kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
New Orleans Pelicans

New Orleans Pelicans är en amerikansk basketorganisation vars lag är baserat i New Orleans i Louisiana och spelar i National Basketball Association (NBA). Pelicans spelar sina hemmamatcher i Smoothie King Center (tidigare kallad New Orleans Arena).

Laget bildades ursprungligen 1988 som Charlotte Hornets. Efter säsongen 2012/2013 bytte klubben namn från New Orleans Hornets till New Orleans Pelicans. Lagets tidigare namn, dess historia och resultat mellan åren 1988 och 2002 överlämnades till det nya Charlotte Hornets (tidigare Charlotte Bobcats), som började spela under detta namn den 20 maj 2014.

Historia 

Inför säsongen 2002/2003 flyttade klubben till New Orleans.

På grund av skadorna orsakade av orkanen Katrina i augusti 2005 i bland annat Louisiana spelade klubben under säsongen 2005/2006 32 matcher i Ford Center i Oklahoma City, sex matcher i Louisiana State Universitys Pete Maravich uppsamlingsplats, och bara tre av matcherna i New Orleans Arena, i mars 2006. Även säsongen 2006/2007 spelade klubben vissa hemmamatcher borta. På grund av denna splittring av hemmamatcherna så kallades klubben officiellt New Orleans/Oklahoma City Hornets under de två säsongerna.

Säsongen 2007/2008 vann klubben Southwest Division, deras hittills enda divisionsseger, men förlorade i slutspelet redan i andra omgången mot San Antonio Spurs med 3–4 i matcher.

Spelartrupp

Spelargalleri

Referenser

Noter

Externa länkar
Game of Life

Game of Life, Life, Conway's Game of Life, är en cellulär automat där användaren väljer en startuppställning som helt avgör hur simulationen kommer att utvecklas, enligt strikta regler. Utmaningen ligger i att hitta startuppställningar som ger intressanta utvecklingar. Game of Life är ett exempel på hur komplicerade mönster kan uppstå från väldigt enkla regler, ett fenomen som kallas emergens. 

Programmet uppfanns av John Horton Conway 1970.

Regler 
Simuleringen sker på ett tvådimensionellt rutnät. Rutorna (cellerna) kan vara på eller av. Brädets utseende förändras enligt följande regler:

 En cell föds om den har exakt tre grannar. Som grannar räknas direkt intill-liggande rutor horisontellt, lodrätt eller diagonalt. 
 En cell dör om den har färre än två grannar (isolering) eller om den har fler än tre grannar (trängsel).

I övrigt förblir cellen oförändrad. Huruvida en cell skall förändras skall beräknas innan någon cell förändras, man måste med andra ord räkna ut hela brädet innan man går över till nästa tur (generation). Det är därför mycket lämpligt att köra Life på en dator.

Se även 
 Agentbaserad modellering
 Langtons myra

Galleri

Relaterade länkar 
 JavaScript simulering av Game of Life
 Javasimulering av Game of Life

Datavetenskap
John Horton Conway

John Horton Conway, född 26 december 1937 i Liverpool i England, död 11 april 2020 i Princeton i New Jersey, var en brittisk matematiker.

Conway har hyllats bland annat för sin pedagogiska förmåga att förklara komplexa matematiska teorem på ett tydligt och underhållande sätt, för detta fick han Steelepriset 2000.

Han var uppfinnare av Game of Life och upptäckare av de surreella talen.

Conway avled i sviterna av covid-19.

Publikationer i urval

Källor

Engelska matematiker
Födda 1937
Män
Avlidna 2020
Gruppteoretiker
Ledamöter av Royal Society
Personer från Liverpool
Personer som avlidit av covid-19
Mottagare av Steelepriset
Mottagare av Berwickpriset
Ledamöter av American Academy of Arts and Sciences
Matematiker under 1900-talet
Brittiska forskare under 1900-talet
Alumner från Universitetet i Cambridge
Björn Rosengren

Björn Folke Rosengren, född 14 april 1942 i Sofia församling i Stockholm, är en svensk fackföreningsman och socialdemokratisk politiker. Han har bland annat varit ordförande för TCO 1982–1994, landshövding i Norrbottens län 1995–1998 samt näringsminister 1998–2002.

Biografi
Rosengren var ordförande i Sveriges Kommunaltjänstemannaförbund (SKTF) 1976–1982 och i TCO 1982-1994. Han fick gå från TCO på grund av ett besök på porrklubben Tabu fyra år tidigare (Tabuaffären).

Rosengren utsågs till landshövding i Norrbottens län 1995–1998, där han två gånger valdes till "Årets norrbottning" för sina insatser.

Han utsågs till tillförordnad arbetsmarknadsminister, kommunikationsminister, näringsminister och utrikeshandelsminister 1998. När Kommunikationsdepartementet och Arbetsmarknadsdepartementet slogs ihop med Näringsdepartementet år 1998 blev han chef över det nya superdepartementet. Som näringsminister var han fram till 2002 ansvarig för arbetsmarknads-, kommunikations-, närings-, energi-, regionalpolitiska- och IT-frågor. I samband med valet 2002 blev Rosengren riksdagsledamot, men han lämnade riksdagen 21 oktober 2002, efter att en vecka tidigare ha meddelat att han lämnade alla sina politiska uppdrag.

Efter perioden som minister blev han rådgivare åt Stenbecksfären (Kinnevik). Rosengren är därmed en av få svenskar som arbetat på toppnivå inom politiken, fackföreningsrörelsen, statsförvaltningen och näringslivet.

Björn Rosengren är ordförande i Norsk-Svenska handelskammaren med uppdrag att locka norska investerare till Sverige.

Kontroverser 
Björn Rosengren har gjort flera uppmärksammade uttalanden. År 1999, när han var näringsminister, kallade han till exempel Norge för "den sista sovjetstaten". År 2011 kommenterade Rosengren uttalandet att det inte var bra för honom personligen då, men menade samtidigt att det är möjligt att han inte fått uppdraget i Norsk-Svenska handelskammaren utan uttalandet 1999.

Före detta statsministern Göran Persson har uttalat att Björn Rosengren inte är "nyansernas mästare".

Senare karriär 
Idag (2016) arbetar Rosengren som både styrelseordförande och delägare i flera bolag i olika branscher. 

Under våren 2016 publicerades hans bok Mitt i steget, som han skrivit tillsammans med skribenten Johan Hakelius.

Se även 
Arnöbergs herrgård

Referenser

Externa länkar 

Rosengren förlåts

Svenska socialdemokrater
Sveriges näringsministrar
Sveriges kommunikationsministrar
Sveriges infrastrukturministrar
Regeringen Persson
Landshövdingar i Norrbottens län
Sommarvärdar 1998
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Stockholm
Medlemmar av Långarydssläkten
Födda 1942
Levande personer
Män
Wilhelm Ackermann

Wilhelm Ackermann, född 29 mars 1896 i Herscheid, , död 24 december 1962 i Lüdenscheid, var en tysk matematiker och logiker.

Ackermann skrev sin doktorsavhandling under Hilbert 1925. I denna presenterades ett bevis utan induktion för att aritmetiken är motsägelsefri. År 1928 skrev han tillsammans med Hilbert Grundzüge der Theoretischen Logik. År 1956 presenterade Ackermann en alternativ axiomatisering av mängdläran. Han var korresponderande ledamot av Akademie der Wissenschaften zu Göttingen.

Se även
 Ackermanntalen
 Ackermannfunktionen

Externa länkar

Tyska matematiker under 1900-talet
Logiker
Ledamöter av Akademie der Wissenschaften zu Göttingen
Födda 1896
Avlidna 1962
Män
Alumner från Göttingens universitet
Andrew Wiles

Andrew John Wiles, född 11 april 1953 i Cambridge i England, är en brittisk matematiker som är professor vid Princeton University i USA.

Andrew Wiles bestämde sig redan vid 10 års ålder för att bevisa Fermats stora sats, vilket han i juli 1993 tillkännagav att han lyckats med. Han hade då sju års intensivt arbete bakom sig och hade bland annat tagit sig fram till lösningen genom att använda Taniyama–Shimuras sats, som på den tiden kallades "Taniyama–Shimura-Weils förmodan" och av många matematiker ansågs som olöslig. Beviset för Fermats stora sats visade sig dock innehålla ett fel som det tog över ett år att komma till rätta med, men 1995 kunde han publicera Modular elliptic curves and Fermat's Last Theorem där det felfria beviset presenterades. Beviset som Wiles presenterade är väldigt omfattande och kan omöjligen vara samma lösning som Fermat kan ha hänvisat till, detta då Wiles bevis omfattar matematik som inte var känd under Fermats livstid. Ytterst få matematiker har satt sig in i detta otroligt komplicerade bevis. Historien finns beskriven i boken Fermats gåta av Simon Singh. 

Andrew Wiles har tilldelats den belöning som Franska vetenskapsakademin redan 1823 utfäste för problemets lösning. Han har också tilldelats 2016 års Abelpris för beviset av Fermats stora sats. Wiles har också erhållit flera andra utmärkelser.

Asteroiden 9999 Wiles är uppkallad efter honom.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1953
Levande personer
Män
Personer från Cambridge
Brittiska matematiker
Talteoretiker
Matematiker under 1900-talet
Matematiker under 2000-talet
Wolfpristagare i matematik
Mottagare av Royal Medal
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av National Academy of Sciences
Personer verksamma vid Princeton University
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Abelpristagare
Alumner från Oxfords universitet
Lista över subnationella huvudstäder

Lista över subnationella huvudstäder för följande stater: Angola, Argentina, Armenien, Australien, Belarus, Belgien, Belize, Bolivia, Brasilien, Colombia, Danmark, Finland, Frankrike, Indien, Indonesien, Italien, Irland, Japan, Kanada, Kina, Kuba, Mexiko, Nederländerna, Pakistan, Polen, Ryssland, Schweiz, Somalia, Spanien, Sri Lanka, Storbritannien, Sverige, Sydafrika, Thailand, Tjeckien, Tyskland, Ukraina, USA, Vietnam och Österrike.

A

B

C

D

F

I

J

K

M

N

P

R

S

T

U

V

Ö

Se även
Huvudstad
Lista över huvudstäder sorterade efter land
Lista över huvudstäder sorterade efter stad

Subnationella huvudstader
Administrativa indelningar av länder
Portugals Grand Prix

Portugals Grand Prix är en deltävling i formel 1-VM som sedan 2020 körs på Portimao i Portugal. Deltävlingen har tidigare körts på Boavista i Porto, på Monsanto Park i Lissabon samt Circuito do Estoril i Estoril. 

I juli 2020 meddelades det att Portugals Grand Prix skulle komma tillbaka för Formel 1 säsongen 2020 och att loppet skulle köras på Portimao. I mars 2021 meddelades att Portugals Grand Prix även skulle köras 2021 på samma bana.

Vinnare Portugals Grand Prix

Externa länkar 
 
 Circuito do Estoril

Formel 1-grand prix
Portugals Grand Prix
Portugal
Motorsportevenemang i Portugal
Sportevenemang i Portugal
Enhetscirkel

En enhetscirkel är en cirkel i planet med radie 1. Ofta talar man om enhetscirkeln och avser då en enhetscirkel med mittpunkt i origo. 

Av Pythagoras sats följer att enhetscirkeln kan beskrivas i kartesiska koordinater som mängden av punkter (x, y) sådana att x2 + y2 = 1. I polära koordinater blir detta den trigonometriska ettan.

Mer allmänt används enhetscirklar med avseende på olika normer, då en enhetscirkel består av de punkter vars norm är lika med 1.

Omkrets och area
Enhetscirkelns omkrets erhålls genom att sätta radien, r, till 1 i formeln för en cirkels omkrets enligt:

Arean för området som avgränsas av en enhetscirkel erhålls på motsvarande sätt med formeln för en cirkelskivas area:

Koordinatberäkning
För att beräkna de kartesiska koordinaterna (x, y) för en punkt på enhetscirkeln som befinner sig vid vinkeln t mätt från x-axeln kan man använda cosinus och sinus:

Se även 
Enhetssfär
Enhetsskiva
Radian
Trigonometri

Referenser

Externa länkar

GonioLab: Visualisering av enhetscirkeln, trigonometriska och hyperboliska funktioner (Java Web Start)

Trigonometri
1 (tal)
Cirklar
Mexikos Grand Prix

Mexikos Grand Prix är en deltävling i formel 1-VM som körs på Autódromo Hermanos Rodríguez i Mexico City i Mexiko 1963-1970, 1986-1992 och 2015-. Säsongen  kördes ett grand prix utanför mästerskapet. År 2020 ställdes tävlingen in helt på grund av coronavirusutbrottet.

Vinnare Mexikos Grand Prix

Anmärkningar

Referenser

Externa länkar 
 

Formel 1-grand prix
Mexikos Grand Prix
Motorsportevenemang i Mexiko
Demis Roussos

Artemios "Demis" Ventouris-Roussos (grekiska: Αρτέμιος Βεντούρης Ρούσσος), född 15 juni 1946 i Alexandria, död 25 januari 2015 i Aten, var en grekisk sångare, låtskrivare och musiker.
 
Han föddes i Egypten 1946 av grekiska föräldrar. Familjen återflyttade till Grekland 1958 för att slippa oroligheterna kring Suezkrisen. Åren i Egypten påverkade Roussos musik som är starkt influerad av arabisk musik.

Han började sin karriär som kabarésångare. Vid 17 års ålder bildade han sitt första band The Idols och därefter bland annat We Five, Aphrodite's Child (1968) med Vangelis, Loukas Sideras och Agyrilos Koulouris. Aphrodite's Child fick ett flertal hits. När gruppen splittrades påbörjade Roussos sin solokarriär med låten "We Shall Dance" (1971) från albumet Fire and Ice. Hans största framgång i Skandinavien blev albumet Forever and Ever som låg etta på Kvällstoppen i 20 veckor 1974-1975. Albumet toppade likaså den norska albumlistan VG-lista där det låg etta 28 veckor. Titelspåret som också släpptes som singel tillhör hans mest välbekanta. Många låtar spelades in på flera språk, vilket bidrog till framgång i länder som Tyskland, Spanien och dessutom i latinamerikanska länder.

Början av 1980-talet var inte framgångsrik för Roussos. I slutet av årtiondet fick han några hits med "Le Grec", "Time" och "Voice and Vision". 1985 befann sig Roussos ombord på TWA flight 847 som kapades av terrorister och han hölls fången i Beirut i fem dagar. Dramat slutade utan fara för Roussos liv.

Roussos avled 25 januari 2015 på Ygeia Hospital i Aten av magsäckscancer, bukspottkörtelcancer och levercancer. Han begravdes 30 januari samma år på Första kyrkogården i Aten, många grekiska politikers och kulturpersonligheters gravplats.

Diskografi 

Studioalbum

 1971 – Fire and Ice
 1971 – On the Greek Side of My Mind
 1973 – Forever and Ever
 1974 – Auf Wiedersehn
 1974 – My Only Fascination
 1975 – Souvenirs
 1976 – Die Nacht und der Wein
 1976 – Kyrila – Insel der Träume
 1976 – Happy to Be...
 1977 – Ainsi soit-il
 1977 – The Demis Roussos Magic
 1978 – Demis Roussos
 1979 – Universum
 1980 – Man of the World
 1982 – Attitudes
 1982 – Demis
 1984 – Reflection
 1986 – Senza Tempo
 1986 – Greater Love
 1988 – Time
 1988 – Le Grec
 1989 – Voice and Vision
 1993 – Insight
 1995 – Demis Roussos in Holland
 1995 – Immortel
 1996 – Serenade
 1997 – Mon île
 2000 – Auf meinen Wegen
 2009 – Demis

Livealbum

 1980 – Roussos Live!
 1999 – Double Live
 2006 – Live in Brazil
 2015 – Live

Samlingsalbum

 1973 – Greatest Hits
 1975 – Golden Hits

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar

Demis Roussos
Allomfattande sida om Demis Roussos

Grekiska sångare
Personer i Grekland under 1900-talet
Personer från Alexandria
Födda 1946
Avlidna 2015
Män
Progressiv rock-sångare
The Nashville Teens

The Nashville Teens, brittisk rock och british invasion-grupp bildad 1962 i Surrey, England. Originalmedlammarna var Art Sharp och Ray Phillips (sång), John Hawken (piano), Pete Shannon (basgitarr), Michael Dunford (gitarr) och Roger Groom (trummor). De hade skivkontrakt på Decca.

Gruppen är mest känd för låten "Tobacco Road" från 1964. Det var gruppens debutsingel och den nådde sjätte plats på UK Singles Chart och #14 på Billboard Hot 100 i USA. Den var skriven av John D. Loudermilk. Även nästa singel "Google Eye" skrevs av Loudermilk och blev en mindre brittisk hit. De lyckades dock inte hålla populariteten vid liv och efter singlarna "Find My Way Back Home" och "This Little Bird" som båda kort nådde Topp 40-placering i England var tiden på listorna förbi. Gruppen upplöstes 1973. Ray Phillips har dock som enda originalmedlem uppträtt under gruppnamnet sedan 1980.

Bandmedlemmar
Nuvarande medlemmar
Ray Phillips (född Ramon John Phillips 16 januari 1939 i Cardiff, Wales) – sång, basgitarr (1962–73; 1980–)
Ken Osborn – gitarr (?–)
Colin Pattenden – bas, sång (?–)
Simon Spratley – keyboard (?–)
Adrian Metcalfe – trummor (1980–)

Tidigare medlemmar
Derek Gentle – sång (1962) (död 1963)
Arthur Sharp (född Arthur Sharp 26 maj 1941 i Woking, Surrey, England) – gitarr, sång (1962–1972)
Trevor Williams – sång, basgitarr (1972–1973)
Terry Crowe (född Terence Crowe 1941 i Woking, Surrey, död) – sång (1963)
Mick Dunford (född Michael Dunford 8 juli 1944 i Addlestone, Surrey, död 20 november 2012 i Surrey) – gitarr (1962–1963)
John Allen (född John Samuel Allen 23 april 1945 i St Albans, Hertfordshire, England) – gitarr (1963–1969)
Len Tuckey – gitarr (1969–1973)
Peter Agate – gitarr (1980–?)
Pete Shannon Harris (född 23 augusti 1941 i Antrim, Nordirland) – basgitarr, gitarr (1962–1966)
Neil Korner – basgitarr (1966–1969)
Roger Dean – basgitarr (1969–1973)
Len Surtees – basgitarr (1980–?)
John Hawken – keyboard (1962–1968)
Dave Maine – trummor (1962)
Roger Groome – trummor (1962–1963, 1966–1973)
Barry Jenkins – trummor (1963–1966)

Diskografi (urval)
Studioalbum

Samlingsalbum

Tobacco Road (2000)

Singlar (topp 100 på UK Singles Chart)
"Tobacco Road" / "I Like It Like That" (1964) (#6)
"Google Eye" / "T.N.T." (1964) (#10)
"Find My Way Back Home" / "Devil In Law" (1965) (#34)
"The Little Bird" / "Whatcha Gonna Do" (1965) (#38)
"The Hard Way" / "Upside Down" (1966) (#45)

Källor

Officiell webbplats
The Nashville Teens på allmusic
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1962
William Holden

William Holden, ursprungligen William Franklin Beedle, Jr., född 17 april 1918 i O'Fallon i Illinois, död 12 november 1981 i Santa Barbara i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Holden erhöll en Oscar för bästa manliga huvudroll för sin roll i Fångläger nr 17 (1953). Han spelade huvudroller i flera Hollywood-filmer, däribland Sunset Boulevard (1950), Sabrina (1954), Skimrande dagar (1955), Utflykt i det gröna (1955), Bron över floden Kwai (1957), Det vilda gänget (1969) och Network (1976). Holden placerade sig som nummer 25 på American Film Institutes lista över de 25 största manliga stjärnorna i amerikansk filmhistoria.

Biografi 
William Holden kom från en familj som hade gjort en förmögenhet inom kemikalieindustrin. Medan han studerade vid Pasadena Junior College i Kalifornien började han på fritiden att ägna sig åt teater och upptäcktes av en talangscout, varpå han fick teckna ett filmkontrakt.

Till början hade han endast statistroller, men 1939 fick han sitt stora genombrott i Golden Boy. Holden, som hade ett prydligt och välvårdat utseende, fick först roller av helyllekaraktär. Sedan han återvänt från andra världskriget, där han tjänstgjort som löjtnant inom armén, fick han mer hårdföra roller, bland annat som psykopatisk mördare i Stormnatten (1948). Han medverkade i ett 70-tal filmer mellan 1939 och 1981, och belönades med en Oscar för sin roll i filmen Fångläger nr 17 (Stalag 17, 1953).

Holden var gift med skådespelaren Brenda Marshall mellan 1941 och 1971. Han tillbringade långa tider i Fjärran Östern samt var delägare i Mount Kenya Safari Club. Han ägnade mycket tid åt arbete för de vilda djurens bevarande i Afrika och grundade William Holden Wildlife Foundation. 

Holden avled 1981, till följd av en huvudskada som han ådrog sig, då han i berusat tillstånd slog huvudet i en bordskant. Från 1974 och till sin död 1981 levde Holden tillsammans med skådespelaren Stefanie Powers.

Asteroiden 9340 Williamholden är uppkallad efter honom.

Filmografi i urval 

 (ej krediterad)

I populärkulturen  
 Huvudpersonen Holden Caulfield i romanen Räddaren i nöden från 1951 av J.D Salinger har fått sitt namn efter William Holden.
 Suzanne Vega har uppgett i en tv-intervju att det var William Holden som hon läste om på Tom's Diner. Denna händelse tog hon sedan med i texten till låten "Tom's Diner".

Referenser

Externa länkar 

 
 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Oscar för bästa manliga huvudroll
Personer från St. Clair County, Illinois
Födda 1918
Avlidna 1981
Män
Komorisk franc

Komorisk franc (FC Shikomor franc) är den valuta som används i Komorerna utanför Afrikas östra kust. Valutakoden är KMF. 1 Franc = 100 centimes. Valutan infördes 1981 och ersatte den fransk francen.

Valutan har en fast växelkurs sedan den 19 november 1999 till kursen 0,002 EUR (euro), det vill säga 1000 KMF = 2 EUR och 1 EUR = 491,97 KMF.

Användning 
Valutan ges ut av Banque Centrale des Comores - BCC som grundades 1961 och har huvudkontoret i Moroni.

Valörer 
 mynt: 2, 5, 10, 25, 50 och 100 francs
 underenhet: används ej, tidigare centimes
 sedlar: 500, 1000, 2000, 5000 och 10.000 KMF

Externa länkar 
 Centralbanken BCC
 KMF sedlar

Afrikanska valutor
Komorernas ekonomi
W.C. Handy

William Christopher (W.C.) Handy, född 16 november 1873 i Florence i Alabama, död 28 mars 1958 i New York i New York, var en amerikansk kornettist, sångare och blueskompositör, känd som the Father of the Blues.

Biografi 
Handy spelade som ung med the Bessemer Brass Band, men framträdde också som sångare, bland annat med en vokalkvartett vid den stora utställningen i Chicago 1893. 1896-1903 ingick han i orkestern Mahara's Minstrels där han var kornettsolist och sedermera även musikalisk ledare. Parallellt med detta bedrev han också formella musikstudier. Han ledde därefter egna orkestrar, framför allt i sydstaterna, och påbörjade sin framgångsrika karriär som kompositör (se nedan).

1918 slog sig Handy ner i New York där han tillsammans med kollegan Harry H. Pace startade ett musikförlag (samt 1921-23 ett därtill kopplat skivbolag, Black Swan), något som kom att bli hans huvudsakliga verksamhet sedan en ögonsjukdom gjort honom blind i början av 1920-talet. Han fortsatte dock att även göra sporadiska framträdanden som musiker och orkesterledare fram till dess att han 1943 delvis invalidiserades efter ett fall ned på spåret i New Yorks tunnelbana.

Kompositioner 
Handy var upphovsman till en lång rad klassiska bluesnummer som Memphis Blues (1912), St. Louis Blues (1914), Yellow Dog Blues, Beale Street Blues med flera. Det är dock i flera fall oklart i vilken utsträckning dessa nummer är Handys helt egna verk eller snarare nedteckningar eller bearbetningar av traditionella bluesmelodier.

Skivinspelningar 
Sedan skivbolaget Victor 1917 fått en stor försäljningsframgång med Original Dixieland Jazz Band skrev konkurrenten Columbia som ett motdrag samma år kontrakt med Handy, vilken gjorde ett tiotal inspelningar för bolaget. Hans orkester lät vid denna tid dock mer som en marschorkester än ett jazzband. Senare gjorde Handy även skivinspelningar för Lyratone (1919), Paramount (1922; även utgivna på Handys eget märke Black Swan) och Okeh (1923). 1938 gjorde han också ett antal dokumenterande inspelningar för Library of Congress i Washington där han sjöng till eget gitarrackompanjemang.

Källor 
 John Chilton: Who's who of jazz (reviderad upplaga, London 1989)
 Brian Rust: Jazz Records 1897-1942 (5:e upplagan, Chigwell 1983)

Noter 

Amerikanska bluesmusiker
Amerikanska jazzmusiker
Amerikanska kompositörer
Personer från Florence, Alabama
Musiker från Alabama
Musiker från Memphis
Födda 1873
Avlidna 1958
Män
Zsolt Baumgartner

Zsolt Baumgartner, född 1 januari 1981 i Debrecen, är en ungersk racerförare. Baumgartner är den första och enda F1 föraren från Ungern.

Racingkarriär
Baumgartner debuterade i formel 1 säsongen  och körde två lopp för Jordan. Säsongen därpå fick han köra för Minardi eftersom han tog med ett gäng sponsorer till stallet. Han tog en poäng i USA:s Grand Prix 2004, den första för Minardi sedan Australiens Grand Prix 2002.

Efter F1 blev Baumgartner test och reservförare för Minardi Team USA i Champ Car säsongen 2007.

Säsongen 2008 var Baumgartner testförare i Superleague Formula för Tottenham Hotspur F.C. stallet.

F1-karriär

|}

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Födda 1981
Ungerska racerförare
Ungerska Formel 1-förare
Jordan F1-förare
Minardi F1-förare
Formel 3000-förare
Tyska F3-mästerskapsförare
Män
Levande personer
Personer från Debrecen