kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Albert Krüger

Albert Sigfrid Krüger, född 1 november 1885 i Östraby församling i Skåne, död 8 juni 1965 i Malmö Sankt Pauli församling, var en svensk konstnär.

Han studerade vid Tekniska aftonskolan i Malmö 1903–1904, vidare 1905 till Tekniska skolan och Althins målarskola i Stockholm. Var medlem i konstnärsgruppen Aura, Lund.

Albert Krüger reste mycket, bland annat till Tyskland, Frankrike, Schweiz, Italien samt de nordiska länderna. 

Krüger började sin konstnärsbana som naivist, men övergick till att bli en landskapsmålare i en stram formkänsla med ett starkt koloristiskt drag.

Hans verk finns representerade bland annat vid Moderna museet i Stockholm, Norrköpings konstmuseum, Kristianstads museum, Malmö museum, Tomelilla Konstsamling, Ystads konstmuseum, Österlens museum i Simrishamn och Landskrona museum.

Referenser

Noter 

Svenska landskapsmålare
Svenska målare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Personer från Östraby socken
Födda 1885
Avlidna 1965
Män
Frans Lindberg

Frans Lindberg, född 13 oktober 1857 i Smedstorps socken, död där 15 mars 1944, var en svensk konstnär.

Frans Lindberg, som var yrkesmålare, utbildade sig till dekorationsmålare i Berlin på 1880-talet. Han var sedan verksam som målarmästare på sin hemort till 1933. Mest känd är Lindberg för sina navistiskt utförda kulturhistoriska målningar i klara akvarelliserade bilder. Motiven rör sig i det österlenska bondesamhällets högtider. 

Han är representerad vid bland annat Nordiska museet, Göteborgs stadsmuseum, Moderna museet, Ystads konstmuseum, Österlens museum, Malmö museer, Kulturen i Lund och Regionmuseet Kristianstad.

Bildgalleri

Källor

Noter

Vidare läsning

Personer från Smedstorps socken
Födda 1857
Avlidna 1944
Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska dekorationsmålare
Män
Ruggning

Ruggning kan avse:

 Ruggning (biologi) – en cyklisk process hos fåglar som resulterar i att gamla fjädrar byts ut mot nya
 Ruggning (textil) – att luckra upp ytan av en väv så att ett luddigt ytskikt av lugg uppstår
 Ruggning (trä) –
Mappa Mundi

Mappa Mundi är en generell term för en världskarta tillverkad under medeltiden i Europa. Kartorna var i allmänhet inte avsedda för navigation eller liknande, utan syftade snarare till att ge en schematisk bild med fokus på religiöst viktiga platser. De var i allmänhet orienterade med öster högst upp. De tre världsdelarna Europa, Asien och Afrika avdelades av Medelhavet, Don och Nilen, och åtminstone enklare kartor fick därmed formen av ett "T" inskrivet i ett "O".

Den första Mappa Mundi som visade Nya världen upprättades av Juan de la Cosa år 1500.

Externa länkar

Kartor från medeltiden
Huskvarnabergens naturreservat

Huskvarnabergen är ett naturreservat i Hakarps socken i Jönköpings kommun i Småland.

Huskvarnabergen är en del av Östra Vätterstranden, vilken har klassats som riksintresseområde. I Norra Klevaliden vid södra delen av Huskvarnabergen finns Huskvarna slalombacke och Idrottsklubben Hakarpspojkarnas stuga.

Bilder

Källor

Externa länkar
Huskvarnabergen, Länsstyrelsen i Jönköpings län

Huskvarna
Naturreservat i Jönköpings kommun
Naturskyddsområden bildade 1972
Yttersta dagen en glädjedag bliver

Yttersta dagen en glädjedag bliver är en psalm skriven av Magnus Brynolf Malmstedt den 24 april 1754 enligt Oscar Lövgrens Psalm och Sånglexikon. Där framgår också att den sjungs till samma melodi som Thomas Kingos psalm Sorgen och glädjen de vandra tillsammans. Psalmen beskrivs med att den präglas av en tacksamhet och tillbedjan i glädje att närma sig den yttersta dagen. Texten bearbetades 1985 av Harry Lindström. En senare bearbetning har skett då titelraden ändrades från "Yttersta dagen rätt fröjdefull bliver".

Publicerad i
Okänd psalmbok med okänt utgivningsår. Frakturstil. Som nr 8 under rubriken "Wäckelsesånger" och titeln "Yttersta dagens fröjder" samt endast med rim i några strofer i verserna gemensamma med Malmstedts text.
Sions Nya Sånger som nr 103 (5:e upplagan, 1863)
Sionstoner 1889 och i Musik till Sionstoner 1909, som nr 280 med samma text som behölls i Sionstoner 1935.
Hemlandssånger 1891 nr 464 med inledningen "Yttersta dagen helt fröjdefull blifwer" under rubriken "Hoppet."
Nya Pilgrimssånger 1892, som nr 585 med titelraden "Yttersta dagen rätt fröjdefull bliver", under rubriken "Domen".
Metodistkyrkans psalmbok 1896 nr 472 med titelraden "Yttersta dagen rätt fröjdefull bliver", under rubriken "Yttersta domen".
Sionstoner 1935 som nr 709 med titelraden Yttersta dagen rätt fröjdefull bliver, under rubriken "Uppståndelsen, domen och det eviga livet".
Guds lov 1935 som nr 425 med den äldre titelraden under rubriken "Dödens och evighetens allvar".
Psalmer och Sånger 1987 som nr 744 med nya titelraden, under rubriken "Framtiden och hoppet - Kristi återkomst". 
Lova Herren 1988 som nr 727 med nya titelraden under rubriken "Kristi återkomst, domen och det eviga livet".

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Valborg Franchi

Valborg Elisabet Franchi, (född Peterson) född 24 september 1889 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 7 december 1978 i Sollentuna församling, Stockholms län, var en svensk dansare och danspedagog. 

Hon var dotter till byggmästaren Svante Petterson och Johanna Holm, gift 1918-1939 med fabrikören Aloysius (Luigi) Franchi (1889-1939). Vid tio års ålder, år 1899, blev hon antagen på Operans elevskola och gick hela långa vägen upp tills hon blev premiärdansös mellan 1919 och 1930 vid Kungliga Teatern. 1921 gick hon i lära hos balettpedagog Grassi i Milano vilken hade varit elev hos Anna Pavlovas berömde koreograf, Enrico Cecchetti. År 1924 blev hon utnämnd som chef för Operans balettelevskola och mellan 1930 och 1962 var hon även lärarinna vid Dramatiska teaterns elevskola. Hon studerade bl. a. för Fokin och införde på Operans balettelevskolan Cecchettis metod, Pavlovas danslärare. Bland hennes mest framgångsrinka framställningar kan nämnas narren i Askungen, Alecchino i Festen hos Thèrese, Nötknäpparen och Orpheus i underjorden och Fågelhandlarna, där hon dansade med Michel Fokine och Vera Fokina.

Under sin verksamma tid ansågs Valborg Franchi vara den främsta danspedagogen i Norden. Hon skapade en framgångsrik skara av dansare, både på Operan och bland frilansartister såsom Ellen Rasch, Björn Holmgren, Teddy Rhodin, Julius och Mario Mengarelli, Gunnel Lindgren, Viveca Ljung, Mariane Orlando och Elsa-Marianne von Rosen.
Vid sin pensionering skrev hon en mycket uppskattad balettbok "Klassisk balett" som Margareta Sjögren i Svenska Dagbladet beskrev som " en guldgruva... så trevlig att den borde tilltala alla dansintresserade - tonåringar likaväl som deras föräldrar."

Vidare läsning

Noter 

Svenska dansare under 1900-talet
Födda 1889
Avlidna 1978
Kvinnor
Michael Stipe

John Michael Stipe, född 4 januari 1960 i Decatur, Georgia, är en amerikansk musiker, känd som sångare i rockgruppen R.E.M. Stipe skrev också de flesta av texterna till gruppens låtar, medan musiken skrevs av de övriga medlemmarna. 

Stipes låttexter är icke sällan surrealistiska, ett exempel är låten Lotus från albumet Up. Han regisserade även de flesta av bandets musikvideor. Stipe driver också två filmbolag, C-00 och Single Cell Pictures.

Som medlem av R.E.M. inducerades Michael Stipe i Rock and Roll Hall of Fame 2007.

Michael Stipe var nära vän till Kurt Cobain, och är gudfar till hans dotter Frances Bean Cobain.

Litteratur 
Buckley, David. R.E.M.: Fiction: An Alternative Biography. Virgin, 2002. 
Platt, John (editor). The R.E.M. Companion: Two Decades of Commentary. Schirmer, 1998.

Externa länkar 

 
 Allmusic Profile

Födda 1960
Amerikanska rocksångare
Personer från Decatur, Georgia
Män
Levande personer
Farväl till vapnen

Farväl till vapnen (engelsk originaltitel: A Farewell to Arms) är en roman av Ernest Hemingway, skriven och publicerad 1929. Romanens handling är baserad på Ernest Hemingways egna upplevelser vid italienska fronten under första världskriget.

Handling 
I norra delarna av Italien rasar det första världskriget sedan många år som en blodig kamp mellan italienska och österrikiska styrkor. I den italienska armén deltar även en ung amerikansk frivillig vid namn Frederic Henry med ansvar för en grupp krigströtta ambulansförare. I den bergsby där han är förlagd lär han snart känna den engelska sjuksköterskan Catherine Barkley, och inom kort inleder de en hektisk romans i skuggan av ett krig som ingen längre tror på.

Under ett italienskt framryckningsförsök nära Isonzo såras amerikanen av en österrikisk granat och blir förflyttad till ett sjukhus i Milano dit även Catherine söker sig. Men medan deras kärlek växer sig allt starkare, förmörkas deras stunder tillsammans i vetskap om att Frederic så snart konvalescensen är över måste återvända till den norditalienska fronten.

Filmatiseringar 
 1932 Farväl till vapnen, film regisserad av Frank Borzage och med Gary Cooper och Helen Hayes i huvudrollerna.
 1957 Farväl till vapnen, film regisserad av Charles Vidor och med Rock Hudson och Jennifer Jones i huvudrollerna.
 1966 A Farewell to Arms, TV-serie regisserad av Rex Tucker och med George Hamilton och Vanessa Redgrave i huvudrollerna.

Externa länkar 
 Hemingway Archives, John F. Kennedy Library

Skönlitteratur 1929
Första världskriget i skönlitteratur
Italien i skönlitteratur
Romaner av Ernest Hemingway
Martha Gellhorn

Martha Ellis Gellhorn, född 8 november 1908 i Saint Louis, Missouri, död 15 februari 1998 i London, Storbritannien, var en amerikansk journalist, krigskorrespondent och författare. 

Gellhorn rapporterade från många av 1900-talets krig och konflikter: Spanska inbördeskriget, andra världskriget (inklusive landstigningen i Normandie och befrielsen av koncentrationslägret Dachau), finska vinterkriget, Myanmar, Vietnamkriget, israeliska sexdagarskriget och Bosnienkriget. Mellan 1930 och 1932 och bodde hon i Paris och engagerade sig i fredsrörelsen där. Sina erfarenheter om detta skildrar hon i boken What Mad Pursuit, som gavs ut 1934. Hon var bland andra gift med Ernest Hemingway 1940–1945. År 1999 instiftades journalistpriset The Martha Gellhorn Prize for Journalism till hennes minne.

Bibliografi 
Böcker på svenska
 1944 – Liana
 1995 – Den tredje vintern : reportage 1936-1990 
 2021 - ”Allt lidande jag sett:fyra berättelser från den stora depressionen” (The Trouble i’ve Seen)  Sjösala förlag, översättning av Daniel Martinez

Källor

Externa länkar 
 

Amerikanska journalister
Amerikanska författare under 1900-talet
Engelskspråkiga författare
Födda 1908
Avlidna 1998
Kvinnor
Personer från Saint Louis
Deltagare i landstigningen i Normandie
Att ha och inte ha

Att ha och inte ha är en roman av Ernest Hemingway, publicerad 1937. Det är den enda skönlitteratära roman han skrev under 1930-talet. (Han skrev dock facklitteratur under perioden: Döden på eftermiddagen som kom ut 1932, och Afrikas gröna berg som gavs ut 1935.)

Externa länkar
 John F. Kennedy Presidential Library & Museum – Ernest Hemingway Collection

Skönlitteratur 1937
Romaner av Ernest Hemingway
Döden på eftermiddagen

Döden på eftermiddagen är en facklitterär bok av Ernest Hemingway, publicerad 1932. Boken handlar om de ceremonier och traditioner som omger spansk tjurfäktning. Boken ger en inblick i tjurfäktningens historia men innehåller också djupare resonemang om rädsla och mod. 

Hemingway var en stor beundrare av tjurfäktningstraditionen.

Referenser 

Litteratur 1932
Verk av Ernest Hemingway
Öar i strömmen

Öar i strömmen, en: Islands in the Stream, är en roman av Ernest Hemingway. Den publicerades 1970 (postumt).

Externa länkar 
 Hemingway Archives, John F. Kennedy Library

Skönlitteratur 1970
Romaner av Ernest Hemingway
En fest för livet

En fest för livet (originaltitel: A Moveable Feast) är en memoarbok av Ernest Hemingway, utgiven postumt 1964. Bokens handling utspelar sig huvudsakligen i 1920-talets Paris, om möten med personer som F. Scott Fitzgerald, Gertrude Stein och Ezra Pound. 2009 kom en reviderad och kraftigt utökad version av boken redigerad av sonsonen Seán Hemingway.

Utgåvor på svenska 
1964
1965
1970
1986 -  - realisationsupplaga
2005 - 
2016 -  - översättning av 2009 års reviderade utgåva

Referenser 

Amerikansk litteratur
Biografier
Litteratur 1964
Verk av Ernest Hemingway
Kulturella återgivningar av Gertrude Stein
Tankar och tal

Tankar och tal är en bok av Göran Persson, utgiven 2000. Boken innehåller 22 av Perssons tal och anföranden under tiden som Sveriges statsminister. Morgan Johansson och Annika Nilsson svarade för urval och redigering.

Källor 

Svenskspråkig facklitteratur
Facklitteratur 2000
Göran Persson
Noel Wirén

Noel Honor Wirén, född Mackenzie 31 december 1905 i Storbritannien, död 21 januari 1989 i Danderyd, var en svensk sångtextförfattare. Hon var gift med kompositören Dag Wirén.

Referenser

Noter 

Kvinnor
Födda 1905
Avlidna 1989
Svenska sångtextförfattare
Christen Pedersen

Christen Pedersen, född Christen Jul Viggo Pedersen 25 december 1887 i Köpenhamn, Danmark, död 6 februari 1955, var en dansk regissör och manusförfattare. Han var verksam under pseudonymen Christen Jul.

Regi i urval
1945 – I gaar og i morgen
1947 – My Mame Is Petersen
1947 – Lykke på rejse

Filmmanus
1932 – Vampyr

1949 – John og Irene

Noter

Danska filmregissörer
Danska manusförfattare
Män
Födda 1887
Avlidna 1955
Elling Nordin

Elling Harald Nordin, född 20 februari 1894 i Åsele församling, Västerbottens län, död 1982, var en svensk tandläkare, filmproducent och sångtextförfattare.

Elling Nordin var son till köpmannen Salomon Alfred Nordin och Emma Lovisa Andersson. Efter studentexamen vid Härnösands högre allmänna läroverk 1914 och reservofficersexamen 1916 blev han fänrik i Upplands infanteriregementes reserv 1917 och underlöjtnant 1919, men lämnade den militära karriären 1921. 

Han blev tandläkarkandidat 1917, tandläkare 1919 och var verksam i Umeå 1919–1926 samt därefter i Stockholm från 1926. Han grundade Västerbottens läns tandläkarförening 1923 och var dess ordförande 1923–1926. Han var direktör i Svedia Dental-Industri AB, Enköping, med flera i Stockholm. Han var också direktör i Svediaverken AB, Enköping, samt ägare av Tandkliniken i City, Stockholm.

Elling Nordin var 1940–1951 gift med Carin Berlin (1918–1997), dotter till grosshandlaren Sven Mauritz Berlin och Adéle Charlotta Lager. Tillsammans fick de barnen Harald Elling (född 1941), Carin Elisabeth (född 1943) och Mats Elling (född 1946).

Producent

Källor

Svenska filmproducenter
Svenska sångtextförfattare
Svenska tandläkare under 1900-talet
Män
Födda 1894
Avlidna 1982
Personer från Åsele socken
Barbi Benton

Barbi Benton (egentligen Barbara Klein), född 28 januari 1950 är en amerikansk pop- och countrysångerska, skådespelare och modell.

Karriär 
Hon har vikt ut sig i Playboy tre gånger och varit på omslaget fyra gånger, dock ej som Playmate of the Month. Hon var Hugh Hefners flickvän mellan 1969 och 1976. Som countrysångerska slog hon igenom 1974 med albumet Barbi Doll, och därefter följde ytterligare tre album, samt ett japanskt livealbum, och hon medverkade också på ett antal samlingsalbum. Som sångerska hade hon störst framgångar i Skandinavien och Japan. 1988 gav hon ut ett annorlunda album som heter Kinetic Voyage, med instrumentalmusik som hon delvis komponerat själv, och som är inspirerad av kinesisk musik. Barbi kallar själv musiken för "New Age".

Som skådespelerska blev hon känd i Sverige när hon medverkade i avsnittet Park Avenue Pirates i TV-serien McCloud (1976). I detta avsnitt sjöng hon låten Ain't That Just the Way, som sen blev en av hennes största hits, låten toppade den svenska singellistan i 5 veckor. Den spelades in i två versioner, en singelversion 1976, och en ny version 1978 för albumet Ain't that just the way. Lutricia McNeal hade en hit med samma låt 1996-1997. 1977 spelade den holländska sångerskan Patricia Paay in låten under namnet Poor Jeremy. Även Anna Book har sjungit in en version på sitt album Andalucia. 2010 spelade också E.M.D in den på sin platta Rewind.

Benton har medverkat i ett stort antal TV-serier och även ett antal långfilmer, bland annat Hospital Massacre, där hon på ett sjukhus jagas av en psykopatisk mördare.

Benton är gift med George Gradow sedan slutet av 1979. Paret har två barn. Maken dömdes 2006  till 15 månader i fängelse för skattebrott. De har ett spektakulärt hus i Aspen, Colorado, dekorerat med koppar och med ett eget diskotek.

Diskografi 
Album
Barbi Doll (1974)
Barbi Benton (1975)
Something New (1976)
The Best Live In Japan (1976)
Ain't That Just The Way  (1978)
Kinetic Voyage (1988)

Singlar
"Now I Lay Me Down To Sleep With You" / "If You Can't Do It, That's All Right" (1974)
"Welcome Stranger" (1974)
"Brass Buckles" / "Put A Little Bit On Me" (1975)
"Roll You Like A Wheel" / "Let's Sing A Song Together" (med Mickey Gilley) (1975)
"Ain't That Just The Way (That Life Goes Down)" / "The Reverend Bob" (1976)
"Something New" / "Ain't That Just The Way" (1976)
"Morning, Noon And Night-time" / "That Country Boy Of Mine" (1976)
"Needing You" / "In The Winter" (1976)
"Staying Power" / "San Diego Serenade" (1976)
"Take Some And Give Some" / "I Don't Know If I'll Ever Love Again" (1977)

Filmografi (urval) 
Naughty Cheerleader (1972)
For The Love Of It (1980)
Hospital Massacre (1981)
Deathstalker (1983)

TV-framträdanden (urval)
McCloud (1976)
Sugar Time (1977)
Fantasy Island (1978-1982)
Kärlek ombord (1978-1981)
Charlie's Angels (1980)
Murder, She Wrote (1986)

Referenser

Externa länkar 

 A tribute to Barbi Benton
 Diskografi på Discogs

Amerikanska countrysångare
Amerikanska fotomodeller
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Musiker från New York
Födda 1950
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska sångare under 1900-talet
Skådespelare från New York
Chronicles of Riddick

Chronicles of Riddick är en amerikansk science-fiction-film från 2004, regisserad av David Twohy. Filmen är en uppföljare till Pitch Black.

Handling 
Vin Diesel spelar Riddick som slåss mot nekromongerna som tänker omvända hela universum till sin religion.

Rollista

Externa länkar 
 
 
 
 
 
 

Amerikanska science fiction-actionfilmer
Rymdäventyrsfilmer
Filmer 2004
Filmer från Universal Studios
Munwedret

Munwedret är ett coverband bestående av studenter inom Odontologiska fakulteten (blivande tandläkare, tandhygienister och tandtekniker), vid Sahlgrenska Akademin, Göteborgs universitet. Bandet spelar på olika tillställningar under terminerna, bland annat på Wintergalan och Bergetpuben, men även externa spelningar. Munwedret startades som en renodlad blåsorkester 1971, men har idag utökat med diverse andra instrument.

Bandet är kopplat till Munhålans Studentförening, dit även utbildningens herrbalett (Borrswängarne) och dambalett (Tandkötten) tillhör.

Referenser

Noter 

Studentorkestrar i Göteborg
Föreningar vid Göteborgs universitet
Oscar Egede-Nissen

Oscar Egede-Nissen, född 7 mars 1903 i Oslo, död 1 november 1976, var en norsk skådespelare, son till Adam Egede-Nissen.

Han debuterade 1932 på Den Nationale Scene i titelrollen i Hamlet, och medverkade i uruppsättningen av Nordahl Griegs Atlanterhavet (1933) i Griegs egen regi. Han var sedan vid Nationaltheatret, Centralteatret och Trøndelag Teater. Bland hans filmroller kan nämnas rollen som den vänlige Oscar i Tancred Ibsens Tattarbruden (1937) och som brutal tysk officer i Toralf Sandøs Englandsfarare (1946).

Filmografi (urval)

Källor

Noter

Externa länkar

Födda 1903
Avlidna 1976
Norska skådespelare under 1900-talet
Män
Skådespelare från Oslo
Wicket W. Warrick

Wicket W. Warrick är en rollfigur (ewok) i Stjärnornas krig. Wicket och de andra ewokerna dyker upp i Jedins återkomst (1983), den sjätte delen av sagan om Stjärnornas krig. Han är även med i de båda tv-filmerna om ewokerna, Hjältarnas karavan: Ewokernas återkomst (1984) och Ewoks: Flykten från Endor (1985). I dessa tre filmer spelas han av Warwick Davis.

Fiktiv biografi 
Wicket är en mindre ewokspanare som bor i byn Bright Tree Village på skogsmånen Endor. I Jedins återkomst är han ute och vandrar i skogen när han upptäcker den avsvimmade prinsessan Leia Organa, och tar med sig henne till byn. 

I den tecknade serien Ewokerna (1985–1986), som utspelar sig före Jedins återkomst, är Wicket bara en yngling och är med om en hel del äventyr tillsammans med sina vänner Teebo, Kneesa och Latara. I serien får man även se att Wicket har två äldre bröder, den lite mognare Weechee, och den barnslige och klumpige Widdle.

Rollfigurer i Star Wars
Postgirot Open

Postgirot Open var ett svenskt etapplopp på cykel, omfattande 6-8 dagar, ibland med en backtävling inlagd som varvlopp. Det var efterföljare till "Sexdagarsloppet" som arrangerades från tidigt 1900-tal fram till 1975. Postgirot Open hade premiär 1982 och arrangerades sista gången 2002 efter att Nordea köpt Postgirot.

’Cykelhistoriska föreningen’ berättar om bakgrunden: ”Tävlingsformen sexdagars har anor från de uthållighetsprov engelska cykelfabrikanter anordnade redan på 1870-talet. I Birmingham anordnade en fabrik en tävling där loppet kördes 12 timmar dagligen under sex dagar. Tävlingen hölls utomhus, liksom det första loppet i USA i Chicago 1885, där cyklisterna åkte 12 timmar per dag”. 

Erik "Orsa" Bohlin på en cykel av märket Hermes blev 1924 den förste att vinna Sexdagars.  Han blev senare känd som mc-förare och hade stora framgångar även där. 

1976 till 1981 låg Sexdagars nere, men efter Tommy Prims framgångar i Giro d'Italia 1981 och 1982 (2:a båda gångerna) lyckades några cykelentusiaster engagera Posten som sponsor och Postgirot Open startades. 1982 till 2000 blev det svensk seger vid fem tillfällen: Tommy Prim 1982 och 1983 och Michael ”Roddarn” Andersson 1991, 1992 och 2000. 

När tävlingen passerade Huskvarna i Jönköpings kommun, fick cyklisterna pröva sina krafter i ett varvlopp där man inte mindre än fem gånger "pressarde" Norra Klevaliden, som enligt Riksidrottsförbundet är en "idrottshistorisk plats" och Sveriges enda backe av internationell standard.

Vinnare 

 1982:  Tommy Prim
 1983:  Tommy Prim (2)
 1984:  Alan Peiper
 1985:  Marc Gomez
 1986:  Gilbert Duclos-Lassalle
 1987:  Gerrie Knetemann
 1988:  Jesper Worre
 1989:  Atle Kvålsvoll
 1990:  Dmitrij Zjdanov
 1991:  Michael Andersson
 1992:  Michael Andersson (2)
 1993:  Phil Anderson
 1994:  Erik Dekker
 1995:  Erik Dekker (2)
 1996:  Michael Blaudzun
 1997:  Giampaolo Mondini
 1998:  Steven de Jongh
 1999:  Jakob Piil
 2000:  Michael Andersson (3)
 2001:  Thor Hushovd
 2002:  Kurt-Asle Arvesen

Källhänvisningar 

Återkommande sportevenemang med premiär 1982
Cykeltävlingar i Sverige
Upplösningar 2002
Mona Krantz

Mona Krantz, född 23 juni 1931 i Uppsala, död 29 mars 2001 i Stocksund, var en svensk radioprofil.
	
Efter studentexamen 1953 var Krantz verksam som handelslärare i Burträsk 1953–1954. Efter examen från Poppius journalistskola 1955 var hon först frilansjournalist i dagspressen och från 1961 vid Sveriges Radio. Efter ett inhopp på radions Dagens Eko fick hon fast anställning där 1964. Hon kom främst att ägna sig åt underhållningsprogram, och började som värd för melodiradion.

Hon medverkade i flera kända produktioner, till exempel i Lördagspasset tillsammans med Carl-Uno Sjöblom, Stadsmästerskapet och På turné. Hennes stora publika genombrott kom 1970 med programmet Gomorron, som hon ledde tillsammans med Kent Finell. De sände ibland från sängen och var också ett par privat.

Sin sista stora radioframgång fick hon när hon och Thord Carlsson efterträdde Hasse Tellemar som programledare för Ring så spelar vi.

Mona Krantz, som under en period hette Krantz-Gustavsson, blev änka 1968. I slutet av sitt liv bodde hon stora delar av året på Kreta, där hon fortsatte sin journalistiska gärning som skribent i Hemmets Veckotidning. Hon är begravd på Danderyds kyrkogård.

Referenser

Noter

Webbkällor 

Svenska radioprogramledare
Födda 1931
Avlidna 2001
Kvinnor
Personer från Uppsala
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Personer i Sverige under 1900-talet