kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oak Island

Oak Island (efter The Oak Island, "Ekön") är en ö utanför Nova Scotia i Kanada.

Skattgömman 

År 1795 fann 18-åringen Daniel McGinnis från närområdet en skapad glänta på ön. Alla träd hade sågats ned, förutom en jättelik ek. Runt en av grenarna på eken, fanns skavmärken efter rep och i närheten under var marken nedsjunken. Tillsammans med två kamrater började han gräva på platsen och de fann snart ett gruvliknande schakt.

Pojkarna saknade resurser för att gräva djupare, men de skattjägare som kom dit under de kommande århundradena satsade stora penningsummor på att utforska schaktet för att finna skatten. Den mest namnkunnige av dessa skattletare var den blivande amerikanske presidenten Franklin Roosevelt, som deltog i ett utgrävningsförsök år 1909.

År 1970 hade man grävt ned till 66 meters djup utan finna någon skatt i det nu vattenfyllda hålet. När man sänkte ned en TV-kamera, lyckades man filma något som såg ut att kunna vara kistor. Men dykarna som sändes ned fann inget.

Skattgömman på Oak Island är i dag en turistattraktion, men fortfarande är det ett mysterium vad schaktet egentligen har använts till. Man fann även en sten men en inskription, vilken har översatts både som "Ten feet below are two million pounds buried" ("Tio fot ned äro två miljoner pund begravda") och som "Forty feet below, two million pounds lie buried" ("Fyrtio fot ned, ligga två miljoner pund begravda"). När man tog bort stenen, utlöstes en fälla som vattenfyllde hålet. Men stenen har därefter försvunnit.

Det finns många olika teorier om vad "skattgömman" kan ha haft för syfte. Kapten William Kidd (1645–1701) kan ha grävt ned en skatt på ön, enligt en av legenderna, strax innan han blev fångad. En annan teori är att Kapten Kidd kan ha använt ön som mötesplats för att konspirera med Long Ben Avery. Vissa har trott att Tempelriddarna begravt sina rikedomar där.

Oak Island i populärkultur 
Oak Island har varit populär i skattlitteratur med början år 1863 då en bok om ön gavs ut för första gången, och nya böcker kommer ut på regelbunden basis. Det har givits ut över femtio böcker som behandlar öns historia och utforskar konkurrerande teorier. Flera skönlitterära verk har baserats på legenderna om Oak Island.

År 2012 var ön med i datorspelet Assassin's Creed III av Ubisoft. Spelare kan nå Oak Island genom att utföra uppdrag som rör Kapten Kidds skatt, och finner där en grotta full av naturliga smaragder och en magisk ring som skyddar spelaren från fiendens kulor.

Den 5 januari 2014 började History Channel sända The Curse of Oak Island, en dokumentärserie om en grupp moderna skattjägare som leds och finansieras av två bröder, Rick och Marty Lagina, som köpte större delen av Oak Island år 2006.

Referenser

Externa länkar 
Oak Island Treasure oakislandtreasure.co.uk
The Secrets of Oak Island csicop.org
Oak Island Google Maps

Öar i Nova Scotia
N'Gang

N'Gang var en rock/pop-grupp från Kungsbacka som tävlade i Melodifestivalen 1990 med "Vi vill ha värme" som slutade 5:a. Låten anses vara det första riktiga försöket med en rocklåt i Melodifestivalen. N'Gang vann Glensongs kompositörs- och artisttävling 1989.

Gruppens medlemmar var:
Mikael Erlandsson - sång
Robert Ardin - gitarr
Niklas "Duddas" Pilman - bas
Lars Sandrén - keyboards
Peter Andersson - trummor

Bandets sångare Mikael Erlandsson gjorde comeback i Melodifestivalen 2003 med "Tills jag mötte dig", som slutade näst sist vid deltävlingen i Sundsvall.

Källor

Fotnoter

Svenska pop- och rockgrupper
Deltagare i Melodifestivalen 1990
Store Trued

'Store Trued' var en snapphane. Under ett år bodde han i en grotta i skogen nära gården Brännskulla, söder om sjön Immeln.

Traktens bönder hade sina sympatier för svenskarna på grund av danskarnas härjningar i nordvästra Skåne. Bönderna i trakten lovade svenskarna att hålla området fritt från snapphanar och skickade därför ut patruller för att leta upp och döda snapphanarna. En av dessa patruller upptäckte Store Trued när han satt på en stor sten utanför sin grotta. Man jagade honom och ett par hundra meter söderut blev han skjuten.

Dagen efter ristades ett kors in i stenen som kan ses än i dag.
Stenen finns idag liggande i söderkurva vid gamla vägen mellan Arkelstorp och Hjärsås. När den nya vägen byggdes på 1960-talet, kom denna sten att ligga på norra slänten av den nya vägen. Det finns många sägner om Store Trued, en av dessa påstår att det var en skräddare i Hjärsås som lurpassade på och sköt honom på denna plats, samt erhöll skottpengarna. Vänner till Store Trued skall ha huggit in korset i stenen där han föll. Emellanåt blir stenen rengjord och platsen städad från döda kvistar och dylikt.

Trued, Store
Västergötlands bon

Västergötlands bon åsyftar en tidigmedeltida indelning av landskapet Västergötland i olika bygder, grupperade omkring de kungsgårdar som tillhörde Uppsala öd. Indelningens ålder och ursprung är inte känd.

Indelningen i bon förekommer inte i något annat sammanhang än i äldre västgötalagens bestämmelse om hur böter från ”alla mäns ting” (a aldremannæ þingi) som tillfaller hela landskapet ska fördelas inom det.

Det förefaller som att boindelningen redan vid tiden för lagens nedtecknande var, eller började bli, otidsenlig. I den yngre västgötalagen nämns bona inte längre. Däremot nämner den yngre lagen de åtta kungsgårdarna.

Västergötlands bon var:
Vaðsbo, uppkallat efter kungsgården Vaþ (nu Vad) i Vadsbo härad. Detta bo utgjordes av Vadsbo härad.
Kynda bo även (möjligen) Økols bo, i så fall (se anmärkning nedan) efter kungsgården (nu Ökull) i Lundby socken, Valle härad. Kinne härad utgjorde halva boet, Valle och Kåkinds härader den andra halvan.
Guðems bo,  efter kungsgården (nu Gudhem) i Gudhems härad. Gudhems och Frökinds härader utgjorde halva boet, Vilske, Ås och Mark den andra halvan.
Lung bo, efter kungsgården Lungh (nu Long) i Barne härad. Boet var indelat i tredingar: den första omfattade Als, Barne och Laske härader, den andra Gäsene, Veden och Bollebygd, den tredje Kulling, Askim, Sävedal, Vättle och Hising. Den sistnämnda tredingen kallades också ”utlanden”.
Asbo, efter kungsgården Asar (nu Åsa) i Jungs socken, Skånings härad. Omfattade Skånings härad som var halva boet och Åse, Viste, samt Nordals härad i Dalsland som utgjorde den andra halvan.
Holæsio bo, efter kungsgården (nu Hullsjö) i Gärdhems socken, Väne härad. Ale och Bjärke härader utgjorde ena halvan av boet, Flundre och Väne den andra.
Skalandæ bo, efter kungsgården Skalandðer (nu Skalunda) i Kållands härad. Boet omfattade förutom Kållands härad de dalsländska häraderna Sundal och Vedbo.
Vartoptæ bo,  uppkallat efter kungsgården Vartoptær (nu Vartofta) i Vartofta-Åsaka socken, Vartofta härad var halva boet, den andra halvan utgjordes av Redväg och Kind.

Anmärkning
Namnet Økols bo är en kvalificerad gissning av Ivar Lundahl (se litteraturhänvisningar nedan) och kan inte beläggas i originalkällor. Orsaken till att Lundahl inte velat acceptera Kynda bo är dels att det förekommer i en enda laghandskrift från 1300-talet, dels att det bryter mönstret med namngivning efter kungsgårdarna.

Källor
Natanael Beckman, Äldre västgötalagen översatt och förklarad (Uppsala 1924).
Hans Samuel Collin och Carl Johan Schlyter, Samling af Sweriges gamla lagar, bd 1, Västgötalagen (Stockholm 1827).
Hans Hildebrand, Sveriges medeltid, band 1 (Stockholm 1879).
Åke Holmbäck och Elias Wessén, Svenska landskapslagar tolkade och förklarade för nutidens svenskar, Äldre västgötalagen m fl (Stockholm 1979).
Ivar Lundahl, Det medeltida Västergötland (Lund 1961).
Erik Lönnroth, Statsmakt och statsfinans i det medeltida Sverige (Göteborg 1940, nyutgåva 1984).
Jöran Sahlgren, "Nordiska ortnamn i språklig och saklig belysning" i Namn och Bygd 1925.

Svensk rättshistoria
Historiska indelningar i Sverige
Västgötalagen
Ian Haugland

Ian Håkan Haugland, född 13 augusti 1964 i Storslett, Nordreisa, Norge, är en norsk-svensk rocktrummis.

Haugland intresse för trummor väcktes 1976 när han hörde trummisen Cozy Powell spela trummor på albumet Rising med bandet Rainbow. Året därpå fick Haugland sitt första trumset.

Ian Haugland ersatte Tony Reno som trummis i bandet Europe år 1984, och är sedan dess alltjämt (2019) bandets trummis. Haugland har även genom åren medverkat på inspelningar med ett stort antal andra artister, till exempel Glenn Hughes, Nordman, Tone Norum och Thore Skogman.

Diskografi 
Europe
 The Final Countdown (1986)
 Out of This World (1988)
 Prisoners in Paradise (1991)
 Start from the Dark (2004)
 Secret Society (2006)
 Last Look at Eden (2009)
 Bag of Bones (2012)
 War of Kings (2015)
 Walk the Earth (2017)

Övriga artister

 Baltimoore - The Best of Baltimoore
 Baltimoore - Thought for Food
 Brains Beat Beauty - First Came Moses, Now This...
 Brazen Abbot - Bad Religion
 Brazen Abbot - Eye of the Storm
 Brazen Abbot - Guilty as Sin
 Brazen Abbot - Live and Learn
 Candlemass - Dactylis Glomerata
 Clockwise - Nostalgia
 Clockwise - Naïve
 Glenn Hughes - Burning Japan Live
 Glenn Hughes - From Now On...
 Trilogy - Lust Provider
 R.A.W. - First
 R.A.W. - Now We're Cookin'
 Last Autumn's Dream - Last Autumn's Dream
 Nikolo Kotzev's Nostradamus - Nostradamus
 Niva - No Capitulation
 Ozzified: Ozzy Osbourne Tribute
 Peter Jezewski - Swedish Gold
 Sha-Boom - FIIIRE: The Best of Sha-Boom
 Ten 67 - Rock 'n' Roll Allright
 Thore Skogman - Än är det drag
 Thore Skogman - Thore Goes Metal
 Tone Norum - One of a Kind
 Totte Wallin - M M M Blues (och lite country)

Referenser

Externa länkar
Ian Haugland på Discogs
Officiell FaceBook-sida

Svenska trummisar
Svenska pop- och rockmusiker
Medlemmar i Europe
Födda 1964
Män
Levande personer
Personer från Troms fylke
Eccleshill, West Yorkshire

Eccleshill är en stadsdel i nordöstra Bradford, i unparished area Bradford, i distriktet Bradford, i grevskapet West Yorkshire, England, Storbritannien med omkring 15 000 invånare. Den låg ursprungligen under Wakefield men kom under medeltiden att hamna under Bradford och är numera även rent fysiskt en del av staden. Civil parish hade  invånare år 1951. Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Egleshil.

Tidigare fanns här keramiktillverkning samt textil- och verkstadsindustri, men numera arbetar de flesta utanför området.

Referenser

Externa länkar 
 Eccleshill

Orter i West Yorkshire
Tidigare civil parishes i West Yorkshire
Bradford
Domesday Book
Johan Anderson (innebandyspelare)

Johan Anderson, född 4 november 1980, är en av Sveriges mest meriterade innebandyspelare. Uppvuxen i Hjälmared i Alingsås kommun och fostrad i Alingsås innebandyklubb värvades han 1999 till Elitseriespel för Jönköpings IK, där han spelade fram till säsongen 2004/2005, varefter han värvades av Storvreta IBK. Inför säsongen 2007/2008 lämnade Andersson Elitserien till förmån för den högsta schweiziska ligan och laget Alligator Malans som han representerade i två år innan han återvände till Jönköpings IK inför säsongen 2009/10 för spel i division I. Redan efter ett halvår tillbaka i Jönköping lånades han i februari 2010 ut till Warberg IC i Svenska superligan.

Andersons yngre bror Mikael spelar också innebandy på elitnivå.

Utöver innebandy spelar Anderson även golf.

Meriter
1999
Årets rookie i Elitserien

2000
Guld i junior-SM

2002
VM-guld
Utsedd till VM:s mest värdefulle spelare
Målrekord i VM
All-star team, VM
Utsedd till årets komet i smålandsidrotten
Utsedd till Årets idrottare i Jönköping

2004
Målrekord i Elitserien (60 mål på 30 matcher)
VM-guld
Utsedd till årets forward av Innebandymagazinet och landets tränare.
Utsedd till årets spelare av Svenska Innebandyförbundet

Externa länkar

Födda 1980
Svenska innebandyspelare
Män
Levande personer
Innebandyspelare i Jönköpings IK
Johan Andersson

Johan Andersson eller Johan Anderson kan syfta på:

Sport 
 Johan Andersson (armborstskytt), svensk armborstskytt, svenska mästare utomhus i medeltidsklassen
 Johan Andersson (född 1983), svensk bandyspelare, se Johan Esplund
 Johan Andersson (fotbollsspelare född 1974), svensk fotbollsspelare i bland annat Djurgården och Hammarby
 Johan Andersson (fotbollsspelare född 1983), svensk fotbollsspelare från Landskrona
 Johan Andersson (fotbollsspelare född maj 1995), svensk fotbollsspelare från Värnamo
 Johan Andersson (fotbollsspelare född juni 1995), svensk fotbollsspelare från Uppsala
 Johan Anderson (innebandyspelare) (född 1980), svensk innebandyspelare
 Johan Andersson (ishockeyspelare född mars 1984), svensk ishockeyspelare från Mariestad (forward)
 Johan Andersson (ishockeyspelare född maj 1984), svensk ishockeyspelare från Motala (center)
 Johan Andersson (ishockeyspelare född 1987), svensk ishockeyspelare från Nynäshamn (center)
 Johan Andersson (rullstolstennisspelare), svensk rullstolstennisspelare, nominerad till Årets idrottare med funktionshinder vid Svenska idrottsgalan 2009
 Johan Anderson (tennisspelare) (född 1971), australiensvensk tennisspelare

Musik 
 Johan Andersson (dansbandsmusiker Alive), medlem i dansbandet Alive
 Johan Andersson (född 1973), tidigare medlem i showgruppen The Starboys, se Johan Östling (skådespelare)
 Johan Andersson (spelman) (1834–1915), svensk spelman
 Johan Andersson (dansbandsmusiker Scotts), medlem i dansbandet Scotts

Politik 
 Johan Andersson Lund, bondeståndets talman riksdagen 1723
 Johan Anderson i Tenhult (1826–1902), svensk lantmannapartistisk riksdagsman
 Johan Andersson i Sjöberg (1840–1919), svensk riksdagsman
 Johan Andersson i Altofta (1850–1919), svensk liberal riksdagsman
 Johan Andersson i Baggböle (1849–1920), svensk liberal riksdagsman
 Johan Andersson i Stärte (1860–1917), svensk liberal riksdagsman
 Johan Andersson i Raklösen (1866–1924), svensk liberal riksdagsman
 Johan Andersson i Gävle (1875–1938), svensk socialdemokratisk riksdagsman
 John Anderson i Sundsvall (1902–1978), svensk folkpartistisk riksdagsman
 Johan Andersson (socialdemokrat) (född 1961), svensk socialdemokratisk riksdagsman

Övrigt 
 Johan Anderson (biolog), auktor inom fågeltaxonomi
 Johan Andersson (biskop) (1820–1894), svensk biskop, översättare och gymnasielärare
 Johan Andersson Stålkofta (1627–1686), svensk Amerikaemigrant
 Johan Gunnar Andersson (1874–1960), svensk arkeolog, paleontolog och geolog
 Johan Andersson (byggmästare) (1823–1897), byggmästare, skapare av Anderssonska minnesfonden
 Johan Andersson (dansare), svensk dansare i TV-programmet Let's Dance
Lemony Snicket

Lemony Snicket är en litterär figur i böckerna skrivna av Lemony Snicket, en pseudonym för Daniel Handler, en amerikansk barnboksförfattare. De mest kända böckerna som han har skrivit under pseudonymen är bokserien om Syskonen Baudelaires olycksaliga liv. 

Litterära figurer från USA
Syskonen Baudelaires olycksaliga liv
Sveriges fotbollslandslag i VM 1938

Sveriges fotbollslandslag i VM 1938 i Frankrike bestod av en trupp enligt nedan.

Truppen

Se även
Sveriges herrlandslag i fotboll

1938 i Sverige
VM 1938
Terry Rooney

Terry Henry Rooney , född 11 november 1950 är en brittisk Labourpolitiker. Han var parlamentsledamot för valkretsen Bradford North 1990-2010. Han är mormon och brukar vara lojal mot partiledningen.

Externa länkar
The Public Whip, om han röstresultat i parlamentet
TheyWorkForYou.com

Brittiska parlamentsledamöter
Män
Födda 1950
Levande personer
Willi Wells

Willi Wells, född 21 april 1884 i Danmark, död 11 april 1951, var en dansk revyskådespelare.

Filmografi (urval)

Teater

Roller

Regi

Referenser

Fotnoter

Externa länkar

Danska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1884
Avlidna 1951
Sveriges fotbollslandslag i VM 1934

Sveriges fotbollslandslag i VM 1934

Här följer den svenska truppen till Världsmästerskapet i fotboll 1934.

Truppen
Sveriges herrlandslag i fotbolls VM-trupp till Italien 1934.

Se även
Sveriges herrlandslag i fotboll

1934 i Sverige
VM 1934
Sverige
John Ivar Deckner

John Ivar Deckner, född 31 december 1920 i Stockholm, död 1 mars 2007 i Farsta, var en svensk dansare, balettmästare och koreograf. 

Han är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Roller i urval

Koreograf i urval

Teater

Koreografi

Referenser

Fotnoter

Externa länkar

Svenska dansare under 1900-talet
Svenska koreografer under 1900-talet
Män
Födda 1920
Avlidna 2007
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Dansare från Stockholm
Glad jag städse vill bekänna

Glad jag städse vill bekänna är en doppsalm skriven av Erdmann Neumeister år 1718 (samma år som Karl XII dog) och översatt av Johan Alfred Eklund år 1910. 

Det är en doppsalm av en utpräglad lutheran och barndöpare, men har ändå kunnat accepteras av andra samfund med annan syn på dop och psalmen ingår i psalmbokens ekumeniska del (som nummer 69). Kanske beror det på att psalmen är just så glad som inledningen anger. Den behandlar dopet som källa till glädje och inte som en stridsfråga.
 
En annan översättning av samma psalm (Glad bekänner jag för världen) finns i Luthersk psalmbok och är utförd av Per Jonsson (1928–1998, kyrkoherde i Landskrona tillhörande Evangelisk-Lutherska bekännelsekyrkan).

I Lova Herren 2020 finns en ny berabetning av texten av A Holmberg gjord 2016.

Melodi av Wolfgang Wessnitzer (D-dur, 4/4) från 1661, (samma som till Herre, samla oss nu alla). Tidigare användes enligt Koralbok för Nya psalmer, 1921 en tonsättning av Preben Nodermann och var då samma melodi som användes till psalmen Morgonrodnan mig skall väcka (1819 nr 423).

Publicerad i
Nya psalmer 1921, tillägget till 1819 års psalmbok som nummer 557 under rubriken "Kyrkan och nådemedlen: Dopet".
Sionstoner 1935 som nummer 261 under rubriken "Nådens medel: Dopet".
1937 års psalmbok som nummer 184 under rubriken "Dopet".
Den svenska psalmboken 1986, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 som nummer 69 under rubriken "Dopet".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nummer 211 under rubriken "Dopet".
Lova Herren 1987 som nummer 230 under rubriken "Dopet".
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 132 under rubriken "Barn i Guds famn".
Lova Herren 2020 som nummer 212 under rubriken "Dopet".

Referenser

Doppsalmer
Tyska psalmer
Signe Kolthoff

Gertrud Signe Elisabeth Kolthoff (även Kolthoff-Hultgren), född 17 mars 1881 i Uppsala, död 8 maj 1961 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk skådespelare och sångerska.

Biografi
Efter musiklärarinneexamen vid Konservatoriet 1900 debuterade Kolthoff 1902 på Olympiateatern och var 1903–1904 anställd vid Vasateatern. Hon övergick sedan till talscenen och var 1904–1915 anställd vid Svenska Teatern i Helsingfors och 1915–1933 vid Dramaten. Bland hennes roller märks Hermione i En vintersaga, Viola i Trettondagsafton, Portia i Köpmannen i Venedig, Dorine i Tartuffe, Mirandolina i Värdshusvärdinnan, Judit och Sigrid den fagra i Bröllopet på Ulfåsa, Madame Sans-Gêne, Liza i Pygmalion, samt Getrud och Raimonda i Mors rival.

Hon filmdebuterade 1919 i Robert Dinesen Jefthas dotter men medverkade därefter sparsamt på film. Signe Kolthoff var från 1919 gift med direktör Herman Hultgren (1888–1964). De är begravda på Uppsala gamla kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Rollfoton

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

 
 
 
 
Signe Kolthoffs arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket) 

Svenska skådespelare
Skådespelare från Uppsala
Svenska sångare
Födda 1881
Avlidna 1961
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Kvinnor
Eva Deckner

Eva Agneta Deckner, född Eliasson 24 december 1934 i Kristinehamn, är en svensk solodansare. Hon var gift med koreografen John Ivar Deckner.

Filmografi
 – Teddy Girl
 – dansös
 – dansare

Teater

Roller

Källor 

Noter

Svenska dansare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1934
Levande personer
Personer från Kristinehamn
Per Svensson

Per (Pehr, Pelle) Svensson (Svenson el.dyl.) kan syfta på:

 Per Svensson (bonadsmålare) (1787–1862), sydsvensk bonadsmålare
 Per Svensson (botaniker) (1839–1917), skolman och botaniker
 Pehr Svensson (1856–1937), riksdagsman
 Per Svensson i Eggelstad (1881–1973), svensk lantbrukare och riksdagsman
 Per Svensson (politiker) (1896–1977), ledamot av riksdagens andra kammare
 Per Svensson (militär) (1918–1991), svensk flygvapenofficer
 Per Svensson (grafiker) (1935–2016), svensk grafiker
 Per Svenson (författare) (född 1941), svensk författare och översättare från danska
 Pelle Svensson (1943–2020), svensk advokat och brottare
 Per Svensson (journalist) (född 1956), journalist och före detta kulturchef på Expressen
 Per Svensson (konstnär) (född 1965), svensk konstnär
 Per Svensson (skådespelare) (född 1965), svensk skådespelare
 Per Svensson (musiker) (född 1965), musiker, ljud- och bildkonstnär
 Pelle Svensson (ishockeyspelare) (född 1970), en av de ishockeyspelare som hjälpte Rögle BK upp i Elitserien 1992
 Pelle Svensson (politiker), politiker, kommunstyrelsens ordförande (M) i Haninge kommun efter valet 2002
Per Svensson (politiker) (född 1983), politiker, kommunstyrelsens ordförande (S) i Falkenbergs kommun
Otto von Friesen (filolog)

Otto von Friesen, född 11 maj 1870 i Kulltorps församling, Jönköpings län, död 10 september 1942 i Uppsala församling, Uppsala län, var en svensk lingvist, runolog och professor i svenska språket vid Uppsala universitet 1906–35 samt ledamot av Svenska Akademien 1929–1942 (stol nr 9). 

von Friesen var son till häradsskrivaren Johan Adolf von Friesen och Hedvig Elisabeth von Friesen, född Ödman. Otto von Friesen gifte sig 1906 med Vendla Ohlsson.  

Friesen tog studentexamen 1889 vid Halmstads högre allmänna läroverk, blev filosofie doktor i Uppsala 1898, docent i nordiska språk vid Uppsala universitet 1897 och extra ordinarie professor i svenska språket där 1906. 1909 blev han ordinarie professor. Efter att sedan 1900 ha förestått professuren författade han ett antal arbeten i nordisk ljudhistoria, framför allt rörande äldre tider, samt i runologi och paleografi av vilka särskilt är att nämna Om de germanska mediageminatorna (1897), Till den nordiska språkhistorien (1901 och 1906), Om runskriftens härkomst (1904–06), vari Friesen, i anslutning till Bernhard Salins arkeologiska arbeten, härleder runskriften väsentligen från en grekisk kursivskrift, Vår äldsta handskrift på fornsvänska (1906) och Kylverstenen (i "Antiqvarisk tidskrift", XVIII). Han utgav även Upplandslagen efter Ängsö-handskriften (1902) och Olaus Petris afskrift af Hednalagen (i "Samlaren", XXIII) samt uppsatser i "Arkiv för nordisk filologi", "Uppland", Uppsala universitets årsskrift med flera. 

Bland hans senare arbeten märks Runorna i Sverige (1907, 3:e omarbetade och utvidgade upplagan 1928), Upplands runstenar (1908, 1913), Lister- och Listerbystenarna (1916), Rökstenen (1920), Rö-stenen i Bohuslän och runorna i Norden under folkvandringstiden (1924) samt Codex argenteus (1927).

Otto von Friesen valdes in som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1928, var ledamot av Vitterhetsakademin, hedersledamot av Smålands, Göteborgs, Gästrike-Hälsinge och Uplands nationer, ordförande i styrelsen för Landsmåls- och Folkminnesarkivet i Uppsala. Han var även ledamot i styrelsen för Upplands Fornminnesförening från 1910 och dess ordförande 1918–27.

Otto von Friesens son Sten von Friesen var professor i fysik vid Lunds universitet 1948–1972.

von Friesen ligger begravd på Uppsala gamla kyrkogård och hans brev, fotografier (glasplåtar) och övriga handlingar förvaltas idag av Uppsala universitetsbibliotek.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 
 

Födda 1870
Avlidna 1942
Personer från Kulltorps socken
Ledamöter av Svenska Akademien
Svenska runologer
Svenska professorer i svenska språket
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Alumner från Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Svenska lingvister
Hedersledamöter vid Uplands nation
Hedersledamöter vid Smålands nation i Uppsala
Hedersledamöter vid Gästrike-Hälsinge nation
Hedersledamöter vid Göteborgs nation i Uppsala
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Ugglan
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård