kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Strandpromenaden, Varberg

Varbergs strandpromenad i centralorten Varberg, Varbergs kommun, Hallands län, byggdes 1912 av "Sällskapet Varbergs Strandpromenader".

Den börjar i hamnområdet vid uppfarten till Varbergs fästning, rundar densamma och passerar därvid Fästningsterrassen med sin servering. Följer sedan stranden söderut förbi Varbergs simstadion och de välkända badplatserna.

Strandpromenaden går vidare längs stranden och når efter en bergig höjdsträckning det gamla Kustsanatoriet Apelviken, anlagt 1904 vid Lilla Apelviken av doktor J S Almer, nu omvandlat till Comwell Varbergs Kurort.

Den som vill vandra vidare passerar genom kurortsområdet mot Subbe fyr och fortsätter en något "vildare" väg längs havet till Stora Apelviken. Denna nyare del kallas ömsom Subbeleden, ömsom Kurortspromenaden.

Med undantag av sträckan runt fästningen är cykelåkning tillåten längs hela Strandpromenaden, Subbeleden inräknad.

Sommartid kör strandtåget Kustpilen (ett så kallat sightseeingtåg) fram och åter mellan Hamnplan och Stora Apelviken. Färden går längs strandpromenaden med avgång varje timma under dagtid. 2012 utkom skriften "Strandpromenaden 100 år" vari skildras promenadens historia, kompletterad med hundra fakta med anknytning till promenaden. Utgivare var Varbergs Idrottshistoriska Förening, Hembygdsföreningen Gamla Varberg och Varbergs Naturskyddsförening.

Externa länkar
Strandpromenaden 100 år

Byggnader och anläggningar i Varberg
Ole Hessler

Ole Hessler, född 27 oktober 1945, död 30 oktober 2002 i Strängnäs, var en svensk författare, litteraturkritiker och översättare.

Hessler var son till professor Carl Arvid Hessler och var verksam som litteraturkritiker i DN och arbetade som grafisk formgivare. Som översättare har han bland andra översatt Seamus Heaney och Ted Hughes. Hessler är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi 
Rörelser hos den andra kroppen, 1979
Ordens rum, 1983
Historien om den Andre, 1987
Rusning till floden, 1994
Minnen av en Ängel i sovsäck, 1998 (roman)

Referenser 

Födda 1945
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Avlidna 2002
Män
Konny Isgren

Konny Isgren född 16 december 1948, är en svensk poet uppvuxen i Aspudden och Hässelby.

Bibliografi 
1980 – Döda mig, igen
1982 – Simmaren
1983 – De stummas bok
1988 – Övning

Priser och utmärkelser 
1981 – Albert Bonniers stipendiefond för yngre och nyare författare
1988 – Signe Ekblad-Eldhs pris
1988 – Svenska Dagbladets litteraturpris
1989 – Sveriges Radios Lyrikpris

Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Födda 1948
Män
Levande personer
Lille katt

Lille katt är en barnvisa på svenska med text av Astrid Lindgren och med musik av Georg Riedel. Sången, som har sex verser, sjungs av Ida, Emils lillasyster, i filmen Nya hyss av Emil i Lönneberga från 1972.

Publikation
Barnvisboken, 1977, som "Lille katt, lille katt" ("Lilla Idas visa")
Smått å Gott, 1977
Barnvisor och sånglekar till enkelt komp, 1984

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes på Astrid Lindgrens Emil i Lönneberga som utgavs 1971. Sången finns också inspelad med Lisa Nilsson (1999) och Siw Malmkvist och Tove Malmkvist Den finns också inspelad med Wooffisarna & Lill-Babs, och gavs ut på skivalbumet Wooffisarna & Lill-Babs 1980. En inspelning på persiska av Simin Habibi, som "Gurba-ji kucik", gavs ut på skiva 1991.

Källor

Fotnoter

Visor skrivna av Astrid Lindgren
Låtar av Georg Riedel
Sånger 1972
Svenskspråkiga sånger
Börje Lindström

Börje Lindström, född 23 maj 1952 i Vilhelmina församling i Västerbottens län, är en svensk författare, poet och dramatiker.

Biografi 
Börje Lindström kommer ursprungligen från byn Latikberg i södra Lappland. Efter gymnasieåren i Vilhelmina utbildade han sig till journalist och bildade en poesigrupp tillsammans med Bengt Berg  på 1970-talet. Lindström debuterade 1975 med diktsamlingen Skenet från den andra stranden.

Lindström har skrivit lyrik, prosa, barn- och ungdomsdramatik. Som dramatiker debuterade han med Sprit på Unga Klara 1978.  Han var redaktör för tidskriften Rallarros 1974 -1976 och för Lyrikvännen och FIB:s Lyrikklubb 1976-1982. Han skrev samtliga texter till rockbandet Wildmarkens andra album utgivet 1977. Han har tillsammans med Lasse Söderberg och Tomas Tranströmer översatt prosadikter av Robert Bly.

Bibliografi 

 1975 – Skenet från den andra stranden
 1977 – Pistol
 1983 – Nordvästpassagen
 1986 – Fem pjäser för barn och vuxna
 1987 – Nattskyltning
 1988 – Vitterväder
 1993 – Till höger om månen
 1994 – Gunnar i granskogen
 2003 – Julväder
 2006 – Trädgårdsmästaren
 2010 – Annas Dagbok
 2018 – Björkarna
 2020 – På kyrkogården i södra Lappland
 2022 – Under södra Lapplands höga himmel

Priser och utmärkelser 
 1988 – Svenska teaterkritikers barn- och ungdomsteaterpris 
 1988 – Prix d'Assitej 
 2018 – Samfundet De Nios Särskilda pris
2020 – Svenska Akademien Kallebergerstipendidiet 2020

Referenser

Externa länkar

Svenskspråkiga författare
Födda 1952
Författare från Lappland, Sverige
Män
Levande personer
Personer från Vilhelmina
Du käre lille snickerbo

"Du käre lille snickerbo" är en barnvisa från 1972, med text skriven av Astrid Lindgren och med musik av Georg Riedel. Den publicerades i En bunt visor för Pippi, Emil och andra 1978. Sången sjungs av Emil i Lönneberga i filmen "Nya hyss av Emil i Lönneberga" från 1972, då hans pappa jagar honom, vilket är en av de mest berömda händelserna i berättelserna om Emil i Lönneberga.

Publikation
Barnvisboken, 1977
Smått å Gott, 1977
En bunt visor för Pippi, Emil och andra, 1978
Barnens svenska sångbok, 1999, under rubriken "Sånger för småfolk".

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes av Peter Himmelstrand på skivalbumet Min egen skattkammare 1981. Sången finns också inspelad med Black Ingvars från skivalbumet Sjung och var glad med Black-Ingvars från 1997.

Källor

Noter

Svenska barnvisor
Visor skrivna av Astrid Lindgren
Låtar av Georg Riedel
Sånger 1972
Svenskspråkiga sånger
Rhythmeen

Rhythmeen är det tolfte studioalbumet med amerikanska bluesrockbandet ZZ Top som släpptes 1996.

Låtlista

Medverkande
Frank Beard - Trummor
Billy Gibbons - Gitarr, sång
Dusty Hill - Basgitarr, sång

Produktion
Producent: Bill Ham, Billy Gibbons
Tekniker: Bob Ludwig, Joe Hardy
Design: Sean Mosher-Smith

Musikalbum 1996
Album av ZZ Top
Skojiga valpen

Skojiga valpen, även känd som Valpen min, är en svenskspråkig barnsång som handlar om en hundvalp. Gullan Bornemark har skrivit såväl text som musik.

Publikation
Smått å Gott, 1977

Inspelningar
Tillsammans med Malmö snurrorkester spelade Gullan Bornemark in sången på singeln "Gubben i lådan" med Gullan Bornemark själv och hennes barn Eva och Sven.

Källor

Fotnoter

Svenska barnvisor
Nancy Greene

Nancy Catherine Greene, född 11 maj 1943 i Ottawa, är en kanadensisk före detta alpin skidåkare som dominerade sporten i slutet av 1960-talet. Greene växte upp i skidorten Rossland, British Columbia.

Greene tog hem den första världscupen i alpin skidåkning 1967 genom att vinna sju av 16 deltävlingar. Fyra stycken av dem var i storslalom, två i slalom och en i störtlopp. Nancy Greene skulle också vinna världscupen året efter, varav en av segrarna kom i just Rossland.

Under olympiska spelen 1968 i Grenoble tog hon en guldmedalj i storslalom genom att krossa motståndet och en silvermedalj i slalom efter Marielle Goitschel från Frankrike. Efter säsongen 1968 slutade Greene med alpin skidåkning och blev istället tränare för det kanadensiska skidlandslaget till 1973. 

1999 blev hon utvald till århundradets bästa kanadensiska kvinnliga idrottare.

Sedan den 22 december 2008 är hon senator för British Columbia. Hon representerar Kanadas konservativa parti.

Hon tände den olympiska elden under de Olympiska vinterspelen 2010 i Vancouver.

Källor

Externa länkar

Senator Nancy Greene Raine at the Parliament of Canada
Official site: Nancy Greene
CBC Digital Archives - Ski Queen Nancy Greene
Profile at ski-db

Kanadensiska alpina skidåkare
Kanadensiska olympiska guldmedaljörer
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1968
Olympiska silvermedaljörer 1968
Kanadensiska politiker
Kvinnor
Födda 1943
Levande personer
Idrottare från Ottawa
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1960 från Kanada
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 1960
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1964 från Kanada
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 1964
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Kanada
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 1968
Tändare av den olympiska elden
Tända ljus

Tända ljus är en barnsång av okänd upphovsman med inledningsorden "Låt oss alla tända vårt ljus idag. Värme kan vi sprida både du och jag", som då den handlar om ljus sjungs som advents- och julsång.

Låt oss alla tända vårt ljus idag, Värme kan vi sprida både du och jag. Ljus behöver den som dyster är i sinn, så lys du där i din vrå så lyser jag i min.

Publikation
Smått å Gott, 1977 (som trad.)

Barnvisor
Svenska julsånger
Här kommer Pippi Långstrump

Här kommer Pippi Långstrump är en barnsång med sångtext av barnboksförfattaren Astrid Lindgren och musik komponerad av jazzpianisten och kompositören Jan Johansson (1931–1968). Sången sjungs som signaturmelodi av Inger Nilsson i TV-serien Pippi Långstrump från 1969, samt i Olle Hellboms Pippi Långstrump-filmatiseringar, både i inledningen och avslutningen.

Publikation
Barnvisboken, 1977, som "Här var det hoppsan hejsan" ("Här kommer Pippi Långstrump")
Smått å Gott, 1977
En bunt visor för Pippi, Emil och andra, 1978
Barnvisor och sånglekar till enkelt komp, 1984 (som "Pippi Långstrump")
Barnens svenska sångbok, 1999, under rubriken "Sånger för småfolk".

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes av Inger Nilsson, och gavs ut på albumet Här kommer Pippi Långstrump från 1969. Sången finns också inspelad med Siw Malmkvist, och utkom på albumet Pippi från 1980.

Sången är välkänd i flera länder, bland annat i Tyskland, och har där gjorts i flera coverversioner, bland annat i flera technoremixversioner och av punkbanden Heiter bis Wolkig och WIZO.

I populärkultur och politik 
Melodin används av tyska fotbollssuportrar, och sjungs ofta tillsammans med synkroniserade hopprörelser. Detta har gjort att sången förknippats med diskussioner om läktarnas säkerhet vid hög belastning på bland annat Westfalenstadion i Dortmund. Melodin sjungs med texten "Hey, Eintracht Frankfurt" av Eintracht Frankfurts supportrar.

Den tyska socialdemokratiska politikern och SPD-generalsekreteraren Andrea Nahles sjöng 3 september 2013 sången med den tyska texten "Ich mach mir die Welt, wide wide wie sie mir gefällt" i den tyska förbundsdagen som svar på ett uttalande av Angela Merkel, som Nahles ansåg uttala sig arrogant, egenmäktigt och verklighetsfrämmande.  Inspelningen av denna sång blev populär på Youtube i Tyskland, delvis på grund av det omusikaliska framförandet, och uppmärksammades av flera satirprogram. A-capellabandet Füenf använde också melodin för en satirvisa om förbundspresidenten Christian Wulff.

Referenser

Noter

Referenser

Visor skrivna av Astrid Lindgren
Låtar av Jan Johansson
Svenska barnvisor
Pippi Långstrump
Signaturmelodier
Sånger 1969
Svenskspråkiga sånger
Lennart Sjögren (författare)

Per Lennart Sjögren, född 8 juli 1930 i Byxelkrok i Böda socken på Öland, är en svensk konstnär och  författare.

Biografi
Han är son till lantbrukaren John Anders Helge Sjögren och Ida Maria Hafström och från 1959 gift med Eva Maria Forsberg. Sjögren studerade konst under fyra års tid vid Hovedskous målarskola i Göteborg samt kortare perioder för Iván Grünewald och Signe Barth i Stockholm. Tillsammans med sin fru ställde han ut på Galerie Bogestad i Göteborg 1957 och 1959 ställde han tillsammans med tre andra konstnärer ut på Kalmar konstmuseum. Separat ställde han bland annat ut på Galleri Gröna Paletten i Stockholm och hos God konst i Göteborg och han medverkade i samlingsutställningar i Kalmar, Ölands Skogsby, Motala, Borgholm och Hjo. Hans konst består av geometriska former och lyriska öländska landskapsskildringar. Han tillhör en löst sammansatt grupp på norra Öland som brukar kallas Åkerbokonstnärerna med årliga samlingsutställningar. Sjögren är representerad i Föra kyrka på Öland och i Kalmar konstmuseum.     Sina tavlor signerar han med initialerna LS.

Sjögren ärockså  verksam som lyrisk författare sedan den litterära debuten 1958 och har tilldelats ett stort antal litteraturpriser. Sjögren är bosatt i sin födelsebygd på Ölands nordspets. År 2002 erhöll han utmärkelsen Årets ölänning.

I januari 2007 förlänades han Litteris et Artibus.

Bibliografi

 - Tillsammans med Eva Forsberg.

Samlade upplagor och urval
 - Översättning av valda dikter.
 - Översättning av valda dikter.

 - Översättning av valda dikter.

Priser och utmärkelser 
1969 – Landsbygdens författarstipendium
1979 – Sveriges Radios Lyrikpris
1981 – Carl Emil Englund-priset för Stockholms central
1988 – Bellmanpriset
1990 – Gustaf Fröding-sällskapets lyrikpris
1993 – De Nios Stora Pris
1996 – Doblougska priset
1997 – Linnépriset
1998 – Aniarapriset
1998 – Tegnérpriset
2000 – LRF:s litteraturpris
2001 – Karlfeldt-priset
2002 – Årets ölänning
2004 – Gerard Bonniers pris
2007 – Litteris et Artibus
2012 – Svenska Akademiens essäpris
2014 – Aspenströmpriset
2022 - Tranströmerpriset

Referenser

Noter

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 172, Allhems Förlag, Malmö.

Externa länkar 
 Bokförlagets presentation
 
 

Svenskspråkiga författare
Svenska målare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Födda 1930
Män
Levande personer
Mottagare av Litteris et Artibus
Mottagare av Gustaf Fröding-sällskapets lyrikpris
Personer från Böda socken
Ett gammalt fult och elakt troll det var en gång

Ett gammalt fult och elakt troll det var en gång är inledningsorden till den svenska barnvisan "Det var en gång" med text och musik av Felix Körling. Sångtexten, som anspelar på flera geografiska platser, skildrar ett troll som tillsammans med sin fru och katt anländer till Sverige i en luftballong. Sången utgavs första gången i samlingen Misse-Måns och andra visor 1918.

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes av Märta Ekström, med Otto Nordlund vid pianot, den 16 december 1929, och gavs ut på skiva i december 1930, då med sångtiteln "Det var en gång". Sången finns också inspelad med Peter Himmelstrand, och gavs ut på skiva 1978.

Sången finns även med text på finska av poeten Ingeborg (Immi) Hellén (1861–1937), då med titeln "Oli kerran vanha peikko". Den finskspråkiga texten refererar till andra ortsnamn.

Referenser

Externa länkar

Geografisånger
Sånger 1918
Svenska barnvisor
Sånger om luftfart
Troll
Maria Lindström (skådespelare)

Maria Lindström, född 1974, är en svensk skådespelare.

Filmografi

 – Tina
 – Louise Nyman
 – Polisassistent Annika Steen

 – Filippa Fernström
 – Nathalie
 – Sara
 – Barnvakten
 – Petra

Referenser

Externa länkar

Kvinnor
Födda 1974
Svenska skådespelare
Levande personer
Eva Runefelt

Eva Runefelt, född 6 april 1953 i Stockholm, är en svensk författare och poet.

Runefelt debuterade 1975 med romanen I svackan. Samma år kom diktsamlingen En kommande tid av livet. Den senaste, Ur världen, gavs ut 2020. Runefelt har skrivit en radiopjäs, Hennys längtan, libretto till Solitario av Ylva Q Arkvik och samarbetat med både tonsättare och musiker samt koreografen Efva Lilja. Hon har även skrivit konstkritik för Svenska Dagbladet, krönikor för Svenska Dagbladet och Upsala Nya Tidning. Runefelt har även översatt engelska scenpjäser till svenska.

Eva Runefelt läser relativt frekvent egna och andras dikter i Sveriges Radios program Dagens dikt.

Bibliografi 
 I svackan 1975 (roman)
 En kommande tid av livet 1975
 Åldriga och barnsliga trakter 1978
 Augusti 1981 (lyrik)
 Längs ett oavslutat ögonblick 1986 (lyrik)
 Potatisdrömmar 1993 (tillsammans med Gunilla Bandolin)
 Hejdad tid 1994
 Mjuka mörkret 1997 (lyrik)
 De tretton stegen 1998
 I djuret 2001
 Bokens ansikte 2002
 I ett förskingrat nu 2007
 Minnesburen 2013
Ur världen 2020

Priser och utmärkelser 
1978 – Aftonbladets litteraturpris
1978 – Albert Bonniers stipendiefond för yngre och nyare författare
1982 – Sveriges Radios lyrikpris
1984 – Stig Carlson-priset
1989 – Signe Ekblad-Eldhs pris
1994 – Doblougska priset
1994 – Svenska Dagbladets litteraturpris
1997 – Bellmanpriset
1999 – Ferlinpriset
1999 – Karl Vennbergs pris
2002 – Gerard Bonniers lyrikpris
2003 – Ekelöfpriset
2008 – De Nios lyrikpris
2014 – Nordiska rådets litteraturpris (nominerad)
2018 – Tranströmerpriset
2020 – Gustaf Fröding-sällskapets lyrikpris
2021 – De Nios Stora Pris

Referenser

Externa länkar
 Eva Runefelt
 Dikter i rysk översättning

Kvinnor
Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Sommarvärdar 1982
Sommarvärdar 1994
Födda 1953
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Levande personer
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Författare från Stockholm
Giuseppe Gasparo Mezzofanti

Giuseppe Gasparo Mezzofanti, född 19 september 1774 i Bologna, död 15 mars 1849 i Rom, var en italiensk romersk-katolsk kardinal och berömd hyperpolyglott. 

Mezzofanti fick sin utbildning i Bologna, där han avslutade sina teologistudier innan han uppnått den lägsta åldern för prästvigning, och först 1797 kunde han prästvigas. Samma år blev han professor i arabiska vid universitetet i Bologna. Han förlorade senare professuren, då han vägrade att svära en trohetsed till den cisalpinska republiken, under vilken Bologna lydde vid den här tiden. År 1803 utsågs han till assisterande bibliotekarie på Bologna-institutet, och tillträdde snart därefter två professurer i semitiska språk och i grekiska vid Bologna-universitetet. Ämbetet drogs in av vicekungen 1808, men återinrättades 1814, då påven Pius VII kunde återvända till Rom efter att ha varit fransmännens fånge. 

Mezzofanti behöll sitt ämbete till det att han lämnade Bologna till förmån för Rom 1831, där han verkade som medlem av Propaganda fide, samordningsorganet för den katolska kyrkans missionsverksamhet. År 1833 efterträdde han Angelo Mai som föreståndare för Vatikanbiblioteket. År 1838 utsågs han av Gregorius XVI till kardinalpräst av Sant'Onofrio al Gianicolo och tillika studierektor för Propaganda fide. Han blev ledamot av Vitterhetsakademien 1844. Mezzofanti sägs ha talat 38 språk och 50 dialekter flytande. Dessutom skall han ha haft goda kunskaper i ytterligare 30 språk.

Källor 
 Biography of Mezzofanti
 Giuseppe Mezzofanti i Catholic Encyclopedia (1913)

Externa länkar 
 

Italienska kardinaler
Italienska orientalister
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Filologer under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Personer från Bologna
Födda 1774
Avlidna 1849
Män
Schackel

Schackel är en hästsko- eller U-formad bygel av metall där bygeländarna förbinds med en genomgående skruv. Schackel används till att skarva kättingar med varandra eller förankra dem till öglor och ringar. Schackel är också vanliga fästelement för tågvirke och mycket annat på båtar med funktionen att lätt kunna lossas men ändå sitta säkert fast. Konstruktionen är oförändrad sedan minst 100 år.

Schackel som längdmått används för att ange längd på ankarkätting som tillverkas i längder på 15 famnar (cirka 27,5 meter). Om det till exempel anges att fartyg ankrat med "tre schacklar i vattnet" avses att cirka 82 meter () kätting finns utlagda räknat från vattenytan till ankaret.

Förbandsteknik
Kroatiska våren

Den kroatiska våren (hrvatsko proljeće, även kallad masovni pokret eller MASPOK för "massrörelse") var en politisk rörelse under det tidiga 1970-talet. Den krävde fler rättigheter för delrepubliken Kroatien som då var en del av Jugoslavien.

Det hela sattes i gång av en grupp inflytelserika kroatiska poeter och lingvister, vilka publicerade en deklaration relaterad till det kroatiska litteraturspråket 1967. Efter 1968 ledde detta dokuments patriotiska mål till ytterligare krav på rättigheter för Kroatien och nu började stödet växa på gräsrotsnivå. Många studenter började aktivt uttrycka sitt stöd för rörelsens sak.

Ett av huvudkraven var medborgerliga rättigheter för det kroatiska folket samt rätten att få uttrycka stolthet över sin nationalitet. Detta irriterade Titos kommunistregering som hade gjort många försök att kuva och eliminera alla sådana infall och begrepp allt sedan andra världskriget med fruktan för allvarliga störningar av stabiliteten och en eventuell upplösning av nationen på grund av etniska spänningar. Förbud mot nationalistiska symboler instiftades i syfte att dämpa alla fascistiska ideologiska symboler som de vilka tillämpades av kroatiska Ustaša eller serbiska Četnik. Även patriotiska sånger och seder förbjöds.

Vissa inom rörelsen uttryckte krav på decentralisering av det ekonomiska systemet, vilket skulle tillåta att mer av vinsten från turismen kunde stanna i Kroatien. Av all utländsk valuta som kom in i Jugoslavien gjorde i genomsnitt 50 procent det genom Kroatien, men republiken i sig fick endast behålla 7 procent . Kroaterna protesterade även mot generella ekonomiska frågor som den stagnerande ekonomiska emigrationen  till Västeuropa och att regeringen gjorde för lite för att förändra denna trend.

Rörelsen organiserade demonstrationer 1971 och tusentals av Zagrebs studenter protesterade offentligt.

Referenser 

Jugoslaviens historia
Kroatien under 1900-talet
1971 i Jugoslavien
Decet Romanum Pontificem

Decet Romanum Pontificem (svenska: Det behagar den romerske pontifexen) (1521) är den påvliga bulla i vilken den tyske reformatorn Martin Luther blev bannlyst och titeln är de tre första orden i den latinska texten. Den utfärdades den 3 januari 1521 av påven Leo X för att verkställa den bannlysning han hade hotat Luther med i sin tidigare bulla Exsurge Domine (1520), eftersom Luther inte avsade sig sin lära. Luther hade bränt sin kopia av Exsurge Domine den 10 december 1520 vid Elsterporten i Wittenberg, vilket visade hans åsikt om den.

Det finns åtminstone två andra viktiga påvliga bullor med titeln Decet Romanum Pontificem, den ena daterad 23 februari 1596, utfärdad av Clemens VIII, och den andra, daterad 12 mars 1622, utfärdad av Gregorius XV.

Mot slutet av 1900-talet krävde lutheraner i dialog med den katolska kyrkan att bannlysningen skulle hävas. Vatikanens svar var dock att gällande praxis var att endast häva bannlysning av nu levande personer. Roland Bainton avslutar i "Here I Stand after a Quarter of a Century" (förordet till 1978 års upplaga av hans biografi över Luther) med orden: "Jag är glad över att den romersk-katolska kyrkan har tillåtit tal om att häva bannlysningen av Luther. Detta skulle mycket väl kunna göras. Han var aldrig kättare. Han bör kanske hellre kallas, såsom någon har uttryckt det, 'en motvillig rebell'."

Luthers återupprättande har dock förnekats av Vatikanen: "Rykten om att katolska kyrkan ämnar återupprätta Martin Luther, som ledde den protestantiska reformationen på 1500-talet, är grundlösa", sade Vatikanens talesman, jesuiten Federico Lombardi.

Noter

Referenser

Externa länkar 
 
 Text of Decet Romanum Pontificem (Microsoft Word-format)

Påvliga bullor
Martin Luther
Stuart Wilson

Stuart Wilson, född 25 december 1946 i Guildford i Surrey, är en brittisk skådespelare.
För svensk publik är Wilson troligen främst känd för rollen som riddaren Maurice de Bracy i Ivanhoe (1982), skurken Jack Travis i Dödligt vapen 3 (1992) och som guvernören Don Rafael Montero i Zorro – Den maskerade hämnaren (1998).

Filmografi i urval 

 (TV-film)

, Den andra fläcken

, Magikerns brorson, Aloysius Wilmington

Källor

Externa länkar 
 
 Webbplats

Födda 1946
Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Personer från Guildford
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art