kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Victor Hartman

Victor Laurentius Hartman, född 30 december 1839 i Stockholm, död 15 juni 1898 i Stockholm, var en svensk skådespelare. Han var mellan 1881 och 1891 gift med skådespelaren Ellen Hedlund, och var morbror till regissören Victor Sjöström.

Biografi
Hartman var 1852–1854 elev vid Kungliga teaterns balett, 1854–1856 vid Mindre teatern och 1856–1861 vid Kungliga teaterns dramatiska scen, där han hade Johan Jolin och Carl Gustaf Sundberg till lärare. 1861 blev han anställd vid Kungliga teatern, och 1866 utnämndes han till premiäraktör. Han var länge en av Dramatens mest använda skådespelare, och sägs ha haft sin största styrka i framställningen av glada, litet lättsinniga ungdomar med hjärtat på rätta stället, men var även framstående i mer allvarliga karaktärsroller.

Bland Hartmans första roller som väckte uppmärksamhet var trashanken Paddy i Richard Sheridan och Madinier i Fruarna Montambèche. Hans verkliga glansdagar inföll på 1870- och första halvan av 1880-talet, och hans första stora framgång var rollen som Carlo van der Not i Victorien Sardous Allt för fosterlandet. Han spelade även roller som Henri i De onyttiga, titelrollerna i Don Cesar de Bazano, Volontären, Ferréol, Ambrosius, Gerald i Rolands dotter, de Nanjac i Falska juveler, Derblay i Herr Derblays giftermål, George i Hedern och penningen och Achille i Christiane.

I slutet av mars 1885 drabbades Hartman av en stroke, som höll honom borta från teatern till oktober samma år. Efter denna sjukdom blev hans hälsa aldrig fullkomligt återställd, och han kunde hädanefter endast uppträda i mindre roller. Hans sista roll blev Marskalk Junot i Madame Sans-Gêne.

Hartman tilldelades 1882 medaljen Litteris et Artibus. Han avled den 15 juni 1898, efter att några dagar dessförinnan drabbats av en hjärnblödning.

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Mottagare av Litteris et Artibus
Skådespelare från Stockholm
Födda 1839
Avlidna 1898
Män
Anna Margrethe Lendrop

Anna Margrethe Lendrop, född 1873 i Kalundborg, död 1920 i Köpenhamn, var en dansk operasångare.

Lendrop scendebuterade 1898 på Det Kongelige Teater i Köpenhamn som Carmen. Hon var engagerad där fram till 1919.

Källor

Danska operasångare under 1900-talet
Födda 1873
Avlidna 1920
Kvinnor
Personer från Kalundborg
Reiserfs

ReiserFS är ett filsystem för operativsystemet Linux. Detta filsystem är nu uppe i version 4 (år 2005) och har stöd för journalling, plugins samt kryptering.
ReiserFS är namngivet efter skaparen Hans Reiser. Utvecklingen sker främst genom det av Reiserägda företaget Namesys.

Filsystem
Lokativ

Lokativ är ett kasus som i sig uttrycker läge eller som förekommer tillsammans med lägesprepositioner. Detta är något som varierar mellan olika språk. Kasuset förekommer bland annat i de baltiska språken lettiska och litauiska. Ett exempel hämtat från lettiskan är Es esmu Rigā, "jag befinner mig i Riga"). Läget beskrivs på svenska med prepositionen i medan det på lettiska kommer till uttryck genom ett långt tryck på andra stavelsen i ordet Rigā. För nominativformen Rīga ligger däremot trycket på första stavelsen. 

I till exempel kroatiskan, bosniskan och serbiskan används lokativ så att maskulinum singularis får ändelsen -u, medan femininum singularis byter ändelsen -a till -i och neutrum singular byter ändelsen -o (som är vanligast) till -u. Undantag görs dock för de flesta landsbeteckningarna i kroatiskan eftersom de ursprungligen var adjektiv och fortfarande böjs som adjektiv trots att de idag är substantiv.
Följande exempel visar användningen av lokativ i kroatiskan: Ja sam bio u Švedskoj (jag har varit i Sverige). Živit ću u Stockholmu i Kiruni (jag ska bo i Stockholm och Kiruna). 

En gång i tiden hade även germanska språk lokativ, men det gick där tidigt upp i dativen. Spår av detta finns dock fortfarande kvar i modern svenska, men bara i stelnade uttryck och ord med gamla dativformer på ändelsen -e, som "gå man ur huse", "se i syne" eller "åtminstone", eller på ändelsen -o, som i "famla i blindo", "vara av godo/ondo" eller "ånyo". Både -e och -o var ursprungligen lokativändelser.

Ryska hade tidigare sju kasus, men antalet har krympt till sex eftersom lokativ och prepositionalkasus har vuxit samman. Detta sjätte kasus kallas på svenska vanligen lokativ, men på ryska prepositionalkasus (предложный падеж). För några ord och uttryck förekommer fortfarande en åtskillnad, till exempel vid ordet год (år): о годе, в году (se ryska Wiktionary).

Lokativändelser i olika språk 
Latin: Romae - i Rom;
Kroatiska: -u, -i, -ima, -ama
Turkiska: -da, -de, -ta, -te
Ryska: -e, -у, -и, -ах, -их
Polska: -e, -u

Se även
Inessiv, kasus i bland annat finska och estniska, som uttrycker befintlighet.

Kasus
P5

P5, P 5 eller P-5 kan syfta på:

 P5 Radio Stockholm – en tidigare lokalradiokanal 1993–2007
 P5 STHLM – en svensk radiostation inom Sveriges Radio 2007– (innan 2016 SR Metropol)
P5 – en mötes-, utbildnings- och eventvåning inuti kulturhuset Väven i Umeå
 P 5 – ett svenskt pansarförband i Boden 1957–1994 och 2000–, se Norrbottens pansarbataljon
 P 5 – beteckning på ett flygplan vid Västmanlands flygflottilj, se Handley Page Hampden
 P-5 Pjatjorka – en sovjetisk kryssnings- och sjömålsrobot
 S/2012 P 1 – en av Plutos månar
 Persona 5 – ett datorspel
 Den brittiska bilmodellen Rover P5
Vecrīga

Vecrīga (lettiska: Gamla Riga) är Rigas historiska centrum, beläget på den östra banken av floden Daugava. Stadsdelen är känd för sina gamla kyrkor, som Rigas domkyrka och Sankt Peterskyrkan. Gamla staden är Rigas ursprungliga område, där den äldsta stadsbebyggelsen finns. Tidigare omgavs Gamla staden, förutom den del som vetter mot Daugava, av en stadsmur. Då muren revs fylldes utrymmet av Daugavas vatten, som bildade Rigas kanal.

I början av 1990-talet stängdes Gamla stadens gator för biltrafik. Gamla staden är sedan 1997 uppsatt på Unescos lista över världsarv.

Bildgalleri

Referenser 

Världsarv i Lettland
Byggnader och anläggningar i Riga
WORM

WORM (en. Write Once Read Many) är en egenskap hos ett digitalt lagringsmedium som innebär att informationen bara kan skrivas en gång, men läsas flera gånger. Förkortningen WORM användes ursprungligen om en typ av optiskt lagringsmedium som utvecklades under slutet av 1970-talet, där informationen inregistrerades med en lågeffektslaser som gjorde permanenta markeringar på ytan av en skiva. WORM-skrivare användes därför till att lagra data för arkivering eller data som inte skulle gå att radera eller ändra.

Den säkerhetsmässiga fördelen med WORM-enheter är att den som läser från enheten kan vara säker på att informationen inte har manipulerats. I dag (2012) finns två huvudsakliga typer av WORM-media. Den ena är CD-R och DVD-R, det vill säga optiska media. Den andra typen av WORM är elektroniska nycklar och liknande som har egenskapen att man enbart kan skriva till enheten en gång, det vill säga elektroniska kretsar som PROM.

Datorminnen
Lantz i P3

Lantz i P3 var ett radioprogram som vanligtvis leddes av Annika Lantz. Programmet sändes i SR P3 tisdag–fredag klockan 11.03–13.00. Till en början filmades programmet för att sändas i ett dagligt sammandrag i SVT 24 och ett veckosammandrag i en av SVT:s ordinarie kanaler på fredagarna.

I programmet deltog varje dag en eller ett par aktuella gäster. Annika hade även en bisittare med i studion. Bland andra deltog Carina Berg, Jörgen Lötgård, Anders G Carlsson, Roger Wilson, Felix Herngren och Josefin Crafoord.

Under Annikas barnledigheter var Pontus Enhörning programledare i två omgångar, 2003/04 och 2005. Sommaren 2005 leddes programmet av Olle Palmlöf, Josephine Uppman och Elin Ek i varsina perioder. Under vintern 2005/06 var Thomas Ritter programledare. Kristian Luuk ledde även, under 2006, programmet då Annika hade semester och fortsatte leda programmet på fredagar.

År 2007 lades tablån om så att Lantz därefter hördes i P1 och Ritter i P3 tog över efter programmet.

Från och med våren 2007 hördes Annika Lantz i P1 i programmet Lantz i P1 och sedan hösten samma år i P4 i Lantz i P4 som sändes på fredagar. Sedan 2013 hörs Annika Lantz i Lantzkampen i P1.

Pressmeddelanden
22 januari 2007: I väntan på Lantz – Lindau i P1
7 februari 2007: Annika Lantz tillbaka i etern med Lantz i P1
28 augusti 2007: Annika Lantz till P4
20 september 2007: Premiär för Lantz i P4

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Lantz i P1
Ritter i P3, med arkiv från Lantz i P3
Lantz i P4

Nyhets- och aktualitetsprogram i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 2010
Radioprogram startade 2001
Pratprogram på TV
Annika Lantz
För tidig utlösning

För tidig utlösning (latin: eiaculatio praecox, även kallat för prematur ejakulation (PE)), snabb utlösning eller för tidig ejakulation) är ett besvärande manligt sexuellt problem, där mannen inte kan hålla på så länge under samlag som han eller hans partner skulle vilja. Samtidigt som för tidig utlösning påverkar mannen direkt, kan tillståndet också ha en stor inverkan på partnerns sexliv och på parets allmänna livskvalitet.

Det finns ingen enhetlig definition för vad som bör klassas som för tidig utlösning, men vanligtvis bedömer man att en person som är oförmögen att ha samlag under längre tid än cirka 1–2 minuter lider av för tidig utlösning.

Världshälsoorganisationen (WHO) beskriver tillståndet som “ihållande eller återkommande ejakulation med minimal stimulering före, under eller strax efter penetrationen och innan personen önskar det, över vilken den drabbade har liten eller ingen kontroll vilket åsamkar den drabbade och/eller att hans partner besvär eller ångest”.

De faktorer man tittar på för att avgöra om det rör sig om tidig utlösning eller inte, är dels kvantitativa mått såsom IELT (Intravaginal ejaculation latency time), vilket är ett mått på den tid från vaginal penetration som det tar för en person att få ejakulation, samt subjektiva mått där patienten själv får uppge hur pass stor kontroll denne hade över ejakulationen eller hur tillfredsställd han blev av den sexuella aktiviteten.

Orsakerna till besväret kan bland annat vara sjukdomar eller andra medicinska besvär som till exempel erektionsproblem eller en infektion eller inflammation i urinvägarna eller prostatan, men det kan också vara mentala låsningar till följd av stress och nervositet som ger upphov till problemet. I vissa fall kan för tidig utlösning också ha genetiska orsaker. Prematur ejakulation kan behandlas så problemet lindras eller upphör. Beroende på vilken den bakomliggande orsaken är kan olika behandlingsalternativ vara aktuella. Om orsaken är av medicinsk art kan det ofta behandlas med hjälp av ett antidepressivt läkemedel, medan psykologiska orsaker lämpligast behandlas med terapi.

Se även 
 Orgastisk dysfunktion

Referenser 

Sexuella funktionsstörningar
Adam van Düren

Adam van Düren (ibland även Adam von Düren), var en tysk skulptör och byggmästare, som verkade i Sverige och Danmark mellan 1487 och 1532. Hans arbeten utfördes i en tung stil.

Biografi
Adam van Düren fick sannolikt sin utbildning i Sydtyskland där Nicoluas von Leiden var tongivande och arbetade sedan vid slottet i Köpenhamn varifrån ett par skulpturer bevarats.

År 1498 lät han utforma valven och fullborda koret i Linköpings domkyrka. Han utförde även arbeten på Linköpings slott.

Adam van Düren var byggmästare då Glimmingehus uppfördes 1499–1505 och där har han i väggen även efterlämnat ett signerat verk, och var sedan verksam vid Borgeby slott och Malmöhus. Under Kristian II förstärkte han delar av Storkyrkan i Stockholm så att taket kunde bära kanoner riktade mot Slottet Tre kronor 1521. Han efterlämnade en relief på den så kallade ålpelaren med en bild på två lejon som försöker fånga en ål och en text på plattyska. 

Bland hans större verk kan nämnas restaurering, samt ett antal skulpturer vid Lunds domkyrka. Till dessa räknas bland annat brunnskaret i kryptan som utfördes 1513-1514 och ärkebiskop Birger Gunnersens sarkofag, brunnskaret i kryptansamt en större relief med kyrkans tre skyddshelgon, ursprungligen insatt i den strävpelare, som han byggde vid södra korsarmen.

Verk av Adam van Düren

Källor
 Adam Van Duren. A German Stone Mason in Scandinavia in the Early Sixteenth Century, Jan Svanberg, "Hafnia:Copenhagen Papers in the History of Art", 1976, S. 125-139.
 Media Familjelexikon, Bonniers 1979.
 van Düren, Black Island Books 2009. . Roman av Michael Economou

Referenser

Se även

Tyska skulptörer under 1500-talet
Tyska byggmästare
Personer i Sverige under 1400-talet
Personer i Danmark under 1500-talet
Personer i Tyskland under 1500-talet
Personer under äldre vasatiden
Födda 1400-talet
Avlidna 1500-talet
Män
Skulptörer under 1400-talet
Elof Lindälvs gymnasium

Elof Lindälvs gymnasium är en av två kommunala gymnasieskolor i Kungsbacka med ett flertal nationella program. Gymnasiet ligger i centrala Kungsbacka nära köpcentret Kungsmässan. 2008 var skolan nyinvigd, nyrenoverad och ombyggd med moderna och pedagogiskt anpassade lokaler för såväl yrkes- som studieförberedande program. På skolan finns nio nationella program och två specialutformade program. I skolans lokaler ryms också en gymnasiesärskola som bedriver utbildning på tre nationella program. Gymnasiet är uppkallat efter hembygdsforskaren Elof Lindälv.

Skolans nationella program är elprogrammet, fordonsprogrammet, handel och administration, hotell och restaurang, individuella programmet, industriprogrammet, naturvetenskap, samhällsvetenskap, ekonomi och teknikprogram. De två specialutformade programmen är bilelektronik och mekatronik. Inom gymnasiesärskolan bedrivs utbildning på programmen handel och administration, hotell och restaurang samt park, miljö och fastighet.

Elof Lindälv föddes 1887 i Älvsåker på släktgården Lindströmsgården och blev, så när som på tre månader, 100 år gammal. Under sitt långa liv var han mycket aktiv inom hembygdsforskningen och han var en av de drivande krafterna bakom grundandet av Nordhallands Hembygdsförening. Elof Lindälv var till yrket lärare och han blev sedermera, tack vare sitt forskande och författarskap, utnämnd till hedersdoktor. Speciellt känd är kanske Lindälv för sin stora kunskap inom fornforskning och arkeologi. Han gav ut närmare 250 tryckta skrifter under åren 1917-1977. 1979 tog Elof Lindälv själv det första spadtaget för det som skulle bli föregångaren till dagens nyrenoverade gymnasium.

Den 19 maj 2009 sattes ett Guinessrekord på skolan. 432 elever och personal slog rekord i ”spoonlaying”.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Källor

Noter

Gymnasieskolor i Hallands län
Skolor i Kungsbacka kommun
Språkfilosofi

Språkfilosofin är en gren av filosofin som undersöker språkets natur, ursprung och användning. Inom den analytiska filosofin intresserar man sig för fyra huvudsakliga problem: mening, språkanvändning, kognitiv lingvistik och förhållandet mellan språket och verkligheten. Inom kontinentalfilosofin tenderar språkfilosofin emellertid att inte betraktas som ett separat ämne, utan snarare som en del av logik, historia eller politik.

Den amerikanske filosofen Charles Sanders Peirce är känd som pragmatismens grundare. Idag är han också känd för att ha utvecklat en teckenlära, semiotik, som också den var en underkategori till hans pragmatism.

Att språkfilosofin är väsentlig för analytisk filosofi är självklart med tanke på att man anser att filosofiska problem först bör klargöras genom en analys av språket. Filosofer som Gottlob Frege, Bertrand Russell och Ludwig Wittgenstein ägnade därför mycket tid åt de logiska grundvalarna för en sådan analys.

Vardagsspråksfilosofi är en del av språkfilosofin som studerar vardagsspråket, både i syfte att lära om själva språkets natur och i syfte i att med hjälp av kunskaper om vardagsspråkets funktion lösa mer generella filosofiska problem, till exempel i moral och metafysik. Viktiga företrädare är J.L. Austin och H Paul Grice. Teorin för talakter är kanske det mest berömda resultatet, men också driften från språkets mening till menande och implikaturens funktion har sin plats i språkfilosofin.

Språkfilosofin inom kontinental filosofi härstammar främst från Ferdinand de Saussure vars projekt vissa menar bär stora likheter med Freges. Inom den kontinentala traditionen är även filosofer som Edmund Husserl, Martin Heidegger och Jacques Derrida viktiga inom språkfilosofin.

Se även 
Hermeneutik
Konsistens (filosofi)

Vidare läsning 
 Gunnar Karlsen: Språk, tolkning och argumentation: en samhällsvetenskaplig introduktion, Studentlitteratur, 2012. 
 Georg Kjøll: Språkfilosofi, Oslo: Fagbokforlaget, 2013. 

Språkfilosofi
Aukra kommun

Aukra kommun () är en kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Kommunens centralort är tätorten Aukra.

Administrativ historik
När Norges kommuner etablerades som formannskapsdistrikt år 1837 fanns en kommun med namnet Akerø, som dock omfattade ett något annorlunda område. Den delades första gången 1867 när Sandøy kommun bildades. Den delades andra gången 1924 i Nord-Aukra och Sør-Aukra kommuner. 1964 överfördes ett område med 77 invånare från Nord-Aukra till Molde kommun. 1965 uppgick Sør-Aukra i Midsunds kommun samtidigt som Nord-Aukra bytte namn till Aukra kommun.
I samband med kommunreformen 2020 överfördes den bebodda ön Orten och några närliggande obebodda öar från Sandøy.

En gasterminal för att ta emot naturgasen från Ormen Lange-fältet har byggts vid Nyhamna på ön Gossa. Den exporteras vidare, huvudsakligen till Storbritannien.

Tätorter
Det finns två mindre tätorter i kommunen, Aukra (med 817 invånare) som är centralort och belägen på ön Gossa samt Hollingen (med 347 invånare) på fastlandet.

Referenser

Kommuner i Møre og Romsdal fylke
Aure kommun

Aure kommun () är en kommun i Møre og Romsdal fylke i Norge. Aure kommun gränsar till Hemne och Hitra kommuner i Trøndelag fylke i öster, Kristiansunds och Frei kommuner i väster och Tingvolls och Halsa kommuner i söder, medan Smøla kommun ligger i nordväst, norr om Edøyfjorden.

Administrativ historik 
Kommunen grundades på 1830-talet, samtidigt med flertalet andra norska kommuner.
Kommunen delades första gången 1894 när Valsøyfjord blev egen kommun. Andra delningen skedde 1914 när Stemshaugs kommun bildades. 1965 slogs Aure samman med Stemshaug igen och mindre delar av Valsøyfjord och Tustna överfördes till Aure. 1976 överfördes ett område med 176 invånare till Halsa kommun.
Kommunen fick sina nuvarande gränser 2006 genom att Aure gick samman med tidigare Tustna kommun.

Kommunvapnet 
Vid sammanläggningen övertogs Tustnas vapen, med något ändrade tinkturer, medan Aures tidigare vapen från 1991 förlorade sin giltighet.

Geografi

Tätorter 
I Aure kommun finns en tätort:
Aure (centralort)

Öar och holmar 
 Berrön
 Ertvågsön
 Fevelsholmen
 Forön i Aure
 Grisvågön
 Herringsön
 Jøssön i Aure
 Kalvön i Aure
 Langön i Aure
 Lesundön (landfast med Skardsøya i öster över Drageidet)
 Marön i Aure
 Rottön
 Ruön
 Skardsön (landfast med Lesundøya i väster över Drageidet)
 Styrsön i Aure

Referenser 

Kommuner i Møre og Romsdal fylke
Averøy kommun

Averøy kommun () är en kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Kommunen gränser i öst mot Kristiansunds kommun, i sydost mot Gjemnes kommun och i sydväst mot Hustadvika kommun. 

Kommunens centralort är Bruhagen, en ort som ingår i tätorten Bremsnes. Kommunen består av ön med samma namn och är belägen vid havsbandet; vid Norska havet och omges av fjordar.

Administrativ historik
Kommunen tillkom den 1 januari 1964 genom sammanläggning av Kvernes och större delen av Kornstad och Bremsnes kommuner. 1983 överfördes ett obebott område från Eide kommun.

Tätorter
 Bremsnes (omfattar centralorten Bruhagen)
 Kårvåg
 Sveggen

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Møre og Romsdal fylke
Eide kommun, Møre og Romsdal

Eide kommun () var en kommun i Møre og Romsdal fylke i Norge. Eide gränsade i sydöst mot Gjemnes kommun och i sydväst mot Fræna kommun. Norr om Kornstadfjorden ligger Averøy kommun. Eide låg centralt placerat mellan Kristiansund och Molde. Den administrativa huvudorten var tätorten Eide.

Administrativ historik 
Kommunen bildades 1897 genom en delning av Kvernes kommun. 1964 överfördes ett område med 562 invånare från Kornstads kommun. 1983 överfördes ett obebott område till Averøy kommun.
1 januari 2020 slog kommunen samman med Fræna kommun och bildade Hustadvika kommun.

Tätorter
Det fanns en tätort i kommunen, Eide, som också var den administrativa huvudorten. Den har 1 326 invånare (2011).

Referenser

Externa länkar

Tidigare kommuner i Møre og Romsdal fylke
Hustadvika kommun
Ørsta kommun

Ørsta kommun (norska: Ørsta kommune) är en norsk kommun i landskapet Sunnmøre i Møre og Romsdal fylke i Norge. Den administrativa huvudorten är Ørsta.

Kommunen gränsar till Sykkylvens och Stranda kommuner i öster, Hornindals kommun i söder och Volda kommun i sydväst.

Administrativ historik
Kommunen bildades 1883 genom utbrytning ur Volda kommun och hade då drygt 2 000 invånare. 1893 överfördes ett område med 13 invånare från Volda. Den 1 januari 1964 skedde sammanläggning med de tidigare kommunerna Hjørundfjord och Vartdal.
1 januari 2020 överfördes Bjørke och Viddal kretsar, ett område med 102 invånare, till Volda kommun.

Kommunvapnet
Vapnet fastställdes 1984. De tre diamanterna mot blå bakgrund symboliserar bergen som speglas i Ørstafjordens vatten.

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Møre og Romsdal fylke
Frei kommun

Frei kommun (norska: Frei kommune) var en tidigare kommun i Møre og Romsdal fylke i Norge som fanns under perioden 1 januari 1838 - 31 december 2007. Den 1 januari 2008 uppgick kommunen i Kristiansunds kommun.

Slaget om Rastarkalv utkämpades i Frei.

Administrativ historik 
 1882 överförs Fredø till Øre kommun.
 1893 bildas Gjemnes kommun genom att mindre delar tas från Frei, Kvernes och Øre kommuner.
 1964 överförs Aspøya till Tingvolls kommun samtidigt som Bremsnes kommun delas upp mellan Frei och Kristiansunds kommuner.
 2008 slås Frei samman med Kristiansund.

Källor

Externa länkar 

Tidigare kommuner i Møre og Romsdal fylke

Kristiansunds kommun
Fræna kommun

Fræna kommun (norska: Fræna kommune) var en kommun i Romsdal i Møre og Romsdal fylke, Norge. Kommunen låg på nordsidan av den breda delen av södra Norge och har kust mot Atlanten åt nordväst samt gränsade till Eide och Gjemnes kommuner i öster, mot Molde kommun i söder och till Aukra kommun i väster. Den administrativa huvudorten, tillika största tätorten i kommunen, var Elnesvågen, som är den näst största orten i Romsdal efter Molde.

Administrativ historik
Kommunen grundades på 1830-talet samtidigt med flertalet andra norska kommuner.
1964 slogs Fræna samman med Buds och Hustads kommuner.
1 januari 2020 slogs kommunen samman med Eide kommun och Hustadvika kommun bildades.

Tätorter
 Elnesvågen
 Bud
 Tornes
 Malme
 Sylte
 Nerland

Historia
Platsen har sitt namn efter Frænfjorden. Betydelsen är oklar, men namnet kan komma från frænn (ljus, skinande). Fram till 1918 skrevs namnet Frænen.

1589 hette församlingen Vågøy och låg under Aukra prestegjeld (ungefär motsvarande pastorat). Genom en kunglig resolution den 22 september 1859 ombildades församlingen till Fræna prestegjeld, vilket 1880 delades in i Yttre och Inre Fræna.

Geografi
Fræna var att betrakta som en kust- och fjordkommun. Bland bergen i kommunen märks Jendemsfjellet (633 meter över havet), Talstadhesten, Heiane, Kvannfjellet och Tusten.

Kända personer från Fræna 
Anton Aure, (1884–1924), boksamlare och bibliograf
Rolf Groven, (1943-), bildkonstnär
Birger Hatlebakk (1912-1997) grundare av Glamox och Moxy Engineering
Edvard Hoem, (1949-), författare, dramaturg, teaterchef
Kenneth Kvalheim, (1977- ), fotbollsspelare (Moss FK)
Ola Kvernberg, (1981-), violinist och jazzmusiker
Anders Sandvig, (1862-1950), museigrundare, uppfinnare
Trond Strande, (1970-), fotbollsspelare (Molde FK)
Jim Svenøy, (1972-), OS-finalist i friidrott
Jøran Kallmyr, (1978-), politiker

Referenser

Tidigare kommuner i Møre og Romsdal fylke