Metylfenidat

Metylfenidat (metylfenidathydroklorid) är ett centralstimulerande medel. Metylfenidat används för att behandla personer som diagnostiserats med ADHD. Läkemedlet används även för att behandla patienter med kraftiga hjärnskador, svår Aspergers syndrom (troligen "off-label"), narkolepsi, vid kraftig depression som har visat sig resistent mot antidepressiva läkemedel. I studier har man även visat att metylfenidat kan användas för att väcka patienter snabbare efter generell anestesi. 

Metylfenidat beskrivs ibland som ett amfetaminliknande ämne, en beskrivning som inte är helt tillfredsställande. En bättre beskrivning är att det är ett centralstimulerande preparat. Metylfenidat och amfetamin påverkar samma signalsubstanser i hjärnan och har en likartad verkan, men det finns skillnader mellan doserna som användare tar, respektive den kemiska strukturen.

Förskrivningen av preparat innehållande metylfenidat har ökat på senare år. Enligt ett pressmeddelande från Socialstyrelsen den 29 oktober 2012 ökar förskrivningen av preparaten framförallt till vuxna, och de skrivs ofta ut tillsammans med andra narkotikaklassade läkemedel vilket enligt Socialstyrelsens utredare Peter Salmi tycker är anmärkningsvärt. Läkemedlet var tidigare bara godkänt för barn från 6 år, men kunde skrivas ut till vuxna genom så kallad off label-förskrivning. Sedan i juni 2014 är dock medicinen även godkänd för förskrivning till vuxna.

Metylfenidat är narkotikaklassat och ingår i förteckning P II i 1971 års psykotropkonvention och i förteckning II i Sverige.

Historia 
1954 tog läkemedelsföretaget Ciba patent på metylfenidathydroklorid som ett preparat med vars hjälp man kan behandla depressioner, kronisk trötthet, narkolepsi och andra åkommor. I början av 60-talet uppmärksammades det att metylfenidathydroklorid hade önskad effekt på barn som diagnosticerats med ADHD, som då kallades "minimal brain dysfunction", MBD. Ciba gick 1996 samman med Sandoz och bildade företaget Novartis som i dag marknadsför medicinen metylfenidat under namnet Ritalin.

Verkan 
Metylfenidathydroklorid är ett centralstimulerande preparat vars verkan är framförallt dopaminerg. Det minskar impulsivt beteende och har en psykiskt lugnande effekt på personer diagnosticerade med ADHD. Enligt forskning gör metylfenidat det lättare att koncentrera sig, och det är en av anledningarna till att det används för behandling av ADHD och i vissa fall autism. 

Metylfenidat är beroendeframkallande och läkare ombeds att iakttaga största försiktighet vid förskrivning av substansen. Precis som hos antidepressiva substanser och bensodiazepiner finns risk för utsättningssymptom och det kan därför behövs nedtrappning innan man slutar med medicinen, men det är inte medicinskt farligt att sluta direkt.

Biverkningar 
Biverkningarna är liksom hos alla mediciner individuella och patienter kan reagera olika på de olika metylfenidatpreparaten. Skillnaderna förklaras av frisättningskurvorna för respektive preparat men även av det sätt biverkningarna registrerats och hur länge och omfattande preparaten använts. 

Vanliga biverkningar är huvudvärk, nervositet, insomningssvårigheter, muntorrhet, hjärtklappning, humörförändringar och ångest.

Några vanliga biverkningar (1 av 10 användare)

 onormalt håravfall eller håruttunning
 onormal trötthet eller dåsighet
 aptitlöshet
 panikattack
 minskad sexuell lust
 hosta, halsont eller irritation i näsa och hals, andfåddhet eller bröstsmärta
 högt blodtryck, snabb puls (takykardi), kalla händer och fötter
 skakningar eller darrningar, yrsel, okontrollerbara rörelser, nervositetskänsla, hyperaktivitet
 känna sig aggressiv, upphetsad, rastlös, orolig, deprimerad, stressad, irriterad och uppvisa ett onormalt beteende, sömnsvårigheter, trötthet
 ont i magen, diarré, obehagskänsla i magen, matsmältningsbesvär, törst och kräkningar
 kraftig tandgnissling (bruxism)

Några sällsynta biverkningar (1 av 10 000 användare)

 hjärtinfarkt
 självmordsförsök, onormala tankegångar, brist på känslor, upprepade tvångshandlingar, och tvångstankar
 plötslig död
 muskelkramper
 onormal leverfunktion, inklusive leversvikt och koma
 inflammation eller täppning av blodkärl i hjärnan
 känselbortfall i fingrar och tår, stickningar och förändrad färg (från vit till blå, därefter röd) vid kyla (Raynauds fenomen).

Biverkningarna är ofta övergående. Om en patient biter ihop och gnisslar tänderna (i dagligt tal så kallad tjackkäke) är det ett tecken på att dosen är för hög. Att somliga drabbas av biverkningar i högre grad än andra tros bero på att vissa patienter inte dricker tillräckligt med vatten och blir uttorkade när de medicineras. I och med att metylfenidat är ett vätskedrivande medel, behöver man dricka tillräckligt med vatten för att undvika uttorkning och få i sig tillräckligt med natrium, kalium och kalcium genom maten.

Varunamn 
Följande läkemedel som används i Sverige innehåller metylfenidathydroklorid: Concerta, Ritalin, Equasym Depot, Medanef, Medikinet, Metylfenidat och Metylphenidate.

Referenser

Noter 

Psykostimulantia
Sympatomimetiska aminer
Piperidiner
Dopaminåterupptagshämmare
Metylestrar
Acetatestrar
Narkotikaklassade läkemedel