kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rost

Rost är de spröda, porösa och vattenhaltiga järnhydroxider, vanligtvis bruna till rödbruna i färgen, som bildas då järn korroderar, eller rostar, i närvaro av vatten och syre (oxygen). På grund av rostens porösa natur skyddar det inte det underliggande järnet mot vidare korrosion.

Rostangreppen bildas i två steg. Först bildas rödbrun rödrost som består av järn(III)oxid och järn(III)oxidhydroxid. Det är ett mindre allvarligt angrepp och kan ofta avlägsnas genom lätt slipning. Det ger i normala fall inte heller något skydd mot fortsatt angrepp utan binder vatten som möjliggör angrepp på djupet. Då bildas gravrost (Järn(II)oxid) som är svart eller mörkbrun.

I basiska miljöer, till exempel järn som är ingjutet i betong, blir oxiderat järn passiviserat och rostar inte så länge någon del av järnet inte är exponerat för neutral eller sur miljö. Då bildas en så kallad aktiv/passiv-cell där den passiviserade oxiden fungerar som katod.

Även en liten skada i rostskyddande ytbehandling, till exempel målning, kan ge ingång till omfattande skador genom att rosten kryper under det skyddande ytskiktet. Mekanismer härvidlag är en kombination av hygroskopi och kapillärverkan, som transporterar fukt.

I torr luft inomhus rostar inte järn, men är relativa fuktigheten över cirka 60 % rostar järn spontant utan att vara vått. Utomhus utsätts järn för svaveldioxid som angriper järn och bildar järn(II)sulfat som fungerar som anod för fortsatt oxidering.

Den kemiska skillnaden mellan rödrost och gravrost är att det i ena fallet rör sig om två-värt järn (ferro, FeO) respektive tre-värt järn (ferri, Fe2O3). Närvaro av vatten ger upphov till hydroxider, FeO2H, som sålunda är en beståndsdel i varierande mängd i det generella "ämnet" rost.

Rost har större volym än järn, vilket gör att det blir sprängverkan när rost bildas i håligheter i konstruktionen, till exempel springor mellan överlappande plåtar.

Spiksjuk var en term som förr brukade användas om fartyg vars järnförbindningar, bultar och spik i skrovet var förrostade.

Metoder för rostskydd 
Rostskydd sker med olika ytbehandlingar och är metod att erhålla korrosionsskydd.
 Svärtning
 Brungöring
 Galvanisering
 Varmförzinkning
 Rostskyddsmålning
 Katodiskt skydd

Se även 
 Rostning
 Korrosivitetsklass
 Rostfritt stål
 Ärg
 Rostutfällning
 Ytbehandling

Källor

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar 

Korrosion
Järn
Oxider
Hydroxider
Philip Levine

Philip Levine, född 10 augusti 1900, död 18 oktober 1987, var en polsk-amerikansk hematolog. Han upptäckte Rh-systemet 1940 och bidrog även till upptäckten av MNS- med flera blodgruppssystem.

Levine föddes i Kletsk, dåvarande Ryska imperiet, och kom till USA tillsammans med sin familj 1908. Han tog bachelorexamen vid City College of New York och studerade sedan medicin vid Cornell University. 1925 började han arbeta för Karl Landsteiner, som 1901 hade upptäckt ABO-blogruppssystemet och 1922 hade kommit till USA och satt upp ett laboratorium vid Rockefeller Institute.

1946 tilldelades han Laskerpriset för klinisk medicinsk forskning tillsammans med John Friend Mahoney, Karl Landsteiner och Alexander S. Wiener. Landsteiner, Wiener och Levine belönades gemensamt för "upptäckten av Rh-faktorn och dess betydelse som en orsak för maternal, prenatal och neonatal morbiditet och mortalitet."

Källor 

Amerikanska forskare under 1900-talet
Forskare inom medicin
Alumner från City College of New York
Alumner från Cornell University
Personer från Minsk voblast
Män
Födda 1900
Avlidna 1987
Sedering

Sedering (från latinets sedativum) är en allmän term för lugnande och ångestdämpande läkemedelsbehandling.

Sedering kan ske i samband med mindre kirurgiska ingrepp, varvid man utöver lokalbedövning i området som ska opereras, även tillför lugnande läkemedel. Ofta sker sedering intravenöst, men även annan tillförsel kan vara aktuell som exempelvis lugnande tablett inför vissa undersökningar. Kraftfulla grader av sedering kan förekomma, varvid sederingen närmar sig narkos och kan därför kräva extra övervakning gällande sederingsgrad, luftväg, syresättning, samt övervakning av hjärta och blodtryck.

Palliativ vård 
En speciell form av sedering förekommer vid mycket svårt sjuka så kallade palliativa patienter med svåra symtom som inte kan behandlas på annat sätt. Exempelvis vid mycket svårbehandlad smärta i livets slutskede kan det (utöver smärtbehandling) vara aktuellt med palliativ sedering (äldre liknande benämningar har varit lindrande sömn och terminal sedering).

Psykiatri 
En annan form av sedering är när en patient i psykiatrin har ett akut farligt beteende och därför ges en lugnande injektion.

Referenser

Externa länkar 
 Läkemedelsverket 2010
 Socialstyrelsen 2010
 Svenska Läkaresällskapet 2010

Smärtbehandling
Läkemedel
Academia Carolina

Academia Carolina, Carolinska Academien, var ett medeltida domkapitelhus i Uppsala där undervisning vid Uppsala universitet bedrevs. Byggnaden låg på Domberget vid domkyrkan med fasaden mot Riddartorget, mittemot nuvarande Värmlands nation och Oxenstiernska huset, som sedan 1708 inrymde dåtidens Akademiska sjukhus (idag Juridicum).

Historia
Huset var Uppsala universitets huvudbyggnad för undervisning fram till dess Gustavianum stod färdigt på 1620-talet. Byggnaden kallades därefter "gamla akademien", och Gustavianum kallades "nya akademien". Byggnaden revs 1778, men "återuppstod" som Uppsala universitetsbiblioteks byggnad Carolina Rediviva ("den återuppståndna Carolina") 1834. 

Academia Carolina stammade från medeltiden och hade ursprungligen tillhört domkapitlet, men blev efter  reformationen indragen till svenska staten. Erik XIV gav 1566 konsistoriet tillstånd att åter använda det för undervisning, och efter Uppsala möte där år 1593 skänktes huset av Karl IX till Uppsala universitet. 

Den stora stadsbranden i Uppsala 1702 härjade även "gamla akademien", men redan 1704 kunde huset efter omfattande reparationer åter tas i bruk och gavs då officiellt namnet "Academia Carolina" till minne av de tre Karlarna: Karl IX, som skänkte huset, Karl XI, som 1693 firade jubelfesten för Uppsala möte där, och Karl XII, under vilkens regering det återuppbyggdes.
 
Academia Carolina innehöll enligt Johan Busser två lärosalar av vilka den större, som var försedd med två läktare, även användes som festsal.

Se även
Domkapitelhuset, Uppsala

Källor
Ernst Areen (1919): "Uppsala universitetsbiblioteks byggnadshistoria", Nordisk tidskrift för bok- och biblioteksväsen, VI, sid 33

Externa länkar
Fredrik Akrels kopparstick av Academia Carolina från Uppsala universitetsbibliotek

Byggnader vid Uppsala universitet
Ej längre existerande byggnader i Uppsala
Uppsala universitets historia
Kobra

Kobra kallas flera olika ormarter som finns i Afrika och Asien. Kobrorna utgör inte en egen grupp i den biologiska systematiken men alla kobror tillhör familjen giftsnokar.

Man räknar med att det för närvarande finns cirka 30-tals olika arter av kobror. Den mest kända arten är förmodligen den indiska kobran eller glasögonormen (Naja naja) som den ofta brukar kallas och vars populärnamn uppkommit genom att arten utvecklar ett slags mönster på nackskölden, som då den känner sig hotad och spärrar ut skölden liknar ett par glasögon.

Kobrorna har till stor del olika nervgifter som förlamar livsviktiga organ såsom lungor och hjärta men det finns även arter som har mera utpräglade vävnadsförstörande gifter. Vissa kobror har en speciell tandfunktion som möjliggör för dem att likt en "vattenspruta" spruta sitt gift mot angriparens ögon. Dessa kobror brukar kallas för spottkobror, även om kobran alltså strängt taget inte spottar i vanlig bemärkelse. Den mest kända spottkobraarten är förmodligen den svarthalsade kobran (Naja nigricollis) och Naja ashei. Dessa finns i olika länder runt om i Afrika.
 
Då kobrorna blir skrämda eller uppretade reser de framkroppen, breder ut halsen till en ansenlig sköld och väser. Skölden uppkommer då kobran drar ihop de övre förlängda revbenens muskler. Revbenen fälls då ut likt ett paraply och ormens skinn dras isär. En så kallad hals- och nacksköld bildas.

Födan består mestadels av grodor, möss, råttor, fåglar och ödlor, ibland även andra ormar. 
Världens längsta giftorm är kungskobran (Ophiophagus hannah) där man påträffat exemplar som varit över 5 meter långa.

Se även 
 Kinesisk kobra

Giftsnokar
Malmö Aviation

Malmö Aviation var ett svenskt flygbolag med inriktning på affärsresor. Det bedrev såväl reguljärtrafik som charter. Den 29 februari 2016 bildade Braathens Regional ett gemensamt flygbolag tillsammans med Sverigeflyg och Malmö Aviation under namnet BRA (Braathens Regional Airlines).

Historik 
Företaget grundades år 1981. Man bedrev då verksamhet med taxi-, skol- och fraktflyg i Sverige. 1991 expanderade man med reguljärtrafik till Hamburg och London från Sverige. Senare tillkom reguljärtrafik från Stockholm till Göteborg och Malmö. Försök med linjer till Kristianstad och Luleå gjordes även från Stockholm, men dessa lades ner på grund av litet antal resande. 1998 köptes företaget av Braathens ASA och slogs då ihop med Braathens Sverige, samt Transwede. Braathens Malmö Aviation bildades. År 2001 köpte SAS upp Braathens ASA, Malmö Aviation exkluderades då och blev återigen ett självständigt företag. En ny linje öppnades Stockholm-Umeå.

Destinationer 
Göteborg - Göteborg-Landvetter Airport
 Malmö - Malmö Airport
 Stockholm - Stockholm-Bromma flygplats
 Umeå - Umeå Airport
 Östersund - Åre Östersund Airport
 Charter vinter (på uppdrag av resebolag) - Turin, Salzburg, Innsbruck, Genève, Paris-Orly (för vidare resa till Guadeloupe)
 Charter sommar (på uppdrag av resebolag) - Ibiza, Menorca, Mallorca, Split, Preveza, Calvi, Burgas, Varna.

Codeshare-destinationer 
 Bryssel - Bryssel-Zaventems flygplats (opereras av Brussels Airlines från Göteborg, Köpenhamn och Stockholm)
 Halmstad - Halmstads flygplats (opereras av Sverigeflyg)
 Helsingfors - Helsingfors-Vandas flygplats (opereras av Finnair)
 Kalmar - Kalmar Öland Airport (opereras av Sverigeflyg)
 Ronneby - Ronneby Airport (opereras av Sverigeflyg)
 Sundsvall - Sundsvall Timrå Airport (opereras av Sverigeflyg)
 Trollhättan - Trollhättan-Vänersborgs flygplats (opereras av Sverigeflyg)
 Visby - Visby Airport (opereras av Sverigeflyg)
 Växjö - Växjö-Kronoberg flygplats (opereras av Sverigeflyg)
 Ängelholm - Ängelholm-Helsingborg Airport (opereras av Sverigeflyg)

Flotta

Utmärkande målningar 

 SE-DSU är Svenska Fotbollförbundets officiella flygplan, och är målat i Svenska Fotbollförbundets färger. Flygplanet bär texten "NATIONALSPORTEN"
 SE-DSX var precis som föregångaren, SE-DRC, målad i Dagens Industris färger. Sedan slutet på juli 2009 dock målad i standardfärger.

Övrigt 

Transwede var ett systerbolag till Malmö Aviation och ingick i Braathens Aviation. Andra bolag i koncernen är Sverigeflyg, Braathens IT Solution, Braathens Leasing, Braathens Technical och Braathens Training varav flera funktioner tidigare ingick i Malmö Aviation.

Källor 

Flygbolag bildade 1981
Ej längre existerande svenska flygbolag
Flygbolag upplösta 2016
Kvalitetshyra

Kvalitetshyra är en metod för hyressättning av hyresrättslägenheter i Göteborg, och är en förfining av det så kallade bruksvärdessystemet. Metoden ökar möjligheten att höja hyran i fastigheter och lägenheter med högre kvalitet och nöjda hyresgäster samt att sänka hyran i fastigheter och lägenheter med dålig standard och service.

Metoden är skapad i Göteborg av de privata fastighetsägarnas branschorganisation, Fastighetsägarna Göteborg Första Regionen, och Hyresgästföreningen Region Västra Sverige. Metoden används i Göteborg sedan 2005.

Genom systematisk kartläggning av fastigheters fysiska standard och miljö samt enkätundersökningar bland hyresgäster samlas information som ligger till grund för hyresförhandlingar mellan parterna. Metoden ger parterna möjlighet att ta fler kvalitetsaspekter i beaktande under förhandlingsarbetet än i det ursprungliga bruksvärdessystemet. Förutom standard och service får exempelvis hyresgästers upplevda trygghet och säkerhet i och kring lägenheten bäring på hyresförhandlingsarbetet.

Externa länkar
Kvalitetshyra enligt Fastighetsägarna

Bostadspolitik i Sverige
Hyresreglering

Hyresreglering är en bostadspolitisk inskränkning i avtalsfriheten på bostadsmarknaden som innebär att hyran inte får sättas till vilket belopp som helst. I praktiken innebär hyresreglering ett tak på vilken hyra som är tillåten att avtala om, och för möjligheten för fastighetsägaren att begära höjd hyra för att det råder brist på lägenheter.

Se även 
 Hyresregleringar i Sverige
 Bostadspolitik
 Marknadshyra

Bostadspolitik
Juridiska termer
Prissättning
Luigi Dallapiccola

Luigi Dallapiccola, född 3 februari 1904 i Pisino d'Istria, död 19 februari 1975 i Florens, var en av Italiens främsta tonsättare under 1900-talet. Han är känd för sina tolvtonskompositioner.

Han var till skillnad från Schönberg och hans elever inte påverkad av senromantiken. Efter en nyklassicistisk period anammade han mot slutet av 1930-talet tolvtonssystemet.

Hans första tolvtonsverk Tre laudi för sopran och 13 instrument var den första italienska tolvtonskompositionen.

Verk (urval)
Estate (manskör a cappella), körverk 1932
Volo di notte, opera 1949
Fången, opera 1950
Job, opera 1950
Ulisse, opera 1968

Källor
Bra Böckers lexikon, 1974

Italienska kompositörer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1904
Avlidna 1975
Män
Aleksej Kosygin

Aleksej Nikolajevitj Kosygin (; uttal: [ɐlɪkˈsʲej kɐˈsɨgʲin]), född 21 februari (8 februari enligt gamla stilen) 1904 i Sankt Petersburg, död 18 december 1980 i Moskva, var en sovjetisk politiker.

Biografi 
Kosygin anslöt sig till Röda armén 1919 och deltog i ryska inbördeskriget. Han var medlem i Sovjetunionens kommunistiska parti från 1927, och efter studier i textilteknik blev han 1937 direktör för en stor textilfabrik i sin födelsestad Leningrad. Samtidigt inledde han en politisk karriär, bland annat som ordförande i Leningrads stadsfullmäktige. 

Från 1939 var han medlem i folkkommissariernas råd (Sovjetunionens regering) och folkkommissarie med ansvar för textilindustri. Samma år invaldes han i kommunistpartiets centralkommitté. Året därpå befordrades han till vice ordförande i regeringen och kvarstod i denna tjänst till 1946. 1943–46 var han dessutom premiärminister i Ryska SFSR. Kosygin invaldes i kommunistpartiets politbyrå 1948 och var under några månader samma år finansminister, och därefter minister för lätt industri 1948–53.

Efter Josef Stalins död 1953 degraderades Kosygin, men 1960 återfick han sin plats i presidiet (som politbyrån då kallades) och utnämndes till förste vice regeringschef. Tillsammans med Leonid Brezjnev och Nikolaj Podgornyj innehade han en nyckelroll i samband med avsättandet av Nikita Chrusjtjov 1964. Kosygin utsågs till Chrusjtjovs efterträdare som regeringschef och han framstod snart, vid sidan av Brezjnev, som Sovjetunionens ledande politiker. Under 1970-talet fick han dock alltmer stå tillbaka för Brezjnev; han avgick 1980, ett par månader innan sin död. 

Kosygin ansågs vara mer reformvänlig än Brezjnev. Inrikespolitiskt fortsatte Kosygin Chrusjtjovs politik och fokuserade bland annat på lättare industriproduktion och produktion av konsumtionsvaror. Utrikespolitiskt förespråkade Kosygin avspänning mot USA och övriga västländer, samtidigt som han hårdhänt ingrep mot liberaliserings- och självständighetssträvanden i Sovjetunionen och andra öststater, till exempel mot Alexander Dubčeks regering under Pragvåren i Tjeckoslovakien 1968.

Källor 
 Bra böckers lexikon
 

Män
Födda 1904
Avlidna 1980
Personer från Sankt Petersburg
Sovjetiska politiker
Sovjetunionens ministrar
Mottagare av Leninorden
Överlåtelse

Överlåtelse är övergång av äganderätt eller befintlig nyttjanderätt från en person till en annan. Överlåtelse kan ske till exempel genom köp, byte eller gåva.

Se även 
Upplåtelse

Referenser 

Juridiska termer
Upplåtelse

Upplåtelse kallas det när ägaren till något låter någon annan nyttja detta utan att äganderätten till det nyttjade därmed överlåts. Upplåtelse kan till exempel ske genom uthyrning eller lån.

Teknisk förklaring 

Mer tekniskt kan upplåtelse förklaras vara en viljeförklaring, varigenom innehavaren av en mer omfattande rättighet inom dennas ram stiftar en särskild rättighet för annan person.

Ett exempel är en fastighetsägare som utarrenderar fastigheten ett visst antal år eller medger inteckning i densamma ("upplåter" nyttjanderätt
resp. panträtt). Ett annat exempel är att en uppfinnare tillåter ett bolag att under viss tid använda hans patenterade uppfinning ("upplåter" en begränsad rätt att utöva patentet). 

Ordet upplåtelse (och likaså upplåta) används ibland, till och med i lag, även om sådan fullständig avhändelse av en rättighet, som mer noggrant borde kallas överlåtelse. Jfr Singularsuccession.

Källor
Juridiska termer
Västmanlands runinskrifter 13

Runinskrift Vs 13, eller Anundshögsstenen, är en runsten som ingår i fornlämningsområdet Anundshög i Badelunda socken i Västmanland.

Stenen 
Stenen i sig är avvikande och mycket hög, över tre meter och har en annorlunda utformning. Ornamentiken är av ovanligt slag och liknar ett antal personer stående på varandra i en romersk port. Den konstnärligt utförda ristningen är signerad av runmästaren Vred. 

Texten hävdar att stenen är en del av det monument som fortfarande finns på platsen i form av en lång rad resta stenar. Traditionellt har man ansett att detta bör ha varit ett paradmonument utmed Eriksgatan. Helt visst utgör högen, runstenen, stenraden och de många andra lämningarna, en kraftfull vittnesbörd om ortens lokala maktförhållanden.

Den Anund som ingår i skriften bör ha varit välkänd i trakten och kanske han rent av varit en förhistorisk kung. Om Folkvid i så fall också skulle vara Anunds far går inte att säga. Omedelbart bakom stenen ligger kungshögen "Anunds hög", samt ett stort antal andra större gravhögar och välbevarade skeppssättningar. Inskriften lyder i översättning:

Inskriften

Se även
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Västmanlands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Externa länkar
 , Riksantikvarieämbetet.

Källor 

Västmanlands runinskrifter

Västerås historia
Fornminnen i Västerås kommun
Jimmy Dorsey

James Francis "Jimmy" Dorsey, född 29 februari 1904 i Shenandoah i Schuylkill County, Pennsylvania, död 12 juni 1957 i New York i New York, var en framstående amerikansk jazzmusiker med klarinett och saxofon som specialinstrument. Han verkade även som orkesterledare.

Jimmy Dorsey spelade i ett antal olika orkestrar från mitten av 1920-talet, varav några gånger i den orkester han hade tillsammans med sin yngre bror Tommy Dorsey. 1953 anslöt han sig definitivt till broderns orkester som då fick ett nytt namn The Fabulous Dorseys. Bröderna Dorseys orkester var känd för ett mycket välklingande sound och den var mycket populär. När Tommy avled 1956 övertog Jimmy ledningen av orkestern.

Referenser

Noter

Amerikanska jazzmusiker
Amerikanska klarinettister
Amerikanska saxofonister
Amerikanska orkesterledare
Födda 1904
Dorsey Jimmy
Män
Personer från Shenandoah, Pennsylvania
Kärnfysik

Kärnfysik är den del av fysiken som berör atomkärnorna, deras beståndsdelar, struktur, dynamik och de krafter som verkar på och inom dem.
En atomkärna består av nukleoner. Protoner och neutroner är nukleoner. Dessa är i sin tur uppbyggda av mindre partiklar, så kallade kvarkar. Eftersom protonerna är positivt laddade och neutronerna saknar laddning, verkar elektromagnetiska krafter för att slita isär kärnan, som dock hålls ihop av stark växelverkan.

Externa länkar 

 
Kvantfysik
Hermann von François

Hermann von François, född 31 januari 1856, död 15 maj 1933, tysk militär och författare.

François blev officer vid infanteriet 1874, överste och regentschef 1903, generalmajor 1908 samt general i infanteriet 1914. Vid första världskrigets utbrott var François chef för 1:a armékåren och deltog med denna med utmärkelse i slagen vid Gumbinnen och Tannenberg i augusti 1914. I oktober samma år blev han chef för 8:e armén men förflyttades redan i december som chef för den nyuppsatta 41:a reservkåren, som han ledde under genombrytningen vid Gorlice i maj 1915. Juni 1915- juli 1918 var François chef för 7:e armékåren i Frankrike.

Bibliografi
Der Verpflegungsoffizier (1908, 4:e upplagan 1914)
Zusammenbruch grosser Heere (1918)
Marneschlacht und Tannenberg (1920)
Grolice 1915 (1922)
Tannenberg (1926)
Napoleon I. Schicksalwende (1929)

Källor 
  

Tyska författare
Tyska generaler
Män
Födda 1856
Avlidna 1933
Deltagare i slaget vid Verdun
Inbyggt system

Inbyggda system, eller inbäddade system, avser datorer eller datorliknande system som ingår i enheter som har en eller ett fåtal speciella funktioner, ofta med någon form av realtidskrav. Mjukvaran i ett inbyggt system ligger oftast lagrad i ROM eller flashminne. Inbyggda system är ofta en del av en apparat eller maskin inklusive hårdvara och mekaniska delar. Exempel på enheter med inbyggda system är hemelektronik, mobiltelefoner, industrirobotar och även (modernare) vitvaror, bilar, flygplan och moderna tåg.

En stor skillnad i datorfunktionen ur användarens synvinkel är att man normalt inte kan ladda egen programvara, utan den befintliga programvaran ligger mer dold. Det faktum att man inte kan ladda egen programvara gör systemet betydligt mindre komplicerat och mer driftsäkert än vad en persondator normalt är. En annan viktig faktor för både driftsäkerhet och responsivitet jämfört med en typisk persondator, är att inget komplicerat startförfarande normalt behövs; det egentliga systemprogrammet, det vill säga applikationen, ligger i de flesta fall statiskt i ett ROM eller flashminne. Själva applikationen kan därför starta inom några millisekunder efter strömpåslag eller reset från vakthund. Programmen är ofta relativt små, typiskt i intervallet en kB till en MB.

Vissa inbyggda system är byggda kring liknande hårdvara som persondatorer och kan följaktligen använda versioner av operativsystem framtagna för dessa såsom Windows (se bilden) eller Linux, varvid flera 100 MB programminne kan krävas. Ofta är sådana system ändå optimerade för inbyggt bruk, till exempel Windows CE eller någon anpassad Linuxdistribution där program lagras i ROM eller Flash i stället för på hårddisk och även andra optimeringar gjorts. I en del fall accepteras dock långa uppstartstider på samma sätt som med en persondator (se bilden).

Det finns också mellanting mellan datorer och inbyggda system i den meningen att användaren kan komplettera eller byta ut programvara i en begränsad omfattning, ett exempel är mobiltelefoner. Många, men långtifrån alla, inbyggda system kan sägas vara realtidssystem.

Se även
 Lista över operativsystem som förekommer i inbyggda system
 Swedish Embedded Award
 Styrenhet (fordon)

Noter

Datavetenskap
Datorer
Elektronik
Fjölner

Fjölner kan också vara ett binamn på Oden
Fjölner (eller Fjolner) var enligt Ynglingasagan en sveakung av Ynglingaätten, son till Yngve-Frej och Gerd, vilka enligt Snorre Sturlasson var identiska med vanen och jättinnan med samma namn.

Fjölner är den första kungen i Ynglingasagan som inte är en euhemeriserad gud. Han skall ha varit mäktig och gett fred och god årsväxt. Enligt sagan skall han ha haft goda förbindelser med den danske kungen Frode på Själland, och en gång när han var där på gästabud skall han druckit sig så berusad att han i sömnyra drunknat i ett mjödkar. Om detta skaldade Tjodolf av Hvin sedan i Ynglingatal att Fjölner hade drunknat i "vindlös våg".  Han efterträddes sedan som kung av sin son Svegder.

Enligt Snorres Edda skall han ha sålt trälinnorna Fenja och Menja till kung Frode, som sedan lät dem mala guld i kvarnen Grotte. Detta skall ha varit under eller strax efter Augustus levnad, och Fjölner skall i så fall ha levat någon gång under första århundradet f.Kr. och i början av första århundradet e.Kr.

Fjölner betraktades ännu i början av 1800-talet som en verklig historisk person, men är idag sedan länge av historiska forskare betraktad som en uppdiktning av Snorre eller av någon honom nära samtida på det kristna Island.

Källor

Svenska sagokungar
Ugglan