kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tanith Lee

Tanith Lee, född 19 september 1947 i London, död 24 maj 2015 i East Sussex, var en brittisk fantasy-, skräck- och science fiction-författare.

Lee skrev minst 90 romaner och 300 noveller, en bilderbok (Animal Castle) och flera dikter. Hon skrev även manuskript till BBC:s science fiction-serie Blake's Seven.

Hennes första novell, Eustace, publicerades 1968. Hennes första roman (för barn) var The Dragon Hoard, som publicerades 1971.

Lee var gift med författaren John Kaiine sen 1992.

På svenska har många av hennes science fiction-böcker givits ut av Delta Förlag.

Bibliografi i urval 

The Birthgrave, 1975
Bit inte solen, 1977, 
Drinkin Sapphire Wine, 1977.  På svenska Safirvin, 1981, 
Electric Forest, 1979.  På svenska Den elektriska skogen, 1982, 
Jungfrun som älskade Silver, 1983 
Days of Grass, 1985.  På svenska Gräsets tid, 1977, 
Piratika, 2005
Piratika II: Åter till Papegojön, 2005

Källor

Brittiska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare 
Brittiska fantasyförfattare
Engelskspråkiga fantasyförfattare
Skräckförfattare
Brittiska författare under 1900-talet
Brittiska författare under 2000-talet
Författare från London
Födda 1947
Avlidna 2015
Kvinnor
William Peel (sjöofficer)

Sir William Peel, född 2 november 1824, död 27 april 1858, var en brittisk militär, yngre son till Robert Peel. 

Peel, som var sjöofficer, utmärkte sig för lysande tapperhet, bland annat vid Sevastopols belägring, där han blev en av Viktoriakorsets första innehavare, och under sepoyupproret i Indien, vid vars kuvande han ledde en matrosbrigad med skeppskanoner. 

Han erhöll i januari 1858 knightvärdighet, blev svårt sårad vid andra undsättningen av Lucknow (mars) och dog kort efter återkomsten till hemlandet av sina sår. En marmorstaty över honom restes i Calcutta.

Källor

 

Brittiska sjöofficerare
Brittiska militärer under 1800-talet
Födda 1824
Avlidna 1858
Män
Ugglan
Officerare av Hederslegionen
Arthur Peel, 1:e viscount Peel

Arthur Wellesley Peel, från 1895 viscount Peel, född 3 augusti 1829, död 24 oktober 1912 på sitt gods Sandy i Bedfordshire, var en  brittisk politiker. Han var yngste son till Robert Peel och far till William Peel, 1:e earl Peel.

Peel anslöt sig till liberalerna och var 1865-1895 medlem av underhuset. Han innehade 1868-1874 och 1880-1884 olika understatssekreterarposter i Gladstones båda första ministärer (däribland den i inrikesministeriet 1880-1884) samt valdes 1884 till underhusets talman.

Som talman vann Peel alla partiers aktning genom sträng opartiskhet, taktfull värdighet och grundlig kännedom om underhusets regler och sedvänjor.  Den posten innehade han till april 1895, då han som viscount Peel fick säte i överhuset. Bland annat som ordförande i en 1896-1899 verksam kommission ägnade Peel grundligt arbete åt den brittiska alkohollagstiftningens reformering i nykterhetsvänlig riktning.

Källor

Tryckta källor

Noter

Brittiska parlamentsledamöter
Talmän i brittiska underhuset
Engelsk adel
Brittiska politiker under 1800-talet
Alumner från Balliol College, Oxford
Födda 1829
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Peeliter

Peeliter kallades anhängarna till sir Robert Peel, en politisk partigrupp i England.

Då Peels frihandelspolitik 1846 framkallade en splittring inom det konservativa partiet, blev omkring 120 underhusmedlemmar partichefen trogna; vid 1847 års parlamentsval nedgick deras numerär till omkring hälften, och efter Peels död 1850 sammansmälte gruppen år efter år ytterligare, tills den 1859 alldeles upphörde att existera.

Peeliternas huvudsyfte var att trygga frihandelssystemets bestånd, och de understödde därför under Peels livstid den liberala ministären Russell. Då striden om frihandeln småningom upphörde, övervägdes bland dem en återgång till det konservativa partiet i samband med dettas rekonstruktion, och de understödde 1852 den konservativa ministären Derby. Flera peeliter var medlemmar av koalitionsregeringen Aberdeen (1852-1855). Efter dess fall anslöt sig en del av de ledande peeliterna till de konservativa, medan flertalet så småningom hamnade hos liberalerna. Till de förra hörde general Jonathan Peel, lord Hardinge och lord Stanhope, till de senare Gladstone, Cardwell och hertigen av Argyll. Bland peeliterna, vilka tidvis som "tungan på vågen", utövade stort inflytande i parlamentet, märktes ytterligare sir James Graham, lord Aberdeen, lord Canning, Sidney Herbert och hertigen av Newcastle.

Källor 

 

Historiska politiska partier i Storbritannien
Politiska partier bildade 1846
Politiska partier upplösta 1859
Ugglan
Irkutsk oblast

Irkutsk oblast (ryska: Ирку́тская о́бласть, Irkutskaja oblast) är ett oblast i Ryssland med en yta på 767 900 km² och cirka 2,4 miljoner invånare. Huvudort är Irkutsk. Andra stora städer är Bratsk, Angarsk och Ust-Ilimsk. Inom oblastet ligger distriktet Ust-Ordynska Burjatien.

Irkutsk oblast upprättades den 26 september 1937.

Källor

Externa länkar
Ivanovo oblast

Ivanovo oblast (ryska: Ивановская область, Ivanovskaja oblast) är ett oblast i Ryssland med en yta på 21 800 km² och lite mer än 1 miljon invånare. Den administrativa huvudorten är Ivanovo, och andra större städer är Kinesjma och Sjuja. Ivanovo oblast upprättades den 11 mars 1936.

Källor

Externa länkar
Penza oblast

Penza oblast är ett oblast i Ryssland med en yta på 43 200 km² och nästan 1,4 miljoner invånare. Huvudort är Penza.

Källor

Externa länkar
George Robson

George Robson, född 1848, död 1911. President (moderator) i den skotska frikyrkan. Han finns representerad med en till svenska översatt psalmtext i Den svenska psalmboken 1986 (nr 137).

Psalmer
Den kärlek du till världen bar (nr 137) skriven omkring 1900

Brittiska författare
Brittiska psalmförfattare
Män
Födda 1848
Avlidna 1911
Perm oblast

Perm oblast var ett oblast i Ryssland. Den 1 december 2005 slogs Perm oblast ihop med det autonoma distriktet Komi-Permjakien och bildade Perm kraj. Oblastet hade en yta på 160 600 km² och 2 819 421 invånare (år 2002). Huvudort var Perm.

Rysslands oblast
Perm kraj
Pskov oblast

Pskov oblast (ryska: Псковская область) är ett oblast i västra Ryssland på gränsen mot Estland, Lettland och Vitryssland med en yta på 55 400 km² och en befolkning på 656 561 invånare (år 2014). Huvudstad i oblastet är Pskov. En annan stor stad är Velikije Luki.

Pskov oblast är vänlän med Dalarnas län i Sverige.

Ekonomi

Oblastens bruttoregionprodukt (BRP) var 108 miljarder rubel (år 2012), vilket ger en 71:a placering (av 81) inom Ryska federationen. Tillväxttakten är hög, men utgår från en väldigt låg nivå.

BRP per capita var 162 900 rubel (år 2012, motsvarande 32 580 kronor vid en kurs av 5 rubel per krona), vilket placerar Pskov på 64:e plats (av 80) inom Ryska federationen och är avsevärt lägre än grannregionerna, till exempel 200 000 rubel i Tver oblast (52:a plats), 274 500 rubel i Novgorod oblast (30:e plats), 386 800 rubel i Leningrad oblast (12:e plats) och 459 300 rubel i Sankt Petersburg (8:e plats).

Demografi

Liksom Ryssland i stort och grannregiongerna, har folkmängden i Pskov oblast sakta sjunkit efter Sovjetunionens upplösning. Men den var sjunkande redan tidigare, både före och efter andra världskriget.

Källor

Externa länkar
Moskva oblast

Moskva oblast är ett oblast i Ryssland, och omger landets huvudstad Moskva. Området administreras från Moskva, men staden ingår inte i oblastet utan är en av landets tre självständiga, federala städer (Sankt Petersburg och Sevastopol är de andra). Oblastet har en yta på 45 900 km² och cirka 7,2 miljoner invånare.

Moskva oblast upprättades den 3 juni 1929.

Större städer i Moskva oblast

Källor

Externa länkar
Murmansk oblast

Murmansk oblast (; ) är ett oblast i nordvästra Ryssland som omfattar Kolahalvön. 
Oblastet har en yta på 144 900 km² och cirka 840 000 invånare. Administrativ huvudort är staden Murmansk. Andra stora städer är Apatity, Kandalaksja, Montjegorsk och Severomorsk.

Historia
Murmansk oblast upprättades den 28 maj 1938.

Geografi
Murmansk oblast ligger huvudsakligen på Kolahalvön, och är en del av det samiska området som sträcker sig över fyra länder. Oblastet gränsar till republiken Karelen, Finnmark fylke i Norge och Lappland i Finland.

Murmansk oblast använder Moskvatid (MSK/MSD).

Demografisk indelning av befolkningen 
Vid folkräkningen år 2002 var den etniska indelningen följande:
 Ryssar: 85,2 %
 Ukrainare: 6,4 %
 Belarusier: 2,3 %
 Tatarer: 0,9 %
 Azerer: 0,5 %
 Tjuvasjer: 0,3 %
 Mordviner: 0,3 %
 Kareler: 0,3 %
 Komier: 0,2 %
 Moldaver: 0,2 %
 Armenier: 0,2 %
 Samer: 0,2 %

Blandade grupper stod för mer än 0,2 % av befolkningen, och 1,2 % ansåg sig inte tillhöra någon grupp.

Källor

Externa länkar
Novosibirsk oblast

Novosibirsk oblast är ett oblast i södra Ryssland med en yta på 178 200 km² och cirka 2 650 000 invånare. Huvudort och största stad är Novosibirsk, och näst största stad är Berdsk.

Källor

Externa länkar
William Tans'ur

William Tans'ur, född 1700 i Dunchurch, död 7 oktober 1783 i St. Neots, var en engelsk kringresande pedagog och organist, bland annat i St. Neots. Han finns representerad i Den svenska psalmboken 1986 med en tonsättning från 1734 av ett verk (nr 137) som används även till en annan psalm (nr 203). Samma melodi användes också i Koralbok för Nya psalmer, 1921 till flera psalmer.

Psalmer 
 Den kärlek du till världen bar (1986 nr 137) samma som till:
Fram skrider året i sin gång (Sionstoner 1889 nr 401, 1921 nr 645, 1986 nr 203) 
Räds ej bekänna Kristi namn (1921 nr 604) 
O tänk, när en gång samlad står (1921 nr 672)

Brittiska koralkompositörer
Män
Födda 1700
Avlidna 1783
Omsk oblast

Omsk oblast är ett oblast i södra Ryssland med en yta på 139 700 km² och cirka 2 miljoner invånare. Huvudort och klart största stad är Omsk, där mer än hälften av oblastets invånare bor. Området gränsar till Kazakstan i söder, Tiumen oblast i väster och norr och öster om oblastet ligger Novosibirsk och Tomsk oblast.

Temperaturerna skiftar kraftigt mellan vinter och sommar i området, i januari är medeltemperaturen cirka -19 °C och i juli är den omkring 18 °C, men temperaturer uppåt 40 °C har uppmätts.

Källor

Externa länkar
Stenåldern kan börja

Stenåldern kan börja är ett album av bob hund som släpptes den 28 mars 2001.

Låtlista
 "1002"
 "Dansa efter min pipa"
 "Sista beställningen"
 "Papperstrumpeten"
 "F. ö. stal hon mitt hjärta"
 "Och där står du"
 "En som stretar emot"
 "Glöm allt du lärt dig"
 "Ner på jorden"
 "Skall du hänga med? Nä!!"
 "Stora tankar i lilla berg- och dalbanan"
 "Våffeljärnet"
 "Invandraren"

Listplaceringar

Källor

Album av Bob hund
Musikalbum 2001
Album utgivna på Silence Records
Astrachan oblast

Astrachan oblast (ryska: Астраханская область, Astrachanskaja oblast) är ett oblast i södra Ryssland vid Kaspiska havet med en yta på 44 100 km² och cirka 1 miljon invånare. I norr gränsar man till Volgograd oblast, i väster till Kalmuckien, i öster till Kazakstan och i söder till Kaspiska havet. Astrachan oblast genomkorsas av Volgafloden vars delta utgör regionens södra del. Huvudstad och största stad är Astrachan.

Historia
Guvernementet Astrachan skapades inom Tsarryssland 1717 av Peter den store och var då den sydvästra utposten av riket. Regionens gränser har ändras ett flertal gånger sedan dess. De nuvarande är från 1957.

Demografi
Etniska grupper
Vid 2010 års folkräkning fanns följande folkgrupper i oblastet:
Ryssar 67,6%
Kazaker 16,3%
Tatarer 6,6%
Ukrainare 0,9%
Nogajer 0,8%
Tjetjener 0,8%
Azerer 0,9%
Kalmucker 0,7%
Armenier 0,6%
Romer 0,6%
Avarer 0,5%
Lezginer 0,5%
Darginer 0,5%
Vitryssar 0,3%
Övriga 2,4%
95 217 personer finns registrerade i folkräkningen utan etnisk tillhörighet. Troligen har dessa en genomsnittlig fördelning mellan folkgrupperna och påverkar statistiken obetydligt.

Födda (2008): 14 200 (14,2 per 1 000 inv)
Avlidna (2008): 13 660 (13,6 per 1 000 inv)

Se även 
Astrachankhanatet

Källor 
Artikeln bygger delvis på uppgifter från engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 

Astrachan oblast
Jean-Christophe Boullion

Jean-Christophe Boullion, född 27 december 1969 i Saint-Brieuc, är en fransk racerförare.

Racingkarriär
Boullion tävlade i formel 1 för Sauber säsongen . Han körde i BTCC i en Renault Laguna tillsammans med Jason Plato 1999.

F1-karriär

|}

Källor

Födda 1969
Franska racerförare
Franska Formel 1-förare
BMW Sauber F1-förare
Le Mans Series-förare
Män
Levande personer
Personer från Saint-Brieuc
Game Boy Light

Game Boy Light ser ut som sin föregångare Game Boy Pocket men har en inbyggd ljuskälla som gör det möjligt att använda den även när det är mörkt. När enheten släpptes 14 april 1998 såldes den för 6800 yen.

Källor

Game Boy

en:Game Boy#Game Boy Light
it:Game Boy Pocket#Game Boy Light
hu:Nintendo#Game Boy sorozat
fi:Game Boy -konsolisarja#Game Boy Light
Karl Wendlinger

Karl Wendlinger, född 20 december 1968 i Kufstein, är en österrikisk racerförare.

Racingkarriär
Wendlinger tävlade i formel 1 i början av 1990-talet. Han blev känd när han vann Tyska F3-mästerskapet 1989, genom att besegra sina rivaler Heinz-Harald Frentzen och Michael Schumacher med endast en poäng. Wendlinger och de andra två skrev senare kontrakt med Mercedes sportvagnars juniorstall. Han körde även formel 3000 för RSM Marko 1990-1991. 

Wendlinger gjorde F1-debut för Leyton House Racing säsongen  och gick sedan till Sauber säsongen . Han kraschade under träningen inför Monacos Grand Prix 1994 (loppet efter San Marino) och fick allvarliga skallskador. Inför säsongen  hade Wendlinger tillfrisknat och Sauber gav honom chansen att komma tillbaka, men det gick inte så bra varför han ersattes av Jean-Christophe Boullion efter fyra lopp. Men Boullion var en besvikelse, så Wendlinger fick komma tillbaka och köra de två sista loppen den säsongen. Han återfick dock aldrig sin tidigare gnista, så hans formel 1-karriär var därmed slut. Wendlinger lyckades under karriären som bäst komma fyra tre gånger, i ,  och . 

Wendlinger började köra GT-racing 1998 och vann FIA GT Championship 1999.

F1-karriär

 

|}

Noter

Källor

Födda 1968
Österrikiska racerförare
Österrikiska Formel 1-förare
BMW Sauber F1-förare
Formel 3000-förare
Tyska F3-mästerskapsförare
Sportvagns-VM-förare
Rolex Sports Car Series-förare
Män
Levande personer
Sallatsspikblad

Sallatsspikblad (Centella asiatica) är en medicinalväxt i familjen flockblommiga växter (Apiaceae).

Sallatsspikblad kallas även gotu kola. En vetenskaplig synonym är Hydrocotyle asiatica.

Flockblommiga växter
Sa Växtindex
Bladgrönsaker

sa:ब्राह्मी
Anders Nohrborg

Anders Nohrborg, född 9 maj 1725 i Norberg, död 30 november 1767 i Folkärna, var en mycket läst uppbyggelseförfattare, verksam som präst i Finska församlingen i Stockholm och kunglig hovpredikant.

Biografi 
Nohrborg blev filosofie magister i Uppsala 1752, prästvigdes 1754 och blev pastorsadjunkt  i finska församlingen i Stockholm samma år. Han blev 1765 extraordinarie hovpredikant. Under sin livstid var Nohrborg föga känd utanför Stockholm, men vann genom sin bror Daniel Nohrborg, som 1771 utgav en årgång av hans predikningar under titeln Den fallna menniskans salighetsordning (23:e upplagan 1980, översatt till finska och norska) anseende som en framstående predikant. Verket, omfattande omkring 1500 sidor, även kallat "Nohrborgs postilla" blev mycket spritt och var av Peter Wieselgren kallats vår med allmännaste med förtroende omfattade andaktsbok. Postillan kom att betyda mycket för Henric Schartau och Carl Olof Rosenius.

Han finns representerad i Den svenska psalmboken 1986 med ett verk (nr 556).

Psalmer
 Den rätt på dig, o Jesus, tror (1921 nr 582 under rubriken "Det Kristliga Troslivet: Troslivet hos den enskilda människan, 1937 nr 300 under rubriken Tro, förlåtelse och barnaskap och 1986 nr 556)

Bibliografi
 Tjugotre predikningar, utgiven 1864 på Lindhs Boktryckeri i Örebro.
 Den fallna menniskans Salighets ordning, Föreställd Uti Betraktelser öfver de årliga Sön- och högtids-dagars evangelier, hans postilla, utgiven i många upplagor, bland annat av Gleerups förlag i Lund 1840.

Källor

Vidare läsning

 

Svenska psalmförfattare
Svenska teologer under 1700-talet
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Norberg
Födda 1725
Avlidna 1767
Män
Antacida

Antacida är en grupp läkemedel med ATC-koden A02A som verkar genom att neutralisera den saltsyra som ingår i magsäckens magsaft. Gruppen används som magsyraneutraliserande egenvårdsläkemedel och ger snabb men kortvarig effekt vid halsbränna och sura uppstötningar. Den syrabindande effekten varierar beroende på läkemedel. De verksamma ämnena kan till exempel vara aluminiumhydroxid, magnesiumhydroxid, kalciumkarbonat, natriumvätekarbonat och magnesiumkarbonat. Ofta används en blandning av några av dessa ämnen. 

Halsbränna och sura uppstötningar orsakas av att magsaft tränger upp i matstrupen från magsäcken. Slemhinnan i magsäcken tål den starka magsaften, däremot är slemhinnan i matstrupen känsligare. Om man får upp stora mängder syra, eller om syran får ligga kvar för länge och irritera i matstrupen, får man halsbränna. Antacida binder saltsyran i magen och minskar därigenom surheten.

Läkemedelsform
Antacida intas vanligen i form av tuggtabletter men finns även som pulver som blandas i vatten. En annan variant är färdigblandad oral suspension, men det finns inte längre några godkända läkemedel i Sverige med denna beredningsform.

Exempel på antacida
Novalucol
Novaluzid
Rennie
Samarin

Se även
 Protonpumpshämmare
 H2-receptorblockerare

Källor 

Medel vid syrarelaterade symtom
Qix

Qix är ett datorspel som bygger på en enkel och grafiskt avskalad idé. Spelaren ska försöka ringa in så mycket som möjligt av spelplanens yta och samtidigt undvika faror som finns på den. När 75% eller mer av spelplanen är inringad går spelet vidare till nästa bana. Originalversionen utvecklades 1981 vid japanska spelföretaget Taitos amerikanska avdelning.

Det finns två typer av fiender:
 The Qix som flyttar omkring fritt på spelplanen. Nuddar den spelarens bana innan spelaren slutit ett område är det spelet slut. Spelaren kan undvika att snuddas av The Qix genom att bygga små rutor på varandra för att på så sätt dela skärmen i två delar.
 Blixtarna gör livet surt för en på ens egna linjer.

Spelet finns bl.a. i följande versioner
Qix – Atari 2600, Atari.
Qix – Atari 5200, Atari (1982).
Qix – Commodore 64, Taito.
Qix – Atari 400/800, Atari.
Qix – Game Boy, Nintendo (1990).
Qix – Atari Lynx, Telegames (1991).
Qix Adventures – Game Boy Color, Natsume (2000).
Qix Neo – Playstation, Mud Duck Productions.
Ultimate Qix – Sega Mega Drive, Taito.
Battle Qix – Playstation, Success.
Qix – Arkadspel, Taito.

Spelet finns även till mobiltelefoner och marknadsförs ibland under namnet Stix.

Källor

Externa länkar

Datorspel 1981
Arkadspel
Atari 2600-spel
Atari 5200-spel
Atari 8-bit family-spel
Atari Lynx-spel
C64-spel
Game Boy-spel
Game Boy Color-spel
NES-spel
Playstation-spel
Sega Mega Drive-spel
Datorspel utvecklade av Taito
James Graham, 2:e baronet

Sir James George Robert Graham, 2:e baronet, född den 1 juni 1792, död den 25 oktober 1861, var en brittisk politiker.

Graham tillhörde underhuset 1818–1821, 1826–1837 och från 1838 till sin död, var i början ivrig whig, väckte 1826 stort uppseende genom sin frihandelsvänliga broschyr Corn and currency, blev 1830 förste amiralitetslord i Greys ministär och inlade stora förtjänster om parlamentsreformens genomdrivande. Graham avgick 1834 av missnöje med regeringens irländska politik och närmade sig småningom oppositionen. I Peels ministär ingick han 1841 som inrikesminister och blev som sådan oerhört impopulär genom den så kallade brevöppningsaffären 1844. Graham avgick med Peel 1846 och var efter dennes död (1850) "peeliternas" främste man, i vilken egenskap han 1852 som förste amiralitetslord ingick i Aberdeens koalitionsregering. 

Under Krimkriget var han outtröttligt verksam för flottans utrustning och underhåll samt drabbades inte personligen av klandret mot krigsförvaltningen, men han avgick dock 1855 som en demonstration mot parlamentets beslut att under pågående krig tillsätta en undersökningskommission. 1859 avböjde han att inträda i Palmerstons kabinett, men tog till det sista en verksam och inflytelserik del i underhusets förhandlingar. Graham var en synnerligen dugande administratör och skicklig, om också något pompös, i debatten; hans kyliga högdragenhet gjorde honom personligen föga omtyckt.

Källor
 

Storbritanniens sjöministrar
Storbritanniens inrikesministrar
Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska politiker under 1800-talet
Födda 1792
Avlidna 1861
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Baronetvärdiga personer
Brevöppningsaffären 1844

Brevöppningsaffären 1844 i Storbritannien bestod däri att inrikesministern sir James Graham med begagnande av en tidigare använd rätt, som även senare fick kvarstå, hade låtit öppna Mazzinis post för att underrätta neapolitanska regeringen om i dessa brev avhandlade revolutionsplaner. Att "grahamisera" (to grahamize) blev i folkhumorn beteckningen för hemligt öppnande av främmande brev.

Se även
Skandal

Källor
 

Storbritanniens politiska historia
1844 i Storbritannien
Politikåret 1844
Politiska affärer
Ugglan
Graham (skotsk släkt)

Graham är en gammal skotsk klan, av ursprungligen normandisk härkomst, bosatt sedan 1100-talet i de skotska lågländerna, där kung David I av Skottland åt en William de Graham förlänade jordagods.

I Dumbarton och Stirling ägde familjen tidigt stora besittningar. Omkring 1445 upphöjdes Patrick Graham till lord Graham, och hans sonson William Graham blev för sin tapperhet i slaget vid Sauchieburn (1488) belönad med titeln earl av Montrose (1505). Denna gren av ätten erhöll 1644 markis- och 1707 hertiglig värdighet. En sidogren fick 1629 baronetvärdighet, och till denna hörde Richard Graham, viscount Preston, och sir James Graham.

Släkten Graham tillhör fortfarande Skottlands mest kända ätter, och den hertigliga linjens huvudman är en av Skottlands rikaste jordägare (2006).

Se även 
Earl of Montrose

Källor
 

Skotska släkter
Skotska efternamn
Ugglan
John Graham, 3:e earl av Montrose

John Graham, 3:e earl av Montrose, född omkring 1547, död 1608, var en skotsk statsman, farfar till James Graham, 5:e earl av Montrose.

Graham stred 1568 vid regenten Morays sida mot Maria Stuart vid Langside, tog livlig del i de följande partistriderna, var 1581 med om att i förbund med Arran störta den mäktige Morton, blev 1584 lordskattmästare och var en tid jämte Arran allrådande, men störtades jämte denne  1585. 

1599 blev Graham lordkansler, var efter kung Jakobs avresa till England 1603 den egentlige utövaren av regeringsmakten i Skottland och fick 1604 även titeln vicekung.

Källor 

 

Skotska politiker
Skotsk adel
Födda 1547
Avlidna 1608
Män
Skottlands lordkanslerer