kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sandro Malmquist

Karl Oscar Gunnar Malmquist, känd som Sandro Malmquist, född 5 september 1901 i Zürich, död 17 februari 1992 i Johannes församling, Stockholm, var en svensk regissör, teaterchef och teaterdekoratör.

Karriär 
Malmquist gick Lorensbergsteaterns elevskola 1920–1923 och var regiassistent till Per Lindberg och dekoratör där till 1926. Han studerade hos Max Reinhardt i Berlin 1924–1925 och hos Louis Jouvet i Paris 1927–1928. 1926–1927 var han chefsdekoratör på Oscarsteatern och 1927–1928 var han scenograf för Per Lindbergs pjäser på Dramaten.

Han grundade och drev tre konstnärliga experimentscener i Stockholm: De ungas teater 1928–1929, Den glada åsnans teater 1930–1931 och Nya teatern 1936–1940. Han var regissör och scenograf vid Gösta Ekman-scenerna 1931, vid Göteborgs stadsteater 1934–1935, hos Karl Gerhard 1940–1941, och var sedan regissör vid Riksteatern 1939–1943 och 1947–1970, med ett avbrott som chef för Malmö stadsteater 1944–1947.

Malmquist gjorde även gästspel i de nordiska länderna och var gästregissör vid Habima i Tel Aviv (1950–1970), och hade egna turnéer såväl i Sverige som i utlandet. Han regisserade dessutom en kortfilm, Något stort sker (1943).

Sandro Malmqvist är representerad bland annat vid Scenkonstmuseet.

Privatliv 
Malmquist var son till konstnärerna Gustaf Malmquist och Kaja Widegren. Han var gift första gången 1931–1948 med författaren Eva Malmquist (1905–1985), född Lagerström, och andra gången 1949 med skådespelaren Inge Wærn (1918–2010). Tillsammans med Inge Wærn fick han dottern Sandra Malmquist (född 1948), skådespelare med ett femtiotal uppsättningar för Riksteatern. Han är begravd på Värmskogs kyrkogård.

Teater

Regi (ej komplett)

Scenografi

Referenser

Noter

Källor
 Teater i Stockholm 1910-1970, Stockholm 1982.

Externa länkar
 
 Sandro Malmquist på Malmö stadsteater
Sandro Malmquists arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)
  

Svenska teaterregissörer
Svenska scenografer
Svenska teaterchefer under 1900-talet
Representerade vid Scenkonstmuseet
Personer från Zürich
Födda 1901
Avlidna 1992
Män
Curt Göransson (militär)

Curt Ture Engelbrecht Göransson, född 15 juli 1909 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 11 november 1996 i Danderyds församling, Uppland, var en svensk militär (general).

Biografi
Göransson var son överstelöjtnant Erik Göransson och Elsa Engelbrecht. Han blev fänrik vid Upplands infanteriregemente (I 8) 1930 och kapten vid generalstabskåren 1940. Göransson tjänstgjorde vid Svea livgarde (I 1) 1945-1947, var major vid generalstaben 1948, överstelöjtnant vid generalstabskåren 1952 och tjänstgjorde vid Södra skånska infanteriregementet (I 7) 1953. Han utnämndes till överste och chef för Hälsinge regemente (I 14) 1955. Göransson var tillförordnad chef för försvarsstaben 1957, generalmajor 1957, chef för försvarsstaben 1957-1960, militärbefälhavare i I.militärområdet 1961-1963, generallöjtnant 1963, arméchef 1963-1969 och general 1969.

Göransson studerade vid Krigshögskolan (KHS) 1935-1937, krigsakademien i Berlin 1938-1939 och var lärare vid KHS 1942-1945. Han verkade även som militär expert vid skandinaviska försvarsförhandlingarna 1948-1949 och i försvarsutredningen 1949-1950 samt 1960 års försvarskommitté. Vid sitt avsked 1969 befordrades han till general i generalitetets reserv.
 
Han gifte sig 1933 med Eva Nordlinder (1909-1991). Göransson var ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien från 1949.

Utmärkelser

   Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 4 juni 1965.
  Riddare av Nordstjärneorden.
  Riddare av Vasaorden.

Källor

Noter

Externa länkar 

Generaler i svenska armén
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Födda 1909
Avlidna 1996
Män
Marianne Mörner

Marianne Mörner (egentligen Mörner af Morlanda), född den 14 maj 1895 i Örebro, död 9 juni 1977 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk bokkonstnär och operasångerska, mezzosopran. Hon var dotter till författaren greve Birger Mörner af Morlanda.

Biografi
Mörner studerade vid Tekniska skolan i Stockholm 1915–1916 och vid Högre konstindustriella skolan 1917–1918, varefter hon vistades ett år i Danmark på stipendium och studerade bokkonst. Hon övergick till sångstudier för bland andra R.E. Weiss och R. von Zur Mühlen och scendebuterade i München 1922 och på Kungliga operan i Stockholm senare samma år. Hon blev hovsångare 1928 och tilldelades Litteris et Artibus  1954. Hon var en ofta anlitad romanssångerska och sedermera sångpedagog.
 
Mörner kallades som barn ”Pyttan”, och tillägnades 1896 av sin far (tillsammans med Albert Engström och flera) den välkända ABC-boken  Pyttans A–B och C–D-lära.

Diskografi (urval)
Trollkäringens locklåt (Folkvisa); Vallvisa från Dalarna (arr. Alfvén); Allt under himmelens fäste (Folkvisa) Columbia: 8601 78 v/m. Svensk mediedatabas.
Vandrarens julsång (Hugo Alfvén – R. Mörner); Det är en ros utsprungen. Gammal julsång (Arr. E. Melartin). Odeon: D 1008 (A 162452). 78 v/m. Svensk mediedatabas.
Du är stilla ro; Serenad. [Stockholm: Skandinaviska Grammophon], [192–]. His Master’s Voice: X 1841. 78 v/m. Svensk medidatabas.
Crucifix (J. Faure); Ave Maria (Bach – Gounod). Columbia 8617. 1929. Svensk mediedatabas.
Uti vår hage. Dansvisa från Gotland. Arr. av Hugo Alfvén; Pär Spelman. Gammal dansvisa. Arr. av Otto Nordlund. Columbia. Svensk mediedatabas.

Referenser

Noter

Källor
 Svensk uppslagsbok 19. Malmö 1934.
 Marianne Mörner i Vem är det 1977, sidan 725
 
 Marianne Mörner i Svensk mediedatabas
 Karl Alvar Nilsson, Svensk överklassnazism 1930–1945. Stockholm 1996.

Externa länkar
"Karaktärsmord på döda svenskar" Svenska Dagbladet 19 september 2002

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska mezzosopraner
Svenska hovsångare
Mottagare av Litteris et Artibus
Marianne
Konstnärer från Örebro
Musiker från Örebro
Födda 1895
Avlidna 1977
Kvinnor
Arméchef

Arméchef (AC) är i Sverige den generalsperson som är främste företrädare och representant för försvarsgrenen Armén inom Försvarsmakten. 

Befattningen som arméchef infördes 1937, avskaffades 1994 och återinfördes i sin nuvarande form 2014.

Historia 
Före 1937 ansågs chefen för Generalstaben vara arméns högste företrädare, men han var formellt endast Konungens ställföreträdare i dennes egenskap som Krigsmaktens Högste Befälhavare. Befattningen som generalstabschef i fredstid inrättades 1873. Äldste general var ordförande i det särskilda beredningsorganet generalskommissionen. Under perioden 1889-1928 utsågs ofta statsrådet och chefen för Lantförsvarsdepartementet (krigsministern) att i kungens namn föra befälet över Krigsmakten till lands, dock endast om vederbörande var officer. År 1920 bildades Försvarsdepartementet och posten som försvarsminister.

I ursprunglig form infördes befattningen Chefen för armén (C A) tillsammans med Arméstaben 1937 efter försvarsbeslutet 1936 och var en egen myndighet under Kungl. Maj:t (efter 1975 regeringen). Arméchefen hade normalt graden generallöjtnant. Chefen för armén (C A) avskaffades både som myndighet och befattning den 30 juni 1994, då försvarsorganisationen i enlighet med försvarsbeslutet 1992 omorganiserades till att bli en myndighet, Försvarsmakten, med ÖB som dess chef. 

Den 1 juli 1994 ersattes befattningen av Chefen för Arméledningen (fortfarande en generallöjtnant, men med ett mindre ansvarsområde), den 1 juli 1998 ersattes denna i sin tur med befattningen Generalinspektör för Armén, senare förkortat till Arméinspektör, och graden sänktes till generalmajor.

Den 1 januari 2014 återinfördes befattningen Arméchef, fast nu i kortform AC, inom Försvarsmakten. Befattningen har inte samma uppgift som innan 1994 utan har som uppgift att produktionsleda förbanden inom armén, och vara deras främste företrädare genom att omhänderta Försvarsmaktens traditioner.

Lista över befattningshavare

Chefer för armén (C A) (1936–1994)

Chef för arméledningen (1994–1998)

Generalinspektör för armén (1998–2003)

Arméinspektör (2003–2014)

Arméchef (2014–nu)

Se även
Sveriges militärhistoria

Referenser

Militära befattningar
Tigerbalsam

Tigerbalsam (från varumärket Tiger balsam) är ett smärtlindrande liniment i form av en hård salva. Den fungerar främst genom aromer (exempelvis mentol och kamfer) som stimulerar blodcirkulationen. Tigerbalsam saluförs i en vitfärgad variant, en röd med kraftigare värmande effekt samt en mjukare som säljs i något större förpackning under namnet Tigerbalsam Soft. Den kan exempelvis användas mot ledvärk, muskelstelhet, förkylningsbesvär, och är effektiv mot insektsbett. 

Balsamen har hämtat inspiration från traditionell kinesisk läkekonst och tillverkas sedan 1920-talet av företaget Haw Par i Singapore. Den säljs i Sverige i små sexkantiga glasburkar om 19,4 gram. I Singapore är vikten dock 10 gram.

Produktnamnet "Tigerbalsam" kommer sig av att en av ägarna till företaget hade ett namn som betyder "tiger" på kinesiska.

Externa länkar 
 Tiger balsams hemsida

Referenser 

Läkemedel
Ekenmarkska mönsterböckerna

Ekenmarska mönsterböckerna spreds över hela Sverige genom familjen Ekenmarks ambulerande utbildningar som pågick 1820-1860. Maria Christina Ekenmark hade sin första kurs 1824 i Stockholm i "konstvävnad" på 30 skraft.

Huvuddragen i mönsterböckerna och utbildningarna var att lära ut damastvävning i en förenklad variant med så kallade simpelvävstolar, dvs ombyggda golvvävstolar som försågs med harnesk och dragutrustning. Mönstren kom att bli stilbildande för över hundra års vävning inom framförallt hemslöjden och husbehovsvävningen. De manuella damastväverierna lades ner under 1800-talets sista decennium, då jacquardvävstolarna helt tagit över linneväverierna i landet. Men hemslöjden och husbehovsvävningen fortsatte med de ekenmarkska mönstren.

Den första av de ekenmarkska mönsterböckerna gavs ut av J. E. Ekenmark 1828 med titeln: "Afhandling om Drällers och Dubbla Golfmattors tillverkning med begagnade af Harnesk-Rustning". Överlag var deras mönsterböcker inriktade på den kvinnliga kundkretsen av vävare, vilket innebar att jacquardvävare inte begagnade sig av mönstren i samma utsträckning. Hemslöjden kom därigenom att få en viss avoghet mot jacquardvävar som varande industriproduktion, till skillnad från den manuella vävningen med harnesk och drag.

Lovisa Nylander och Wilhelmina Bergman kom att vidareutveckla de ekenmarkska mönstren under senare delen av 1800-talet.

Vävning
Svensk litteratur
Familjeliv

Familjeliv, egentligen familjeliv.se, är ett internetforum för vuxna som fokuserar på frågor om graviditet, barn och föräldraliv. 

Familjeliv besöks dagligen av mer än en miljon besökare (2016) och består av både redaktionellt material och ett diskussionsforum. Det redaktionella materialet utgörs av artiklar, normalt i samarbete med företag, och bloggar. Bloggarna skapas dels av medlemmarna, men också av profilerade bloggare som till exempel Ann Söderlund, Tilde Fröling och Thomas Järvheden.

Mest besökare, och mest uppmärksammat, är forumet som är ett öppet diskussionsforum fördelat på flera kategorier. Forumet avhandlar allt från sjukdomar till andlighet, hur tandkräm städas bort till tragedier i familjen och diskussioner om familjerätt och hur ofta lakan ska bytas. Besökarna är i huvudsak kvinnor, 2016 uppskattades att 14% av besökarna var män. Det har fått en stämpel av oseriositet men försvararna menar att det är ett av få forum som snabbt ger många svar på frågor av trivial karaktär som kan vara obekväma att ta upp i andra sammanhang och som ger stöd och råd vid personliga svårigheter.

Komikern Thomas Järvheden, som driver en blogg på Familjeliv, har skrivit boken "Hjälp vad ska jag göra med räkorna??" i vilken han har samlat och kommenterat de trådar som han själv tycker har stuckit ut mest eller varit mest minnesvärda.

En undersökning från 2021 visade att bland de svenska internetanvändarna hade sex procent besökt Familjeliv under det senaste året och en procent besökte forumet varje vecka. Högst var användandet bland de födda på 1980- och 1990-talet.

Historik
När paret Charlotte och Patrik Högberg skulle gifta sig 1999 sökte de på nätet efter tips och råd, men de tyckte att de hittade väldigt lite på svenska. De startade då webbsidan Bröllopstorget, där  de samlade den fakta de tyckte saknades. Webbsidan blev mycket välbesökt och de fick många tips, förslag och kommentarer via e-mail. För att enklare kunna sprida dessa skapade de ett forum där läsarna själva kunde tipsa och kommentera direkt.

När paret födde barn 2001 noterade de att även småbarns- och familjesidorna på nätet var eftersatta på svenska och de startade webbsidan Barntorget som redan från början hade sociala nätverksfunktioner som forum och bloggar och mindre innehållsstyrt material. Den startade i juni 2003 och bytte senare namn till Familjeliv. 

År 2006 köpte mediekoncernen Stampen företaget Familjeliv Media som ägdes av Charlotte och Patrik Högberg och som omfattade de båda webbplatserna Familjeliv och Bröllopstorget och när Stampen ansökte om rekonstruktion 2016 uteslöts dess bolag Modern Woman Media i vilket Familjeliv var flaggskeppet.. Hösten 2017 sålde Stampen Familjeliv.se till Peter Scheffer Group.

Källor

Externa länkar 
Webbsidan Familjeliv.se

Svenska webbplatser
Attaché

Attaché är en diplomatisk tjänsteman av lägsta graden i utrikesdepartementet eller vid en beskickning. Attachéer med särskilda arbetsuppgifter, eller utsända av ett annat departement än utrikesdepartementet, kan ges ett förled; vanligt förekommande befattningar är till exempel försvars-, press- och kulturattaché.

Försvarsattaché
Med försvarsattaché menas en yrkesofficer placerad vid en diplomatisk beskickning hos den sändande staten med uppgift att följa värdstatens militära förhållanden och rapportera hem sina observationer. Det kan även ingå i uppgifterna att stödja den egna försvarsindustrin samt stödja de bilaterala förhållandena de olika ländernas försvarsmakter emellan. 

En försvarsattaché kan komma ur samtliga försvarsgrenar. Vid större beskickningar har olika försvarsgrenar ibland separata attachér vars chef är försvarsattachén. I dessa fall används termerna militär- eller arméattaché för den som representerar en armé, marinattaché för sen som representerar en marin samt flygattaché för den som representerar ett flygvapen.

I olika länder

Sverige
Sveriges försvarsattachéer tillhör Försvarsmakten och hanteras genom MUST.

USA
USA:s försvarsattachér sorterar under Defense Intelligence Agency (DIA) och fungerar som sedan införandet på 1960-talet som högsta representant i värdlandet för USA:s försvarsdepartement.

Källor

Noter

Externa länkar

Titlar i statsförvaltning
Diplomati
Ugglan
Ord och fraser på franska
Tankar och löjen, belletristiska drag ur Thomanders och C.F. Dahlgrens brefvexling

I "Tankar och löjen af J.H. Thomander" (fullständig titel Tankar och löjen, belletristiska drag ur Thomanders och C.F. Dahlgrens brefvexling), utgiven av Arvid Ahnfelt (1876), är intagen en mellan Carl Fredric Dahlgren och Johan Henrik Thomander åren 1823-30 förd brevväxling, vilken innehåller många drag, som belyser dessa bägge personligheter.

Källor

Svensk litteratur
Don Adams

Don Adams, eg. Donald James Yarmy, född 13 april 1923 i New York, död 25 september 2005 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare, mestadels i komiska roller.

Adams är mest känd för sin roll som den klumpige hemlige agenten Maxwell "Max" Smart (agent 86) i TV-serien Get Smart på 1960-talet. Denna roll fick han Emmys tre år i rad för 1967 – 1969. En roll som han åter spelade 1995 när serien Get Smart återuppstod för ytterligare sju avsnitt. Serien skapades bland annat av Mel Brooks. 1983-1986 gjorde han Kommissarie Gadgets engelskspråkiga röst i TV-serien med samma namn.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Amerikanska komiker
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Gravsatta på Hollywood Forever Cemetery
Födda 1923
Avlidna 2005
Män
Koryfé

Koryfé (gr. koryfai'os, av koryfé, ”hjässa, topp, spets”, egentligen ”den, som står i spetsen”, ledare, förman) var körledare vid festliga tillfällen, företrädesvis på teater. I balettens hierarki användes benämningen förr om en särskilt framstående medlem av corps de ballet, som kunde anförtros solodanser. Ordet kan även användas i bildlig mening om någon som på något område intar en framstående och tongivande ställning, särskilt inom en politisk eller kulturell rörelse.

Källor

Antikens greker

it:Coro greco
Normalkraft

Normalkraften () är inom mekaniken den vinkelräta komposanten av den kontaktkraft som hindrar ett objekt att tränga igenom en yta.

På mikroskopisk skala har normalkraften sitt ursprung i de elektromagnetiska krafter som verkar mellan atomerna i kropparnas ytor.

Ett vanligt missförstånd är att normalkraften är en reaktionskraft till tyngdkraften i enlighet med Newtons rörelselagar. Så är inte fallet, och normalkraften är heller inte nödvändigtvis lika stor som den gravitationskraft som verkar på föremålet.
Normalkraften är en kraft som verkar vinkelrätt mot den yta som ett föremål står på.

Normalkraft per area kallas normalspänning.

Källor

Externa länkar 

Mekanik
Statik
Magnus Nilsson (skådespelare)

{{Faktamall biografi
| namn          = Magnus Nilsson
| bild          = 
| alt           = 
| bildtext      = 
| födelsenamn   = Björn Magnus Nilsson
| födelsedatum  = 
| födelseort    = Östra Eneby (Norrköping), Östergötland, Sverige
| nationalitet  = , svensk
| andra_namn    = 
| känd_för      =
| utmärkelser     = Guldbaggen-nominering (manus till 'Min store tjocke far)
| yrke          = Skådespelare, dramatiker, författare
}}

Björn Magnus "Mankan" Nilsson, född 25 december 1947 i Östra Eneby i Norrköping, är en svensk författare, regissör och skådespelare. Han filmdebuterade 1967 och är sedan 1979 verksam vid Oktoberteatern i Södertälje.

Biografi
Bakgrund och teater
Nilsson utbildade sig till skådespelare vid Calle Flygare Teaterskola och därefter (1966–1969) Statens scenskola i Malmö. Hans filmdebut kom 1967 och 1968 i två Nyfiken-filmer, som vän till Lena Nymans rollfigur.

Efter scenskoleexamen följde tre års skådespelande på Norrbottensteatern i Luleå.

Under större delen av 1970-talet var han sedan verksam vid Folkteatern i Göteborg. Under perioden i Göteborg var han också medlem (sångare, gitarrist och trumspelare) i musikgruppen Text & Musik.

Sedan 1979 är Nilsson verksam vid Oktoberteatern i Södertälje. Han har blivit känd som dramatiker med pjäser och filmmanus som Knäckebröd med hovmästarsås, Min store tjocke far och Pepparrotslandet.

Elmer Diktonius
Nilsson har intresserat sig mycket för författaren Elmer Diktonius, som figurerar i ett par av hans pjäser. Dessa är Nilssons debutpjäs 1980 – Heter Diktonius – och Guds djärvaste ängel.

Den förstnämnda producerades 1990 som TV-film under titeln Solmomentet. Magnus Nilsson hade själv huvudrollen som Elmer Diktonius.

Idrottsintresse
Magnus Nilsson har också ett stort idrottsintresse och har engagerat sig i Södertälje SK (ishockey) och IFK Norrköping (fotboll). I den förstnämnda föreningen har han verkar som "kulturcoach".

Nilsson utsågs 2011 till hedersmedlem i IFK Norrköping. 2005 skrev han boken Nästa år tar vi guld, morsan (med foton av Brita Nordholm), beskriven som en kärleksförklaring till klubben.

Verklista
 Filmroller (urval) 

 (TV-film)
 (TV-film)

 (TV-film)

 (avsn. Människosmugglarna)
 (berättaren)

 (berättare)

Filmmanus (urval)
1990 - Guds djärvaste ängel1991 - Knäckebröd och hovmästarsås1992 - Min store tjocke far 2002 - Pepparrotslandet2005 - Vi har suttit på Molières stol''

Teater, ej komplett

Referenser

Födda 1947
Svenska skådespelare
Svenska dramatiker
Svenska manusförfattare
Svenska musiker
Män
Levande personer
Skådespelare från Norrköping
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Guldbaggenominerade
Svinto

Svinto är ett varumärke för stålull för rengöring ägt av Cederroths sedan 1947.  Idag finns flera former av deras stålull, dels portionskuddar, men även den traditionella stålullen.

Källor 

Varumärken för dagligvaror
Vargarna

Vargarna är en svensk speedwayklubb från Norrköping. Hemmabana är Kråkvilan, numera ICA Maxi Arena.

Sedan säsongen 2015 tävlar Vargarna i Sveriges näst högsta serie, Allsvenskan. Säsongen 2014 präglades av dålig ekonomi. Den ansträngda ekonomiska situationen resulterade i att klubben bestämde sig för att dra sig ur Elitserien och starta om i Allsvenskan.

Namn 
Textil- och konfektionsindustrin var länge en viktig del av Norrköping. Namnet Vargarna är taget från företaget Vargen, som tillverkade regnkläder. Därifrån kommer också klubbmärket, som är en spegelvänd bild av det varghuvud som var företagets logotyp.

SM-guld 
1949
1951
1953
1954
1960
1961

Förare säsongen 2020 
 Lukas Fienhage (snitt 2.000)
 Jacob Thorssell (snitt: 2.528)
 Matias Nielsen (snitt: 2.000)
 
 Dennis Fagerkrantz (snitt: 0.500)
 Johannes Stark (snitt: 0.500)
 Anton Bork (snitt: 0.500)
 Oscar Holstensson (snitt: 0.500)
 Albin Born (snitt: 0.500)
 Viktor Ohlsson (snitt: 0.500)
 Henrik Bergström (snitt: 0.500)
 Willy Andersson (snitt: 0.500)

Framstående förare
Varg-Olle Nygren
Björn Knutsson
Dan Forsberg
Sören Sjösten
Peo Söderman
Torbjörn Harrysson
Mikael Blixt
Leif Wahlman
Erik Gundersen
Peter Nahlin
Patrik Karlsson
Jason Crump
Jimmy Nilsen
Niklas Karlsson
Tai Woffinden

Referenser

Externa länkar
Vargarna Speedway

Speedwayklubbar i Sverige
Sport i Norrköping
Sportklubbar i Norrköpings kommun
Henri Leconte

Henri Leconte, född 4 juli 1963 i Lillers, Frankrike, är en fransk vänsterhänt tidigare professionell tennisspelare.

Tenniskarriären
Henri Leconte blev professionell spelare på ATP-touren 1980 och spelade där fram till säsongen 1996. Under karriären vann han 9 singel- och 10 dubbeltitlar på touren. Som bäst rankades han som nummer 5 i singel (september 1986) och nummer 6 i dubbel (mars 1985). Leconte vann en titel (dubbel) i Grand Slam-turneringar. Han spelade totalt in 3,440,660 US dollar i prispengar.

Som singelspelare behärskade Leconte alla typer av underlag även om han vann majoriteten (5) av singeltitlarna på grus. I Stockholm Open 1982 finalbesegrade Leconte svensken Mats Wilander med 7–6, 6–3. Leconte vann därmed sin första singeltitel på touren. Han finalbesegrade för övrigt spelare som Gene Mayer (Stuttgart 1984), Victor Pecci (Nice 1985), Miloslav Mecir (Hamburg 1986) och Andrei Medvedev (Halle 1993). Han nådde finalen i Franska öppna 1988 där han ställdes mot Mats Wilander som var i sitt livs form och säsongens blivande världsetta. Leconte förlorade finalen i tre raka set (5-7, 2-6, 1-6).

År 1984 nådde Leconte finalen i dubbel i Franska öppna tillsammans med landsmannen Yannick Noah. De vann titeln genom att i finalen besegra Pavel Složil och Tomáš Šmíd (6-4 2-6 3-6 6-3 6-2). De båda fransmännen förlorade säsongen därpå finalen i US Open.  

Henri Leconte deltog regelbundet i det franska Davis Cup-laget perioden 1982-94. Han spelade totalt 66 matcher av vilka han vann 41. Säsongen 1991 vann det franska laget cuptiteln genom finalseger över USA. Leconte besegrade i det mötet Pete Sampras med 6-4, 7-5, 6-4.

Grand Slam-finaler, singel (1)

Finalförluster (1)

ATP-titlar
Singel
1982 - Stockholm Open
1984 - Stuttgart utomhus
1985 - Nice, Sydney utomhus
1986 - Genève, Hamburg
1988 - Nice, Bryssel
1993 - Halle
Dubbel
1981 - Bologna
1982 - Nice, Basel, Wien
1983 - Aix-En-Provence
1984 - Franska öppna, Kitzbuhel, Stockholm Open
1988 - Nice
1993 - Indian Wells

Källor
ATP, spelarprofil

Franska tennisspelare
Födda 1963
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Frankrike
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Frankrike
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1992