kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Poltergeist

Poltergeist, eller "knack-ande", är en form av spökeri som ger sig tillkänna i fysiska störningar. Det kan vara dörrar som slår igen, ljudet av knarrande steg, jämmer, klagan, skrik eller skratt, det kan vara möbler som välts omkull eller förflyttas genom rummet, ljuskronor som börjar svänga eller föremål som utan påvisbar orsak kastas genom luften.

Beskrivning
Ordet Poltergeist är tyskt och betyder direktöversatt "buller-ande". Några av de äldsta fallen härstammar också från Tyskland. År 858 e.kr rapporterades det till exempel nära staden Bingen vid Rehn om fallande stenar och våldsamma knackningar.

Påstådda vittnen
Det finns gott om berättelser kring poltergeistar.

Se även 
Parapsykologi

Referenser

Vidare läsning 
 Roll, W. G. (1968). Some physical and psychological aspects of a series of poltergeist phenomena. Journal of the American Society for Psychical Research, 62, 263-308.
 Roll, W.G. (1969). The Newark disturbances. Journal of the American Society for Psychical Research, 63, 123-174.
 Roll, W.G. (1970). Poltergeist phenomena and interpersonal relations. Journal of the American Society for Psychical Research, 64, 66-99.
 Roll, W.G. (2003). Poltergeists, electromagnetism and consciousness. Journal of Scientific Exploration, 17, 75-86.
 Stewart, J.L., Roll, W.G., & Baumann, S. (1987). Hypnotic suggestion and RSPK. In D.H. Weiner & RD. Nelson (Eds.), Research in Parapsychology, 1986, (pp. 30-35). Metuchen, N.J.: Scarecrow.

Spöken
Junior Raglin

Junior Raglin, egentligen Alvin Raglin, född 16 mars 1917, död 10 november 1955, var en amerikansk kontrabasist.

Raglin spelade först i Eugene Coys jazzband åren 1938-1941 men hoppade av för att istället bli basist i Duke Ellingtons band där han ersatte den tuberkulos-insjukne och snart avlidne Jimmy Blanton. Raglin nådde aldrig Blantons storhet, men var tydligt influerad av honom. Från sent året 1941 till 1945 spelade Raglin hos Ellington, förutom ett uppehåll då han tjänstgjorde i armén. Han drog sig tillbaka i slutet av 1940-talet till följd av sjukdom och avled 1955, 38 år gammal.

Källor

Noter

Amerikanska jazzbasister
Födda 1917
Avlidna 1955
Män
Nico

Christa Päffgen, mer känd under pseudonymen Nico, född 16 oktober 1938 i Köln, Tyskland, död 18 juli 1988 på Ibiza, Spanien, var en tysk singer-songwriter, modell och skådespelerska.

Biografi

Tidiga år och modellkarriär 
Päffgen föddes i Köln, men flyttade med modern till Berlin 1946. Där fick hon arbete som sömmerska, och inledde vid 16 års ålder en karriär som fotomodell efter att ha upptäckts av fotografen Herbert Tobias. Han var den som gav henne smeknamnet Nico efter filmskaparen Nikos Papatakis, som varit hans pojkvän. Nico flyttade därefter till Paris och arbetade för tidningarna Vogue, Tempo, Vie Nuove, Mascotte Spettacolo, Camera, Elle och andra modemagasin under det sena 50-talet.

Musikkarriär 
Nico är kanske främst ihågkommen för att varit kvinnlig huvudvokalist (tillsammans med den manliga huvudvokalisten Lou Reed) på The Velvet Undergrounds album The Velvet Underground and Nico från 1967. Efter sin tid med The Velvet Underground gjorde hon ett antal album som soloartist. Hennes särpräglade musik byggde till stor del på samspelet mellan hennes mörka altröst och en tramporgel, och har haft ett stort inflytande på gothen. Av hennes soloalbum kan Chelsea Girl från 1967 betraktas som det mest lättlyssnade, medan The Marble Index från 1969, Desertshore från 1970 och The End från 1974 (samtliga producerade av John Cale) brukar räknas som mer kompromisslösa.

Död
Den 18 juli 1988 skadades Nico i en cykelolycka under en semestertur på Ibiza. Hon slog i huvudet och blev tagen till sjukhus, där hon avled samma dag. Dödsorsaken fastställdes senare till en kraftig hjärnblödning. 

Nico ligger begravd på skogskyrkogården Friedhof Grunewald-Forst i skogen Grunewald i Berlin, på samma plats som modern.

Diskografi

 (tour diary)

Externa länkar
Nico-sajt
Hennes gravplats i Berlin, Friedhof Grunewald-Forst, grav 81
IVU; vegetarian Nico var vegetarian sedan 1960-talet.

Födda 1938
Avlidna 1988
Tyska sångare
Tyska fotomodeller
Kvinnor
Pseudonymer
Chalmers Barockensemble

Chalmers Barockensemble grundades 1956 och är Sveriges äldsta och förmodligen enda studentikosa symfoniorkester. 

Orkestern består mestadels av studenter vid Chalmers tekniska högskola, och uppträder under devisen "Musik att Skåda". Trots sitt namn spelar ensemblen väldigt lite barockmusik. Istället utgörs repertoaren av den klassiska musikens Greatest Hits i egna tolkningar och arrangemang och är synnerligen barock.

Instrumenteringen följer i stort sett vanlig symfoniorkester-sättning, fast oftast i en något nedbantad version. Den största skillnaden ligger i att slagverket har ersatts med för musikstilen mer adekvata instrument, såsom rektangel, phat, cross, pherrophon och cola.

Varje konsert avslutas med det obligatoriska extranumret "Musikaliskt Skämt för Barockensemble". I slutet av detta stycke krossas en toalettstol i takt till musiken. Detta inslag torde vara ett av de mest välkända kännetecknen för ensemblen.

Ensemblens konsertklädsel består av frack med vit polo för herrarna och svart långklänning för damerna. Denna strikta klädsel står i kontrast till andra studentorkestrars färggranna och medaljprydda konsertklädslar.

Diskografi
 Barocken spelar jazz (1984)

Externa länkar
Chalmers Barockensembles webbplats

Studentorkestrar i Göteborg
Föreningar vid Chalmers studentkår
Studentkultur vid Chalmers
Paul Chambers

Paul Laurence Dunbar Chambers, född 22 april 1935 i Pittsburgh, Pennsylvania, död 4 januari 1969 i New York, var en amerikansk kontrabasist.

Paul Chambers växte upp i Detroit. När han flyttade till New York blev han jazzbasist i J.J. Johnsons och Kai Windings kvintett och sedan i Miles Davis band. Där spelade, förutom Miles själv, även John Coltrane och Philly Joe Jones. Chambers blev snabbt en favorit hos sina kollegor och hans basspel var perfekt för både snabba melodier och långsammare ballader. Han var också, liksom Slam Stewart, känd för att spela bas med arco i jazz.

På skiva kan han höras i två av jazzens mest inflytelserika skivor: John Coltranes Giant Steps och Miles Davis Kind of Blue (båda från 1959). Låten Mr. P.C. på Giant Steps är tillägnad Chambers.

Paul Chambers levde ett hedonistiskt liv med heroin och alkohol och dog vid 33 års ålder i tuberkulos 1969.

Referenser

Noter

Födda 1935
Avlidna 1969
Amerikanska jazzmusiker
Amerikanska basister
Män
100 procent Östersund

100 procent Östersund var en gratistidning i Östersund. 

Tidningen grundades år 2005 av Henrik Sekander och Gunnel Edvardsson, och delades ut till  hushåll i Östersunds kommun samt Ås varje helg. Den var annonsfinansierad. Tidningen köptes 2012 av Mittmedia och slogs då ihop med ÖP:s gratistidning Extra Östersund. ÖP ägde även Lokaltidningen Strömsund (grundad 2008) och Lokaltidningen Krokom (grundad 2011) som år 2014 bytte namn till 100% Krokom och 100% Strömsund.

I november 2017 lades 100%-tidningarna ner. Detta ledde till att det direktreklamföretag som delat ut tidningarna begärde sig självt i konkurs. 100%-tidningarna ersattes av månadsmagasinet ÖP Magasin som började utgivningen i mars 2018.

Referenser

Externa länkar
Tidningens webbplats

Företag i Östersund
Svenska tidningar
Tidningar startade 2005
Tidningar nedlagda 2017
AMD K8

AMD K8 är en processorarkitektur som togs fram 2003 av AMD. Arkitekturen bygger vidare på K7-arkitekturen från AMD, vilken kunde utföra väldigt många instruktioner per klockcykel, även kallad IPC.

K8 förde med sig en hel del nyheter. AMD integrerade en minneskontroller i processorn som körs på samma klockfrekvens som processorn, vilket gör att en extremt låg accesstid till datorns RAM-minne uppnås. Det resulterar i att data som ligger i RAM-minnet kan exekveras fortare och prestandan förbättras. Detta är inte bara en bra lösning genom att det ökar prestandan, utan det får processorn att öka i prestanda oproportionellt, vilket är positivt inom prestandaskalning. Orsaken är att arkitekturen ständigt skjuter i klockfrekvens, liksom minneskontrollern, vilket gör att processorns minneshantering blir snabbare och snabbare.

Så kallad hypertransport introducerades också med K8-arkitekturen. Hypertransport tillåter processorn att kommunicera med övriga komponenter i datorn och även andra processorer i multiprocessorsystem, oberoende av något annat. Hypertransport är extremt snabbt och är helt oberoende av processorns FSB, vilket sparar minnesbandbredd och ger högre minnesprestanda.

En annan stor nyhet i K8-arkitekturen är x86-64 som AMD tog fram och kallar AMD64. Detta tillåter AMD:s 64-bitars processorer att exekvera 32-bitars kod samtidigt med 64-bitars kod. 

Andra nyheter som introducerades var snabbare FSB och nya instruktionsuppsättningar. Den senaste "E"-versionen av K8, som är byggd kring 90nm sSOI tillverkningsprocess, har SSE, SSE2 och SSE3.

K8-arkitekturen är mycket energisnål och utvecklar väldigt lite värme.

AMD:s processorer Athlon64, Athlon64 FX, Athlon64 X2, Opteron och Turion64 bygger på K8-arkitekturen.

AMD-processorer
RBK

RBK är en förkortning som har flera betydelser:

 Redbergslids BK, svensk boxningsklubb i stadsdelen Redbergslid i Göteborg
 Robertshöjd BK, svensk innebandyklubb 1984–2003, bytte sedan namn till RBK Göteborg
 RBK Göteborg, svensk innebandyklubb 2003–2007, bytte sedan namn till IBK/IBF Göteborg
 Rosenborg BK, norsk fotbollsklubb
 Rögle BK, svensk bandyklubb med ishockeylag
Walter Page

Walter Page, född 1900 i Gallatin, Missouri, död 1957, var en amerikansk kontrabasist. 

Walter Page började i unga år lära sig spela tuba och bastrumma och började spela kontrabas i high school. Han etablerade sig så småningom som en av tidernas största jazzbasister när han tillsammans med gitarristen Freddie Green och trummisen Jo Jones bildade den omtalade och svängiga rytmsektionen, kallad The All-American Rhythm-Section, i Count Basies orkester.

Walter, som var stor både fysiskt och musikaliskt, kallades skämtsamt för "Big One".

Amerikanska jazzmusiker
Amerikanska basister
Personer från Daviess County, Missouri
Födda 1900
Avlidna 1957
Män
X Models

X Models (även känd som X-Models) var en svensk popgrupp. Den var verksam i början av 1980-talet, med Efva Attling som frontfigur. Namnet X Models syftade på att sångerskan Efva Attling tidigare varit fotomodell.

Övriga medlemmar var Åke Holmberg, Ricky Johansson, Pelle Sirén och Åke Sirén.

Gruppen blev mest känd för sångerna "Två av oss" och "Hemlighet" från 1981.

Medlemmar
Efva Attling - Sång
Åke Holmberg - Keyboard
Ricky Johansson - Bas 
Pelle Sirén- Gitarr 
Åke Sirén - Trummor

Diskografi

Studioalbum

Singlar

Referenser

Externa länkar
 Två av oss

Upplösta svenska popgrupper
Hashima (ö)

, även kallad , är en ö som ligger cirka 15 km sydsydväst om Nagasaki i Japan. Ön var bebodd mellan 1887 och 1974 av kolgruvearbetare och deras familjer. Efter att kol bruten på den närliggande ön Takashima visade hög kvalitet, gjordes försök på flera omkringliggande öar. År 1887 togs ett schakt upp på den dittills obebodda lilla klippön Hashima. Tre år senare köptes ön upp av Mitsubishi. År 1916 bröts 150 000 ton kol per år och över 3 000 personer bodde på ön. Då uppfördes ett bostadshus i armerad betong, vilket var Japans första större betongbyggnad. Under andra världskriget användes kinesiska och koreanska krigsfångar som arbetskraft i gruvan. Toppen i befolkningsstatistiken nåddes 1959, då 5 259 personer bodde på ön, som fungerade som ett minisamhälle med skolor, sjukhus, biograf, affärer, barer och restauranger. Hela bebyggelsen var sammanbunden med ett labyrintliknande system av trappor och korridorer. Tre femtedelar av öns yta upptogs av bostäder och de återstående två femtedelarna av gruvindustrin. Den 6,3 hektar stora ön var då världens mest tätbefolkade område.

Ön är totalt övergiven sedan 1974, då gruvan lades ner och landstigningsförbud råder på stora delar av ön. Sedan 2009 kan vissa delar av ön beträdas och har blivit en turistattraktion med ordnade båtturer.

Filmen Battle Royale II har delvis spelats in på Hashima, och så även James Bond-filmen Skyfall. 

En fiktiv koreansk film vid namn Battleship Island handlar om de koreanska krigsfångarna som levde på ön i slutet på andra världskriget.

Källor

Externa länkar 

Japans öar
Spökstäder i Japan
Ej längre existerande städer
WP:Projekt Japan
Dino Jelusić

Dino Jelusić, född 4 juni 1992 i Požega, är en kroatisk sångare.

Han har deltagit i flera kroatiska och internationella sångfestivaler för barn, och går på Vatroslav Lisinkis Musikskola (Glazbena Škola Vatroslava Lisinskog) i huvudstaden Zagreb, där han bland annat studerar sång och pianospel. Han började redan som femåring delta i olika auditions. Han har släppt en skiva som heter "No.1". Den finns på kroatiska och engelska.

Hans vinnarlåt från Junior Eurovision Song Contest 2003, Ti si moja prva ljubav, betyder bokstavligen "du är min första kärlek", men blev till engelska översatt som you are my one and only.

Hans lillasyster Lorena (född 30 maj 1995) är även hon musikintresserad - hon representerade med låten Rock baby hemlandet Kroatien i 2005 års upplaga av Junior Eurovision Song Contest. Han har även en lillebror vid namn Bruno. Han har sjungit "Ti si moja prva ljubav" tillsammans med Nika Turković.

          

Födda 1992
Kroatiska popsångare
Kroatiska låtskrivare
Kroatiska pianister
Deltagare i Junior Eurovision Song Contest
Män
Levande personer
Personer från Požega
Artister som vunnit i Junior Eurovision Song Contest
Källa Bie

Källa Frida Bie, född 28 juli 1974 i Ytterhogdal, Jämtlands län, är en svensk skådespelare.

Hon slog igenom med sin guldbagge-nominerade roll i Vuxna människor. Efter filmen Festival bestämde hon sig för att minska på skådespelandet och utbilda sig till barnmorska. 2006 hade hon en roll i Beck – Skarpt läge, där hon spelade den misshandlade kvinnan Monika Everdag som tvingas fly för livet.

2007 medverkade hon i TV-produktionen En spricka i kristallen på SVT och 2009 i Stormen.

Källa Bies familj var grönavågare. Fadern är amerikan och när Källa Bie var tre år flyttade familjen till Berkeley i USA men sedan till Småland. När Bie var 18 år flyttade hon tillbaka till USA. Hon studerade teater på college i Santa Cruz. Hon studerade senare vid teaterskolan Lecoq i Paris.

Bie utbildade sig till sjuksköterska och sedan till barnmorska.

Filmografi 

 2020 – Tsunami

Källor

Externa länkar 
 

Guldbaggenominerade
Svenska skådespelare under 2000-talet
Personer från Härjedalens kommun
Födda 1974
Levande personer
Kvinnor
In effigie

In effigie (latin "i avbildning") är en rättshistorisk term. Att hänga eller bränna någon in effigie innebär att ett dödsstraff verkställs genom en bild av den dödsdömde, eftersom denne har lyckats undandra sig straff.

Se även 
 Mynt

Rättshistoria
Latinska ord och uttryck
Giacomo Antonio Fancelli

Giacomo Antonio Fancelli, född 1619 i Rom, död 1671, var en italiensk skulptör och stuckatör under barocken. Han var bror till Cosimo Fancelli och elev till Bernini.

Fancelli har bland annat utfört flodguden Nilen på Berninis Fontana dei Quattro Fiumi (fullbordad 1651) på Piazza Navona i Rom. Flodguden döljer sitt ansikte under ett skynke, eftersom man vid denna tid inte hade upptäckt Nilens källflöde.

Fancellis mästerverk anses vara skulpturen Sankt Franciskus (cirka 1647) i kyrkan San Bernardo alle Terme på Quirinalen i Rom.

Källor
Sergio Lombardi, "San Bernardo alle Terme", Roma Sacra, 17° itinerario, gennaio 2000

Födda 1619
Avlidna 1671
Män
Konstnärer från Rom
Italienska barockskulptörer
Italienska stuckatörer
Cosimo Fancelli

Cosimo Fancelli, född 1 juli 1618 i Rom, död där 3 april 1688, var en italiensk skulptör och stuckatör under barocken. Han var bror till Giacomo Antonio Fancelli och elev till Bernini.

Fancelli har bland annat utfört Ängeln med svetteduken (1668–1669) på Ponte Sant'Angelo vid Castel Sant'Angelo i Rom.

I den lilla sjukhuskyrkan Santa Maria in Porta Paradisi kan man beskåda högreliefen Jesus med Maria Salome och apostlarna Jakob och Johannes (1645) av Fancelli.

Verk i urval
 Stuckdekorationer i långhusets tak – Santi Ambrogio e Carlo al Corso
 Rättvisan – Cappella della Sacra Famiglia / Cappella Cerri, Il Gesù
 Stuckdekorationer i kupolen – San Giacomo degli Incurabili
 Gravmonument över Giovanni Spada – Cappella Spada, San Girolamo della Carità
 Helgonstatyer: Sabina, Theodora och Eufemia – Santi Luca e Martina
 Gravmonument över kardinal Cristoforo Vidman – San Marco
 Helgonstaty på fasaden – Santa Maria dei Miracoli
 Stuckänglar i långhusets tak (tillsammans med Ercole Ferrata) – Santa Maria in Vallicella
 Jungfru Maria (relief) – Santa Maria in Via Lata
 De heliga Petrus och Paulus med Lukas och Martialis (relief) – kryptan, Santa Maria in Via Lata
 Jungfru Maria uppenbarar sig för den salige Antonio Botta (altarrelief) – Cappella della Madonna di Savona / Cappella Gavotti, San Nicola da Tolentino
 Stuckdekorationer, högaltaret – Cappella dei Re Magi, Palazzo del Propaganda Fide

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Italienska barockskulptörer
Män
Skulptörer från Rom
Födda 1618
Avlidna 1688
Italienska stuckatörer
Circus Maxentius

Circus Maxentius uppfördes år 309 av kejsar Maxentius, strax norr om Cecilia Metellas mausoleum vid Via Appia, i södra delen av Rom.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Rom
Pompeo Batoni

Pompeo Girolamo Batoni, född 5 februari 1708 i Lucca, död 4 februari 1787 i Rom, var en italiensk målare, verksam i Rom från 1728. Batoni var, jämte Mengs, en av de mest efterfrågade konstnärerna i 1750-talets Rom. 

Han var först guldsmed, och ägnade sig vid sidan om åt miniatyrmåleri, men upptog senare det stora måleriet. Batoni anlände 1728 till Rom, där han intensivt studerade antikens konst och Rafaels verk. Han kom att bli berömd för sina mytologiska och religiösa målningar. Med tiden blev han även en internationellt uppskattad porträttmålare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Italienska konstnärer under 1700-talet
Födda 1708
Avlidna 1787
Män
Svensk uppslagsbok
Claude Poussin

Claude Poussin, född i Paris, död 1661, var en fransk barockskulptör, verksam i Rom på 1640- och 1650-talen.

Poussin har bland annat utfört flodguden Ganges på Berninis fontän Fontana dei Quattro Fiumi på Piazza Navona i Rom. I italienska dokument benämns Poussin som "Claudio Francese" eller "Claudio Porissimo".

Referenser 

Avlidna 1661
Franska skulptörer
Barockskulptörer
Män
Konstnärer från Paris
Tommy Bolt

Thomas Henry "Tommy" Bolt, född 31 mars 1916 i Haworth, Oklahoma, död 30 augusti 2008 i Batesville, Arkansas, var en amerikansk golfspelare.

Bolt blev professionell efter andra världskriget då han var 32 år. Han var en perfektionist och när inte slagen gick som han ville kunde han få våldsamma utbrott och vid flera tillfällen kastade han klubban i vredesmod. Han fick smeknamnet Thunder Bolt för sitt heta temperament.

Han vann majortävlingen US Open 1958 på Southern Hills Golf & Country Club i Tulsa i Oklahoma. Han gick de fyra rundorna på 283 slag vilket var fyra slag bättre än tvåan Gary Player.

Utöver sin majorseger vann Bolt 14 tävlingar på den amerikanska PGA-touren och han deltog i Ryder Cup 1955 och 1957. Han var en av grundarna av Champions Tour där han som bäst har en tredje plats i Suntree Senior PGA Tour Classic.

Meriter

Majorsegrar
1958 US Open

PGA-segrar
1951 North & South Open Championship
1952 Los Angeles Open
1953 San Diego Open, Tucson Open
1954 Miami Beach Intl Four-Ball, Insurance City Open, Rubber City Open
1955 Convair-San Diego Open, Tucson Open, St. Paul Open
1957 Eastern Open Invitational
1958 Colonial National Invitational
1960 Memphis Open Invitational
1961 Pensacola Open Invitational

Utmärkelser
2002 World Golf Hall of Fame

Källor

Amerikanska golfspelare
Födda 1916
Avlidna 2008
Män
Dow Finsterwald

Dow Finsterwald, född 6 september 1929 i Athens, Ohio, död 4 november 2022 i Colorado Springs, Colorado, var en amerikansk golfspelare.

Finsterwald vann majortävlingen PGA Championship 1958 på Llanerch Country Club i Havertown i Pennsylvania. Han gick de fyra rundorna på 276 slag och vann före Billy Casper med två slag. Det var det första året som tävlingen spelades som slagspelstävling. Året före förlorade han tävlingen då han i finalen besegrades av Lionel Hebert. Han vann Vardon Trophy 1957 för den lägsta genomsnittsscoren på PGA-touren och han utsågs till PGA Golfer of the Year 1958.

Utöver sin majorseger vann han ytterligare elva tävlingar på PGA-touren mellan 1955 och 1963 och han deltog i det amerikanska Ryder Cup-laget 1957, 1959, 1961 och 1963. Han var kapten för laget 1977.

Finsterwald var perfektionist och han var känd som en duktig puttare. Han var klubbprofessional på golfklubben The Broadmoor i Colorado Springs mellan 1963 och 1993.

Källor

Noter 

Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1929
Avlidna 2022
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Ohio
Personer från Athens County
Frankrikes Grand Prix 1991

Frankrikes Grand Prix 1991 var det sjunde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1991.

Resultat
 Nigel Mansell, Williams-Renault, 10 poäng
 Alain Prost, Ferrari, 6 
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 4
 Jean Alesi, Ferrari, 3
 Riccardo Patrese, Williams-Renault, 2
 Andrea de Cesaris, Jordan-Ford, 1
 Mauricio Gugelmin, Leyton House-Ilmor
 Nelson Piquet, Benetton-Ford 
 Pierluigi Martini, Minardi-Ferrari 
 Johnny Herbert, Lotus-Judd 
 Érik Comas, Ligier-Lamborghini 
 Thierry Boutsen, Ligier-Lamborghini

Förare som bröt loppet
 Roberto Moreno, Benetton-Ford (varv 63, kroppsligt)
 Stefano Modena, Tyrrell-Honda (57, växellåda)
 Olivier Grouillard, Fondmetal-Ford (47, oljeläcka)
 Eric Bernard, Larrousse (Lola-Ford) (43, transmission)
 JJ Lehto, BMS Scuderia Italia (Dallara-Judd) (39, däck)
 Mark Blundell, Brabham-Yamaha (36, snurrade av)
 Aguri Suzuki, Larrousse (Lola-Ford) (32, transmission)
 Michele Alboreto, Footwork-Ford (31, växellåda)
 Martin Brundle, Brabham-Yamaha (21, växellåda)
 Satoru Nakajima, Tyrrell-Honda (12, snurrade av)
 Gianni Morbidelli, Minardi-Ferrari (8, kollision)
 Ivan Capelli, Leyton House-Ilmor (7, snurrade av)
 Gerhard Berger, McLaren-Honda (6, motor)
 Bertrand Gachot, Jordan-Ford (0, snurrade av)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Mika Häkkinen, Lotus-Judd 
 Fabrizio Barbazza, AGS-Ford
 Gabriele Tarquini, AGS-Ford 
 Stefan "Lill-Lövis" Johansson, Footwork-Ford

Förare som ej förkvalificerade sig
 Emanuele Pirro, BMS Scuderia Italia (Dallara-Judd)
 Nicola Larini, Lambo-Lamborghini
 Eric van de Poele, Lambo-Lamborghini 
 Pedro Matos Chaves, Coloni-Ford

VM-ställning

Källor 

1991 i Frankrike
Frankrikes Grand Prix
Bob Rosburg

Robert Reginald "Bob" eller "Rossie" Rosburg, född 21 oktober 1926 i San Francisco, Kalifornien, död 14 maj 2009 i Palm Springs, Kalifornien, var en amerikansk golfspelare och sportkommentator.

Rosburg blev professionell golfspelare 1953 och samma år kom han med på den amerikanska PGA-touren. 1958 vann han Vardon Trophy för den lägsta genomsnittsscoren på touren. 1959 vann han majortävlingen PGA Championship på Minneapolis Golf Club i St. Louis Park i Minnesota. Han gick de fyra rundorna på 277 slag och vann med ett slag före Jerry Barber och Doug Sanders. Utöver sin majorseger vann han ytterligare sex PGA-tävlingar. Han deltog i det amerikanska Ryder Cup-laget 1959.

Från och med 1975 arbetade Rosburg som expertkommentator vid golfsändningar på ABC Sports. Hans stora intresse var hästkapplöpningar och han ägde själv flera tävlingshästar.

Amerikanska golfspelare
Idrottare från San Francisco
Födda 1926
Avlidna 2009
Män
Idrottare i Stanford Cardinal
Alumner från Stanford University