kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gud, vår Gud, vi lovar dig

Gud, vår Gud, vi lovar dig är en lovpsalm av Olov Hartman efter den latinska växelsången Te Deum från 400-talet. Ett mellanled är Ignaz Franz' version från år 1771. Hartmans version har 9 sexradiga strofer och innehåller inte rena rim utan vokalrim (assonanser). Melodin (F-dur, 6/4) är tysk-österrikisk (Sagan 1772/Wien 1774).

Publicerad i 
Göteborgspsalmboken med titeln Te Deum Laudamus och Canticum Ambrosij & Augustini under rubriken "Några Andelige Loffsånger".
Den svenska psalmboken 1694 som nummer 8 under rubriken "Trones Artiklar".
1695 års psalmbok som nr 7 som en vers och med titelraden "O Gud, wi lofwe tig! O Gud, vi tacke tig" av Luther. 
1819 års psalmbok som nr 263 under rubriken "Kristligt sinne och förhållande — I allmänhet: Förhållandet till Gud: Guds lov". Melodin anges 1819 vara "gammalkyrklig".
Nya psalmer 1921 som nr 505 kompletteringen till  1819 års psalmbok med ytterligare en version av gammalkyrkligt ursprung med titelraden O Gud, vi lova dig under rubriken "Guds härlighet i hans väsen och verk".
1937 års psalmbok som nr 603  under rubriken "Hymner och sånger för särskilda gudstjänster",  fanns Te Deum som i en form som utarbetats av Nathan Söderblom år 1915 med titelraden O Gud, vi lova dig, O Herre, vi bekänna dig efter en version av Laurentius Petri Nericius från 1553.
1937 års psalmbok som nr 604 under samma rubrik som nr 603, fanns ytterligare en variant av Te Deum, indelad i 5 olikstora strofer, en version av Frans Michael Franzén från 1812, med titelraden O Gud, vi lova dig, som gick tillbaka på en Te Deum-text av Martin Luther från år 1529 som översatts till svenska redan år 1614.
Den svenska psalmboken 1986 som nr 1 under rubriken "Lovsång och tillbedjan" med Hartmans text.
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr 279 under rubriken "Glädje och tacksamhet" med Hartmans text.
Psalmer och Sånger 1987 som nr 326 under rubriken "Lovsång och tillbedjan" med texten Store Gud, ditt namn ske pris av Nils Nordström från år 1928, som endast har 4 strofer (en kortare variant än Hartmans, men med samma melodi.).
Segertoner 1988 som nr 338 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".
Lova Herren 1988 som nr 6 under rubriken "Guds majestät och härlighet" i en kortare variant än Hartmans, men med samma melodi.
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 190 under rubriken "Vi tackar dig".
Cecilia 2013 som nr 1 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".

Externa länkar
Hos Sibelius-Akademin återfinns noterna enligt 1695 års melodi till O Gudh wij loffwe tigh / O Gudh. 
En engelsk översättning av Ignaz Franz' version, samt koralen i något annorlunda skick än vi är vana vid (delvis beroende på strofens längd) finns på: Cyberhymnal

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Helig, helig, helig

Det liturgiska momentet, se Sanctus

Helig, helig, helig är namnet på olika lovpsalmer.

Heber's och Dykes' version
Psalm av Reginald Heber från 1826. Melodi av John Bacchus Dykes från 1861. Psalmens fyra strofer inleds alla med detta trefaldiga helig som hämtats från änglarnas lovsång enligt profeten Jesaja 6: 3. Psalmen är särskilt ofta använd på Alla helgons dag, eftersom andra versen börjar: Helig, helig, helig sjunga helgon alla.

Översättningen av Johan Alfred Eklund 1934, bearbetades något 1936 och infördes i både 1937 års psalmbok och 1986 års psalmbok. Texten är copyrightskyddad fram till 2015.

Senare översättningar av andra versioner finns publicerade i Jubla i Herren 1999.

Melodin anges i 1939 års koralbok vara från 1800-talet, men i 1986 års psalmbok vara komponerad av John Dykes från 1861.

Publicerad i
Sionstoner 1935 som nr 82 under rubriken "Guds lov".
1937 års psalmbok som nr 4 under rubriken "Guds lov".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 708 under rubriken "Begynnelse Och Avslutning".
Sionstoner 1972 som nr 9
Den svenska psalmboken 1986 som nr 3 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr 298 under rubriken "Glädje och tacksamhet".
Lova Herren 1988 som nr 5 under rubriken "Guds majestät och härlighet".
Jubla i Herren 1999 Nr 67-69 
Hallgeir Lindal Reiten (text och musik) Lovsång, som nr 67. Den är utgiven via Jesuspeople Music. 
Larry Hampton (text och musik) Lovsång, som nr 68, med svensk översättning av Evelyn Sundkvist. Originaltiteln är Holy, holy, holy och är utgiven i Sverige via Viva Music Publishing. 
Nolene Prince (text och musik) Lovsång, som nr 69 med text grundad i Jesaja 6: 3. Originaltiteln är Holy, holy, holy is the Lord of hosts och låten är utgiven i Sverige via Viva Music Publishing. 
Cecilia 2013 som nr 7 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".

Brittiska psalmer
Hela världen fröjdes Herran

Hela världen fröjdes Herran (tyska: Alle Welt, was kreucht und webet) är en lovpsalm, skriven av Johann Franck, tryckt år 1653. Psalmen översattes av Jakob Arrhenius år 1691 (i hans "Psalme-Profwer") och bearbetades av Jesper Swedberg år 1694, varpå den infördes i 1695 års psalmbok. Relativt oförändrad infördes den även i 1819 års psalmbok och 1937 års psalmbok. När den togs med i 1986 års psalmbok ändrades texten på några ställen. Texten bygger på .

Melodin är troligen svensk, men antas ha tyskt ursprung, och påträffades i en handskrift från år 1676 i Västerås läroverksbibliotek.

Publicerad i 
1695 års psalmbok som nr  under rubriken "Konung Davids Psalmer".
1819 års psalmbok som nr  under rubriken "Kristligt sinne och förhållande - I allmänhet: Förhållandet till Gud: Guds lov".
Stockholms söndagsskolförenings sångbok 1882 som nr 102 med verserna 1-3, under rubriken "Psalmer".
Sionstoner 1889 som nr 513 under rubriken"Bön och lov".
Herde-Rösten 1892 som nr 261 under rubriken "Lof och tacksägelse".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1894 som nr 2 under rubriken "Guds härlighet".
Svensk söndagsskolsångbok 1908 som nr 293 under rubriken "Festsånger".
Lilla Psalmisten 1909 som nr 164 under rubriken "Lovsånger".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 408 under rubriken "Lovsånger".
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 1 under rubriken "Inlednings- och samlingssånger".
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 580 under rubriken "Begynnelse och avslutningssånger".
Segertoner 1930 som nr 101 under rubriken "Samlingssånger".
Sionstoner 1935 som nr 49 under rubriken "Guds lov".
1937 års psalmbok som nr  under rubriken "Guds lov".
Sions Sånger 1948 som nr 6 under rubriken "Hela världen fröjdes Herran".
Segertoner 1960 som nr 101.
Psalmer för bruk vid krigsmakten 1961 vers 1-3.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 705 under rubriken "Begynnelse Och Avslutning".
Sionstoner 1972 som nr 2.
Den svenska psalmboken 1986 som nr  under rubriken "Lovsång och tillbedjan".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr  med titelraden "Hela världen, prisa Herran", under rubriken "Glädje och tacksamhet".
Lova Herren 1988 som nr 10 under rubriken "Guds lov".

Externa länkar
Hos Cyberhymnal finns den engelska texten och melodin - Praise the Lord, each tribe and nation
Hos Projekt Runeberg finns noterna till melodin

Tyska psalmer
Palimpsest

Palimpsest (från grekiska πάλιν palin 'på nytt', 'igen' och ψάειν psaein 'gnugga', 'skrapa') är en handskrift, vanligtvis på pergament, ibland på papyrus, vars text skrapats och tvättats bort för att ersättas med en ny.

Förfarandet användes under antiken och medeltiden när pergament var dyrbart och man ville kunna återanvända pergament från böcker med mindre angeläget innehåll som kunde avvaras. Palimpsester är ofta intressanta för litteraturforskare eftersom man med moderna tekniska hjälpmedel kan återvinna den underliggande, borttvättade, första texten.

En indirekt användning av ordet palimpsest kan syfta på att en viss text har en underliggande mening.

Se även 
 Codex Ephraemi Rescriptus
 Skriva på tvären

Referenser

Externa länkar 
 

Handskrifter
Nomenklatura

Nomenklatura (, svenska: "nomenklatur") var ett system för kontroll över hur tjänster i den sovjetiska stats- och partiapparaten, samt viktiga statliga företag, tillsattes. Systemet omfattade en rad listor över dels viktiga tjänster, dels en lista över personer som partiet godkände för innehav av sådana tjänster. Nomenklatura-systemet övervakades av kommunistpartiets högsta instanser.

Några exempel på tjänster som omfattades var ministerposter, redaktörer vid tidningar, fabriksdirektörer och chefer vid skolor och olika slags institutioner. Systemet skapade en sovjetisk elit av personer som erhöll särskilda rättigheter och privilegier. Det kunde handla om möjligheten att handla vid särskilda affärer eller tillgång till speciella sjukhus och skolor. Ett av Michail Gorbatjovs mål med sin glasnost- och perestrojka-politik var att reformera nomenklatura-systemet.

I överförd mening används ordet om den grupp av personer som innehade sådana tjänster, det vill säga Sovjetunionens priviligierade ledande skikt.

Se även 
 Nomenklatur
 Politisk klass

Referenser 

Politik i Sovjetunionen
Gånglåt

En gånglåt är en typ av melodi inom spelmansmusiken som är avsedd att gå till. En gånglåt är i allmänhet ledigare än en marsch. En av de mest kända svenska gånglåtarna är Gärdeby gånglåt (Gärdebylåten) av Hjort Anders Olsson, som blev riksbekant när Rättviks spelmanslag spelade in den på skiva och blev spelad i radio.

Historik
Gånglåt är en traditionell låt inom svensk folkmusik. Gånglåtar har spelats långt tillbaka i Sveriges historia. Låtarna användes bland annat som brudmarsch, beväringsmarsch eller bufärdsmarsch. I och med spelmansrörelsen under 1900-talet fick gånglåtarna en utökad användning och användes som allspelslåtar vid spelmansstämmor.

Gånglåtar
Några av de gånglåtar som spridits mest i Sverige är Gärdebylåten, Gånglåt från Äppelbo och Delsbo brudmarsch.

Referenser

Noter

Externa länkar
Gånglåtar i noter och midi från Folkwiki

Svensk folkmusik
Juniskär

Juniskär är en tidigare tätort i Sundsvalls kommun. Sedan 2015 ingår orten i tätorten Kvissleby.

Befolkningsutveckling

Samhället
Juniskär ligger kustnära och präglas av villor samt fritidsbebyggelse.

Se även 
Njurunda socken

Noter 

Orter i Sundsvalls kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Njurunda glesbygdsområde
Min själ skall lova Herran

Min själ skall lova Herran (Nun lob, mein Seel, den Herren) är en lovpsalm av Johannes Polliander  (även kallad J. Gramann Poliander), skriven 1530 och troligen utgiven år 1540. Melodin (G-dur, 6/4) trycktes i Hans Kugelmanns bok ”Concentus novi trium vocum accomodati” år 1540 och är troligen komponerad av denne eller möjligen bearbetad för att passa denna text. Ofta anges den härstamma från 1400-talet. Samma melodi används till En Fader oss förenar, Han kommer i sin kyrka, Gud gav i skaparorden, O Herre, du som säger och Upp, psaltare och harpa.

Psalmen består av fyra långa verser och bygger på  (”Lova Herren, min själ, och förgät icke vad gott han har gjort”). Det är en ljus text, trots tal om synd och förgänglighet, för ”Herrens nåd varar i evighet”. Texten översattes, troligen av Laurentius Petri Nericius, för ”Then Swenska Psalmboken” år 1562 (ej officiellt antagen psalmbok). Översättningen kom in i 1695 års psalmbok med titelraden "Min siäl skal lofwa Herran".

Psalmen bearbetades av Johan Olof Wallin år 1816 och kom därefter även in i 1819 års psalmbok och 1937 års psalmbok.

År 1982 bearbetades den ytterligare av Britt G. Hallqvist för 1986 års psalmbok.

Publicerad i 
1572 års psalmbok med titeln MIn siel skal loffua HERran under rubriken "Någhra Davidz Psalmer". 

Göteborgspsalmboken under rubriken "Om Gudz Barmhertigheet".
1695 års psalmbok som nr 86  under rubriken "Konung Davids Psalmer".
1819 års psalmbok som nr 16 under rubriken "Guds wäsen och egenskaper/Godhet och barmhärtighet".
Sionstoner 1935 som nr 77 under rubriken "Guds lov".
1937 års psalmbok som nr 16, under rubriken "Guds lov".
Psalmer för bruk vid krigsmakten 1961 som nr 16 vers 1.
Den svenska psalmboken 1986 som nr 9 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".
Lova Herren 1988 som nr 15 under rubriken "Guds lov".
I den finlandssvenska psalmboken som nr 282

Referenser

Noter

Externa länkar
Hos Cyberhymnal finns en engelsk översättning av Catherine Winkworth och en variant av melodin som delvis skiljer sig från den svenska
Hos Sibelius-Akademin återfinns noterna enligt 1695 års melodi till Min siäl skal lofwa Herren
Hos Projekt Runeberg finns noterna till melodin

Se även
Lova Herren, min själ som också utgår från 

Tyska psalmer
Lov, ära och pris

Lov, ära och pris (We praise Thee, o God) är en lovpsalm av William Paton Mackay från 1863 med titeln Revive us again, melodi av John Jenkins Husband (F-dur, ¾) år 1820. Psalmen översattes av Jonas Stadling år 1880. Utan några märkvärdigheter riktar den sig till den treenige Guden med tacksamhet för Guds kärlek och korsets offer. 1965 rekommenderades att sjunga denna sång till verserna Hebreerbreven 13:20-21 vid gudstjänsten. Psalmen infördes som en ny psalm i den svenska psalmboken 1986.

Publicerad som
Nr 30 i Kristus vandrar bland oss än (psalmbok) 1965, med titeln Halleluja, din är äran.
Nr 10 i Den svenska psalmboken 1986, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".
Cecilia 2013 som nr 8 under rubriken "Lovsång och tillbedjan".

Se även
Lov, pris och ära vare dig

Externa länkar
På The Cyber Hymnal kan man lyssna till melodin.
Cyberhymnal

Amerikanska psalmer
Sånger 1863
Bomärke

Ett bomärke är ett skrivtecken som består av en eller flera linjer, och som i huvudsak har använts på samma sätt som en namnteckning. Ibland består bomärket av parallella linjer eller inskurna bågar, men ofta bildas det av en stav med tillagda kännestreck (se bild). Märkena påminner mycket om runorna.

Även efter att skrivkonsten började bemästras av folket kunde bomärket signeras intill namnteckningen på protokoll, avtal o.d. Men märket har tidigare använts på hus och bohag, liksom varit inbränt eller inskuret i boskapsdjur. En persons bomärke gick ibland i arv. Ofta hade även gårdar sitt eget bomärke. Ursprungligen var det dessa som kallades bomärken, medan övriga endast märken. Numera benämns samtliga märken bomärken. Bomärke hade även individuella stenhuggare som arbetade för ett större byggnadsbolag. Sådana märken kan åskådas i Lunds domkyrka eller Vadstena klosterkyrka.

Under medeltiden hade varje borgare sitt bomärke, vilket markerades på varje tillhörighet och sigill. Varje svensk stad och flera företag hade även de bomärken. Timret som flottades på de norrländska älvarna bar sin ägares bomärke.

Bruket av bomärke har förekommit så gott som i hela Sverige långt tillbaka i tiden. Även idag (2023) används det av exempelvis samer för att öronmärka renar. Men det resterande bruket avtog då skrivkonsten blivit mer allmän bland folket, och bomärket ersattes med initialer. Gamla bomärken har i vissa fall emellertid tagits upp som sköldemärke i moderna heraldiska vapen.

Forskning 

Det har gjorts forskning i ämnet huruvida det finns något samband mellan bomärkena eller om de bara är slumpmässigt formade figurer. Fram tills på senare tid menar svenska forskare att det inte har funnits någon minsta gemensamma nämnare. Mats Rehnberg uttrycker det på följande sätt:

Tuve Skånberg tyckte sig däremot se mer i tecknen; i sin doktorsavhandling i kyrkohistoria, Glömda gudstecken, påvisar han att det finns en kristen symbolik i grunden för bomärkena.

Litteratur

Externa länkar 

 Bomärken i Tornedalen

Genealogi
Runa

Runa kan syfta på: 

 Runor – forngermanskt skrivtecken
 Dödsruna – en kort levnadsbeskrivning av en nyligen avliden
 Runa (namn) – ett kvinnonamn av nordiskt ursprung
 Runa (dikt) – finsk folkdikt
 Runa (tidskrift) – en tidskrift med folkloristiskt och antikvariskt innehåll
 Runa – en pseudonym för författaren Elisabeth Beskow
 KGF Runa – gymnasieförening vid Vasaskolan, Gävle
Rocco Siffredi

Rocco Siffredi (eg. Rocco Tano), född 4 maj 1964 i Ortona i Abruzzo, är en italiensk skådespelare, regissör och producent av pornografisk film. 

Rocco Siffredi har medverkat i över 1300 pornografiska filmer sedan karriären tog fart i mitten av 1980-talet, den största delen av dessa med mer eller mindre anala teman. Sitt stora genombrott fick han i början av 1990-talet då han medverkade i några så kallade Buttman-filmer tillsammans med John Stagliano.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Italienska porrskådespelare
Födda 1964
Män
Levande personer
Tempranillo

Tempranillo är en sort av druva hörande till arten vinranka (Vitis vinifera). Det är den huvudsakliga druvan i det spanska vindistriktet Rioja. I det angränsande distriktet Ribera del Duero heter den Tinto Fino eller Tinta del País (spanska för 'Landets röda') och i vindistriktet Toro kallas den Tinta de Toro. Druvsorten odlas också i Portugal, där den bland annat ingår i portvin under namnet Tinta Roriz.

Druvan mognar relativt tidigt, därav namnet (temprano är spanska för tidigt). Druvan ger viner av hög kvalitet och har stor lagringsförmåga. Ekfatslagrade viner på tempranillo blir ofta balanserade med mjuk fruktighet.

Se även
 Portugisiska viner
 Spanska viner

Referenser

Vindruvor
Spanska viner
Eugenius

Den här artikeln handlar om den romerske kejsaren. För påvarna, se Eugenius I (död 657), Eugenius II (död 827), Eugenius III (död 1153) och Eugenius IV (död 1447).

Flavius Eugenius, grekiska Eugenios, död 394 (stupad), romersk kejsare från 392.

Eugenius var ursprungligen retor, sedan chef för hovkansliet. Han upphöjdes av Flavius Arbogastes, som brutit med Theodosius I, till dennes motkejsare. Trots att Eugenius själv var kristen, innebar hans regering en sista reaktion för den romersk religionen i Rom. Victorias altare återfördes till den romerska senatens curia, och förföljelserna av hedningarna upphörde tillfälligt. I det krig, som utbröt mellan Eugenius och Theodosius, tillfångatogs han och dödades under slaget vid Frigidus.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Avlidna 394
Romerska kejsare
Män
Födda 300-talet
Personer som stupat i strid
Theodosius I
392

392 (CCCXCII) var ett skottår som började en torsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Augusti
 22 augusti – Arbogast upphöjer Eugenius till romersk kejsare, efter att ha mördat Valentinianus II, som reaktion på att denne har avsatt Arbogast som militär ledare i Gallien.

Okänt datum
 Theodosius I utfärdar ett edikt som ytterligare förbjuder böner och offerriter i icke-kristna tempel under den pågående förföljelsen av hedningarna.

Födda 
 Chlodio, kung över de saliska frankerna från 426 till slutet av 440-talet (född detta år eller 395)

Avlidna 
 Maj – Valentinianus II, romersk kejsare
394

394 (CCCXCIV) var ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

September
 6 september – Kejsar Theodosius I besegrar och dödar usurpatorn Eugenius och hans frankiske magister militum Arbogast i slaget vid Frigidus.

Okänt datum
 Romarrikets heliga Veastaleld släcks.
 Vid denna tid vaktar 200.000 soldater de romerska gränserna och reservstyrkor på 50.000 finns tillgängliga för utkommendering. Många romerska soldater kommer från germanska stammar.
 Epifanios av Salamis anklagar Origenes efterföljare för kätteri, och kräver att hans verk skall fördömas.
 310 donatiska biskopar möts och håller konciliet i Bagaï i Africa.

Födda 
 Gunabhadra, indisk, buddhistisk lärd munk

Avlidna 
 Eugenius, romersk kejsare från 392
 Libanios, grekisk retoriker (död omkring detta år)
Margaret Mitchell

Margaret Munnerlyn Mitchell, född 8 november 1900 i Atlanta, Georgia, död 16 augusti 1949 i Atlanta, Georgia, var en amerikansk författare.

Biografi 
Hon är framför allt känd för Borta med vinden, hennes klassiska skildring av Sydstaterna under amerikanska inbördeskriget. Historien filmatiserades 1939 med Vivien Leigh och Clark Gable i huvudrollerna, två år efter att Mitchell vunnit Pulitzerpriset för boken.

Hennes far var advokat, hennes mor var engagerad suffragett. 1922 gifte hon sig för första gången, men äktenskapet upplöstes 1924. Hon skrev för Atlanta Journal 1922–1926. Hennes andre make uppmuntrade henne att bli författare, och hon skrev 1926–1929 om inbördeskriget från Sydstaternas synpunkt.

Hon avled den 16 augusti 1949 då hon blev påkörd av en rattfyllerist när hon korsade vägen med sin man. Hon är begravd på Oakland Cemetery i Atlanta.

Bibliografi
Gone With The Wind
 Borta med vinden (översättning Maj Almquist Lorents, Medén, 1937)
Lost Laysen (edited by Debra Freer, Scribner, 1996)

Referenser

Externa länkar
Books and writers

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Personer som omkommit i trafikolyckor
Personer från Atlanta
Födda 1900
Avlidna 1949
Kvinnor
Alumner från Smith College
Theodosius I

Theodosius I, även känd som Theodosius den store, född 11 januari 347 i Coca, Spanien, död 17 januari 395 i Milano, var en romersk general som valdes till romersk kejsare och regerade från 379 till sin död. Theodosius var den siste kejsaren som regerade över hela det Romerska riket. Han är även känd som den kejsare som gjorde kristendomen till statsreligion.

Biografi 
Theodosius var son till den romerske fältherren Flavius Theodosius, som under kejsar Valentinianus krigade i Britannien och Afrika men blev avrättad år 376 på befallning av kejsar Gratianus. Han utmärkte sig under faderns fälttåg, och utnämndes efter att kejsar Valens stupat i strid mot goterna vid Adrianopel år 378 av Gratianus till medkejsare år 379 över imperiets östra del med särskilt ansvar för att reda upp situationen med goterna. Han hejdade goternas anfall, tillät en del av dem att bosätta sig inom rikets gränser och bringade lugn och ordning i förhållandena. Han kom till en överenskommelse med goterna som fick bosätta sig på Balkan samtidigt som de försvarade de romerska gränserna där.

Kejsar Theodosius är känd för att ha förföljt hedendomen och arianismen, avskaffat religionsfriheten och gjort kristendomen till officiell statsreligion i hela riket. Han sammankallade 381 det Första konciliet i Konstantinopel. Han anses också ha givit tillstånd till den kristne ärkebiskopen i Alexandria, Theofilos att förstöra Serapeion-templet i Alexandria år 389. År 391 lät Theodosius släcka den eviga elden i Vestatemplet och förbjöd vestalerna att fortsätta sin verksamhet. Han förbjöd också de olympiska spelen 393 med förevändningen att det var en hednisk festival.

Sedan fältherren Magnus Maximus gjort uppror mot Gratianus, som blev mördad 383, och fördrivit Valentinianus II måste Theodosius till en början erkänna Maximus som kejsare i Västerlandet. Maximus besegrades dock av Theodosius som återinsatte Valentinianus. Denne avled i Gallien under oklara omständigheter 392 och Theodosius fick då åter ingripa. Efter ett häftigt, men snart avslutat krig 394, blev Theodosius härskare över hela Romerska riket, som nu för sista gången var samlat under en kejsare. Theodosius förordnade att riket efter hans död skulle delas mellan hans två söner, Arcadius den östliga delen och Honorius den västliga.

Källor 
Store norske leksikon/ Theodosius den store

Fotnoter

Externa länkar

 
Personer i Bysantinska riket
Födda 346
Avlidna 395
Män
Romerska kejsare
Gravsatta i Apostlakyrkan
346

346 (CCCXLVI) var ett normalår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Athanasius återinsätts som patriark av Alexandria.
 Makedonius I avsätts ånyo som patriark av Konstantinopel av Paulus I.
 Julius Firmicus Maternus skriver De erroribus profanarum religionum (omkring detta år).
 Visigoterna omvänds till arianismen av Wulfila.
 De koreanska Puyostammarna uppgår i Koguryŏ.

Födda 
 Theodosius I, romersk kejsare 379–395

Avlidna 
 Pachomios, koptisk munk och helgon

Externa länkar