotetiskt värde eller att det sannolikt inte beror på den statistiska osäkerheten (slumpen). Signifikant ska inte sammanblandas med signifikativ.

Signifikans är centralt inom hypotesprövning av stickprovsdata. Signifikans är där ett kvantitativt mått på hur väl ett värde uträknat från ett stickprov, en testvariabel, överensstämmer med det värde som är det troligaste värdet om en hypotes, som kallas nollhypotesen, inte kan förkastas. Ett signifikant värde från ett statistiskt test innebär att man förkastar den hypotes som testas och uppnås när det observerade värdet på testvariabeln tillräckligt mycket skiljer sig från det förväntade värdet om hypotesen var sann.

Signifikansnivån är sannolikheten för utfall i det kritiska området trots att nollhypotesen är sann. Den kan också kallas felrisk. Man betecknar ofta signifikansnivån med den grekiska bokstaven α.

Signifikansnivån väljs utifrån syftet med hypotesprövningen. Ett lågt värde på signifikansnivån väljs om man bara vill förkasta nollhypotesen när man har riktigt starkt stöd i sina data för att göra det, det vill säga om konsekvenserna av att felaktigt förkasta nollhypotesen är allvarligare än konsekvenserna av att felaktigt behålla den. Vanliga värden på α är 5 %, 1 % och 0,1 %.

Se även
Konfidensintervall
 Bonferroni-Holms metod
 Reliabilitet
 P-värde

Statistik
Tvåpunktsfördelning

En tvåpunktsfördelning är inom matematiken (sannolikhetsteorin) en fördelning hos en stokastisk variabel som bara kan anta två olika värden, säg a och b med sannolikheten p respektive q = 1 - p. Det är den enklaste icke-triviala fördelningen. 

Ett specialfall av tvåpunktsfördelningen är Bernoullifördelning, som motsvarar en tvåpunktsfördelning med a=1 och b=0. Binomialfördelningen är sedan summan av n stycken Bernoullifördelningar.

Källor 

Sannolikhetsfördelningar
Tore Nilsson

Tore Ulrik Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Agnäs), född 8 november 1919 i Vännäs församling, Västerbottens län, död där 20 augusti 1998, var en svensk predikant och politiker (moderat). 

Nilsson, som var son till jordbrukare Anders Nilsson och Ennybeth Forsberg, avlade realexamen i Malmö 1939, bedrev gymnasiestudier vid Hermods och studerade vid Johannelunds teologiska institut 1942–1944. Han blev predikant inom Evangeliska Fosterlandsstiftelsen (EFS) i Arvidsjaur 1944, i Bjurholm 1948 och var resetalare inom EFS i Västerbottens län från 1962. Han var även verksam som författare, poet och hembygdsforskare. 

Nilsson var riksdagsledamot för Högerpartiet/moderaterna 1964–1985, invald i Västerbottens läns valkrets. Han blev rikskänd 1980 när han stoppade en utbyggnad av Sölvbacka strömmar genom att som enda borgerliga riksdagsledamot rösta emot förslaget.   


Bibliografi

Romaner 
Såsom ljungelden
Såsom en guldsmeds eld
Din är ock natten
Såsom halm för vinden
Såsom en skugga
Båtlänningen
Fåvitsk jungfru
Bastun - om mannen som gick bort
Spåret mot polstjärnan
Jag har din boning kär

Diktsamlingar 
Reseskildring
På genomresa
Kungsled

Sånger 
Allt vad jag har är blott ett lån
Blodröd synd hos mig du ser
Döden är inte det sista
Här har du mig, Herre
Jag ser din rikedom
Jesus har offrat allting för mig
Kring vår Frälsares panna
Så länge jag är till
Törne vart släktets dom
Vi tacka, Herre, för det skimmer

Källor

Noter 

Svenska pastorer
Svenska psalmförfattare
Svenska moderater
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Födda 1919
Avlidna 1998
Män
Svenska hembygdsforskare
Författare från Västerbotten
Att ta farväl på riktigt sätt

Att ta farväl på riktigt sätt är en psalm skriven 1845 av Grundtvig. Översatt av Sven Christer Swahn 1979. En äldre översättning från 1925, av Axel Emanuel Friedlander, med titelraden Att säga världen helt farväl ingick i 1937 års psalmbok.

Melodin komponerad av hemmansägare Land Lars Ersson, före 1912.

Publicerad som
 Nr 573 i 1937 års psalmbok med Friedlanders titelrad, under rubriken "Det kristna hoppet inför döden".
 Nr 747 i Sånger och psalmer 1951 med Friedlanders titelrad, under rubriken "Döden och det eviga livet. Döden och uppståndelsen". Dock med en annan medeltida melodi.
 Nr 586 i Lova Herren 1988 med titelraden O Jesu, sköt du om min själ under rubriken "Guds barn i bön och efterföljelse".
 Nr 622 i 1986 års psalmbok under rubriken "Livets gåva och gräns".

Externa länkar
Se Grundtvigs original: "At sige Verden ret Farvel", på Kalliope

Danska psalmer
Den svenska psalmboken 1986

Den svenska psalmboken – antagen av 1986 års kyrkomöte (också kallad ”1986 års psalmbok”) är Svenska kyrkans fjärde officiella psalmbok. Dominerande kraft bakom arbetet med psalmboken var Anders Frostenson (1906–2006) som tog initiativ till 1969 års psalmkommitté och som radikalt förnyat psalmens form och innehåll, framförallt genom egna originaltexter men också genom grundliga bearbetningar av äldre psalmer. Även andra, till exempel Britt G. Hallqvist (1914–1997), Jan Arvid Hellström (1941–1994), och Eva Norberg (1915–2004), har lämnat viktiga bidrag genom bearbetningar och nydiktningar.

Psalmerna i Den svenska psalmboken har också alla översatts till finska och givits ut som Ruotsin kirkon virsikirja (’Svenska kyrkans psalmbok’), med samma numrering. Den innehåller även ett tillägg med psalmer från Finlands evangelisk-lutherska kyrkas psalmbok, med texterna både på finska och på svenska, (Psalmerna 71:2, 701-749).

En ekumenisk psalmbok
1986 års psalmbok var en ekumenisk sensation, då de första 325 psalmerna (av 700) är gemensamma för nästan alla kristna samfund i Sverige. Dessa 325 psalmer är resultatet av ett ekumeniskt samarbete mellan femton samfund och rörelser, som tillsammans hade över 3 000 sånger att utgå från i urvalsprocessen. Evangeliska Fosterlandsstiftelsen antog samma psalmbok som Svenska kyrkan men kompletterade den med ett eget tillägg med hundra sånger (numrerade 701–800). Övriga samfunds psalmböcker där den ekumeniska psalmboken ingår är:

Cecilia 1986 (Liberala katolska kyrkan)
Frälsningsarméns sångbok (Frälsningsarmén)
Psalmer och Sånger (Adventistsamfundet, Evangeliska Frikyrkan, Metodistkyrkan i Sverige, Svenska Alliansmissionen, Svenska Baptistsamfundet, Svenska Frälsningsarmén och Svenska Missionskyrkan)
Segertoner (pingströrelsen i Sverige)
I 1987 års utgåva av Stockholms katolska stifts psalmbok Cecilia ingick den ekumeniska delen. År 2013 kom en ny utgåva där endast 171 av de 325 ekumeniska psalmerna kvarstår, men med annorlunda numrering.

Psalmerna i 1986 års psalmbok
1–325
326–700

Tillägg
Verbums psalmbokstillägg från 2003 (701–800)
Psalmer i 2000-talet (801–966)

Tidigare använda psalmbokstillägg
EFS-tillägget från 1986 (701–800)
Psalmer i 90-talet (801–921)

Se även 
Den svenska psalmboken
1695 års psalmbok
1819 års psalmbok 
1937 års psalmbok 
Finlandssvenska psalmboken (1986)

Lista över psalmer efter innehåll

Källor

Fotnoter

Litteratur 1986
Musikåret 1986
Svenska psalmböcker
Kristendomsåret 1986
Flagellater

Flagellater, även benämnda gisselorganismer eller gisseldjur, är encelliga protister. De har flageller – gissel – det vill säga piskliknande organeller som ofta används för förflyttning. Flagellerna hos dessa organismer är oftast färre än fyra i antal. Över 7 000 arter räknas till flagellaterna. Förut grupperades de i Mastigophora, men de olika linjerna verkar inte vara närmare besläktade.

Det är möjligt att ur-eukaryoten var en flagellat, och om inte, så uppstod flagellaterna tidigt. Djur, svampar, och växter härstammar alla från flagellater.

Många flagellater är parasitiska former som framkallar (allvarliga) sjukdomar, exempelvis afrikansk sömnsjuka.

Bland flagellaterna finns dinoflagellaterna som är vanliga i både salt- och sötvatten. Noctiluca är ett släkte inom dinoflagellaterna som kan orsaka mareld. Dinoflagellaterna utgör en viktig bas i näringskedjan men är också orsaken till giftiga algblomningar. Ett annat exempel på flagellater är släktet giardia, med omkring 40 arter som kan hittas i tarmkanalen hos olika ryggradsdjur. Trypanosoma är ett släkte zooflagellater som lever som parasiter och orsakar sjukdomar inom gruppen trypanosomiasis. Arten Trypanosoma evansi orsakar sjukdomen surra hos hästar och kameler.

Referenser

Protister
Carl Johan Thyselius

Carl Johan Thyselius , född 8 juni 1811 i Österhaninge socken, död 11 januari 1891 i Stockholm, var en svensk politiker och ämbetsman. Han var justitieråd 1856–1860, ecklesiastikminister 1860–1863, civilminister 1875–1880 och statsminister 1883–1884, som sådan var han den förste ofrälse.

Politisk karriär 
Thyselius, kom efter kansliexamen vid Uppsala universitet, att inleda en framgångsrik ämbetsmannakarriär med tunga politiska uppdrag. Han var bland annat justitieråd 1856–1860, ecklesiastikminister 1860–1863, president i Kammarkollegium 1864–1875 och civilminister 1875–1880. Efter Arvid Posses avgång 1883 åtog sig den 72-årige Thyselius motvilligt statsministerämbetet på Oscar II:s begäran för ett år. Han blev därmed Sveriges förste ofrälse statsminister.

Familj 
Thyselius var son till biskopen Pehr Thyselius och Christina Margareta Bergsten. Han gifte sig 1848 med Charlotta Melart (född 1828) från Finland. De fick fyra barn: Hedvig Christina (född 1849) som blev mor till konsertpianisten och tonsättaren Manulita de Anduaga, Augusta Louise (Lovisa) Ulrika (1850–1931) gift 1880 med kammarherren friherre Henric Ramel (1848–1928) och som kom att bli farmor till artisten Povel Ramel, Per Gustaf Ferdinand (född 1851) och Siri Maria (född 1854), gift med den norske diktaren Nils Collett Vogt. Hon ärvde Thyselius gods, Finnåker, strax utanför Fellingsbro.

Utmärkelser

Referenser

Externa länkar

Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Österhaninge socken
Svenska jurister under 1800-talet
Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Sveriges civilministrar
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Sveriges ecklesiastikministrar
Sveriges statsministrar
Landshövdingar i Kronobergs län
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Alumner från Uppsala universitet
Svenska politiker under 1800-talet
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Sankt Olavs orden
Ledamöter av Lantbruksakademien
Mottagare av Serafimerorden
Födda 1811
Avlidna 1891
Män
Sveriges justitiekanslerer
Presidenter i Kammarkollegium
Gustaf Algernon Stierneld

Gustaf Nils Algernon Adolf Stierneld, född 12 juli 1791 i Stockholm, död 14 november 1868 i Stockholm, svensk friherre och utrikesminister, son till Adolf Ludvig Stierneld.

Stierneld studerade vid universiteten i Kiel, Edinburgh och Uppsala samt blev 1811 andre sekreterare i Konungens kabinett för den utrikes brevväxlingen.  Under tyska fälttåget (1813—1814) tjänstgjorde han i kronprinsens kansli samt närvarade vid konferensen i Trachenberg, Polen, underhandlingarna i Frankfurt am Main och fredskongressen i Kiel.  1814 utnämndes han till chargé d'affaires i Haag. Han var envoyé i London 1818—1828. 1838—1842 var han utrikesstatsminister men tjänstgjorde i praktiken inte som sådan efter 1840, efter ett politiskt bråk kring en affär som rörde Kabinettskassan. 1848—1856 var han åter utrikesstatsminister, under ett viktigt skede för den svenska politiken.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 
   Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden (Serafimerorden), 7 maj 1838.
   Riddare av Nordstjärneorden, 7 oktober 1817.

Utländska utmärkelser 
   Riddare av Danska Elefantorden, 2 oktober 1848.
   Storkorset av Franska Hederslegionen, 24 december 1855.
   Storkorset av Norska Sankt Olavs orden, 5 september 1848.
   Riddare av tredje klassen av Preussiska Röda örns orden, november 1813.
   Storkorset av Portugisiska Kristusorden.
   Riddare av andra klassen av Ryska Sankt Annas orden, 1813.

Källor

Tryckta källor

Noter

Svenska diplomater under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Sveriges utrikesministrar
Ämbetsmän från Stockholm
Födda 1791
Avlidna 1868
Alumner från Uppsala universitet
Alumner från Edinburghs universitet
Alumner från Kiels universitet
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Sveriges ambassadörer i Storbritannien
Sveriges ambassadörer i Nederländerna
Diplomater från Stockholm
Andra kammaren

Andra kammaren (förkortning: AK) var den direktvalda delen av den tvåkammarriksdag som Sverige hade åren 1867–1970. Kammaren hade vid sitt avskaffande 233 ledamöter, vilka valdes för fyraåriga mandatperioder med d’Hondts metod. De båda kamrarna hade samma befogenheter. Vid sista valet till andra kammaren, andrakammarvalet 1968, fick Socialdemokraterna mer än hälften av rösterna. (Om kamrarnas ställning gentemot varandra, om gemensamma omröstningar i finansfrågor och om parlamentarismen i detta system och svårigheterna med det under 1950-talet finns mer information i artikeln Tvåkammarriksdagen.)

Tidigare regler om andra kammaren
Andra kammaren bestod tidigare (till exempel år 1916) av 230 ledamöter som valdes proportionellt. Valet gällde för tre år och förrättades i september året före treårsperiodens början, utom vid kammarupplösning, då det skedde genast. Ledamotskap av kammaren, som erhållits under en treårsperiod, gällde till periodens slut.

Valrätt och valbarhet
År 1916 gällde följande regler för rösträtt till andra kammaren. Valrätt (rösträtt) tillkom året efter uppnådd 24 års ålder varje myndig, ej under konkurs ställd välfrejdad (besitter gott renommé) svensk man inom valkretsen, vilken ej häftade för fattigunderstöd från löpande eller näst förflutna kalenderåret, som erlagt sina under de tre sistförflutna kalenderåren till betalning förfallna skulder till stat och kommun och som fullgjort sina till och med utgången av nästförflutna kalenderåret åliggande värnpliktsövningar. 

Valrätten till andra kammaren var inte inskränkt genom någon förmögenhetscensus. Den utövades omedelbart genom personlig inställelse, och varje valman hade en röst (lika valrätt). Valbarhetsvillkoren var desamma som för valrätt, och valbarheten till andra kammaren var inskränkt till dem, som hade valrätt inom valkretsen. Förändrade bostadsförhållanden medförde likväl ej förlust av riksdagsmannauppdraget under pågående period. Ledamot av andra kammaren fick inte avsäga sig riksdagsmannauppdraget, såvida han inte hade förfall, vars giltighet godkändes av konungens befallningshavande (länsstyrelsen).

I Sverige infördes kvinnlig rösträtt för val till riksdagens andra kammare 1921. Rösträtt till andra kammaren hade den svenska medborgare som fyllt 23 år året före valåret.

Plenisalar

1867–1904 

Under dessa år höll riksdagen till på Riddarholmen i Gamla riksdagshuset, där andra kammaren förfogade över en egen plenisal.

1905–1970 

1905 flyttade kammaren in i en egen plenisal i det då nybyggda riksdagshuset på Helgeandsholmen.

Se även
Första kammaren
Lista över talmän i Sveriges riksdag

Externa länkar 
 

Sveriges politiska historia
Ej längre existerande underhus
Sveriges tvåkammarriksdag