kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sir (titel)

Sir (av latinets senior, 'äldre herre') är en engelskspråkig brittisk manlig titel för en innehavare av ett baronettskap eller innehavaren av högre grader i vissa ordnar. Den kvinnliga motsvarigheten är dame.

Sir används också som allmänt tilltalsord ("min herre, herrn"), särskilt till överordnade, som lärare eller befäl, även i USA. Den kvinnliga motsvarigheten är då madam eller ma'am.

Fram till 1600-talet var sir också det allmänna tilltalet för präster; man använde då formen sir + förnamnet. I modern isländska finns titeln séra, från sire, vilken används som hederstitel för prästvigda personer: séra Jón.

Se även
 Seigneur

Källor 
 

Brittiska titlar
Ugglan
Christian Gergils

Christian Gergils, född 3 januari 1967 i Ljungskile, är en svensk liberal idédebattör, politiker, författare och hästutbildare, tidigare ordförande i Fria Moderata Studentföreningen i Stockholm tillika en av grundarna av Frihetsfronten. Gergils har sedan han lämnade nyliberalismen i mitten av 1990-talet senare kritiserat vad han kallar en socialdarwinistisk och elitistisk tendens inom denna. 

Han är son till Håkan Gergils.

2002 bildade Gergils tillsammans med bland andra Jean-Pierre Barda och Dick Erixon partiet Fria Listan, som ställde upp i riksdagsvalet 2002. Partiet lades ner efter valet. 

Gergils vann dokusåpan Farmen skärgården i TV4 hösten 2004 och skrev därefter boken "Respekt!", där han beskriver sina erfarenheter från inspelningarna. I boken riktar han även stark kritik mot den svenska välfärdsstaten, som han anser symboliseras av den uppdelning mellan vissa personer som latar sig och "ligger på bryggan och solar" och andra som anstränger sig och bidrar till det gemensamma bästa. Denna samhällstendens, menar Gergils i boken, kom att tydliggöras i dokusåpan Farmen Skärgården.

Mellan 2006 och 2011 drev Gergils tillsammans med sin familj ett vårdföretag med psykiatrisk vård i kombination med hästhållning. Verksamheten hade vårdavtal med Stockholms läns landsting.

Gergils var en period aktiv i Kristdemokraterna. Han motiverade sitt partival med att Kristdemokraterna under Göran Hägglunds ledning hade moderniserats och blivit ett mer frihetligt, tolerant och brett kristdemokratiskt parti av kontinental typ. Gergils offentliggjorde sitt engagemang i en artikel i Dagens Nyheter. Han lyfte fram att Kristdemokraterna numera har naturrätten som sin ideologi, och förutspådde att partiet kan komma att bli en viktig maktfaktor inom alliansen, efter att partiledarstriden har avgjorts och Göran Hägglund får förtroende att leda partiet med David Lega istället för Mats Odell i partiledningen. Valet av Lega istället för Odell blev också partiets beslut på Rikstinget i Västerås den 28 januari 2012.

Källor 

Födda 1967
Svenska dokusåpadeltagare
Personer inom svensk liberalism
Män
Levande personer
Svenska kristdemokrater
Baronet

Baronet eller baronett är en ärftlig brittisk titel som delas ut av monarken och vilken medför lägsta ärftliga rang. Det är dock ingen pärsvärdighet. Titeln är en del av det brittiska belöningssystemet och indikerar innehav av en särskilt instiftad värdighet, ett baronetskap ().

Rangordning
En baronet står högre i rang än en medlem av en kunglig riddarorden (med undantag av Strumpebandsorden, Tistelorden och St. Patricksordens riddare), men lägre i rang än en baron, vilket är den lägsta graden av pärsvärdighet. Baronetvärdighet är åtskilt från pärsvärdighet, och medförde inga rättigheter till plats i överhuset. Historiskt har baronets jämförts med kontinentaleuropeisk lågadel i avsaknad av en formell sådan i Storbritannien. I likhet med medlemmar av kungliga riddarordnar tituleras en baronet med Sir följt av förnamnet. För att kunna erhålla titeln måste innehavaren vara av brittisk nationalitet.

Historia
Upphovet till att titeln instiftades i England och Skottland på 1600-talet var som belöning åt dem ur landed gentry som ekonomiskt bidrog till att bekosta koloniseringen av Irland respektive Nova Scotia. Efter att Konungariket Storbritannien bildades 1707 skapades inga fler baronetvärdigheter av England eller Skottland, utan istället av Storbritannien. Efter unionen mellan Storbritannien och Irland 1801, gavs baronetvärdigheter av det Förenade kungariket.

Nutida baronetvärdigheter
Sedan 1960-talet har endast en baronetvärdighet utdelats: sir Denis Thatcher, make till baronessan Margaret Thatcher, tidigare premiärminister. Titeln har nu ärvts av sonen sir Mark Thatcher.

Se även
 Knight

Kommentarer

Referenser
 

Brittiska titlar
Knight

Knight (av fornengelska cniht, gosse, tjänare, sven; av gemensam härkomst med tyska Knecht och svenska knekt) är en brittisk titel för personer som blivit adlade genom att ha fått the accolade eller dubbats, antingen genom att ha förlänats en av de högre graderna i en brittisk riddarorden eller utnämnts till Knight Bachelor.

Dubbning
Män kan dubbas till riddare av den brittiska monarken genom att upptas i en högre grad i någon av de brittiska riddarordnarna eller genom att utnämnas till Knight Bachelor. Detta medför rätt till titeln sir före förnamnet. En kvinnlig ordensmedlem bär i allmänhet titeln dame. Maka till en manlig medlem tilltalas lady följt av efternamnet. 

För att kunna erhålla inträde i en orden måste vederbörande vara undersåte till den brittiska monarken. Det vill säga vara medborgare, eller av likvärdig status, inom det Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland eller i någon annan av samväldesrikena.

Hedersmedlemmar
Andra furstar, undersåtar till andra furstar, och medborgare i republiker kan dock erhålla inträde, men endast i egenskap av hedersmedlemmar. Antalet fullvärdiga medlemmar är i regel strikt begränsat, medan antalet hedersmedlemmar kan vara betydligt större. En hedersmedlem har sålunda inte rätt till predikaten sir eller dame. 

Möjligheten att få ett hedersmedlemskap omvandlat till fullt medlemskap efter att ha blivit brittisk medborgare finns, men begränsas exempelvis av antalet platser för fullvärdiga medlemmar.

Inte adelskap
De kungliga ordnarna är en del av det brittiska belöningssystemet och ger bland annat innehavaren rätt till att använda en viss titel. Medlemskap i en orden innebär dock inte något formellt adelskap, men har historiskt jämförts med lågadel i brist på en formell sådan.

Se även
Baronet
Brittiska Imperieorden

Referenser

Externa länkar

Brittiska titlar

en:Knight
Dame

Dame är en kvinnlig hederstitel i Storbritannien. En dame är en kvinnlig innehavare av ordensvärdighet motsvarande knight i brittiska ordnar som Bathorden, Brittiska imperieorden och Victoriaorden. Vid tilltal används titeln på samma sätt som sir för män, det vill säga tillsammans med förnamnet, till exempel dame Helen.

Exempel på personer med titeln dame 

 Dame Agatha Christie, DBE
 Dame Angela Lansbury, DBE
 Dame Barbara Cartland, DBE
 Dame Christabel Pankhurst, DBE
 Dame Daphne du Maurier, Lady Browning, DBE
 Dame Edith Evans, DBE
 Dame Eileen Atkins, DBE
 Dame Ellen MacArthur, DBE
 Dame Emma Thompson, DBE
 Dame Flora Robson, DBE
 Dame Gracie Fields, DBE
 Dame Helen Mirren, DBE
 Dame Iris Murdoch, DBE
 Dame Joan Collins, DBE
 Dame Joan Plowright, DBE
 Dame Joanna Lumley, DBE
 Dame Judi Dench, DBE
 Dame Julie Andrews, DBE
 Dame Julie Walters, DBE
 Dame Kiri Te Kanawa, DBE
 Dame Lesley Lawson (Twiggy), DBE
 Dame Maggie Smith, DBE
 Dame Mary Berry, DBE
 Dame Ngaio Marsh, DBE
 Dame Olivia de Havilland, DBE
 Dame Olivia Newton-John, DBE
 Dame Patricia Routledge, DBE
 Dame Peggy Ashcroft, DBE
 Dame Penelope Keith, DBE
 Dame Penelope Wilton, DBE
 Dame Quentin Bryce, DBE
 Dame Rebecca West, DBE
 Dame Shirley Bassey, DBE
 Dame Sybil Thorndike, DBE
 Dame Thora Hird, DBE
 Dame Una O'Brien, DBE
 Dame Vanessa Redgrave, DBE
 Dame Vera Lynn, DBE
 Dame Vivien Duffield, DBE
 Dame Yvette Williams, DBE
 Dame Zaha Hadid, DBE

Fiktiva personer med titeln dame 

 Dame Edna Everage

Källor 
 Store norske leksikon/ Dame

Brittiska titlar
Resultat i riksdagsvalet i Sverige 2002

Denna lista visar valresultatet i valet 2002 för samtliga partier som fått siffror särredovisade av valmyndigheten. Många mindre partier är inte särredovisade, utan finns i en grupp "övriga partier", totalt 10861 röster.

Referenser

Noter

Övriga källor 
Valmyndighetens slutresultat
Tillägg för några mindre partier

Riksdagsvalet i Sverige 2002
Dårfinkar & dönickar

Dårfinkar & dönickar är en roman av Ulf Stark från 1984, som handlar om en tjej vid namn Simone, vars mamma har hittat en ny karl, Yngve. Yngve, Simone och hennes mor flyttar till ett nytt hus, och hunden Kilroy glöms och blir kvar i den gamla lägenheten. Simone blir arg på allt och alla och klipper håret kort. När hon kommer till skolan blir hon uppropad som Simon, den nya pojken i klassen, och hennes liv blir helt upp och ner och hon låtsas vara pojke och döljer sitt riktiga jag.

Den filmatiserades som TV-serie av Rumle Hammerich 1989.

Även en musikal har satts upp med manus av Irena Kraus och musik av Thomas Lindahl. Urpremiären var på Stockholms stadsteater Skärholmen 2009 i regi av Alexander Öberg.

Se även
 Dårfinkar & dönickar (TV-serie)

Referenser

Noter

Externa länkar
 
 Dårfinkar & dönickar Barne-TV

Skönlitteratur 1984
Svenska romaner
Verk av Ulf Stark
HBTQ-relaterad litteratur
Disneytajm

Disneytajm var ett svenskt barn- och ungdomsprogram som visades i SVT från 5 september 1987 till 4 augusti 1988.  Programledare 1987 var Lasse Åberg som 1988 ersattes av programhallåan Rolf Arsenius. Programmet varade mellan 50 och 60 minuter och innehöll kortfilmer, reportage och en svartvit serie. Disneyfilmer med Kalle Anka, Musse Pigg, Långben, Pluto och Zorro visades i programmet. Det presenterades även historik om de tecknade kortfilmerna. Programmet avslutades nästan alltid med den svartvita TV-serien Zorro (1957-1959) med Guy Williams i huvudrollen.

Programmets signaturmelodi under Lasse Åbergs tid var Aracuans sång från kortfilmen Kalle Anka i djungeln som visas på julafton. Under Rolf Arsenius tid användes i stället en något omarbetad version av Baroque Hoedown. 

Ett ofta förekommande inslag under Lasse Åbergs tid var en scen ur Kalle Anka reser västerut (Dude Duck) från 1951. I kortfilmen ska Kalle delta i en ridutflykt, men blir tilldelad en häst som föredrar sköna damer framför ilskna ankor. I ett försök att undkomma Kalle klär hästen ut sig till en ko och säger muu med en lustig accent. Mu-scenen var Lasse Åbergs personliga favorit, och visades därför flera gånger under programserien.
 
Ett tidigare Disney-program i svensk TV hette "Walt Disney: En trollkarl och hans värld", två programavsnitt som varade i 1 och en halv timme, 25-31 december 1978.

År 1991 började Sveriges Television visa Disneydags, och 1992-1993 visades istället Disneyklubben.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Disneytajm med Lasse Åberg på Youtube

Disney på TV
Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
Éowyn

Denna artikel handlar om den litterära figuren Éowyn. För förnamnet Éowyn se  Éowyn (namn).

Éowyn är en  litterär figur som förekommer i Tolkiens Sagan om ringen-trilogi. Hon är mest känd för att ha dräpt nazgûlernas ledare, Häxmästaren av Angmar, och att ha äktat Faramir från Gondor.

Éowyn är systerdottern till kung Théoden av Rohan, och har en äldre bror, Éomer, Rohans marskalk. De två är barn till Théodens syster Theodwyn, och Éomund av Mark. Fadern dräptes av orcher när Éowyn endast var några år gammal, och modern dog av sorg kort därefter. De två syskonen blev då adopterade av sin morbror, kung Théoden.

Éowyn växte upp i skuggan av tronen, och när Aragorn anlände till Edoras, förälskade hon sig i honom och hans ställning som nästa kung av stormakten Gondor. 

När Rohirrim gav sig av för att slåss mot Saurons styrkor så ville hon följa dem, men beordrades att stanna kvar och skydda folket. Éowyn klädde sig då till man och följde med Rohirrim under namnet Dernhelm. I Slaget vid Pelennors fält dräpte hon (med viss hjälp av Meriadoc) stornazgûlen, Saurons mest skräckinjagande tjänare, när denne försökte döda kung Théoden. Det var en stor bravad, men Éowyn blev själv svårt sårad av ringvålnadens hugg i armen under bataljen och fördes till Läkandets hus i Minas Tirith, där hon blev helad av Aragorn.

Där mötte hon Faramir, och kände då en kärlek så stark att hon insåg att vad hon känt för Aragorn bara var en förälskelse i hans ställning. Faramir blev kung Aragorns rikshovmästare strax innan de vigdes i Edoras i samband med Théodens begravning. Éowyn och Faramir fick tillsammans sonen Elboron. Sedan levde hon förmodligen i fred i Ithilien, som blev Faramirs furstendöme. Ingen vet när Éowyn dog, men Faramir dog år 81 i Fjärde åldern.

I filmatiseringen av Peter Jackson spelas hon av Miranda Otto.

Människor i Tolkiens värld
Herodes Antipas

Herodes Antipas, tetrark ("fjärdingsfurste"; lydfurste under den romerske kejsaren)  av Galiléen och Peréen, son till Herodes den store och Maltake. Han regerade efter sin fars död (omkr 4 f.Kr.) över en tredjedel av faderns rike. Han avsattes 39 e.Kr. Kallas även Herodes Tetrarken.

I Nya testamentet berättas att Herodes Antipas gifte sig med sin halvbror Herodes Filippos hustru Herodias, vilket Johannes Döparen häftigt kritiserade och därför avrättades. Även den judiske historikern Josefus Flavius beskriver Herodes Antipas okonventionella äktenskap och därtill vittgående politiska konsekvenser av detta. I samma sammanhang nämns den politiska avrättningen av Johannes Döparen, dock utan redogörelse för trätopunkterna dem emellan. Som skäl till avrättningen anges endast att Johannes samlade stora skaror anhängare, och Herodes Antipas var rädd att han skulle starta ett uppror, trots att Johannes beskrivs som en from och rättfärdig man snarare än en politisk agitator.

Herodes Antipas omtalas i Lukas 23:6–12 i samband med den rättsliga processen mot Jesus då Pontius Pilatus försöker föra över ansvaret att döma Jesus på Herodes.

Referenser 

Personer i Nya testamentet
Män
Födda 000-talet f.Kr.
Avlidna 000-talet
Herodianska dynastin
Timmerman

Denna artikel handlar om yrket; för skalbaggen se Större timmerman.

En timmerman är en hantverkare som utför grövre träarbeten, till exempel vid husbyggen. Timmermän för byggnader respektive skepp använder olika typer av verktyg för de olika behoven i yrkesutövningen. Under skråväsendets tid fanns varierande avgränsningar mellan timmerman och snickare. Reglerna kunde exempelvis stadga att timmermannens huvudverktyg var bila medan snickarens var hyvel eller att timmermannen inte använde lim.

Ordet timmerman kan härledas till Zimbermann som var ett ord i högtyskan, sammansatt av Zimber med betydelsen trä (timmer) och man, det vill säga den som arbetade med trä.

Skeppstimmerman
En skeppstimmermans arbete består av att bygga och underhålla träfartyg på ett skeppsvarv. Skeppstimmermannens verktyg är i grunden stort desamma som en timmermans när det gäller yxor samt sågar. För skepp behövs olika verktyg för att driva den färdiga bordläggningen, däck med mera.  Fartyg har haft en eller flera timmermän ombord vid sjöresor beroende på storlek av fartyg. Även senare efter segelfartygens tid har det funnits skeppstimmermän ombord för allmänt underhåll.

Se även
Hantverk i Sverige (bok)
Yrke
Snickare

Hantverksyrken
Buffalo Springfield

Buffalo Springfield var ett amerikanskt rockband bildat i Los Angeles, Kalifornien 1966. Bandet släppte tre album och var aktivt endast i två år. Buffalo Springfield riktade in sig på folk- och countryrock och inspirerades starkt av The Byrds, som också kom från Los Angeles. Sedan 1997 är de invalda i Rock and Roll Hall of Fame.

Originaluppsättningen av bandet bestod av Neil Young, Stephen Stills, Richie Furay, Dewey Martin och Bruce Palmer. Palmer byttes senare ut mot Jim Messina. De två mest kända medlemmarna i gruppen kan sägas vara Neil Young och Stephen Stills, som senare även skulle spela tillsammans i gruppen Crosby, Stills, Nash & Young. Det var också dessa två som skrev merparten av låtarna på de tre albumen.  "For What It's Worth" och "Mr. Soul" är kända låtar från gruppen. Richie Furay och Jim Messina bildade gruppen Poco efter att Buffalo Springfield upplösts.

Medlemmar 
 Jim Fielder – basgitarr 
 Richie Furay – gitarr, sång 
 Bruce Palmer – basgitarr 
 Stephen Stills – gitarr, keyboard, sång 
 Neil Young – gitarr, munspel, piano, sång 
 Dewey Martin – trummor, sång 
 Ken Forssi – basgitarr 
 Ken Koblun – basgitarr 
 Doug Hastings – gitarr 
 Jim Messina – basgitarr, sång 

Bidragande musiker
 Rick Rosas – basgitarr 
 Joe Vitale – trummor, sång 
 Rusty Young – steelgitarr på "Last Time Around"

Diskografi
Studioalbum

Singlar (på Billboard Hot 100)
1967 – "For What It's Worth" / "Do I Have to Come Right Out and Say It" (#7)
1967 – "Bluebird" / "Mr. Soul" (#58)
1967 – "Rock 'n' Roll Woman" / "A Child's Claim to Fame" (#44)
1967 – "Expecting to Fly" / "Everydays" (#98)
1967 – "On the Way Home" / "Four Days Gone" (#82)

Samlingsalbum
1969 – Retrospective: The Best of Buffalo Springfield
1973 – Buffalo Springfield
2001 – Buffalo Springfield 
2018 – What's That Sound? Complete Albums Collection

Referenser

Externa länkar 

 Expecting To Fly – The Buffalo Springfield Story 
 

Neil Young
Amerikanska rockgrupper
Rock and Roll Hall of Fame
Amerikanska folkrockgrupper
Ingolstadt

Ingolstadt är en kretsfri stad i delstaten Bayern i Tyskland. Folkmängden uppgår till cirka  invånare, med cirka 300 000 invånare i storstadsområdet. Ingolstadt är beläget vid floden Donau, cirka 70 kilometer norr om München och cirka 90 kilometer söder om Nürnberg, vid motorvägen A9.

Ett gravfält från cirka 1800 f.Kr. med intilliggande bosättning är de första tecknen på en bebyggelse på platsen för staden. Det första skriftliga beviset på Ingolstadts existens är i Karl den stores testamente från 806. Omkring 1250 fick Ingolstadt stadsrättigheter och senare också rättighet att utge egna mynt.

Från 1255 lydde staden under Oberbayern och var 1392-1445 residensstad för hertigarna av Bayern, varefter det tillföll Bayern-Landshut.

Under första världskriget var den framtida franska presidenten Charles de Gaulle fängslad som krigsfånge i ett av Tysklands största fångläger och det var beläget vid staden. Under sin fångenskap genomför de Gaulle fem misslyckade rymningsförsök. 

I staden finns biltillverkaren Audi och ett stort antal av dess underleverantörer och staden härbärgerar ännu fyra bryggerier. Ingolstadt är också en viktig kommunikationsknutpunkt i Bayern med sitt läge vid A9 mellan München och Berlin och en rangerbangård med anknytning till ett antal järnvägssträckningar i såväl nord-sydlig som öst-västlig riktning. 

I Ingolstadt finns två högskolor för i första hand yrkesinriktade högskolestudier. 1472–1800 var det senare Ludwig-Maximilians-Universität placerat i staden (efter några år i Landshut finns det sedan 1826 i München).

Ingolstadt är också den stad där romanen Frankenstein av Mary Shelley utspelar sig.

Källor 

 

Städer i Bayern
Ingolstadt
The Fifth Dimension

För musikalbumet av gruppen The Byrds, se Fifth Dimension.

The 5th Dimension är en amerikansk popgrupp bildad 1966 i Los Angeles, Kalifornien. Originaluppsättningen av bestod av Billy Davis Jr, Florence LaRue, Marilyn McCoo, Lamonte McLemore och Ron Townson

Gruppen spelade pop med starka influenser av soul. De blev också mycket populära inom Flower power-rörelsen. De slog igenom 1967 med låten "Up, Up and Away". Deras största hit fick de året därpå med en låt från musikalen Hair, "Aquarius/Let the Sunshine In". För dessa två låtar tilldelades gruppen totalt fem Grammy Awards.

Gruppen var populär fram till mitten av 1970-talet. Originaluppsättningen sprack 1975, då McCoo och Davis hoppade av, och sedan dess har bandet fortsatt med en rad olika musiker.

Medlemmar
Originaluppsättning
Marilyn McCoo (f. 30 september 1943 i Jersey City, New Jersey)
Florence LaRue (f. 4 februari 1944 i Philadelphia, Pennsylvania)
Billy Davis, Jr. (f. 26 juni 1938 St. Louis, Missouri)
Lamonte McLemore (f. 17 september 1939 i St. Louis, Missouri)
Ronald L. "Ron" Townson (f. 20 januari 1933 i St. Louis, Missouri - död 2 augusti 2001 i Las Vegas, Nevada)

Diskografi
Album

Singlar (urval)
1967 - Up, Up and Away
1968 - Stoned Soul Picnic
1968 - California Soul
1969 - Medley: Aquarius/Let the Sunshine In (The Flesh Failures)
1969 - Wedding Bell Blues
1970 - A Change Is Gonna Come/People Got to Be Free
1970 - One Less Bell to Answer
1971 - Never My Love (live)	
1972 - (Last Night) I Didn't Get to Sleep at All
1972 - If I Could Reach You
1976 - Love Hangover

Externa länkar 
 
 Current The Fifth Dimension officiell webbplats
 

Amerikanska popgrupper
Musikgrupper bildade 1966
Steve Meretzky

Steve Meretzky, född 1 maj 1957, är en datorspelsdesigner som ursprungligen arbetade för Infocom. Har designat ett antal äventyrsspel. 1994 startade han ett eget spelföretag; Boffo Games.

Steve Meretzky är tillsammans med Dave Lebling de enda författare till textäventyr som blivit godtagna som medlemmar i föreningen Science Fiction Writers of America.


Designade spel

För Infocom 
 (1983) – Planetfall
 (1984) – Sorcerer
 (1984) – The Hitchhiker's Guide to the Galaxy (med Douglas Adams)
 (1985) – A Mind Forever Voyaging
 (1986) – Leather Goddesses of Phobos
 (1987) – Stationfall
 (1988) – Lane Mastodon vs. the Blubbermen
 (1988) – Zork Zero
 (1992) – Leather Goddesses of Phobos 2

För Legend 
 (1990) – Spellcasting 101 (med Bob Bates)
 (1991) – Spellcasting 201 (med Bob Bates)
 (1992) – Spellcasting 301 (med Bob Bates)
 (1994) – Superhero League of Hoboken

För Boffo games 
 (1996) – Hodj 'n' Podj
 (1997) – The Space Bar

Externa länkar

Födda 1957
Levande personer
Män
Amerikanska datorspelsutvecklare
ZZap! 64

ZZap!64 var en brittisk datorspelstidning för CBM:s C64-dator. Första numret utkom 1985. Från början innehöll den enbart information om c64-spel men under 1988 började man med att då och då även beröra Amiga-spel. Från och med oktober 1988 blev Amiga en permanent del i tidningen ända tills nummer 74 (juni 1991) då tidningen återgick till att bara beröra c64-spel. 

Nummer 90 blev officiellt det sista numret av ZZap! 64 eftersom tidningen då bytte namn på grund av ägarbyte. Det nya namnet blev Commodore Force.

Commodore Business Machines
Datorspelstidskrifter
Tidskrifter startade 1985
Polygonyta

Polygonyta är ett begrepp som används inom datorgrafik, i synnerhet inom tredimensionell datorgrafik. Polygonytor är ett vanligt sätt att visa tredimensionella objekt på en tvådimensionell skärm. Det tredimensionella objektet delas upp i ett antal polygonytor vilka målas på skärmen var för sig. Den enklaste polygonytan är triangeln och på grund av dess enkelhet är den också den vanligaste polygonytan i 3D-sammanhang.

Vid uppritning av polygonytor används ofta någon form av polygontoning.

Datorgrafik
Polygontoning

Polygontoning är en teknik för att skapa realism i tredimensionell datorgrafik. Polygontoning bygger på att tredimensionella objekt bryts ned till polygonytor, vilka sedan ritas ut på skärmen. Polygontoningen bestämmer med vilka färgintensiteter polygonytorna ska ritas ut.

Den enklaste formen av polygontoning kallas flat toning och innebär att varje polygonyta målas med endast en enda färgintensitet. Färgintensiteten erhålls med hjälp av en belysningsmodell. Bilder som är genererade med flat toning blir ofta väldigt kantiga och orealistiska, i synnerhet om polygonytorna är få och stora. Fördelen med flat toning är att den kräver betydligt mindre processorkapacitet än mer realistiska toningar.

Gouraudtoning ger mer realistiska bilder än flat toning, men kräver också mer beräkningskapacitet. Vid Gouraoudtoning beräknas en färgintensitet för varje hörn i polygonytorna som utgör objektet, och dessa interpoleras sedan över polygonytan.

Phongtoning är väsentligen mer beräkningskrävande än Gouraudtoning, men ger också mycket realistiska bilder, speciellt för blanka objekt. Vid Phongtoning beräknas normalvektorer i varje polygonhörn. Normalvektorerna interpoleras över polygonytan, och i varje punkt beräknas en färgintensitet med hjälp av en belysningsmodell.

Datorgrafik