kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hindarfjäll

Hindarfjäll är i nordisk mytologi ett fjäll som omgärdas av en mur av eld.

Den sköna Brynhild satt innanför denna eldmur och hade lovat att endast gifta sig med den hjälte som kunde rida genom den. När Gunnar Gjukeson och Sigurd Fafnesbane skulle framföra Gunnars frieri till Brynhild lyckades Sigurd rida genom elden, vilket ledde till konflikter som slutade med Sigurds död.

Referenser

Platser i nordisk mytologi
Hjadningakampen

Hjadningakampen (Hjaðningavíg, Hjaðninga él) är en gammal sägen i nordisk mytologi om den eviga tvekampen mellan två härar ledda av de båda överkungarna Hedin (Heðinn) och Högne (Hǫgni). Striden är föranledd av att Hedin bortfört Högnes dotter Hild. På grund av en förbannelse kommer slaget aldrig till något avgörande, utan måste upprepas dag efter dag ända fram till Ragnarök, där Hild varje natt återuppväcker de fallna kämparna.

De främsta källorna till denna sägen är Snorres Edda (Skáldskaparmál, kapitel 50), Ragnarsdrápa av Brage Boddason samt Gesta Danorum av Saxo Grammaticus (femte boken, del 2). Sägnens handling har också bevarats i den shetländska folksången Hildina, upptecknad på 1700-talet på ön Foula. Sägnen är antydd i den anglosaxiska dikten Wídsíð samt i det tyska Kudrunkvädet. Illustrationer till sägnen finns på två gotländska bildstenar.

Den utförligaste skildringen av Hjadningakampen finns i den sena Sörletåten (Sǫrla þáttr). Här påstås att “den eviga striden” faktiskt tog slut efter 143 år, tack vare rådigt ingripande av en av Olav Tryggvasons män. Samtliga kämpar var då hjärtligt trötta på att slåss. Handlingen i denna kortsaga är dock så förvanskad att den kan ses som “ett medeltida skämtstycke som har mycket litet med hedniska myter att göra”.

En parodi på sägnen finns i den isländska långdikten Skíðaríma från omkring år 1400. Här sätts likhetstecken mellan Hjadningaviget och enhärjarnas strider i Valhall. Att dessa båda myter i grunden är samma, därom är forskningen ense med parodiförfattaren.

Snorres version 
Enligt Snorres Edda gjorde Hedin strandhugg i Högnes rike när denne var på kungastämma. Därvid lyckades han röva med sig Högnes dotter Hild. När Högne kom tillbaka och fick veta vad som hänt, satte han med kungshären efter Hedin. Efter långt sökande hann han ifatt honom vid Háey (nuvarande Hoy) i Orkneyöarna. Hild sattes nu att medla mellan sin far och Hedin som tagit henne till brud. Men varje gång hon framförde de båda parternas medlingsbud gjorde hon på eget bevåg något tillägg som den andre parten inte kunde acceptera. Till sist ställdes härarna upp i slagordning. Hedin ropade då till Högne och erbjöd sig att betala höga böter i förlikning, men Högne svarade: “Försent erbjöd du detta, för nu har jag dragit svärdet Dainsleif, som smitts av dvärgar och blir en mans bane varje gång det är draget.”

Handlingen i Ragnarsdrápa är ungefär densamma. Det är också denna dikt som Snorre själv åberopar som källa.

Källor 
 Bø, Olav, “Hjaðningavíg” i Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid, band 6, 1961, spalt 605f.

Noter 

Nordisk mytologi
Sägner
Hjuke och Bil

Hjuke följde, tillsammans med sin syster Bil, månen på dess färd över himlen i den nordiska mytologin. I den yngre eddan berättas att Måne från jorden tog till sig Vidfinns två barn: sonen Hjuke och dottern Bil. Detta skedde "just när de gick bort från brunnen Byrger med sån Sög, som de buro på axlarna med stången Simul". 

Hjuke kan därför ses som identisk med den i senare sägner omtalade "Gubben i månen". Enligt folktron har mannen kommit dit antingen för stöld, arbete på olovlig tid eller någon annan förseelse som upptäckts av Måne.

Referenser 
 

Dvärgar i nordisk mytologi
Ugglan
Mångudar
Hovvarpner

Hovvarpne eller Hovvarpner (fvn Hófvarfnir, Hófvarpnir, ”han som kastar med hovarna”) är i nordisk mytologi asynjan Gnås häst. Gnå omtalas i Snorres Edda, där hon sägs vara gudinnan Friggs tjänarinna som från hästryggen uträttar sin härskarinnas ärenden i alla mytologins olika världar. Hovvarpne ”springer genom luften och över vatten”, skriver Snorre.

Sin kunskap om Gnå och hennes häst har Snorre hämtat från ett nu förlorat kväde ur vilket han citerar en och en halv strof på ljóðaháttr. I den inledande halvstrofen sägs några vaner fråga vad det är som flyger däruppe i luften. Gnå svarar då:
{|
|
Jag flyger ej,
men jag far likväl
och glider lätt genom luften
på Hovvarpne,
Hamskerpes son –
hans mor var märren Gardrofa.
|
Ne ek flýgþó ek fer
ok at lopti líðká Hófvarfni
þeim er Hamskerpirgat við Garðrofu.|
|}
Detta är egentligen allt som vi vet om Gnå och hennes häst. Namnet Garðrofa ser ut att betyda ”hon som river gärdsgårdar”, och Hamskerpir (eller Hamskarpr) betyder kanske ”den skarphudade, hårdhudade” eller möjligen ”den magre”. Eftersom den myt där dessa hästar kan ha figurerat är okänd, är det svårt att veta vilken tolkning av namnet som är att föredra.

Mytologin känner flera hästar som färdas mellan himmel och jord, och mellan Asgård, Midgård och Utgård, och som därmed överbryggar och förbinder mytologins olika världar. Sleipner tycks vara den främste. Han kan ta sig in i de dödas värld – och komma levande tillbaka – eftersom han hoppar över Hels stängsel utan att passera genom dödsrikets port. Om Hovvarpne hade någon liknande färdighet är inte känt. Allt vad Snorre har att säga om denna häst är att den springer ”lopt ok lǫg” (”genom luft och över vatten/hav”), vilket är samma ordval som står i Helgekvädenas prosatexter rörande de hästar som rids av valkyrior. Också dessa sägs fara fram ”högt uppe i luften” och springa ”lopt ok lǫg''”.

Kommentarer

Källor 

Hästar i nordisk mytologi
Mytologiska hästar
Frigg
Huge

Huge är i nordisk mytologi en tanke eller själspotens som i drömliknande tillstånd kunde lämna kroppen och övergå i en hamn. 

I berättelsen där Tor möter jätten Utgårdaloke låter de sina båda tjänare tävla mot varandra i snabbhet. Tors tjänare hette Tjalve och Utgårdalokes kallades för Huge. När starten gick stod Huge kvar, men då Tjalve skulle passera mållinjen rusade Huge plötsligt förbi, snabb som en blixt. Huge sades vara jättens tanke (hug) och ingen kan springa snabbare än tanken.

Se även 
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan

Lista över företeelser som fått sitt namn efter Huge 
 Huge Fastigheter (Huge Bostäder), Huddinge kommun
 IK Huge, Gävle
 Huge Viking, namn på SAS första flygplan av typen Boeing 747

Referenser

Nordisk mytologi
Huld

Huld är i nordisk mytologi en völva eller sejdkona i Ynglingasagan. Hon fick av drottning Driva i uppdrag att döda den  svenske sagokungen Vanlande, då han trots löfte inte återkom till henne. Trollkvinnan kvävde honom i skepnad av en mara. På uppmaning av kung Visburs söner trollade hon sedan så, att Ynglingarnas ätt alltid hemsöktes av släktmord. I en mot slutet av medeltiden avfattad isländsk berättelse omtalas Huld som Odens älskarinna och moder till halvgudinnorna Torgerd och Irpa.

Se även 
 Ynglingasagan

Källor

Völvor
Ugglan
Huldra

Huldran, Skogsfrun, Skogssnu(v)an, Skogsnymfen, Skogsrået eller Råndan är ett kvinnligt skogsväsen i nordisk folktro. Hon är ett rå eller en rådare.

Benämningar

Beskrivning och motsvarigheter
Huldran eller skogsrået är oftast skogens kvinnliga härskarinna, rådare över de vilda djuren, som hon ibland skänker till dem hon behagar. Hon lockar vandrare vilse och förför män som hon fattar tycke för. Hon är smeksam och inställsam.

I Götaland och sydöstra Svealand var hon framifrån skön och tilldragande, men sedd bakifrån har hon ofta en ihålig rygg som ett gammalt träd, men var noga med att visa bara den vackra sidan.

Längre norrut, i Dalarna och andra fäbodsområden ser hon ut som en vanlig kvinna i ryggen, men har i stället vanligen svans. Oftast är det en kosvans eller hästsvans, men ibland en rävsvans.

Den som haft sexuellt umgänge med ett skogsrå blir ibland inbunden och fåordig – hans själ har stannat hos henne. Om den förförde är jägare belönas hans kärlek med stor jaktlycka, men skulle han bli skogsrået otrogen, kommer han att drabbas av ständiga olyckor. Han kan undgå stormiga nätter, där lägerelden slocknar, genom att avlossa ett skott mot henne.

På sina håll anses skogssnuan ha en människofot och en hästfot.

Om man lockad av skogs-snuan går vilse i skogen, ansåg man i Småland att man kunde komma på rätt stråt genom att vända tröjan avig och läsa Fader vår avigt.

En annan regional variation är att skogsrået i Svealand och södra Norrland uppgetts haft kreatur, som hon vallade på skogen och som hon lockade på. I samma område hade hon även hund. I Skåne förekom även ett manligt skogsrå kallat skogman. Denna föreställning var vanligast i sydöstra Skåne.

Skogsrået hade även positiva egenskaper. Genom att blåsa ner i bösspipan kunde hon göra så att vapnet aldrig missade, dock såg hon till att bössan alltid missade hennes egna ridälgar. Hon sades ha väckt kolaren när milan brann, en föreställning som var vanligast i Bergslagen. Hon sades också ibland ha hjälpt fäbodflickor med boskapen.

Enligt en tradition hyste den gamle asaguden Oden agg emot Skogsrået, och jagade henne som ett villebråd, se Odens jakt.

Trots att skogsrået är ett solitärväsen hörde hon kanske ursprungligen till en grupp kollektivväsen lika de sydsvenska trollen. I somliga uppteckningar kallas hon för övrigt också för Trollet, Trollkäringen eller dylikt.

Den norska kommunen Lardal har en huldra i sitt kommunvapen.

Liknande väsen förekommer i övriga Skandinavien. I de norra delarna av fäbodkulturen motsvaras hon av vittra, i Norge av huldra, i Danmark av Elverpigen (älvaflickan) eller Mosekonen (myrkvinnan), jfr. mosse.

Referenser 

Övernaturliga väsen
Nordisk folktro
Hyndla

Hyndla är i nordisk mytologi en jättinna eller völva som är omnämnd i Hyndluljóð (Hyndlas sång) i den poetiska Eddan. Hyndla beskyller Freja för att löpa ute med manfolk om nätterna. Hon hade även mycket god kunskap om gudars och hjältars släktförhållanden.

Bilder

Referenser

Jättar i nordisk mytologi
Hyrrokkin

För Saturnus måne, se Hyrrokkin (måne).

Hyrrokkin ("den av elden hopskrumpna") är i nordisk mytologi en jättinna i Jotunheim, som i den Prosaiska Eddan av Snorre Sturlason tillkallas när gudarna inte lyckas skjuta ut Balders dödsskepp Ringhorne i havet. De kallar då på Hyrrokkin, som kommer ridande på en varg med en huggorm som tygel. Hon skjuter med en gång ut skeppet, så att landet skälver. Det gör Tor rasande av avund och han skulle ha krossat jättinnan om inte gudarna hade ingripit. 

Hyrrokin nämns även kort med namn i Skáldskaparmál samt i en lista över trollkvinnor skapad av en anonym skald. I dikten Húsdrápa, av Úlfr Uggason, finns en referens till Hyrrokkin, dock med kenningen Hild. Att Uggason syftar på Hyrrokkin framgår av myten kring Balders likfärd som nämns i poemet.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Jättar i nordisk mytologi
Härfjätter

Härfjätter (fornvästnordiska: Herfjǫtur) är en valkyria i nordisk mytologi. I Grímnismál 36 är hon en av tretton valkyrior som sköter betjäningen i Valhall genom att bära fram vin och öl till Oden och einhärjarna. Hennes namn nämns också i en tula som kallas Heiti valkyrja (”Namn på valkyrior”) och finns i AM 784 Ib 4°.

Herfjǫtur(r) – som kan översättas ”stridsboja” – är även namnet på en särskild trolldom som varit mycket fruktad i krig: Konsten att med magiska medel ”ställa” eller förlama stridande så att de blir orörliga och försvarslösa. Det är denna trolldom som valkyrian Härfjätter personifierar.

Stridsbojan 
Religionshistorikern Britt-Mari Näsström beskriver ”stridsbojan” på följande sätt:

Stridsbojan nämns vid namn i Sverres saga, Harðar saga samt Sturlungasagan, och troddes vara utsänd av någon sejdkvinna på fiendesidan. Men det krävdes stor kraft av den trollkunniga för att betvinga en viljestark krigare. Om Hǫrðr Grímkelsson, hjälten i Harðar saga, berättas att han tre gånger lyckades kasta av sig stridsbojan, men fjärde gången fälldes han. Om en annan erfaren kämpe, Guðmundr Ólafsson, sägs i Íslendinga saga att han plötsligt började röra sig allt långsammare. Hans stridskamrat Svarthǫfði frågade: ”Har stridsbojan fallit över dig?”, men Guðmundr mäktade knappast svara. Strax därpå fick han en yxa i skallen.

Motmedel 
Att det har funnits magiska motmedel mot ”stridsbojan” tycks framgå av första Merseburggaldern, som i sitt nuvarande skick daterar sig från 900-talet.

Idiserna bör ha motsvarat Nordens diser. Uppenbarligen rör det sig om ett slags valkyrior, skriver Rudolf Simek och åberopar valkyrian Härfjätter, som enligt namnet kunde fjättra härar. I alla händelser har gränsen mellan diser och valkyrior varit flytande, vilket kanske framgår av uttrycket dísir Herjans (”Odens diser”) som kenning för ”valkyrior”.

Exempel från 1900-talet 
Tron att det har varit möjligt att med magiska medel ”stä” (eller ”ställa”) människor och djur så att de inte kunnat röra sig, är väl dokumenterad även i Sverige så sent som i förra århundradet. En tjuv som blivit ”städd” blev stående med tjuvgodset tills ägaren kom och tackade honom för att han hade vaktat godset. Även björnar och hästar kunde på samma sätt slås med förlamning. Carl-Herman Tillhagen berättar:

Källor 

Valkyrior
Magi
Härn

Härn eller Hörn är i nordisk mytologi linodlingens (hörr = "lin") gudinna och enligt Snorre identisk med gudinnan Freja. Ortnamnen Härnevi och Järnevi  "Hörns helgedom" kan tolkas som att gudinnan dyrkats där. Även stadsnamnet Härnösand har formats efter Härn. 

Linberedning hade tidigt stor betydelse i de nordiska länderna och det var till stora delar kvinnornas verksamhetsområde. Linet skulle sås på en fredag. Fredagen var också dagen för bröllop då bruden kläddes i brudelin eller som det ibland uttryck "gick hon under linet", det vill säga en linneslöja.

Se även
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan

Referenser

Gudar i nordisk mytologi
Hörn

Hörn är ett begrepp inom geometrin.

Inom plangeometrin kallas de punkter där sidorna i en polygon möts för hörn.

Inom rymdgeometrin kallas de punkter, där kanterna i en polyeder möts för hörn.

Inom analytisk geometri betecknar hörn en punkt på en kurva, där derivatan gör ett språng.

Inom grafteori är hörn (även kallade noder) en av beståndsdelarna i en graf.

Geometri
Nidhögg

Nidhögg eller Nidhugg (Isländska Níðhöggr, av nid och höggr, "hugg") är i nordisk mytologi en drake som lever vid Yggdrasils rötter intill älven Vergelmer och gnager på dess rötter. Nidhögg symboliserar på så sätt ondskan i världsalltet som ständigt gnager på livsträdet. Enligt myten vistas Nidhögg också i Hels rike där han suger blodet ur de dödas kroppar. Nidhögg ligger också i ständig konflikt med örnen Hräsvelg (ibland ersatt med tuppen Gullinkambe) som sitter i Yggdrasils topp, medan ekorren Ratatosk springer dem emellan med bud. Nidhögg ligger tillsammans med sju andra drakar – Gravvitner, Moin, Goin, Gravvollud, Ovner, Svavner och Grabak (eller Gråbak) – som alla gnager på världsträdet. 

Nidhöggs roll som ondskans och undergångens symbol återkommer i Valans sista spådom i Voluspá. När asarnas rike har störtats skapas i ett tydligt återfödelsetema återigen ett rike där Balder och Höder skall regera. Men när detta rike vuxit fram spår Valan i en syn att "Dunklets drake" skall skådas i fjärran, och att han bär lik i sina fjädrar. Nidhögg sveper över slätten och det står klart att även denna nya värld ska gå under och att gudarnas barn ska möta sin egen Ragnarök.

Källor 
 Poetiska Eddan, Voluspá 
 Poetiska Eddan, Sången om Grimner  
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan

Monster i nordisk mytologi
Drakar i mytologi
Idavallen

Idavallen är i nordisk mytologi en vacker slätt i Asgård. 

Innan Asgård hade byggts möttes gudarna på Idavallen för att avgöra människornas öden och sakernas tillstånd. När Asgård var färdigställt låg Idavallen innanför muren som omgärdade gudarnas boning och efter Ragnarök möts de överlevande gudarna på Idavallen.
Några av dem är Vale och Vidar som tar över Odens sysslor och Tors söner Mode och Magne som med sig har hammaren Mjölner.

Se även 
 Snorre Sturlason: Prosaiska Eddan

Referenser

Platser i nordisk mytologi
Irminsul

Irminsul var en pelare eller stod i Gamla Sachsen i närheten av Weser i Tyskland, som under förkristen tid uppfattades som världspelaren. Irminsul förstördes år 772 av Karl den store.

Etymologi
Forntyskans irmin användes som första led av substantivsammansättningar och har där betydelsen "mycket stor". I fornnordiskan motsvaras ordet  av jörmun-, till exempel jörmungandr (namnet på midgårdsormen i Völuspa), och i fornengelskan av eormen-, exempelvis i eormengrund, hela vida jorden (i Beowulfsången). "Sul" står för en slags pelare.

Se även 
 Heimdall

Referenser

Germansk mytologi
Förföljelse av hedningar
Ivaldesönerna

Ivaldesönerna är i nordisk mytologi en konstskicklig brödraskara av dvärgar eller svartalver, som smider flera av gudarnas vapen och smycken. Deras far är Ivalde, dvärgarnas och svartalvernas furste, som håller till i underjorden. Ett par av bröderna är Brokk och Eitre (ibland kallad Sindre).

Tillsammans skapar bröderna Sifs guldhår, Frejs skepp Skidbladner och Odens spjut Gungner. När dessa var utförda, slog Loke vad om sitt huvud med Brokk: Eitre skulle aldrig kunna framställa lika sköna ting på egen hand. Trots att Loke får en fluga att sticka Brokk svårt tre gånger, så lyckas denne ändå att hålla liv i ässjan, så att Eitre kan färdigställa galten med gyllene borst Gullinburste, guldringen Draupner och hammaren Mjölner. Dvärgarna beger sig till Asgård, presenterar sig inför asarna och överräcker ringen till Oden, galten till Frej och hammaren till Tor och ber dem döma i vadet. Loke förlorar vadet och tvingas fly på sina mirakulösa skor. Men han fångas in av Tor. Brokk hugger inte av Lokes huvud, men syr ihop hans läppar. Loke lyckas dock  slita upp sömmarna.

Bilder

Se även 
 Dvärgar i nordisk mytologi
 Svartalver
 Hildegun
 Gudasaga

Referenser

Dvärgar i nordisk mytologi
Ankie Bagger

Ann-Christin "Ankie" Bagger, född 30 september 1964 i Solna, är en svensk artist inom genrerna disco och pop och har senare även verkat som artistförmedlare.

Innan Ankie Bagger blev soloartist körade hon bakom Lili & Susie. Hennes genombrott kom 1988 med "People Say It's in the Air", tidigare framförd av Herreys som "Varje liten droppe regn". En stor del av musiken hon framförde som soloartist kom från låtskrivartrion Norell Oson Bard. Dessa skrev även "En dag" till Melodifestivalen 1989 som där framfördes av Tommy Nilsson. Hon stod då i kören tillsammans med Vicki Benckert, Jerry Williams, Tommy Ekman och Jean-Paul Wall. Bidraget vann tävlingen och representerade Sverige vid Eurovision Song Contest 1989 i Lausanne.

Ankie Bagger medverkade i videon till Bam Bam Boys "Let Me Touch Your Skin".

Rockgruppen Nightwish har gjort en cover på en av hennes största hit, "Where Were You Last Night".

År 2009 gav hon ut singeln "Secret Weapon" tillsammans med Peter Gustafson från TV-serien Bonde söker fru. Ankie Bagger har uppträtt på LOVE Stockholm 2010 och Stockholm Pride 2010.

Diskografi

Album

Singlar

Singel som del av gruppen The Sylvesters 
 "A Happy, Happy Year For Us All" / "Happy, Happy Year For Us All (Singback Version)" (1990)

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
Diskografi på Discogs

Svenska sångare
Svenska pop- och rockmusiker
Födda 1964
Kvinnor
Levande personer
Personer från Solna
Popsie

Popsie var en svensk popgrupp som bildades 1992, och bestod av Cecilia Lind, Zandra Pettersson, Angelica Sanchez och Katarina Sundqvist. Åren 1997–1998 hade de stora framgångar på de svenska hitlistorna med singlar som "Single", "Joyful Life", "Latin Lover", "Rough Enough" och "24 Seven". Gruppen släppte ett album, Popsie, år 1998 och splittrades året därpå.

Diskografi

Album
1997 – Popsie

Singlar
1997 – Latin Lover
1997 – Single
1998 – Joyful Life 
1998 – Rough Enough 
1997 – 24Seven

Källor

Externa länkar 
Dance Romance: Popsie

Svenska pop- och rockgrupper
Musikgrupper bildade 1992
Musikgrupper upplösta 1999
Solid HarmoniE

Solid HarmoniE är en brittisk popgrupp som under slutet av 1990-talet hade hits som "I'll Be There For You", "I Want You To Want Me", "I Wanna Love You" och "To Love Once Again".

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Rebecca "Beki"/"Boo Boo" Onslow (f. Rebecca Barrington Onslow 3 januari 1975 i Swansea, Wales) (1996 – 2000, 2013 – )
Melissa Ashley Graham (f. i Coventry, England) (1996 – 1999, 2013 – )
Elisa "Princess" Cariera (f. Elisa Francis Cariera 16 juni 1978 i Orlando, Florida) (1997 – 2000, 2013 – )

Tidigare medlemmar
Mariama Goodman (1996 – 1997, 1997 – 1999)
Jenilca Giusti (f. Jenilca Franchesca Giusti 21 augusti 1981 i Bayamón, Puerto Rico) (1999 – 2000)

Diskografi
Album
Solid HarmoniE (1997)

Singlar
"Got 2 Have Ya" (1996)
"I'll Be There for You" (1997) (#18 på UK Singles Chart)
"I Wanna Love You" (1998) (UK #20)
"I Want You to Want Me" (1998) (UK #16)
"To Love Once Again" (1998) (UK #55)
"Circus" (2014)

Externa länkar
Solid HarmoniE på Facebook
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Mandy Moore

Amanda Leigh "Mandy" Moore, född 10 april 1984 i Nashua i New Hampshire, är en amerikansk sångerska och skådespelare. Hon slog igenom 1999 med singeln Candy. Uppföljarna I Wanna Be With You, Walk Me Home och So Real fick också ett bra mottagande.

Moore verkar även som skådespelare. En av hennes första filmer var A Walk to Remember (2002) där hon även sjöng in delar av filmmusiken med låtarna "Cry", "It's Gonna Be Love" och "Only Hope" (skriven av Switchfoots sångare Jon Foreman). Låten förekommer på skivanNew Way to Be Human. För sin roll i Saved! har hon fått god kritik. Hon har även varit med i den hyllade serien Entourage där hon spelade sig själv, som huvudkaraktären Vincent Chases flickvän.

Privatliv
2009 gifte hon sig med musikern Ryan Adams men de skilde sig 2016. 2018 gifte hon sig med musikern Taylor Goldsmith. Makarna fick en son, August, den 23 februari 2021.

Diskografi
 med sången All Good Things

Filmografi i urval

 (röst)

2005 - Entourage (gästroll i TV-serie)

 (gästroll i två avsnitt)
 (röst)

 (gästroll i ett avsnitt)
 (gästroll i 2 avsnitt, säsong 6) 

 (röst som Rapunzel)
2012 – Tron: Uprising (röst som Mara)
2017  – 47 Meters Down
 (röst som Rapunzel)
2016- - This is us Rebecka

Externa länkar

Mandy Moore 
 

Födda 1984
Amerikanska popsångare
Amerikanska skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Musiker från New Hampshire
Hapkido

Hapkido är en koreansk kampkonst  med rötter i den japanska kampkonsten Daito Ryu Aiki-Jutsu.

Grundaren av Hapkido är Choi Young-Sul (1904–1986). Den som har tränat längst under grundaren är Grandmaster Lim Hyun Soo och är den ende som fortfarande är aktiv.

Grandmaster Lim är nummer två av fyra totalt som fick 9-Dan av Hapkidons grundare Choi Young-Sul.

Sverige 
I Sverige  ligger de få Hapkido klubbar som finns under Svenska Taekwondoförbundets Hapkido kommitté. Hapkido kommittén består av en ordförande och en representant från nord, syd, väst och öst. http://www.swetaekwondo.se/kommitter/hapkidokommitte

Kampsporter