kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tomra

Tomra är en norsk tillverkare av returautomater för returglas, aluminiumburkar och PET-flaskor. Bolaget grundades 1972 och är noterat på Oslo börs. 

Tomras returautomater har flera funktioner. De känner igen vilka flaskor och burkar som stoppas in i automaten, de sorterar dem och de pressar plastflaskorna och aluminiumburkarna, så att de tar mindre plats. Automaterna kan vidare se om burken eller flaskan ska ha pant och sortera glasflaskor i vitt och färgat glas.

Företaget grundades 1972 av de två norska bröderna Petter och Tore Planke (födda 1936 respektive 1943).  Huvudkontoret ligger i Asker utanför Oslo. Koncernchef sedan augusti 2021 är Tone Andersen.

Källor

Externa länkar 
 Tomra – både grönt och säkert 

Norska företag
Företag listade på Oslobörsen
Valenselektron

En valenselektron är en elektron i atomens yttersta skal (valensskalet). Antalet valenselektroner har stor betydelse för vilka kemiska föreningar atomen kan ingå i; det vill säga antalet bestämmer atomslagets kemiska egenskaper. Syre har sex och klor har sju valenselektroner. I det periodiska systemet finns grupper och perioder, där grupperna anger antalet valenselektroner. Exempelvis har alla ämnen i grupp 1 en valenselektron. 

Som flest kan det finnas åtta valenselektroner i det yttersta skalet, och man kallar detta för att ämnet har uppnått stabil så kallad ädelgasstruktur. Men en atom kan med ytterligare skal ha upp till 16 valenselektroner . Detta gäller hos tellur (Te), polonium (Po), livermorium (Lv), lantanoiden ytterbium (Yb) och aktinoiden nobelium (No).

Huvudvalensbindningar är bindningar mellan atomer i en molekyl, och bivalensbindningar är bindningar mellan olika molekyler. Huvudvalensbindningarna är kovalenta bindningar. Dessa är starka och kan endast brytas genom kemiska reaktioner. Bivalensbindningarna är också av elektrisk natur och orsakas av van der Waals-krafter. Bivalensbindningarna är dessutom svaga.

Se även 

 Periodiska systemet

Referenser 

Kemisk bindning
Atomfysik
Elektrontillstånd
Hasslarp

Hasslarp är en tätort i Helsingborgs kommun i Skåne län. Från 2015 ingår en obebodd del av Ängelholms kommun i tätorten.

Historia
Hasslarp grundades vid slutet av 1800-talet då ett sockerbruk anlades där Skåne–Hallands Järnväg korsar Hasslarpsån. Framställning av socker ur betor krävde tillgång till stora mängder vatten. Ursprungligen hette samhället Lyckåker men eftersom sockerbrukets ekonomi var mycket dålig de första åren ändrades namnet i folkmun till Olycksåker. Av det skälet bytte samhället namn till Hasslarp, som ursprungligen var namnet på en lantgård några kilometer norrut.   

Hasslarps sockerbruk lades ner 1993.

Befolkningsutveckling

Personer från orten
Den svensk-amerikanska skådespelerskan Anna Q. Nilsson tillbringade några av sina barndomsår i Hasslarp.

Se även 
Hassel
Kattarps socken

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Orter i Helsingborgs kommun
Orter i Ängelholms kommun
Tätorter i Sverige
NTT docomo

NTT DoCoMo (Nippon Telephone & Telegraph) är en japansk mobiltelefonioperatör med cirka 73 miljoner kunder. 

DoCoMo är officiellt en förkortning av DO COmmunications over the MObile network".

Källor

Noter

 

Företag med statligt ägande
Japanska företag
Teleoperatörer
WP:Projekt Japan
Glitterån

Glitterån är ett vattendrag i Ovanåkers kommun i Gävleborgs län i Hälsingland. Glitterån rinner genom Svabensverk under riksväg 50 och mynnar i Amungen. Glitterån kallas även Bruksån efter den dämda sjön Hämmen, där även Gårdviksboån utmynnar.

Vattendrag i Ovanåkers kommun
Vattendrag i Hälsingland
Gratia Dei

Gratia Dei (latin för "Guds nåd") är en stiftelse med sin ursprungliga hemvist inom Svenska kyrkan. Stiftelsen grundades 1950 av den högkyrklige församlingsprästen Gunnar Rosendal i Osby församling och äger och förvaltar idag kyrkobyggnaden Himmelska glädjens kapell, med tillhörande studenthem, i Kristianstad. Gustjänstgemenskapen tillhör numera Missionsprovinsen under namnet S:t Johannes församling.

Litteratur

Gratia Dei 1962-2012. En jubileumsskrift red. Av A. Caidert, 2012

Se även 
 Det latinska ordet gratia
 Skeppet Gratia

Externa länkar 
 Gratia Dei

Svenska kyrkan
Latinska ord och uttryck
Religiösa organisationer bildade 1950
Kristna organisationer i Sverige
Missionsprovinsen
Högkyrklighet
Småort

Småort är en term som används i Sverige av Statistiska centralbyrån (SCB) och definieras som en samlad bebyggelse med 50–199 invånare, där det är högst 150 meter mellan husen. Varje småort får en egen småortskod men sedan småortsavgränsningen 2015 ges småorter inte längre några officiella namn, även om de kan ha sådana i lokal användning av de där boende.

Till följd av ovanstående definition, och som en orsak av 1800-talets skiftesreformer med åtföljande utglesning av befolkningen, har många byar som samtidigt hyser en småort betydligt större befolkning än den som uppges av SCB i denna statistik. Lika vanligt är att småorterna genom modern bebyggelse mellan byarna kommit att omfatta flera eller delar av flera olika byar. Småorternas namn har i många fall inget att göra med de namn som redovisas på kartor eller vägskyltar.

Den första beräkningen och avgränsningen av småorter i Sverige skedde 1990. Redan vid nästa avgränsning 1995, hade kvaliteten på småortsindelningen förbättrats men samtidigt förändrats så att en jämförelse med den tidigare beräkningen ibland blev bristande. Bland annat användes byggnadsregistret vid avgränsningen 1995 men inte 1990.

2000 fanns det 2 690 småorter och 2005 fanns det 2 876 småorter. Mellan 2000 och 2005 upphörde 152 orter att vara småorter eftersom deras befolkning sjunkit till under 50 invånare. 59 småorter hade ökat sin befolkning och hade antingen vuxit ihop med en tätort eller blivit nya egna tätorter. 397 nya småorter hade tillkommit under samma period. Avgränsningen av småorter ses över vart femte år, parallellt med tätorterna. Resultatet av 2005 års småortsavgränsning publicerades den 27 juni 2007.

Vid sammanställningen 2010 fanns det 2 920 småorter. Vid småortsavgränsningen 2015 fanns det 3 135, och sedan 2010 hade mer än 1 000 nya småorter tillkommit och 872 småorter upphört. Av de 872 upphörda småorterna hade 680 uppgått i tätorter. Förklaringen till dessa stora förändringar var en ny metod för avgränsning av småorter och tätorter. En del småorter räknades bort eftersom de kommit att delas upp i två mindre byar, för att man tolkat kravet på avstånd mellan hus hårdare eller för att hus blivit obebodda. I många småorter är det delvis glest mellan husen eftersom det funnits plats om någon velat ha en stor tomt, och det kan till exempel finnas en bördig åker som inte bebyggts.

Före småortsavgränsningen 2015 kunde orter som hade mer än 200 invånare ändå räknas som småorter om de hade för hög andel fritidshusbebyggelse (mer än 50 procent) för att vara tätorter. Detta ändrades 2015 då gränsen för andelen fritidshusbebyggelse i tätorter togs bort.

Se även 
 Lista över Sveriges småorter
 By
 Glesbygd
 Landsbygd
 Fritidshusområde
 Håla

Källor

Externa länkar 
 Småorternas landareal, folkmängd och invånare per km² 2000 och 2005 SCB
 Småorter från 2010 SCB

Bebyggelsetyper
Orter
Tina Leijonberg

Tina Ella Katarina Leijonberg, ursprungligen Ella Katarina Lejonberg, född 11 februari 1962 i Eslöv i Malmöhus län, är en svensk programledare, skådespelerska och sångerska.

Biografi 
Leijonberg växte upp i Eslöv och Lund. Hon började dansa balett som fyraåring och kom att utbilda sig på Balettakademiens Musikalutbildning i Göteborg och därefter en musikutbildning i Los Angeles 1988 och fortbildning på Teaterhögskolan i Göteborg. Hon har bland annat arbetat som skådespelare och sångare på Stockholms stadsteater 1991–1992 och 2002. Hon fick ett genombrott som programledare i Söndagsöppet 1996 när hon efterträdde Alice Bah Kuhnke. Innan dess spelade hon Pilla i TV-serien Tre kronor. Hon har en mångsidig inriktning, har turnerat runt världen med Dr Alban, sjungit jazz, blues, rock och med storband, medverkat i krogshower med bland andra Janne "Loffe" Carlsson, Lasse Berghagen och Wenche Myhre samt i ett flertal musikaler, såsom Grease, Fame, Evita, Annie och Ted Gärdestad- musikalen Sol, vind och vatten på Chinateatern. Hon har också spelat fars i Linköping och hembiträdet Malin i Söderkåkar på Boulevardteatern 2003 och spelade samma år Liza Minelli i en stor julshow på Grand Hotel, Stockholm. Leijonberg har medverkat i Melodifestivalen 1993 och Melodifestivalen 1995 men har båda gångerna blivit oplacerad. Hon har även varit med i reklamfilm för Vanish, anlitas som konferencier vid större evenemang och har som sidointresse att tillverka speciella, designade dockor och kläder under varumärket Linse & Frånk.

Hösten 2010 valdes Leijonberg av gruppen Queens medlemmar att spela den kvinnliga huvudrollen i uppsättningen av Queen-musikalen We Will Rock You på Cirkus i Stockholm.

Bland många TV-framträdanden har hon varit med i Så ska det låta, bland annat den 6 maj 2011, och delade värdskapet med Niklas Hjulström för talkshowen Cosy Christmas i Göteborg samma vinter.

Melodifestivalen
 Närmare dig (oplacerad i Melodifestivalen 1993)
 Himmel på vår jord (framfördes tillsammans med Monica Silverstrand, oplacerad i Melodifestivalen 1995)

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar
Tina Leijonberg-webbplats
MB Musikproduktion, om Tina Leijonberg
Sydsvenskan 9 februari 2012, om Tina Leijonberg

Kvinnor
Deltagare i Melodifestivalen 1993
Födda 1962
Svenska pop- och rocksångare
Svenska TV-programledare
Svenska musikalartister
Svenska skådespelare
Levande personer
Svenska modeskapare
Personer från Eslöv
Deltagare i Melodifestivalen 1995
Claes Elfsberg

Claes-Gösta Elfsberg, född 26 november 1948 i Stockholm, är en svensk journalist, främst känd som nyhetsuppläsare i Sveriges Televisions Rapport.

Yrkeskarriär 
Claes Elfsberg kom till SVT:s nyhetsprogram Rapport som praktikant från Journalisthögskolan i Stockholm. Han ledde programmet för första gången 1975 och kom att fortsätta som nyhetsankare för Rapport i nästan 30 år. Under ockupationen av västtyska ambassaden 1975 satt han i SVT:s kontrollrum och följde reportern Bo Holmström. Våren 2003 lämnade han tillfälligt Rapport för att leda intervjuprogrammet 24 minuter.

Vid årsskiftet 2004/2005 blev han tittarombudsman för SVT. Detta förordnande tog slut vid årsskiftet 2007/2008, varefter Elfsberg lämnade posten. Tittarombudsmannen avskaffades och ersattes av en "tittarservice" med liknande uppgift.

I januari 2008 meddelades det att Elfsberg skulle bli ankare i SVT:s webbnyhetskanal Play Rapport som skulle starta i april. Han återupptog senare arbetet som nyhetsuppläsare i Rapport. Från och med mars 2012 gick han över till att vara programledare i Aktuellt.

Han var en av deltagarna i den svenska musikaliska realityserien Maestro, som sändes i SVT under sensommaren och hösten 2011.

Efter 45 år som nyhetsuppläsare ledde Elfsberg sin sista Aktuelltsändning den 30 november 2015 då han uppnått pensionsåldern 67 år. Inför avgången producerade han även serien Köttberget checkar ut som sändes samma höst. Serien skildrar 40-talisternas roll i Sverige.

Efter att Elfsbergs fasta anställning upphört har han ibland återkommit som programledare. Från den 15 januari 2016 var Elfsberg programledare för Gomorron Sverige på fredagar. Han har också varit semestervikarie på Rapport, bland annat sommaren 2018. Sändningen den 7 augusti 2018 såg då ut att bli hans sista. Under hösten 2020 sändes SVT-dokumentären Sorgen och jag där man får följa Elfsbergs två första år av bearbetning efter dottern Hanna som vid 30 års ålder gick bort i cancer i februari 2018.

I december 2020 var han vintervärd i SR:s Vinter i P1.

År 2021 var han vinnare av På spåret tillsammans med Magdalena Forsberg.

Familj 
Claes Elfsberg är son till Gösta Elfsberg och Gertrud Ahlström och uppvuxen i Svedmyra i södra Stockholm. Han gifte sig första gången 1973 och har två barn i detta äktenskap. Andra gången gifte han sig 1986 med operasångerskan Annika Marberg, med henne har han också ett barn. Sedan 12 juni 1999 har han en ny hustru, Monica Östlund.

Referenser

Externa länkar 

 
 

Födda 1948
Svenska journalister under 1900-talet
Programledare i Sveriges Television
Män
Levande personer
Sommarvärdar 2005
Svenska journalister under 2000-talet
Journalister från Stockholm
Alumner från Stockholms universitet
Vintervärdar 2020/2021
Smile

Smile kan avse:

 Smile (film) –  amerikansk skräckfilm från 2022
 Smile (melodi) – melodi från filmen Moderna tider.
 Smile (Beach Boys-album) – rockalbum av den amerikanska pogruppen The Beach Boys.
 Smile (Brian Wilson-album) – album av Brian Wilson.
 Smile (musikgrupp) – brittiska popgruppen Queen innan de blev berömda.
 Smile (singel) – singel av Jasmine Kara
 SMILE – nionde albumet av L'Arc-en-Ciel.

Se även
 Smiley (olika betydelser)
Portal

För andra betydelser, se Portal (olika betydelser).
Portal (av latin porta, "port", "ingång") är en arkitektoniskt gestaltad ingång till en byggnad. Särskilt under renässans- och barockepokerna kunde portalerna vara rikligt skulpterade. Portalen har sina rötter i antiken och förknippas med medeltida och klassiserande arkitektur. Den medeltida portalen är vanligen flersprångig och inbyggd i mur, medan en renässans- eller barockportal ofta består av utanpåliggande former.

Etymologi 
Ordet portal har sina rötter i medeltidslatinets portaʹle, av latin poʹrta ,’port’ eller ’ingång’.

Huvudbetydelsen av portal är en arkitektoniskt utsmyckad port, prydd med pelare eller dylikt och ofta med inbegrepp av dörr, men även om fristående valvbåge eller äreport med pelare eller kolonner. Ordet förekommer i svenska språket sedan 1545. Tidigare användes ordet även i betydelsen portalfasad.

Bildexempel

Referenser

Noter

Externa länkar 

Byggnadsdetaljer
Kalvarieberg

Kalvarieberget leder hit. Det gamla kalvarieberget i Stockholm, se Kvarteret Pelarbacken.

Kalvarieberg är en avbildning, ofta skulptural, med de tre korsen på Golgata efter Kristi korsfästelse på en höjd, naturlig eller konstgjord. Ordet kommer från latinets calvaria, "dödskalle", och syftar på den översatta betydelsen av platsen Golgatas namn. 

Under senmedeltiden uppställdes kalvarieberg ofta intill kyrkorna. De utgjorde slutpunkten på en vallfartsväg som gestaltade Kristi lidandes väg med sju eller fler stationer, liknande moderna korsvandringar.

Källor
 Bra Böckers lexikon, 1976

 Nationalencyklopedin: Kalvarieberg

Motiv i konsten
Kristen konst
Jean de Marville

Jean de Marville, död 1389, var en nederländsk skulptör. Under en tid samarbetade han med Claus Sluter.

Nederländska skulptörer
Avlidna 1389
Män
Födda okänt år
Filip II av Burgund

Filip II, "Filip den djärve" (franska: Philippe le Hardi), född 15 januari 1342, död 27 april 1404, var hertig av Burgund 1363–1404. Han var son till Johan II av Frankrike och Bonne av Luxemburg. 

Han erhöll 1363 hertigdömet Burgund som förläning. Omåttligt ärelysten och hänsynslös i fråga om de begagnade medlen, utvidgade Filip betydligt sina besittningar. 1380 blev han medlem av förmyndarregeringen för Karl VI av Frankrike, och blev efter utbrottet av dennes sinnessjukdom 1392 hans förmyndare. Filips regering blev startpunkten på en uppblomstring av Burgunds såväl militära som kulturella inflytande i Europa, och blev stamfar för det yngre huset Burgund.

Familj
Filip var gift med Margareta III av Flandern, dotter till Ludvig II av Flandern och Marguerite av Brabant.

Barn:

 Johan den orädde
 Filip, greve av Nevers
 Antoine, greve av Rethel
 dotter, gift med Albrekt, hertig av Bayern
 Katarina, gift med ärkehertig Leopold IV av Österrike
 Dotter, gift med Filippo, greve av Savojen och Genève
 
Skulptören Claus Sluter utförde hertigens gravmonument.

Källor

Huset Capet
Hertigar
Män
Födda 1342
Avlidna 1404
Burgund
Babylonsjukan

Babylonsjukan är en svensk dramafilm från 2004 i regi av Daniel Espinosa.

Handling 
Maja vet inte riktigt vad hon ska bli när hon blir stor men till dess jobbar hon på Blondie Burger vid Hornstull. När pojkvännen Olle åker till Indien i sex veckor får hon flytta in i köket hos Olles kompis Mattias. Hans lägenhet är riktigt sunkig och Mattias och hans kompisar har efterfest mitt i natten även om det är mitt i veckan. Maja ber att få flytta in hos sin kompis Pauline (Pållan), som bor hemma hos föräldrarna i en stor lägenhet. Det har inte Pauline lust till och Maja får bita ihop.

När Maja och Pauline följer med grabbarna ut en kväll tröttnar Maja på gänget. Ute på gatan blir hon uppraggad av Stefan, en kille som är aktiv i partiet "Nytt Sverige", en syftning på Sverigedemokraterna. På hans kontor försöker han klä av henne men hon lyckas ta sig loss och sticka därifrån. Några dagar senare är hela gänget ute och spelar fotboll på Långholmen. Stefan råkar gå förbi och killarna jagar efter honom innan han lyckas försvinna på en buss.

En sommardag går hela gänget på konsert i gröngräset där Timbuktu uppträder. Majas dysterhet har botats av grabbarnas ständiga upptåg. Några av dem går till ett möte där Nytt Sverige bjuder på gratis käk och dricka och partiledaren Niklas Gustavsson håller tal.

Efteråt kan Ramiro berätta att Gustavsson ska opereras på Södersjukhuset och föreslår att de ska kidnappa honom. Det låter som en fyllegrej och ingen tar det på allvar. När alla gått hamnar Maja och Mattias i säng med varandra.

Dagen efter blir hon hämtad på jobbet av Ramiro som har en plan för att kidnappa Gustavsson. Gustavsson ligger nedsövd och de kastar in honom i en van, men efteråt vet de inte vad de ska göra av honom. De lämnar honom i soprummet hemma hos Ramiros föräldrar i Skärholmen. När de efteråt sitter och dricker kaffe hos Ramiros föräldrar kommer hans pappa inrullande med Gustavsson i rullstolen.

Ute på gatan blir det slagsmål när några känner igen mannen i rullstolen. De lyckas köra därifrån. När de stoppas av polisen minns bara Gustavsson att de unga männen i bilen har räddat honom från att bli nedslagen.

När Olle kommer tillbaka från Indien inser Maja att hon nog är kär i Mattias.

Om filmen 

Filmen är huvudsakligen inspelad på Södermalm i Stockholm, och hade svensk publikpremiär den 24 september 2004.

Rollista 
Nina Wähä - Maja
Paulina Hawliczek - Pauline (Pållan), Majas kompis
Kalled Mustonen - Mattias
Gustav Deinoff - Anders, Mattias kompis
Jonatan Rodriguez - Ramiro, Mattias kompis
Mikael Wranell - Jonny, Mattias kompis
Per Burell - Niklas Gustavsson, partiledare
Gustaf Skarsgård - Olle, Majas pojkvän
David Dencik - Stefan
Josef Fares - Sjukskötare
Fredrik Hammar - Dörrvakt
Martin Jonsson - Sjukskötare
Tobias Kronqvist - Jacob, Majas chef

Externa länkar 

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 2004
Filmer i regi av Daniel Espinosa
Södermalm på film
Svenskspråkiga filmer
Pålsjö tegelbruk

Pålsjö tegelbruk var ett tegelbruk i Lund. Platsen där tegelbruket låg, de så kallade Pålsjö ängar eller Tuna ängar hyser numera Lunds Tekniska Högskola. 
Anlades någon gång mellan år 1837 och 1855 av O. Jönsson. Ägare: O. Jönsson -1855 Paul Isberg 1855-1871. Murarmästare P.C. Sörensen 1871-1887., A.O. Malmström 1887-1921. Företaget byggde en ringugn år 1873 och var därmed det tredje tegelbruket i Sverige med en sådan ugn. En ångmaskin anskaffades år 1882. Nedlagt år 1949. År 1890 tillverkade 27 arbetare 950.000 murtegel och 90.000 tegelrör. Tegelbruket hade en ringugn år 1938.
De så kallade "Tornanationerna" (Sydskånska, Kristianstads och Helsingkrona) som idag ligger på Tornavägen i direkt anslutning till det gamla bruksområdet har emellanåt ordnar arrangerat gemensamma tillställningar under namnet tegelbruket, syftandes på ovan nämnda industri. 

2. Även i Hälsingborg har det funnits ett tegelbruk men namnet Pålsjö tegelbruk. Tillverkade ca 400.000 tegel år 1880. 

3. Pålsjö nya tegelbruk. Även det beläget i Helsingborg. Ägarbyte år 1883 från konsul J.C.M. Schmidt Landskrona till August Sylwan Hälsingborg

Referenser

Ej längre existerande företag i Lund
Sveriges industrihistoria
Ej längre existerande svenska tegelbruk
Matra

Matra var ett franskt företag som tillverkade bilar, flygplan, vapen med mera. Matra är ett teleskopord för Mécanique Avion TRAction.

Historia
Matra grundades 1945.

1999 bildades Aérospatiale-Matra genom en sammanslagning av Matra och Aérospatiale.

Matra personbilar
Första gången namnet Matra användes på personbilar var på modellen Matra Djet med motor från Renault. Under 1970-talet samarbetade Matra med Simca och tillverkade Simca-modeller som Bagheera, Murena och Rancho.

1984 kom Renault Espace som tillverkades av Matra. Den sista Renault-modellen som Matra tillverkade var Renault Avantime som inte blev någon succé. 2003 lade Matra ner sin bilfabrik.

Personbilsmodeller
Matra Djet
Matra 530
Matra Bagheera
Matra Murena
Matra Rancho
Renault Espace
Renault Avantime

Matra Sports

Matra hade ett racingstall som grundades 1965 och som började tävla i formel 3 och formel 2. Matra Sports gick över till formel 1 1968 och tävlade även i sportvagnsracing.  I slutet av 1969 såldes Matra till franska Chrysler och blev då Matra-Simca.

Tävlingsvagnar
Matra 670
Matra MS80

Referenser

Franska fordonstillverkare
Franska biltillverkare
Ej längre existerande franska företag
Företag bildade 1945
Företag upplösta 2003
Blå Nilen

Blå Nilen (amhariska: አባይ, Abay; arabiska: النيل الأزرق) är en flod i Afrika. Den är tillsammans med Vita Nilen ett av de två största källflödena till Nilen. Blå Nilen bildas vid Tanasjön på Abessinska höglandet i Etiopien och flyter samman med Vita Nilen i Khartoum i Sudan för att flyta vidare till Medelhavet under namnet Nilen. 

Enligt information publicerad av Ethiopian Central Statistical Agency har Blå Nilen en total längd av , av vilka  ligger i Etiopien. Den avvattnar en yta av .

Referenser

Externa länkar 

 

Vattendrag i Etiopien
Vattendrag i Sudan
Nilen
Nilens avrinningsområde
Mia Farrow

María de Lourdes Villiers Farrow, känd professionellt som Mia Farrow, född 9 februari 1945 i Los Angeles i Kalifornien, är en amerikansk skådespelerska, aktivist och före detta modell som har medverkat i mer än 50 filmer. Hon har vunnit ett flertal priser, inklusive en Golden Globe, och nominerats till tre BAFTA. Hon är också känd för sitt omfattande arbete som Unicefs goodwillambassadör, inklusive hennes humanitära aktiviteter i Darfur, Tchad och Centralafrikanska republiken. 2008 utsåg Time Magazine henne till en av de mest inflytelserika personerna i världen.

Biografi 
Mia Farrow föddes som nummer tre i en barnaskara av sju till regissören John Farrow och skådespelaren Maureen O’Sullivan. Hon drabbades av polio när hon var nio år gammal. Bland hennes syskon är Prudence Farrow och Tisa Farrow.

Farrow gjorde scendebut 1963 i en off-Broadwayuppsättning av Oscar Wildes The Importance of Being Earnest. Påföljande år gjorde hon filmdebut i Kanonerna vid Batasi. Sitt genombrott fick Farrow 19 år gammal i TV-serien Peyton Place.

Farrow skapade stora rubriker när hon 1966 gifte sig med den trettio år äldre Frank Sinatra. Paret skilde sig 1968 men förblev vänner. Hon anslöt sig sedan till flower powerkulten och reste till Indien, där hon utövade transcendental meditation för gurun Maharishi Mahesh Yogi tillsammans med The Beatles en tid. Hon återvände till Hollywood, där hon gjorde stor succé med sin roll i Rosemarys baby (1968).

Farrow var gift med André Previn 1970–1979. Tillsammans med Previn fick hon tre biologiska barn och adopterade även tre barn. Hon levde tillsammans med Woody Allen 1981–1992 och hade roller i flera av hans filmer, till exempel Hannah och hennes systrar (1986). Farrows förhållande med Allen tog slut efter att hon fått reda på att han hade ett förhållande med hennes adoptivdotter, Soon-Yi Previn. Allen är sedan 1997 gift med Soon-Yi Previn. Mia Farrow och Woody Allen adopterade också två barn och fick ett biologiskt. Sammanlagt har Farrow 14 barn, varav 11 är i livet. Tio av barnen är adopterade.

Sedan år 2000 har Mia Farrow fokuserat på aktivism och är engagerad i samhällsfrågor bland annat som Unicef-ambassadör.

Filmografi (i urval) 

 (ej krediterad)
 (263 avsnitt)

 (röst)

 (fyra avsnitt)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Födda 1945
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska fotomodeller
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Los Angeles
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska människorättsaktivister