kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Adolf von Harnack

Karl Gustav Adolf von Harnack, född 7 maj 1851 i Dorpat, död 10 juni 1930 i Heidelberg, var en tysk evangelisk teolog och historiker, son till Theodosius Harnack.

Biografi
von Harnack var född i nuvarande Tartu där hans far höll en professur i pastoral teologi. Han studerade vid det lokala universitet 1869–1872 och sedan vid universitetet i Leipzig, där han tog sin examen och strax efteråt, 1874, började föreläsa som Privatdozent.

Dessa föreläsningar, som behandlade sådana ämnen som gnosticismen och Uppenbarelseboken, väckte stor uppmärksamhet, och 1876 utsågs han till professor extraordinarius. Samma år började han publiceringen, tillsammans med Oscar Leopold von Gebhardt och Theodor Zahn, av en upplaga av verk av de apostoliska fäderna, Patrum apostolicorum opera – en mindre upplaga som kom ut 1877.

von Harnack var professor i kyrkohistoria i bl. a. Marburg 1886–1888 och därefter i Berlin. Hans rika produktion är koncentrerad till urkristendomen och gamla kyrkan.

Påverkad av Albrecht Ritschl engagerade sig von Harnack för en konsekvent historisk syn på kristendomen. I dogmbildningen såg han ett främmandegörande av Jesu budskap genom inflytande från hellenistisk spekulation. 

I sina berömda föreläsningar om Kristendomens väsen (1900) avdogmatiserade von Harnack den kristna traditionen till förmån för den etiska kärnan i Jesu budskap, nämligen den aktiva tron på "människosjälens oändliga värde".

Diskussionen kring von Harnacks tes pågick under åtskilliga decennier. Den är numera vetenskapligt övergiven men präglar många populärframställningar.

von Harnack blev 1890 medlen av tyska Vetenskapsakademin och invaldes som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1908.

Svenska översättningar
 Dogmhistoriens trefaldiga utmynning (översättning Fredrik Fehr, Hæggström, 1891)
 Den apostoliska trosbekännelsen: en historisk redogörelse jämte ett slutord (översättning Fredrik Fehr, Hæggström, 1892)
 Svar på D. Cremers stridsskrift "Till striden om apostolikum" (översättning Fredrik Fehr, Hæggström, 1893)
 Den evangelisk-sociala uppgiften i ljuset af kyrkans historia (översättning Samuel Andreas Fries, Hæggström, 1894)
 Kristendomens väsende: sexton populära föreläsningar hållna vid universitetet i Berlin (översättning A. F. Åkerberg, med ett företal af Nathan Söderblom, Seligmann, 1900)
 Religiös tro och fri forskning jämte andra uppsatser (översättning August Carr, Wahlström & Widstrand, 1913)
 Kristendom och historia jämte andra uppsatser (översättning August Carr, Wahlström & Widstrand, 1913)
 Hvad vi hafva att lära och icke lära af den romerska kyrkan (översättning Henning Sjögren, Askerberg, 1916)
 Några Jesusord, som icke förekomma i våra evangelier (Diakonistyrelsen, 1923)

Källor

Bra Böckers lexikon, 1975

Noter

Se även
 Liberalteologi

Externa länkar

 
Harnack-Forum (German Website)
Works by Adolf Harnack at CCEL (English)
 

Tyska kyrkohistoriker
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Balttyskar
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1851
Avlidna 1930
Män
Alumner från Tartu universitet
Alumner från Leipzigs universitet
Albrecht Ritschl

Albrecht Benjamin Ritschl, född 25 mars 1822 i Berlin, död 20 mars 1889 i Göttingen, var en tysk evangelisk liberalteolog som var professor i Bonn och Göttingen.

Biografi
Ritschl var son till Carl Ritschl, far till Otto Ritschl och räknas som kulturprotestantismens främste företrädare.

Han påvisade den både religiösa och etiska betydelsen av den kristna tron genom att koppla sin undervisning om Bibeln och den protestantiska reformationen till aspekter på modern kunskap. De flesta resultaten av hans arbete presenteras i Die Christliche Lehre von der Rechtfertigung unde Versöhnung, 3 volymer (1870-74). Till hans svenska anhängare räknas bland andra Fredrik Fehr och Emanuel Linderholm.

Källor

Externa länkar
 

Tyska teologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Bonns universitet
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Födda 1822
Avlidna 1889
Män
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Alumner från Tübingens universitet
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Wittenbergs universitet
Lidköpings baptistförsamling

Lidköpings baptistförsamling är en baptistförsamling i Lidköping. Församlingen bildades 1894. Lewi Pethrus var församlingens pastor 1906 - 1910.

Externa länkar
Baptistkyrkan i Lidköping

Svenska equmeniaförsamlingar
Lidköping
Religiösa organisationer bildade 1894
Slask

Slask kan avse:

 Slask (ho) – en balja som sitter fast i köksdiskbänken med syfte att fungera som ett avlopp vid sidan om diskhon
 Slaskrensare –  ett köksredskap
 Snöslask – en typ av snö

Geografi
 Śląsk vojvodskap – ett vojvodskap i södra Polen
 Opole vojvodskap – ett vojvodskap i sydvästra Polen
 Dolny Śląsk vojvodskap – ett vojvodskap i västra Polen
Agaue

Agaue kan syfta på 
 Agaue (nereid) – en nereid i grekisk mytologi
 Agaue (Backanterna) – i grekiska mytologi
 Agaue (djur) – ett släkte av kvalster
Agaue (Backanterna)

Agaue var i den grekiska mytologin dotter till Kadmos och Harmonia. Hon var gift med Echion och hade med honom sonen Pentheus. Agaue hade genom förtal kränkt sin syster Semeles ära och för detta straffade Dionysos,  Semeles son, henne på ett fruktansvärt sätt genom att hon i extatiskt vanvett sönderslet sin egen son Pentheus.
 
Agaue är en av backantinnorna i Euripides drama Backanterna och i Daniel Börtzs opera Backanterna.

Källor 
Salmonsens konversationsleksikon
Salmonsens konversationsleksikon

Se även
 Agaue (nereid)

Grekisk litteratur
Personer i grekisk mytologi
Upplands ryttare

Upplands ryttare var en benämning på ett svenskt kavalleriregemente förlagt i Uppland, verksamt cirka 1621/1626-1667.

Upplands ryttare ledde sitt ursprung till de ryttarfanor som på 1500-talet sattes upp i Uppland, Södermanland, Västmanland, Närke och Värmland, varav Upplandsfanan bildades efter Arboga möte (1536). Dessa sammanfördes till två regementen, vilka i sin tur enligt 1634 års regeringsform sammanfördes till ett, vars enade regemente från 1634 eller 1636 vanligtvis kallades Upplands ryttare. Dess förste chef var Isak Axelsson Silversparre. Redan regementets föregångare hänvisas dock ibland till som Upplands ryttare:

26 november 1667 upphöjdes regementet till kunglig livtrupp som tack för sina insatser under Karl X Gustavs fälttåg och fick namnet Livregementet till häst.

Namn och bakgrund 
Att Upplandsfanans, eller även de Upplands ryttare kallade, redan tidiga kungatrognad resulterade i ett komplicerat förhållande till statsmakten under hertig Karl efter avsättningskriget mot Sigismund (1598-1600), framkommer av historieskrivningen:

Något som dock inte med tiden omöjliggjorde fördragsamhet med sakernas tillstånd efter tronskifte:

Historik 
År 1658 bildades Trondhiems kavalleriregemente av ett kompani Upplands ryttare, General Carl Larsson Sparres Kavallerikompani och delar av det norska Livkompaniet (Standarnes Rostjeneste). Det var meningen att regementet skulle bli 8 kompanier starkt, men på grund av rekryteringsproblem och svag numerär blev det aldrig mer än Ryttmästare Hanemans kompani (bestående av norrmän och tyskar), kaptenlöjtnant Erik Nilsson Askmans kompani (bestående av svenska ryttare) och ett tredje kompani Upplandsryttare. År 1659 hemförlovades Trondhiems kavalleriregemente på Frösön och uppgick i Norska regementet till häst om sex kompanier och som utrustades i Uppland.

Regementeschefer 
Regementeschefer 1628–1667:
Claes Christersson Horn (1628–1634)
Isac Axelsson (Silfversparre) (1634–1638)
Johan Mauritz Wrangel (1639–1657)
Pontus Fredrik De la Gardie (1658–1664)
Eric Planting (-Gyllenbåga) (1664–1667)

Referenser

Noter

Litteratur 
Peter Englund skriver om Karl X Gustav i böckerna Ofredsår och Den oövervinnerlige

K1 1928-2000 Del 1 - Regementets ursprung (av Hodder Stjernswärd), Kungliga Livgardets Dragoners Historiekommitté, Nordsik Form AB, Bengt Wallerfelt (Redaktör), Christian Braunstein (Bildredaktör) 
 Svenska regementernas historia, J Mankell, andra upplagan 1866

Ej längre existerande svenska kavalleriregementen
Ej längre existerande svenska kavalleriförband
Svenska militära enheter bildade 1636
Svenska militära enheter upplösta 1667
Pnakotiska skrifterna

Pnakotiska skrifterna (engelska The Pnakotic Manuscripts) är fiktiva skrifter som förekommer i H.P. Lovecrafts verk.

Skrifterna figurerar i många av Lovecrafts berättelser, bland annat i "Vansinnets berg" (1936), "Sökandet efter det drömda Kadath" (1943), "De andra gudarna" (1933) och "Skuggan ur tiden" (1936). Även andra författare refererar till skrifterna som till exempel Lin Carter och Brian Lumley.

De pnakotiska skrifterna, som även kallas de pnakotiska fragmenten (Pnakotic Fragments), härstammar från tiden innan människan. Originalskrifterna var en skriftrulle som ärvdes genom historien och hamnade till slut i händerna på hemliga sekter. "Den mäktiga rasen av Yith" (The Great Race of Yith) sägs ha skrivit de första fem kapitlen som innehåller en detaljerad kronologi över deras historia. Även "Äldre tingestar" (Elder Things) påstås ha författat delar på grund av likheten skrifterna har med Eltdown-fragmenten (Eltdown Shards).

Skrifterna har förvarats i "den mäktiga rasen av Yith":s biblioteksstad Pnakotus, som även gett skrifterna sitt namn. De pnakotiska skrifterna innehåller information om flera ämnen, som till exempel beskrivning av Chaugnar Faugn och Yibb-Tstll, Xiurhns läge, Rhan-Tegoths ritualer och mycket annat.

Cthulhu-mytologi
Where the Action Is

Where The Action Is var en endagsfestival som 2011 arrangerades i Azaleadalen i Slottsskogen i Göteborg.

Mellan 2004 och 2006 var festivalen turnerande, men efter ett uppehåll dök den upp som ett Stockholmsevenemang 2008 och 2009.

2010 ersattes festivalen av Sonisphere, men flyttade Musikåret 2011 till Göteborg och återuppstod då under namnet Where The Action Is igen.

Namnet Where The Action Is är hämtat från en låt av The Hellacopters.

Medverkande artister

2004 (Göteborg, Malmö och Stockholm) 
 Niccokick (förband)
 Sahara Hotnights
 Teddybears STHLM
 Broder Daniel
 The Soundtrack of Our Lives
 The Hives

2005 (Göteborg, Malmö, Karlskrona, Linköping och Stockholm) 
 Alf/Marvel/The Bones (förband)
 The Hellacopters
 Moneybrother
 The Ark
 Håkan Hellström

2006 (Strömstad, Huskvarna, Linköping, Örebro, Malmö, Göteborg, Söderbärke och Stockholm) 
 Asta Kask (Endast Stockholm)
 C.Aarmé (Endast Göteborg) 
 Backyard Babies
 The Hellacopters
 Millencollin
 The Soundtrack of Our Lives (Endast Strömstad, Huskvarna, Linköping,Örebro och Malmö)
 The Hives (Endast Söderbärke och Stockholm)
 The Accidents (Endast Örebro)

2008 (endast Stockholm)
 Foo Fighters
 Queens of the Stone Age
 The Hives
 The Hellacopters
 Mando Diao
 Sahara Hotnights
 Dinosaur Jr.
 Dirty Pretty Things
 Rival Schools
 Molotov Jive
 Johnossi

2009 (endast Stockholm)
 Duffy
 Fever Ray
 Jenny Wilson
 Markus Krunegård
 Moneybrother
 Neil Young
 Nick Cave & The Bad Seeds
 Olle Ljungström
 Pixies
 Seasick Steve
 The Pretenders
 Dundertåget
 Jonathan Johansson
 Erik Hassle

2011 (endast Göteborg)
 Coldplay
 Brandon Flowers
 Glasvegas
 Daniel Adams-Ray
 The Ark
 Bright Eyes
 Paolo Nutini
 Royal Republic
 Sahara Hotnights
 Jenny and Johnny
 Daniel Adams- Ray
 Serenades

Externa länkar
wtai.se - Officiell webbplats

Noter

Media
 dn.se - "Rockfestivalen är ett högriskprojekt" - DN rörande kritiken om festivalens miljöpåverkan
 aftonbladet.se - "++++ Foo Fighters obestridda kungar" - Foo Fighters recensionen från 2008
 aftonbladet.se - "++++ Hellacopters final" - Hellacopters recensionen från 2008
 aftonbladet.se - "++++ Orubblig rockpondus" - Queens of the Stone Age recensionen från 2008
 aftonbladet.se - "+++ Behagligt gung, Sahara" - Sahara Hotnights recensionen från 2008
 aftonbladet.se - "+++ Lugnare - och mer fogligt" Mando Diao recensionen från 2008

Nedlagda musikfestivaler i Sverige
Nedlagda musikfestivaler i Stockholm
Resande musikfestivaler
Musik i Göteborg
CKY2K

CKY2K är en amerikansk skateboardfilm från 2000. Det är den andra filmen av hittills fyra i serien.

Handling
CKY2K är den andra skateboardfilmen med gänget från West Chester i USA. I filmen utför de olika trick, stunt och skämt., åker med full fart in i buskar med kundvagnar, åker till Island och kissar varandra i ansiktet, med mera. Och så är det även en hel del skatande

Om filmen
Detta är fortsättningen på första filmen, CKY Landspeed, stuntfilmserien som har blivit omåttligt populär och som gav idéerna om tv-programmet Jackass.

Rollista (i urval)
Bam Margera
Brandon Dicamillo
Ryan Dunn
Chris Raab
Jess Margera
Phil Margera
Rake Yohn

Se även
 CKY Landspeed
 CKY 3
 CKY 4: Latest & Greatest

Externa länkar

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska dokumentärfilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer 2000
Phil Margera

Phil Margera, född 13 juli 1957 i Concordville, Pennsylvania, är en amerikansk skådespelare. Han är pappa till Bam Margera och Jess Margera som är kända från Jackass, CKY och Viva la Bam. Gift med April Margera sedan 1976.

Externa länkar 

Födda 1957
Amerikanska skådespelare
Män
Levande personer
SFV-ASF

SFV-ASF (, , ) är Schweiz fotbollsförbund. Det grundades 1895 och gick med i Fifa 1904 och i Uefa 1954. SFV-ASF har sitt huvudkontor i Bern.

Se även
Schweiz damlandslag i fotboll
Schweiz herrlandslag i fotboll

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Förbundet
Medlemmar av UEFA
Idrottsförbund bildade 1895
Sport i Bern
Idrottsförbund i Schweiz
Organisationer i Bern
Kel Nagle

Kelvin "Kel" Nagle, född 21 december 1920 i Sydney, död 29 januari 2015 i Sydney, var en australisk golfspelare som blev mest känd för att ha vunnit The Open Championship 1960.

Även om Nagle vann några australiska tävlingar och World Cup of Golf för Australien i lag med femfaldige The Open-vinnaren Peter Thomson 1954 och 1959, så var det en stor överraskning när han vann The Open. Han var då 39 år och hade aldrig slutat bland de tio bästa i en majortävling. Han vann över den stora amerikanska stjärnan Arnold Palmer, men det var Palmer som återtog titeln 1961. Nagle vann aldrig The Open igen men han placerade sig bland de tio bästa sex gånger mellan 1961  och 1969. Hans bästa resultat i en major efter det var då han kom tvåa 1965 i den amerikanska US Open, året efter att han hade vunnit Canadian Open.

Meriter

Majorsegrar
1960 The Open Championship

Segrar i urval
Australian PGA Championship: sex gånger mellan 1949 och 1968.
New Zealand PGA Championship: nio gånger mellan 1957 och 1975.
1957 New South Wales Open
1959 Australian Open
1961 French Open, Hong Kong Open, Swiss Open
1964 Canadian Open
1966 Wills Masters
1967 Victorian Open
1968 New South Wales Open
1971 World Seniors 
1973 British Seniors
1975 British Seniors, World Seniors

Källor 
 "Kel Nagle: Australian golfing great and 1960 British Open winner dies, aged 94" ABC News.

Australiska golfspelare
Australiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Sydney
Födda 1920
Avlidna 2015
Män
Smulgubbe

Smulgubbe (Fragaria × vescana), ibland kallat "smulbär", är en hybrid inom familjen rosväxter. Det är en korsning mellan smultron (F. vesca) och jordgubbar (F. ×ananassa). De karaktäriseras av bär i storlek med jordgubbar, men med smak av smultron.

Egentligen går det inte att korsa smultron med jordgubbar och få en fertil avkomma, som ger bär, beroende på att antalet kromosomer skiljer sig mellan de båda. Dock lyckades man på SLUs växtforskningsanläggning Balsgård att öka antalet kromosomer hos smultron genom behandling med giftet colchicin och därmed skapa möjlighet för korsningar som ger bär.

De första sorterna som tagits fram lämpar sig inte för kommersiell odling eftersom bären är för mjuka för att klara packning och transport.

Några sorter förekommer inom svensk odling:
'Annelie' (1977)
'Florika' (1990)       
'Rebecka' (1998) - är dagsneutral och producerar därför bär under hela säsongen. 
'Sara' (1988) - 
'Spadeka' (1990?)

Referenser

Noter

Källor

Bauer, A. 1993. Progress in breeding decaploid Fragaria × vescana. Acta Hort. (ISHS) 348: 60-64.
Trajkovski, K. 2002. Rebecka, A day-neutral Fragaria x vescana variety from Balsgard. Acta Hort. (ISHS) 567:177-178.

Bär
Teleskopord
Makedonier

Makedonier (makedonska: македонци, makedonci) är ett sydslaviskt folkslag på Balkan i framförallt Nordmakedonien och den omkringliggande regionen Makedonien med makedonska som modersmål samt medborgare i Nordmakedonien.

Förutom etniska makedonier kan makedonier även avse medborgare i Nordmakedonien samt personer med anknytning till den geografiska regionen Makedonien.

Demografi

Diaspora
Utöver den makedonska populationen på Balkan (Nordmakedonien, Grekland, Serbien, Bulgarien och Albanien) så lever personer med makedonskt ursprung i bland annat Västeuropa, Australien och Nordamerika. Framförallt finns en stor makedonisk diaspora i Tyskland och Italien med  respektive  medlemmar. I Sverige bor uppskattningsvis - med makedonsk bakgrund (se Makedonier i Sverige).

Kultur

Makedonska köket 

Makedoniska köket är besläktat med övriga matkulturer på Balkan, framförallt med serbisk, bosnisk, kroatisk och bulgarisk matkultur. En blandning av östeuropeisk, orientalisk och medelhavsmat gör att det makedoniska köket är en spännande mötespunkt för flera matkulturer.

Musik
För utförlig beskrivning se: makedonsk musik

Noterbara makedonier

Se även
 Pomaker
 Goraner
 Torbesjer

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Bivel, Victor. Macedonian Communities Around The World från Pollitecon Publications.
 Makedoniernas DNA, iGENEA – Macedonians in R. Macedonia are Real Descendant Of The Ancient Macedonians! från GenetiChemistry, 3 december 2009.
 A. Arnaiz-Villena et al, HLA genes in Macedonians.., Tissue Antigens 2001: 57: 118–127, Printed in Denmark.
 Council for Research into South-Eastern Europe of the Macedonian Academy of Sciences and Arts (1993), The Development of the Idea of the Macedonian Nation från Macedonia FAQ, 1996-1999.
 Vesna, Garber. Macedonians från everyculture.com
 Edmond Bouchié de Belle (1922) La Macédoine et les Macédoniens 1. The Macedonian nationality s 40-44, Librairie Armand Colin genom Sociology UCLA
 Nikola Gruevski, Prime Minister Gruevski: There are no antique, Slav Macedonians - but only Macedonians, MIA. Macedonian Information Agency, 17 februari 2010
 Macedonia Daily, MK ROOTS - FAMOUS MACEDONIANS - DID YOU KNOW?, www.macedoniadaily.org, 7 oktober 2007

Tryckta källor 
 
 
 

 
Nordmakedoniens samhälle
Dominique Rocheteau

Dominique Rocheteau, född 14 januari 1955 i Saintes, Frankrike, fotbollsspelare.

Högerytter eller centerforward som gjorde 15 mål på 49 landskamper för Frankrike. Rocheteau debuterade i en EM-kvalmatch mot Island den 3 september 1975 och var med i VM-turneringarna 1978, 1982 och 1986 samt EM 1984. Vid EM på hemmaplan 1984 var han med om att ta Frankrikes första stora mästerskapstitel och i Mexiko-VM 1986 fick han med sig en bronsmedalj. Rocheteau spelade sin sista landskamp i VM-kvartsfinalen mot Brasilien, som fransmännen vann efter straffsparksläggning, den 21 juni 1986.

På klubblagsnivå spelade Rocheteau för Saint-Étienne (1971–80), Paris Saint-Germain (1980–87) och Toulouse (1987–89). Med Saint-Étienne blev han fransk ligamästare 1974, 1975 och 1976, fransk cupvinnare 1977 samt finalist i Europacupen 1976. Med Paris Saint-Germain vann han franska ligan 1986 samt franska cupen 1982 och 1983.

Franska landslagsspelare i fotboll
Män
Födda 1955
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i Toulouse FC
Spelare i Ligue 1
Levande personer
Spelare i VM i fotboll 1978
Spelare i VM i fotboll 1982
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1984
Maxime Bossis

Maxime Bossis, född 26 juni 1955 i Saint-André-Treize-Voies, Frankrike, är en före detta fotbollsspelare.

Bossis spelade som vänsterback eller libero och gjorde 76 landskamper (1 mål) för Frankrike mellan 1976 och 1986. Bossis var med i VM-turneringarna 1978, 1982 och 1986 samt EM 1984. VM-semifinalen mot Västtyskland 1982 slutade 3–3 efter förlängning. I straffsparksläggningen missade Bossis sin straff, varpå Horst Hrubesch kunde skicka Västtyskland till final. 1983 tog Bossis över som libero i landslaget efter Marius Trésor, och på denna position vann han året efter EM på hemmaplan. 1986 var Bossis med om att ta ännu en mästerskapsmedalj, då Frankrike tog brons vid VM i Mexiko. I bronsmatchen mot Belgien kom Bossis in som avbytare och blev då, med sina 76 landskamper, Frankrikes meste landslagsspelare. Denna match, som fransmännen vann med 4–2, var Bossis sista landskamp.

På klubblagsnivå spelade Bossis för Saint-André Sport och FC Yonnais innan han 1973 gick över till Nantes. Han spelade i Nantes till 1985 och blev fransk ligamästare 1977, 1980 och 1983 samt fransk cupvinnare 1979. Bossis tillbringade sedan fyra säsonger i Matra-Racing innan han kom tillbaka till Nantes, där han avslutade karriären 1991.

Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Nantes Atlantique
Spelare i RC Paris
Spelare i Ligue 1
Spelare i VM i fotboll 1978
Spelare i VM i fotboll 1982
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1984
Män
Födda 1955
Levande personer
Edvard av Middleham

Edvard av Middleham, även känd som Edvard Plantagenet, född omkring 1473, död 9 april 1484, var en engelsk tronföljare.

Middleham var enda barn till Rikard III av England och Anne Neville.

Biografi

Edvards exakta födelseår är osäkert, men han föddes på Middleham Castle, som tidigare tillhört hans morfar Rikard Neville, earl av Warwick. 1478, efter avrättningen av George, hertig av Clarence för förräderi, gick titeln earl av Salisbury till Edvard. Edvard blev även prins av Wales efter faderns tillträde till tronen 1483. Ceremonien sägs ha ägt rum i York Minster, och samtida källor menar att det ägde rum i all hast. Det är möjligt att pojken inte kunnat resa till London och föräldrarnas kröning, men att hans tillstånd förbättrats då de nått norra England.

Edwards plötsliga död lämnade fadern utan arvinge, och vägen öppen för Henrik Tudor att gripa tronen vid slaget vid Bosworth Field 1485. Edvard begravdes i församlingskyrkan i Sheriff Hutton.

Referenser

Huset York
Personer i Rosornas krig
Tronföljare som aldrig tillträdde
Män
Födda 1473
Avlidna 1484
Edvard Plantagenet

Edvard Plantagenet kan avse:

Edvard I av England (1239–1307), även känd som Edward Longshanks, kung från 1272 till sin död.
Edvard II av England (1284–1327), kung från 1307 tills han avsattes i januari 1327; mördades i september.
Edvard III av England (1312–1377) kröntes vid 14 års ålder och var en av de mer framgångsrika engelska monarkerna under medeltiden.
Edvard IV av England (1442–1483) regerade från 1461 till 1470 och ånyo från 1471.
Edvard V av England (1470–1483) var kung i två månader 1483 innan han blev avsatt och fick sitta fängslad i Towern.
Edvard av Middleham (1473–1484), prins av Wales, kung Rikard III:s ende son.
Edvard av Westminster  (1453–1471), prins av Wales, kung Henrik VI:s son.
Edvard, den svarte prinsen (1330–1376), Edvard III:s son.
Edvard Plantagenet, 17:e earl av Warwick (1475–1499), son till George Plantagenet, 1:e hertig av Clarence, som var son till Rikard Plantagenet, 3:e hertig av York.
Maometto

Maometto är en opera (tragisk melodram) i två akter med musik av Peter von Winter. Libretto av Felice Romani.

Historia
Operan skrevs för karnevalen i Milano 1817 och blev snabbt omtyckt av publiken eftersom Winter kombinerar Mozart och Beethovens tekniska kunnande och orkesterns timbre med Rossinis melodier. En av melodierna som även Rossini och samtiden uppskattade var terzetten i andra akten mellan Zopiro, Palmira och Saide Dei che piangendo imploro

Winters Maometto brukar ofta förväxlas med Rossinis Maometto secondo, som han dock skrev fyra år senare och till en helt annan text som utspelar sig i en annan tid.

Den uruppfördes på La Scala i Milano den 28 januari 1817.

Personer
Maometto (tenor)
Zopiro, polischef i Mekka (bas)
Omar, maomettor, löjtnant (baryton)
Fanor, Mekkas senator (tenor)
Seide, Maomettos slav (mezzosopran)
Palmira, Maomettos slav (Sopran)
Muslimer, soldater, folk, kaptener.

Handling
Operan utspelar sig i Mekka omkring år 630.

Externa länkar

Maometto
600-talet i fiktion
Mecka i fiktion
Operor av Peter von Winter
Italienska operor