kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gerard Dou

Gerard Dou eller Gerrit Dou, född 7 april 1613 i Leiden, död 9 februari 1675 i Leiden, var en nederländsk genremålare. 

Dou var lärjunge till sin far, glasmålaren Douwe Jansz., Bartholomeus Dolendo, glasmålaren Pieter Couwenhorn och 1628-1631 hos Rembrandt, vars typer och modeller återfinnas i Dous tidigare arbeten. Dou tog efter Rembrandts tidiga målningssätt och behandling av ljusdunklet och vidareutvecklade det, utan att ta intryck av hans alltmer utvecklade och bredare målningssätt efter flytten till Amsterdam. Dou fortsatte hela livet igenom att avbilda både de obetydligaste accessoarer såväl som människan med spetsig pensel och ett miniatyrartat målningssätt.

Dou placerade (inspirerad av François Duquesnois) gärna modellen i en fönsteröppning smyckad med reliefer, som framställde den avbildade personen i fullt dagsljus, medan bakgrunden, interiören, insveptes i ljusdunkel. Detta gjorde han både i självporträtt och övriga verk.

Han var ända till sin död chef för de holländska kabinettsmålarnas ("finmålarnas") högt skattade konstnärskrets och lärare åt Godfried Schalcken, Gabriel Metsu, Frans van Mieris d.ä., Pieter Cornelisz van Slingelandt, Jan van Staveren, Quiringh van Brekelenkam, Domenicus van Tol, Arie de Vois, Bartholomeus Maton med flera. Han utvecklade, trots sitt tidsödande finmåleri, en förvånande produktivitet som gör att han är representerad i ett flertal museer och i somliga med en hel rad arbeten. 

I Sverige finns numera på Nationalmuseum Den botfärdiga Magdalena, Mansporträtt - förmodat självporträtt och ett litet miniatyrporträtt av en ung dam. Gosse, blåsande såpbubblor som tidigare fanns i Sparreska samlingen på Kronovall såldes 1981 till Tokyo (The National Museum of Western Art). Drottning Kristina ägde på sin tid i Stockholm en uttömmande Dou-samling. Hon hade fått eller köpt dem av Dous mecenat, svenske residenten Pieter Spiring-Silfvercrona i Haag, men skickade tillbaka dem till dennes dödsbo före sin avresa utomlands.

Litteratur 
 W. Martin, Het leven en de verken van Gerrit Dou (1901).
 O. Granberg, Konsthistoriska studier och anteckningar (1895).
 R. Baer, Gerrit Dou 1613-1675, Yale University Press, New Haven 2000.

Källor

Noter

Externa länkar

Nederländska konstnärer under 1600-talet
Män
Födda 1613
Avlidna 1675
Ugglan
Personer från Leiden
Fosfat

Fosfater är salter och estrar av fosforsyra. Fosfater förekommer rikligt i olika mineral och har stor användning inom industri, jordbruk och livsmedelstillverkning samt i ATP och DNA. Fosfater används även som avhärdare i vissa tvättmedel. Ett exempel på en fosfat är kalciumfosfat. Fosfatjonen betecknas PO. Marocko är det land i världen som har störst export av råfosfat.

I vattenlösning finns fosfat i fyra former. I starkt basisk miljö (högt pH) är fosfatjonen (PO) vanligast, men i svagt basisk miljö är vätefosfatjonen (HPO) vanligast. I svagt sur lösning är divätefosfatjonen (H2PO4−) mest framträdande. I starkt sura lösningar, med lågt pH, är vattenlöst fosforsyra (H3PO4) den huvudsakliga formen. De olika formerna av fosfat har, främst inom biokemi, samlingsbeteckningen oorganiskt fosfat eller Pi.
Superfosfat är ett gödningsmedel, tillverkades först i England år 1841.

Fosfatgrupp 

Fosfatgruppen är en vanlig funktionell grupp inom organisk kemi och finns bland annat i adenosinfosfaterna (AMP, ADP och ATP) och i DNA och RNA. Den kan friges genom hydrolys av ATP eller ADP till pyrofosfat (P2O74−, förkortat PPi inom biokemi) respektive oorganiskt fosfat. Fosfoanhydridbindningarna i ATP och ADP och andra nukleosida di- och trifosfater innehåller höga mängder energi som ger dem deras viktiga roll i alla levande organismer.

Se även 
 Fosfin - PR3
 Fosfinoxid - OPR3
 Fosfonit - P(OR)2R
 Fosfit - P(OR)3
 Fosfinat - OP(OR)R2
 Fosfonat - OP(OR)2R
 Fosfinit - P(OR)R2
 Fosforan - R3PR2
 Hyperfosfatemi

Källor 

Funktionella grupper
Fosforoxoanjoner
 
Kalciumomsättning
656

656 (DCLVI) var ett skottår som började en fredag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Klodvig II, frankisk kung av Neustrien och Burgund, blir kung av Austrasien.
 Ali Ben Abu Talib blir kalif.
 Rebellgrupper anlände till Mekka. Usmans brorson Mervan från Umayyaderna beordrade att gripa upprorsledarna, men rebellerna belägrade kalifens hus och dödade honom.
 Syriens guvernör Muawiyah ibn Abu Sufyan erkände inte Ali som kalif och startade en krig mot honom. Detta markerade början på inbördeskriget inom den muslimska gemenskapen.
 I december utkämpade Ali's armé en strid mot rebellgrupperna ledda av Talha och Zubayr, känd som "Kamelslaget", och fångade Aisha - dotter till kalifen Abu Bakr och en av profeten Muhammeds fruar.
 Abdullah ibn Sa'ad, guvernör över Övre Egypten, dör efter en 12-årig regim där han har besegrat grannlandet Nubien.
 Kejsarinnan Saimei av Japan bygger ett nytt palats i Asuka (Nara Prefecture), eftersom hennes tidigare bostad brann ner. Denna konstruktion kallas "Den galna kanalen" av folket på den tiden, vilket slösade bort arbetet från tiotusentals arbetare och en stor mängd pengar.

Födda 
Hubertus, biskop av Liège och jägarnas skyddshelgon inom Romersk-katolska kyrkan.

Avlidna 
 1 februari – Sigibert III, frankisk kung av Austrasien sedan 634

Externa länkar
Rawanduz

Rawanduz är en stad i Irakiska Kurdistan med cirka 20 000 invånare. Det finns många vattenfall i staden, som är omgiven av många berg, Zozik, Korek och Hendrenbergen. Den är även Södra Kurdistans och Iraks högsta punkt med sina 3 659 m ö.h.

Orter i Arbil
762

762 (DCCLXII) var ett vanligt år som började en fredag i den julianska kalendern.

Händelser

Juli 
 30 juli – Kalifen al-Mansur grundar den nya huvudstaden Bagdad i nuvarande Irak.

Födda 
Muné Tsenpo, kejsare av Tibet

Avlidna 
Li Bai, kinesisk poet och skald.
Zhang (Tang Suzong), kejsarinna av Kina.

Externa länkar
Övergångsregering

En övergångsregering, alternativt interimsregering eller provisorisk regering, kallas en regering som tillfälligt har tagit över styret i ett land till dess att en ordinarie regering kan utses. I regel bildas sådana regeringar i stater som befinner sig i en sådan djup nationell kris att existerande lagstiftning inte längre ses som applicerbar för att styra landet, t.ex. vid plötsligt byte av statsskick, författningskris, inbördeskrig, statskollaps eller utländsk ockupation. Övergångsregeringar inkluderar ofta medlemmar från många olika politiska läger i landet för så stor legitimitet som möjligt, men är sällan folkvalda på grund av det politiska och juridiska vakuum de uppstår ur.

Historiska exempel
Rysslands provisoriska regering som styrde landet efter februarirevolutionen 1917.
Frankrikes provisoriska regering som styrde landet efter att de allierade erövrade Frankrike 1944.
Palestinska myndigheten som övertog vissa regeringsuppgifter på Västbanken efter Osloprocessen 1993.
Afghanska interimsadministrationen som övertog vissa regeringsuppgifter efter USA:s invasion av Afghanistan 2001.
Federala övergångsregeringen som internationellt erkändes som Somalias regering 2004-2012.
Ukrainas interimsregering som styrde landet under 2014 efter att den tidigare regering och president Viktor Janukovytj avsattes efter oroligheter under Euromajdan 2013-14.

Övergångsregering i Sverige

I Sverige brukas termen övergångsregering i regeringsformen för en regering vars statsråd är entledigade, men som fortfarande uppehåller sina befattningar i väntan på att ny regering skall tillträda. Detta kallades tidigare expeditionsregering och föreskrivs inom ramverket för det etablerade statsskicket och gällande lagar.

När talmannen har entledigat statsministern och de övriga statsråden, uppehåller de sina befattningar till dess processen med att bilda ny regering har slutförts och den nybildade regeringen tillträder. Under denna regeringsbildningsprocess leder statsministern en övergångsregering. 

En övergångsregering fattar främst beslut i löpande eller brådskande ärenden. Den enda uttryckliga begränsningen av en övergångsregerings befogenheter är att den inte får besluta om extra val, men normalt förutsätts att den inte skall fatta beslut av politisk natur.

Se även 
 regeringskris

Källor

Regeringar
Statsvetenskap
Transkription

Transkription kan avse:

Transkription (språkvetenskap) – en språkvetenskaplig term
Transkription (genetik) – en process varmed genetisk information i cellens DNA översätts till information i RNA
Transkription (musik) – överföring av ett stycke skrivet för ett visst musikinstrument till ett annat
Akustiskt membran

Ett  akustiskt membran är ett tunt skikt som vibrerar. I luften kring membranet uppstår då för örat hörbara ljudvågor. Membran finns till exempel i högtalare.

Se även 
Membran
Cellmembran

Ljudteknik
Wiyot (gud)

Wiyot är en skapelsegud i mytologin hos Jauneñoindianerna i Nordamerika. Skapelsen i denna mytologi inleddes med att ett ursprungligt syskonpar parade sig med varandra och framavlade Wiyot. Wiyot avlade sedan på egen hand fram de första människorna. När människorna förökade sig började också landet att breda ut sig.

Referenser 

Gudar i amerikansk mytologi
Skapargudar
Voc

Voc eller Vac (”hök”) var i mytologin hos Mayafolket i Mexiko gudarnas budbärare.

Se även 
 Huracan 
 Popol Vuh

Källor

Gudar i mayansk mytologi
Vodjanoj

Vodjanoj var en grupp vattenandar i slavisk mytologi. 

Vodjanoj kunde föra bort badande människor men visade sig endast nattetid intill till exempel kvarndammar. Deras utseende kunde variera men var aldrig trevligt.

Se även
 Vodjanyk

Slavisk mytologi
Wohpekumen

Wohpekumen är i mytologin hos Yurokindianerna i Nordamerika den gudom som införde den sociala ordningen.

Han var den som såg till att kvinnor överlevde barnafödandet vilket kan förklaras av hans omtalade svaghet för kvinnor. Han såg också till att människorna alltid hade tillgång till fisk.

Gudar i amerikansk mytologi
Vohu Manah

Vohu Manah (”Den goda tanken”') är en arketyp, gudomlighet eller ärkeängel i zoroastrismen och förekommer i Zarathustras Sånger. 

I Avesta, zoroastrismens urkund, är Vohu Manah en av de sju Amesha Spenta skapade av Ahura Mazda för att hjälpa honom stärka det goda och förgöra det onda. Vohu Mana är den Amesha Spenta som står Ahura Mazda närmast (efter Asha) och var även den som enligt zoroastrisk tradition förde Zarathustra till Ahura Mazda i en vision.

I den forniranska religionen är Vohu Manah djurens väktare, och symboliserar det goda som ger föda. 

Den andra månaden i den zoroastriska kalendern är tillägnad Vohu Manah. Genom den medelpersiska formen Vahman ligger Vohu Manah bakom det nypersiska namnet Bahman på den elfte månaden i solåret (21 januari till 19 februari)

Källor

Zoroastrism
Woto

Woto är en anfadersgestalt i mytologin hos Bushongo- och Bakubafolken i Kongobäckenet. Kungen Shamba ska vara gudens direkta avkomma.

Se även
 Bomazi

Källor

Gudar i afrikansk mytologi
Vortigern

Vortigern var i keltisk mytologi trollkarlen Merlins upptäckare och beskyddare. Han försökte bygga en borg i Wales men misslyckades hela tiden, och Merlin eller Emrys (som ofta anses vara samma person som Merlin) förklarade att det berodde på att det bodde två drakar inne i klippan. Vortigern ansågs allmänt vara något av en landsförrädare bland de keltiska kungarna i Britannien eftersom han samarbetade med saxarna Hengist och Horsa. Han gav dem nämligen mark för att de hjälpte honom att försvara sig mot pikter. Hans sätt att ta emot Merlins profetior gjorde att han tvingades i landsflykt av Hengist.

Vortigern kan ha levt generationen före kung Arthur, förmodligen under 400-talet e.Kr, och ha varit en brittisk krigsherre. Han kan också ha varit prins av Gwent, ett dåtida walesiskt kungadöme och senare under sin levnad blivit kung över britannerna.

Vortigerns makar var Renwein och Sevira, med vilken han fick barnen Catigern, Faustus, Paschent och Vortimer. Han har också kallats Urtigernus och Gwrytheyrn (walesiska).

Se även 
 Geoffrey av Monmouth: De brittiska kungarnas historia 
 Emrys
 Mytologi: Forntida kungar

Referenser

Noter 

Personer i keltisk mytologi
Arthurlegenden
Vritra

Vritra är en förstörande drake i indisk mytologi, en av guden Indras ärkefiender. Vritra avbildas i konsten som en stor orm.

Jämför med de kosmiska motståndarna till Ra i egyptisk mytologi och Tor i nordisk mytologi.

Se även
 Rig Veda

Drakar i mytologi
Indisk mytologi
Vucub-Caquix

Vucub-Caquix (”sju papegojor”) var i mytologin hos Mayaindianerna i Mexiko en mäktig demon, som härskade i den mayanska underjorden Xibalbá tillsammans med sin näst högste, Hun Came. Han var en storvuxen fågel-lik gestalt, som hade fått gudarnas uppdrag i den första skapelsen att även ta hand om solen på natten.

Med Chimalmat var han far till demonjättarna Cabrakan and Zipacna. Han och barnen skröt otillbörligt med hans roll som solgud. Men hans degradering inleddes, när han förlorade ett parti ”darts” mot hjältetvillingarna, Ixbalanque och Hunahpu. Trots förlusten fortsatte Vucub-Caquix att bära på en falsk sol i sin näbb, ända tills han blev nedskjuten i flammor vid slutet av den senaste skapelsen.

Bröderna Hunahpu och Ixbalanque bestraffade honom och hans likasinnade till slut med döden för sin arrogans och som hämnd för att ha huggit huvudet av deras far Hun Hunahpu.

Se även 
 Popol Vuh

Referenser 

Gudar i mayansk mytologi
Vulcanus

Vulcanus var eldens och smideskonstens gud i romersk mytologi, son till Jupiter och Juno. Han motsvaras av smidesguden Hefaistos i grekisk mytologi. Vulcanus hade också rollen som skyddsgud. Vulcanus var gift med gudinnan Venus.
Han hade i Rom en urgammal helgedom, det s. k. Volcanal, på sluttningen av den kapitolinska kullen, och till hans ära firades festen volcanalia den 23 augusti, under kejsartiden med circensiska spel.

Moderna tillämpningar

Ordet vulkan, en öppning i jordskorpan, där het magma (smälta bergarter) tränger upp från jordens inre, har sitt ursprung från Vulcanus.
 Vulcanus har givit namn åt vulkaniseringsprocessen där man med hjälp av hetta och svavel, utgående från saven i gummiträdet, skapar en mängd elastomerer.
 Etymologiskt kan Vulkanus även, ehuru något oegentligt, härledas till vulkanfiber, som i likhet med gummi framställs genom att man skapar tvärbindningar i en geléliknande massa (i detta fall cellulosa), men som inte alls innehåller svavel, och långtifrån är en elastomer. Det är tvärtom synnerligen otänjbart.

Se även 
 Volcanal
 Mytologi: Elden

Referenser 

Gudar i romersk mytologi
Vyasa

Vyasa (sanskr. "ordnare, samlare, rapsod etc") är i indisk mytologi en mytisk indisk vis, som gäller för att vara samlare och ordnare av vediska litteraturverk och framför allt av att vara den enstörige upphovsmannen till eposet Mahabharata, men även Purana, och fader till Pandu och Dhritarashtra. Vyasa går även under namnet Badarayana. Ska enligt legenden vara halvbror till Bhisma.

Källor
Indisk mytologi
Väinämöinen

Väinämöinen är i finsk mytologi den viktigaste hjälten i Kalevala, det finska nationaleposet, son till Ilmatar/Luonnotar. Hans namn kan komma från finska ordet väinä, vilket betyder sel. Kalevala utgår från finsk folktro, och Väinämöinen sägs ibland vara upphov till världens skapelse. Mest populär är han dock i de berättelser där han möter stora äventyr och trolldom. Bland annat besökte han underjorden och tog sig levande tillbaka. Han beskrevs som en vis, äldre man med en kraftfull, magisk röst. I det angränsande Skandinavien delade Oden många egenskaper med Väinämöinen såsom anknytningar till magi och poesi.

Väinämöinen i finsk mytologi 
Det första omnämnandet av Väinämöinen i litteraturen finns i en lista över gudar av Mikael Agricola från år 1551. Han och andra författare beskrev Väinämöinen som en gud av besvärjelser, sånger och poesi. I många historier var Väinämöinen den centrala figuren vid världens födelse. Det finska nationella eposet, Kalevala, berättar om hans födelse i sina inledningsavsnitt. 

Först fanns det bara vatten och luft. Men luft hade en dotter som heter Ilmatar. En dag nedsteg Ilmatar till vattnet. Där simmade hon och flöt runt i 700 år tills hon märkte en vacker fågel som också letade efter en viloplats. Ilmatar lyfte knäet mot fågeln så att det kunde landa, vilket det gjorde. Fågeln lade sedan sex ägg av guld och en gjord av järn. När fågeln ruvade ägget blev Ilmatars knä varmare och varmare. Så småningom började hon brinna av värmen och flyttade då benen. Denna rörelse fick  äggen att falla så de splittrades i vattnet. Marken bildades från den nedre delen av ett av äggskalen, medan himlen bildades från toppen. Äggvitorna blev till månen och stjärnorna, och äggulan blev solen.

Ilmatar fortsatte att flyta i vattnet i flera hundra år och beundrade resultaten av dessa händelser, men hon kunde inte motstå att fortsätta skapandet. Hennes fotspår blev pooler för fisk, och helt enkelt genom att peka hon skapade konturer i landet. På så sätt gjorde hon allt som är. Sedan en dag födde hon Väinämöinen, den första mannen, vars far var havet. Väinämöinen simmade tills han hittade land, men landet var ofruktbart, så han frågade Storbjörnen i himlen för hjälp. En pojke som bar frön skickades ner till honom, och denna pojke spred plantor över landet. 

I det artonhundratalet folksaga som samlats av Cristfried Ganander sägs Väinämöinen vara Kaleva son och därmed bror till Ilmarinen.

I Kalevalas åttonde runa berättas om Väinämöinen som på hemfärd från det kalla landet Pohjola ser en vacker flicka sittande på regnbågen. Han friar till henne och flickan lovar slutligen svara ja om han kan utföra diverse omöjliga uppdrag såsom att klyva tagel med en slö kniv, slå osynliga knutar på ett hönsägg, flå en gråsten och hugga skaklar ut ur is utan att den minsta flisa lossnar. Med trolldom löser Väinämöinen uppdragen. Till sist får han uppdraget att bygga en båt av stickor från flickans slända och sjösätta båten utan att vidröra den. Under arbetet hugger han sig i knät så blodet forsar, tvingas ge upp och åker därifrån ensam.

Bildgalleri

Se även 
 Mytologi: Övernaturlig avlelse

Referenser

Externa länkar 

Kalevala
Digamma

Digamma (grekiska δίγαμμα dígamma, av δί- dí- ’två’ och γάμμα gámma ’gamma’) (versal: Ϝ, gemen: ϝ) var ursprungligen den sjätte bokstaven i det grekiska alfabetet och hade därför i det joniska talbeteckningssystemet siffervärdet 6. I modern grekiska används stigma (ς) i denna funktion.

Ursprungligen hette den Wau (ϝαῦ) men kom att kallas digamma eftersom den grafiska liknade två (di) gammatecken (Γ) ovanpå på varandra. Dess ljudvärde var  (som ett engelskt w). Det ljudet försvann tidigt ur det grekiska språket, och därmed försvann också bokstaven. Längre västerut levde bokstaven dock kvar och kom att ge upphov till F, f i det latinska alfabetet.

Unicode

Se även 
 Stigma
 F

Källor 
 Nick Nicholas Wau/Digamma, 2009-01-01. Källor finns på sidan Greek Unicode Issues av samma författare. Läst 2009-01-01. Notera att hela andra stycket verifieras av denna källa, utom uppgiften om namnet.

 Nick Nicholas Stigma (ligature), 2009-01-01, Stigma (numeral), 2009-01-01. Källor finns på sidan Greek Unicode Issues av samma författare. Läst 2009-01-01.

Grekiska alfabetet
Rättighet

Rättighet är ett begrepp som används både inom filosofin och juridiken. 

Man brukar skilja mellan ”naturliga” och ”konventionella” rättigheter. De naturliga betraktas då som givna av "sunt förnuft" eller någon sorts metafysisk högre instans och de konventionella är de hävdvunna rättigheter, som av vissa filosofer antas utgå från dessa naturliga rättigheter.

I Sverige har den etablerade åsikten inom den akademiska världen, påverkad av bland annat Uppsalaskolan, varit att inga preexisterande rättigheter finns, det vill säga att till exempel äganderätten inte finns. Det som finns är vissa rättigheter som skapats av lagstiftning eller hävd eller avtal och som erkänns av rättsordningen och därför kan genomdrivas med hjälp av myndigheter som domstol, kronofogdemyndighet och polis. Begreppet "rättighet" är alltså ett funktionsbegrepp som betecknar det som lagstiftning och rättsordningen för stunden erkänner som rättighet.
Äganderätt enligt rättsordningen är ett samlingsbegrepp för en knippe befogenheter såsom att sälja, ge bort, pantsätta eller leja (hyra) ut det man äger. Någon fullständig absolut äganderätt på så sätt att ägaren kan göra vad han eller hon vill med den existerar inte.

Juridiska rättigheter som en typ av egendom

Vissa former av egendom kallas för rättigheter. De utmärker sig genom att de utgörs av rättigheter som man på grund av lagstiftning eller andra rättsregler har mot någon annan. Säljarens krav på att köparen skall betala priset för en köpt vara är till exempel en rättighet. Ägaren till en aktie kan hävda en ur aktieinnehavet härledd rätt att till exempel vid likvidation av bolaget få sig tillskiftad andel av bolagets återstående tillgångar. Andra exempel är immateriella rättigheter (som upphovs- och patenträtt) och krav på underhållsbidrag. Det förtjänar att påpekas att rättigheten i sig inte verkar med automatik utan i allmänhet fordras att den som har rättigheten också bevakar den, som till exempel vid anspråk på laglott fordras att arvingen också begär jämkning enligt 7 kap 3 § ärvdabalken.

Redan romarna uttryckte detta i satsen "Vigilantibus et non dormientibus serviunt leges", vilket på svenska är än mer pregnant uttryckt i satsen "Rättigheter äro till för de vakna".

Negativa och positiva rättigheter
Inom politiken talar man ibland om negativa och positiva rättigheter. Med en negativ rättighet menas att man har rätt att slippa något (till exempel att bli dödad, misshandlad, bestulen). En negativ rättighet kräver ingen aktiv handling från någon annan, den kräver enbart att andra avstår från att göra något. En positiv rättighet är en rätt att få något (till exempel mat, boende, utbildning). En positiv rättighet kräver en aktiv handling från någon annan.

Noter

Se även 

Djurrätt
Humanism
Materiell rätt
Medborgerliga rättigheter
Mänskliga rättigheter
Naturrätt
Rättvisa

Allmän rättslära
Etiska principer
Sociala koncept