kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rundmunnar

Rundmunnar (Cyclostomata) är en primitiv klass fiskliknande djur vilka saknar parformiga extremiteter och käkar. De saknar också ryggrad i egentlig bemärkelse utan har bara en ryggsträng vilken skyddas av en skida – de högst stående rundmunnarna har en primitiv kotuppdelning antydd i form av broskiga bågar. Kraniet består av brosk och saknar nackparti. Rundmunnar saknar verkliga tänder men har hornspetsar i munhålan. Samtliga arter har ett födointag som till en del består av att de suger sig fast på byte eller as; munöppningen är därför fyrkantig. De har bara en näsöppning.

Rundmunnarna placeras i den parafyletiska gruppen käklösa fiskarna. Enligt vissa auktoriteter är även rundmunnarna parafyletiska, och vissa studier indikerar att nejonögonen är närmre släkt med de käkförsedda ryggradsdjuren Gnathostomata än med pirålar.  Nejonögonens och pirålarnas förenande drag skulle då vara primitiva drag som försvunnit eller ombildats bland gnathostomaterna. På grund av detta placerar vissa auktoriteter pirålarna i den egna klassen Myxini.

Rundmunnarna kan sägas vara de primitivaste ryggradsdjuren. De bör enligt vissa inte ens räknas till dessa utan endast förenas med ryggradsdjuren genom den gemensamma stammen ryggsträngsdjur.

Bland rundmunnarna finns två ordningar: nejonögon och pirålar. Dessa båda ordningar finns representerade i svenska vatten i form av arterna flodnejonöga, bäcknejonöga, havsnejonöga respektive pirål.

Noter 

Ryggradsdjur
Brugd

Brugd (Cetorhinus maximus) är en hajart och enda arten inom familjen Cetorhinidae. Den är den näst största fiskarten, efter valhajen.

Utseende 
Brugden är brungrå till mörkgrå och har fem väldiga gälspringor som nästan möts undertill. Kroppslängden är normalt upp till 10 meter, ibland närmare 12 meter.

Vikten hos ett 9 meter långt exemplar är runt 3–4 ton. Man tror att ungarna är ca 1,6 meter långa när de föds. Den har flera rader med mycket små tänder, bara några millimeter långa.

Utbredning 
Brugden förekommer längs kusterna av Atlantens och Stilla havets tempererade delar samt i Barents hav. Arten påträffas årsvis vid södra Norge och vid svenska västkusten (oftast i september–oktober). Brugden går normalt inte in i Östersjön, men ett exemplar fångades 11 januari 1960 vid Sadelöga nära Utö i Stockholms skärgård. Den 26 september 2020 upptäcktes också ett exemplar vid Styrsö i Göteborgs södra skärgård. Den hittades senare död vid Vrångö.

Ekologi 
Brugden är liksom valhajen uteslutande planktonätare. Fisken lever pelagiskt och samlas tidvis i flockar, ibland upp till 60 eller till och med 250 djur. Födosöket sker ofta i vattenytan med ryggfenan och ibland också nosen uppe över ytan, vilket har givit den det engelska namnet ”Basking shark” (av ”bask”, som betyder ”solbada”). Planktonet filtreras på ungefär samma sätt som hos bardvalarna, genom att brugden simmar makligt, vanligen i vattenytan, med vidöppen mun. 

Eftersom brugden saknar barder använder den istället fransar på gälbågen, så kallade gälräfständer; sådana finns hos många planktonätande fiskar, bland annat sillfiskarna. Gälräfständerna byts ut årligen i november till februari. En del forskare menar att brugden under denna tid livnär sig på olika bottendjur, medan andra anser att den inte förtär någon föda utan lever på näring lagrad i sin stora lever.

Fortplantning 
Brugdens parningstid infaller på våren till försommaren. Liksom de flesta hajar föder brugden levande ungar, och detta efter en dräktighetstid om drygt 3 år. Ungarna, endast en eller två vid varje födsel, är över en meter långa. Ungarna föds vanligtvis på sensommaren i kustnära vatten.

Brugden och människan

Status och hot 
Brugden hotas av överfiskning och den globala populationen kategoriseras som starkt hotad (EN). Den står med i CITES Appendix II. I svenska vatten är den ej bedömd av Artdatabanken. Den har minskat kraftigt längs västkusten under de senaste 50 åren.

Namn 
Trivialnamnet brugd finns belagt i svenskan sedan 1770. Gamla dialektala namn är betthaj (Käringön), breidare (Bohuslän), brugdhaj eller brygde (1855), elefanthaj (brugdyngel), håmär (Fjällbacka), hästhaj (Bohuslän).

Anmärkningar

Referenser

Noter

Allmänna källor 
 Kai Curry-Lindahl 1985. Våra fiskar 
 Per Pethon, Ulf Svedberg 1995 Fiskar i färg 
 Engelska Wikipedia: Basking shark

Hotade arter i svensk flora och fauna
Håbrandsartade hajar
Pelagisk

Pelagisk, något som lever i öppna havet, fritt från kustvatten och bottenskikt. Ibland åsyftas också något som lever i icke strandnära områden i stora sjöar, som exempelvis Victoriasjön och Tanganyikasjön. Man använder begreppet om fisk, plankton och liknande. När begreppet används om havsfåglar menar man fåglar som tillbringar sina liv till största delen över öppet hav. 

En pelagisk organism följer vanligen mer eller mindre passivt med dit strömmarna för den. Ofta rör sig en sådan organism i vertikal riktning genom att på något sätt stiga uppåt eller låta sig sjunka nedåt. Men det finns också exempel på pelagiska organismer som är aktivare simmare och inte på samma sätt beroende av havsströmmarna. Bara en liten del av det totala antalet djurarter i havet lever hela sitt liv pelagiskt och den fria, öppna vattenmassan är en jämförelsevis artfattig del av havet. Många havslevande djur, särskilt bland tagghudingar, blötdjur, kräftdjur och fiskar har dock ägg eller larver som är pelagiska, medan de fullvuxna djuren lever närmare kuster, korallrev eller bottnar.

Inom 1900-talets stora industriella valfångst används begreppet pelagisk fångst för verksamhet utan fasta landstationer, där valfångsten bedrivs med fångstfartyg som opererar i öppen sjö.

Se även
Pelagial

Marinbiologi
Förmyndarregent

En förmyndarregent är en regent som regerar som ställföreträdare för en monark när denne är omyndig, på grund av sin unga ålder eller på annat sätt omyndigförklarad. Skiljer sig från förmyndarregering, som i regel är ett råd av höga adelsmän ledd av en riksföreståndare som regerar landet medan monarken är omyndig. 

En typ av förmyndarregent kallas prinsregent då den manlige tronarvingen övertar monarkens uppgifter, exempelvis i fall av sjukdom. Historiskt sett var det dock före 1800-talet vanligt att monarkens mor blev förmyndarregent, men prinsregenter blev vanligare från 1800-talet. I Sverige och i England har det varit vanligare med förmyndarregeringar snarare än en enda förmyndarregent.

Exempel
 Blanka av Kastilien (1226 - 1236) åt Ludvig IX.
Birger jarl (1250 - 1266) åt Valdemar Birgersson
Torgils Knutsson (1290 - 1298) åt Birger Magnusson
Katarina av Medici (1560 - 1563) åt Karl IX av Frankrike
Axel Oxenstierna (1632 - 1644) åt drottning Kristina
Anna av Österrike (1643 - 1651) åt Ludvig XIV av Frankrike.
Hedvig Eleonora av Holstein-Gottorp (1660 - 1672) åt Karl XI
Änkekejsarinnan Cixi (1861 - 1873) åt Tongzhi-kejsaren

Se även
Regent
Prinsregent

Referenser 

Statsvetenskap
Monarki
Titlar i statsförvaltning
Plankton

För luftburna plankton, se luftplankton
 

Plankton (av grekiska planktos, ’kringdrivande’) är sammanfattningsnamnet för i vatten fritt kringdrivande organismer som saknar aktiv rörelseförmåga eller vars rörelseförmåga är så obetydlig att de är beroende av vattnets strömningar för att förflytta sig. Vanligen avses mikroskopiska djur, alger och bakterier, men det finns även större organismer som uppfyller definitionen, så som de flesta maneter. 

Växtplankton utgör basen för näringskedjan i haven, som föda för både djurplankton och större djur. Djurplankton i sin tur är basen både för mindre djur som kräftdjur och småfisk (sill och sardiner), som större djur upp till bardvalarna, jordens största djur, vilka livnär sig huvudsakligen på kräftdjur som krill. Särskilt i näringsfattiga sjöar och hav utgör bakterieplankton en stor del av den totala biomassan. De kan utnyttja löst organiskt material som transporteras till sjöar från omgivningarna. Genom att bakterierna i sin tur äts upp av djurplankton kan de i vissa fall utgöra basen för näringskedjan i sjöar.

Plankton i haven kallas haliplankton, sötvattensplankton kallas limnoplankton.

Begreppets historik 
Ordet plankton myntades 1887 av Victor Hensen som var den förste att studera dessa. Han inkluderade dock även icke levande ansamlingar av näring i vattnet. Carl Apstein var den förste att studera sötvattenplankton 1896. Carl Wesenberg-Lund gjorde 1900 försök att morfologiskt definiera plankton, och lade då fram den så kallade "svävteorin" som gick ut på att plankton deras anatomi främst var avsedd för att sväva i vatten. Senare kom dock noggrannare studier att konstatera att många plankton är utomordentliga simmare.

Ofta klassificeras plankton utifrån sin storlek:
 Megaplankton, 20+ mm
 Makroplankton, 2–20 mm
 Mesoplankton, 0,2 mm-2 mm
 Mikroplankton, 20-200 μm
 Nanoplankton, 2-20 μm
 Picoplankton, 0,2-2 μm, mestadels bakterier
 Femtoplankton, mindre än 0,2 μm, virus

Fytoplankton och zooplankton 
Växtplankton kallas även fytoplankton.

Djurplankton eller zooplankton består av organismer som inte utför fotosyntes. De livnär sig av organismer från växtplankton eller av andra organismer från djurplankton. Enligt nyare forskningar utgör hoppkräftor av släktet Calanus världens största biologiska massa utanför växtriket.

Bakterieplankton 
Bakterieplankton är små, vanligtvis mindre än 1µm. Å andra sidan är de många, vanligtvis mellan 1 och 3 miljoner celler per milliliter sjö- eller havsvatten. Bakterieplankton består av bakterier och arkéer.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar

Oceanografi
Marinbiologi
The Real Group

The Real Group är en svensk a cappella-grupp (sånggrupp) bildad 1984 av fem före detta elever i Adolf Fredriks musikklasser.

The Real Group har förvaltat ett arv från grupper som Swingle Singers och King's Singers, men varit banbrytande genom att ha utvecklat en egen stil, framför allt genom medlemmarnas egna kompositioner. Repertoaren är bred, från klassisk körmusik till visa, jazz och pop.

Gruppens första skiva kom 1987, där de flesta låtarna var covers. Sedan dess har de producerat ett stort antal CD och DVD:er, samt egna TV-program. De har också producerat vokalgruppsfestivaler, bland annat i Seoul i Sydkorea och i Sverige. Sedan 2009 driver gruppen också en webbportal, The Real Community.

År 1993 deltog The Real Group tillsammans med Magnus Uggla, Johan Ulveson, Charlotte Strandberg, Wenche Myhre och Grynet Molvig i Povel Ramels Knäpp igen-revy. 2002 fick de Povel Ramels Karamelodiktstipendium.

År 2014 medverkade The Real Group i Folkoperans uppsättning Matteuspassionen
som hade premiär 26 mars.

Gruppens ljudtekniker har varit Jan Apelholm (1986 – 2015), Linnéa Carell (2015 – 2021) och Sanna Nordlander (2022 – )

Medlemmar 
Axel Berntzon – baryton
Clara Fornander – sopran
Daniele Dees – bas
Joanné Nugas – alt
 Johannes Rückert Becker – tenor

Tidigare medlemmar 
Anders Edenroth – tenor
Katarina Henryson – alt
Peder Karlsson – baryton
Margareta Bengtson – sopran (Margareta Bengtson hette Margareta Jalkéus under större delen av den tid hon sjöng med gruppen.)
Morten Vinther Sørensen – baryton
Jānis Strazdiņš – bas
Anton Forsberg – baryton
Anders Jalkéus – bas
Emma Nilsdotter – sopran
Lisa Östergren – alt
Kerstin Ryhed Lundin – sopran
Johanna Nyström – sopran
Jeanette Köhn – sopran

Diskografi 
1987 – Debut
1989 – Nothing But The Real Group
1991 – Röster även The Real Group
1994 – Unreal!
1994 – Varför får man inte bara vara som man är?
1996 – Ori:ginal
1997 – Jazz: Live
1997 – En riktig jul
1998 – One for All
2000 – Commonly Unique
2001 – Allt det bästa (samlingsalbum)
2002 – Stämning (ledda av Eric Ericson)
2003 – Julen er her
2005 – In the Middle of Life
2006 – Live at Stockholm Concert Hall (DVD)
2008 – Håll musiken igång – The Real Group sjunger Povel
2009 – The Real Album
2012 – The World for Christmas
2013 – Live in Japan
2015 – Three Decades of Vocal Music (samlingsalbum)
2017 – Elements
2018 – Friendship

Tidslinje

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Gruppens webbplats (engelska)

Karamelodiktstipendiater
Musikgrupper bildade 1984
Svenska vokalgrupper
Privatteaterchefernas pris
Tjuvasjien

Tjuvasjien är en  delrepublik i den europeiska delen av Ryssland. Huvudstad är Tjeboksary (tjuvasjiska: Sjupasjkar). Nuvarande statschef är Oleg Nikolajev.

Geografi 
Tjuvasjien ligger vid Volga, cirka 50 mil öster om Moskva. Republiken gränsar till Marij El, Tatarstan, Mordvinien, Uljanovsk oblast och Nizjnij Novgorod oblast.

Den största staden är Tjeboksary. Den näst största staden är Novotjeboksarsk, en satellitstad till Tjeboksary. Andra större städer är Kanasj, Alatyr och Sjumerlja.

Befolkning 
Den lilla republiken hör till de mest tättbefolkade regionerna i Ryssland. Tjuvasjer, ett turkfolk, hade vid folkräkningen 2002 889 268 (67,69%) av 1 313 754 invånare; 348 515 (26,53%) var ryssar, 36 379 (2,77%) tatarer och 15 993 (1,22%) mordviner. Tjuvasjien hade 1 251 599 invånare vid folkräkningen 2010. De officiella språken är tjuvasjiska och ryska. Majoriteten bekänner sig till rysk-ortodoxa kyrkan.

Historia 
Tjuvasjien tillhörde Kazankhanatet tills detta besegrades av Ryssland på 1500-talet. I motsats till de andra turkfolken blev tjuvasjerna på 1700-talet kristnade. Under ryskt styre ingick området i guvernementet Kazan. På sovjettiden var Tjuvasjien en autonom socialistisk sovjetrepublik, vilken skapades ur de forna guvernementen Kazan och Simbirsk. Från och med 1991 är det en delrepublik inom Ryssland.

Ekonomi 
Tjuvasjien hör till de rikare regionerna i Ryssland. 

Den 21-23 maj 2006 var svenska företag på besök i Tjuvasjien som en del av projektet Sweden Upgrade (webbsida: ). Enligt Sweden Upgrades rapport kännetecknas Tjuvasjiens ekonomiska utveckling under 2005 av ökade investeringar, ökad omsättning för stora och medelstora bolag inom alla sektorer samt högre omsättning för detaljhandeln och större volymer inom tjänstesektorn. Det konstaterades också en allmänt höjd levnadsstandard. 

Produktionsökningen var störst inom:
träförädling och trävaroproduktion (59,3%)
utvinning av energivaror (44,3%)
produktion av maskiner och utrustning (43,2%).

Förutom det ökar omsättningen av småföretag vars skatteinbetalningar uppgick till 17,6% av 2005 års statsbudget.

Verkstadsindustrin är den största industrigrenen i Tjuvasjien; bara i Tjeboksary finns 43 verkstadsföretag.

De viktigaste branscherna är: 
elteknisk verkstadsindustri
tillverkning av traktorer, industrimaskiner, verktyg och instrument.

Näst viktigast industrigren är lätt industri, vars produktion, särskild textilier, till största delen exporteras från republiken.

Lista över republikens presidenter  
 Nikolaj Fjodorov (född 1958), 1994–2010
 Michail Ignatiev (1962–2020), 2010–2020
 Oleg Nikolajev (född 1969), 2020–

Källor

Se även 
Tjuvasjiens nationalsång

Externa länkar 

 Tjuvasjisk community
 Tjuvasjisk community
Karta
Bannlysning

Bannlysning eller exkommunikation innebär uteslutning ur kyrkans fulla gemenskap. Bannlysning används i modernt språkbruk i överförd bemärkelse för uteslutning ur en gemenskap eller grupp i största allmänhet.

Bannlysning (lysning i bann) användes inom kyrkan som straff för allvarliga förseelser (dödssynder) såsom villolära, ogudaktigt leverne eller ohörsamhet mot kyrkans myndighet. Bannlysning inom kristna samfund härstammar från motsvarande straff חֵרֶם (uttalas "herem" eller "cherem") inom judendomen, där församlingsmedlemmar kan uteslutas ur synagogan på viss eller obestämd tid, ett straff som i äldre tid var allvarligt men som nu till stor del förlorat sin betydelse.

Bannlysningen inom kristenheten avsåg till att börja med snarare ett medel till bättring och främjande av församlingens renhet (poena medicinalis) men kom med tiden att användas mer som bestraffning. Under 300-400-talen förtydligades bannlysningsstraffen så att man erkände större och mindre bann och detaljreglerade vilken botgöring som krävdes för den bannlystes fulla återinträde i kyrkan. Det mindre bannet innebar bland annat uteslutning från nattvarden och prästtjänster, det större fullständig uteslutning från den kyrkliga gemenskapen bland annat att få begravas i vigd jord.

Under början av 1200-talet blev bannlysning även underställd världslig dom och ledde ofta till fredlöshet. Påven Gregorius VII förklarade undersåtar lösta från sin lydnadsplikt gentemot en bannlyst furste. Inom ett stift hade biskopen bannlysningsrätt, inom hela kyrkan påven. Under 1300-talet förlorade bannlysningen mycket av sin kraft efter nederlaget i striden med Filip IV av Frankrike. Under reformationstiden väckte bannlysning således mera harm och åtlöje bland de bannlysta reformatorerna än det vållade dem skada. Bannlysning är dock fortsatt det yttersta straffet för den som grovt förbryter sig mot kanonisk rätt inom Katolska kyrkan och har i uppmärksammade nutida fall utfärdats mot såväl maffian som individer som låter viga sig till kyrkliga ämbeten utanför kyrkans ordning eller utan att vara kallade av kyrkan.

Även inom protestantismen förekommer bannlysningsstraff, som kyrkotuktens sista steg. Straffets utforming och orsaker ("allenast för groffva laster och misgerningar") återfinns till exempel tämligen noggrant beskrivet redan i de tidiga kyrkoordningarna som kom till efter att den svenska kyrkan brutit med påvedömet.

Bannlysning i Sydafrika

Apartheidregimen i Sydafrika inrättade straffet bannlysning för att hindra politiska motståndare att organisera sig. Det innebar att den bannlysta personen ålades en form av husarrest med stränga restriktioner på rörelsefrihet och umgänge med andra personer. Den bannlyste utsattes för kontinuerlig polisövervakning och restriktioner för till exempel hur många personer den vid samma tillfälle fick träffa i samma rum. Den kristne ledaren Beyers Naudé var till exempel bannlyst åren 1977–1984.

Se även
Anatema
Interdikt
Kyrkotukt
Suspension a divinis

Referenser

Noter

Bestraffningsformer
Katolska kyrkans teologi och doktrin
Kanonisk rätt
Kalamaria

Kalamaria (grekiska: Καλαμαριά, Kalamariá), är en förort till Thessaloniki belägen fem kilometer sydöst om centrala Thessaloniki. Kalamaria ligger i kommunen Dimos Kalamaria och är den näst största staden i regionen Makedonien, och den nionde största i Grekland. Befolkningen har ökat med 8 % sedan folkräkningen 1991.

Historia
Området bosattes första gången av människor under förhistorisk tid, och föremål från dessa invånare kan hittas runt Karabournaki.

Namnet Kalamaria användes första gången 1031 för att benämna området sydöst om Thessaloniki, ett område som täcker större delar av dagens kommun. Under bysantinska rikets och osmanska rikets tidsperioder var området till stora delar obebott.

Källor 

Orter i Mellersta Makedonien
Kalamata

Kalamata (grekiska: Καλαμάτα) är en stad i kommunen Dimos Kalamata i södra Grekland, på halvön Peloponnesos. Staden är huvudort i provinsen Messenien. Kalamata är känd bland annat för sina oliver (som kallas för just kalamataoliver) och olivolja som exporteras till många länder. 

Staden betjänas av flygplatsen Kalamatas internationella flygplats som främst trafikeras av charterflyg.

Noter 

Orter i Peloponnesos (region)
Igoumenitsa

Igoumenitsa (grekiska: Ηγουμενίτσα) är en kuststad i kommunen Dimos Igoumenitsa i nordvästra Grekland, nära ön Korfu. Den är huvudort i regiondelen Thesprotia. Staden har båtförbindelser med Korfu samt Italien. Själva staden Igoumenitsa hade 9 820 invånare (2011) medan kommunen hade 25 814 invånare (2011). Ytan för kommunen är 428,4 kvadratkilometer.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Epirus
Töllsjö församling

Töllsjö församling är en församling i Bollebygds pastorat i Marks och Kinds kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i Bollebygds kommun i Västra Götalands län.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen är annexförsamling i Bollebygds pastorat som fram till 1971 även omfattade Björketorps församling.

Namnet skrevs till 1500-talet Tölsreds församling och före 2 februari 1902 Töllesjö församling.

Kyrkor 
 Töllsjö kyrka

Se även 
 Töllsjö socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats för Bollebygds pastorat

Församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Bollebygds kommun
Bollebygds församling

Bollebygds församling är en församling i Bollebygds pastorat i Marks och Kinds kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i Bollebygds kommun i Västra Götalands län.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen är moderförsamling i Bollebygds pastorat där också Töllsjö församling ingår. Fram till 1971 ingick även Björketorps församling i pastoratet.

Kyrkor 
 Bollebygds kyrka
 Olsfors kyrka

Se även 
 Bollebygds socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats för Bollebygds pastorat

Församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Bollebygds kommun
Krigens barn

Krigens barn (1985) är en roman av Per Anders Fogelström, en fortsättning på verket Vävarnas barn.
Romanen utspelar sig mellan 1788 och 1814 och skildrar genom stockholmarnas ögon de år då Sverige deltog i flera krig mot olika stater som Sverige var i konflikt med.

Källor 
 
 

1700-talet i skönlitteratur
1800-talet i skönlitteratur
Skönlitteratur 1985
Romaner av Per Anders Fogelström
Historiska romaner
Stockholm i skönlitteratur
Subhas Chandra Bose

Subhas Chandra Bose, även känd som Netaji, född 23 januari 1897 i Cuttack, Odisha, död 18 augusti 1945 (officiellt dödsdatum; egentligt datum okänt), var en indisk (bengalisk) politiker och en av ledarna för Kongresspartiet i Brittiska Indien. Han var beryktad för sitt ledarskap i Indian National Army, en militär styrka som stred tillsammans med axelmakterna under andra världskriget.

Bose var ordförande för Kongresspartiet, och omvaldes till ordförandeposten under häftig opposition från Mahatma Gandhi, som förordade Pattabhi Sitaramayya för posten. Gandhis motstånd mot Bose tvingade honom dock att lämna ordförandeposten och partiet under sittande mandatperiod, för att istället grunda och leda partiet All India Forward Bloc, som existerar än idag.

Vid andra världskrigets inledning flydde Bose, som var under brittisk husarrest, först till Sovjetunionen och sedan till Tyskland för att vinna internationellt stöd för kampen för indisk självständighet. Bose befann sig i Tyskland samtidigt som landet angrep Sovjetunionen 1941, och var en av få som befann sig i Tyskland som öppet fördömde angreppet. Något stöd från varken sovjetisk eller tysk sida stod dock ej att vinna, varför Bose istället med bättre resultat vände sig till Hideki Tojos regering i Japan.

Den 21 oktober 1943 deklarerade Bose från Singapore att en provisorisk indisk exilregering (Provisional Government of Azad Hind) hade bildats.

De trupper som stod under Boses befäl kom sedan att kämpa med stor tapperhet på japanernas sida, bl.a. vid erövringen av Burma. I krigets slutskede lyckades INA gå in i nordöstra Indien, och utkämpade slag mot britterna i Nagaland. Efter japanernas kapitulation föll dock INA samman. INA kapitulerade dock aldrig. Enligt officiella uppgifter omkom Bose över Taiwan under resa till Tokyo. Vissa konspirationsteorier florerar dock kring hans död, och vissa grupper ansåg att Bose överlevt, för att möta ett annat, okänt öde. En vanlig teori är att han dog i sovjetisk fångenskap.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Artikel om Bose
 Webbsajt om Netaji
 Tal av Netaji

Födda 1897
Avlidna 1945
Män
Försvunna personer
Indiska politiker under 1900-talet
Spitfire (skaband)

Spitfire är ett skaband från Sankt Petersburg i Ryssland. 

Bandet bildades som en garagerocktrio 1993.

Externa länkar
Spitfire

Ryska musikgrupper