kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Demons and Wizards (musikalbum av Uriah Heep)

Den här artikeln handlar om albumet av Uriah Heep, se Demons & Wizards, för artikeln om musikprojektet Demons & Wizards

Demons and Wizards år hårdrocksbandet Uriah Heeps fjärde album, släppt 1972. Strax innan inspelningen började hade trummisen Ian Clarke och bandets grundare, basisten Paul Newton, hoppat av. De ersattes av Mark Clarke på bas, och Lee Kerslake som tidigare spelat med Ken Hensley och Paul Newton i The Gods. Mark Clarke hoppade i sin tur av bandet efter bara tre månader men hann med att skriva låten "The Wizard" tillsammans med Ken Hensley. Han ersattes av "underbarnet" Gary Thain från Keef Hartley Band. Denna bandets sjätte uppsättning på bara två år skulle komma att bli den mest framgångsrika.

Efter att ha slagit igenom med skivan Look at Yourself året innan blev Demons and Wizards gruppens stora genombrott. Albumet brukar ofta räknas som ett av deras bästa album. På albumet finns lugnare låtar som "The Wizard", men också snabbare, rockigare som hiten "Easy Livin'". Som singel nådde den #39 på Billboard Hot 100 i USA. Allt har också en känsla av rymd i sig, och är lite allmänt flummigt.

Skivan gavs ut i ett utvikskonvolut med en fantasyorienterad målning av Roger Dean. I fodralet fanns bilder på gruppen, och på skyddsfodralet till skivan fanns låttexterna.

Låtlista 
(upphovsman inom parentes)
 "The Wizard" (Clarke/Hensley) - 2:59 
 "Traveller in Time" (Box/Byron/Kerslake) - 3:25 
 "Easy Livin'" (Hensley) - 2:37 
 "Poet's Justice" (Box/Hensley/Kerslake) - 4:15 
 "Circle of Hands" (Hensley) - 6:25 
 "Rainbow Demon" (Hensley) - 4:25 
 "All My Life" (Box/Byron/Kerslake) - 2:44 
 "Paradise" (Hensley) - 5:10 
 "The Spell" (Hensley) - 7:28

Medlemmar 
 David Byron - Sångare
 Ken Hensley - Organist, Piano, Gitarr, och sång
 Mick Box - Gitarr, och sång
 Gary Thain - Bas
 Lee Kerslake - Trummor 
 Mark Clark - Bas på låten "The Wizard"

Listplaceringar

Källor
Demons and Wizards på Allmusic
Fotnoter

Musikalbum 1972
Album av Uriah Heep
Kartusianorden

Kartusianorden är en katolsk kontemplativ orden vars namn är avlett från stamklostret Grande-Chartreuse i sydöstra Frankrike, grundat 1084 av Bruno av Köln. Ordensreglerna skrevs 1127 och antogs av det första generalkapitlet 1140. Generalkapitlen leds alltid av priorn i Grande-Chartreuse som i detta sammanhang har titeln generalprior. Generalkapitlen består av samtliga priorer och åtta av dem inväljs som diffinitorer i ett beslutande utskott.

Kartusianernas ordensdräkt är vit, medan noviserna bär svart dräkt. Kartusianerna har en egen rit vad gäller mässan och tidegärden, som skiljer sig något från den gängse latinska riten. Den har reformerats något under 1900-talets senare hälft.

Sverige har haft ett kartusiankloster, kallat Pax Mariae, eller Marie Fred (därav ortens namn), grundat 1493. Det var det enda kartusianklostret i Norden, det sista som installerades i Sverige före reformationen och det första kloster som stängdes av Gustav Vasa, år 1526.

Karakteristik
Typiskt för kartusianerna är att varje munk eller nunna bor i ett enskilt hus med trädgård, medan man har en gemensam kyrka och andra lokaler. De lever mestadels som eremiter, och läser de flesta tidebönerna, utom på morgonen och kvällen, enskilt. (Den dagliga mässan är givetvis gemensam.) Även måltiderna äts i enskildhet. Det enda undantaget är på söndagar, då samtliga tideböner läses/sjungs, och samtliga måltider äts, gemensamt.

Munkkloster i Sverige under medeltiden
Mariefreds kloster, Södermanland

Externa länkar
Kartusianordens webbplats
Sten Sture och kartusianklostret (Nordisk tidskrift för bok- & biblioteksväsen 1935).
 Sito sull'universo certosino
Forrest Gump

Forrest Gump är en amerikansk dramakomedifilm från 1994 i regi av Robert Zemeckis med Tom Hanks i titelrollen. Filmen är baserad på boken med samma namn av Winston Groom och hade biopremiär i USA den 6 juli 1994.

Handling 
Trots sin avsevärt begränsade intelligens lyckas Forrest Gump (Tom Hanks) bli elitidrottsman, krigshjälte i Vietnamkriget och framgångsrik affärsman. Men det enda Forrest egentligen vill är att hans stora kärlek Jenny (Robin Wright) ska ha det bra.

Rollista 
 Tom Hanks – Forrest Gump
 Michael Conner Humphreys – ung Forrest Gump
 Robin Wright – Jenny Curran
 Hanna Hall – ung Jenny Curran
 Gary Sinise – löjtnant Dan Taylor
 Mykelti Williamson – Bubba Blue
 Sally Field – Mrs. Gump
 Haley Joel Osment – Forrest Jr.
 Peter Dobson – Elvis Presley
 Dick Cavett – sig själv
 Siobhan Fallon Hogan – Dorothy Harris, busschauffören
 Sonny Shroyer – fotbollstränare

Om filmen 
Det filmtekniskt mest intressanta torde vara hur Forrest Gump klipps in i gamla filmavsnitt med bland andra president John F. Kennedy, och hur han förefaller interagera med personerna i dessa filmavsnitt. Forrest Gump blir på så sätt inte bara en skildring av huvudpersonens liv, utan även en film om den moderna amerikanska historien. Filmen blev en mycket stor kassasuccé och belönades med sex Oscarstatyetter, bland annat för bästa film, bästa manliga skådespelare och bästa regissör. 

"Weird Al" Yankovic skrev en låt med titeln Gump, baserad på Lump av The Presidents of the United States of America, som med tillhörande musikvideo parodierade filmen.

Utmärkelser

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 1994
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska episka filmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska sportfilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Filmer baserade på amerikanska romaner
Filmmusik av Alan Silvestri
1955 på film
1962 på film
1964 på film
1967 på film
1969 på film
1971 på film
1972 på film
1974 på film
1976 på film
1979 på film
1981 på film
1982 på film
Alabama på film
Arizona på film
Kina på film
New York på film
San Francisco på film
Vietnam på film
Washington D.C. på film
Vietnamkriget på film
Oscar för bästa film
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa manliga huvudroll
Filmer vars manusförfattare belönades med Oscar för bästa manus efter förlaga
Golden Globe Award för bästa film – drama
Filmer från Paramount Pictures
IMAX-filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Psykiska funktionsnedsättningar på film
Filmer i regi av Robert Zemeckis
Guldbaggenominerade
School's Out

School's Out är ett hårdrocksalbum från 1972 av Alice Cooper.

Albumet i sin helhet var ett av Alice Coopers mest experimentella album. Detta berodde mycket på producenten Bob Ezrin som uppmanade sina artister att experimentera. Titelspåret som blev en stor singelhit får dock sägas vara rak hårdrock, medan de mer okända låtarna närmar sig progressiv hårdrock, i "Blue Turk" till exempel får en trombon stort utrymme, och "My Stars" är uppbyggd kring en pianoslinga. Det avslutande instrumentala spåret "Grande Finale" som blandar rock med något liknande soundtrackmusik till en western-film är ett annat exempel.

Albumets omslag föreställer en nedklottrad skolbänk. Originalkonvolutet på vinylutgåvorna var utformat så att bänklocket gick att öppna och i bänken fann man en bild på gruppen, uppgifter om låtarna och andra saker. I de första utgåvorna ingick även ett par trosor, och exemplar med dessa kvar är eftersökta av vinylsamlare.

School's Out nådde plats #2 på Billboards albumlista och #4 på brittiska albumlistan. I Sverige placerade det sig på Kvällstoppens plats #8 hösten 1972 och sålde också bra i övriga Europa. Det finns med i boken  1001 Albums You Must Hear Before You Die.

Låtlista
(upphovsman inom parentes)
"School's Out" (Bruce/Buxton/Cooper/Dunaway/Smith) - 3:26  
"Luney Tune" (Cooper/Dunaway) - 3:36  
"Gutter Cats vs. the Jets" (Bernstein/Buxton/Dunaway/Sondheim) - 4:39  
"Street Fight" (Bruce/Buxton/Cooper/Dunaway/Smith) - 0:55  
"Blue Turk" (Bruce/Cooper) - 5:29  
"My Stars" (Cooper/Ezrin) - 5:46  
"Public Animal #9" (Bruce/Cooper) - 3:53  
"Alma Mater" (Smith) - 3:39  
"Grande Finale" (Bernstein/Bruce/Buxton/Cooper/David/Dunaway/Ezrin) - 4:36

Listplaceringar

Referenser

Album av Alice Cooper
Album producerade av Bob Ezrin
Musikalbum 1972
Billion Dollar Babies

Billion Dollar Babies är ett rockalbum av gruppen Alice Cooper, släppt 1973. Albumet spelades in från augusti 1972 fram till januari 1973 och utgavs i mars samma år.

Albumet blev en stor framgång, mycket tack vare bandets producent Bob Ezrin. "Elected" och "No More Mr. Nice Guy" var de största hitarna från albumet, som blev etta på albumlistan i USA och Storbritannien. Skivan medtogs i boken 1001 album du måste höra innan du dör. 

Albumkonvolutet var utformat som en grön ormskinnsplånbok. Förutom skivan fann man i denna plånbok en miljarddollarsedel, samt idolbilder på Alice Cooper och övriga i bandet.

Låtlista
(upphovsman inom parentes)
"Hello Hooray" (Rolf Kempf) - 4:14  
"Raped and Freezin'" (Michael Bruce/Alice Cooper) - 3:15  
"Elected" (Michael Bruce/Glen Buxton/Alice Cooper/Dennis Dunaway/Neal Smith) - 4:05  
"Billion Dollar Babies" (Michael Bruce/Alice Cooper/Neal Smith) - 3:39  
"Unfinished Sweet" (Michael Bruce/Alice Cooper/Neal Smith) - 6:17  
"No More Mr. Nice Guy" (Michael Bruce/Alice Cooper) - 3:05  
"Generation Landslide" (Michael Bruce/Glen Buxton/Alice Cooper/Dennis Dunaway/Neal Smith) 4:31  
"Sick Things" (Michael Bruce/Alice Cooper/Bob Ezrin) - 4:18  
"Mary Ann" (Michael Bruce/Alice Cooper) - 2:19  
"I Love the Dead" (Alice Cooper/Bob Ezrin) - 5:08

Listplaceringar

Referenser
Billion Dollar Babies på Allmusic

Album av Alice Cooper
Album producerade av Bob Ezrin
Musikalbum 1973
Albumettor i Storbritannien
Djémila

Djémila eller Cuicul i Algeriet upptogs 1982 på Unescos världsarvslista då den är ett typiskt exempel på romersk stadsplanering i ett bergsområde. Ruinstaden ligger 900 m över havsnivå. Dess forum, basilika, tempel, teater, triumfbågar och hus är bland de bäst bevarade i Nordafrika.

Djémila är det nuvarande, arabiska namnet; under romartiden hette staden Cuicul, efter dess berberska namn. Staden grundades som en koloni av romerska veteraner på befallning av kejsar Nerva år 96 eller 97. Syftet var att bevaka den viktiga dalgången mellan Sétif och Constantine. Efter femtio år fanns det stora palats på platsen, och så många byggnader att nya anläggningar fick förläggas utanför stadsmuren. Under 100-talet tillkom amfiteatern och en båge från staden dit, samt en badanläggning. Septimius Severus regeringstid, under början av 200-talet, brukar ses som dess blomstringsperiod. Då tillkom ett forum, offentliga toaletter, tempel och offentliga möteslokaler. Invånarna var romerska medborgare, men det förekom kontinuerliga ingiften mellan romarna och berberna.

Cuicul blev en central knutpunkt för romarnas handel med landet söder om Sahara: Deras förbindelser sträckte sig till södra Sudan. Med kamelkaravaner hämtade berberna guld och elfenben därifrån som de sålde vidare i Cuicul och andra romerska kolonier. År 235 blev det oår, vilket följdes av uppror mot romarna, men den romerska makten stabiliserades över området igen omkring år 280.

Kristendomen fick ett starkt fäste i Cuicul, varför flera kyrkor byggdes där och ett biskopssäte inrättades i staden. Det blev därefter en pilgrimsort för kristna. 411 lät biskop Cresconius uppföra en basilika med fem huvudskepp i staden, varmed pilgrimerna som kom till staden ökade enormt i antal. Biskopen lydde under den bysantinske patriarken av Konstantinopel.

Staden ödelades successivt under 500- och 600-talen genom att de kringvarande folken gjorde uppror. Upproren följdes av plundring, och den organisation som handeln och staden krävde bröts ner utan att återupprättas. Som mest hade staden ett par hundra tusen invånare.

1909 inleddes de arkeologiska utgrävningarna av området.

Externa länkar 
 UNESCO World Heritage Centre - Djémila
 Djemila

Källor 
Basil Davidson: Afrikas historia (Africa in history: themes and outlines) (övers. Maj Frisch, Rabén & Sjögren, 1969), s. 51-53

Världsarv i Algeriet
Romerska städer
Världsarv inskrivna 1982
Fornminnen i Algeriet
Ruinstäder
Skärmarbrink

För andra betydelser, se Skärmarbrink (olika betydelser).

Skärmarbrink  är ett informellt område i stadsdelarna Hammarbyhöjden och Johanneshov i Söderort inom Stockholms kommun.

Eftersom området är informellt har det inga officiellt fastställda gränser, men med Skärmarbrink brukar avses området som huvudsakligen betjänas av tunnelbanestationen med samma namn. Det ligger öster om Nynäsvägen och söder och väster om Olaus Magnus väg och innefattar huvudsakligen bostadsbebyggelse. I området ligger Hammarbykyrkan. 

Området har fått sitt namn från Skärmarbrinks gård, som ännu ligger kvar vid Blåsutvägen.

I Skärmarbrink ligger också EMI Studios, eller Bagpipe Studios som det heter idag.

Tunnelbanestationen

Skärmarbrinks tunnelbanestation ligger längs den gröna linjen. Stationen har två plattformar utomhus, där de yttre spåren används för Skarpnäcksgrenens tåg (linje 17) och de inre för Farstagrenens tåg (linje 18). Biljetthallen är placerad i stationens södra ände, med entré mot en gångbro mellan Pelargatan och Palandergatan.

Stationen hette tidigare Hammarby och invigdes 1 oktober 1950, men bytte 1958 till sitt nuvarande namn.

Källor

Noter

Hammarbyhöjden
Johanneshov
Informella områden i Stockholm
Död mans hand

Död mans hand kan syfta på:

 Död mans hand (roman) – en roman av arbetarförfattaren Folke Fridell
 Död mans hand (poker) – en pokerhand med par i svarta ess och åttor, efter den pokerhand "Wild Bill Hickok" ska ha haft när han blev skjuten till döds
 Död mans hand (koralldjur) – ett koralldjur som förekommer i nordöstra Atlanten

Se även
 Dödmansgrepp
Seismologi

Seismologi (av grek. seismos "skakning", "jordbävning") är läran om jordbävningar.

Svenska seismologer 
 Markus Båth (1916–2000)
 Rutger Wahlström (1947–)

Se även 
 Geofysik
 Seismisk våg
Häng dom högt

Häng dom högt (engelska Hang 'Em High) är en amerikansk western från 1968 i regi av Ted Post med Clint Eastwood i huvudrollen. Filmen hade Sverigepremiär den 18 januari 1969.

Handling 
Oklahoma 1889: Jed Cooper håller på att driva en liten boskapshjord över en liten bäck när ett gäng män omringar honom och anklagar honom för stöld av boskap. Jed visar dem ett kvitto på att han köpt boskapen lagligt, men mannen han köpt kreaturen av visar sig vara en boskapstjuv som har mördat hjordens riktige ägare. Jed säger att han inte visste nåt om mordet, men ingen tror på honom utan de hänger honom i ett träd och rider iväg. Men Jed blir räddad i sista sekunden av den federale sheriffen Dave Bliss som skär ner Jed och tar med honom till Fort Grant, där den territoriella domaren Adam Fenton fastställer att Jed är oskyldig. Jed får ett erbjudande om att bli US Marshall, vilket han accepterar, men blir samtidigt varnad av Fenton att inte döda de nio männen som lynchade honom.

Om filmen 
Filmen är inspelad vid White Sands National Monument i Alamogordo och Las Cruces i New Mexico samt i Metro-Goldwyn-Mayer Studios i Culver City, Kalifornien.

Rollista (i urval) 
Clint Eastwood - Marshall Jed Cooper 
Inger Stevens - Rachel Warren 
Ed Begley - Captain Wilson, Cooper Hanging Party 
Pat Hingle - Judge Adam Fenton 
Ben Johnson - Marshal Dave Bliss 
Ruth White - Madame 'Peaches' Sophie 
Bruce Dern - Miller, Cooper Hanging Party 
Alan Hale Jr. - Matt Stone, Cooper Hanging Party 
Dennis Hopper - profeten
James MacArthur - prästen

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1968
Amerikanska westernfilmer
Oklahoma på film
1800-talet på film
1880-talet på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer från United Artists
Magirus

Magirus, Magirus Feuerwehrwerke, idag Iveco Magirus, är en tysk tillverkare av räddningstjänstverktyg i Ulm, tidigare lastbilstillverkare med lastbilar under namnen Magirus-Deutz senare en del av KHD. Idag ingår man i CNH Industrial.

Historia
Företaget grundades av Conrad Dietrich Magirus. Under sin tid vid brandkåren i Ulm blev han en av de första att utveckla moderna brandbilar. Magirus är uppfinnaren av Magirusstegen som är en allmän benämning på en bilburen högstege som används av räddningstjänsten. Företaget Magirus började tillverka utrustning för brandkårer. Senare började man tillverka lastbilar och bussar.

Lastbilstillverkningen
1936 fusionerades Magirus med Deutz AG i Köln och blev en del av Klöckner-Humboldt-Deutz. Företaget Magirus blev under 1970-talet en del av italienska Iveco.  Magirus är specialister på brandbilar och trots att märket delvis försvunnit finns många lastbilar (enbart med märket Magirus) kvar vid räddningstjänster runt om i Europa. Den svenska polisens första vattenkanon, levererad på 1950-talet,  var byggd av Magirus. Under Magirus sista år som självständigt företag hette man Magirus-Deutz. 

Idag finns man kvar som Iveco Magirus och Lohr-Magirus, och är avdelningen för tillverkning och utveckling av brandbilar och utrustning för räddningsstjänster inom Iveco.

Bildgalleri

Externa länkar

 
Iveco
CNH Industrial
Tyska lastbilstillverkare
Företag upplösta 1936
Ulm
Jorden runt på 80 dagar (miniserie)

Jorden runt på 80 dagar (originaltitel: Around the World in 80 Days) är en brittisk miniserie i tre delar från 1989 i regi av Buzz Kulik. Filmens manus, skrivet av John Gay, är baserat på Jules Vernes roman från 1873 med samma titel.

Handling 
I 1800-talets England lever den rike Phileas Fogg (Pierce Brosnan) ett inrutat liv. En dag slår han vad om att han kan resa jorden runt på 80 dagar. Till sin hjälp har han sin betjänt Jean Passepartout (Eric Idle).

Rollista i urval

Externa länkar 
 

Filmer 1989
Brittiska komedifilmer
Brittiska äventyrsfilmer
Jorden på film
Jules Verne-filmatiseringar
Brittiska filmer baserade på böcker
Biografiska filmer om kungligheter
Viktoria av Storbritannien på film
Järnväg på film
Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet

Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet, född 13 februari 1805 i Düren, död 5 maj 1859 i Göttingen, var en tysk matematiker som tillskrivits definitionen av det moderna, allmänna funktionsbegreppet. 

Dirichlet och hans släkt härstammade från Richelet i Belgien vilket givit honom hans namn "le jeune de Richelet", det vill säga "den unge från Richelet". Dirichlet föddes i Düren där hans far var postmästare. Han var gift med Rebecca Mendelssohn, barnbarn till filosofen Moses Mendelssohn och syster till kompositören Felix Mendelssohn-Bartholdy.
 
Dirichlet blev 1839 professor i matematik i Berlin och 1855 i Göttingen. Han studerade en längre tid i Paris, där Fourier väckte hans intresse för den matematiska fysikens metoder, inom vilket område Dirichlet gjort insatser av stort värde, till en del bestående däri, att han klarare än sina föregångare bestämde villkoren, för metodernas giltighet.  Han var även den första som angav lösningen till problemet om en sfärs rörelse i en vätska. 

Det område, där Dirichlets verksamhet varit av största betydelse, är dock talteori, där han kan sägas vara den förste, som tillämpat analysen på talteorin och därigenom funnit dittills oanade samband mellan skilda grenar av matematiken. Hans första avhandling handlade om Fermats sista sats för vilken han producerade ett delbevis för fallet n = 5 och beviset för n = 14. Dirichlets nya metoder inom talteori har i avseende på epokgörande betydelse jämförts med René Descartes analytiska geometri. 

Bland Dirichlets betydande arbeten kan vidare nämnas beviset för förekomsten av oändligt många primtal i varje aritmetisk följd, vars termer inte innehåller någon gemensam faktor, samt bestämningen av antalet klasser av kvadratiska former.

Dirichlet invaldes 1854 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien och 1855 som utländsk ledamot av Royal Society.

Efter Dirichlets död publicerades han föreläsningar och verk inom talteori av vännen och kollegan Richard Dedekind i Vorlesungen über Zahlentheorie.

Asteroiden 11665 Dirichlet är uppkallad efter honom.

Se även
Dirichletserie
Dirichletfunktion
Dirichletfaltning
Dirichletmosaik
Dirichlets princip
Dirichlets problem
Dirichletvillkor
Dirichlets lådprincip
Dirichlets sats om aritmetiska följder

Källor

Externa länkar 

Tyska professorer i matematik
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Düren
Födda 1805
Avlidna 1859
Män
Tyska eponymer
Talteoretiker
Matematiker under 1800-talet
Alumner från Bonns universitet
Mina drömmars stad (film)

Mina drömmars stad är en svensk dramafilm från 1976 regisserad av Ingvar Skogsberg. Filmen är baserad på boken Mina drömmars stad av Per Anders Fogelström. För de historiska scenerna vid kajen intill Saltsjön användes bland annat AB Sommelii fabrikers nedlagda fabrikslokaler i Henriksborg.

Handling 
15-årige pojken Henning kommer från landsbygden till Stockholm för att söka arbete. Han träffar Lotten som han gifter sig med, och de bildar familj. De lever i ett hus på Åsöberget tillsammans med sin gode vän Tummen och hans familj. Familjerna får kämpa hårt för att överleva.

Rollista i urval 

Eddie Axberg - Henning Nilsson 
Britt-Louise Tillbom - Lotten Blom 
Kjell-Hugo Grandin - Ture "Tummen" Lindgren, Hennings arbetskamrat 
Gunilla Larsson - Matilda 
Åke Wästersjö - Skräcken, hamnarbetare 
Märta Dorff - Tvätt-Johanna, Skräckens hustru 
Berit Gustafsson - Tvätt-Malin, Lottens mor 
Peter Lindgren - Storsäcken, kolbärare 
Fylgia Zadig - hans hustru 
Mona Seilitz - Annika, deras dotter 
Gertrud Widerberg - Augusta, deras fosterdotter 
Madeleine Tjärnberg - Annikas lillasyster 
Frej Lindqvist - Johansson, färgare 
Marrit Ohlsson - mamsell Tornberg, väverska
Ulla-Britt Norrman	- Klara
Claes Esphagen - Bodin, grosshandlare
Bernt Callenbo - Fredrik Bodin
Görel Schönbäck - Maja
Gunnar Schyman - Torsten Åslund, kallad Törsten, is-sågare
Annika Greek -	Emelie, dotter till Henning och Lotten
Per Jennel -  August, "Agge", son till Henning och Lotten
Martina Tillbom - Gertrud, dotter till Henning och Lotten
Carl-Axel Heiknert	- Lundström, stuvarbas
Catti Edfeldt - kontorsflicka
Thore Segelström - skrivaren
Bellan Roos - kvastmakerskan, inneboende hos Storsäcken
Gösta Engström - hamnarbetare

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2017.

Källor

Externa länkar 
 

1800-talet i svensk film
Svenska filmer 1976
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Ingvar Skogsberg
Filmer från Svensk Filmindustri
Stockholm på film
Filmmusik av Björn Isfält
Svenskspråkiga filmer
Per Anders Fogelström-filmatiseringar
Svenska filmer baserade på romaner
Svenska 1970-talsfilmer
Anstalten Skogome

Anstalten Skogome eller Skogomeanstalten är en sluten anstalt belägen i stadsdelen Skogome på Hisingen cirka 10 km nordväst om centrala Göteborg. Anstalten är landets största anstalt för sexualbrottslingar, med 179 platser i säkerhetsklass 2 och 20 platser i säkerhetsklass 3. Anstalten öppnades 1957 som ett häkte men ändrades samma år till anstalt.

På Skogome arbetar man med den så kallade ROS-metoden, ett program utvecklat för sexualbrottsdömda män. Den intagne måste genomgå gruppbehandling samt enskild behandling tillsammans med psykolog. Oavsett hur väl den intagne svarar på behandlingen måste han dock ändå avtjäna sitt straff på anstalten.

Anstalten Skogome hade ett häkte på 35 platser under tiden rättscentrum inne i centrala Göteborg byggdes och det nya häktet där blev färdigt. I dag bedrivs ingen häktesverksamhet på  anstaltsområdet. På anstalten finns sedan 2015 en psykiatrisk omvårdsavdelning med 18 platser i säkerhetsklass 2.

Kända fångar
Örebromannen
Hagamannen
Tito Beltrán
Kjell-Åke Johansson
Jean Claude Arnault

Referenser

Externa länkar
Anstalten Skogome
Häktet Skogome

Skogome
Skogome