kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bertil Schütt

Bertil Fredrik Schütt, född 11 juni 1909 i Maria Magdalena församling, Stockholm, död 6 juli 1983 i Katarina församling, Stockholm, var en svensk författare, manusförfattare och dramatiker.

Biografi 
Schütt, som var körsnär till yrket, hade egen firma inom pälsbranschen 1934–37. Han debuterade 1944 med romanen Förbjudet att beträda. Som författare blev han känd för sina absurda och humoristiska böcker och pjäser. Han kom snart att göra rykte om sig som en besynnerlig författare, och kom inte att accepteras varken socialt eller i litterära kretsar. Schütt har beskrivit sig själv med orden: ”Jag är född i fel land. Jag har ett annat temperament, passar inte in här.” Ett av hans mer kända verk är den självbiografiska romanen En skuggboxares memoarer (1972), i vilken Schütt skildrar sin barndom.

Privatliv 
Bertil Schütt var son till tapetseraren Johan Fritiof Schütt och Zipa Reisa, född Kraitschik. Fadern var verksam som socialistisk agitator. Modern, som var rysk judinna, försörjde sig som sömmerska och på kondomförsäljning. Schütts yngre bror, Roland Schütt, är känd som författare till boken Kådisbellan (1989). Familjen är begravda på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi 
 Förbjudet att beträda (Stockholm: Bonniers, 1944)
 Lyktfisken (Stockholm: Bonniers, 1946)
 Triangelsolo (Stockholm: Bonniers, 1947)
 Min enda glädje (Stockholm: Bonniers, 1948)
 Inomhuslek: komedi i tre akter (Stockholm: Björkmans, 1952)
 Tio dyrkar (Stockholm: Bonniers, 1952)
 Hjärter tre (Stockholm: Bonniers, 1955)
 Konsten att få ovänner (Stockholm: Bonniers, 1956)
 Bottennapp: roman (Stockholm: Bonniers, 1958)
 Fredrik i ormgropen: en nästan otrolig historia om helt vanliga människor (Stockholm: Radioteatern, 1960)
 Motgift: äktenskapskomedi (Stockholm: Radioteatern, 1960)
 Skrattmördaren: kriminalfars (Stockholm: Sveriges Dramatikerförbund, 1963)
 Den feta nöden (Stockholm: Alekto, 1964)
 Den sårade gorillan (Stockholm: Bonniers, 1965)
 Frälsningsmöte: en präst och en flicka spelar ett modernt drama (Stockholm: Pistolteatern, 1965)
 Inhemskt (Stockholm: Termac, 1967)
 Änkan: komisk-tragisk fars i tre akter (Stockholm: Sveriges Radio, 1968)
 En skuggboxares memoarer (Göteborg: Författarförlaget, 1972)
 Får jag lov att föreställa mig (Stockholm: Trevi, 1974)
 Den gamle skådespelaren och den nya Greta Garbo: en radiopjäs (Stockholm: Sveriges Radio, 1975)
 Tacka vet jag stekpannan (Stockholm: Radioteatern, 1986)

Filmmanus

Priser och utmärkelser 
1951 – Boklotteriets stipendiat
1952 – Boklotteriets stipendiat
1952 – Svenska Dagbladets litteraturpris (tillsammans med Ulla Isaksson, Tove Jansson, Sandro Key-Åberg och Ragnar Thoursie)
1953 – Boklotteriets stipendiat
1957 – Boklotteriets stipendiat
1958 – Boklotteriets stipendiat
1959 – Boklotteriets stipendiat

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar 

 Bertil Schütt i Libris
 Bertil Schütt i Svensk Filmdatabas

Män
Födda 1909
Avlidna 1983
Författare från Stockholm
Svenska författare under 1900-talet
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska dramatiker under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
1085

1085 (MLXXXV) var ett normalår som började en onsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Maj 
21 maj – Helsingborg omnämns som stad i ett brev av Knut den helige och därför räknas detta datum som stadens officiella födelse.
25 maj – Alfons VI av Kastilien återtar Toledo i Spanien från morerna.

Okänt datum 
Katedralskolan i Lund grundläggs. Det är Nordens äldsta skola, och en av de äldsta i Europa.
Minamoto no Yoritomo tar makten i Japan.
Vilhelm Erövraren genomför folkbokföringen Domesday Book.
Gao (kejsarinna) blir Kinas regent och omkullkastar det pågående reformarbetet.

Födda 
20 augusti – Boleslav III, kung av Polen.

Avlidna 
Song Shenzong, kinesisk kejsare.
25 maj – Gregorius VII, född Ildebrando di Saona, helgon, påve sedan 1073.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1143

1143 (MCXLIII) var ett normalår som började en fredag i den Julianska kalendern.

Händelser

September 
26 september – Sedan Innocentius II har avlidit två dagar tidigare väljs Guido di Castello till påve och tar namnet Celestinus II.

Oktober 
5 oktober – Kastilien och Leon erkänner Portugals oberoende.

Okänt datum 
Cisterciensorden kommer till Sverige. Alvastra, Nydala och Lurö kloster grundas, men det sistnämnda överges snart. De första munkarna kommer från Clairvaux.
Greve Adolf III grundar Lübeck.

Födda 
Vilhelm Lejonet, kung av Skottland 1165–1214 (född detta eller föregående år).
Beatrice I av Burgund, regerande grevinna av Burgund, samt även och tysk-romersk kejsarinna genom äktenskap.

Avlidna 
24 september – Innocentius II, född Gregorio Papareschi, påve sedan 1130.
 Gertrud av Süpplingenburg, tysk regent.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Nogger

Nogger är en familj av glassar inom Unilevers glass-sortiment genom Europa. Den som säljs i Sverige är en glasspinne från GB Glace bestående av vaniljglass med fyllning och överdrag av nougat, varifrån den också fått sitt namn. Glassen lanserades i Sverige år 1978 genom en affischkampanj med rubriken "Glassgodisarna". Dock kom den första Nogger-glassen att lanseras redan 1964 i dåvarande Västtyskland. Till skillnad från den svenska varianten är glassen fylld med ett lager av chokladglass istället för nougat, men har då hasselnötshack på chokladöverdraget.

Nogger ingår i GB:s blandande 20-pack GB Klassiker.

Historia och varianter 
År 1986 gjordes ett försök att lansera en chokladvariant, kallad Nogger Choc i Tyskland, medan den i Sverige introducerades två år senare. Den utgick dock ur sortimentet efter två år i Sverige, men återlanserades i Tyskland 2008. och 2011 lanserades Nogger som GB Gräddglassmak i 0,5 literspaket.

Nogger Black 
År 2005 infördes i Sverige Nogger Black med lakritssmak, men drogs tillbaka inför 2007. Den såg ut som vanliga Nogger, men var svart med lite krisp i överdraget och fylld med lakritskräm.

I april 2005 menade organisationen Centrum mot rasism att GB:s reklamkampanj för Nogger Black var rasistisk. GB hade då startat en reklamkampanj där "Nogger" "Black" skrevs i graffittistil. En annan variant av reklamen förmedlade en bild med texten "Nogger + lakrits = sant" skrivet med vit krita på asfalt. Stig Wallin, ordförande för Centrum mot rasism, uttalade att han läste reklambudskapet som "Nigger + lakrits = sant". Den amerikanske journalisten Timothy Noah vid Slate Magazine menade att namnet var uttryck för race-baiting (användande av kränkande språk i syfte att piska upp ilska).

Nogger Mint 
År 2009 lanserades Nogger Mint.

Nogger utanför Sverige

Utöver de glassar som nämnts i Tyskland så finns Noggervarianter i bland annat Tjeckien - där kan man nu hitta Nogger Toffi/Karamel och tidigare även Nogger Cherry och Nogger Double Choc. I Asien heter den Nogger Feast. Feast är f.ö. Noggers namn i bl.a. Storbritannien, men där har man en liknande glass som den tyska, med skillnaden att det är toffeefyllning i mitten istället för chokladglass. I Turkiet finns Nogger Sandwich där halva har choklad och andra halvan karamell.

Se även
88:an
Girlie

Källor

Heartbrandglassar
200-talet f.Kr.

Denna artikel handlar om seklet 200-talet f.Kr., åren 299-200 f.Kr. För decenniet 200-talet f.Kr., åren 209-200 f.Kr., se 200-talet f.Kr. (decennium).

Händelser 
 Byggandet av Kinesiska muren påbörjas.
 Arkimedes skruv uppfinns.
 264–241: Första puniska kriget
 218–201: Andra puniska kriget

Födda 
248 f.Kr. – Hannibal, karthagisk fältherre.

Avlidna 
212 f.Kr. – Arkimedes, grekisk matematiker, astronom och filosof.

Externa länkar
325

325 (CCCXXV) var ett normalår som började en fredag i den julianska kalendern.

Händelser

Maj 
 20 maj – Första konciliet i Nicaea, den romersk-katolska kyrkans första "ekumeniska koncilium", äger rum. Den Nicaenska trosbekännelsen antas i sin ursprungliga form (en revison sker 381), och den kristna påsken fastställs vid detta möte till att infalla "första söndagen efter första fullmånen efter vårdagjämningen" för att undvika kollision med den judiska påsken.

Okänt datum 
 Gladiatorspel kriminaliseras i Romarriket.
 Konstantin den store säkrar gränsförsvaret vid Donau genom att besegra goterna, vandalerna och sarmaterna.

 Födelsekyrkan byggs i Betlehem.
 Jin Chengdi efterträder Jin Mingdi som kejsare av Kina.

Födda 
 Procopius, försökt usurpator av den romerska tronen (född omkring detta år)
 Ammianus Marcellinus, romersk historiker (född omkring detta år)

Avlidna 
 Licinius, romersk kejsare (avrättad)
 Sextus Martinianus, romersk kejsare (avrättad)
 Metrophanes, biskop av Byzantion
 Jin Mingdi, kejsare av Kina

Externa länkar
New Lisbon

New Lisbon (ungefär Nya Lissabon) är en kommun (town) i Otsego County i delstaten New York.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har kommunen en yta på 115,7 kvadratkilometer. Av detta är 115,3 kvadratkilometer land och 0,4 kvadratkilometer vatten (0,31 procent av ytan är täckt av vatten).

Demografi 
Det finns  invånare, 431 hushåll och 309 familjer i kommunen. Befolkningstätheten är 9,7/km².

Referenser 

Orter i delstaten New York
Otsego County, New York
Barsebäckshamn

Barsebäckshamn  är en tätort i Kävlinge kommun i Skåne län, ca 15 km sydväst om Kävlinge.

Ortnamnet
Tidigare hette tätorten Barsebäcks (fiske)läge eller bara Läget. På dialekt: Lajjed eller Læjjed. Dialekt- och ortnamnsarkivet i Lund motsatte sig i början på 1980-talet valet av namnet Barsebäckshamn för bebyggelsen i och kring det gamla Barsebäcks (fiske)läge. Arkivchefen Göran Hallberg skrev i Sydsvenska ortnamnssällskapets årsskift 1984: "Av kulturhistoriska skäl är enligt DAL det flerhundraåriga -läge (känt i skrift sedan 1500-talet), att föredra framför det i sen tid - först på 1900-talet - påklistrade -hamn, som har en snävare semantisk räckvidd." www.barsebackshamnalag.se

Historik
Den moderna hamnen byggdes 1879-82, och övertogs 1922 av staten och moderniserades då. År 1907 anlades Kävlinge-Barsebäcks Järnväg som då fick sin ändstation här, och i anslutning till detta anlades även Sjöbobadets turisthotell. 

År 1914 byggdes här en biologisk station av Lunds universitet. 

I hamnen ligger Sjöräddningssällskapets Räddningsstation Barsebäckshamn.

Väster om Barsebäckshamn i Öresund ligger kasunfyren Pinhättan.

Befolkningsutveckling

Bildgalleri

Se även
Barsebäcks socken
Barsebäckshamns fyr
www.barsebackshamnalag.se

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Orter i Kävlinge kommun
Tätorter i Sverige
Dannii Minogue

Dannii Minogue, egentligen Danielle Jane Minogue, född 20 oktober 1971 i Melbourne, Australien, är en australisk sångerska, skådespelerska, TV-personlighet och modedesigner, yngre syster till Kylie Minogue.

Dannii har jobbat inom nöjesbranschen sedan hon var 7 år. Hon debuterade internationellt med singeln Love and Kisses och albumet Love and Kisses 1991. Hon gav ut sitt andra album Get Into You 1993 med världshiten "This Is It". Hon gav ut sitt tredje album Girl som innehöll hiten "All I Wanna Do" 1997.

2003 kom Neon Nights, det mest framgångsrika albumet sedan Love and Kisses. Det innehåller hitsinglarna "Who Do You Love Now", "Put the Needle on It", "I Begin To Wonder", "Don't Wanna Lose This Feeling" och "Come and Get It", som fanns med på albumet i form av ett gömt spår som var mixad av Sebastian Krieg.

2006 gav Minogue ut samlingsalbumet, The Hits & Beyond, i Storbritannien och Australien där hennes musik haft mest framgång. Albumet innehöll 15 av hennes hits och 5 helt nya bonusspår. Enda singeln som gavs ut samtidigt med albumet var "So Under Pressure" med en video gjord av samma man bakom hennes kända "I Begin to Wonder" (video).

Minogue är sedan 2008 en av jurymedlemmarna i brittiska talang-serien The X Factor.

Diskografi 
Studioalbum
Love and Kisses (1991)
Get Into You (1993)
Girl (1997)
Neon Nights (2003)
Club Disco (2007)

Samlingsalbum
U.K. Remixes (1991)
The Singles (1998)
The Remixes (1999)
The Hits & Beyond (2006)
Unleashed (2007)
The Early Years (2008)
The 1995 Sessions (2009)

Externa länkar 
 Dannii Minogues webbplats 
 Dannii Minogues officiella fanwebbplats 

Australiska sångare under 1900-talet
Födda 1971
Kvinnor
Levande personer
Personer från Melbourne
Australiska sångare under 2000-talet
The Platters

The Platters var en amerikansk doo wop-grupp som bildades i Los Angeles, Kalifornien år 1953. Deras tidiga låtar rönte ingen kommersiell framgång men efter att Buck Ram blev deras manager kom de att bli en av dåtidens mest populära svarta musikgrupper med top 10-låtar som "Only You", "The Great Pretender", "(You've Got) The Magic Touch", "My Prayer", "Twilight Time", "Smoke Gets In Your Eyes" och "Harbor Lights". Ledarsångare i gruppen var tenorsångaren Tony Williams och när han lämnade gruppen för en solokarriär år 1961 dröjde det inte länge innan gruppen splittrades.
Herb Reed, en av originalmedlemmarna, har hela tiden turnerat med en version av gruppen, antingen under namnet "The Platters" eller "Herb Reed & The Platters". Flera andra versioner av Platters har existerat parallellt.

Herb fortsatte turnera under hela sin karriär. I slutet av åttiotalet turnerade han med dåvarande medlemmar i Sverige och Danmark. Han dog den 4 juni 2012 av hjärtproblem, 83 år gammal.

The Platters blev invalda i Rock and Roll Hall of Fame år 1990.

Medlemmar (urval) 
Originalmedlemmar (1953)
Cornell Gunter (f. 14 november 1936 – d. 26 februari 1990)
Gaynel Hodge (f. 4 januari 1937 – )
Alex Hodge (f. 1935 – d. 1982)
Joe Jefferson

Medlemmar (1953 – 1970)
Herb Reed (f. 7 augusti 1928 – d. 4 juni 2012)
David Lynch (f. 3 juli 1929 – d. 2 januari 1981)
Tony Williams (f. 5 april 1928 – d. 14 augusti 1992)
Paul Robi (f. 20 augusti 1931 – d. 1 februari 1989)
Zola Taylor (f. 17 mars 1938 – d. 30 april 2007)
James Austin, Jr.
Sonny Turner (f. 24 september 1939)Sonny Turners webbplats (arkiverad)
Sandra DawnMarv Goldberg's Notebook: The Platters
Milton BullockNuvarande medlemmarBrian McIntosh
Leslie Mon'e
Lance Bernard Bryant
Kenny Williams

Lista över medlemmar i The Platters på Rate your music

Diskografi (urval)Singlar''' (topp 10 på Billboard Hot 100 (US) / US R&B Chart)
1955 – "Only You (And You Alone)" (US #5, US R&B #1)
1955 – "The Great Pretender" (US #1, US R&B #1)
1956 – "(You've Got) The Magic Touch" (US #4, US R&B #4)
1956 – "My Prayer" (US #1, US R&B #1)
1956 – "You'll Never Never Know" (US R&B #9)
1956 – "It Isn't Right" (US R&B #10)
1956 – "On My Word of Honor" (US R&B #7)
1957 – "He's Mine" (US R&B #5)
1957 – "My Dream" (US R&B #7)
1958 – "Twilight Time" (US #1, US R&B #1)
1958 – "Smoke Gets in Your Eyes" (US #1, US R&B #3)
1959 – "Enchanted" (US R&B #9)
1960 – "Harbor Lights" (US #8)
1966 – "I Love You 1,000 Times" (US R&B #6)

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 History of Rock - The Platters

Amerikanska musikgrupper
Rock and Roll Hall of Fame
Odilon Redon

Odilon Redon, egentligen Bertrand-Jean Redon, född 22 april 1840 i Bordeaux, död 6 juli 1916 i Paris, var en fransk målare och tecknare som företrädde symbolismen. Han var medgrundare av Société des artistes indépendants.

Biografi 
Odilon Redon var elev till Jean-Léon Gérôme vid École des beaux-arts. Han gjorde sig först bemärkt genom fantasifulla teckningar. Han utgav många mappar med litografier, till exempel Dans le rêve (1879), À Edgar Poe (1882) och La Nuit (1886), ofta nog förtjusande sago- eller drömbilder, ibland kännetecknade av djärv fantastik, ofta av raffinerad skönhet. Redon framträdde sedan som målare, till en början med små landskap, därefter med dekorativa kompositioner och med utsökta blomstermålningar i pastell. Han målade också porträtt, exempelvis kvinnobilden De slutna ögonen (1890) på Musée d'Orsay, även utförd i litografi, med fulländad elegans i teckningen och behagfull färg. Som tecknare påverkade Redon bland andra Fernand Khnopff, Jan Toorop och Edvard Munch. Han intresserade sig för fantasins verklighet i protest mot impressionisternas sysslande med den synliga verkligheten.

21 augusti 1937 beslagtog Propagandaministeriet i Nazityskland tre litografier av Odilon Redon på Kunsthalle Bremen, därför att de definierades som entartete Kunst och sådant var inte önskvärt i landet. De saknar datering, men två av dessa, Der Kopf Johannes des Täufers / Johannes döparens huvud och Köpfe / Huvuden, noterades som "utplånade" i NS-protokollet efteråt. Den tredje bar titeln Les Fleurs du mal, efter Baudelaires banbrytande diktsamling från mitten av 1800-talet, och framvisar en ansiktsmask i kronan på en blomma. Denna litografi förvarades i Schloss Schönhausens värdedepå fram till 1940, då den tyske konsthandlaren Karl Buchholz gav en halv dollar för bladet och förde det till sitt galleri i New York 1941. Därefter upphör en känd proveniens.

Bladet heter inte som Baudelaires diktbok men ingår i en portfolio med 11 litografier (inklusive omslagsbilden) som Odilon Redon kallade Interprétations (1890), det vill säga "tolkningar" av Les Fleurs du mal. Under just detta blad står ordet "cul-de-lampe" som är hämtat ur dikten L'Amour et le crâne.

Galleri

Källor 
 
 Freie Universität Berlin: Beschlagnahmeinventar Entartete Kunst. (emuseum.campus.fu-berlin.de)

Noter

Externa länkar 

 
 Böcker om och av Odilon Redon på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Symbolister
Blomstermålare
Franska målare under 1800-talet
Franska målare under 1900-talet
Personer från Bordeaux
Födda 1840
Avlidna 1916
Män
Ugglan
Riddare av Hederslegionen
Gustave Moreau

Gustave Moreau, född 6 april 1826 i Paris, död 18 april 1898 i Paris, var en fransk målare. Han var ett betydande namn inom symbolismen.

Biografi
Moreau var son till en arkitekt, som upptäckte hans talang. Han studerade till en början under ledning av François-Édouard Picot och blev vän med Théodore Chassériau, vars arbeten starkt påverkade hans eget.

Moreau blev professor vid Paris École des Beaux-Arts 1891 och bland hans många elever fanns fauvistmålare som Henri Matisse och Georges Rouault. Även Jules Flandrin, Theodor Pallady och Léon Prin studerade med Moreau.

Under sin livstid producerade Moreau mer än 8 000 målningar, akvareller och teckningar, av vilka många är utställda i Paris Musée National Gustave Moreau. Museet är beläget i hans tidigare ateljé, och inledde sin verksamhet 1903.

Måleri
I symbolmättade svårtydda målningar skildrade han en exotisk drömvärld av orientalisk prakt, fylld av suggererade detaljer.

Moreau hade en 25-årig personlig relation, eventuellt romantisk, med Adelaide-Alexandrine Dureux, en kvinna som han målade av flera gånger. Hans första målning var en Pietà som nu finns i katedralen i Angoulême. År 1853 visade en Scen från Höga visan och Darius Död på Salongen i Paris. År 1853 bidrog han till atenarna med Minotauren och Moses tagande av sina sandaler vid synen av det förlovade landet till den stora utställningen.

Oedipus och sphinxen, en av hans första symbolistiska målningar, ställdes ut på Salongen av 1864. Moreau fick då snabbt ett rykte om sin excentricitet. En kommentator sade att hans arbete var "som en pastisch på Mantegna skapad av en tysk student som slappnar av från sin målning genom att läsa Schopenhauer". Målningen finns för närvarande i den permanenta samlingen på New York Metropolitan Museum of Art.

Källor

Externa länkar

 

Franska målare
Födda 1826
Avlidna 1898
Män
Symbolister
Konstnärer från Paris
Édouard Manet

Édouard Manet, född 23 januari 1832 i Paris, död 30 april 1883 i Paris, var en framstående fransk målare. Han var föregångare och inspirationskälla till den franska impressionismen, och hans egen mest kända tavla är den skandalomsusade Frukosten i det gröna.

Asteroiden 11984 Manet är uppkallad efter honom.

Biografi
Manet studerade för Thomas Couture på École des Beaux-Arts (1850–1856). Han debuterade på Parissalongen 1859 med Överraskad nymf och Barn med körsbär. Målningen Den spanske sångaren (1860) fick på 1861 års salong ett hedersomnämnande. Detta var dock Manets enda publika framgång. Hans Frukost i det gröna (1863) och Olympia (1863) hälsades med ett ramaskri av den samtida kulturopinionen. 

Manet utmanade i grunden den akademiska traditionen i Frankrike och blev på grund av detta offer för kontroverser och förlöjliganden. Detta berodde i huvudsak på att de kvinnliga gestalterna i många av hans verk var eller föreställde prostituerade vilket uppfattades som ytterst stötande av den borgerliga publiken. 

I sin skildring av samtiden hämtade Manet inspiration från mycket respekterade traditionella kompositioner, främst av renässanskonstnärer som Giorgione, Rafael och Tizian. Den målare som utövade det största inflytandet på Manets konst var dock spanjoren Diego Velázquez, som Manet 1865 utropade till "målarnas målare". Från Velázquez hämtade Manet främst den svala grå-gröna färgskalan. 

Under 1870-talet kom Manet i Argenteuil under inflytande av impressionisterna med Claude Monet i spetsen. Detta märks kanske tydligast i Claude Monet målar i sin ateljébåt och Argenteuil (båda 1874). Impressionisterna lät sig i sin tur påverkas av Manets brist på intresse för målningens motiv och hans betoning av konstnärens totala frihet i valet av färger och valörer.

Manets målningar hänger på konstmuseer runt hela världen, bland annat på Musée d'Orsay i Paris och Nationalmuseum.

Privatliv
Édouard Manet gifte sig 1863 med sin nederländska pianolärare Suzanne Manet, född Leenhoff. Hon hade 1852 fött en son, Léon Koëlla Leenhoff bekant från Frukost i ateljén och Päronskalaren, vars biologiska far sannolikt var Manet själv. Hustrun stod modell för ett antal av hans målningar, där Överraskad nymf (1861) var en av de tidigaste.

En annan som stod modell för Manet var konstnären Berthe Morisot som var gift med Manets yngre bror Eugène (1833–1892). Hon syns i bland annat Balkongen (1868–1869) och Berthe Morisot med en bukett violer (1872).

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

 

Representerade vid Nationalmuseum
Franska målare under 1800-talet
Födda 1832
Avlidna 1883
Män
Riddare av Hederslegionen
Konstnärer från Paris
Impressionister
André Derain

André Derain, född 10 juni 1880 i Paris, Frankrike, död 8 september 1954 i Paris, var en fransk målare och skulptör. Han var en av fauvismens förgrundsgestalter.

Biografi 
Derain studerade vid Académie Carrière i Paris 1898-1899. Han arbetade först med Maurice de Vlaminck i Chatou och sedan i Collioure med Henri Matisse. I målningen The Pool of London (1906) använder han sig av en neoimpressionistisk teknik.

Mellan 1906 och 1909 arbetade Derain efter samma linje som Braque och Picasso, som han lärt känna och som han till och med föregick i sin syntes av former från den afrikanska konsten och Cézanne, till exempel i Badande kvinnor (1906), men han lät sig aldrig påverkas av kubismen. Efter 1919 drog sig Derain tillbaka från avantgardet.

Derain återgav i en mörkstämd färgskala landskap, människor och stilleben med tung mäktighet. Samma nyktra klassiska behärskning präglar även hans skulpturer, bokillustrationer och scendekorationer. Han fick också en viss betydelse för den nya sakligheten i svensk 1920-talskonst. Derain är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Fem oljemålningar av honom beslagtogs som Entartete Kunst av Propagandaministeriet i Nazityskland 1937, tre på Museum Folkwang, en på Wallraf-Richartz-Museum och en på Kunsthalle Mannheim. De såldes alla vidare till privata samlare och museer utomlands. Den på Kunsthalle Mannheim visades för övrigt på en tidig, nazistiskt arrangerad utställning kallad "Kulturbolschewistische Bilder" (1933). Fyra litografier och träsnitt försvann utomlands vid samma tid.

Källor
 Freie Universität Berlin (FUB): Beschlagnahmeinventar Entartete Kunst. (emuseum.campus.fu-berlin.de) 
 Bra Böckers lexikon, 1974

Noter

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Födda 1880
Avlidna 1954
Franska konstnärer under 1900-talet
Män
Personer från Paris
Konstnärer på Entartete Kunst-utställningar