kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vigselring

En vigselring är en fingerring som bärs av makar för att påminna och visa på den trohetsed som de har avgett vid vigseln. Sedvänjan att bära vigselring har anor  i romersk rätt även om bruket har ändrats med tiden. Traditionen att bära vigselring går tillbaka till romartiden. Då var det främst kvinnan som fick en ring av mannen. Numer bär vanligen båda ring; kvinnan vanligen förlovnings- och vigselring, mannen ofta bara vigselring. Att bära vigselring är ett bevis på den trohetsed man ger varandra. Även vid samkönade äktenskap bärs ringar, också efter makarnas eget val.

I Sverige bärs vigselringen på den vänstra handens ringfinger. Ursprunget att bära ringen på vänstra handens ringfinger kommer av att man i antikens Egypten ansåg att det gick en ven från detta finger direkt till hjärtat. Hjärtat ansågs av egyptierna vara själens ursprung. Dock går alla vener till hjärtat. Denna tradition togs sedan upp av grekerna efter Alexander den Stores erövring av landet 332 f.Kr. och därifrån vandrade den vidare till Romarriket där venen benämndes Vena Amoris. Traditionen att bära vigselringen på vänster hand förekommer förutom i Sverige även i Storbritannien och USA. I de flesta andra västerländska länder bärs i stället vigselringen på höger hand. Då med hänvisning till att det är med höger hand man beseglar avtal, och att ringen är en besegling av trohetslöftet. Frågan om vilken hand som är lämpligast har debatterats livligt sedan medeltiden. De engelska katolikerna gick först på 1700-talet över från höger till vänster hand.

Hur en vigselring ska se ut finns det inga bestämmelser kring. Det är upp till var och ens tycke och smak. Modet kring vigselringar ändras dock hela tiden. I vissa kulturer ska vigselringen utformas på ett speciellt sätt för att visa vilken samhällsklass man tillhör.

Förut var vigselringarna i huvudsak av rött guld. Idag ser man mer personligt utformade ringar och materialen kan variera. Metall är fortfarande vanligast som vitt guld, platina, titan, silver och järn. Det är även vanligt att man väljer att beställa en inskription på insidan av vigselringen där det brukar stå namn och datum då vigseln ägde rum. Även plats, citat och talesätt brukar förekomma som inskription.

Källor

Vidare läsning

Ringar
Äktenskap

de:Ring (Schmuck)#Ehering
nl:Ring (sieraad)#Trouwring
Dark Light

Dark Light är det femte studioalbumet av den finländska rockgruppen HIM, utgivet internationellt den 26 september 2005 på Sire Records. Det var deras andra album producerat av Tim Palmer. Inspelningen ägde rum vid Paramour Studios i Los Angeles. Dark Light var det första finska albumet att sälja guld i USA.

Singlarna från albumet var "Wings of a Butterfly", "Vampire Heart" och "Killing Loneliness".

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Ville Valo, där inget annat anges.

"Vampire Heart" – 4:45
"Wings of a Butterfly" – 3:29
"Under the Rose" – 4:49
"Killing Loneliness" – 4:29
"Dark Light" – 4:30
"Behind the Crimson Door" – 4:34
"The Face of God" – 4:34
"Drunk on Shadows" – 3:49
"Play Dead" – 4:36
"In the Night Side of Eden" – 5:39
"Venus (In Our Blood)" – 4:35 *
"The Cage" – 4:29 **
"Poison Heart" – 3:46 (Ramones-cover)***

 *   bara tillgänglig i den Exclusiva Internet Edition och den japanska versionen
 **  bara tillgänglig i den Special Digibook Edition, den Exclusiva Internet Edition och den japanska versionen
 *** bara tillgänglig på Wings of a Butterfly-singeln och den japanska versionen

Medverkande 
 Ville Valo – sång
 Mikko Viljami "Linde" Lindström – gitarr
 Mikko Henrik Julius "Migé" Paananen – bas
 Janne Johannes "Emerson Burton" Puurtinen – keyboard
 Mika Kristian "Gas Lipstick" Karppinen – trummor

Listföljd

Referenser 

Album av HIM
Album utgivna på Sire Records
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 2005
Nikon F80

Nikon F80 är en semiprofessionell systemkamera Nikon SLR (ESR) som dök upp i Sverige 2001. Gamla objektiv med F-bajonett passar men ljusmätningen fungerar ej, nya D-objektiv liksom G-objektiv (utan bländarring) passar, liksom objektiv med silent wave motor. Fujifilms digitalkamera Finepixe S2pro bygger på F80 huset.

Externa länkar 

Analoga systemkameror av Nikon
Karl Allmendinger

Karl Allmendinger, född 3 februari 1891 i Abtsgemünd ca 60 km öster om Stuttgart, död 2 oktober 1965 i Ellwangen ca 15 km nordost om födelseorten, var en tysk militär under andra världskriget.

Biografi 
Han påbörjade sin militära karriär 1910 och deltog i första världskriget, inledningsvis som plutonsbefäl i ett infanteriregemente, men efter att ha sårats placerades han under konvalescenstiden som bataljonsadjutant. Han kom så småningom tillbaka till fronten och tjänstgjorde i olika positioner. Efter kriget fortsatte hans militära karriär i Reichswehr. 

Vid tiden för andra världskrigets utbrott hade Allmendinger en tjänst inom OKH:s högkvarter. Hösten 1939 blev han istället generalstabschef för V. Armeekorps och deltog i fälttåget i väst 1940. Efter fälttågets avslutande fick han hösten 1940 befälet över 5. Infanterie-Division som ägnade sig åt bevaknings- och ockupationsuppgifter i Frankrike. Våren 1941 förflyttades divisionen till Ostpreussen för att vara en del av den tyska invasionen av Sovjetunionen, operation Barbarossa. 

Allmendinger ledde divisionen i strider på östfrontens centrala avsnitt och förlänades den 17 juli 1941 med riddarkorset. Under senhösten omorganiserades hans division till 5. leichte Infanterie-Division och han fortsatte att vara befälhavare. Ännu en omorganisation skedde i juli 1942 till 5. Jäger-Division, men han fortsatte hålla befälet. Han förlänades den 13 december 1942 med eklöven till sitt riddarkors för att ha stabiliserat fronten vid Ilmensjön. 

Den 4 januari 1943 lämnade Allmendinger sin tjänst som divisionsbefälhavare. Därefter tjänstgjorde han som utbildare vid divisionsbefälsutbildningen. På sommaren återvände han till östfronten då han fick befälet över V. Armeekorps som befann sig i Kubanbrohuvudet i Kaukasus. Under våren 1944 stred han och hans kår på Krimhalvön och retirerade mot Sevastopol. Han fick den 1 maj tillfälligt befälet över hela armén på Krim, 17. Armee, och genomförde en omfattande evakuering. Den 25 juli ersattes Allmendinger av Friedrich Schulz och kom aldrig mer tillbaka till aktiv tjänst. 

Efter kriget befann han sig mellan maj 1945 och december 1947 i amerikansk krigsfångenskap.

Befäl
5. Infanterie-Division oktober 1940 – januari 1943
V. Armeekorps juli 1943 – april 1944 
17. Armee maj 1944 – juni 1944.

Referenser 
Lexikon der Wehrmacht
Axis Biographical Research

Generaler i Nazityskland
Män
Födda 1891
Avlidna 1965
Mottagare av Riddarkorset med eklöv
En kyss före döden (1956)

En kyss före döden (originaltitel: A Kiss Before Dying) är en amerikansk thrillerfilm från 1956 i regi av Gerd Oswald. Filmen baseras på romanen Bädda för död av Ira Levin.

Handling 
Collegestudenten Bud Corliss (Robert Wagner) har ett hemligt förhållande med Dorie Kingship (Joanne Woodward). Han räknar med att gifta sig med henne, eftersom hon är en rik arvtagerska. Men när hon blir gravid är han rädd för att hennes far ska göra henne arvlös, så han beslutar att göra sig av med henne.

Rollista 
 Robert Wagner – Bud Corliss
 Jeffrey Hunter – Gordon Grant
 Virginia Leith – Ellen Kingship
 Joanne Woodward – Dorothy "Dorie" Kingship
 Mary Astor – Mrs. Corliss
 George Macready – Leo Kingship
 Robert Quarry – Dwight Powell
 Howard Petrie – Howard Chesser, polischef
 Molly McCart – Annabelle Koch

Se även 
 En kyss före döden (1991), nyinspelning i regi av James Dearden

Externa länkar 

Amerikanska thrillerfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer 1956
Film noir
Amerikanska filmer baserade på böcker
Psykopati på film
Visp (slagverktyg)

Visp, eller jazzvisp (äldre benämning) är ett slagverktyg för trumma. Det består av ett antal tunna stålspröt som i formen av en solfjäder är fästa i ett handtag. Vispar används i regel i par (i likhet med trumpinnar) och är vanliga inom jazz.

Användning och varianter
Vispar används vid spel på bland annat virveltrumma, genom att man omväxlande stryker och slår an trumskinnets slagsida.

Vispen består oftast av en bukett mycket tunna, böjliga ståltrådar som är fästa vid ett skaft tillverkat av plast, gummi, metall eller trä. Det förekommer även utföranden med vispen i plast, vilken då inte ger samma klang. En del typer har en enkel mekanik i form av en dragstång av metall, med vilken man kan dra in buketten i skaftet. Dragstången är i änden försedd med antingen en ögla – så kallad loop end – eller kula av metall, trä, nylon eller gummi – så kallad ball end.

Historik
Vispen har använts så tidigt som i verk av till exempel Mozart och Haydn islutet av 1700-talet. Från och med Gustav Mahlers tredje symfoni (1893-96) och sjätte symfoni (1903-04) är det ett av standardanslagsmedlen inom orkesterslagverket.

Inom jazzen har visparna fått stor betydelse, och många trumslagare inom den genren har utvecklat speltekniken till virtuositet. Inom jazz används vispar ofta för ett mer intimt tassande ljud, med mjuka slag eller väsanden.

Källor 

 

Slagverk
Tratt

En tratt är ett konformat rör som är till för att enklare överföra en vätska till en behållare med en liten mynning. Tratten är oftast rund upptill och blir sedan smal och cylinderformad nertill för att på enklaste sättet transportera vätska. 

Ordet tratt är belagt i svenskan sedan yngre fornsvensk tid.

Referenser 

Redskap

pl:Lejek (sprzęt laboratoryjny)
Gatehus

Gatehus, eller gadehus, kallas i Skåne, Halland och Blekinge äldre hus som byggts längs en bygata eller byns fägata. Dessa finns även i Danmark. Motsvarigheten i övriga Sverige är närmast backstugan. Innehavaren eller brukaren av ett gatehus benämndes "gatehusman" och var jämställd med torpare. Vid försäljning av ett hemman kunde också ett gatehus avsättas som undantag att disponeras av försäljaren livet ut.

Gatehus är ursprungligen låga, i regel en-längade, och byggda med på orten tillgängliga material. På de skånska slätterna var gatehusen precis som bondgårdarna ofta korsvirkeshus. Bakom huset finns i de flesta fall plats för en köksträdgård eller en liten kålhage. Ofta ägdes endast huset av innehavaren, med nyttjanderätt till tomten.

Efter enskiftet i Skåne byggdes många gatehus. Då byarna skiftades och gårdar flyttades till utägor kvarstod mindre markbitar intill bygatan som nu kunde bebyggas med gatehus, främst för yrkesfolk som snickare, skomakare och skräddare samt för mindre bemedlade som i övrigt arbetade på de stora gårdarna och godsen. Till behovet bidrog också den kraftiga befolkningsökning som följde skiftesreformerna. 

Termen gatehus bör inte förväxlas med äldre låghusbebyggelse i städer.

Källor
Nationalencyklopedin, uppslagsord gatehus

Litteratur
  

Byggnader och anläggningar i Skåne län
Byggnadstyper
Fastighetsrätt
Sveriges agrarhistoria
Kultur i Skåne
Ulven (1930)

Ulven, officiellt HM Ubåt Ulven, var en ubåt i Draken-klass som var i tjänst i svenska flottan mellan åren 1931 och 1943. Den ingick tillsammans med ubåtarna Gripen och Draken i Göteborgseskadern. Ulv är ett äldre ord för varg.

Under övning i undervattensläge sprängdes ubåten, troligen av en tysk mina, den 15 april 1943 i den så kallade Ulvenkatastrofen. Hela besättningen på 33 man omkom. 

Först efter 19 dagar kunde en fiskebåt lokalisera Ulven på 52 meters djup sydväst om ön Stora Pölsan och efter ytterligare tre månader bärgades vraket av fartyget med samtliga besättningsmän.

Bilder

Se även
Lista över svenska vrak
Ulvenkatastrofen

Anmärkningar

Referenser

Noter

Tryckta källor
Händelser man minns - en krönika 1920-1969, fil dr Harald Schiller 1970
Nationalencyklopedin, 2007

Externa länkar

Ubåten HMS Ulvens förlisning, Försvarsmakten, YouTube
Samtida journalfilm om sökandet från Statens ljud- och bildarkiv
www.radiomuseet.se
  skapat av Marinmuseum

Svenska ubåtar under andra världskriget
Fartyg sänkta av minor
Fartyg sjösatta 1930
Fartyg byggda i Karlskrona
Sjöolyckor 1943
Uppdrag i London

Uppdrag i London () är en amerikansk långfilm från 1956 i regi av Henry Koster, med Robert Taylor, Elisabeth Müller, Burl Ives och Charles Coburn i rollerna. Filmen är baserad på en roman av Howard Swigett och hade svensk premiär den 30 september 1957.

Rollista

Källor

Externa länkar

Filmer 1956
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Henry Koster
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Nynäs

Nynäs kan avse:

 Nynäs Petroleum – tidigare namn på Nynas
 Nynas – företag i petroleumbranschen

Geografi

Finland
 Nynäs, Lovisa – en udde i Nyland
 Nynäs gård, Nousis – sätesgård för Klas Lydekasson Djäkn (Lydekasönernas ätt), belägen i Masku kommun

Sverige
 Nynäs, Gävle – stadsdel i Gävle
 Nynäs, Hedesunda – by i Hedesunda socken i Gävle kommun
 Nynäs, Gröndal – ett område i Gröndal, Stockholm
 Nynäs naturreservat – ett naturreservat i Trosa och Nyköpings kommuner
 Nynäs naturreservat, Aneby kommun – ett naturreservat i Aneby kommun
 Nynäsbanan – en järnväg mellan Älvsjö och Nynäshamn

Byggnader
 Nynäs, Nyköping – ett slott i Bälinge socken, Nyköpings kommun i Södermanland
 Nynäs gård, Nynäshamn – en herrgård i Ösmo socken, Nynäshamns kommun i Södermanland
 Nynäs gård, Värmland – en gård i Visnums-Kils socken vid Vänern i sydöstra Värmland
 Nynäs, Björklinge – en medeltida stenhusruin i Björklinge socken, Uppsala kommun
 Nynäs, Kumla – en herrgård i Ekeby socken, Kumla kommun, Närke
 Nynäs havsbad – ett badhotell på ön Trehörningen i Nynäshamn
 Nynäs, Ågesta – ett tidigare torp vid sjön Magelungen i Huddinge socken
Roland Emmerich

Roland Emmerich, född 10 november 1955 i Stuttgart i Baden-Württemberg i dåvarande Västtyskland, är en tysk filmregissör, manusförfattare och filmproducent, som sedan början av 1990-talet även är verksam i USA. Han är mest känd för att ha regisserat storfilmerna Independence Day, The Day After Tomorrow och 2012.

Biografi
Emmerich har i Tyskland fått smeknamnet "Das Spielbergle aus Sindelfingen" (sydtysk dialekt för "Lilla Spielberg från Sindelfingen", hans uppväxtby utanför Stuttgart). Han började som son till en affärsman sin karriär i hemlandet Tyskland och provade på målning, skulptur och skrivande innan han kom in på filmskolan i München. Hans examensarbete var avsett att vara en kortfilm men Emmerich, som tagit stort intryck av de amerikanska Star Wars–filmerna, valde att istället göra en avancerad science-fiction–långfilm, Das Arche Noah Prinzip, om en europeisk-amerikansk rymdstation i omloppsbana runt Jorden och varifrån man använder teknologi för att kontrollera vädret etc. på olika delar av Jorden och dess konsekvenser. Filmen öppnade filmfestivalen i Berlin 1984, nominerades till Guldbjörnen och blev en framgång, som visades i över 20 länder. Därefter bildade han tillsammans med sin syster, Ute Emmerich, filmbolaget Centropolis Film Works (senare Centropolis Entertainment) och började med henne som producent göra filmer på engelska i Tyskland, innan han slog sig ihop med den amerikanske skådespelaren Dean Devlin, med vilken han skrev och producerade ett flertal filmer, då de flyttade verksamheten till Hollywood. Där fick han inledningsvis uppdraget att regissera Vietnamkrigsfilmen Universal Soldier (1992) med bland andra Jean-Claude Van Damme och Dolph Lundgren. Den är tillsammans med Mel Gibson-krigsfilmen Patrioten (2000) de enda filmer han inte varit delaktig i manusarbetet med.

Genomgående för hans filmer är att de i en visionär och populariserad form handlar om övernaturliga ting, okända krafter, dolda sammanhang, som ofta återfinns inom science-fiction, New Age och alternativforskning. Många är så kallade katastroffilmer. Han har dock ofta fått kritik från olika håll för att behandla ämnena ytligt, med vissa vetenskapliga och historiska tveksamheter, men han menar sig också vilja föra ut existentiella världsfrågor för en större allmän medvetenhet och diskussion och samtidigt skapa populär massunderhållning. De flesta av hans filmer har blivit kassasuccéer och har dragit in miljarder dollar sammanlagt. För nyproduktionen av Godzilla (1998) fick han Publikens pris vid European Film Awards och för Independence Day fick han norska Amandaprisens "Bästa utländska film" 1996.

Filmografi (urval) 

 (endast produktion)

Externa länkar 
 
Yahoo Movies, om Roland Emmerich och verksamheten

Tyska filmproducenter
Tyska manusförfattare
Tyska filmregissörer
Män
Levande personer
Födda 1955
Personer från Stuttgart
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Sandy Posey

Sandy Posey, född 18 juni 1944 i Jasper, Alabama, är en amerikansk sångerska. Hennes musik kan beskrivas som en blandning av pop och countrymusik.

Posey fick skivkontrakt på MGM Records 1966 med låtarna "Born a Woman" och "Single Girl" (sistnämnda en Tio i topp-hit i Sverige). Båda dessa låtar nådde plats #12 på Billboards popsingellista, liksom "I Take It Back" från 1967. Hon övergav popen framför countrymusiken i början på 1970-talet. Mest framgångsrika bland hennes countrysånger var "Bring Him Safely Home to Me" och "Why Don't We Go Somewhere and Love", båda från 1972. Hon fortsatte om solomusiker fram till början av 1980-talet, för att därefter arbeta som studiosångare.

Diskografi (urval)
Studioalbum

Singlar (på Billboard Top 100)
1966 – "Born a Woman" (#12)
1966 – "Single Girl" (#12)
1967 – "What a Woman In Love Won't Do" (#31)
1967 – "I Take It Back" (#12)
1967 – "Are You Never Coming Home" (#59)

Singlar (topp 100 på Billboard Hot Country Songs)
1972 – "Bring Him Safely Home to Me" (#18)
1972 – "Why Don't We Go Somewhere and Love" (#51)
1972 – "Happy, Happy Birthday Baby" (#36)
1973 – "Don't" (#39)
1976 – "Trying to Live Without You Kind of Days" (#99)
1976 – "It's Midnight (Do You Know Where Your Baby Is?)" (#93)
1978 – "Born to Be with You" (#21)
1978 – "Love, Love, Love" / "Chapel of Love" (#26)
1979 – "Love Is Sometimes Easy" (#26)
1979 – "Try Home" (#82)
1983 – "Can't Get Used to Sleeping Without You" (#88)

Externa länkar

Sandy Posey på allmusic.com
Countrypolitan: Sandy Posey
Sandy Posey på MGM's webbplats
Diskografi på Discogs

Födda 1944
Amerikanska popsångare
Amerikanska countrysångare
Kvinnor
Levande personer
Voipbuster

VoipBuster, formellt VoipBuster, är ett program som gör det möjligt att ringa gratis direkt ifrån datorn. Man kan ringa till hemtelefon över hela världen i maxiumum 1 minut, helt utan kostnader. 

Det krävs dock att man har mikrofon och högtalare på sin dator om man vill använda programmet. Voipbuster är helt gratis att ladda ner.

Se även 
 IP-telefoni

Externa länkar 
  
 Jämförelse Betamax 

Datorprogram
Naturkapital

Naturkapital är ett samlingsnamn för alla de oumbärliga tjänster och resurser som människor förlitar sig på för sin överlevnad och för att upprätthålla ekonomisk aktivitet. Alla resurser och tjänster som är inkluderade i naturkapital tillhandahålls av ett ekosystem vilket uppgör skillnaden från vanligt ekonomiskt kapital. De olika resurserna brukar delas upp i två olika kategorier, dels oförnybara resurser som till exempel fossila bränslen och mineraler och dels förnybara resurser, som vegetation och djurliv. De tjänsterna som ingår i naturkapital är de processer i naturen som krävs för liv och mänsklig ekonomi. Exempel på sådana tjänster är renframställning av luft och vatten.

Degradering
Precis som ekonomiskt kapital kan stödja en person, befolkning eller en ekonomi, så kan naturkapital stödja jordens mångfald av arter och deras behov. Det kräver dock att kapitalet utnyttjas på ett hållbart vis, annars kommer det att stegvis minskas och förlora förmågan att försörja jordens arter. Problemet är att människor många gånger inte utnyttjar naturkapitalet på ett hållbart sätt, utan istället slösar på det. Människor förlitar sig för mycket på resurser som inte förnyas och minskar på så sätt ständigt naturkapitalet. Ett annat stort problem är att de resurser som går att förnya ofta inte används på ett sätt som är effektivt nog för att vara hållbart. Detta leder till att resurserna inte får chans att förnyas och att även den delen av naturkapitalet degraderas. När naturkapitalet utnyttjas på ett ohållbart sätt involverar det ofta processer som är skadliga för miljön, till exempel koldioxidutsläpp vid användning av fossila bränslen. Det betyder att när resurser används på ett ohållbart sätt, så minkar det inte bara naturkapitalet, utan skadar ofta klimatet också.

Se även
Kapital
Klimat
Naturresurs
Vegetationsperiod

Källor

Ekonomi
Nationalekonomi
Klimat
Gungstol

En gungstol är en stol som är monterad på en sorts böjd skida som gör att man med hjälp av sin kroppsvikt kan få den att gunga fram och tillbaka. Den är ofta gjord i trä. Gungstolen började att tillverkas i mitten av 1700-talet i USA.

Gungstolen i Sverige 
Till Sverige kom gungstolen på 1800-talet. Ett av de äldsta beläggen är en akvarell från Sunne prästgård i Värmland 1852 där en gungstol finns avbildad. Två interiörbilder från Johan Hellbergs hem i Stockholm målade av Johan Zacharias Blackstadius 1856 återger också en gungstol. Likaså finns en gungstol i en modell av huvudbyggnaden på Remningstorps herrgård som idag finns på Nordiska museet. Modellen är tillverkad 1865 men kopierad efter byggnadens inredning som införskaffades i början av 1850-talet. Dessa gungstolar var alla av så kallad "bostontyp", av svarvade pinnar och ett överstycke i senempire. Under 1860-talet börjar gungstolar tillverkas i Sverige i större skala. Småland blev tidigt ett centrum för gungstolstillverkningen, men även i södra Östergötland, Västergötland gjordes gungstolar för avsalu under 1860- och 1870-talen. Även i Östervåla socken och på vissa håll runt runt Siljan förekom tillverkning av gungstolar för avsalu under 1800-talet. Under slutet av 1800-talet kom den "amerikanska gungstolen" med meden placerad på en bock och fastsatt med en stålfjäder på modet.

Ordet "gungstol" är belagt i svenska språket sedan 1808.

Källor

Externa länkar

 Rocking Chairs
 Bildhistorik

Sittmöbler
Zippo

Zippo är ett varumärke på en bensincigarettändare i metall som tillverkas av Zippo Manufacturing Company i Bradford, Pennsylvania i USA. Under perioden 1949 till 2002 producerades tändaren även i  Niagara Falls, Ontario i Kanada. Grundmekanismen har i princip inte förändrats sedan de första tändarna tillverkades på 1930-talet, men själva metallskalet, ett tillplattat rätblock, förekommer i tusentals olika färg- och motivvarianter. Sedan 1933 har det producerats mer än 500 miljoner zippotändare.

Konstruktion 
Innanmätet utgörs av ett hölje i pressad plåt fyllt med bensinindränkt vadd, varigenom en tygveke leder upp i brännkorgen som också utgör vindskydd för lågan. Ena kortsidan av brännkorgen håller ett rillat gnisthjul. Under gnisthjulet sitter en kort flintstav av auermetall som trycks upp genom ett rör mot hjulet av en spiralfjäder, i vars andra ände en gängad mässingskruv är fäst för att skruvas in i botten på röret så att innanmätet kan tas ur skalet utan att fjädren spätter ut. På höljets andra kortsida sitter en kort, lätt timglasformad hävstång belastad med en bladfjäder. Stången hakar in i ett mothåll på lockets insida och ser till att det stannar i öppet och stängt läge. Skalet är en simpel konstruktion i pressad plåt med två halvor förenade av ett fastlött gångjärn.

Historia 
George G. Blaisdell grundade Zippo Manufacturing Company 1932, och producerade den första zippotändaren i början av 1933. Han lät sig inspireras av en österrikisk "vindsäker" cigarettändare som han skaffat rättigheterna till, och utgick ifrån den designen. Den 3 mars 1936 fick företaget patent för zippotändaren. 

Zippotändaren blev populär inom USA:s armé, speciellt under andra världskriget då efterfrågan från militären blev så stor att företaget helt slutade producera för den civila marknaden. På den tiden gjordes skalet i mässing men när denna legering blev för dyr under kriget övergick man till att göra skalet i stål. Företaget hade aldrig något officiellt kontrakt med den amerikanska militären men den stora efterfrågan resulterade bland annat i att företaget producerade skal med specifika emblem, bataljonssymboler etc. Under Vietnamkriget var det istället populärt bland de amerikanska militärerna att låta gravera in personliga motton eller symboler på metallskalet.

Noter

Externa länkar

 Zippo Manufacturing Company

Elddon
Amerikanska varumärken