Östgöta kavalleriregemente

Östgöta kavalleriregemente var ett kavalleriregemente i svenska armén som härstammade från 1500-talet. Regementet omorganiserades 1791 då man slog ihop det med Östgöta infanteriregemente, och tillsammans bildade de två regementena Livgrenadjärregementet.

Historia 
Östgöta kavalleriregemente hade sitt ursprung från den ryttarfana som sattes upp i Östergötland på 1550-talet. I 1634 års regeringsform benämns regementet som Östergötlands och Södermanlands ryttare. Från 1636 benämnt Östgöta kavalleriregemente. År 1689 blev regementet indelt och 1770 omorganiserat till kyrassiärer.

Under befäl av Ludvig Wierich Lewenhaupt deltog regementet i större delen av Carl X Gustafs fälttåg. Tio kompanier starkt följde de 1655 till Pommern och därefter till Warschau, samt kämpade den 22 september vid Modlin, deltog i det farliga tåget till Jaroslaw och vann mycket utmärkelse i slaget vid Golombo den 8 februari. Sommaren 1657 deltog fyra kompanier nyuppsatta ryttare i Halländska fälttåget och bevistade slaget vid Genevadsbro. Den övriga delen deltog i andra danska kriget och i belägringen av Köpenhamn.

År 1674 utförde regementet, 1000 man starkt, under befäl av C. A. Wachtmeister, till Tyskland och deltog där i Wrangels och Köningsmarks fälttåg åren 1674–1678 och slaget vid Fehrbellin. Vid återfärden till Sveriges på hösten 1678 delade Östgöta ryttare den övriga arméns sorgliga öde, att dels drunkna och dels bli fängslade på Bornholm. En nyuppsatt del av regementet deltog i slaget vid Lund.

På våren 1701 gick regementet, under befäl av Carl Gustaf Mörner, över till Livland och var närvarande vid övergången av Düna. År 1702 blev Mörner med sitt eget och Dalregementet beordrades att anfalla staden Wilna. Ryttarna tog dalkarlarna på hästens länd och red en hemlig väg genom den tjocka skogarna och lyckades den 19 mars i gryningen överrumpla fienden i Wilna, vilka led en stor förlust.

I slaget vid Klissow stod regementet på högra flygeln, som hade den hårdaste striden att uthärda. I januari 1704 avgick Mörner som chef och efterträddes av Jacob Burensköld. Detta år deltog regementet i slagen vid Jaroslaw och Lemberg, förföljelsen av Schulenbach och det skarpa slaget vid Fraustadt, där Burensköld sårades och där 1500 ryssar nedhöggs. Den 21 juli 1705 stod generallöjtnant Carl Nieroth med tre regementet ryttare, däribland Östgöta, vid slaget vid Rakowitz, då sachsiska generallöjtnanten Paykull anryckte mot svenskarna läger med 10000 man sachsiska och polska ryttare. Nieroth som endast hade 200 man, antog striden, och fienden blev, efter underverk av tapper från svenskarnas sida, slagen på flykten. Östgötarna hade den värsta striden att utföra mot den på alla sidor anfallande polackerna. Av regementet dödas 3 ryttmästare, 5 löjtnanter, 6 underoffiverar och 70 ryttare (sårade blev 3 ryttmästare, 2 kornetter och 85 ryttare).

Under åren 1707–1709 deltog Östgöta kavalleriregemente i alla huvudhärens rörelser och kämpade med anligt mod i flera mindre affärer. Den 10 september 1708 uppnådde Karl XII nära ryska gränsen vid byn Rajovka (slaget vid Rajovka) fiendens eftertrupp, som bestod av 70 skvadroner. Utan att tänka efter, tog kungen det närmsta till hands varande Östgöta kavalleriregemente och anföll fiendens samt lyckades i början kast det ryska kavalleriet över sidan.

Regementet sattes på nytt upp i Sverige och deltog i Stenbocks krig i Skåne, slaget vid Helsingborg, kriget i Pommern och slutligen Hattarnas ryska krig 1741. År 1747 är de åter i Pommern, varefter de följe alla huvudhärens rörelser, kämpade 1759 vid Werbelow och Brandelow och 1761 vid Neu Brandenburg.

Regementet upphöjdes till livregemente efter förtjänstfulla insatser under Gustav III:s krig 1788–1790.
Regementet omorganiserades 1791 till ett infanteriregemente och sammanslogs med Östgöta infanteriregemente, vilka tillsammans bildade Livgrenadjärregementet. Kavalleridelen fick namnet Livgrenadjärregementets rusthållsdivision fram till 1816.

Ingående enheter

Heraldik och traditioner
Regementets valspråk var Nulli Secundus (Ingens tvåa).

Förbandschefer
Överstebostället var förlagt till Tuna kungsgård vid Rystad.

1630–1633: Hans Rotkirch  
1635–1641: Ture Gabrielsson Oxenstierna
1659–1664: Ludvig Wierich Lewenhaupt
1677–1695: Blechardt Wachtmeister
1695–1704: Carl Gustaf Mörner
1704–1706: Jacob Burensköld
1706–1708: Nils Rosenstierna
1708–1747: Hugo Johan Hamilton
1710–1710: Gustaf Adam Taube, tillförordnad.
1710–1711: Bertil Roxendorff, tillförordnad.
1712–1716: Johan Falkenhagen, tillförordnad.
1716–1723: Otto Johan Koskull tillförordnad
1723–1747: Hugo Johan Hamilton
1747–1757: Adam Horn, tillförordnad.
1757–1761: Pontus Fredrik De la Gardie
1762–1762: Mattias Alexander von Ungern-Sternberg
1763–1774: Fredric Horn
1774–1783: Erik Julius Cederhielm
1783–1787: Gustaf Philip Wennerstedt
1787–1791: Claes Horn af Åminne

Överstelöjtnanter

1635–1642: Hans Garfwe
1675–1689: Gustaf Adolf von der Osten
1689–1694: Johan Gripenwaldt
1693–1700: Carl Gustaf Horn
1700–1701: Adolf Johan Crusebjörn
1701–1704: Jacob Burensköld
1705–1711: Bertil Roxendorff
1711–1713: Frans Johan Crusebjörn
1713–1728: Johan Falkenhagen
1728–1739: Otto Christian von der Pahlen
1739–1744: Carl Rotkirch
1753: Carl Rothkirch
1762–1774: Henrik Falkenberg af Trystorp
1774–1783: Gustaf Philip Wennerstedt
1783–1787: Claes Horn af Åminne
1787–1791: Gerhard Malkolm Leijonhielm

Förste majorer

1669–1673: Claes Niethoff
1685–1693: Carl Gustaf Horn
1693–1700: David Christoffer Montgomery
1702–1704: Johan Claudius Storckenfeldt
1704–1705: Bertil Roxendorff
1712–1713: Johan Falkenhagen
1713: Erik Axel Ekehielm
1716: Carl Johan Haster
1719: Lars Wilsdorf
1720: Zakarias Rehnberg
1720–1734: Natanael Gyllenram
1734–1741: Otto Johan Wolffelt
1741: Wachtmeister
1753: Gustaf Otto Mörner
1775–1782: Mattias Strålenhielm
1782–1785: Claes Horn af Åminne
1791: Gustaf Adolph Klingspor

Andre majorer

1770: Philip Bonde
1775–1782: Claes Horn af Åminne
1782–1783: Gerhard Malkolm Leijonhielm
1783–1792: Axel Melchior von Meijerhelm

Regementskvartermästare

1681–1699: Nils Rosenfelt
1703: Abraham Cossfeldt
1712: Jacob Schultz
1741–1748: Bengt Adolf Wrangel
1770: Otto Wilhelm Löwen
1773–1783: Gerhard Malkolm Leijonhielm
1783–1791: Svante Duvall

Övrigt

Galleri

Källor
 s.338.

Noter

Se även 
Livgrenadjärregementet (det äldre)
Livgrenadjärregementet (det yngre)

Ej längre existerande svenska kavalleriregementen
Svenska militära enheter bildade 1636
Svenska militära enheter upplösta 1791