kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Beseech

Beseech är ett svenskt goth metalband från Borås. Bandet bildades 1992 och släppte sitt första demo samma år. Under 1995 skrev Beseech sitt första skivkontrakt med We Bite/Corrosion Records. De spelade därefter in sitt första studioalbum ...from a bleeding heart. We Bite/Corrosion Records fick dock ekonomiska problem och kunde inte släppa albumet. Det var först 1998, efter att skivkontraktet med We Bite/Corrosion Records löpt ut och Beseech bytt till Metalblade, som skivan såg dagens ljus.

1999 började inspelning av andra albumet Black Emotions. Detta album skiljer sig från doom/death metal-inslagen i första skivan. Detta beror bland annat på att bandet får en ny sångerska i form av Lotta Höglin. Med två vokalister, en manlig och en kvinnlig, samt ett renare sound klassas musiken nu som goth metal. Skivan Black Emotions släpps under mitten av år 2000.
Under 2002 ville ett kanadensiskt filmbolag använda tre av låtarna ("Manmade Dreams", "Neon Ocean" och "Lunar Eclipse") från skivan Black Emotions, till en B-skräckfilm. Filmen Alien Agenda 5 - Alien Conspiracy släpptes under samma år, dvs. 2002. Efter detta släppte Beseech ytterligare tre skivor; Souls Highway (2002), Drama (2004) och Sunless Days (2005). 2006 beslutade man att lägga ned bandet.

Originallåtskrivarna Klas Bohlin och Robert Vintervind bestämde sig 2013 att starta bandet igen och spelade in låtar under året som visade sig andas känslan och melankolin från kritikerhyllande skivan Souls Highway (2002 Napalm Records). Efter det var starten ett faktum!

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
 Robert Vintervind (eg. Robert Spånglund) – gitarr, programmering (1992–2006, 2012– )
 Klas Bohlin – gitarr, bakgrundssång (1992–2006), sång (2012– )
 Manne Engström – gitarr (2004–2006, 2013– )
 Angelina Sahlgren Söder – sång (2013– )
 Johan Örnborg – basgitarr (2013– )
 Håkan Carlsson – trummor (2013– )

Tidigare medlemmar 
 Tony Lejvell – basgitarr (1992–1994)
 Morgan Gredåker – trummor (1992–1998)
 Jörgen Sjöberg (fd Gredåker) – sång (1992–1998, 1999–2001)
 Andreas Wiik – basgitarr (1994–1998)
 Mikael Back – keyboard (1997–2006)
 Nicklas Svensson – trummor (1998–1999)
 Daniel Elofsson – basgitarr (1999–2006)
 Jonas Strömberg – trummor (1999–2006)
 Lotta Höglin – sång (2000–2006)
 Erik Molarin – sång (2001–2006)

Turnerande medlemmar
 Conny Pettersson	– trummor (2002)

Diskografi 
Demo
A Lesser Kind of Evil (1992	)
Last Chapter (1994)
Tears (1995	)
Beyond the Skies (2001)

Studioalbum 
 ...from a Bleeding Heart (1998)
 Black Emotions (2000)
 Souls Highway (2002)
 Drama (2004)
 Sunless Days (2005)
 My Darkness, Darkness (2016)

Singlar
"Beating Pulse" (2015)
"Highwayman" (2015)

Samlingsalbum
Souls Highway / Sunless Days (2007)

Video
The Drama Ends: 1992-2005 (2xDVD) (2007)

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Beseech på facebook

Svenska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1992
Musikgrupper upplösta 2006
Svenska gothic metal-grupper
Doom metal-grupper
Johan Hagelbäck

Johan Hagelbäck, född 15 november 1946 i Engelbrekts församling i Stockholm, är en svensk konstnär, barnboksförfattare och animatör.

Johan Hagelbäck är utbildad vid Konstfack i Stockholm, där han även undervisade 1996-1999. Efter avslutade studier i Sverige arbetade Johan Hagelbäck som art director i London och Amsterdam. Hagelbäcks kortfilmer har visats på flera festivaler runt om i världen, bland annat på filmfestivalen i Cannes och Berlin.

De första kortfilmerna skapade han i sina ungdomsår under 1960-talet, men det var först under 1970-talet som han blev känd för sina animationer. Bland annat gjorde han vinjetten till TV-serien Fem myror är fler än fyra elefanter 1973.

Johan Hagelbäck är troligtvis främst känd för sina filmjölksanimationer i barnprogrammet Hagelbäcks matrast 1992. Han har även skapat den animerade figuren Charles Nonsens som först sändes i TV-programmet Druvan 1988, där Hagelbäck medverkade med grafik och animerade kortfilmer, och senare fristående under kvällstid.  

År 1980 gjorde Hagelbäck en animerad version av Tove Janssons bilderbokklassiker Vem ska trösta knyttet? med musik av Peter Lundblad. Därefter andra filmsagor, bland annat Historien om Lilla och Stora Kanin (1982) med Per Oscarsson som berättare och Mamman och den vilda bebin (1983) efter Barbro Lindgrens barnbok.

Den sista mammuten är en film om en ensam mammut som tinar upp och blir jagad av forskare och djurskötare. Den utsågs till bästa barnfilm i Oberhausen. Hasses dagbok handlar om åttaårige Hasse som i hemlighet skriver dagbok om sitt liv och föräldrarna som dricker och grälar. Den vann bland annat festivalpris för bästa animation i Århus. Båda filmerna hade premiär 1991.

Filmen Karl Sundlöv och livets hörnpelare, om fördelarna med att vara okoncentrerad i skolan, nominerades i kategorin "bästa kortfilm" till Guldbaggegalan 2002. Han gjorde även introfilmen till Göteborgs filmfestival 2004, som visar förväntansfulla russin som skriker "Mera film! Tjo tjo tjo!" snabbare och snabbare.

Johan Hagelbäck har även gjort rösten till rektorn och magistern i TV-serien Javisst har barnen rätt som handlar om barns rättigheter (även manus, regi och animation).

Som konstnär har Hagelbäck bland annat gjort konstverk av russin som ställts ut på Göteborgs konstmuseum och Stockholms stadsmuseum.

Priser och utmärkelser (urval) 
2006 – Knut V. Pettersson-stipendiet
2022 – Gullspiran

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Filmer av Johan Hagelbäck på Filmarkivet.se

Svenska animatörer
Födda 1946
Män
Levande personer
Författare från Stockholm
Mottagare av Gullspiran
Cliff Williams

Cliff Williams, född den 14 december 1949 i Romford i Havering, London, är en brittisk musiker som är basist i rockbandet AC/DC sedan 1977 (med ett kort uppehåll 2016–2018).

Williams föddes i London-området, där han också först växte upp. Senare växte han upp i Hoylake nära Liverpool. Han kom in i bandet AC/DC efter att deras förre basist Mark Evans fått sparken 1977. Williams hade spelat bas i tolv år innan han blev medlem i AC/DC. Evans sjöng inte heller under refrängerna, utan det var trummisen Phil Rudd som gjorde det.

Diskografi 
Studioalbum med AC/DC
Powerage (1978)
Highway to Hell (1979)
Back in Black (1980)
For Those About to Rock We Salute You (1981)
Flick of the Switch (1983)
Fly on the Wall (1985)
Blow Up Your Video (1988)
The Razors Edge (1990)
Ballbreaker (1995)
Stiff Upper Lip (2000)
Black Ice (2008)
Rock or Bust (2014)
Power Up (2020)

Externa länkar 

Engelska basister
Brittiska rockbasister
Personer från Essex
Medlemmar i AC/DC
Födda 1949
Levande personer
Män
Vilt

Vilt är enligt den svenska jaktlagen (1987:259) alla vilda däggdjur och fåglar. Jakt på vilt sker bland annat för att få viltkött. 

Ordet "vilt" har samma innebörd som det tidigare i jaktlagstiftningen använda "villebråd" och avser djur som inte är någons egendom. Med vilt avses inte enbart djur av arter för vilka jakttid är fastställd utan även sådana arter som är fredade under hela jaktåret. Djur som tillhör viltfaunan men som hålls i hägn är att betrakta som vilt i jaktlagstiftningens mening, trots att de inte lever i full frihet.

Det finns mängder av däggdjur och fåglar i Sverige som klassas som vilt enligt jaktlagstiftningen. 63 djur totalt omfattar allt vilt i Sverige varav 33 däggdjur och 30 fågelarter.

Vilt i ordbokens betydelse syftar framförallt på "grupp av villebråd", men även på adverbet vilt, som i "vilt främmande människor", med betydelsen alldeles.

Se även 
 Jaktbart vilt

Referenser 

Kött
Jakt
Fernando González

Fernando Francisco González Cuiffardi, född 29 juli 1980 i Santiago de Chile, Chile, är en chilensk högerhänt före detta professionell tennisspelare.

Tenniskarriären 
Fernando González blev professionell spelare på ATP-touren 1999. Han har till och med augusti 2008 vunnit 10 singel- och 3 dubbeltitlar. Som bäst rankades han som nummer 5 i singel (januari 2007) och som nummer 25 i dubbel (juli 2005). Han har i prispengar spelat in 6 770 496 US dollar. 

Sju av sina tio singeltitlar har han vunnit på grusunderlag. I finalerna har han besegrat spelare som Nicolás Massú (6-2, 6-3 på grus i Orlando), Nicolás Lapentti (6-3, 6-7, 7-6 på grus i Viña del Mar), Gustavo Kuerten (7-5, 6-4 Viña del Mar, 2004), Olivier Rochus, Marcos Baghdatis och Tommy Robredo. Han har spelat ytterligare 10 finaler, bland andra Italienska öppna 2007. Han förlorade den finalen mot Rafael Nadal (2-6, 2-6). 

I januari 2007 nådde Gonzalez finalen i Australiska öppna. Han mötte där världsettan Roger Federer. Matchen blev jämn, men Federer var den starkare av de två, och vann med siffrorna 7-6, 6-4, 6-4. 

Gonzaléz vann tillsammans med Nicolás Massú Chiles första OS-guld någonsin då de vann dubbelturneringen i Olympiska sommarspelen 2004. Tidigare under veckan hade Gonzalez tagit brons i singelturneringen genom att ha besegrat Taylor Dent.

Han deltog i det segrande chilenska laget i World Team Cup 2003 och 2004. 

Gonzaléz har deltagit i det chilenska Davis Cup-laget årligen 1998-2007. Han har spelat totalt 36 matcher och vunnit 25 av dem.

Spelaren och personen 
Fernando Gonzaléz hade en mycket framgångsrik karriär som juniorspelare i tennis och var 1998 världsfyra i juniorrankingen. Han vann juniortiteln i singel i Franska öppna 1998. 

Gonzaléz är en typisk aggressiv baslinjespelare med mycket hårda grundslag. Hans spelstil är bäst lämpad för långsamma underlag. Hans spel har under de senaste säsongerna utvecklats mot större säkerhet med mindre felprocent.

Fernando Gonzaléz är son till en chilensk mjölnare (fadern) och en italiensk mor. Han har två systrar. I mars 2013 avslutade Gonzales sin karriär på grund av skador.

Grand Slam-finaler, singel (1)

Finalförluster (1)

ATP-titlar 
 Singel
 2000 - Orlando
 2002 - Viña del Mar, Palermo
 2004 - Viña del Mar
 2005 - Auckland, Amersfoort, Basel
 2007 - Peking 
 2008 - München, Viña del Mar
 Dubbel
 2004 - Aten
 2005 - Basel, Valencia

Referenser

Externa länkar 

Gonzalez slutar

Födda 1980
Chilenska tennisspelare
Chilenska olympiska guldmedaljörer
Chilenska olympiska silvermedaljörer
Chilenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2004
Olympiska silvermedaljörer 2008
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Chile
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Chile
Män
Levande personer
Personer från Santiago de Chile
Topper Headon

Nicholas "Topper" Headon, född 30 maj 1955 i Bromley, London, är en brittisk trummis, mest känd som medlem i rockbandet The Clash. Han började spela med The Clash 1977, efter debutalbumet The Clash på vilket Tory Crimes spelade trummor. Han spelade sedan på alla bandets album utom det sista, Cut the Crap. Han skrev även hiten "Rock the Casbah" från albumet Combat Rock. Topper sparkades från gruppen 1982 på grund av sina problem med narkotika. 

Innan han blev medlem i The Clash spelade Topper bland annat i ett lokalt jazzband. Gene Krupa var en stor inspirationskälla; Toppers stora förebild är annars kung-fu-legenden Bruce Lee.

Diskografi
Album med The Clash

Soloalbum

EP (solo)
1985 – "Leave It To Luck" / "East Versus West" / "Got To Get Out of This Heat S.O.S" / "Casablanca"

Singlar (solo)
1985 – "Drumming Man" / "Hope For Donna"
1985 – "Drumming Man" / "Ducaine Road" (12" Mix)
1986 – "Leave It To Luck" / "Casablanca"
1986 – "Leave It To Luck" 
1986 – "I'll Give You Everything" / "You're So Cheeky"
1986 – "I'll Give You Everything" (Full version) / When You're Down" / "Got To Get Out of This Heat" (Extd Mix)
1986 – "I'll Give You Everything" (7" mix) / "I'll Give You Everything" (Dub Ruj) / "I'll Give You Everything" (Douce Ruj) / "You're So Cheeky"[20]

Födda 1955
Brittiska rocktrummisar
Män
Levande personer
Big Audio Dynamite

Big Audio Dynamite, (B·A·D / BAD) brittisk musikgrupp bildad 1984 av Mick Jones (före detta The Clash) och Don Letts. Gruppens This is Big Audio Dynamite gavs ut 1985 och de spelade in ytterligare tre album innan bandet splittrades och återbildades som Big Audio Dynamite II (1991). 1994 hette gruppen emellertid bara Big Audio, för att året efter byta tillbaka till ursprungsnamnet.

Bandmedlemmar
Nuvarande medlemmar
Mick Jones – sång, gitarr (1984–1998, 2011–)
Don Letts – ljudeffekter, sång (1984–1990, 2011–)
Dan Donovan – keyboard (1984–1990, 2011–)
Leo Williams – basgitarr (1984–1990, 2011–)
Greg Roberts – trummor, sång (1984–1990, 2011–)

Tidigare medlemmar
Nick Hawkins – gitarr, sång (1990–1998)
Gary Stonadge – bass, sång (1990–1995)
Chris Kavanagh – trummor, sång (1990–1995)
Andre Shapps – keyboard (1994–1998)
Michael 'Zonka' Custance – DJ, slagverk, sång (1994–1998)
Darryl Fulstow – basgitarr (1996–1998)
Bob Wond – trummor (1996–1998)
Joe Attard – sång (1996–1998)
Ranking Roger – sång (1996–1998)

Bildgalleri

Diskografi 
Album

 Kool-Aid (1990) (som Big Audio Dynamite II)
 The Globe (1991) (som Big Audio Dynamite II)
 (som Big Audio)

Källor

Externa länkar

Big Audio Dynamite på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Engelska musikgrupper
Musik i London
Musikgrupper bildade 1984
Musikgrupper upplösta 1997
Brittiska musikgrupper
Hans och Greta

Hans och Greta (tyska Hänsel und Gretel) är en tysk folksaga nedtecknad av bröderna Grimm. Den första upplagan av deras sagosamling (originaltitel: Kinder- und Hausmärchen) kom ut 1812. Sagan om Hans och Greta utkom i Sverige 1825 som så kallad folkbok med titeln ”Den stekta trollpackan”.

Handling 
Hans och Greta är barn till en fattig skogshuggare och familjen svälter. Deras styvmor övertalar mannen att överge barnen i skogen. Hans och Greta, som hört vad de vuxna planerat, samlar vita stenar och kastar dem på stigen genom skogen. Dessa hjälper dem sedan att hitta tillbaks till hemmet igen när de lämnats ensamma. Efter en tid blir barnen än en gång ledda ut i skogen och övergivna. Denna gång strör barnen brödsmulor längs stigen för att de skall hitta hem igen, men fåglarna äter upp alla brödsmulorna, och Hans och Greta går vilse i skogen.

Trötta och hungriga kommer barnen fram till ett litet hus. Det är gjort av bröd, täckt av kakor och med fönster gjorda av genomskinligt socker, och de börjar att äta av det. En gammal gumma som bor i huset, bjuder dem på pannkakor med socker på, äpplen och nötter. Barnen anar inte att de råkat ut för en häxa vars mål är att lura in barn, göda dem, tillreda dem och sedan äta upp dem. Häxan sätter Hans i en trång bur för att han skall bli fet, och tvingar Greta att hjälpa till i hushållet.

När häxan planerar att laga till barnen i ugnen, säger hon åt Greta att gå in i den för att se efter om det var tillräckligt varmt. Men i stället lyckas Greta lura in häxan i ugnen och stänga luckan. Medan häxan brinner upp, plockar Hans och Greta med sig alla pärlor och ädelstenar som finns i häxans hus. Sedan beger de sig ut i skogen och efter en lång vandring hittar de hem till sin stuga och återförenas med fadern, men styvmodern har dött. Med häxans rikedomar lever de tre lyckliga i alla sina dagar.

Referenser 

Sagan om Hans och Greta (tyska)

Bröderna Grimms sagor
Kannibalism i fiktion
Fiktiva figurer från Tyskland
Fiktiva radarpar
Ibrox Stadium

Ibrox Stadium, fram till 1997 Ibrox Park, är en fotbollsanläggning i Glasgow i Skottland i Storbritannien. Fotbollslaget Rangers har spelat på Ibrox Stadium sedan 1899.

Olyckor 
 Den 5 april 1902 under en match mellan Skottland och England kollapsar en läktare. 26 personer omkommer och över 500 skadas.
 Den 16 september 1961 dog två fans då en barriär kollapsade på Stairway 13.
 Den 2 januari 1971 i slutet av en match mellan Rangers och Celtic FC omkommer 66 människor, många av dem barn, och över 200 skadas i en läktarkatastrof på Ibrox Park.

Externa länkar 
 Ibrox disaster 

Fotbollsanläggningar i Skottland
Sportanläggningar i Storbritannien
Sport i Glasgow
Sportanläggningar invigda 1899
Byggnader och anläggningar i Glasgow
Finalarenor i Europeiska cupvinnarcupen i fotboll
Astronautgrupp 1

Astronautgrupp 1 var den första astronautgruppen, det vill säga personer som vid ett visst tillfälle har antagits till astronaututbildning. Gruppen presenterades 9 april 1959 efter en två månader lång uttagningsprocess. Man valde bland testpiloter som skulle vara max 180 cm långa, hade en akademisk utbildning men inte hade disputerat. 

Astronautgrupp 1 kallas The Original Seven eller Mercury Seven. Den skulle ursprungligen bestå av sex kandidater men man hade svårt på slutet att välja bort en av de sökande i gruppen och beslöt då att utöka gruppen till sju kandidater. Astronautgrupp 1 var en del av Mercuryprogrammet som skulle utröna om människor skulle kunna vistas i rymdmiljö. 

Mercuryprogrammet var ett av de första målen med det nyligen etablerade National Aeronautics and Space Administration som bildades 1 oktober 1958 genom sammanslagningar av de amerikanska försvarsgrenarnas rymd- och raketforskning samt the National Advisory Committee for Aeronautics. Idén vara att satsa offensivt på rymden för att visa för omvärlden att USA var den mest framstående nationen när det gällde teknologins landvinningar.

Sovjetunionen hade förnedrat USA prestigemässigt inom rymdfarten genom att först skicka upp den första av människor tillverkade satelliten Sputnik den 4 oktober 1957 i omloppsbana runt Jorden och inom en månad ha skickat upp den första levande varelsen – hunden Laika – med Sputnik 2 den 3 november 1957. Första officiella försöket med att skicka upp en satellit för USA slutade bokstavligen talat med en krasch den 6 december 1957 på själva startplattan när Vanguardraketen misslyckades med att få dragkraft och raketen störtade mot marken efter ett lyft på ca 50 cm. USA lyckades få upp sin första satellit Explorer 1 med en Juno I-raket först den 31 januari 1958.

Mercuryprogrammet skulle återupprätta prestigen för USA som den mest framstående högteknologiska nationen på jorden.

Rymdfararna 

01
Apolloprogrammet
Geminiprogrammet
Mercuryprogrammet
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 2

Astronautgrupp 2 var den andra astronautgruppen, det vill säga personer som vid ett visst tillfälle har antagits till astronaututbildning. Gruppen togs ut den 17 september 1962. 

Gruppen valdes ut för att föra fram USA:s rymdprogram efter Mercuryprogrammet. Den här gruppen anses vara den mest kvalificerade grupp som någonsin uttagits till NASA:s astronautkår. Av de 263 sökande som klarat sig genom första omgången uttagstester valde man ut nio personer för astronautkåren. Det huvudsakliga syftet med att ta ut denna nya grupp av astronauter var för att kunna genomföra Geminiprogrammet och dess efterföljare Apolloprogrammet. Geminiprogrammet var för övrigt övningar till samtliga komponenter som skulle ingå i Apolloprogrammet som syftade till att landa en människa på månen och föra henne åter till Jorden innan 1960-talet var till ända.

Astronautgruppen har kallats både Geminigruppen och De nästa nio.

Rymdfararna 

02
Apolloprogrammet
Geminiprogrammet
Rymdfärjeprogrammet
Skylabprogrammet
Astronautgrupp 3

Astronautgrupp 3 var en astronautgrupp som togs ut till utbildning den 17 oktober 1963. Gruppen valdes ut för att genomföra de första rymdflygningarna inom Apolloprogrammet som då var planerat att börja 1965. När sedan det bemannade rymdprogrammet inom NASA inte fortskred i den takt som det var tänkt fick denna grupp även träna inför Geminiprogrammet som var en förövning med olika komponenter till Apolloprogrammet. Av den här gruppens astronauter flög 10 på rymduppdrag medan 4 dog varav 3 i flygolyckor med T-38 Talon inom ramen för rymdprogrammet. En av astronautkandidaterna dog i en förövning till en planerad start.

Gruppen har kallats både Apollogruppen och The fourteen.

Rymdfararna 
 

03
Apolloprogrammet
Geminiprogrammet
Astronautgrupp 4

Astronautgrupp 4 var en astronautgrupp som togs ut till utbildning den 28 juni 1965. Det här var en grupp med vetenskapsmän som skulle ge NASA en annan framtoning än att bara bestå av testpiloter. För den slutliga uttagningen till denna grupp ansvarade The National Academy of Science. NASA hade velat ha upp till 20 astronauter i gruppen. Den dåliga kvalitén hos de sökande gjorde att gruppen till slut bara kom att bestå av 6 personer. Av de uttagna var Schmitt den ende som landade på månen och Garriott den ende som flög med en rymdfärja.

Rymdfararna 

04
Apolloprogrammet
Rymdfärjeprogrammet
Skylabprogrammet
Astronautgrupp 5

Astronautgrupp 5 var en astronautgrupp som togs ut av NASA till utbildning den 4 april 1966. Den här gruppen skulle förstärka gruppen med de tidigare uttagna astronauterna inom Apolloprogrammet som då hade planerats till 10 månlandningar och 20 Skylabfärder. Gruppen kallades De ursprungliga nitton.

Rymdfararna 

05
Apolloprogrammet
Rymdfärjeprogrammet
Skylabprogrammet
Astronautgrupp 6

Astronautgrupp 6 blev uttagen 4 augusti 1967. Det var den andra gruppen av forskande astronauter som sammansattes och den kallades Överskridande elvan.

Rymdfararna 

06
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 7

Den här gruppen fick NASA överta 14 augusti 1969 när MOL-programmet lades ner av det amerikanska flygvapnet. Till MOL-programmet hade tagits ut astronauter i tre omgångar. Till den här gruppen kom Truly från omgång 1, Bobko, Crippen, Fullerton, Hartsfield och Overmyer från omgång 2 samt Peterson från omgång 3. I omgång 3 av MOL-programmets astronauter fanns även en astronaut Robert Lawrence uttagen som var av afrikanska börd och således den första svarte uttagne astronautkandidaten. Men han omkom i en flygkrasch 8 december 1967 drygt 5 månader efter att han blev uttagen till MOL-programmet.

Rymdfararna 

07
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 8

Astronautgrupp 8 togs ut 16 januari 1978. Det här var första omgången av astronauter som togs ut för rymdfärjeprogrammet. Gruppen kallades TFNG Thirty-Five New Guys – Trettiofem nya grabbar.

Rymdfararna 

08
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 9

Astronautgrupp 9 togs ut 19 maj 1980.

Rymdfararna 

09
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 10

Astronautgrupp 10 togs ut 23 maj 1984.

Rymdfararna 

10
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 12

Astronautgrupp 12 togs ut 5 juni 1987.

Rymdfararna 

12
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 14

Astronautgrupp 14 togs ut 5 december 1992.

Rymdfararna 

14
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 15

Astronautgrupp 15 togs ut den 9 december 1994.

Rymdfararna 

15
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 16

Astronautgrupp 16 togs ut 5 december 1996.

Rymdfararna

Källor

16
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 17

Astronautgrupp 17 (The Penguins) blev uttagen av NASA som den 17 gruppen av rymdfarare. Gruppen bestod av 32 rymdfarare som avslutade sin träning den 4 juni 1998.

Rymdfararna 

17
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 18

Astronautgrupp 18 togs ut till rymdfararutbildning den 27 juli 2000.

Rymdfararna 

18
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 19

Astronautgrupp 19 är den nittonde grupp aspiranter som valts ut av NASA för att utbildas till astronauter. Namnen på deltagarna offentliggjordes 6 maj 2004. Gruppen blev den sista att flyga med de amerikanska rymdfärjorna.

Rymdfararna 

19
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 11

Astronautgrupp 11 togs ut 4 juni 1985.

Rymdfararna 

11
Rymdfärjeprogrammet
Astronautgrupp 13

Astronautgrupp 13 togs ut 17 januari 1990.

Rymdfararna 

13
Rymdfärjeprogrammet
Mölla

Mölla kan syfta på:

Mölla – efter tyska Mühle, en stor eller liten maskin för malning av organiskt eller oorganiskt material till mindre kornstorlek, dels den byggnad där sådan malning utförs, se kvarn. Ordet är skånskt och kan också likanas med danskans mølle.
Vindmölla – en kvarn som drivs med vindkraft, se väderkvarn

Se även 
 Mölle –  en tätort på Kullahalvön i Höganäs kommun, Skåne län
 Möllevången – en stadsdel i Lund
 Möllevången – en stadsdel i Malmö
 Möllevången – en före detta småort i Vellinge kommun

 Möller – ett relaterat efternamn
 Müller – ett relaterat efternamn
 Miller – ett relaterat efternamn
 Milner – ett relaterat efternamn