kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ishockey vid olympiska vinterspelen 1924

Ishockey vid olympiska vinterspelen 1924 spelades i Chamonix, Frankrike 28 januari–3 februari 1924. Kanada vann turneringen före USA och Storbritannien. Det var den första ishockeyturneringen i ett olympiskt vinterspel, eftersom den första fyra år tidigare spelades i ett olympiskt sommarspel, och det andra världsmästerskapet, som då spelades som gemensam turnering.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Finalomgång

Mötena Kanada-Sverige, USA-Storbritannien överfördes från föregående omgång.

Slutställning

Laguppställningar

Medaljörer

Målvakter: Carl Josefsson, Ejnar "Hund-Eje" Olsson

Försvarare: Birger Holmqvist, Gustaf "Lulle" Johansson

Anfallare: Ruben Allinger, Wilhelm Arwe, Erik "Jerka" Burman, Helge "Dempsey" Johansson, Ernst Karlberg, Nils Molander

Tjeckoslovakien 
Jan Fleischmann, Miloslav Fleischmann, Jaroslav Jirkovský, Jan Krásl, Vilém Loos, Josef Maleček, Jan Palouš, Jaroslav Řezáč, Josef Šroubek, Jaroslav Stránský, Otakar Vindyš

Frankrike 
André Charlet, Pierre Charpentier, Jacques Chaudron, Raoul Couvert, Maurice del Valle, Alfred de Rauch, Albert Hassler, Charles Lavaivre, Jean-Joseph Monnard, Calixte Payot, Philippe Payot, Léonhard Quaglia

Belgien 
Louis De Ridder, François Franck, Henri Louette, André Poplimont, Ferdinand Rudolph, Paul van den Broeck, Carlos van den Driessche, Philippe Van Volckxsom, Gaston Van Volxem, Viktor Verschueren

Schweiz 
Fred Auckenthaler, Walter von Siebenthal, Edouard Filliol, Marius Jaccard, Ernest Jacquet, Bruno Leuzinger, Edouard Mottier, Peter Müller, René Savoie, Donald Unger, André Verdeil

Referenser

Noter 

Olympiska vinterspelen 1924
1924
Olympiska spelen
Sporter vid olympiska vinterspelen 1924
1924
Ishockey vid olympiska sommarspelen 1920

Ishockey vid olympiska spelen 1920 spelades i Antwerpen i Belgien. Denna turnering ingick inte i Olympiska vinterspelen utan ingick i de Olympiska sommarspelen, då ishockeyn introducerades i de Olympiska spelen. Guldmedaljörerna var Winnipeg Falcons som representerade Kanada. Silvret gick till USA och Tjeckoslovakien tog brons. Turneringen 1920 ingick som uppvisningssport i Olympiska sommarspelen 1920. IOK har i efterhand givit turneringen full OS-status.

Turneringen har i efterhand även erkänts som officiell VM-turnering och betecknas därför även som världsmästerskapet i ishockey för herrar 1920. Med det synsättet kom turneringen att utgöra det allra första världsmästerskapet.

Turneringen 
Sju nationer deltog i den första olympiska ishockeyturneringen.

Guldmedaljomgången 
Turneringen spelades som en utslagsturnering där vinnaren av finalen tilldelades guldet. Med endast sju lag stod Frankrike över kvartsfinalomgången och fick spela semifinal direkt.

Silvermedaljomgången 
De tre lag som Kanada slog ut i guldmedaljomgången mötte varandra för att avgöra andraplatsen. Tjeckoslovakien fick stå över första omgången och gick direkt till spel om andraplatsen.

Bronsmedaljomgången 
Till sist spelade de tre kvarvarande lagen som Kanada och USA slagit ut mot varandra för att avgöra tredje platsen. Tjeckoslovakien gick direkt till finalmatchen om bronset som de även vann.

Medaljfördelning

Slutställning

Laguppställningar

Kanada 
Robert Benson; Walter Byron; Frank Fredrickson; Chris Fridfinnson; Magnus Goodman; Haldor Halderson; Konrad Johannesson; Allan Woodman

USA 
Raymond Bonney; Anthony Conroy; Herbert Drury; Edward Fitzgerald; George Geran; Moose Goheen; Joseph McCormick; Lawrence McCormick; Frank Synott; Leon Tuck; Cyril Weidenborner

Tjeckoslovakien 
Karel Hartmann; Vilém Loos; Jan Palouš; Jan Peka; Karel Pešek; Josef Šroubek; Otakar Vindyš; Karel Wälzer

Sverige 
Sveriges första landslag i ishockey slutade fyra vid OS i Antwerpen. Svensklaget i Antwerpen bestod till mesta delen av bandyspelare från Uppsala och Stockholm. Svenska fotbollförbundet skickade laget och bistod med vanlig fotbollsutrustning. Spelarna bar IK Götas blå tröjor med vita hängselrevärer.

Lagledare: Raoul Le Mat

Målvakter: Albin Jansson, Seth Howander

Försvarare: Einar Lindqvist, Einar Lundell, Einar "Stor-Klas" Svensson

Anfallare: Wilhelm Arwe, Erik "Jerka" Burman, Georg Johansson-Brandius, Hansjacob Mattsson, Nils Molander, David Säfwenberg

Schweiz 
Rodolphe Cuendet, Louis Dufour, Max Holzboer, Marius Jaccard, Bruno Leuzinger, Paul Lob, René Savoie, Max Sillig

Frankrike 
Jean Chaland, Pierre Charpentier, Henri Couttet, Georges Dary, Alfréd de Rauch, Jacques Gaittet, Léonhard Quaglia

Belgien 
Maurice Deprez, Paul Goeminne, Jean-Maurice Goossens, Paul Loicq, Philippe Van Volckxsom, Gaston Van Volxem, François Vergult

Referenser
Flommens GK

Flommens GK är en golfklubb i Falsterbo i Vellinge kommun. Flommens GK är en öppen bana av klassisk linkskaraktär, belägen inom ett unikt våtmarksområde vilket är skyddat som naturreservat sedan 1981.

Historik

Klubben bildades i januari 1935 av några Falsterbo-ungdomar. Många av dessa hade då fått upp intresset när de arbetat som caddier åt sommargäster på Falsterbo GK. Medlemmarna rekryterades till skillnad från grannklubbarna från ortsbefolkningen och klubben blev efterhand en föregångare för breddningen av golfen i Sverige. Ansökan om medlemskap i Svenska Golfförbundet gjordes 1946.

Namnet Flommen kommer från den grunda strandsjön Flommen som slingrar sig fram längs banan. Banan är byggd i flera etapper allt eftersom mark släpptes till. 1966 kunde banan utökas till 18 hål ritade av medlemmarna Stig Kristensson och Stig Bergendorff. 2007 kontaktades barnarkitekten Peter Chamberlain för att rita om greener och greenområden på hål 2, 4, 6 och 11. Arbetet med att bygga om dessa pågår och diskussioner förs nu om att även bygga om övriga greener. Anledningen till detta är dels för att skydda greenerna från översvämningar och dels av ren spelteknisk karaktär.

Banan har varit värd för Europatourtävlingen PLM Open.

Banan

Scorekort

Hålens namn
Hålens namn är framtagna av Ove Kristersson, Philip Andersson, Stig Kristersson, Stig Bergendorff och Nils Erik Andersson.

Externa länkar

Golf Digest: Den äldste medlemmen

Sportklubbar i Vellinge kommun
Sportklubbar bildade 1935
Golfklubbar i Sverige
Montparnassekyrkogården

Montparnassekyrkogården (franska: Cimetière du Montparnasse) är en av Paris fyra stora kyrkogårdar. Många berömdheter, främst franska kulturpersonligheter, ligger begravda på kyrkogården. Kyrkogården är, som namnet antyder, belägen i stadsdelen Montparnasse.

Personer begravda på kyrkogården (urval)

Referenser

Externa länkar 

 Cimetière du Montparnasse (Paris stads hemsida) på franska

Begravningsplatser i Frankrike
Paris fjortonde arrondissement
Quartier du Montparnasse
Gotfred Appel

Gotfred Appel, född 1924, död 1992, var en dansk marxist och socialistisk teoretiker, under 1950- och 1960-talen aktiv i Danmarks kommunistiske parti, DKP.

Ideologisk utveckling
Under den ideologiska striden mellan Sovjetunionens kommunistiska parti och Kinas kommunistiska parti (KKP) i början av 1960-talet tog Appel parti för KKP. Han arbetade då för DKP:s partiorgan Land og folk där han skötte utrikesbevakning av i synnerhet utvecklingen i Kina. I september 1963 knöts han till kinesiska ambassadens tidskrift Bulletin och uteslöts ur DKP. Efter detta intermezzo bildade han Danmarks första rent maoistiska parti, Kommunistisk Arbejdskreds (KAK). I slutet på 1970-talet splittrades KAK och en del av gruppen kom att bilda den beryktade Blekingegadeligan.

Appel var filosofiskt kraftigt påverkad av Mao Zedongs skrift Om motsättningar (1937). Han betraktade marxismen som en helt sann vetenskap och sökte därför "objektiva" drivkrafter i historiematerialismen, som med Marx skrifter som grund hävdade att världen oundvikligen rörde sig mot socialismen. Av denna anledning var han inte motståndare till Danmarks inträde i europeiska gemenskapens inre marknad år 1972; han menade att detta skulle accelerera den kapitalistiska processen och därmed föra socialismen närmare.

Snyltarstatsteorin
KAK kom under 1960-talets slut att utveckla sig i en alltmer självständig riktning, och Appel utarbetade då den så kallade snyltarstatsteorin, enligt vilken arbetarklassen i Västeuropa och USA sitter på dubbla stolar: den är utnyttjad i produktionen och skapar mervärde, men är samtidigt mutad på så vis att dess levnadsstandard och därmed dess ekonomiska och kulturella behov samt fackliga krav grundar sig på flera decenniers deltagande i den imperialistiska världens kolonialistiska och neokolonialistiska rovdrift. Mutfaktorn är den dominerande av dessa två, och detta var enligt Appel orsaken till att revisionismen bredde ut sig och hindrade den revolutionära rörelsen i Västeuropa. Först efter att den tredje världen befriat sig från imperialismen och därmed skurit av grogrunden till de rika ländernas superprofit skulle det finnas en grogrund för revolution i Västeuropa. Teorin påminner starkt om teorin om så kallat falskt medvetande.

Denna oortodoxa teori skapade konflikt med kineserna och ledde till bildandet av en mer Kina-trogen organisation med namnet Kommunistisk Forbund - marxister-leninister (danska KFML).

Snyltarstatsteorin och Appels aggressiva ton fick visst gehör i Sverige under slutet av 1960-talet och var en av de ledande idéerna i den så kallade Rebellrörelsen, en maoistisk sektliknande organisation som bildades genom en utbrytning ur Clarté. Anhängarna här och annorstädes kallades appelianer.

Källor

Noter

Se även

Danska kommunister
Marxistisk teori
Maoism
Män
Födda 1924
Avlidna 1992
WP:Projekt Kina
Fors Golf

Fors Golf är en golfklubb i Västerhaninge i Södermanland. Banan bestod först av en drivingrange men utvecklades senare till en niohålsbana på åkermark bredvid nynäsvägen. Ytterligare sex hål byggdes för att senare bygga ut till 18 hål. Dock var det mycket problem med militären som hade invändningar. 2007 färdigställdes de sista tre hålen. Banan är uppdelad i två niohålsslingor.

Golfklubbar i Sverige
Sportklubbar i Haninge kommun
Forsgårdens GK

Forsgårdens GK är en golfklubb i Kungsbacka i Halland.

Forsgården är en öppen parkbana med seasidekaraktär.
På golfklubben, som ligger i östra utkanten av Kungsbacka tätort, finns det en 18-hålsbana med par 72, och en 9-hålsbana par 36.

18-hålsbanan är en mästerskapsbana som 1993 och 1996 stod som värd för proffstävlingen Scandinavian Masters.

Viktiga årtal i klubbens historia

1982
På initiativ av Marianne Persson bildades Lundens GK Intresseförening. 

1986
Forsgårdens Golfklubb bildas. Man hade hittat mark som kunde användas. 

1989
Banans 18 hål invigdes, premiärslaget slogs av friherre Niclas Silfverschiöld, ägare till Gåsevadholms fideikommiss på vars mark golfbanan ligger. 

1993
I januari invigdes det nya klubbhuset som rymmer restaurang, kansli, shop och omklädningsrum. I juli stod klubben värd för Scandinavian Masters.

1994
Klubbens årsmöte beslutade efter långa diskussioner att bygga ut med ytterligare nio hål. 

1996
I månadsskiftet juli-augusti var det återigen dags för klubben att stå värd för Volvo Scandinavian Masters. Även denna gång krävdes ett omspel för att utse segraren Lee Westwood som fick sitt internationella genombrott på Forsgården. 

1997
På hösten, i september, öppnades de nya nio hålen under några veckor. 

1998
Den 21 maj invigdes den nya 18-hålsbanan där de nya nio hålen ingår. De tidigare sista nio hålen blev samtidigt 9-hålsbana.
Sportklubbar i Kungsbacka kommun
Sportklubbar bildade 1982
Golfklubbar i Sverige
Friiberghs GK

Friiberghs GK är en golfklubb i Örsundsbro i Uppland.

Golfbanan har funnits på plats sedan 1990, även om idén fanns redan 1988. Första rundan spelades 30 juni 1990, men den officiella invigningen ägde rum först den 15 september samma år.

Dåvarande ägaren till Friiberghs Herrgård, Björn Norberg, ansåg att det kunde gynna herrgården med en golfbana, varefter planer smiddes och den första styrelsen bildades.  Carl Johan Bonde valdes till ordförande och en av ledamöterna var Christer Ulfbåge, som också skapade logotypen.

Marken arrenderas av Rävsta Gård. Arkitekt för banan var Åke Persson och platschef för bygget var Per-Olof Ljung, som 2006 är greenkeeper på Veckefjärdens GC.

Under åren 1993-1994 ombildades golfklubben och är numera medlemsägd.

Sportklubbar bildade 1990
Beck – The Money Man

Beck – The Money Man är en svensk TV-film från 1998. Detta är den sjunde filmen i den första omgången med Peter Haber och Mikael Persbrandt i huvudrollerna.

Handling
En homosexuell polis dubbelliv är betalt och ombesörjt av Becks ärkefiende, Gavling, en höjdare i Stockholms undre värld. I gengäld har den homosexuelle polisen i åratal försett honom med hemlig information från rikspolisens arkiv. När polisassistenten försöker göra sig fri från Gavlings grepp, hittar man honom plötsligt död i en park. Hans död blir startskottet för den sista duellen mellan Beck och Gavling. En duell där ingenting är heligt och det bara finns en vinnare.

Rollista
Peter Haber - Martin Beck 
Mikael Persbrandt - Gunvald Larsson 
Stina Rautelin - Lena Klingström 
Per Morberg - Joakim Wersén 
Ingvar Hirdwall - Grannen 
Lennart Hjulström - Lennart Gavling 
Rebecka Hemse - Inger Beck 
Fredrik Ultvedt - Jens Loftegård 
Lasse Lindroth - Peter 
Michael Nyqvist - John Banck 
Peter Hüttner - Oljelund 
Bo Höglund - Servitören
Mia Benson - Åklagare Lindgren 
Jan von Melen - Hasse Larsson
Bengt Braskered - Leonard
Stefan Larsson - Gavlings torped
Monica Edwardsson - Gunilla Enmark, modern
Jan Nyman - Nordmark
Mats Flink - Piss-Bosse, uteliggare
Jan Mybrand - Karlberg
Jörgen Düberg - Gavling som ung
Rikard Bergqvist - Knarkhandlare
Lars Engström - Nordmarks far
Björn Wahlberg - Bartender
Johan Wahlström - Gavlings advokat
Ulrika Hansson - Knarkhandlarens hustru som ung
Lamine Dieng - Torped 2

Externa länkar
 
 

TV-filmer 1998
Beck-filmer
Svenska TV-filmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Harald Hamrell
Stockholm på film
Fullerö GK

Fullerö Golfklubb, är en golfklubb i Västmanland i Västerås kommun. Klubbens 18-hålsbana öppnade år 1990. Bara några år senare utsågs Fullerö GK till Årets golfklubb 2004, detta på grund av klubbens stora satsning på framförallt ungdomar och kvinnor.

Historia 
Vid ett upptaktsmöte 29 mars 1988 bildades Fullerö Golfklubb med en interimsstyrelse med Sture Ericsson (ordf.), Lars Aldén (sekr.), Kurt Björklund, Jonny Borg och Jarl Sjöberg.

Klubben blev i april golfförbundsmedlem nr. 216.

Enligt planerna våren 1988 skulle banan byggas vid Jotsberga intill Johannisbergs flygfält i riktning mot Barkarö by. Man startade sommaren 1989 träning och utbildning på ett övningsfält (drivingrange).

Man har satsat på en familjevänlig bana med 18 hål och helbevattning.

Anläggningen stod klar 1990.

Källor
http://fullergk.se/index.php/site-club/club-history
http://fullergk.se/index.php/golf-course/banan-allmant

Noter

Sportklubbar bildade 1988
Sportklubbar i Västerås kommun
Golfklubbar i Sverige
Fågelbro G&CC

Fågelbro G&CC är en golfklubb på Värmdö i Stockholms inre skärgård i landskapet Uppland. Banan är byggd på Fågelbro Säteris gamla ägor på västra Fågelbrolandet, och omges av skog, havsvikar och villabebyggelse. Klubben är belägen ca 3 mil öster om Stockholm och nås via länsväg 222.

18-hålsbana
Fågelbro har en 18-hålsbana där två av de sista nio hålen är byggda med flytande fairway (hål 10 och 16).

Korthålsbana
Fågelbro har också en mindre golfbana med 9-hål. Där finns möjligheter för greenfee-spel, men även möjligheter att hyra hela banan för privata fester eller företagsevent.

Country Club
På klubben finns även en ridanläggning, tennisbana, squashbana och gym.

Se även
Fågelbro

Externa länkar
Fågelbro korthålsbana

Sportklubbar bildade 1991
Joesjö

Joesjö, eller Jovattnet (sydsamiska: Jovjaevrie), är en by drygt tre mil väster om Tärnaby och Hemavan. För att komma dit från Tärnaby åker man E12 (Blå Vägen) västerut. Efter en mil tar man av mot Joesjö och Hattfjelldal (på Krutfjällsvägen, väg 1116). Därifrån är det 25 km till Joesjö. 

Joesjö bebyggdes relativt sent av bröderna Henrik och Lars Larsson från Kittelfjäll år 1837. Efter diverse tragiska händelser flyttade bröderna och deras familjer kort därefter därifrån och Joesjö fick sedan ligga öde fram till 1844 när König Olofsson Tiger från Degerfors socken i Västerbotten flyttade dit. Han är nu anfader till större delen av Joesjös nuvarande invånare.

Från att ha varit en by präglad av jordbruk har bofasta i området börjat livnära sig till största delen på turismen och på de entreprenader som den medför. I Övre Jovattnet med omkringliggande vattendrag finner man ett mycket bra sportfiske bestående av ädelfisk (röding och öring). I Joesjö finns bland annat företaget Tärna Vilt AB med köttförädling, skoteruthyrning, kiosk/närbutik och restaurangkåta. Jovattnet/Joesjö var förr i tiden (fram till 1950-talet) en knutpunkt för handeln mellan folket på den mellersta delen av Helgeland i Norge och närboende svenskar. Från Joesjö är det knappt 5 km till närmaste norska gård.

Ingemar Stenmark är född i Joesjö.

Källor

Orter i Storumans kommun
Thüringer Wald

Thüringer Wald är ett bergssystem i mellersta Tyskland som i sydost hänger ihop med Fichtelgebirge genom den lägre, platåartade Frankenwald, och i sydväst ansluter sig till Rhön. I norr skiljs det från Harz av det thüringska slätt- och kullandet ("Thüringer Becken").

Från floden Werra väster om Eisenach sträcker det sig i en oregelbunden linje över 110 kilometers längd och 15 till 35 kilometers bredd mot sydost. Vid övre Saales biflod Loquitz och Maintillflödet Hasslach övergår det i Frankenwald. Den långsträckta bergryggens profil, sedd från norr, bildar - med många rundade toppar och trågformade insänkningar mellan dem - en lång, lätt buktande våglinje på 800 till 900 meters höjd över havet. Skarpa spetsar saknas fullständigt.

Bergsträckan omsluter många dalar och är klädd med huvudsakligen barrskog, men med inslag av lövträd. Nordvästra delen är högst och skogrikast. De högsta topparna där är Großer Beerberg (983 meter), Schneekopf (978 meter) och Großer Inselsberg (916,5 meter). I sydöstra delen ligger Kieferle (877 meter) och Blessberg (869 meter).

Thüringer Wald har en mångfald av bergarter. Under karbontiden steg området upp ur havet och genomgick en kraftig bergsbildningsprocess. Veckberget som då bildades eroderades och täcktes över under följande period av sedimentära och magmatiska bergarter. Den nutida bergryggens uppkomst skedde under tertiärtiden genom sprickbildning och sättningar i jordskorpan. Eftersom området omsluts av två parallellsprickor med nordvästlig-sydöstlig riktning blev det kvar på högre nivå som en horst, medan landet norr och söder om sprickorna sjönk in. Thüringer Wald saknar naturliga sjöar, men i dess många tvärdalar finns många floder som har dämts upp på flera ställen. Floderna tillhör tre skilda flodområden, nämligen Elbes, Wesers och Rhens.

På bergets rygg, från Hörschel vid Werra till Wetzstein i Frankenwald går en urgammal väg, den så kallade Rennsteig (ursprungligen Rainsteig, "gränsväg"), som märker ut gränsen mellan Thüringen och Franken och kan betraktas som en del av gränsen mellan Nord- och Sydtyskland. Thüringer Wald har flera mineralkällor samt tallbarrs- och andra artificiella bad som besöks mycket av turister. I området finns även flera vintersportorter och borgen Wartburg, som är känd för att Martin Luther levde där en period. Industrierna i området tillverkar leksaker samt trä-, ler-, porslins-, glas- och järnvaror.

Bergskedjor i Tyskland
Thüringens geografi
Lamine Dieng

Mouhamadou Lamine Dieng, född 30 oktober år 1950 i Dakar, Senegal, är en svensk skådespelare, dansare och konstnär.

Biografi
Dieng kom till Sverige år 1975. Han har varit integrationsstrateg i Solna kommun i Uppland och är engagerad i den svenska integrations- och mångkulturdebatten.

Han gjorde sin debut som skådespelare 1997 i Välkommen till festen. Därutöver har han medverkat i bland annat Beck – Lockpojken (1997) och Beck – The Money Man (1998), samt farsen Två bröder emellan (2005) av Stefan och Krister. Mest känd, dock, är han för rollen som Kostas i Vägen ut (1999).

År 1999 gjorde han Sommar i P1.

Filmografi 

 1997 – Beck – Lockpojken

Teater

Roller

Koreografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Födda 1950
Sommarvärdar 1999
Svenska dansare under 1900-talet
Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Män
Levande personer
Personer från Dakar
Mats Olof Andersson

Mats Olof Andersson, född 4 december 1798 i Nittsjö, död 10 februari 1870 var en svensk dalmålare. Hans son Mats Anders Olsson, född 1824 var också Dalmålare.

Andersson räknas som den första företrädaren för den överrika dekorationsart som följer de äldre Rättviksmålarnas insatser på det dalska allmogemåleriet och möbeldekorationer. Han flyttade till Västanå i nuvarande Boda socken 1821 samma år gifte han sig med Margeta Andersdotter (1792–1838) från Solberga. Anderssons arbeten finns spridda över hela landet och han företog ett flertal målarvandringar till Hälsingland när han inte verkade i hemsocknen. Hans produktion var omfattande och vissa motiv bland annat Bröllopet i Kana och Jonas bättringspredikan återkommer så ofta att tanken leder till att det finns en tavelindustri bakom produktionen. Han är representerad vid Nordiska museet med verket Lyckohjulet från 1844.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 68 Allhems Förlag Malmö

Dalmålare
Personer från Rättviks socken
Födda 1798
Avlidna 1870
Män
Maureen O’Sullivan

Maureen O’Sullivan, född 17 maj 1911 i Boyle, County Roscommon, Irland, död 23 juni 1998 i Scottsdale, Arizona, var en irländsk-amerikansk skådespelare.

O’Sullivan studerade vid en klosterskola i London. Hon upptäcktes 1930 vid Dublin International Horse Show och kom till Hollywood samma år.

Hon är mest känd som Tarzans Jane i en rad filmer, där hon spelade mot Johnny Weissmuller, bland annat i Tarzan (1932), Tarzan och den vita kvinnan (1934), Tarzan flyr (1936) och Tarzans pojke (1939). Bland övriga filmer märks Anna Karenina (1935), En dag på kapplöpningarna (1937) och Hannah och hennes systrar (1986).

O’Sullivan gifte sig 1936 med den amerikanske regissören John Farrow och fick sju barn med honom, bland annat skådespelarna Mia Farrow och Tisa Farrow, samt filmproducenten Prudence Farrow.

Maureen O’Sullivan har en egen stjärna för sina insatser inom film på Hollywood Walk of Fame vid adressen 6541 Hollywood Blvd.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 
 
 Internet Broadway Database
 Classic Movies – Maureen O'Sullivan

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Irländska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1911
Avlidna 1998
Rikard Bergqvist

Karl Rikard Bergqvist, född 10 september 1956 i Spånga, Stockholm, är en svensk skådespelare, regissör och manusförfattare.

Biografi

Bergqvist växte upp i Gnesta. Han utbildade sig vid teaterhögskolan i Malmö och arbetade vid Malmö Stadsteater. Därefter flyttade han till Stockholm där han verkade som regissör på Pistolteatern. Som regissör har han senare arbetat för bland andra Dramaten och Göteborgsoperan.

Som manusförfattare har Bergqvist främst skrivit olika TV-serier. Här märks 23 avsnitt av TV-serien Rederiet (1999-2002), men också Tre Kronor (1994), S:t Mikael (1998), Sjätte dagen (1999) samt De drabbade (2003).

Förutom detta har han även verkat som skådespelare. Bland de mer framträdande rollerna finns den som Doktor Roland i Tre Kronor och den som Stefan Holmberg i Rederiet.

2017 tilldelades han Sten A Olssons kulturstipendium.

Tillsammans med skådespelaren Catherine Hansson har han dottern Maia Hansson Bergqvist.

Filmografi

Roller

 (till och med 2002)

 (till och med 1999)

Manus

 (till och med 2002)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Göteborgsoperans personalporträtt av Rickard Bergqvist

Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska teaterregissörer
Män
Födda 1956
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Svenska manusförfattare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Manusförfattare från Stockholm