kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marsvinsholms slott

Marsvinsholms slott är ett slott och gods i Balkåkra socken i Ystads kommun. Slottet ligger 12 km från Ystads centrum, söder om E65 och norr om järnvägen mot Malmö, i Skåne.

Historia 
Godset omtalas under namnen Bosøe, Borsøe och Borsyø redan i början av 1300-talet. Vid mitten av 1500-talet innehades den av medlemmar av släkten Ulfeld. Den övergick omkring 1630 till Otte Marsvin, som byggde slottet och uppkallade godset efter sig själv. Namnet Marsvin kommer från det danska (och även gammelsvenska) ordet för tumlare. Otte Marsvin ärvdes av dottersonen Christian Urne. 

Genom arv och försäljningar tillhörde godset sen släkterna Thott, von Königsmarck, de la Gardie, Siöblad, Ruuth, Piper, Tornérhielm och Wachtmeister. Utrikesstatsministern, greve Carl Wachtmeister sålde 1854 det som ännu inte sålts till baron Jules Stjernblad. Hans dotter var grevinnan Ida Ehrensvärd. Hennes barn i första giftet, Rutger, Louise och Madeleine Bennet, ägde det sen till 1910. Två år senare såldes slottet till dansken Johannes Johannesen. Det ärvdes 1938 av hans dotter, Anna Margrethe och hennes man Jørgen Wendelboe-Larsen. Deras son Erik ärvde slottet. Det såldes 1978 till Bengt Iacobaeus. Dennes son Tomas Iacobaeus äger idag Marsvinsholm. 

Slottet uppfördes 1644–1648 av Otte Marsvin, på pålar i en liten insjö. Det bildar en fyrkant i 4 våningar och är i nordvästra och sydöstra hörnet försett med torn i fem våningar. 1782–1786 gjorde greve Erik Ruuth en genomgripande restaurering av slottet. 1856–1857 lät friherre Jules Stjernblad den danske arkitekten Christian Zwingmann grundligt restaurera Marsvinsholms slott i Kristian IV:s stil. Slottet har haft 99 fiskdammar.

Sedan 2021 är hela slottsområdet inklusive slottsparken privat område och inte längre tillgängligt för allmänheten.

Kultur
Sommartid har teaterföreställningar utomhus framförts på en uppbyggd scen i slottsparken av Ystads Stående Teatersällskap under åren 1996–2012. Under flera år stannade vissa ordinarie tåg på hållplatsen vid den annars avvecklade Marsvinsholms station. År 2013 övertogs sommarteatern av Marsvinsholmsteatern som gav föreställningar till 2017 då verksamheten lades ned. Teaterscen och läktare är nu borttagna. 

Åren 2007-2015 bedrev kulturföreningen Marsvinsholms skulpturpark utställningar i slottsparken.

Sedan 2017 bedrivs också konstgalleri under påsken i regi av Lundagalleriet Jäger & Jansson.

Se även
Marsvinsholms skulpturpark

Referenser

Externa länkar 
 Marsvinsholms historia
 Marsvinsholms skulpturpark
 Marsvinsholmsteatern

Slott i Skåne
Byggnader och anläggningar i Ystads kommun
Marsvinsholm

Marsvinsholm kan syfta på:

 Marsvinsholms kyrka – en kyrkobyggnad i Ljunits församling
 Marsvinsholms slott – ett slott och gods i Balkåkra socken i Ystads kommun
 Marsvinsholms skulpturpark –  en sommaröppen skulpturutställning
 Marsvinsholmsteatern – en svensk friluftsteaterverksamhet
 Marsvinsholms station – en tidigare station på Malmö-Ystads järnväg
Grey goo

Grey goo (engelska för "grå gegga") är benämningen på det katastrofscenario som innebär att självreplikerande nanorobotar sprider sig och konsumerar allt i sin väg för att fortplanta sig (genom att bygga nya robotar). Termen används framförallt i science fiction-sammanhang.

Teknologi
Science fiction-koncept
Lennart Kollberg

För rollfiguren med samma namn i böckerna om Martin Beck, se Sten Lennart Kollberg.

Lennart Gustaf Kollberg, född 2 maj 1933 i Stockholm, är en svensk skådespelare och regissör.

Tidiga år och debut 
Kollberg växte upp i Stockholmsförorten Bromma.   

Efter studier på Witzanskys teaterskola bildade Kollberg sin egen teatertrupp: Sällskapet Gycklarne som bland annat spelade på utomhusscenen Junotäppan i Gamla stan. I teatersällskapet ingick till och från skådespelare som Folke Hjort, Inga Didong, Tommy Johnson, Pia Rydwall och den blivande regissören Johan Bergenstråhle med flera. Från 1962 till 1967 spelade sällskapet istället på Kungliga Borgen.  

Kollbergs  var sedan verksam som både regissör och skådespelare under 1960-talet på - förutom Riksteatern -  Wasa teater i Finland, Marsyasteatern, Helsingborgs stadsteater och Borås stadsteater från 1965.   

Kollberg var med och nystartade den sedan några år vilande Pionjärteatern som spelade på sjukvårdsinrättningar och fångvårdsanstalter runt om hela landet. I ensemblen för den nybildade Pionjärteatern fanns bland andra Sten Mattsson, Oscar Norrman, Ulla Ström och Stig Ekstam.   

Hösten 1974 återvände Kollberg till Riksteaterns ordinarie turnéverksamhet och satte upp Shakespeares Så tuktas en argbigga med Lottie Ejebrant som Katarina och Tor Isedal som Petrucchio följt Strindbergs Kristina med Gun Andersson i titelrollen. Han bildade och drev under några år en egen grupp inom Riksteatern: Kollbergsensemblen.  

Kollbergs  var sedan verksam som både regissör och skådespelare under 1960-talet på - förutom Riksteatern -  Wasa teater i Finland, Marsyasteatern, Helsingborgs stadsteater och Borås stadsteater från 1965. Som elev på Höglandsskolan i Bromma kom han i kontakt med skådespelaren och regissören Alrik Kjellgren när denne kom för att föreläsa om Strindberg. Kjellgren blev snabbt involverad i skolans teatergrupp och satte upp Shakespeares En midsommarnattsdröm och Molières Den inbillade sjuke med Kollberg som Argan. Förutom i Höglandsskolans aula spelade de på sommaren på utomhusscenen i Kungsträdgården. Kollberg gick under en tid även som privatelev hos Kjellgren som lärde honom att läsa vers och var den som introducerade honom för viktiga dramatiska verk som Ibsens Peer Gynt.       

I mitten av 1980-talet gjorde han ett par uppskattade uppsättningar av Lars Noréns pjäser Natten är dagens mor (1984) och Kaos är granne med Gud (1985) på Riksteatern med skådespelarna Gun Andersson, Leif Ericsson, Benny Fredriksson och Kåre Mölder i rollerna. I den sistnämnda medverkade också skådespelaren Håkan Svedberg. 

Kollbergs sista regiuppdrag på Riksteatern var Samuel Becketts I väntan på Godot (1990). Därefter ägnade han sig åt studier i grekiska och av den antika grekiska teatern.

Filmografi
 Roller

 Regi

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Referenser 

Svenska scenskådespelare
Svenska teaterregissörer
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska regissörer under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Födda 1933
Levande personer
Män
Pernilla Glaser

Pernilla Glaser, född 20 januari 1972 i Stockholm, är en svensk författare, metodutvecklare och utbildare. Tidigare har hon också varit manusförfattare, teaterregissör, dramapedagog samt barnskådespelare. 

Pernilla Glaser är dotter till skådespelaren och regissören Etienne Glaser och dramaturgen, regissören och dockmakaren Agneta Ginsburg.

Verklista

Bibliografi
1995 – Robson (Albert Bonniers Förlag)
2001 – Tanz auf dünnem Eis (Bonnier Carlsen)
2004 – Om natten (Albert Bonniers Förlag)
2009 – Mitt rätta jag (Albert Bonniers Förlag)
2011 – Under trottoaren (Bonnier Carlsen)
2012 – 40 minus (Albert Bonniers Förlag)
2014 – LAB 13: Planera för det oförutsedda – metod för rörligt lärande (Riksutställningar)
2019 – Godhetsbrigaden (e-bok) (Bonnier Audio)
2020 – Translating Difference – Making Community Through Play (Boiler)
Pernilla Glaser har också medverkat en rad antologier, bl a Fittstim (Bokförlaget DN, 1999)  och Happy, happy – En bok om skilsmässa (Bokförlaget Atlas, 2011).

Radio 
Pernilla Glaser är regelbunden krönikör i Tankar för dagen i Sveriges Radio P1. 

Den 19 juni år 2000 var hon sommarpratare i Sveriges Radio.

Filmografi 

 1978 – Bernard och Bianca (röst)
 1979 – Trolltider (roll)
 1983 – Albatrossen (roll)
 1985 – Det blåser på månen (roll)
 1990 – Werther (roll)
 1997 – Välkommen till festen (manus)

Teater 
2000 - Sopan Sune (manus)

Referenser

Födda 1972
Sommarvärdar 2000
Svenska dramapedagoger
Svenska manusförfattare
Svenskspråkiga författare
Kvinnor
Levande personer
Svenska barnskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Författare från Stockholm
Republiken Azerbajdzjans nationalsång

Republiken Azerbajdzjans nationalsång (på azerbajdzjanska Azərbaycan Respublikasının Milli himni eller Azərbaycan Respublikasının Dövlət Himni) är Azerbajdzjans nationalsång. Den kallades tidigare Azerbajdzjanmarschen (Azərbaycan marşı). Texten är skriven av poeten Ahmed Javad; musiken är komponerad av Uzeyir Hajibeyov.

Text

Azeriska

Översättning

Referenser 

Nationalsånger i Asien
Azeriska sånger
Anna Sällström

Anna Götilda Sällström, född 25 december 1944 i Finska församlingen i Stockholm, är en svensk skådespelare. Hon var tidigare gift med Peter Edding.

Filmografi 

1983 – Blödaren
1984 – Vargen (TV) 

1986 – Skånska mord (Bessingemordet)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Kvinnor
Födda 1944
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Svenska skådespelare under 1900-talet
Faktotum (roman)

Faktotum (originaltitel: Factotum) är en roman från 1975 av Charles Bukowski. Den är hans andra roman i serien om alter-egot Henry Chinaski, som är baserade på hans egna upplevelser. Romanen utspelar sig under 1940-talet, och skildrar Bukowskis vagabondliv.

Romanen blev 2005 filmatiserad, med Matt Dillon i huvudrollen.

Utgåvor på svenska 
 
 
 
 
 

Amerikanska romaner
Skönlitteratur 1975
1944 i skönlitteratur
A Saucerful of Secrets

A Saucerful of Secrets är Pink Floyds andra studioalbum, utgivet i juni 1968. Den spelades in mellan oktober 1967 och april 1968. A Saucerful of Secrets var det sista albumet som Syd Barrett medverkade på och under arbetets gång ersattes han av David Gilmour.

Albumet innehåller en blandning av psykedelisk musik och progrock. Det innehåller surrealistiska, utflippade låtar såsom Barretts "Jugband Blues", men även episka, drömlika stycken som "Set the Controls for the Heart of the Sun" och "A Saucerful of Secrets". De sistnämnda styckena ger en föraning om den experimentella rymdrock som Pink Floyd kom att bli förknippade med senare under sin karriär.

Albumet blev som bäst nia på den brittiska albumlistan.

Låtlista

Sida 1 
 "Let There Be More Light" (Roger Waters) – 5:38
 "Remember a Day" (Richard Wright) – 4:33
 "Set the Controls for the Heart of the Sun" (Waters) – 5:28 
 "Corporal Clegg" (Waters) – 4:13

Sida 2 
 "A Saucerful of Secrets" (Waters / Wright / David Gilmour / Nick Mason) – 11:52
 "See-Saw" (Wright) – 4:36 
 "Jugband Blues" (Syd Barrett) – 3:00

Medverkande 
 Syd Barrett - gitarr och sång
 Roger Waters - elbas och sång
 David Gilmour - gitarr och sång
 Richard Wright - orgel, piano och sång
 Nick Mason - trummor, slagverk, sång på "Corporal Clegg"

Musikalbum 1968
Album av Pink Floyd
Annette Stenson-Fjordefalk

Annette Stenson-Fjordefalk, född Stensson 23 december 1958 i Borås, är en svensk skådespelare. Hon är gift med skådespelaren och regissören Tom Fjordefalk.

Filmografi
1985 – Yerma (TV)
1989 – Kniven i Karlavagnen (TV)
1991 – Sunes jul (Julkalendern i Sveriges Television)     
1997 – Slutspel
2006 – LasseMajas detektivbyrå (TV) 
2009 – Sommaren med Göran

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 

Födda 1958
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Borås
Maj-Britt Nilsson (1927)

Maj-Britt Schjaerff, känd under flicknamnet Maj-Britt Nilsson, född 27 november 1927 i Katarina församling i Stockholm, är en svensk revyskådespelare. Hon var medlem i Vårat gäng från 1939.

Hon var 1952–1959 gift med Stig Axel Olsen (1920–1982) och 1962 med Bernt Schjaerff (född 1925). På 1960-talet bosatte hon sig i Köpenhamn.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar 

Födda 1927
Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Möjligen levande personer
Skådespelare från Stockholm
Europeiska gemenskapen

Ej att förväxla med Europeiska gemenskaperna.

Europeiska gemenskapen (EG) var en internationell organisation och en juridisk person som utgjorde en del av Europeiska unionens första pelare, den som berörde bland annat ekonomi-, social- och miljöpolitik. Den blev den juridiska efterträdaren till Europeiska ekonomiska gemenskapen (EEG) genom fördraget om Europeiska unionen, som trädde i kraft den 1 november 1993. När Europeiska kol- och stålgemenskapen upplöstes den 23 juli 2002 blev Europeiska gemenskapen den juridiska efterträdaren.

EG:s kärna bestod av den inre marknaden, som inkluderade fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och människor. Genom Lissabonfördraget ersattes pelarstrukturen av en enhetlig struktur med Europeiska unionen som en enda juridisk person. Därmed upplöstes också Europeiska gemenskapen den 1 december 2009.

Ej längre existerande överstatliga organisationer
Europeiska gemenskaperna
Organisationer bildade 1993
Organisationer upplösta 2009
Europeiska gemenskaperna

Europeiska gemenskaperna (EG) var mellan den 1 januari 1958 och den 1 december 2009 ett samlingsnamn för följande tre europeiska gemenskaper med samma medlemsstater:
 Europeiska kol- och stålgemenskapen (fram till dess upplösning den 23 juli 2002)
 Europeiska ekonomiska gemenskapen (1958–1993) eller Europeiska gemenskapen (1993–2009)
 Europeiska atomenergigemenskapen

Europeiska gemenskaperna bildades den 1 januari 1958 genom upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen vid sidan av Europeiska kol- och stålgemenskapen, som redan hade upprättats den 23 juli 1952. Från början hade de tre gemenskaperna en gemensam församling (sedermera Europaparlamentet) och en gemensam domstol (sedermera EU-domstolen), men däremot olika råd och kommissioner. Genom fusionsfördraget, som trädde i kraft den 1 juli 1967, slogs dock råden respektive kommissionerna ihop så att alla tre gemenskaperna styrdes av samma institutioner.

Genom Maastrichtfördraget, som trädde i kraft den 1 november 1993, blev Europeiska gemenskaperna en av Europeiska unionens tre pelare, vid sidan av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och rättsliga och inrikes frågor. Samtidigt ersattes Europeiska ekonomiska gemenskapen av Europeiska gemenskapen. Den 23 juli 2002 uppgick kol- och stålgemenskapen i Europeiska gemenskapen när Parisfördraget upphörde att gälla.

Genom Lissabonfördraget, som trädde i kraft den 1 december 2009, avskaffades pelarstrukturen och Europeiska unionen blev en egen juridisk person som ersatte Europeiska gemenskapen. Europeiska atomenergigemenskapen fortsatte dock, som den enda av de ursprungliga tre europeiska gemenskaperna, att existera som en separat organisation, dock styrd av unionens institutioner.

Se även 
 Europeiska unionens historia
 Europeiska unionens tre pelare

Referenser 

 
Organisationer bildade 1958
Organisationer upplösta 2009
Solkors

Solkors, även kallat ringkors, hjulkors och solhjul, är en symbol som består av ett grekiskt kors omgivet av en cirkel. Redan på bronsåldern förekom den på skandinaviska hällristningar som en symbol för solen. Solen liknades vid ett hjul, eller en solvagn, som drogs över himlavalvet.

Under järnåldern och antiken förekommer hjulet som ett solmotiv i keltisk mytologi, och antas höra ihop med Taranis, t.ex. på Gundestrupskitteln och vid solgudens altare i Lypiatt i Gloucestershire.

Symbolen förekommer dock i många kulturer världen över och dess betydelse kan skifta i olika sammanhang. Men den har en tendens att ofta användas som en astronomisk symbol för solen eller zodiaken. Symbolen har använts av olika nazistiska rörelser. Bland annat av norska Nasjonal samling, svenska Nordiska rikspartiet och Sverigepartiet, samt polska National-radikala lägret.

Bildgalleri

Se även
Svastika

Kors
Excel Saga

Excel Saga är en komisk manga av Rikdo Koshi och anime. Serien handlar om flickan Excel som är medlem i organisationen ACROSS, som ska ta över världen, och tänker börja med att ta över Japan, och tänker inleda denna erövring med erövrande av Fukuoka, staden där ACROSS högkvarter finns. Organisationen består av följande bisarra karaktärer: Excel, flickan med totalt skruvade ideal och som är obotligt förälskad i organisationens ledare; Hyatt, antagligen den sjukligaste varelsen på denna planet (hon har en viss benägenhet att dö i tid och otid); Menchi, en hund vars livsöde är att fungera som nödproviant åt tjejerna; den karismatiske Il Palazzo, ledaren för organisationen. Han föraktar världens dekadens (men i animen använder han själv saker som TV-spel i smyg). Hans vision är en förenad värld under ett styre, honom själv.

Det finns en tråd som går mellan episoderna, men allt är så rörigt och surrealistiskt att de blir i stort sett fristående.

Regissören för animen vid namn Nabeshin dyker upp i någon minut i varje avsnitt av animen och blir en del av sidohistorien med Pedro.

Mangan och animen finns utgivna på engelska, men inte på svenska. Mangan har nått sexton volymer hittills.

Mangaserier
Anime (TV)
Filippuskors

Filippuskors är ett liggande latinskt kors. Enligt legenden korsfästes aposteln Filippus på ett liggande kors. Korstypen förekommer inom heraldiken och på vapenflaggor och nationsflaggor, till exempel svenska flaggan och danska flaggan, men kallas i de senare fallen ibland för skandinaviskt kors.

Se även
Nordisk korsflagga

Källor 
  

Kors
Tokyo Godfathers

är en japansk animerad film från 2003 av regissören Satoshi Kon.

Tokyo Godfathers är Kons tredje animerade film, som han även skrev manuset till. Keiko Nobumoto, uppmärksammad för att ha skapat Wolf's Rain serien och en framstående scripta för Cowboy Bebop, var också involverad i produktion av filmen. Berättelsen har mönster efter och namnet är inspirerat av John Fords Flykt genom öknen (westernfilm från 1948), där en trio tjuvar råkar bli ansvariga för en nyfödd bebis. 

Tokyo Godfathers erhöll ett "Excellence Prize" vid 2003 Japan Media Arts Festival.

Handling
En julafton stöter tre hemlösa människor – , en butter, alkoholiserad, medelålders luffare, , en transkvinna och före detta drag queen och , en förrymd flicka – på ett övergivet nyfött barn när de söker bland några sopor efter Hanas julklapp till Miyuki. Bredvid bebisen finns ett meddelande, som ber upphittaren att ta väl hand om det namnlösa barnet plus en väska med ledtrådar till föräldrarnas identitet. Med hjälp av bilder på barnets föräldrar och ett klubbkort som låg i väskan, ger sig trion iväg för att leta reda på barnets föräldrar.

Röstskådespelare  
Toru Emori: Gin
Aya Okamoto: Miyuki
Yoshiaki Umegaki: Hana
Shōzō Iizuka: Oota
Seizō Katō: Madre
Hiroya Ishimaru: Yasuo 
Ryūji Saikachi: Gamlingen
Yūsaku Yara: Miyukis far
Kyōko Terase: Sachiko 
Mamiko Noto: Kiyoko, Gins dotter
Akio Ōtsuka: Doc

Referenser

Externa länkar
 

Filmer i regi av Satoshi Kon
Filmer 2003
Madhousefilmer
Tokyo på film
Animerade julfilmer
WP:Projekt Japan
Christer Boustedt

Christer Boustedt, född 21 mars 1939 i Bromma, död 4 september 1986 i Alfta, Ovanåkers kommun, var en svensk jazzmusiker (altsaxofon) och skådespelare.

Christer Boustedt spelade i Gugge Hedrenius orkester. 

Efter hans död startades musikfestivalen Jazz i Svaben till hans minne i Svabensverk där han var bosatt många år. Festivalen genomfördes i 20 år innan den pensionerades för att undvika "den dag när någon yngre ur publiken frågar vem Christer Boustedt var". Festivalen hölls åren 1988–2007.

Filmmusik

Filmografi 

 (TV-film)

 (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Priser och utmärkelser
1983 – Gyllene skivan för plays Thelonious Monk

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
Christer Boustedt på Svensk mediedatabas

Födda 1939
Avlidna 1986
Sommarvärdar 1982
Svenska jazzmusiker
Svenska saxofonister
Svenska röstskådespelare
Män
Skådespelare från Stockholm
Brommabor
Musiker från Stockholm
Superstars

Superstars och Superstar kan avse:

 Leksand Superstars – en supporterklubb
 Superstars (TV-program) – ett svenskt TV-program 
 Superstar (film) – en film från 1999
 Superstar (tidning) – en poptidning
 Superstar (sång) – en sång från The Ark
 Superstar (mixtape) – en mixtape utgiven av musikgruppen Looptroop Rockers
M/S Superstar – ett fartyg 
 Adidas Superstar – en skomodell
Jim och piraterna Blom

Jim och piraterna Blom är en svensk äventyrsfilm från 1987 i regi av Hans Alfredson. I huvudrollerna ses Johan Åkerblom, Ewa Fröling och Jan Malmsjö. Filmen hade biopremiär i Sverige den 12 februari 1987.

Handling 
Filmen handlar om den 8-årige pojken Jim som bor i Tomelilla och vars pappa (Stellan Skarsgård) nyligen dött. 
Spöket efter Jims pappa börjar att besöka honom och trösta honom. Senare försvinner spöket och Jim börjar fantisera om att han är kapten på ett piratskepp och ute på äventyr med sin mamma, pappa och piraten Eskil Blom. Hasse Alfredson spelade själv Kolavippen, det vill säga en inkarnation av Döden.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 12 februari 1987 på biografen Rio i Tomelilla.

Filmens titel anspelar på den tecknade serien Terry och piraterna, som också har distribuerats under titeln Jim och piraterna i Sverige.

Utgivning 
Filmen finns utgiven på VHS och DVD av Svensk filmindustri.

Rollista 

Johan Åkerblom – Jim
Ewa Fröling – Siv, Jims mamma
Stellan Skarsgård – Gustav, Jims pappa
Jan Malmsjö – Ove Bengtsson
Hans Alfredson – Kolavippen
Stig Olin – Herr "Potatis-Algot" Lind
Dora Söderberg – Potatis-Algots fru Lind
Carl Billquist – Magister Sylve "Sylen"
Folke Lindh – Professor Spuling
Mats Bergman – Dummerjöns
Jim Hughes – Sven Råttnos
Catharina Alinder – Lisa
Lena T. Hansson – Inez
Martin Lindström – Sture Brink
Michael Segerström – Filmregissören
Stellan Sundahl – Gösta Nilsson
Michael Nyqvist – Darth Vader, Lisas pojkvän
Sten Hellström och Jesper Danielsson – Eskil Blom
Rolf Adolfsson och Christina Schultzberg – Adam Blom
Mats Ingerdal – herr Örwall
Pierre Johnsson – Gula Faran
Jerri Bergström – Halvdan
Kenneth Milldoff – Bruno, kock
Harald Treutiger – Reporter

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Svenska filmer 1987
Skåne på film
Svenska barnfilmer
Filmer i regi av Hans Alfredson
Svenskspråkiga filmer
Filmer från Svensk Filmindustri
AB Svenska Ord
Svenska 1980-talsfilmer
Juniorvärldsmästerskapet i ishockey

Juniorvärldsmästerskapet i ishockey, JVM i ishockey, anordnas årligen av IIHF för nationella ishockeylag för ungdomar under 20 år från hela världen. Toppdivisionens turnering startar vanligtvis i slutet av december, och pågår till början av januari. Lägre divisioner kan spelas både flera veckor före eller efter A-gruppen. Turneringens årsupplagor bär namn efter det årtal som finalmatchen i toppdivisionen spelas. Sedan utslagsspelet infördes 1996 brukar gruppspelet avslutas den 31 december, och slutspelsmatcherna dra igång den 1-2 januari. I samband med det utökades antalet lag i A-gruppen från åtta till tio.

Turneringen spelades från början av seriespel, med undantag för åren 1979-1981 då lagen var indelade i två grupper där de två bästa lagen i vardera grupp gick vidare och bildade en slutspelsserie. Detta var påverkat av att A-VM under denna period spelades ungefär likadant. Åren 1996-2013 var lagen indelade i två grupper, där gruppsegrarna gick direkt vidare till semifinal medan lag 2-3 i grupperna spelade kvartsfinal (semifinalkval). Från turneringen 2014 spelas gruppspelet i två grupper, där lag 1-4 från grupperna går till kvartsfinal.

I samband med 1995, 2005 och 2013 års turneringar kunde NHL inte spela på grund av arbetsmarknadskonflikter. Därmed blev turneringen helt tillgänglig för unga NHL-spelare de åren.

Medaljörer

Inofficiella turneringar

Officiella turneringar 
Nyckel
 Antalet turneringar vunna vid den tidpunkten.

Medaljligan

Utnämningar 
Vid avslutningen av varje turnering delar IIHF ut priser till de tre spelare som valts som bäste målvakt, back och forward. Media har möjlighet att utse turneringens All-Star lag.

Se även 
 Världsmästerskapet i ishockey för herrar
 Världsmästerskapet i ishockey för damer
 Ishockey vid olympiska spelen
 World Cup i ishockey
 U18-Världsmästerskapet i ishockey för herrar
 U18-Världsmästerskapet i ishockey för damer
 Ivan Hlinkas minnesturnering

Källor

Externa länkar 

 

 

de:Eishockey-Weltmeisterschaft#A-WM der männlichen Junioren (U-20)