kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Gladiators

The Gladiators är ett reggaeband bildat 1965 på Jamaica av Albert Griffiths, Clinton Fearon och David Webber. Bandet spelade in ett flertal rocksteady-singlar. Bland annat hos producenterna Clement Coxsone Dodds Studio One och Duke Reids Treasure Isle. Efter ett par år, när reggaen hade börjat dominera den jamaicanska musikscenen, ersattes Webber av Gallimore Sutherland (d. januari 2017) och bandets sound blev mer roots-orienterat.

Deras stora skivdebut kom i hård konkurrens det klassiska reggaeåret 1976, då de skrivit kontrakt med brittiska Virgin Records. Debutalbumet, Trench Town Mix Up brukar också ses som ett av deras bästa album. Några av deras mest populära låtar är "Hello Carol", "Bongo Red", "Stick A Bush", "Jah Works", "Hearsay" och "Mix Up".

Griffiths söner Al och Anthony Griffiths är med på albumet Father And Sons och sjöng de flesta låtarna under den senaste turnén.

Griffiths har på grund av sjukdom börjat dra sig tillbaka och det sägs att turnén 2005 (då de bland annat besökte Sverige och Uppsala Reggae Festival) var den sista med honom.

Diskografi (i urval) 
 Album 
Trenchtown Mix-Up (1976 )
Proverbial Reggae (1978)
Naturality (1979)
Sweet So Till (1979)
Gladiators (1980)
Vital Selection (1981)
Gladiators By Bus (1982)
Back To Roots (1982)
Babylon Street (1982)
Symbol of Reality (1982)
Live at Reggae Sunsplash 1982 with Israel Vibration (1982)
Reggae To Bone (1982)
Calling Rastafari (1982)
Dreadlocks the Time Is Now (1983)
Serious Thing (1984)
Show-down vol. 3 (1984) (med Don Carlos)
Dread Prophesy (1986) (med Leonard Dillon)
In Store For You (1988)
On The Right Track (1989)
Whole Heap (1989)
Valley of Decision (1991)
A True Rastaman (1992)
The Storm (1994)
Full Time (1995)
The Cash (1996)
Alive & Fighting (1997)
At Studio 1, Bongo Red (1998)
Strong To Survive (1999)
The Sound of Channel 1 (1999) (med King Tubby)
Sold out : Live tour 1997 / 1999 (2000)
Something a Gwaan! (2000)
Once upon a time in Jamaica (2002)
Father And Son (2004)

Externa länkar 

The Gladiators på allmusic.com

Jamaicanska musikgrupper
Jamaicanska reggaegrupper
Bondeståndet

Bondeståndet kan syfta på:

Bondeståndet i Sverige – representanter utsedda bland svenska allmogen med representationsrätt till Sveriges ståndsriksdag fram till 1866
Bondeståndet i Finland – representanter utsedda bland finländska allmogen med representationsrätt till Finlands lantdag mellan 1809 och 1906

Se även
 Bonde – en person som arbetar inom jordbruk
 Bondesamhälle – en sammanfattande beteckning på ett geografiskt område där produktionen till största del är av jordbrukskaraktär
 Ståndssamhälle – ett samhälle där olika sociala grupper skiljer sig från varandra genom juridiskt fastställda rättigheter och skyldigheter
 Tredje ståndet – den grupp inom ståndsväsendet i europeisk historia som representerade det ofrälse ståndet

fi:Talonpoika
The Rattles

The Rattles, tysk rockgrupp bildad i början av 1960-talet i Hamburg. De var en av de framgångsrikaste tyska musikgrupperna under 1960-talet. 1970 hade de en internationell hit med låten "The Witch".

Biografi 
The Rattles började sin karriär i Hamburg under början av 1960-talet. De träffade The Beatles år 1962 och spelade tillsammans med dem vid tre tillfällen: i München, Essen och i Hamburg. The Rattles spelade in den första versionen av The Witch år 1968, och den versionen blev en hit i Tyskland. Strax därefter blev de tvungna att splittras av olika anledningar. År 1970 återförenades de, men några medlemmar byttes ut. Samma år släppte de albumet The Witch, som innehöll en ny version av "The Witch". Den nya versionen av låten blev deras enda internationella hit.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Herbert Hildebrandt – basgitarr (1960–1969, 1988–)
Eggert Johannsen – gitarr, sång (1994–)
Reinhard "Dicky" Tarrach – trummor (1963–1967, 1988–)
Max Kretzenbacher – gitarr (2018–)

Tidigare medlemmar
Achim Reichel – sång, gitarr (1960–1966, 1988–1991)
Bernd Schulz – keyboard (1967–1968)
Dieter Sadlowsky - trummor (1960–1963)
Edna Bejarano – sång (1970–1973)
Franz "Piggy" Jarnach – keyboard, sång (1991–1995)
Frank Dostal – sång (1966–1967)
Frank Mille – gitarr, sång (1970–1977)
Frank Seidel – keyboard (1996–?)
Georg "George" Meier – gitarr, sång (1969–1970, 1974–1977)
George Miller – (1975–1977)
Hans Joachim "Hajo" Kreutzfeld – (1961–1965)
Henner Hoier – keyboard, sång (1968–1970, 1988–1993)
Herbert Bornholdt – trummor (1973)
Herbert Hildebrandt – basgitarr, sång (1960–1968, 1988–)
Hermann "Rugy" Rugenstein – gitarr, sång (1965–1968)
Jochen "Lu Lafayette" Peters – keyboard (1973–1977)
Kurt "Zappo" Lüngen – basgitarr (1968–1973, 1974)
Linda Fields – sång (1974–1977)
Peter "Peet" Becker – trummor (1968–1970)
Rainer Degner – gitarr, sång (1967–1969)
Volker Reinhold – gitarr, sång (1960–1961)
Wolfgang "Al" Brock – trummor (1974)
Manfred Kraski – sång, gitarr (1990–2018)

Diskografi (urval)
Studioalbum (topp 70 på Deutsche Albumcharts)

 (#8)
 (#12)
 (#48)
 (#39)
 (#24)
 (#62)

Samlingsalbum (topp 20 på Deutsche Albumcharts)

 (#10)
 (#19)

Singlar (topp 50 på Deutsche Singlecharts)
1965 – "La La La" (#19)
1965 – "(Stoppin’ In) Las Vegas" (#20)
1966 – "Come On and Sing" (#11)
1966 – "Love of My Life" (#16)
1966 – "It Is Love" (#26)
1967 – "Cauliflower" (#25)
1968 – "After Tea" (#26)
1970 – "The Witch" (#4)
1971 – "You Can’t Have Sunshine Everyday" (#45)
1971 – "Devil’s on the Loose" (#38)
1988 – "Hot Wheels" (#47)

Externa länkar

Officiell webbplats
Diskografi på Discogs

Rattles, The
Musik i Hamburg
Redbone (musikgrupp)

Redbone är en rockgrupp bildad 1968 i Los Angeles, Kalifornien. Gruppen startades av Pat Vegas och Lolly Vegas (båda sång och gitarr, ibland bas), vilka var bröder och härstammade från den amerikanska urbefolkningen. Andra medlemmar har varierat, men Tony Bellamy (gitarr) och Peter de Poe (trummor) var originalmedlemmarna på sina instrument då gruppen startades. De fick sin första singelframgång med "Maggie" (1970). Nästa hit blev "The Witch Queen of New Orleans" (1971, deras största hit i Sverige). Största (och sista) singelframgången i hemlandet fick de med "Come and Get Your Love" (1974). Gruppen var som mest aktiv under 1970-talet men är fortfarande igång, dock bara med Pat Vegas kvar av originalmedlemmarna.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Pat Vegas – basgitarr, sång (1969–1977, 1997– )

Tidigare medlemmar
Lolly Vegas – gitarr, sång (1969–1977, 1997; död 2010)
Tony Bellamy – gitarr, sång (1969–1977, 1997–1998, 2008; död 2009)
Peter DePoe – trummor, slagverk (1969–1972)
Arturo Perez – trummor, slagverk (1972–1973; död 2011)
Butch Rillera – trummor, slagverk (1973–1977)
Fernando Verdialez – gitarr, sång (1997–?)
Vini Mars – gitarr, sång (1997–?)
Carlos Perez – gitarr, sång (1997–?)
Lee Wilson – trummor, sång (1997–?)
Robert Howard – saxofon (1969–1970)
George Spanos – trummor, slagverk (1973)
Jack White – trummor, slagverk (1977)
Aloisio Aguiar – keyboard (1977)
Eddie Summers – trummor, slagverk (1977)
Joe Gonzales – trummor (1977, 1999)
Garrett Saracho – keyboard (1977)
Raven Hernandez – gitarr, sång (1977)
Robert Lame Bull McDonald – gitarr, sång (2011)

Diskografi
Studioalbum

 (återutgivet 2009 under namnet Peace Pipe)

Livealbum

Singlar
1970 – "Crazy Cajun Cakewalk Band" / "Night Come Down"
1970 – "Maggie / New Blue Sermonette" (US #45)
1971 – "The Witch Queen of New Orleans" / "Chant : 13th Hour" (US #21)
1972 – "Fais Do" / "Already Here"
1972 – "Niji Trance" / "Jericho"
1972 – "Poison Ivy" / "Condition Your Condition"
1972 – "When You Got Trouble" / "Jerico"
1973 – "Hail"
1973 – "Wovoka" / "Sweet Lady of Love"
1973 – "We Were All Wounded at Wounded Knee" / "Speakeasy"
1974 – "Come and Get Your Love" / "Day to Day Life" (US #5)
1974 – "One More Time" / "Clouds in My Sunshine"
1974 – "Suzi Girl" / "Interstate Highway 101"
1975 – "Interstate Highway 101" / "Only You And Rock And Roll"

Externa länkar

 

Amerikanska rockgrupper
Messias (Händel)

Messias (HWV 56) är ett oratorium från 1742 för solister, kör, orgel, cembalo och orkester av Georg Friedrich Händel.

Historia
Verket komponerades under 1741 och var från början avsett att framföras vid påsk. Det uruppfördes vid en välgörenhetskonsert i Dublin den 13 april 1742. Det blev omedelbart en stor framgång och Händel uppförde det årligen fram till sin död till förmån för Londons barnsjukhus. 

Senare har oratoriet kommit att förknippas med advent. De inledande avsnitten använder samma texter som många av advents- och jultidens epistlar och evangelieläsningar. Nummer 2-4 kommer exempelvis från Deuterojesaja och läses som epistlar - eller numera, i Svenska kyrkan, som särskild gammaltestamentlig textserie - under advent. 

På julkonserter framförs ofta enbart den första delen av oratoriet plus den mycket kända Hallelujakören. I verket finns en sopranaria med originaltiteln I Know that my Redeemer Liveth som ofta framförs vid kristna begravningar. Den var också ett den svenska sångerskan Jenny Linds paradnummer. 

Oratoriet är ett stående evenemang på många kyrkokörers repertoar inför jul. Det svenska uruppförandet ägde rum i Stockholm 1786 och oratoriet uppfördes första gången i Stockholmsoperans regi i Storkyrkan den 8 december 1928.

Innehåll
Texten består av ett antal citat ur Bibeln sammanställda av Händels vän och mecenat Charles Jennens. Till skillnad från Händels övriga oratorier dramatiserar detta inte en enskild episod ur skriften och har inget avgränsat persongalleri. Det är således mer lyriskt än dramatiskt till sin struktur, men sammanfattar ändå en huvudlinje i en traditionell kristen uppfattning av Bibeln som helhet. Messias är Händels mest kända verk, särskilt utanför England.

Texten handlar om förutsägelserna om Messias i Gamla testamentet och därefter om Jesu verk, hans födelse, verksamhet, död, uppståndelse och gudsfolkets frälsning genom honom.  

Oratoriet består av tre delar och innehåller ett antal körstycken, solistarior, recitativ och två orkestersatser. Messias finns i flera versioner, som går tillbaka på Händels upprepade omarbetningar. Numreringen av satser nedan dels efter Händel-Gesellschafts utgåva av Händels verk Hallische Händel-Ausgabe, dels efter Novello vocal score (1959), som bygger på numrering av Ebenezer Prout.

Ett fullständigt framförande tar 2—2½ timma. Äldre skivinspelningar kan ta upp till 3 timmar. Det är vanligt att de sista ariorna och duetterna, utom slutkören, utesluts.

Mozarts nyorkestrering
Mozart, som kom i kontakt med Händels musik genom baron Gottfried van Swieten och kretsen kring honom, gjorde på 1780-talet en nyorkestrering av verket som starkt bidrog till att göra det känt i Europa. Under lång tid användes Mozarts orkestrering parallellt med Händels, men numera används oftast Händels version, i den slutliga utgåva som han fastställde för ett uppförande i London 1754.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Klassisk musik
Oratorier av Georg Friedrich Händel
Eldorado (varumärke)

Eldorado är ett lågprisvarumärke tillhörande Axfood som lanserades 1969. Eldorado var från början ett samarbete mellan United Nordic i Sverige och Norge. Eldorados produkter säljs i Axfoods butiker: Willys, Willys hemma, Hemköp, EuroCash, mat.se, Tempo och Handlar'n. Eldorado har sedan februari 2018 sin egen webbplats. 

Den andra veckan i augusti 2018 släppte Eldorado sin första klädkollektion med stiliserade tryck på produkter som tomater i tomatjuice, choco flakes, makrillfiléer i tomatsås och ananas i skivor.

Källor

Noter 

Varumärken för dagligvaror
Axfood
John Constable

John Constable, född 11 juni 1776 i East Bergholt i Suffolk i Storbritannien, död 31 mars 1837 i Hampstead i London, var en brittisk landskapsmålare.

Asteroiden 8237 Constable är uppkallad efter honom.

Biografi 
John Constable var son till Golding Constable, en välbärgad mjölnare och ägare till Flatford Mill i East Bergholt. Han kom 1795 till London där han bland annat studerade för John Thomas Smith. Från 1799 var han inskriven som studerande på Royal Academy of Arts. 

År 1806 reste Constable i två månader i Lake District, en resa som gjorde ett bestående intryck på honom och befäste hans vurm för landskapsmåleri. Allra mest avmålade han dock sin barndomsbygd i Suffolk, bland annat The Vale of Dedham (1802 och 1828). För sin försörjning målade han även porträtt, liksom välbärgade personers lantegendomar, till exempel Wivenhoe Park, Essex (1816).  År 1811 besökte han för första gången sin vän, biskop John Fisher, i Salisbury. Under åren målade han ortens katedral vid ett flertal tillfällen, bland annat Katedralen i Salisbury sedd från biskopens trädgård (1823).

Privat 
Constable inledde 1809 en kärleksrelation med barndomsvännen Maria Bicknell. Relationen var inte uppskattad av hennes familj, därför tvingades paret flytta till London 1816 där de vigdes av biskop John Fischer utan medgivande från hennes familj. Maria avled 1828 i tuberkulos och lämnade maken med sju barn.

Constable som konstnär 
Hans konst var till en början starkt påverkad av de gamla holländska landskapsmålarna såsom Jacob van Ruisdael. Han var även inspirerad av Thomas Gainsborough som liksom Constable kom från Suffolk. Med tiden utvecklade Constable dock sin egen stil. Constable baserade sina målningar på skisser som han utförde i det fria, som av många anses vara av lika stort konstnärligt värde som hans färdiga ateljémålningar. Constable bröt med det tidigare idealiserande och heroiserande landskapsmåleriet och var den förste som i ett landskap krävde noggrann verklighetsavbildning med aktgivande på ljusets och vädrets alla tillfälliga effekter. 

Tillsammans med bland andra William Turner utvecklade Constable ett landskapsmåleri som kom att påverka konstnärer i hela Europa. De påverkade framför allt Barbizonskolan och senare även impressionisterna.

Under Constables livstid vann hans konst föga uppskattning. Tidigast uppskattades han i Frankrike, där han redan 1824 tilldelades en guldmedalj för Höskrindan på Parissalongen. Hans målningar finns på flera av de större europeiska museerna. Några av hans främsta verk, Sädesfältet, Höskrindan och Bondgården, finns på National Gallery i London. En stor del av hans skisser finns bevarade på Victoria and Albert Museum.

Konstverk (urval) 
Wivenhoe Park, Essex (1816), National Gallery of Art
Höskrindan (1821), National Gallery
Katedralen i Salisbury sedd från biskopens trädgård (1823), Victoria and Albert Museum
Sädesfältet (1826), National Gallery
The Vale of Dedham (1828), Scottish National Gallery

Galleri

Källor

Nationalencyklopedin, John Constable (hämtad 2020-12-13)

Noter

Externa länkar 

 

Födda 1776
Avlidna 1837
Män
 
Brittiska konstnärer
Konstnärer under romantiken
Romantiken
Jules-Antoine Castagnary

Jules-Antoine Castagnary, född 1830, död 1888, var en fransk politiker och konstkritiker.

Castagnary myntade 1874 termen "impressionism".

Källor

Franska politiker
Födda 1830
Avlidna 1888
Män
Barbizonskolan

Barbizonskolan var en grupp landskapsmålare som var verksamma omkring 1830–1870. De var en del av den realistiska konströrelsen och har fått sitt namn efter byn Barbizon som ligger vid Fontainebleauskogen, cirka 60 km söder om Paris. 

Gruppen ville frångå de då rådande akademiska konventionerna och Düsseldorfskolans romantiserande och dramatiska naturskildringar. Istället målade de paysages intimes, det vill säga odramatiska verklighetstrogna skildringar av landskapet eller lantbefolkningens hårda arbete, inspirerade av holländska landskapsmålare från 1600-talet samt John Constable. Gruppen introducerade friluftsmåleriet och räknas som föregångare till impressionisterna.

De ledande medlemmarna var Jean-Baptiste Camille Corot, Théodore Rousseau, Jean-François Millet och Charles-François Daubigny. Andra medlemmar var Jules Dupré, Constant Troyon, Charles Jacque, Narcisse-Virgile Diaz de la Peña, Charles Olivier de Penne, Henri Harpignies, Albert Charpin, Félix Ziem, Louis Français och Alexandre DeFaux. Den svenske målaren Per Ekström tog under sina franska studieår intryck av denna skolbildning.

Både Rousseau (1867) och Millet (1875) dog i Barbizon.

Referenser 
Nationalencklopedin

Konstnärsgrupper i Frankrike
Frankrike under 1800-talet
Lykopen

Lykopen är tillsammans med β-karoten den karotenoid som normalt förekommer i högst halt i kroppen, och då främst i blodplasman. Forskningen har på senare tid fokuserat en hel del på karotenoidernas antioxidativa egenskaper och kartläggning av dess förekomst. Då lykopen innehåller fler dubbelbindningar än övriga karotenoider som valts ut i dessa studier – 13 mot övriga karotenoiders 11 – och de antioxidativa egenskaperna står i förhållande till antalet dubbelbindningar, är det troligt att lykopen har högre antioxidativ potential än de andra karotenoiderna.

I studier har det dessutom visat sig en positiv inverkan på karotenoid-absorptionen genom värmebehandling, det vill säga att exempelvis kokt tomatsås ger en högre åtkomst av lykopen än färska tomater.

Tomater och tomatprodukter har det största lykopeninnehållet i livsmedel, men lykopen förekommer även i aprikoser, blodgrape, vattenmelon, skär guava, papaya, röd paprika, havtorn, gojibär och nypon. Som livsmedelsfärgämne har lykopen E-nummer .

Halten lykopen i µg per 100g portion:
 

Karotenoider
Kolväten
Antioxidationsmedel
Livsmedelsfärgämnen
Näringsämnen
Ortoepi

Ortoepi (av grekiska ορθοέπεια orthoepeia, av ορθός orthos ’rak’, ’riktig’, och έπος epos ’ord’) är läran om det rätta uttalet i ett språk. Ortoepin är således preskriptiv (normativ), till skillnad mot en fonetisk framställning som vanligen är deskriptiv.

Källhänvisningar

Fonetik
Pantanal

Pantanal är ett enormt vidsträckt våtmarksområde som täcker delar av Brasilien, Paraguay och Bolivia. Med en areal på uppemot 200 000 km² under regnperioden är Pantanal världens största våtmark. Vegetationen domineras av gräsmark och savann som översvämmas av vatten som i huvudsak kommer från Paraguayfloden. Pantanal är därmed ett utmärkt exempel på ett ekosystem i översvämmad gräsmark och savann. 

Pantanal har fått en mycket liten uppmärksamhet jämfört med Amazonas. Förutom att området bidrar med sötvatten och grundvatten till närliggande områden har området en mycket stor biologisk mångfald. Här finns mer än 650 fågelarter och 250 fiskarter. Delar av Pantanal har blivit officiellt skyddat, såsom Pantanal Matogrossense nationalpark i Brasilien. Trots detta hotas Pantanal fortfarande av statens, jordägarnas och storföretagens exploateringsintressen.

Externa länkar 

World Conference on Preservation and Sustainable Development in the Pantanal
Pressure on the Pantanal artikel om utvecklingstrycket i Pantanal av Roderick Eime
UNESCO World Heritage Centre - Pantanal Conservation Area
UNEP World Conservation Monitoring Centre - The Pantanal Conservation Complex 
Pantanal Sanctuário Ecológico 
Programa Pantanal (Mato Grosso do Sul) 

Nationalparker i Brasilien
Världsarv i Brasilien
Savanner
Serra da Capivara nationalpark

Serra da Capivara nationalpark ligger i nordöstra Brasilien. Nationalparken skapades för att skydda de förhistoriska målningarna som hittats i de många grottorna.

Externa länkar 

 Brazilian Ministry of External Relations information about park
 UNESCO World Heritage Centre - Serra da Capivara National Park

Nationalparker i Brasilien
Världsarv i Brasilien
Världsarv inskrivna 1991
William Linder

Fredrik Wilhelm "William" Linder, född 3 juni 1876 i Östra Kärrstorps församling, Malmöhus län, död 14 augusti 1951 i Sankt Petri församling, Malmö, var en svensk jurist och politiker (socialdemokrat). Han var konsultativt statsråd 1920, riksdagsledamot 1919–1947, hovrättsråd 1912–1922 och borgmästare i Malmö 1925–1941.

Linder blev juris utriusque kandidat vid Lunds universitet 1903 och extra ordinarie notarie i Göta hovrätt 1904, fiskal i hovrätten 1911 och var hovrättsråd 1912–1922. Han var häradshövding i Hallands läns mellersta domsaga 1922–1925 och borgmästare i Malmö stad 1925–1941.

Linder blev 1916 extra föredragande inom Ecklesiastikdepartementet. Han anlitades vid flera utredningar, bland annat som ordförande i skånska pastoratskommissionen 1919. Han var ledamot av första kammaren för Kristianstads läns valkrets från urtima riksdagen 1919 till 1921, och för Blekinge läns och Kristianstads läns valkrets 1922–1947. 

Den 30 juni–22 oktober 1920 var Linder konsultativt statsråd i Hjalmar Brantings första ministär. Han var ordförande i Malmö poliskollegium 1925–1941 och i byggnadsnämnden 1930–1942. Han var vidare inspektor för Malmö borgarskola 1926 och för Malmö högre allmänna läroverk för flickor 1929–1938.

Källor

Noter 

Malmös borgmästare
Svenska hovrättsråd
Sveriges konsultativa statsråd
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Födda 1876
Avlidna 1951
Män
Ugglan
Personer från Östra Kärrstorps socken
Sven Linders

Sven Nilsson Linders, född 14 februari 1873 i Nevishögs församling, Malmöhus län, död där 16 december 1932, var en svensk lantbrukare och politiker (socialdemokrat), bror till Jacob Linders.

Linders övertog sin fars gård, som han brukade fram till sin död. Han anslöt sig tidigt till socialdemokraterna och blev detta partis främsta jordbruksexpert. Han invaldes 1910 i Malmöhus läns landsting, vars ordförande han var under flera perioder. Han var riksdagsledamot 1909–1917 (andra kammaren) och 1927–1932 (första kammaren) samt jordbruksminister 1921–1923 och 1924–1926.

Källor

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Sveriges jordbruksministrar
Födda 1873
Avlidna 1932
Män
Personer från Nevishögs socken
Olof Nilsson i Tånga

Se även konstnären Olof W. Nilsson (1868–1956).
Olof Nilsson i Tånga, född 6 juli 1863 i Tånga, Välinge församling, Malmöhus län, död 9 juni 1928 i Ramlösa i Helsingborgs stad, var en svensk politiker (socialdemokrat). Han var riksdagsledamot 1912–1927 och jordbruksminister i Brantings regering 1920.

Nilsson föddes som son till lantbrukaren Nils Olsson och Johanna Olsdotter. Han arrenderade Tånga gård i Välinge mellan 1899 och 1912, varefter han blev ägare till gården. Olof Nilsson anslöt sig 1906 till det socialdemokratiska partiet och var 1909 till 1927 ledamot av Malmöhus läns landsting. Han invaldes 1911 till riksdagens andra kammare i Malmöhus läns norra valkrets, och invaldes några år senare i Malmöhus läns valkrets. Inom riksdagen verkade han huvudsakligen inom jordbruksutskottet där han blev ledamot 1914, var vice ordförande 1922–1923 samt ordförande 1924–1927. 

Nilsson var statsrevisor 1919 och 1925, tillhörde mars-oktober 1920 som chef för Jordbruksdepartementet den första socialdemokratiska ministären och var dessförinnan ledamot av Folkhushållningskommissionens jordbruksavdelning samt sakkunnig i bland andra kyl- och spannmålslagerhuskommittén. Han var ordförande för spannmålssakkunniga (1922-23) och tillkallad att inom Justitiedepartementet biträda vid utredningen av vissa jordfrågor (1924). 

Från 1921 var Nilsson ledamot av Socialdemokratiska arbetarepartiets styrelse och deltog 1911 i utarbetandet av partiets jordprogram. Han var från 1909 landstingsman i Malmöhus län.

Källor

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Sveriges jordbruksministrar
Svenska socialdemokrater
Personer från Välinge socken
Män
Födda 1863
Avlidna 1928
Ugglan