kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Flötjan

Flötjan (flött-) är ett skär med fyr i södra inloppet till Ålands hav, ca 4,5 sjömil väster om Lågskär. Skäret är Finlands yttersta utpost mot Sverige i riktning västsydväst och uppräknas i den 19 januari 1811 i Torneå undertecknade topografiska gränsbeskrivningen som en av hörnpunkterna av storfurstendömet efter freden i Fredrikshamn 1809.

Konstruktioner på skäret
Enligt muntlig tradition bland sjöfarare fanns där under 1800-talet en röd-grön gränspåle för att markera gränsen mellan Sverige och Tsarryssland.

År 1901 byggdes ett kummel på Flötjan. Skalet för båken byggdes i järnplåt på Sandvikens Skeppsdocka och Mekaniska Verkstad i Helsingfors och fylldes på stället med betong gjord på 89 tunnor cement och 50 m3 grus. Överst fästes en 8m hög stång försedd med korgar visande en ostprick (enligt det ryska kardinalsystemet). 1907 ersattes prickkonstruktionen med en lanternin vilken som den första i sitt slag i Finland till en början fungerade elektriskt. Ljuset matades av sju galvaniska batterier, blinken styrdes av en magnetkontakt och ett urverk slog på och av enligt dygnsrytmen. Effekten var dock blygsam och batterierna krävde oupphörligen tillsyn. 1908 försågs den i stället med en AGA acetylenanläggning med solventilstyrd klippmekanism. Den skadades svårt av en minexplosion under Första världskriget, men 1918 höjdes konstruktionen en aning och en ny gasanläggning installerades.

Det låga kumlet visade sig fortfarande känsligt för isskruvning och överslående sjöar på det utsatta skäret, och sjöfarten hade länge önskat en ordentlig fyr närmare farleden än Lågskär. 1953 hade byggnadstekniken utvecklats så långt att det var möjligt, och en modern betongfyr byggdes på Flötjan. Fyren göts med glidform till sex våningars höjd med ungefär samma teknik som användes i samtida kassunfyrar. Den har heller ingen trappa utan underhållspersonalen får klättra upp längs en stålstege. Det nya tornet fick en modernare roterande gasanläggning från AGA med automatiskt byte av glödstrumpa. Ljusstyrkan var 26 000 cd och Lysvidden 15 nautiska mil. I tornet fanns också en fjärrstyrd mistlur. Fyrens anordningar fjärrstyrdes först från Lågskär, men automatiserades fullständigt 1959. 1986 försågs den med en fransktillverkad vindgenerator, och på 1990-talet ändrades den för soldrift varvid lysvidden reducerades till 10 NM.

Källor

Gränsförordningen med senast gällande tillägg

Fyrar i Åland
Lemland
Fred Zinnemann

Fred Zinnemann, född 29 april 1907 i Rzeszów, död 14 mars 1997 i London (i en hjärtattack), var en österrikisk-amerikansk filmregissör.

Biografi 
Zinnemann växte upp i en judisk familj i Österrikes huvudstad Wien och ville redan vid låg ålder bli musiker. Han studerade juridik under flera år. Han höll på med filmer under sin tid vid Wiens universitet och blev så småningom kameraman. Han flyttade till USA år 1929 och medverkade flera gånger bakom scenen innan han blev regissör. Han ägnade sig åt filmgenrer som thrillers, western, film noir och liknande. Flera av skådespelarna som varit med i Zinnemanns filmer har blivit nominerade till Oscar.

Fred Zinnemann vann en Oscar för bästa regi för filmerna Härifrån till evigheten och En man för alla tider. En man för alla tider vann även en Oscar för bästa film. Den första Oscarspriset fick han år 1951 för dokumentären Benjy.

Filmografi i urval 

 Mördare i handskar (Kid Glove Killer) (1942)
 Ögon i natten (Eyes in the Night) (1942)
 Det sjunde korset (The Seventh Cross) (1944)
 Det dagas (The Search) (1948)
 Förrädaren (Act of Violence) (1948)
 Männen (The Men/Battle Stripe) (1950)
 Sheriffen (High Noon) (1952)
 Härifrån till evigheten (From Here to Eternity) (1953)
 Oklahoma! (1956)
 En handfull snö (A Hatful of Rain) (1957)
 Nunnan (The Nun's Story) (1959)
 The Sundowners (1960)
 En man för alla tider (A Man for All Seasons) (1966)
 Schakalen (The Day of the Jackal) (1973)
 Julia (1977)
 Fem dagar en sommar (Five Days One Summer) (1982)

Externa länkar 
 

Österrikiska filmregissörer
Amerikanska filmregissörer
Födda 1907
Avlidna 1997
Män
Personer från Wien
Oscar för bästa regi
(I Can't Get No) Satisfaction

(I Can't Get No) Satisfaction är en låt lanserad på singel 1965 av den brittiska rockgruppen The Rolling Stones. Det är en av gruppens signaturlåtar som toppade listorna i många länder i världen då det begav sig. Låten innebar Rolling Stones stora genombrott i USA då den blev deras första singeletta där, samt blev guldcertifierad av RIAA. I hemlandet Storbritannien blev den deras fjärde listetta. Den spelas på de flesta av gruppens konserter och har funnits med på flera av deras samlingsalbum, till exempel Big Hits (High Tide and Green Grass) (1965), Rolled Gold+: The Very Best of the Rolling Stones (1975), Forty Licks (2002) och GRRR! (2012). 

Låten är bland många ansedd som en av de bästa låtar som någonsin har spelats in och kom på andra plats när tidningen Rolling Stone år 2004 rankade de 500 bästa låtarna genom tiderna i världen.

Låten har sedan den släpptes spelats in av en stor mängd artister. Otis Redding gjorde en av de tidigaste inspelningarna till albumet Otis Blue: Otis Redding Sings Soul. Hans version har ett brassriff istället för som Rolling Stones version gitarriff och blev en hyfsat stor singelhit. 1967 spelades den in av Aretha Franklin (albumet Aretha Arrives). Devo spelade in en kraftigt omarbetad version av låten till sitt debutalbum Q. Are We Not Men? A: We Are Devo! 1978.

Listplacering

Referenser

Noter

Musiksinglar 1965
Låtar av Rolling Stones
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i USA
Singelettor i Sverige
Singelettor i Norge
Singelettor i Finland
Vallsta, Bollnäs kommun

Vallsta är en tätort i Bollnäs kommun, Gävleborgs län och är belägen norr om Arbrå, söder om Undersvik och väster om Ljusnan. Vallsta har en lokaltågsstation längs Norra stambanan där X-tåget stannar. I orten finns även en bensinstation, en idrottsplats, en butik samt en grundskola.

Samhället 

Vallsta tätort bestod historiskt sett av Hov och Åkre och har vuxit fram som bestående av två delar; stationssamhället och landsvägsdelen. Stationssamhället började utvecklas på 1880-talet i samband med att järnvägen anlades. Landsvägsdelen ligger längs Riksväg 83, en väg som i århundraden förbundit Bollnäs och Ljusdal. Tätorten Vallsta ligger i ett område som sträcker sig ca 7 kilometer längs Ljusnan med Orbaden i norr och Hovsätter i söder angränsande till Arbrå kyrkby. Väster om riksväg 83 i Vallsta ligger Parten och Hov. Iste och den andra sidan av Ljusnan från Vallsta förbinds sedan 1930-talet via Backabron där älven är som smalast.

Historia
Vallsta tros ha varit en bebodd plats sedan järnåldern. Hov och Åkre är förkristna namn med kultiska betydelser där Hov kan härledas till hedniskt tempel och Åkre har kopplats ihop med betydelsen gammal kultåker. Fornlämningar daterade till vikingatid i form av tre rundade högar finns i Vallsta intill Backabron över Ljusnan. En ej synlig fornlämning finns i skogen ovanför Parten av typen blästbrukslämning.

Vallsta tätort är en ihopflätning av byarna Hov och Åkre som skedde i samband med skiftet i slutet av 1700-talet. År 1900 bodde 250 personer i Vallsta.

Namnsägen 
Ortnamnet Vallsta har sitt tidigaste belägg från 1726 och då som Walstad. Följande sägen om hur Vallsta fick sitt namn finns i ortnamsregistrets arkiv.

Järnvägen 

I och med att Norra stambanan anlades på 1870-talet blev Vallstaborna missnöjda över att den enda stationen i hela Arbrå socken blev i Arbrå, vars järnvägsstation byggdes 1878–1879. I protest samlades 94 namnunderskrifter in 1880 på en handling om att det var nödvändigt att få en hållplats eller station i Vallstaområdet, samt att man var villig att stå för kostnaderna. Beskedet kom redan månaden senare från Kongl. Jernvägstrafikstyrelsen om tillstånd för en mindre station eller hållplats. Kostnaderna fördelades så att de boende i Åkre, Hov och Vallsta byar betalade 25 % mer än de boende längre bort från stationen som inte ansågs tjäna lika mycket på den. Materialkostnaderna beräknades vara 4257 kronor. Handlarna i Vallsta kunde betala med större donationer till bygget, så som de hade lovat med sina namnunderskrifter. Exempelvis bidrog Carl Johansson på Karlsbro motvilligt med 100 kronor. 

Anledningen till att hållplatsen fick namnet Vallsta, som den också hade genom hela planeringen, trots att den låg på mark tillhörande Hov, var helt sonika att så många andra stationer i Sverige hade namnet Hov.

Befolkningsutveckling

Personer från Vallsta 
 Jonas Wallström, hälsingemålare
 Görgen Antonsson, Riksspelman

Se även 
 Arbrå socken

Källor 
 Nationalencyklopedin
 Terrängkartan

Noter 

Orter i Bollnäs kommun
Tätorter i Sverige
Patrik Rochling

Patrik Rochling, född 11 november 1976 i Simrishamn är en svensk serietecknare och manusförfattare. Han producerar Johanna-sviten (huvudsakling som manusförfattare) tillsammans med Li Österberg.

Rochling debuterade 2000 i nätfanzinet Wonderful Comics med serienovellen Dagslända som följdes av Kongsberghäxan. Han medverkar även i antologierna Allt för konsten 3-10. 2003 kom det egna seriealbumet Johanna som följdes av Hjärtat brinner. Samtliga är utgivna på Optimal press.

Rochling skriver manus och tecknar en del bakgrundsbilder, i första hand perspektivbilder. Österberg står för figurskiss, en del naturmiljöer samt tuschning.

Rochling var med i dokumentärfilmen Patrik och Johanna från 2013, i regi av Daniel Permbo.

Bibliografi

Seriealbum
Johanna, 2003
Hjärtat brinner, 2005
Skaparens folk, 2006
Pusselbitar, 2008
Vänd dig om, 2010
Vaka, 2012
Johannasviten, 2014
Gasraketen, 2014
Partydrottningen, 2016
Allting börjar här, 2018
Koppar, 2019

Antologier
Allt för konsten 3, 2002
Allt för konsten 4, 2003
Bröstflickan, 2004
Allt för konsten 5, 2004
Bröstflickan, 2004
Allt för konsten 6, 2005
Gryningen, 2007
Allt för konsten 7, 2008
Allt för konsten 8, 2009
Allt för konsten 9, 2010
Allt för konsten 10, 2012
Tago v. 1, 2013

Referenser

Externa länkar
 Wonderful comics
 Optimal press

Födda 1976
Svenska serieskapare
Män
Levande personer
Flacksjö

Flacksjö är en sjö i kommunen Raseborg i landskapet Nyland i Finland. Sjön ligger  meter över havet. Arean är  hektar och strandlinjen är  kilometer lång. Sjön   Den ligger omkring 80 km väster om Helsingfors. 

I sjön finns ön Flacksjöholmen. Norr om Flacksjö ligger Långsjö.

Källor 

Insjöar i Nyland
Insjöar i Raseborg
Fiskö

Fiskö kan syfta på:

Finland 

 Fiskö, Björneborg, Satakunta, 
 Fiskö (Brändö, Åland), 
 Fiskö, Pargas, Åboland,
Vit hjärnsubstans

Vit hjärnsubstans (Substantia alba) består till huvuddel av neuroners axondel, som på grund av myelinisering ses som vit. Här sker huvudsakligen informationstransport mellan nervcellerna i den grå substansen (i hjärnbark och kärnor) med varandra. Om hjärnan vore ett datornätverk så skulle den grå substansen vara de faktiska datorerna och den vita substansen skulle vara de kablar som band samman datorerna och gjorde det möjligt för dem att kommunicera med varandra.

Det som ger den vita substansen dess färg är ett fettlager, myelin, som axonerna är inbäddade i. Myelinlagret, som består av så kallade gliaceller, ökar hastigheten med vilken nervimpulser kan förmedlas genom axonerna genom en ökning av konduktansen.

Vit substans utgör större delen av de inre delarna av hjärnan och omges av hjärnbarken, som utgörs av grå substans. I  ryggmärgen är lägesförhållandet det motsatta, det vill säga att den grå substansen är innerst (näst canalis centralis) och omges av den vita substansen. Den största mängden vit substans återfinns hos hjärnbalken (corpus callosum) som förbinder höger och vänster hjärnhalva med hjälp av ett par hundra miljoner nervbanor som kallas kommissurfibrer.

Associationsbanor kallas förbindelser mellan hjärnbarksområdet.

Se även
 Grå hjärnsubstans

Fotnoter

Centrala nervsystemet
Hjärnan
Nervsystemet
Neurovetenskap
I Feel Fine

I Feel Fine är en sång från 1964 av och med den brittiska musikgruppen The Beatles (text/musik John Lennon och Paul McCartney).

Låten och inspelningen

Ett antal av låtarna till ’’Beatles for Sale’’ var även påtänkta som singlar men slutligen blev det Lennons nyskrivna ”I Feel Fine” som kom att bli gruppens julsingel 1964. Detta stycke, som är något av en blues, spelades in 18 oktober 1964 och har mest blivit känt för att det är den första brittiska singeln där man använder rundgång (precis i låtens början). Måhända kan Beatles här ha påverkats av det blivande The Who, som man under hösten uppträtt med (då de ännu kallade sig The High Numbers). Lennon har senare medgett att det medvetna användandet av rundgång var ganska vanligt under konserter redan vid denna tid, även om Beatles (med The Who tätt i kölvattnet) blev först med att utnyttja det på skiva. Vissa radiopratare trodde för övrigt i början att det hela rörde sig om en grov teknisk miss i studion. Låten blev en dubbelsingel (tillsammans med She's A Woman) som utgavs i USA 23 november och i England 27 november 1964.

Listplaceringar

Källor
Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle
Noter:

Musiksinglar 1964
Singlar utgivna på Parlophone
Sånger framförda av The Beatles
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i USA
Singelettor i Sverige
Singelettor i Norge
Singelettor i Irland
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Finsjö

Finsjö är också en by i Västanfjärd, Finland.

Finsjö är en småort i Fliseryds socken i Mönsterås kommun vid Emån.

Historia
Tills 1960-talet passerade här smalspårjärnvägen från Ruda via Fliseryd till Oskarshamn.

Noter

Orter i Mönsterås kommun
Småorter i Sverige
Tidigare tätorter i Kalmar län
Grå hjärnsubstans

Grå hjärnsubstans består till huvuddelen av neuronens kropp (soma) och ses som grå vävnad. Här sker större delen av informationsbehandlingen. Grå hjärnsubstans utgör en stor del av vårt nervsystem och finns i hjärnan (encephalon), dvs storhjärnan (cerebrum), lillhjärnan (cerebellum), hjärnstammen och ryggmärgen. Det gör att grå hjärnsubstans används vid muskulär och sensorisk aktivitet genom syn, hörsel, tal, minne, känslor och självkontroll.

Se även
 Vit hjärnsubstans

Centrala nervsystemet
Hjärnan
Nervsystemet
Neurovetenskap
Varning på stan

Varning på stan är en rocklåt skriven av Magnus Uggla och framförd av honom på albumet Va ska man ta livet av sig för när man ändå inte får höra snacket efteråt 1977. Låten är en av Ugglas mest igenkända.

Historik

Bakgrund 
När introriffet skrevs har Uggla sagt sig vara inspirerad av Mott the Hoople's låt "All the Way from Memphis".

Mottagande 
Låten är en av Magnus Ugglas mest kända. Efter att låten spelats i radio blev Sveriges Radio dock anmält till Radionämnden, då vissa lyssnare uppfattat delar av låtens text som grov och sexistisk.

Magnus Uggla menade att låten var en ärlig beskrivning av hur många grabbar levde. Många föräldrar upprördes och man började debattera handlingen i TV på kvällarna.

Versioner 
Uggla spelade också in den med text på engelska av Colin Griffin, då under titeln "Hit the Girls on the Run". Den engelska versionen av låten användes i filmen En vandring i solen från 1978, och den svenska originalversionen användes i Adam & Eva från 1997.

1990 tolkade Asta Kask låten på livealbumet Sista dansen. Andra som spelat in låten är Attack och Pugh Rogefeldt.

Magnus Uggla har senare använt stycken, både text- och musikmässiga, ur "Varning på stan" till andra låtar. Bland annat till "Stockholms heta nätter" från Där jag är e're alltid bäst 2000 och "Varning på stan enligt Bellman" från Den tatuerade generationen 2004.

Listplaceringar
Singeln "Varning på stan" placerade sig som bäst på andra plats på den svenska singellistan.

Referenser

Låtar av Magnus Uggla
Låtar framförda av Magnus Uggla
Musiksinglar 1977
Svenskspråkiga sånger
O store Allmakts-Gud

O store Allmakts-Gud är en gammal psalm i nio verser av Olof Rudbeck den yngre från 1694 som bearbetades efter dryga hundra år av Johan Olof Wallin, 1816.

Psalmen inleds 1695 med orden:
O store allmachts Gudh
som all ting seer och dömer

Melodin enligt 1697 års koralbok är (2/2, Ess-dur) av Johann Crüger från 1647, tryckt 1648 i hans Praxis pietatis melica som är samma som till den senare skrivna psalmen Med pelarstoder tolv står Herrens helga kyrka (1921 nr 529) och de gamla psalmerna Väl mig i evighet (1695 nr 241), Mitt hjärta, fröjda dig (1695 nr 299), Nu tacka Gud, allt folk (1695 nr 305) och O Gud, som skiftar allt (1695 nr 333). 

I 1937 års psalmbok och Koralbok för Nya psalmer, 1921 (tillägg till 1819 års psalmbok) anges att psalmen sjungs till psalm Jag vet på vem jag tror (1819 nr 193, 1937 nr 363) med flera som är en komposition (F-moll, 4/4 eller 2/2, u.t.), som förekommer nedtecknad tidigast i New Ordentlich Gesangbuch från 1648. Sannolikt också i Haeffners koralbok eftersom han omarbetade melodin som framgår av 1921 års koralbok med 1819 års psalmer.

Publicerad som
Nr 324 i 1695 års psalmbok under rubriken "Psalmer angående Domare".
Nr 309 i 1819 års psalmbok under rubriken "Med avseende på särskilda personer, tider och omständigheter: Domare och rättssökande".
Nr 493 i 1937 års psalmbok under rubriken "Fosterlandet".

Svenska psalmer
Spica-klass

Spica-klass var en svensk fartygsklass som utgjordes av sex stycken torpedbåtar.

Historik
Med utgångspunkt i Marinplan 60 projekterades en serie om sex torpedbåtar (TB). Denna serie byggdes med ledning av erfarenheter från Plejad-klassen och moderniserades i förhållande till denna typ främst på vapen-, tele-, skydds- och maskinområdena. Serien färdigställdes 1966–67 och benämndes TB typ Spica efter det första fartyget i serien. T121–T123 byggdes på Götaverken i Göteborg och T124–T126 på Karlskronavarvet. Fartygens namn är lånade från kända stjärnor. De ärvde namnen från de ångdrivna torpedbåtar flottan hade under första delen av 1900-talet.

Konstruktionen vidareutvecklades sedermera till torpedbåtarna av Norrköping-klass ("Spica II") och till korvetterna av Stockholm-klass ("Spica III").

Allmän beskrivning
Torpedbåt typ Spica är en deplacerande fartygstyp, som under trossdäck är indelat i sex vattentäta avdelningar och på trossdäck i nio vattentäta avdelningar.

Fartyget är långskeppsspantat och tillverkat av elektriskt svetsad stålplåt. Däckhus, brygga och luftintagshus är tillverkat av lättmetall (Silumin). Fartyget kan (bortsett från luftintagsrum) tillslutas gastätt.

Framdrivningsmaskineri
Framdrivningsmaskineriet ger fartyget en fart av ca 40 knop och består av 3 st gasturbiner av typ Rolls-Royce Proteus 1282, på vardera en effekt av 4 500 hk och drivande var sin KaMeWa -propeller.

Tidigare under åren 1963-1965 provades en gasturbin typ Bristol Siddeley Proteus på 4 000 hk på mittaxeln på HMS Perseus

Styranläggningen (normalförfarande)
Styranläggningen är elektrohydraulisk. Fartyget är försett med två roder.

Elektrisk kraft
Elektrisk kraft levereras av två generatorer typ ASEA, drivna av var sin gasturbin av fabrikat MTU på 224 hk. Generatorerna levererar 440 V, 60 Hz, trefas.

Besättning
Besättningen uppgick till 27-30 man fördelade på 5 regoff/resoff, 2 eller 3 kompoff, 3 plutoff och 17 övriga (enligt gamla befälsordningen).

Se även
Handalan-klass
Lista över svenska torpedbåtar

Torpedbåtsklasser
Finno

Finno [finnå] (finska: Finnoo, tidigare Suomenoja) är en del av stadsdelen Kaitans i Esbo stad. 

I Finno finns mycket småindustri och detaljhandel, med Martinsilta och Merituuli som de största köpcentren. Detaljhandeln i Finno säljer främst möbler, hemelektronik och bilar. Också byggvaruhus finns i Finno, bland annat K-rauta och Bauhaus. 

I Nedre Finno finns Finno reningsverk, samt Finnoviken, som dämdes upp på 1960-talet för att tjäna som slambassang. Numera används bassängen endast i nödfall då problem uppstår i reningsverket och viken är ett fågelskyddsområde. Bredvid reningsverket ligger ett kraftvärmeverk.

Referenser 

Esbo
Finnträsk, Kyrkslätt

Finnträsk är en sjö i Kyrkslätts kommun, Nyland, Finland. Den löper i sydväst-nordostlig riktning parallellt med stamväg 51 i östra delen av kommunen. Sjön är 3 km lång och smal, endast 0,6 km bred på det bredaste stället. I sydvästra ändan av sjön finns Träskmossen varifrån sjön avrinner till Långviken i Finska viken . Finnträsk ligger  meter över havet. Den är  meter djup. Arean är  hektar och strandlinjen är  kilometer lång. Sjön

Vattenkvalitet 
På bottnen i djupen i Finnträsk har syrehalten tidvis varit låg. Vattnet är tämligen surt och det har en relativt låg buffertförmåga. I den nordöstra delen av sjön är fosforhalten högre än på andra håll. En av bäckarna, som rinner av i nordost, samlar upp vatten från ett tämligen stort tillflödesområde med både skogs- och åkermark. Vidare belastas sjön av en golfbana i vid den nordöstra ändan. Halterna av närsalt tyder på att sjön är mesotrofisk .

Fauna 
3 ton ogräsfisk fiskades ur sjön åren 2000 och 2001 som ett försök att förbättra vattenkvaliteten. Fångsten bestod till över hälften av gärs men även abborrar, braxenfiskar samt en liten mängd mörtar fiskades ur. Gäddor och stora abborrar återfördes i sjön under notfisket. Bland ogräskfisket fanns även några kräftor; sjön drabbades av kräftpest år 1940 .

Källor 

Insjöar i Kyrkslätt
En Fader heter du

En Fader heter du är ursprungligen en gammal psalm i tolv verser av Olof Rudbeck den yngre skriven 1694 med titelraden "Ack, huru plågas jag", men kom att bearbetas av Johan Olof Wallin till en psalm med sju verser och inför 1937 års psalmbok omarbetades verserna till en psalm med fyra verser genom att tredje och andra versen kom som första och andra vers medan den första samt de två sista verserna ströks helt.

Psalmen inleds 1695 med orden:
Ach! huru plågas jagh
och måste stadigt qwida?

Melodin är ursprungligen publicerad i New Ordentlich Gesangbuch 1648. Enligt 1697 års koralbok används inte samma melodi som för någon annan psalm, men enligt 1937 års psalmbok är A-melodin samma som till psalmerna Den vedervärdighet som mig elända trycker (1937 nr 368), O Gud, som skiftar allt (1937 nr 384), O Gud, o Gud så from (1937 nr 398) och Du som åt människan (1937 nr 412). B-melodin är den som används för psalm Jag vet på vem jag tror med flera (1937 nr 363) och den melodi som är A-melodi enligt Koralbok för Nya psalmer, 1921 (tillägget till 1819 års psalmbok).

Publicerad som
Nr 332 i 1695 års psalmbok med titelraden "Ack, huru plågas jag", under rubriken "Een siuk Menniskios Klage-Psalm".
Nr 364 i 1819 års psalmbok med titelraden "Ack, huru plågas jag", under rubriken "Med avseende på särskilda personer, tider och omständigheter: Sjukdom och hälsa: För sjuka".
Nr 384 i 1937 års psalmbok med nya titelraden under rubriken "Trons prövning under frestelser och lidanden".

Svenska psalmer