kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Samora Machel

Samora Moisés Machel, född 29 september 1933 i Chilembene, provinsen Gaza, död 19 oktober 1986 i Lebombobergen, Sydafrika, var rebelledare i Moçambique 1969-75 och blev därefter Moçambiques första president. Han omkom i en flygkrasch på återresan från ett toppmöte i Zambia.

Biografi
Samora Machel var son till jordbrukaren Mandhande Moisés Machel i Chilembene i provinsen Ghaza och tillhörde folkgruppen Thonga. Sonen hade börjat skolan när han var åtta år och gick sedan på en romersk-katolsk missionsskola tills han fyllde 17 år.  År 1950 beslagtogs deras mark och gavs till portugisiska nybyggare. Familjen tvingades arbeta i sydafrikanska gruvor för att försörja sig. Machel fick arbete på en vårdcentral i byn Xai-Xai och kunde efter ett par år studera på en sjuksköterskeskola, en av få utbildningar som var tillgänglig för den svarta befolkningen. År 1956 fick han anställning på centralsjukhuset i Lourenço Marques men flyttades snart till en tjänst på ön Inhaca. Där träffade han Sorita Tchaiakomo, bildade familj och byggde ett hem.

Befrielsekriget
År 1961 träffade Machel Eduardo Mondlane i Lourenço Marques. Machel berättade om det ökande förtrycket från Portugal och bad Mondlane att engagera sig i nationaliströrelsen. I juni året därpå fick Mondlane en inbjudan av Julius Nyerere att sammankalla en konferens i Dar es-Salaam för att förena de olika nationaliströrelserna och resultatet blev FRELIMO, Fronten för Moçambiques befrielse.  Ett Moçambikanska institutet bildades i Dar es Saalam under ledning av Mondlanes amerikanska fru Janet Mondlane. År 1963 lyckades Machel fly från Moçambique och ta sig till Tanzania. Han kom med i den första gruppen av Frelimo-soldater som skickades till Algeriet för militär träning.

Den 3 februari 1969 mördas Frelimos ordförande, Eduardo Mondlane på uppdrag av Portugals säkerhetspolis PIDE. Frelimo höll på att splittras, men en extra inkallad kongress kunde enas om att välja Samora Machel till ordförande och Marcelino dos Santos till vice ordförande.

Presidentskap
När Moçambique blev självständigt den 25 juni 1975 blev han Moçambiques förste president 1975–86.  Till utbildningsminister utsåg han Graça Simine som arbetat i de befriade områdena som Frelimos skollärare. Två månader senare gifte sig Machal med Graça Simine. Bland gästerna var Zambias första president Kenneth Kaunda.
Machel med sin bakgrund var populär hos folket, men han stod inför en oerhört svår uppgift för nationell återuppbyggnad. Han prioriterade utbildnings- och vårdsektorn och förstatligade företag och övervakade Frelimos omvandling från militär organisation till ett marxist-leninistisk parti. År 1977 utbröt inbördeskrig mellan Frelimo och Renamo med stöd av Sydafrika. Hösten 1986 deltog Samora Machel på en konferens i Zambia. På hemvägen störtade presidentens flygplan, en Tupolev Tu-134. Apartheidregeringen i Sydafrika beskylldes för inblandning, men bevis har inte framkommit.

Hans änka, Graça Machel gifte senare om sig med Nelson Mandela.

Kommentarer

Referenser

Noter

Tryckta källor
 

Personer i Moçambiques historia
Födda 1933
Avlidna 1986
Moçambiques presidenter
Personer som omkommit i flygincidenter
Män
Panafrikanister
Atari Portfolio

Atari Portfolio är en PC-kompatibel handdator tillverkad av Atari. Portfolio använder en V30-processor tillverkad av NEC.

Handdatorn kan bland annat ses i filmen Terminator 2 – Domedagen.

Handdatorer
Portfolio
Serie-Pressen

Serie-Pressen, namnet på två svenska serietidningar. Den första var en innovativ antologitidning utgiven av Saxon och Lindström och Svenska Serier AB i början av 1970-talet. Den andra var ett kortlivat försök till nyversion utgiven av Formatic Press mer än tjugo år senare.

Version 1: 1971–72 
Första versionen av Serie-Pressen var en ambitiös seriesatsning som gavs ut varannan vecka av Saxon och Lindströms i samarbete med Svenska Serier AB. Den startade 1971 och var då i tabloidformat (samma storlek som kvällstidningar). Många av tidningens serier var så kallade fortsättningsserier, så man var tvungen att köpa nästa nummer för att få veta hur det gick. Upplägget liknande den gamla tidningen Karl-Alfred, med en blandning av humor- och äventyrsserier. Man satsade också på artiklar om serier och hade en brevspalt där Sture Hegerfors svarade på frågor.
  
När tidningens försäljningssiffror dalade, övergick man till vanligt serietidningsformat (från nummer 11/72). Denna förändring hjälpte dock inte och eftersom tidningen sålde allt sämre, lades den ner efter ett knappt år. Sammanlagt kom det ut 24 nummer (5 stycken 1971 respektive 19 stycken 1972).

Bland serierna som publicerades fanns Krazy Kat, Allan Kämpe, Dick Tracy, Dr. Merling, Johan, Lotta och Jocko, Wilmer, Mandrake, Blixt Gordon, Fransson med flera. I de nummer som gavs ut i tabloidformat fanns också avslutade äventyr med Marvelhjältar som Spindeln, Demonen, Tor och Järnmannen.

Version 2: 1993–94 
1993 återupplivades namnet Serie-Pressen som SeriePressen Comic Magazine av serieentusiasten Roger Schaeder, som även återupplivade det klassiska serieförlaget Formatic Press som utgivare. Tidningen innehöll även denna gång blandade serier och artiklar om serier, av bl.a. Olle Dahllöf. Den här gången gavs tidningen endast ut i vanligt serietidningsformat och fokuserade mer på humorserier. Utgivningen varade dock bara i 11 nummer, varav det sista utkom 1994.

Tidningen innehöll bland andra Adamson av Oscar Jacobsson, Pyton och Himlens änglar av Jan Romare, Baby Blues av Rick Kirkman och Jerry Scott, Barockt av Bruce Beattie, Adam av Brian Basset, Sveryda av Magnus Knutsson och Ulf Jansson, Krazy Kat av Herriman, Familjen Flax av Dik Browne, JP Krax av Jeff MacNelly, Sams serie av Mort Walker och Jerry Dumas, samt Haspen är lös av W.B. Park, men även serier som Buzz Cooper av Roy Crane gjorde gästspel. Inom ramen för utgivningen rymdes också SeriePressen Minialbum, som utkom i pocketutgåva 1994 helt tillägnad serien Barockt av Bruce Beattie.

Referenser

Noter

Nedlagda svenska serietidningar
Serietidningar startade 1971
Serietidningar nedlagda 1972
Serietidningar
Serietidningar indelade efter förlag
John o' Groats

John o' Groats (skotsk gaeliska: Taigh lain Ghròt) är en ort i Highland, Skottland. Orten räknas som den nordligaste orten på den brittiska huvudön Storbritannien. Den nordligaste punkten ligger utanför orten, vid Dunnet Head. Orten har  invånare (2011).

Uttrycket från Land's End till John o' Groats visar distansen mellan orten och Land's End i Cornwall som är den absolut västligaste punkten på ön, vilket kan jämföras med svenska från Smygehuk till Treriksröset.

Stadens namngivning har varierat en del, men John o' Groats är nu det officiella namnet. Namnet kommer från Jan de Groot, en nederländare som fick rätt att driva en färja mellan det skotska fastlandet och Orkneyöarna kort tid efter att dessa blev övertagna från Norge år 1496.

Se även 
 Duncansby Head

Referenser 

Orter i Highland
Lamb Holm

Lamb Holm är en liten holme i Orkneyöarna i Skottland. Lamb Holm är länkad till ön Mainland samt till Burray, Glimps Holm och South Ronaldsay av Churchill Barriers. 

Idag finns här ett kapell kallat Italian Chapel som byggdes av samma italienska krigsfångar som byggde barriären mellan öarna. Kapellet är öns huvudsakliga turistattraktion.

Externa länkar

Orkneyöarnas öar
Patch Adams

Patch Adams är en amerikansk verklighetsbaserad film från 1998 med Robin Williams i huvudrollen.

Handling 
Den handlar om Patch Adams skolgång och första år som nybliven läkare. Patch Adams anser att humor är den bästa medicinen. Han gör nästan vad som helst för att få patienter att skratta.

Om filmen 
Patch Adams är regisserad av Tom Shadyac och bygger på en självbiografisk roman skriven av Patch Adams och Maureen Mylander.

Rollista (urval) 

Filmer 1998
Amerikanska komedifilmer
Burray

Burray är en ö i den skotska ögruppen Orkneyöarna. Den är sammankopplad med South Ronaldsay och Mainland via Glimps Holm, Lambs Holm av Churchill Barriers. Den har en area på 9,03 km².

Huvudorten i Burray är Burray Village, som tidigare var en fiskeort och där de flesta av öns cirka 350 invånare bor. 

På Burray finns ett fossilmuseum.

Se även
 Burra

Orkneyöarnas öar
Grete Frische

Grete Frische, född 15 juni 1911, död 17 februari 1962, var en dansk skådespelare, dramaturg, regissör och manusförfattare.

Filmografi i urval

Regi 
1945 - En ny dag gryer

Manus

Roller 
1962 - Landsbylægen

Externa länkar 
 

Danska skådespelare under 1900-talet
Danska filmregissörer
Danska manusförfattare
Kvinnor
Födda 1911
Avlidna 1962
Romerska vägar

Romerska vägar var livsviktiga för tillväxten av det romerska riket genom att tillåta effektivare förflyttning av armén, handelsvaror och nyhetsbud. När nätet var som störst sträckte sig vägarna 85 004 kilometer och hade ungefär 372 länkar. Ett populärt talesätt har blivit Alla vägar bär till Rom.

Av militära, kommersiella och politiska anledningar blev romarna mycket duktiga på att bygga vägar, som de själva kallade viae. Syftet med vägarna var alltid primärt att förflytta material från en plats till en annan. Dessa långa vägar var också viktiga för att uppehålla stabiliteten och expansionen i riket. De romerska legionerna tjänade in mycket tid genom vägarnas användande, och vissa av vägarna används än i dag, tusentals år senare. Senare i antiken spelade vägarna en stor roll i den romerska militärens fall, då vägarna gav en fördel för invaderande barbarer.

De flesta romerska vägar uppkallades efter censorn i det romerska riket, som beordrade konstruktionen eller rekonstruktionen. Samma person användes ofta efteråt som konsul, men vägnamnet dateras till hans mandat som censor. Om vägen var äldre än mandatet för censorn eller hade okänt ursprung, tog denna namnet från sin destination eller regionen som den till största delen gick igenom. En väg gavs ett nytt namn om censorn beordrade större rekonstruktioner, såsom omdirigering eller renovering.

Se även 
 Lista över romerska vägar
 Antonius vägbeskrivning

Externa länkar 

Historiska vägar
 
Romersk arkitektur i Italien
Heddon (wobblermärke)

Heddon är ett klassiskt wobblermärke ifrån USA, som köpt upp Whopper Stopper. 

Heddons fiskedrag skapades av James Heddon, som anses vara den person som, i slutet av 1890-talet, uppfann de första fiskedrag som var tillverkade av trä.

Bolaget Heddon Company grundades år 1902 för försäljning av fiskeredskap. Dessa gjordes ursprungligen för hand i familjen Heddons kök i Dowagiac i Michigan. År 1910 hade de en distributör i Kanada och en ny fabrik i Dowagiac. År 1950 var Heddon ett välkänt varumärke och företaget producerade över 12 000 fiskedrag per dag.

På grund av ökande konkurrens och för att man ville sluta att driva företaget medan det ännu var lönsamt, sålde familjen Heddon sitt företag till familjen Murchinson år 1955. Sedan dess har Heddon Company sålts flera gånger, och det blev till slut en del av EBSCO industries.

Referenser 

Amerikanska tillverkningsföretag
Sportfiskeredskap
Företag bildade 1902
Carl Martin Rosenberg

Carl Martin Rosenberg, född 3 mars 1843 i Västra Karups församling, Kristianstads län, död 30 mars 1915 i Sankt Matteus församling, Stockholm, var en svensk bokhandlare och skriftställare.

Biografi

Han var son till riksdagsmannen Sven Rosenberg och bror till kemisten Johan Olof Rosenberg. Han blev student vid Lunds universitet 1862 och avlade hovrättsexamen där 1866. Rosenberg var extra stadsfiskal i Stockholm 1866–1867, extraordinarie amanuens vid Kungliga biblioteket 1866–1873, bankbokhållare i Landskrona 1873–1875 och tillförordnad bankkamrer i Vänersborg 1876–1877. Efter anställning som medarbetare i Aftonbladet 1877–1884 och i Svenska Dagbladet 1884–1891 innehade han 1892–1903 antikvariat i Stockholm. Därjämte var han 1898–1910 anställd i Klemmings antikvariat.

Han gav 1881–1883 ut Geografiskt-Statistiskt Handlexikon öfver Sverige. Verket innehåller 2 300 sidor med cirka 70 000 artiklar om byar, gårdar, socknar, städer, län, landskap, sjöar, vattendrag, härader, stift med mera. Verket omnämns ibland som Rosenberg. En faksimilutgåva utkom 1982, och från 1993 samt 2005 finns verket även tillgängligt som CD-skiva. Han utgav 1882 den omfångsrika Sveriges ecklesiastikmatrikel, dit han kunde överföra åtskilliga uppgifter från sitt lexikon.

Se även
 Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige

Källor

Noter

Externa länkar
 Rosenbergs Geografiskt-Statistiskt Handlexikon öfver Sverige digitaliserat på Projekt Runeberg

Svenska författare
Födda 1843
Avlidna 1915
Män
Personer från Västra Karups socken
Kari Hotakainen

Kari Hotakainen, född 9 januari 1957 i Björneborg, bosatt i Helsingfors sedan 1996, är en finsk författare.

Författarskap

Hotakainen har arbetat som journalist och reklamman och debuterade som författare 1982. Han framträdde först som poet och barnboksförfattare och är sedan 1991 främst romanförfattare.

Hotakainens största framgång är den flerfaldigt prisbelönta och filmatiserade romanen Löpgravsvägen som sålts i över 100 000 exemplar, pocketutgåvor och översättningar oräknade. Boken handlar om Matti Virtanen, en medelfinsk man (Matti Virtanen är ett av Finlands vanligaste namn) som har tagit ansvar för hem och barn. genomgår en mansrollskris när hustrun lämnar honom med dottern. Den mentalt sönderfallande Virtanen gör upp en plan att få tillbaka sin familj genom att skaffa det perfekta hemmet, och romanen utvecklas till en satir över fastighetsmäklarbranschen.

Hotakainen prisades av mäklarbranschen för att ha skrivit den första "mäklarromanen" och utsågs till "Årets inflytelserikaste i bostadsbranschen" (Vuoden asuntovaikuttaja), vilket Hotakainen kommenterade med att hans satir misslyckats eller mäklarna fått mer humor.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
(Samtliga översatta av Camilla Frostell)
 Löpgravsvägen (Juoksuhaudantie) (Forum, 2004); finska originalet filmatiserat 2004 av Veikko Aaltonen
 Isakskatedralen(Iisakin kirkko) (Forum, 2005)
 En klassiker: självbiografisk roman om ett bilande och öppet folk: innefattar dagboken Det var ett nöje att leva, men svårt att tiga, anteckningar från åren 1976–1990 (Klassikko) (Forum, 2006)
 Människans lott (Ihmisen osa) (Brombergs, 2010)
 Den okände Kimi Räikkönen (Tuntematon Kimi Räikkönen), (Förlaget M, 2018)

Priser och utmärkelser 

 Tack för boken-medaljen 1998 för En klassiker
 Topeliuspriset 2000 för ungdomsboken Näytän hyvältä ilman paitaa
 Finlandiapriset 2002 för Löpgravsvägen
 Nordiska rådets litteraturpris 2004 för Löpgravsvägen
 Vuoden asuntovaikuttaja 2002
 Runebergspriset 2010 för Människans lott
 Pro Finlandia 2013

Källor

Externa länkar 

 Skriver våra moderna prosaister in sig i litteraturhistorien?! På spaning efter blivande klassiker. Lysmasken 5.12.2008.

Finskspråkiga romanförfattare
Finländska romanförfattare
Födda 1957
Män
Finskspråkiga dramatiker
Personer från Björneborg
Levande personer
Vinnare av Nordiska rådets litteraturpris
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Mottagare av Finlandiapriset
Nollmängd

Inom måtteori och sannolikhetslära är en nollmängd en mängd med mått 0. 

Huruvida en viss mängd är en nollmängd beror på vilket mått som används. Exempelvis är en linje en nollmängd med avseende på areamåttet, men inte en nollmängd med avseende på längdmåttet. För mängder i det euklidiska rummet Rn avses vanligen Lebesguemåttet.

En delmängd A av  Rn har Lebesguemått 0 om, och endast om, det för varje ε > 0 finns en uppräknelig familj av n-kuber  som täcker A, sådan att måttet . 

Den tomma mängden är alltid en nollmängd.

Måtteori
0 (tal)
Fabler från framtiden

Fabler från framtiden, korta tecknade skräckserier av Jean-Yves Mitton. Gavs ut i album i Frankrike under titeln "Demain... Les Monstres" 1990. Har publicerats på svenska i Fantomen.

Svensk utgivning 
"Videolyckan", Fantomen nr 25/1990
"Atomutanter", Fantomen nr 26/1990
"Sista hållplatsen", Fantomen nr 2/1991
"Be-fruktan", Fantomen nr 5/1991
"Skaparen", Fantomen nr 6/1991

Referenser

Noter

Fransk science fiction
Franska serier
Science fiction-serier
Äventyrsserier
Skräckserier
Georgiens administrativa indelning

Georgien är administrativt indelat i två autonoma republiker och nio mcharer (regioner). Utöver dessa regioner tillkommer huvudstaden Tbilisi. Territoriet för en av de autonoma republikerna, Autonoma republiken Abchazien, administreras i praktiken, delvis sedan 1993 och helt sedan 2008, av en utbrytarrepublik, Republiken Abchazien, stödd på militär från Ryska federationen.

Autonoma republiker och regioner 
Georgien är indelat i två autonoma republiker och nio regioner samt huvudstaden Tbilisi, som utgör ett eget distrikt.

Autonoma republiker (, avtonomiuri respublika)
 Abchazien
 Adzjarien

Regioner (, mchare)
 Gurien
 Imeretien
 Inre Kartlien
 Kachetien
 Megrelien-Övre Svanetien
 Mtscheta-Mtianeti
 Nedre Kartlien
 Ratja-Letjchumi och Nedre Svanetien
 Samtsche-Dzjavachetien

Distrikt och städer 

Både regioner och autonoma republiker är indelade i distrikt (, munitsipaliteti). Huvudstaden inräknad, är det fem större städer som utgör egna distrikt: Tbilisi, Kutaisi, Rustavi, Poti och Batumi. Inalles är distrikten 69 till antalet, varav några (2023) dock inte står under georgisk kontroll, utan de facto administreras av utbrytarstater i Abchazien och Sydossetien associerade med Ryssland.

Efter Georgiens självständighet 1991 var distrikten en tid kvar i den äldre strukturen, som raioni (რაიონი). År 2006 gjordes en reformering av den administrativa strukturen, med ökat lokalt styre, och i samband med det ändrades beteckningen för distrikten till munitsipaliteti.

Referenser

Externa länkar
 Statoids.com – Districts of Georgia

administrativa
Administrativa indelningar av länder i Europa
Administrativa indelningar av länder i Asien
administrativa
Carl Gustaf Carlsson Leijonhufvud

Carl Gustaf Carlsson Leijonhufvud (Broder Carl Gustaf Leijonhufvud, även skrivet Carl-Gustaf), född 30 juni 1824 i Örebro, död 19 december 1905 i Kungsholms församling, Stockholms stad, var en svensk friherre, justitiekansler, den näst långvarigaste i sitt ämbete.

Leijonhufvud skrevs 16 december 1839 in som student i Lund, där han ’’disputerade pro exercitio’’ 22 juni 1841, blev filologie kandidat 20 juni 1842 och filosofie kandidat 20 december 1843, disputerade pro gradu ("för doktorsgraden") 25 maj 1844 och promoverades till filosofie doktor 22 juni 1844. Han studerade sedan i Uppsala, där han avlade juris kandidatexamen 24 mars 1847.

Efter avlagd examen 1847 inskrevs Leijonhufvud samma år som auskultant i Svea hovrätt, där han blev e.o. notarie 29 september samma år och vice notarie den 10 januari 1849; han blev vice häradshövding 29 september 1851, e.o. fiskal 31 maj 1853, fiskal 31 december 1855 och assessor 27 april 1858. Han blev ledamot av tryckfrihetskommittén 22 mars 1860, konstituerad revisionssekreterare 1861 och revisionssekreterare 17 februari 1863, riddare av Nordstjärneorden 28 januari 1864, ledamot av skattekommittén samma år och byråchef i justitiestatsexpeditionen 24 september 1867.

Han blev känd genom sin reservation mot De Geers förslag till representationsreform vid riksdagen 1862–1863. Efter karriär i Svea hovrätt blev Leijonhufvud revisionssekreterare 1863 och byråchef i justitiestatsexpeditionen 1867, var justitiekansler 1869–1886 samt blev juris hedersdoktor 1877.

Familj 
Leijonhufvud avled ogift; hans far var ryttmästaren friherre Carl Edvard Leijonhufvud, gift med sin kusin friherrinnan Sophia Aurora Leijonhufvud (1794–1871). Bror till Abraham Leijonhufvud (1823–1911), statsråd, och farbror till Broder Sten A:son Leijonhufvud (1852–1928).

Bibliografi 
 
 
 
  - Medförfattare Karl K:son Leijonhufvud.

Referenser

Noter 

Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Sveriges justitiekanslerer
Svenska friherrar
Carl Gustaf Carlsson
Födda 1824
Avlidna 1905
Män
Politiker från Örebro
Jurister från Örebro
Svenska revisionssekreterare
Brian Robertson

Brian Robertson, född 12 februari 1956 i Glasgow, Skottland, är en brittisk gitarrist som har spelat bland annat i Thin Lizzy, Wild Horses och Motörhead.

1974, vid 18 års ålder, blev Robertson medlem i Thin Lizzy och spelade där till 1978. Han hade ett hetsigt humör och hamnade ofta i slagsmål. I ett av dessa slagsmål skadade han handen av en flaska och detta ledde till att inspelningen av albumet Bad Reputation genomfördes utan honom och endast Scott Gorham användes som gitarrist. Robertson flögs dock över till Kanada, där skivan spelades in, och la på gitarrspår på de flesta låtarna, dock utan att krediteras för mer än tre låtar. Han spelade på den uppföljande turnén, men försvann ur bandet i juli 1978 strax efter att Live and Dangerous hade släppts.

Robertson är numera bosatt i Essex, men har sitt produktionsbolag Yodel International Productions baserat i Stockholm tillsammans med sin manager Sören Lindberg. Brian Robertsons första soloalbum Diamonds and Dirt innehåller 13 låtar och gavs ut i mars 2011. Skivan är inspelad i Polar Studios i Stockholm och är producerad av Brian Robertson, Sören Lindberg och Chris Laney.

Brian Robertson är numera pensionerad och bor i Romford, Essex, England. Han har för närvarande inga planer på att återvända till att spela inför publik, men han jobbar i sin hemstudio med nytt material som kan tänkas ges ut inom kort. En liveskiva från den kortlivade Diamonds and Dirt-perioden kommer att släppas av SPV senare i år.

Brittiska rockgitarrister
Medlemmar i Motörhead
Män
Födda 1956
Levande personer
Carl Edvard Leijonhufvud

Carl Edvard Leijonhufvud, född 31 mars 1792 (alternativt 1793) i Kristianstad, död 6 mars 1870 i Vimmerby stadsförsamling, Kalmar län, var en svensk friherre, ryttmästare, gift med sin kusin friherrinnan Sophia Aurora Leijonhufvud (1794–1871). Han var far till justitiekanslern Carl Gustaf Carlsson Leijonhufvud.

Referenser 

Svenska militärer under 1800-talet
Carl Edvard
Födda 1792
Avlidna 1870
Män
Militärer från Kristianstad
Filologie kandidat

Filologie kandidat, titel för den som avlagt filologisk kandidatexamen  (även filologie kandidatexamen), vilken under förra hälften av 1800-talet vid Lunds universitet var den förra av de två avdelningar, i vilka filosofie kandidatexamen avlades. Under denna period var det nämligen för avläggande av sistnämnda examen obligatoriskt med studier inom humanistisk som matematisk-naturvetenskaplig sektion (vilket upphävdes först 1907).

Filologisk kandidatexamen omfattade klassiska och orientaliska språk, historia och estetik (litteraturhistoria) och avskaffades 1844.

Litteratur
 F.E. Braune, Om den philosophiska graden vid Lunds universitet (i "Nordisk Universitets-tidskrift", 1863).

Källor
 

Akademiska titlar
Ugglan
Justitiestatsexpeditionen

Justitiestatsexpeditionen, benämning för justitiestatsministerns expedition från 1809 tills ämbetet övergick till justitieministerns 1876.

Se även
Kanslihuset
Justitiedepartementet

Källor

Sveriges politiska historia
Sverige under 1800-talet
Caquelon

Caquelon, eller fonduegryta, är en ugnsfast lergodsgryta/panna med skaft som används bland annat till fondue, och som är vanligen förekommande i Schweiz, samt i Franche-Comté och Provence i Frankrike.
(se även Lergodslera)
Köksredskap