kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arne Tammer

Arne Gerdt Helge Tammer, född 20 juli 1913 i Hedvig Eleonora församling Stockholm, död 16 augusti 2002 i Stockholm, var en svensk frisksportledare och instruktör.

Biografi
Tammer började visa intresse för styrketräning efter att ha varit svårt sjuk vid 8 års ålder. Enligt egen utsago var han bland de svagaste av sina kamrater när han blivit frisk från sin långa sjukhusvistelse. Vid 12 års ålder flyttade han med sin familj till Ålsten där han började träna ett antal olika idrotter. När han var 14 år blev han medlem i Äppelvikens friidrottsklubb. Han ville nå bättre resultat inom friidrotten, vilket han skulle få genom att börja styrketräna. Han började träna med en skivstång som en byggmästare hade tillverkat till honom. Med hjälp av styrkerketräningen slog han personligt rekord i bland annat löpning 100 meter och längdhopp.

Tammer propagerade för hälsa och sund näring och manade till kroppslig träning, främst styrketräning under parollen "Ge mig en kvart om dagen". Under denna slogan marknadsförde han mellan åren 1945–1975 en brevkurs i styrketräning hemma utan redskap. Han såg styrketräningen främst som hälsofrämjande, och var själv vegetarian. 

Tammer var en av grundarna av Svenska Frisksportförbundet 1935. Han fortsatte att utöva styrketräning och löpning långt in i pensionsåldern och han grundade Frisksportens Veteranförbund 1992. 

Tammer finns omnämnd i Magnus Ugglas sång "IQ", eller kanske snarare det begrepp hans namn blivit: "Stark som Arne Tammer", och även i Stefan Demerts låt "Emancipationsvisa (Emma Karolina Magdalena Makadam)", där han sjunger, "... läsa högt för dig om Arne Tammer, och lyssna till din skivstångs slammer ...", Tammers slogan anspelades också på i Povel Ramels "Ge mig en kvart om dagen".

Referenser

Styrketräning
Svenska kroppsbyggare
Födda 1913
Avlidna 2002
Män
Idrottare från Stockholm
SEK Svensk Elstandard

SEK Svensk Elstandard, tidigare Svenska elektriska kommissionen, är en ideell organisation som av regeringen utsetts till att svara för standardiseringen på elområdet i Sverige och samordnar svensk medverkan i internationell och europeisk standardisering som medlem i International Electrotechnical Commission (IEC) och CENELEC.

Medlemmar i SEK Svensk Elstandard är svenska myndigheter, företag och organisationer som har ett intresse av att medverka i och påverka arbetet med standardisering, normering och upprättande av regelverk inom elektrotekniken.

Historik 
Den ursprungliga organisationen Svenska elektrotekniska kommittén (SEK) grundades år 1907 som svensk nationalkommitté av IEC som hade bildats året innan. Den första svenska nationalkommittén hade sitt säte vid dåvarande Elektriska inspektionen hos Kungl Kommerskollegium med professor Carl Rossander som ordförande, civilingenjör Julius Körner som vice ordförande och ingenjör Bertil Traneus som sekreterare.

Bland ledamöterna fanns professor Svante Arrhenius, Sigfrid Edström som sedan år 1903 var VD för Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget (Asea), Axel Enström samt Waldemar Borgquist som senare var generaldirektör för Kungliga Vattenfallsstyrelsen. 

År 1919 bildades Elektriska standardiseringskommittén (ESK) med Sveriges elektroindustriförening som huvudman för det inom Sverige bedrivna standardiseringsarbetet. ESK blev i motsats till SEK en utpräglad intresseorganisation och kom att utgöra den elektriska sektionen av den år 1922 bildade Svenska industrins standardiseringskommission (SIS). Av det statsanslag som SIS uppbar vidarebefordrades en del till ESK, och även Svenska elektroingenjörsföreningen uppbar genom Svenska teknologföreningen ett mindre anslag från SIS för det standardiseringsarbete som bedrevs där.

Det gamla SEK, Svenska elektrotekniska kommittén, fortsatte att fungera som svensk nationalkommitté av IEC och erhöll direkt ett statsbidrag för täckande av årsavgiften till IEC. Det visade sig snart att ett nära samarbete blev nödvändigt mellan SEK, som alltjämt kallades kommitté, och ESK. Den utlösande faktorn blev förläggandet till Stockholm år 1930 av IEC:s plenarmöte. Redan 1927 togs egentligen en arbetsordning för samarbetet som innebar en personalunion mellan SEK och ESK. Ordförande och vice ordförande i ESK blev Sigfrid Edström respektive Axel Enström. Samma två personer hade varandras ombytta roller i SEK.

Med dessa åtgärder hade den svenska elektroteknikens ledande personer blivit personligt engagerade i normeringsarbetet. Det ledde år 1937 till att SEK och ESK slogs samman och bildade Svenska elektriska kommissionen som övertog akronymen SEK. Det nya SEK fortsatte att sköta kontakten med IEC.

År 2007 bytte SEK namn till SEK Svensk Elstandard.

Se även 
 Sveriges standardiseringsförbund
 Semko
 Elektriska prövningsanstalten

Referenser

Noter

Externa länkar
 SEK Svensk Elstandards webbplats

Elektroteknik
Standarder och konventioner
Svenska ideella organisationer
Standardiseringsorganisationer
Organisationer bildade 1937
Colossus

Colossus var en av världens första datorer, utvecklad speciellt som hjälpmedel för att knäcka tyska meddelanden som krypterats med krypteringsmaskinerna Lorenz SZ40/42. Datorsystemet byggdes 1943 vid Bletchley Park och den första fungerande maskinen stod färdig i januari 1944. Colossus byggde på elektronrörsteknik.

I juni 1944 blev den andra generationens Colossusmaskin klar, och i slutet av kriget fanns sammanlagt cirka tio maskiner i drift vid kodknäckningsverkstaden i Bletchley Park, där bland andra Alan Turing arbetade. Vid slutet av andra världskriget sades det att datorn och mycket av dokumentationen förstörts på order av Winston Churchill, vilket inte var sant. De inblandade belades med tystnadsplikt, varför mycket var okänt långt in på 1970-talet. Colossus var ingen generellt programmerbar maskin, men tog input via pappersremsa och switchar, och utförde den typ av beräkningar den var specialiserad för. Colossus var världens första programmerbara dator.

Referenser
 in

Fotnoter

Externa länkar 

Datorhistoria
Afrodisiakum

Ett afrodisiakum, plural afrodisiaka, är ett medel som sägs stimulera könsdriften. Många medel med denna beteckning bygger på självsuggestion och saknar helt mätbara effekter. 

Namnet kommer från frukbarhetens, den sinnliga kärlekens och skönhetens gudinna i grekisk mytologi: Afrodite.

Kända afrodisiaka
Några saker som i olika kulturer eller epoker använts som afrodisiakum är:
 Alruna
 Fräken
 Jordgubbar
 Maca
 Mörka bigarråer
 Mörk choklad
 Ophiocordyceps sinensis
 Ostron
 Potatis
 Pulvriserat renhorn
 Saffran
 Spansk fluga (hälsovådlig)
 Zink

Referenser

Noter

Övriga källor 

Sexologi
Livsmedelstillsatser
Folkmedicin
Spårbuss

Ej samma sak som rälsbuss eller stombuss.

En spårbuss eller guidad buss är en buss med gummihjul som ändå kan styras av spår. 

De kan ha med horisontella fjädrande stödhjul för styrning i en bana med uppstående kanter, till exempel som i Mexico City, betongspår som styr bussen. De kan ändå gå som vanlig buss på gator och vägar utan spår. När bussen befinner sig på spåret behöver föraren inte hålla i ratten.

Spårbussen kombinerar bussens flexibilitet med spårvagnens mindre krav på utrymme. De är dock dyrare utan att ge stora fördelar. I vissa fall används elektrisk drivning av bussarna, via kontaktledning och via stålhjulen. Detta innebär att spårbussen i praktiken blir en spårvagn på gummihjul och förlorar en konventionell buss frihet att gå på alla gator.

Spårbuss finns i första hand i Storbritannien, ett land där det finns särskilda restriktioner på bussars längd inne i städerna, vilket inte behöver gälla spårbussar. 

I Paris metro går på vissa linjer liknande fordon, med gummihjul och horisontella stödhjul, kopplade till långa elektriska tunnelbanetåg. Det har fördelen med mindre buller, snabbare acceleration och bromsning och färre järnpartiklar i luften. Denna teknik liknar VAL-tekniken.

Källor

Noter

Typer av bussar
Buss
Informationsteknik

Informationsteknik, IT, är ett samlingsbegrepp för de möjligheter som skapats genom framsteg inom datateknik och telekommunikation. IT-utbildning på högskolenivå, oftast till systemvetare, civilingenjör eller högskoleingenjör, är numera ett vanligt inslag på högskolor och universitet. Begreppet etablerades i branschen åren 1992–1994 som en reaktion på nya möjligheter att hantera kommunikation, bilder och ljud med dator. Ett äldre svenskt uttryck för IT är automatisk databehandling (ADB).

Informations- och kommunikationsteknik 
Informations- och kommunikationsteknik (IKT) (eng. Information and Communication Technology, ICT), är den del av IT som bygger på kommunikation mellan människor. Det finns IKT-avdelningar på många högskolor som ger mer specifikt IT-stöd än vad IT-avdelningen normalt levererar. Distansutbildningar bygger mycket på användandet av IKT.

I vissa kommuner har man också börjat anställa IKT-pedagoger som arbetar med att stödja lärarna att få in arbetet med IKT mer på skolorna.

IKT-forskningen, och utveckling av såväl IKT-relaterad hårdvara, mjukvara som tjänster, har blivit allt mer angeläget i takt med att samhälle och näringsliv digitaliseras. Frågor som t.ex. ökad nätkapacitet, öppna data och integritet följer i digitaliseringens spår.

Exempel på informationsteknik 
 Internet
 E-post
 Intranät
 Telefax
 Telefoni
 Radio
 Television

Se även 
 Datavetenskap
 Datakommunikation
 Digital klyfta
 Informatik
 Systemvetenskap
 Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning
 RAS-syndrom
 Ambient intelligens

Referenser

Externa länkar 
 Forskningsinstitutet Swedish ICT
 Svenska datatermgruppens definition
 Beskriver beståndsdelarna i en levande IT-Strategi

Datorkommunikation
 
Civilingenjörsutbildningar
Wikipedia:Basartiklar
Win32

Win32 är ett API för att programmera Windows NT, Windows 95 och senare versioner. Dess föregångare hette Win16. Win32 finns för 32- och 64-bitars miljöer. Numera (2003) är Win32 en del av Windows SDK som i sin tur är en del av Microsoft Platform SDK.

Basdelen av Win32 består av C-funktioner, men de nyare tilläggen bygger ofta på COM. Antagligen kommer Win32:s betydelse att minska i framtiden eftersom allt fler programmerar på högre nivå med Java eller .NET.

Det finns en open source-implementation av Win32 till X Window System som heter Wine.

För att förenkla övergången från Win16 till Win32 utvecklade Microsoft Win32s, som var ett tillägg till Windows 3.1 som gjorde det möjligt att köra en del Win32-program även under det operativsystemet.

Externa länkar
 Hämta Microsoft Platform SDK

Microsoft

en:Windows API
de:Win32
Isterband

Isterband är en lättrökt, "grovkornig" korv, ofta med syrlig smak, och innehåller bland annat fläskkött, korngryn och potatis. Kötthalten är 25–35 %. 

Den förekommer i det svenska köket i olika varianter, bland annat som småländska isterband, där de serveras stekta med exempelvis dill- eller persiljestuvad potatis och inlagda rödbetor. Isterband var förr i tiden, främst i södra Sverige, mycket populärt på julbord och smörgåsbord och förekommer än idag på julbordet. Västgötska isterband är mer eller mindre syrliga och ofta hårdare rökta än de småländska. Variationerna är dock stora, både för torkade och rökta isterband, vad gäller syrlighet, fetthalt/kötthalt och sälta.

Isterband är alltid en korv med en viss syrlighet, och det ursprungliga sättet att få fram denna syrlighet var att låta de färdigstoppade korvarna hänga ovanför vedspisen och torka, varvid de naturligt förekommande mjölksyrabakterierna i korven förökade sig och bidrog till den syrliga smaken. Charkuterifabrikerna idag kan få fram denna smak på andra sätt, t.ex. genom att tillsätta mjölksyrabakterier, eller bara en syra (exempelvis citronsyra).

Isterbandet är oftast gjort på fläskkött och alltid utdrygad med potatis eller gryn, eller bådadera. Oftast är det korngryn i isterbandet men även risgryn är vanligt. Havregryn kan förekomma i vissa recept. Numera är det sällsynt med isterband som bara innehåller potatis. Orökta isterband kallas för "torkade" och dessa finns att köpa av olika fabrikat åtminstone i Småland, som kan betraktas som hemorten för denna korvsort. 

Nära släktingar till isterband är den mindre stångkorven och den större grynkorven, som kan sägas vara orökta varianter av samma korv.

Lokala benämningar 
Isterband kallas för 'hängekorv' i Vetlandatrakten.

Referenser 

Kötträtter
Korv
Syrade maträtter
Svenska maträtter
Nils-Olof Franzén

Nils-Olof Franzén, född 23 augusti 1916 i Oxelösund, död 24 februari 1997 i Stockholm, var en svensk litteraturvetare, författare och radioman.

Biografi
Franzén började vid Radiotjänst på 1940-talet som hallåman. Han var även redaktionssekreterare på tidskriften Röster i radio. Åren 1950–1955 var han chef för Föredragsavdelningen och programdirektör 1956–1973. År 1958 disputerade han vid Stockholms universitet i litteraturhistoria på en avhandling om Émile Zola. 

Som författare är han sannolikt mest känd för sina barnböcker om Agaton Sax. Hans Mozart och hans värld trycktes dock om så sent som 2006 och Undan stormen, hans bok om Sverige under första världskriget (först utgiven 1987) kom i ny upplaga 2001. Han var också verksam som översättare, delvis tillsammans med Birgit Franzén (född Levihn 1918), hans hustru sedan 1940. Han är begravd på Spånga kyrkogård.

Bibliografi
Totalt, inklusive olika utgåvor av samma bok, finns (minst) 155 bokutgåvor signerade Nils-Olof Franzén. I alla fall finns så många utgåvor noterade hos Kungliga biblioteket i Stockholm.

 (Utkom 1963 på Prisma i omarbetad version under titeln Hur stora författare arbetar.)

Barn- och ungdomsböcker

Översättningar (urval)
 Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen: Den äventyrlige Simplicissimus (Der abenteuerliche Simplicissimus) (Ljus, 1944)
 Alain-René Lesage: Gil Blas (Histoire de Gil Blas de Santillane) (Ljus, 1945)
 Edward Gibbon: Det romerska rikets nedgång och fall (översättning Birgit Franzén (band 1) och Nils-Olof Franzén (band 2-3), Ljus, 1946-1950)
 Wolfgang Amadeus Mozart: Mozarts brev (Natur och kultur, 1991)

Priser och utmärkelser 
 Svenska Deckarakademins pris för Barn- och ungdomsdeckare 1978

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
Biografi på Hollin
 

Svenskspråkiga författare
Svenska kriminalförfattare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från tyska
Översättare från franska
Män
Födda 1916
Avlidna 1997
Sommarvärdar 1973
Personer från Sankt Nicolai socken
Gravsatta på Spånga kyrkogård
Gyllene tigern

Gyllene tigern, U Zlatého Tygra är en ölhall i Prag belägen på Husova 17 i stadsdelen Staré Město. 

Lokalen är relativt liten, miljön är enkel och grov och det som gjort stället berömt är delvis att president Bill Clinton gick hit med Václav Havel under sitt besök i Tjeckien. 

Prag
Pubar
Öl i Tjeckien
Öster (olika betydelser)

Öster kan syfta på:

 Öster – ett väderstreck
 Öster - ett efternamn, se Öster (efternamn)

Fotbollsklubbar 
 Östers IF, Växjö
 Östers IF Dam, Växjö

Geografi 
 Öster, Gävle – en stadsdel i Gävle
 Öster, Jönköping – en stadsdel i Jönköping
 Öster, Nyköping – en stadsdel i Nyköping
 Öster, Växjö – en stadsdel i Växjö
 Öster, Örebro – en stadsdel i Örebro
 Öster, Malmö – ett stadsområde i Malmö

Se även 
 Öst (olika betydelser)
East Front

East Front är fotbollslagets Östers IF:s officiella supporterklubb som bildades 1992.

Historia
East Front bildades sommaren 1992. Stefan Lindstig valdes till klubbens första ordförande.

1999 samlade East Front ihop nästan 100 000 kr för att hjälpa den då konkurshotade Östers IF. Pengarna användes för inköp av en spelarbuss till bortamatcherna då bussbolagen vägrade ge föreningen kredit utan krävde kontant betalning vid avresa.

Klubben har 2014 drygt 600 medlemmar. Man har skapat två filmer; Avarter, och Avarter II, som bägge är dokumentärfimer baserade på bortaresor. East Front ger även ut medlemstidningen Öster News. Men delar varje år ut EF Trophy, ett pris till den bästa Österspelaren under den gångna säsongen.

Ordföranden i East Front
Elin Svensson 2022-
Razmus Nilsson 2017–2022
Per Gustavsson 2014-2016
 Simon Nilsson och Isak Åström 2011-2013
Andreas Nilsson 2008-2010
Magnus Skagert 2005-2007
Torbjörn Axelsson 2003-2004
Tobias Croby 2001-2002
Mattias Kurtz 1997-2000
Stefan Lindstig 1992-1996

Vinnare av EF-trophy

Källor

Externa länkar
East Front
 Staglaberget

Supporterklubbar i Sverige
Supporterklubbar bildade 1992
Värendsvallen

Värendsvallen invigdes 1966 och är en idrottsanläggning i västra Växjö i Sverige. Värendsvallen hyser arenor som är hemmaplan för flera Växjöklubbar, bland andra IFK Växjö. Värendsvallen används även för musikevenemang.

 Nya Värendsvallen med fotbollsplan och friidrottsbanor. Publikkapacitet 15 000, fördelat över en huvudläktare med tak, en öppen sittplatsläktare, och två ståplatsläktare.  Kortsidorna saknar läktare. Den sista tävlingsmatchen på arenan för Östers herrlag spelades den 23 augusti 2012 mot IK Brage. 
 Gamla Värendsvallen, som var en fotbollsplan med träläktare längs ena långsidan. Denna revs i mars 2011 för att ge plats åt nya Myresjöhus Arena.
 Växjö Tipshall, en inomhushall som används för fotboll, friidrott och mässor.
 Växjö Ishall, som används av Växjö Lakers HC och Växjö konståkningsklubb
 Växjö curlinghall
 Växjö boulehall
 Idrottshuset med badminton, squash eller bordtennis samt klättring
 flera träningsplaner och uterink

Anläggningen sköts av Växjö kommun.

Arenastaden i Växjö

Arenastaden finns placerad på Värendsvallens område, och samtliga arenor stod klara hösten 2012. Arenastaden innehåller en ny fotbollsarena och en ny ishall med tillhörande träningsfaciliteter, samt en friidrottsarena och en arena för innebandy. Tidigare fanns även planer på att bygga ett köpcenter samt lägenheter, men skrotades efter att finansiärerna Steen & Ström drog sig ur projektet i slutet av 2008.

Arenastaden i Växjö innehåller följande arenor:
Vida Arena - ishockey- och evenemangsarena , Invigd i samband med Växjö Lakers Elitseriedebut 17 september 2011.
Myresjöhus Arena (Växjö Arena) - fotbollsarena . Invigdes 1 september 2012.
Telekonsult Arena - friidrott. Invigdes den 6 oktober 2012.
Fortnox Arena - innebandyarena. Stod klar i augusti 2012.

Den nya fotbollsarenan är en av arenorna som fått arrangörskapet av Damfotbolls-EM 2013.

Referenser

Externa länkar

Worldstadiums.com - Värendsvallen
Arenastaden i Växjö

Sportanläggningar i Växjö kommun
Fotbollsanläggningar i Sverige
Sport i Växjö
Sportanläggningar invigda 1966
1966 i Sverige
Nya Ludvika Tidning

Nya Ludvika Tidning (NLT) är en tredagars dagstidning med spridning i Ludvika och Smedjebackens kommuner.

Tidningen bildades 1993 genom sammanslagning av Ludvika Tidning och Bergslagsposten Dala.

Upplaga: 9 100 ex. (2005)

Historik 
Tidningen tillkom som en sammanslagning mellan de två dittills konkurrerande lokaltidningarna Ludvika Tidning och Bergslagspostens Dalaupplaga. Ludvika Tidning hade grundats 1910 och tillhörde Dalarnas Tidningar. Bergslagsposten hade länge haft en särskild Dalaedition som år 1980 formaliserades som Bergslagsposten Dala i syfte att erhålla presstöd. Bergslagsposten ingick i Nerikes Allehanda-koncernen.

Sammanslagningen var en följd av affärer i tidningsbranschen som gjort att de båda konkurrenterna kommit att få delvis samma ägare. Tidningen utkom första gången 1 oktober 1993. Inledningsvis ägde Dalarnas Tidningar och Nerikes Allehanda-koncernen varsin halva av tidningen. Trycket förlades till Bergslagspostens tryckeri i Lindesberg. Utöver huvudredaktionen i Ludvika hade man även lokalredaktioner i Smedjebacken och Grängesberg.

I februari 2002 köptes Nya Ludvika Tidning av Dalarnas Tidningar. Då hade man redan beslutat att tidningen skulle börja tryckas i Falun och gå över till tabloidformat. NLT är opolitisk, men delade ledar- och debattsida med liberala Falu-Kuriren. Lokalredaktionen i Grängesberg avvecklades under år 2002.

Efter köpet integrerades NLT med övriga tidningar i Dalarnas Tidningar, med vilka man bland annat delade ansvarig utgivare. Från år 2007 hade man en gemensam webbplats, dt.se som ersatte tidningens egna adress nyalt.se.

Lokalredaktionen i Smedjebacken försvann i samband med Mittmedias nedskärningar på 2010-talets mitt.

DT övertogs av Bonnier News Local år 2019 och året därpå fick NLT åter en egen chefredaktör och ansvarig utgivare. Hösten 2021 etablerade man sig åter på heltid i Smedjebacken. Den 23 maj 2022 återlanserades en egen webbplats för tidningen, nu belägen på nyaludvikatidning.se.

Chefredaktör och ansvarig utgivare 
Ludvika Tidning hade typiskt delat utgivare och/eller chefredaktör med sina systertidningar. NLT hade dock en egen chefredaktör när den hälftenägdes av DT och NA, nämligen Karin Rosencrantz-Bergdahl. Vid DT:s övertagande blev DT:s chefredaktör också utgivare för NLT.

Från 2020 har tidningen åter en egen chefredaktör och ansvarig utgivare:
Fredrika Hillervik, 2020–2022
Bodil Resare, 2022–

Noter

Externa länkar
Nya Ludvika Tidnings webbplats

Företag i Ludvika
Företag i Smedjebackens kommun
Dagstidningar startade 1993
Svenska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Kolbulle

Kolbulle är ett slags tjock pannkaka med tärnat, rimmat eller rökt fläsk i.

Kolbullar är en gammal nordisk maträtt som lagades på enklast möjliga sätt direkt i stekpannan. Den var vanlig bland skogshuggare, kolare, rallare, flottare och andra kroppsarbetare som levde under primitiva förhållanden, ofta i kojor.

Kolbullen är besläktad med sluringen och fläskpannkakan.

Ingredienser
En kolbulle består av vatten, mjöl, salt, samt rimmat fläsk. Kolbullen kom till då kolare och skogshuggare bodde ute i skogskojor. Man levde primitivt och det var svårt att förvara råvaror som mjölk och ägg. Man hade oftast bara de enklaste råvarorna som ister, fläsk, mjöl och salt, som är huvudingredienserna i en kolbulle. Smeten, som många tror innehåller ägg och mjölk, innehåller endast vatten, salt samt mjöl. Vid stekning använde man ister. Ister är rent djurfett, smöret var på den tiden en lyxvara.

Tillagning
Man steker många små bitar av saltat fläsk i stekpannan och häller sedan på en smet av vatten och mjöl. Mjölet i smeten är oftast kornmjöl och vetemjöl. Alltefter tillgång kan man byta en del av vattnet mot mjölk och/eller ägg. Sedan låter man kolbullen stelna och vänder den så att den blir stekt på båda sidor. Kolbulle tillagas i en panna, förr oftast över öppen eld. Namnet kommer troligtvis av att man grävde ner pannan i glöden, täckte den med lock och lade glöd och aska ovanpå.

Smeten är väldigt enkel att göra. Till en liter vatten tar man mjöl och salt efter behag. Konsistensen blir som pannkakssmet. Låt sedan smeten svälla. Hitta en gjutjärnspanna med raka kanter som du sätter på värme, spis men helst över öppen brasa. Lägg i så pass mycket ister (finns i matvaruhandeln) i pannan så att du får ett ungefär en centimeter tjock lager. Lägg i lite tärnat fläsk och bryn på. Häll sedan på smeten så att det precis täcker fläsktärningarna. Efter ett litet tag så kan man skrapa lite lätt med en stekspade runt kanterna och då ska kolbullen flyta upp till ytan. Kolbullen blir nu friterad runt om. Om man vill så kan man vända på den. När den är klar så kommer den att ha en vacker guldbrun frasig yta samt mjuk invändigt. Anledningen till att man har ister är det mest historiskt korrekta. I modern tid har man prövat både smör och olja. Smöret klarar inte den höga temperaturen vid fritering och oljan ger en konstig bismak på kolbullen.

Se även
Kolbotten

Referenser

Externa länkar

Kolbulle.nu – recept på kolbullar samt information om kolmilor
Recept på kolbullar från Tiomilaskogen

Svenska maträtter
Pannkakor