kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ringenäs skjutfält

Ringenäs skjutfält, är ett militärt skjutfält norr om Halmstad i Halland, beläget vid kusten strax söder om Villshärad. Skjutfältet används bland annat av Luftvärnsregementet (Lv 6) i Halmstad.

Händelser
30 januari 2003: En officer skadades i handen vid en sprängolycka i samband med övningar på Ringenäs skjutfält i Halmstad. Officeren som tillhörde Lv 6, var vid medvetande efter olyckan och fördes till länssjukhus. Det hände i samband med apteringen av en laddning sprängdeg som var placerad på marken.
15 mars 1986: Ett flygplan av typen Mitsubishi Mu-2B från Nyge Aero som bogserar ett skjutmål över skjutfältet skjuts ned av misstag. Båda piloterna förolyckas.

Externa länkar
Karta över Ringenäs skjutfält (Försvarsmakten)

Svenska militära övningsfält
Halmstads kommun
Skogstibble skjutfält

Skogstibble skjutfält är ett militärt övnings- och skjutfält som ligger 25 kilometer sydväst om Uppsala i Uppsala län.

Historik
Marken till skjutfältet överläts 1970 av Uppsala kommun, då staden önskade att utbildning i skjutning med skarp ammunition, samt min- och sprängtjänst upphörde vid Hågadalens skjutfält. Fältet motsvarade inledningsvis en yta på 700 ha, men har senare utökats till 936 hektar. Skjutfältet används av bland annat Ledningsregementet (LedR). Förslag har väckts på att avveckla Skogstibble skjutfält, då det anses finnas för många militära fält i mälardalsområdet. Den 1 januari 2007 upphörde skarpskjutning på fältet, då det klassades som ett övningsfält. Fältet fortsätta vara militärt övningsfält och användes främst som grupperingsområde för förband från Ledningsregementet i Enköping. Från hösten 2022 klassas fältet åter som ett skjutfält, då skjutning med skarp, finkalibrig ammunition åter blir tillåten.

Referenser

Noter

Externa länkar
Skjutfält och avlysningar

Svenska militära övningsfält
Uppsala kommun
Filsystem

Ett filsystem är ett sätt att ordna ett lagringsutrymme (till exempel en hårddisk) i hanterbara enheter, filer, som oftast är ordnade i en katalogstruktur.

Några olika filsystem

Diskfilsystem 
 Apple File System ("APFS") – utvecklat av Apple för Mac OS, IOS, iPadOS, tvOS och watchOS
 ext2 – designat för Linux
 ext3 – journalförande vidareutvecklad version av ext2
 ext4 – vidareutvecklad version av ext3
 FAT – används i MS-DOS och Microsoft Windows. Finns i flera varianter, exempelvis FAT12, FAT16 och FAT32
 FFS – standardfilsystem i BSD Unix och AmigaOS
 HAMMER – används av DragonFly BSD
 HFS och HFS+ – används i Mac OS Classic, Mac OS och Mac OS X Server
 HPFS – används i OS/2, kan användas i Windows NT 3.x och 4
 JFS – används i AIX, Linux, eComStation och OS/2
 minix – filsystem som används i Minix
 NTFS – används på Windows NT, Windows 2000, Windows XP, Windows Server 2003, Windows Server 2008, Windows Server 2008 R2, Windows Vista och Windows 7, Windows 8, Windows 10
 ReFS Resilent File System - Utvecklat av Microsoft för att användas under Windows 8
 ReiserFS – journalförande filsystem som används i Linux
 SFS – journalförande filsystem till AmigaOS
 UFS – filsystem för UNIX, används på BSD-system
 WinFS – för framtida användning på Windows-system
 XFS – används på SGI IRIX och GNU/Linux
 ZFS – 128-bitars filsystem som används på operativsystemet Solaris, och kan användas i Mac OS X Server 10.6

Nätverksfilsystem 
 AFS
 Coda
 NFS
 SMB/CIFS

Speciella filsystem 
 AS-HU – Läsa på papper samtidigt som på dator
 CDFS – läsa och skriva på CD-skivor
 devfs – kommunikation mellan kärna och userland i vissa operativsystem
 MVFS – ett specialfilsystem som används för att komma åt filer som ligger i versionshanteringssystemet ClearCase
 procfs – information om status på körande processer i vissa operativsystem

Se även 
I/O

Källor 

Filsystem
Horssjöns skjutfält

Horssjöns skjutfält är ett militärt skjutfält som ligger två mil norr om Molkom, Karlstads kommun, Värmlands län.

Historik
Bakgrunden till att skjutfältet anordnades var att Värmlands regementes skjutfält, Örnäs skjutfält, ansågs inte var tillräckligt för att utbilda en infanteribrigad. År 1975 inleddes en planering om anskaffning av ett nytt skjutfältet. I september 1976 föreslog chefen för armén att ett nytt övnings- och skjutfält skulle anordnas i ett område cirka 15 km norr om Molkom och cirka 50 km norr om Karlstad. År 1979 köptes 3000 ha mark från Billerudkoncernen, år 1980 köptes 150 ha mark från Stiftsnämnden samt 640 ha från privata markägare och 1981 ytterligare 36 ha från Stora skog. Åren 1981–1993 uppfördes Ringsvägen, rälsmålsbana, handgranatsbana, samt lägerområdet med förläggningsplatser, expeditionsbyggnad, sanitetshus. Den 25 april 1985 invigdes skjutfältet och kom att användas parallellt med Örnäs skjutfält fram till 1989, då Örnäs skjutfält stängdes.

Åren 1989–1993 uppfördes befälsförläggningen i tre etapper, där matsalsdelen uppfördes i den sista etappen. Därmed var skjutfältet med dess lägerplats utbyggd i så pass stor omfattning för att klara grundutbildning samt repetitionsutbildning till Värmlands regemente och Värmlandsbrigaden. Fram till sommaren 2000 förvaltades skjutfältet av Värmlands regemente. Åren 2000–2005 av Artilleriregementet och från 2006 förvaltas skjutfältet av Skaraborgs regemente.

Verksamhet
Skjutfältet användes fram till 2000 av Värmlands regemente för infanteristrid. Bergslagens artilleriregemente (senare Artilleriregementet) övade även sitt närskydd på fältet fram till 2005, då Artilleriregementet flyttade till Boden. Skjutfältet nyttjas sedan 2006 främst av Örebro-Värmlandsgruppen men även förband från Karlsborgs garnison och Skövde garnison, Försvarsmaktens telekommunikations- och informationssystemförband i Örebro och Flygbasjägarskolan i Ronneby nyttjar fältet i sin övningsverksamhet. Polisen, Bilkåren och Frivilliga automobilkårernas riksförbund är även användare av skjutfältet för olika kurs- och utbildningsverksamheter.

Horssjöns läger
Vid infarten till skjutfältets västra del ligger Horssjöns läger. Lägret, som ligger cirka 2 km utanför skjutfältet, omfattar en skjutfältsexpedition, en verkstads- och drivmedelsanläggning, befälsförläggning med cirka 20 rum, ett sanitets- och skolhus, samt färdigställda tältplatser för en övningsbataljon, två större motorområden på cirka  kvadratmeter, samt ett parkeringsområde för civila och militära fordon. Lägret motsvarar dock inte samma typ som till exempel lägret vid Villingsbergs skjutfält eller Kosta skjutfält, då det bland annat saknar en militärrestaurang med köksdel samt förläggningsbyggnader.

Galleri

Se även
Villingsbergs skjutfält
Örnäs skjutfält

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

 Skaraborgs regementes skjutfält och avlysningar

Svenska militära övningsfält
Karlstads kommun
Mälareparken

Ej att förväxla med Mälarparken i Västerås.

Mälareparken är en park i Södertälje.

Mälareparken är belägen invid Mälaren på den östra sidan om Södertälje kanal. På kanalens andra sida ligger Snäckviken, med Astra Zenecas anläggningar.

I Mälareparken finns en bangolfbana som drivs av Södertälje Bangolfklubb. Parken har även varit utgångspunkt för ett antal evenemang, såsom drakbåtsrodd och orienteringstävlingar.

Under sommaren håller Friskis&Svettis Södertälje i gratis träning i parken.

Samhällsbyggnadskontoret i Södertälje kommun har utrett möjligheten att även bygga bostäder i Mälareparken.

Referenser 

Södertälje kommun 
Parker i Sverige
Järva skjutfält

Järva skjutfält var ett militärt övningsfält på Järvafältet norr om Stockholm i Uppland.

Historik
År 1905 beslöts av riksdagen att Stockholms garnison skulle förvärva gårdarna på Järvafältet för att anlägga där ett stort övningsområde och flytta sin verksamhet från Gärdet dit. År 1907 var övningsfältet etablerat, när det var som störst omfattade det 5000 hektar.
 
Skjutfältet användes bland annat av Svea artilleriregemente, Svea ingenjörregemente och Svea livgarde. I början fick Svea livgardes soldater ta sig från kasernerna på Linnégatan i centrala Stockholm till övningsområdena vid Järva. År 1946 flyttade dock Svea livgarde ut till kasernerna vid Ulriksdal och Svea artilleriregemente till Rissne och fick således närmare. År 1963 flyttade Svea artilleriregemente till Linköpings garnison. År 1970 flyttade Svea livgarde ut till Kungsängens garnison och Svea ingenjörregemente till Almnäs garnison. Därmed lämnade militären även skjutfältet. En minnessten påminner om militärtiden på Järvafältet. Den bär inskriptionen: ”Krigsmaktens i Stockholmsområdet garnisonerade förband övades här 1905–1970”.

Svea livgarde hade dock fram till mitten av 1990-talet ett kompani stationerat i Järvafältets södra del, 21:a kompaniet som bland annat bevakade och utförde serviceåtgärder åt Östra Värnpliktskontoret (VKÖ). Detta kompani kunde ses övningsskjuta och genomföra övningar, bland annat soldatprov, på Järvafältet långt efter att övriga förband lämnat området. Svea livgardes 21:a kompani lämnade dock området i samband med att VKÖ blev en civil myndighet (Pliktverket) och flyttade till Näsbypark i mitten av 1990-talet.

Järva skjutbanor
Även om försvaret lämnat Järva som skjutfält, kvarstod Järva skjutbanor som skjutplats till Svea livgarde, Livgardets dragoner och senare Livgardet. Dock så beslutades i april 2001 att Järva skjutbanor skulle läggas ner den 30 juni 2002. Istället flyttades verksamheten till Sofierobanorna och Stålboda på Kungsängens övnings- och skjutfält.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Svenska militära övningsfält
Järvafältet
Veckholms skjutfält

Veckholms skjutfält är ett militärt skjutfält beläget cirka 30 km sydost om Enköping invid Mälaren och ligger i sin helhet inom Enköpings kommun.

Historik
Skjutfältet tillhörde ursprungligen Göta livgarde (P 1) men övergick vid dess nedläggning 1980 till Upplands regemente (S 1). Från 2007 förvaltas skjutfältet Ledningsregementet (LedR) i Enköping. Skjutfältets riskområde sträcker sig ut i Mälaren.

Geografi
Skjutfält omfattar drygt 1.547 hektar, varav 1.256 hektar vatten ut över Norra Björkfjärden.

Verksamhet
Skjutfältet har genom åren använts som grupperingsterräng för delar av förband ingående i större övningar samt för mindre och enklare skjututbildningar. Skjutfältet har använts av förband ur Göta livgarde (P 1), Svea livgarde (I 1), Upplands regemente (S 1), Pansartruppernas kadett- och aspirantskola (PKAS), Livgardets dragoner, Livgardet och Ledningsregementet men även av hemvärnet och övriga frivilligorganisationer.

Se även
Enköpings garnison
Kungsängens garnison

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 Avlysningar för Ledningsregementets skjutfält

Svenska militära övningsfält
Enköpings kommun
Agnès Sorel

Agnès Sorel, född omkring år 1421 i Fromenteau (kommun Yzeures-sur-Creuse), död 9 februari 1450 i Le Mesnil-sous-Jumièges, var en fransk adelsdam, Karl VII:s mätress. Hon räknas som den första mätressen, det vill säga officiella älskarinnan, i Frankrikes historia.

Biografi 

Agnès Sorel härstammade från en adelsfamilj i Touraine och var dotter till militären Jean Sorel, herre av Coudon, och Catherine de Maignelais. Hon kom till det franska hovet omkring år 1440 som hovdam hos drottningens svägerska Isabella av Anjou. 

Hon är från år 1444 bekräftad som Karl VII:s mätress. Hon fick snart en framskjuten ställning som kungens erkända mätress, vilket var ett nytt fenomen; hon var inte den första älskarinnan till en fransk monark, men hon var den första som öppet erkändes vid hovet och därmed intog en officiell ställning som en så kallad mätress. Agnès Sorel beskrivs inte bara som en stor skönhet utan också som en intelligens utöver genomsnittet. 

Karl VII gav henne många gåvor, vilket väckte kritik, bland annat diamanter för stora summor. Hon erhöll även stora godsdomäner, bland annat slottet Beauté, efter vilket hon fick titeln Dame de Beauté. Vid hovet ska hon ha ställt drottningen i skuggan, blivit en social centralgestalt och en modeikon som kund till Jacques Cœur; hon bar bland annat djupa urringningar och de höga frisyrer och hårklädslar, kallade hennin, som kritiserades mycket av kyrkan. 

Agnès Sorel utövade ett stort inflytande över Karl VII och ska ha gjort sig märkbar även inom hans politik, även om det är oklart exakt vilka av monarkens handlingar som var influerade av hennes råd. Hon använde sig även av sitt inflytande vid utnämningar. Sorel motarbetades starkt av tronföljaren. Vid ett tillfälle jagade tronföljaren henne ända fram till kungens säng, en incident som ledde till att kungen förvisade kronprinsen från hovet.       

Agnès Sorel fick fyra döttrar med kungen. Vid hennes plötsliga död 1450 cirkulerade rykten om att hon skulle ha blivit förgiftad, bland annat för att dödsförloppet gick mycket snabbt. En undersökning av hennes kvarlevor 2004 visade på en förekomst av stora halter kvicksilver av den mängd som kunde förväntas vid en förgiftning. Som de huvudsakliga misstänkta utpekas kronprinsen, kungens nästa mätress samt Sorels läkare, som hade en andel i hennes testamente.

Referenser 

Personer i Frankrike under 1400-talet
Födda 1421
Avlidna 1450
Franska mätresser
Kvinnor
Franska hovdamer
Fransk adel
Ung och grön

Ung och grön är en svensk TV-film från 1960 i regi av Josef Halfen.

Handling 
Timothy Dawes (Lasse Lönndahl) och Jane Raeburn (Mona Malm) är två ungdomar som precis tagit studenten. Nu ska de i denna musikaliska vandring ge sig ut i livet.

Rollista i alfabetisk ordning
 Erik "Bullen" Berglund 		
 Axel Düberg – polisen Lancelot Boots
 John Elfström – Timothys far/Gus Williams/Clamsbury Williams
 Elisaveta – Troppo
 Barbro Hiort af Ornäs – Lady Raeburn
 Heinz Hopf – Fern / Nigel Danvers
 Ingvar Kjellson – Inspektör/nattklubbsföreståndare
 Lars Lönndahl – Timothy Dawes
 Mona Malm – Jane Raeburn
 Curt Masreliez – Fosdyke, attaché/Ambrose Gussett
 Isa Quensel – Timothys mor
 Ulla Sjöblom – Heloise/Asphinxia
 Meg Westergren – tant Prue/Clarice

Referenser 

Svenska TV-filmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer 1960
Filmer från Sveriges Television
Bangor

Bangor är en stad och community i Gwynedd i norra Wales. Den är en av de minsta städerna med status som city i Storbritannien. Av de omkring  invånarna är omkring en tredjedel studenter vid Bangor University.

Staden växte upp omkring en katedral som grundlades av St. Deiniol tidigt under 500-talet. Namnet Bangor kommer från ett kymriskt ord för ett område; troligtvis hänvisar det till området katedralen låg på. Den nuvarande katedralen är byggd mycket senare och har blivit förändrad många gånger. Bangors stift är ett av de äldsta i Storbritannien.

Bangor var värdort för den nationella eisteddfoden år 1890, 1902, 1915, 1931, 1940, 1943, 1971 och 2005 samt ett inofficiellt eisteddfodarrangemang år 1874. Nattklubbar i Bangor är Time, Academi (studentkårens bar), the Octagon och Bliss. Bangors vänort är Soest i Tyskland. 

Staden har en pir som är den näst längsta i Wales och också den 9:e längsta bland de brittiska öarna med sina 472 meter. Piren kallas Garth Pier och förstördes nästan år 1974 under de fattiga förhållandena som rådde under tiden. Lokalbefolkningen lyckades dock rädda den och den blev en av de tre bäst bevarade pirerna under denna tiden. Reparationer och upprustningar påbörjades år 1982 och avslutades inte förrän 1988.

Bangor har ett framgångsrikt fotbollslag, Bangor City FC som deltar i den nationella walesiska ligan. Bangor City har vunnit flera turneringar och mästerskap och har representerat Wales i europeiska tävlingar.

Källor

Externa länkar
 
 Historia från BBC

Orter i Gwynedd
Communities i Gwynedd
Frasses musikmuseum

Frasses musikmuseum var ett museum över mekaniska musikinstrument, fonografer, speldosor, positiv med mera i Simrishamn. Museet skapades av John Fransson, tidigare fiskhandlare i Simrishamn. Museet öppnades 1981 och stängdes 2006. År 2014 återuppstod museet genom att samlingarna flyttades till Autoseum i Simrishamn.

Samtliga föremål tillhör Stiftelsen Frasses och Mariannes Musikmuseum. Styrelseordförande i Stiftelsen är Uno Levinsson, Simrishamn.

Historia
John Fransson som allmänt kallades Frasse, började samla trattgrammofoner 1959 och under fem mycket intensiva år la han grunden till sin imponerande samling.

1964 läste Frasse för första gången om Thomas Alva Edison och blev så fascinerad av denna man att han inledde studier om Edison och ett intensivt samlande av Edison-fonografer. Samlingen har lockat många amerikanska besökare till museet.

Museet öppnade han tillsammans med sin livskamrat Marianne 1981, i den gemensamma bostaden på Peder Mörcks väg i Simrishamn. Förutom grammofoner och fonografer tillkom även många andra musikmaskiner som t.ex. speldosor och välljudande positiv som Frasse och Marianne då och då drog ut och uppträdde med på gator och torg.

Museet var öppet fram till 2006. John Fransson avled på julafton 2009. Hans sambo Marianne Nilsson avled 2012. Paret är begravda på Smedstorps kyrkogård.

Lagom till påsk 2014 återinvigdes Frasses och Mariannes Musikmuseum på Sveriges bil och motormuseum Autoseum i Simrishamn. Det "nya" Frasses musikmuseum har formgivits av Michael Löfström.

Vidare läsning

Referenser

Externa länkar
 Webbplats Autoseum/Frasses Musikmuseum

Teknikmuseer i Sverige
Museer i Skåne län
Alfabetsvisan

Alfabetsvisan är en populär sångmetod för framför allt barn att lära sig det latinska alfabetet. Den är vanlig i de engelskspråkiga delarna av världen, men finns även med text på tyska. På svenska finns också texter, men Alfabetsvisan är inte lika känd i de svensktalande delarna av världen.

Under 1800-talet var lärande genom ramsor, rim och sånger vanligt i pedagogiken. Den engelskspråkiga "Alphabet Song" publicerades första gången i USA den 4 februari 1834. Melodin till Alfabetsvisan är oftast den franska 1700-talsvisan "Ah, vous dirai-je, Maman", mest känd som melodin till Blinka lilla stjärna. Alfabetsvisan kan även sjungas på samma melodi som Broder Jakob.

Publicerad i
Barnens svenska sångbok, 1999, under rubriken "Sånger för småfolk".

Referenser

Noter

Referenser

Barnvisor
Verk 1834
Bangor, Nordirland

Bangor (, , ) är en stad i grevskapet Down i Nordirland. Staden ligger i distriktet Ards and North Down på den södra sidan av Belfast Lough, cirka 18,5 kilometer nordost om centrala Belfast. Tätorten (settlement) hade 61 011 invånare vid folkräkningen år 2011.

Referenser

Externa länkar 

 
Orter i Down
Kulturåret 1834



Händelser
Okänt datum - Den andra stora teaterstrejken, Det andra Torsslowska grälet på Dramaten.

Nya verk
 Barnvisan Alfabetsvisan (Alphabet song) av C. Bradlee.
 Claude Gueux av Victor Hugo
 En vinter i Hernösand av Wilhelmina Stålberg
 Littérature et philosophie mêlées av Victor Hugo
 Johan Olof Wallin skapar diktverket Dödens engel.
 Presidentens döttrar av Fredrika Bremer
 Pompejis sista dagar (The last days of Pompeii, svensk översättning 1835) av Edward Bulwer-Lytton, 1:e baron Lytton

Födda
 1 januari
 Lorentz Dietrichson (död 1917), norsk konsthistoriker och författare.
 Ludovic Halévy (död 1908), fransk librettist och dramatiker.
 23 januari – Alexandru Odobescu (död 1895), rumänsk arkeolog, historiker, författare och politiker.
 13 februari – Alfred Wahlberg (död 1906), svensk målare.
 1 mars – Hildegard Werner (död 1911), svensk dirigent.
 6 mars – George du Maurier (död 1896), brittisk tecknare och författare.
 2 april – Frédéric Bartholdi (död 1904), fransk skulptör. 
 24 mars – William Morris (död 1896), brittisk konstnär, formgivare och författare.
 23 maj – Carl Bloch (död 1890), dansk målare.
 14 juli – James McNeill Whistler (död 1903), amerikansk-brittisk målare och grafiker. 
 19 juli – Edgar Degas (död 1917), fransk konstnär och skulptör.
 25 september - Louis Douzette (död 1924), tysk landskapsmålare.
 10 oktober – Aleksis Kivi (död 1872), finländsk författare.
 okänt datum – Anselm Baker (död 1885), engelsk munk och konstnär.

Avlidna
 24 juni – Thomas Christopher Bruun (född 1750), dansk filolog och författare.
 25 juli – Samuel Taylor Coleridge (född 1772), brittisk författare.
 okänt datum – Giovanna Bassi (född 1762), italiensk ballerina.
Paul Scofield

David Paul Scofield, född 21 januari 1922 i Birmingham, West Midlands, död 19 mars 2008 i Balcombe, West Sussex, var en brittisk skådespelare. 

Scofield föddes i Birmingham men växte upp i Hurstpierpoint i West Sussex. Han inledde sin karriär på teaterscenen vid fjorton års ålder och blev snart jämförd med Laurence Olivier. Scofield, en framstående, introspektiv skådespelare, var främst teaterskådespelare och medverkade endast i några få filmer. 1967 vann han en Oscar med En man för alla tider för bästa manliga huvudroll i rollen som Sir Thomas More.

Filmografi (urval)
1955 - Äventyraren från Aragonien
1964 - Tåget
1967 - En man för alla tider
1970 - King Lear
1973 - Scorpio
1973 - Balansgång
1985 - Anna Karenina
1989 - Henrik V
1990 - Hamlet

1994 - Quiz Show

Externa länkar
 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Oscar för bästa manliga huvudroll
Födda 1922
Avlidna 2008
Män
Röd djungelhöna

Röd djungelhöna (Gallus gallus) är en art av fasanfåglar från vilken tamhönsen härstammar. Ett äldre namn på fågeln är bankiva-höna.

Kännetecken 
Arten uppvisar kraftig könsdimorfism. Tuppen har en tydlig röd kam på hjässan och är rödgul över stjärtroten och även från huvudet ned på de långa, nedhängande fjädrarna i nacken. Dess svarta vingar täcks av kastanjebruna och grönglänsande fjädrar. Stjärten och bröstet skimrar i grönsvart. Hönan är mindre och har på huvudet endast antydan till kammar. På huvudet och nacken är hon rödgul och långspräcklig av svart. Ryggen är rödbrun och baksidan brunröd med gula strimmor.

Utbredning och levnadssätt 
Den röda djungelhönan lever i de täta skogarna från Indien till Java. Fågeln är ganska talrik i sitt utbredningsområde men svår att observera. De är skygga och gömmer sig i ogenomträngliga skogsmarkerna. Deras levnadssätt överensstämmer annars med tamhönsens. I juni och juli lägger hönan åtta till tolv ägg i ett enkelt rede. En höna väger ca 0,7 - 1,0 kg, tuppen något mer. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Underarter 
Röd djungelhöna delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Gallus gallus murghi – norra Indien samt närliggande Nepal och Bangladesh
 Gallus gallus spadiceus – Myanmar till sydvästra Yunnan, Malackahalvön och norra Sumatra
 Gallus gallus jabouillei – norra Vietnam till södra Kina (sydöstra Yunnan, Guangxi och ön Hainan)
 Gallus gallus gallus – norra Indokina till östra Thailand
 Gallus gallus bankiva – södra Sumatra, Java och Bali

Status 
I vilt tillstånd har röd djungelhöna ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bildgalleri

Tamhöns

Många menar att tamhöns härstammar från den röda djungelhönan, men vissa studier indikerar att även andra arter av asiatiska vildhöns ingår. Däremot verkar en mindre ras som svensk dvärg direkt eller indirekt härstamma från den röda djungelhönan. En modern tamhöna och en röd djungelhöna kan skapa fullt fruktbara hybrider, medan kombinationer av tamhöna och någon av de andra vildhönsraserna får sämre fruktsamhet.

När de hönsen först domesticerades är oklart. De tidigaste fynden av tamhöns härstammar från Induskulturen (2500-2100 f.Kr) och sannolikt hölls de första hönsen för såväl ägg- och köttproduktion som för tävlingsändamål, tuppfäktning. Numera förekommer tamhöns i nästan alla länder.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen