kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maschinengewehr 42

Maschinengewehr 42, kort MG 42,  är en kulspruta som utvecklades 1942 av Tyskland under andra världskriget. Vapnet hade en kaliber av 7,92 mm och framtogs för att ersätta den tidigare kulsprutan Maschinengewehr 34. Båda vapnen fortsatte dock att produceras och användas sida vid sida till slutet av andra världskriget. Mg 42 hade för sin tid en mycket hög genomsnittlig eldhastighet av 1500 patroner per minut. Detta gav den smeknamnet "Hitler's buzzsaw" (Hitlers cirkelsåg) av amerikaner som mötte vapnet i strid då man knappt kunde höra tystnaden mellan patronerna. Till och med i Sverige fick vapnet smeknamn som "dödslien" och "hitlersågen".

Stridsteknik och konstruktion 
Tysk stridsteknik på gruppnivå fokuserade kring kulsprutan. Soldaterna i skyttegruppen användes för att bära ammunition samt att spana efter mål för kulsprutan. Den mycket höga eldhastigheten (1500 skott per minut) kan tyckas "slösaktigt" snabb, då ett band på 250 patroner kan skjutas slut på 10 sekunder, men den tyska kulsprutefilosofin baseras på att en grupp soldater kommer enbart att visa sig för fientliga soldater en mycket kort tid innan den sätter sig i skydd igen. Därför måste kulspruteskytten hinna få iväg maximalt antal skott mot gruppen för att maximera träff- och nedhållningsmöjligheten.

Varianter 
MG 42 – Grundvariant
MG 42V – Uppdaterad variant med ny mekanism byggd av billigare metall. Även kallad MG 45.
MG 51 – Schweizisk variant omborrad till schweizisk 7,5 mm ammunition.
M53 – Jugoslavisk kopia med lägre eldhastighet.
6,5 mm kulspruta fm/56 M – Svensk försöksmodell i standard configuration.
6,5 mm kulspruta fm/56 L – Svensk försöksmodell med ny kolv. L för Lundin.
MG3 – Modern variant omborrad till 7,62 mm NATO.

Omdöme 
Med den kanske högsta eldhastigheten för en enpipig lätt kulspruta, ett distinkt och karaktäristiskt läte, beprövade vitsord om tillförlitlighet, hållbarhet och enkelhet att hantera, har MG42 fått ett rykte att vara en av de bästa infanterikulsprutorna som någonsin tillverkats. MG 42:an överlevde Nazitysklands nederlag och utgjorde grunden till den nästan identiska MG1, som senare vidareutvecklades i modellerna MG2 och MG3. Även MG42/59 härstammar från MG42. MG42/59 och MG3 användes av flera arméer under kalla kriget och används än i dag. MG 42 har bland annat tillverkats av Jugoslavien, Spanien, Turkiet och Iran.

Sverige 
Den har även tillverkats i Sverige av Carl Gustafs stads gevärsfaktori. När svenska försvaret på 1950-talet skulle anta en ny kulspruta testades MG 42 under beteckningen ksp m/56 i kaliber 6,5 mm. Istället antogs den belgiska FN-MAG under namnet Ksp 58. I köpet av Leopard 2 på 1990-talet infördes MG3 i Försvarsmakten under namnet ksp 94.

Källor 
[1] aahttps://militarhistoria.se/vapen/mg-42-den-perfekta-kulsprutan

 Utvecklingen av de tyska enhetskulsprutorna M.G. 34 och M.G. 42

Noter

Externa länkar 
 MG-42 

Kulsprutor
Tyska eldvapen under andra världskriget
Sossen Krohg

Sossen Krohg, född 18 december 1923 i Oslo, död 12 februari 2016, var en norsk skådespelerska.

Krohg avlade examen vid Det Norske Teaters teaterskole 1946, och blev därefter engagerad vid Det Norske Teater. Hon engagerades senare vid Folketeateret där hon blev kvar till 1960. Hon var gift med konstnären Guy Krohg.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Födda 1923
Kvinnor
Avlidna 2016
Skådespelare från Oslo
General of the Army

General of the Army (förkortat GA), eller femstjärnig general, är den historiskt näst högsta officersgraden i USA:s armé, och motsvaras av Fleet Admiral i flottan och General of the Air Force i flygvapnet. Den motsvarar den europeiska graden fältmarskalk. Den högre graden är General of the Armies of the United States. 

Ingen levande person bär numera graden General of the Army.

Efter inbördeskriget 
25 juli, 1866 inrättade kongressen graden General of the Army of the United States för  Ulysses S. Grant. När Grant utnämndes så bar han gradbeteckningarna med fyra stjärnor. Samma grad hade William T. Sherman, utnämnd 4 mars 1869 och Philip H. Sheridan, utnämnd 1 juni 1888. 

Till skillnad mot andra världskrigets grad så var 1866 års General of the Army en fyrstjärnig general och endast en officer kunde inneha 1866-1888 års General of the Army samtidigt.
 
Innehavare:
 Ulysses S. Grant
 William T. Sherman
 Philip H. Sheridan

Andra världskriget 

De personer som har haft 1944 års General of the Army-grad:

Se även
General of the Armies

Militära grader i USA
Nemeiska spelen

Nemeiska spelen, tävlingar under antiken i Nemea i Grekland.

Spelen, som var en av fyra agones, var till en början en lokal fest men utvecklades efter hand till en nationalfest i samma storlek som de Olympiska spelen. Spelen bestod av gymnastik, hästkapplöpning och musik.

Sagan berättar att spelen inrättades av de sju hjältarna vid deras härfärd mot Thebe.

Se även
Olympiska spelen
Pythiska spelen
Isthmiska spelen

Källor 

Panhellenska spel
Sport under antiken
Multisportevenemang
Leif Juster

Leif Juster, född Leif Norrmann Nilsen 14 februari 1910 i Kristiania, död 25 november 1995, var en norsk skådespelare och teaterchef.

Juster scendebuterade som skådespelare 1931 och filmdebuterade 1933. Från 1934 var han verksam vid Chat Noir, där han också var facklig representant för skådespelarna.

Under den nazityska ockupationen togs norska skådespelare ut i strejk våren 1941, i protest mot att deras kolleger i radion tvingades framföra politisk propaganda. Som fackrepresentant sattes Juster en tid i fängelse i Grini, men till slut fick skådespelarna igenom sina krav och fångarna släpptes.

Juster var med och startade Edderkoppen Teater 1942 (edderkopp är norska för spindel). När teatern lades ner 1967, engagerades han vid Oslo Nye Teater.

Filmografi

Externa länkar

Män
Födda 1910
Avlidna 1995
Norska teaterregissörer
Norska teaterchefer
Norska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Oslo
Mottagare av Sankt Olavs orden
Sveriges Trafikutbildares Riksförbund

Sveriges Trafikutbildares Riksförbund (tidigare Sveriges Trafikskolors Riksförbund), STR, är en organisation för företag, däribland trafikskolor, som bedriver tillståndspliktig förarutbildning i Sverige. STR:s medlemsföretag bedriver drygt 700 utbildningsverksamheter över landet som sysselsätter nästan 3 000 lärare. Utbildningsföretagen erbjuder utbildning av förare i trafiksäkert och miljöanpassat körsätt på bil, buss, lastbil, tvåhjuling och terrängfordon. Varje år utbildar man drygt 100 000 körkortstagare och 10 000 yrkesförare.

STR agerar och arbetar aktivt för en hållbar miljö och har miljöarbetet som en av sina grundpelare. Det pågår ett stort arbete med att utbilda och utveckla miljömässigt goda alternativ inom branschen. STR har bland annat varit med och tagit fram koncepten EcoDriving, Grön trafikskola och Klimatsäkrad trafikskola. 

STR är geografiskt indelat i sju regioner. Verksamheten leds av förbundsstyrelsen som består av representanter från de sju regionerna. Förbundets högsta beslutande organ är fullmäktige. För medlemmarnas service och för försäljning av utbildningsmaterial samt tjänster finns servicebolaget STR Service AB.

STR Service AB 
STR Service AB ägs av STR och fungerar som ett servicebolag för medlemsföretagen. Servicebolaget är placerat i Landskrona och erbjuder därifrån sina tjänster till medlemmar och kunder i hela landet. Genom STR Service AB arrangeras bland annat fortbildning inom olika områden, både för ägare och anställd personal. Servicebolaget är också ett läromedelsförlag med egen produktion av läromedel och digitala utbildningstjänster inom förarutbildning. Vidare bedrivs även utveckling av IT-system för utbildningsföretag.

Källor

Externa länkar
 STR - Sveriges Trafikutbildares Riksförbund

Branschorganisationer i Sverige
Freaky Friday

Freaky Friday är en amerikansk film från 2003 i regi av Mark Waters med Jamie Lee Curtis och Lindsay Lohan som mor och dotter som byter identitet med varandra. 

Filmen bygger på en roman av Mary Rodgers, men är också en nyinspelning av Åh vilken fredag från 1976 med Jodie Foster och Barbara Harris. Filmbolaget ville att Foster återigen skulle vara med, denna gång i rollen som mor (Tess Coleman), men Foster avböjde erbjudandet.

Handling 
Den stressade änkan Dr. Tess Coleman ska snart gifta om sig, samtidigt som hennes modemedvetna dotter Annas garageband får ett gyllene tillfälle: en spelning på en stor klubb. Anna försöker förhandla till sig tillåtelse att vara med på konserten, trots att det är samtidigt som Tess övningsmiddag inför bröllopet. Tyvärr har Anna råkat hamna i problem två gånger på samma dag, och när Tess förbjuder Anna att delta blir de osams. En servitris på en kinarestaurang ger då Anna och Tess varsin magisk lyckokaka, som innebär att när de nästa morgon vaknar upp har de bytt kroppar med varandra.

Nu blir det Anna som måste åka till sin mors mottagning och lyssna till patienter med psykiatriska problem samtidigt som Tess beger sig till dotterns high school, där hon snart lär sig hur svårt det är att inte få kvarsittning.

Problemen ökar i och med att Tess tilltänkte man, Ryan, i hemlighet har bokat in Tess till ett TV-program för att diskutera hennes nya bok, som Anna inte har läst, medan Tess i Annas kropp stöter ihop med den kille som Anna är kär i, och killen blir mer och mer intresserad av Anna i Tess' kropp.

Rollista

Externa länkar 

Amerikanska filmer 2003
Amerikanska komedifilmer
Filmer om bröllop
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Mark Waters
Nyinspelningar av filmer
Filmer från Walt Disney Pictures
Isthmiska spelen

Isthmiska spelen, (gr. isthmia), agones (tävlingsspel) i antikens Grekland som utgjorde ett föreningsband bland de grekiska staterna.

De isthmiska spelen hade ett högt anseende och endast de olympiska spelen stod högre. Namnet fick spelen av att de firades på Isthmus, det näs som sammanbinder Peloponnesos med det mellersta Grekland. Enligt sagan var spelen ursprungligen stiftade till minne av Melikertes, Inos son, men tillägnades sedermera av Theseus till den isthmiske Poseidon, eftersom de förlades till hans lund.

Spelen firades vartannat år under våren eller sommaren och bestod av tre huvudavdelningar, gymnisk agon, hippisk agon och musisk agon. Gymnisk agon bestod av gymnastik med kapplöpning, brottning och knytnävskamp. Den hippiska agonen innehöll kappridning och kappkörning och under den musiska agonen tävlades det i skaldekonst och musik.

Ledningen för festspelen tillhörde det närbelägna Korinth men när det förstördes 146 f.Kr. övergick ledningen för en kort tid till Sikyon. Spelen hade under den romerska kejsartiden ett högt anseende.

Se även
Olympiska spelen
Pythiska spelen
Nemeiska spelen

Källor
 

Panhellenska spel
Sport under antiken
Multisportevenemang
Ugglan
Dödsritten under cirkuskupolen

Dödsritten under cirkuskupolen är en svensk stumfilm från 1912 i regi av Georg af Klercker.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 12 augusti 1912 på biograf Fenix i Stockholm. Filmen ansågs länge helt förlorad, men vid ett besök i George Eastman House, Rochester, USA, identifierade Gösta Werner i dess arkiv en kopia av filmen. Filmen spelades in med två olika slut, ett sorgligt och ett lyckligt.

Handlingen är delvis inspirerad av en autentisk händelse, nämligen då cirkusryttaren Corradini 1898 störtade till döds med sin häst under en föreställning på Lorensbergs Cirkus.

Rollista (i urval) 
Carl Barcklind – greve Hans von Harden, kavallerilöjtnant 
Selma Wiklund af Klercker – Rose Mailand, cirkusryttarinna 
Georg af Klercker – greve Carl von Harden, löjtnantens far 
John Ekman – cirkusdirektör 
Paul Hagman – läkare 
Eric Lindholm  – personal vid cirkusen
Olof Ås – personal vid cirkusen 
Gustaf Bengtsson – personal vid cirkusen

Källor 

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1912
Filmer i regi av Georg af Klercker
Filmer från Svenska Biografteatern
Svenska stumfilmer
Frithiof Strömberg

Anders Wilhelm Frithiof Strömberg, född 25 augusti 1878 i Stockholm, död 6 juni 1911 på samma plats, var en svensk skådespelare och operasångare (baryton).

Biografi
Frithiof STrömberg var son till Helmer Strömberg. Efter sångstudier bland annat för fadern scendebuterade han 1902 på Kungliga Teatern som Valentin i Faust. Han tillhörde Kungliga Teatern 1903–1906 och 1908–1911- 1906–1908 var han anställd vid Oscarsteatern.

Han hörde också till de flertaliga operasångare som av Charles Magnusson och Gustaf Linden engagerades att agera i några av de allra tidigaste svenska spelfilmerna. Som sångare har han beskrivits som i besittning av en mindre säker röst, men i gengäld av desto större "dramatisk nerv" i sitt framförande.

Strömberg avled av skador han ådragit sig under en stridsscen i Wilhelm Peterson-Bergers opera Arnljot, i vilket han spelade huvudrollen.

Han gifte sig 1906 med Kerstin Sundbaum.

Filmografi (urval)

1910 - Bröllopet på Ulfåsa

Teater

Roller (ej komplett)

Källor (urval)

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Födda 1878
Avlidna 1911
Män
Skådespelare från Stockholm
Sångare från Stockholm
Buried Alive

Buried Alive är en liveskiva med det progressiva rockbandet Änglagård inspelad den 5 november 1994 vid Progfest '94 i Los Angeles. Konserten var den sista bandet gjorde innan det splittrades och inspelningarna blev därför liggande tills december 1995 innan bandet samlades för att mixa materialet och kom därför inte att släppas förrän 1996.

Låtlista
Alla låtarna skrivna, arrangerade och framförda av Änglagård.
"Prolog" - 2:20
"Jordrök" - 11:46
"Höstsejd" - 14:03
"Ifrån Klarhet till Klarhet" - 9:03
"Vandringar i Vilsenhet" - 13:07
"Sista Somrar" - 9:21
"Kung Bore" - 12:34

Total speltid: 72:16

Medverkande
Thomas Johnson - Mellotron, Hammondorgel B-3, flygel och övriga keyboards
Tord Lindman - Akustisk och elektrisk gitarr, mellotron, sång och slagverk
Anna Holmgren - Flöjt och mellotron
Johan Högberg - Bas
Jonas Engdegård - Akustisk och elektrisk gitarr
Mattias Olsson - Trummor och slagverk

Livealbum 1996
Album av Änglagård
Mozilla Public License

Mozilla Public License (MPL) är en programvarulicens som regleras av Mozilla Foundation. Licensen används för programmen som de olika Mozilla-projekten producerar, t.ex. webbläsaren Mozilla Firefox, e-postklienten Mozilla Thunderbird och kalendern Mozilla Sunbird.

Externa länkar 
 Mozilla & Netscape Public Licenses

Fria programvarulicenser
Mozilla
Fyra farliga friare

Fyra farliga friare (engelska: Horse Feathers) är en amerikansk komedifilm från 1932 med Bröderna Marx, regisserad av Norman Z. McLeod.

Handling
Filmen handlar om hur Huxley College ska vinna nästa match i amerikansk fotboll mot konkurrenten Darwin University. Groucho spelar den nytillsatta rektorn professor Quincy Adams Wagstaff och Zeppo hans son Frank. Frank är kär i Connie Bailey (Thelma Todd) som i hemlighet försöker göra upp i förhand vem som ska vinna den stora fotbollsfinalen. Frank övertalar sin far att leja två professionella fotbollsspelare som bruka hänga på en lönnkrog i stan.

Groucho lejer av misstag isbäraren Baravelli (Chico) och hundfångaren Pinky (Harpo) då rektor Jennings (David Landau) från Darwin University redan lejt de riktiga fotbollsspelarna. Groucho beordrar då Chico och Harpo att kidnappa de riktiga spelarna och förväxlingarna kan börja.

Filmen har flera klassiska scener, bland annat uppgörelsen i klassrummet mellan Groucho och studenterna Harpo och Chico och matchfinalen i slutet på filmen.

Om filmen 
Filmen är den fjärde filmen med Bröderna Marx. Denna film är även deras fjärde långfilm med filmbolaget Paramount Pictures. Några scener baseras på brödernas pjäs Fun in Hi Skule från 1920-talet. Filmen premiär i hemstaden New York den 10 augusti 1932 och släpptes sedan i hela USA den 19 augusti 1932.

Rollista i urval 

Groucho Marx - Professor Quincy Adams Wagstaff
Harpo Marx - Pinky
Chico Marx - Baravelli
Zeppo Marx - Frank Wagstaff
Thelma Todd - Connie Bailey
David Landau - Jennings
Robert Greig - biologiprofessor
Reginald Barlow - professor
E. H. Calvert - professor på Wagstaffs kontor
Nat Pendleton - Darwin fotbollsspelare MacHardie
James Pierce - Darwin fotbollsspelare Mullen
Theresa Harris - Laura, Connies hembiträde
Phil Tead - fotbollskommentator

Utvalda filmscener
 Groucho berättar för de övriga professorerna om framtidsplanerna för skolan och säger: "Imorgon börja vi med att riva hela skolan." Varpå de frågar: "Men, professorn, var ska studenterna sova då?" Och Groucho svarar: "Där de alltid sover – i klassrummen."

 Groucho pratar med Frank och säger: "Jag gifte mig med din mor för att jag ville ha barn. Föreställ dig min besvikelse när du kom."

Kuriosa
Filmen innehåller låtar som "I'm Against It" och "Everyone Says I Love You", den senare användes av Woody Allen, som var vän med Groucho, i filmen Alla säger I Love You från 1996.

Externa länkar
 
 
 filmaffisch

Amerikanska komedifilmer
Amerikanska filmer 1932
Filmer från Paramount Pictures
Fyrtal
Bröderna Marx (filmserie)
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Norman Z. McLeod
General of the Armies

General of the Armies är den högsta officersgraden i USA:s armé. Graden har endast innehafts av två personer genom tiderna:

George Washington (postumt)
John Pershing

Den fullständiga titeln är "General of the Armies of the United States". Motsvarigheten i flottan är Admiral of the Navy.

Den amerikanska kongressen beslutade 3 mars 1799 att befälhavaren för USA:s armé skulle ha titeln General of the Armies of the United States. Denna post var avsedd för George Washington, som sedan 1798 var generallöjtnant. Washington avled dock utan att ha blivit utnämnd. Vid två tillfällen återinfördes samma ämbete, som endast fick ha en innehavare samtidigt, dels 1866 med titeln General of the Army of the United States och dels 1919 med den ursprungliga titeln. 1866 var gradbeteckningen fyra stjärnor och John Pershing, som 1917 utnämnts till fyrstjärnig general, valde 1919 att bära fyra stjärnor. I ett reglemente (Army Regulation 600-15) från januari 1945 bestämdes att de tre högsta graderna inom US Army skulle vara General of the Armies, General of the Army (december 1944) och general. 

Kongressen beslutade (Public Law 94-479) att från 4 juli 1976 postumt tilldela George Washington titeln General of the Armies of the United States. Samtidigt bestämdes att Washington för all framtid skulle rankas som nummer ett inom US Army.

Se även
General of the Army

Militära grader i USA
USA:s armé
Järnbäraren

Järnbäraren är en svensk dramafilm från 1911 i regi av Gustaf "Muck" Linden.

Om filmen
Filmen premiärvisades 16 januari 1911 på biografen Blanch's i Stockholm. Som förlaga har man August Blanches pjäs Jernbäraren.

Rollista i urval
Frithiof Strömberg - Axelsson, järnbärare 
Anna-Lisa Hellström - Anna, hans dotter 
Ivan Hedqvist - Dahl, brukspatron 
Albin Lavén - Jäger, häradshövding 
Gucken Cederborg - fru Strömqvist, krögarmadam 
Lilly Wasmuth - servitris på utvärdshuset 
Nils Johannisson - Dahls betjänt 
Emile Stiebel - kroggäst/arbetare 
Torre Cederborg - kroggäst/arbetare

Källor

1800-talet i svensk film
August Blanche-filmatiseringar
Svenska filmer 1911
Svenska dramafilmer
Svenska stumfilmer
Filmer från Svenska Biografteatern
Svenska filmer baserade på pjäser
Svartvita filmer
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1911
Rzeszów

Rzeszów (uttalas ['ʒεʃuf]) är en stad belägen i sydöstra Polen, 250 kilometer söder om Warszawa. Staden hade 198 476 invånare år 2021 och är huvudort i vojvodskapet Podkarpacie.

Rzeszów fick stadsrättigheter år 1354. Staden har ett universitet och en teknisk högskola. Rzeszów har även en internationell flygplats, Rzeszów-Jasionkas flygplats. Strax norr om Rzeszów passerar motorvägen A4 som går tvärs genom södra Polen.

Geografi 
Rzeszów ligger i det sydöstra hörnet av Polen. Från staden är det 90 kilometer till gränsen mot Ukraina i öster och lika långt till gränsen mot Slovakien i söder. Genom Rzeszów flyter floden Wisłok.

Stadens namn 
Då Rzeszów har haft en befolkning med olika etniskt ursprung, har stadens namn genom historien förekommit i olika former: latin Resovia, tjeckiska Řešov, jiddisch רײַשע (Rajshe), ukrainska Ряшiв (Rjasjiv), ryska Ряшев (Rjasjev), eller Жешув (Zjesjuv) i modernare ryska för att komma närmare det polska uttalet).

Under den nazityska ockupationen av Polen åren 1939–1945 använde de styrande i Generalguvernementet namnet "Reichshof" för staden.

Historia 
Redan under 400-talet tros en slavisk bosättning ha funnits i området kring Rzeszów; detta bekräftas av flera arkeologiska fynd som gjorts. I början av 1000-talet annekterades området av rusiner och senare tillföll det Polen under Piastdynastin. Rzeszów fick sina stadsrättigheter den 19 januari 1354 under kung Kasimir III.

År 1772 hamnade Rzeszów under österrikiskt styre, då staden var belägen i den historiska regionen Galizien. År 1918, efter första världskriget, kom staden åter att tillhöra Polen.

Vid andra världskrigets början 1939 ockuperades staden av Nazityskland och var ockuperad fram till den 2 augusti 1944, då sovjetiska trupper nådde staden. Under kommunisttiden år 1980 ägde omfattande strejker och demonstrationer rum i Rzeszów, i likhet med i andra polska städer.

Idrott 
 Stal Rzeszów, speedway
 Stal Rzeszów, fotboll
 Resovia, fotboll
 Resovia, volleyboll

Referenser

Noter

Externa länkar 

Städer i Nedre Karpaternas vojvodskap
Städer med powiatstatus i Nedre Karpaternas vojvodskap
Sardinmysteriet

Sardinmysteriet (originaltitel: Love Happy) är en amerikansk musikalkomedifilm från 1949 i regi av David Miller, med bröderna Marx i huvudrollerna.

Handling 
Filmen handlar om en teatergrupp som försöker sätta upp en musikal på Broadway. Harpo, som spelar sig själv, hjälper truppen med bland annat mat. En dag tar han även med sig en burk sardiner. I burken finns den länge saknade Romanovdiamanten. Privatdetektiven Sam Grunion (Groucho) letar sedan länge efter diamanten. Diamanten lades i burken av föreståndaren Lefty Throckmorton (Melville Cooper) på varuhuset "Herber & Herbert" och var ämnad för madame Egelichi (Ilona Massey) men stals av Harpo. Faustino the Great (Chico) får tillfälligt jobb i gruppen lagom till förvecklingarna börjar. I slutet på filmen utspelas den stora uppgörelsen innan det lyckliga slutet.

Medverkande

Om filmen 
 Filmen hade urpremiär i San Francisco den 12 oktober 1949, men i övriga USA först den 3 mars 1950.
 Filmen hade svensk premiär den 4 december 1950 på biografen Rigoletto i Stockholm.
 Filmen hade svensk nypremiär den 22 april 1958 med den nya titeln Bröderna Marx rensar stan.
 I denna film har Groucho en äkta mustasch istället för sin traditionella påmålade.
 I en biroll syns en ung Marilyn Monroe som Grouchos klient i en av sina första filmroller. Detta utnyttjades i lanseringen när filmen fick nypremiär åtta år senare. I en annan biroll som skurk syns den då ännu relativt okände Raymond Burr.
 Trettonde och sista långfilmen som Bröderna Marx. Samtliga medverkade senare i filmen The Story of Mankind (aldrig visad på bio i Sverige) från 1957, men aldrig i en och samma scen.
 Karl Gerhard skrev i sin dagbok 11 december 1950 att han sett "Bröderna Marx på Rigoletto". Hans enda kommentar var "Tja..."

Externa länkar 
 
 

Filmer 1949
Engelskspråkiga filmer
Filmer från United Artists
Amerikanska komedifilmer
Marilyn Monroe
Bröderna Marx (filmserie)
Svartvita filmer
Göran Holmquist

Göran Holmquist, född 21 september 1938 i Hammar, Kristianstad, död 9 januari 2002 i Stockholm. Son till Ragnar och Astrid Holmquist. Gift med Anna Holmquist (född Hedberg). Tre söner: Håkan (1965), Henrik (1967) samt Hans Gillior (1972).

Civ. ing. från KTH 1963, bodde och arbetade i Japan i sex år med start 1985.

Påbörjade sin yrkeskarriär vid Tuab för att sedan gå vidare till IBM där han slutade 1981 som marknadschef. Åren 1981–1985 var han chef för Asea Svenska Försäljning, VD för Japanbaserade, Asea-ägda handelshuset Gadelius 1985–1991 samt VD för Exportrådet 1991–1995. Från 1994 styrelseledamot i ett antal bolag samt egen konsultverksamhet.

Göran Holmquist Stiftelse delar årligen ut ett antal stipendier "till svenska medborgare för akademiska studier, utbildningspraktik och forskning i Japan".

Referenser 

Svenska direktörer
Personer inom Sveriges näringsliv
Näringslivspersoner från Kristianstad
Födda 1938
Avlidna 2002
Män