kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nils Ehrenschiöld

Nils Ehrenschiöld, född 11 maj 1674 i Åbo, död 2 november 1728 i Karlskrona, var en svensk amiral. Han var från 1706 gift med friherrinnan Lovisa Anckarstierna. Han var son till Erik Nilsson Ehrenskiöld.

Biografi
Ifrån år 1700 deltog han som skeppschef i krigen mot Danmark och Ryssland, och i november 1708 led han med skeppet "Norrköping" skeppsbrott vid Dagö, men lyckades efter två dygns vistelse på vraket att genom ihärdig ansträngning rädda besättningen. 27 juli 1714 blev Ehrenschiöld – som då var schoutbynacht och med sju skärgårdsfartyg intagit position vid Bengtsårfjärden norr om Hangö – efter att ha tillbakavisat amiral Fjodor Apraksins uppfordran att kapitulera, anfallen av 35 ryska galärer, vilka dock vid den andra kraftiga salvan tvingades att retirera. Åttio galärer med friskt folk sändes då att anfalla den lilla svenska flottiljen, som, efter en blodig strid och ett hjältemodigt försvar, slutligen övermannades. Av 20 000 ryssar blev 3 000 dödade och ett stort antal sårade; av den svenska styrkan, 941 man, stupade mer än en tredjedel, medan resten togs till fånga. Av ryssarnas 115 fartyg var vid stridens slut ej fler än 25 i användbart skick; 35 kunde repareras under loppet av en vecka. De övriga var sänkta eller sönderskjutna. Den svenska styrkans tapperhet i sjöslaget vid Hangö udd hade hejdat ett planlagt anfall mot svenska kusten över Åland. 

Själv sårad och fången blev Ehrenschiöld av tsar Peter bemött med stor välvilja. Ehrenschiöld befordrades 1716 till viceamiral, frigavs 1721 och blev samma år amiral och direktör över amiralitetets ekonomiverk i Karlskrona. Ehrenschiöld är ett av svenska flottans mest minnesvärda namn. Begåvad, nitisk, tapper, redbar och sitt fädernesland hängiven var han i ovanligt hög grad. Han är också besjungen av Oscar Fredrik. En förträfflig skildring av Ehrenschiöld har Arnold Munthe lämnat i "Svenska sjöhjältar, III. Nils Ehrensköld" (1900). 

Ehrenschiölds begravning hölls i Amiralitetskyrkan i Karlskrona, varefter han gravsattes i Kalmar domkyrka.

Jagaren Ehrensköld fick sitt namn efter Nils Ehrensköld.

Källor
 
Elgenstierna, Gustaf. 1926. Den introducerade svenska adelns ättartavlor, Bd 2, s 475f. P. A. Norstedts & Söners Förlag, Stockholm.

Vidare läsning

Svenska amiraler
Personer i stora nordiska kriget
Karoliner
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Personer från Åbo
Födda 1674
Avlidna 1728
Män
Ugglan
Haruo Remeliik

Haruo Ignacio Remeliik, född 1 juni 1933 i Peleliu i dåvarande Japanska Stillahavsmandatet, mördad 30 juni 1985 i Koror, var Palaus förste president, från 2 mars 1981 till sin död. Han efterträddes som president av Thomas Remengesau.

Biografi
Efter att ha studerat till präst på Truk återvände Remeliik till Palau och fick 1968 en plats i Palaus kongress som vice talman. Palau blev självständigt från USA 1981 och vid landets första presidentval samma år vann Remeliik omröstningen. Han valdes på nytt till president 1984.

Den 30 juni 1985 mördades Remeliik utanför sitt hem i Koror. Mördaren har förblivit okänd.

Källor

Palaus presidenter
Män
Födda 1933
Avlidna 1985
Mördade presidenter
Mördade regeringschefer
Alumner från University of Hawaii
Olösta mord
Lazarus Salii

Lazarus Salii, född 17 november 1936, död 20 augusti 1988, var Palaus president mellan 25 oktober 1985 och 20 augusti 1988.

Han begick självmord under en pågående utredning om mutbrott.

Källor

Externa länkar 
 Lazarus Salii, Portraits
 Xavier Micronesia: Lazarus Salii

Palaus presidenter
Män
Födda 1936
Avlidna 1988
Personer som begått självmord
Politiker som begått självmord
Se natten flyr för dagens fröjd

Se natten flyr för dagens fröjd är en julpsalm av Johan Olof Wallin 1813, möjligen efter Samuel Johan Hedborn (obekräftad uppgift). Har p.g.a. anslaget tidigare ofta varit använd som slutpsalm vid julottan. Tredje strofen är starkt präglad av Martin Luthers förklaring till Andra trosartikeln i katekesen. Texten bearbetades av Anders Frostenson 1979.

Melodin (C-dur, 4/4) är Martin Luthers klassiska julkoral till Av himlens höjd oss kommet är (komponerad 1539) som också används till Jerusalem, höj upp din röst och När Jesusbarnet låg en gång. Den trycktes 1539 i Geistliche Lieder av boktryckaren Joseph Klug i Wittenberg, varför dess ursprung kan vara äldre.

Publicerad i
1819 års psalmbok som nr 56 med titeln "Se, natten flyr för dagens fröjd", under rubriken "Jesu kärleksfulla uppenbarelse i mänskligheten: Jesu födelse (julpsalmer)".
Metodistkyrkans psalmbok 1896, nr 98 under rubriken "Kristi ankomst och födelse".
Svensk söndagsskolsångbok 1908 som nr 27 under rubriken "Julsånger".
Svenska Missionsförbundets sångbok 1920 som nr 84 under rubriken "Jesu födelse"
Svensk söndagsskolsångbok 1929 som nr 39 under rubriken "Advents- och julsånger"
Sionstoner 1935 som nr 152 under rubriken "Jul".
1937 års psalmbok som nr 56 med titeln "Si, natten flyr för dagens fröjd" under rubriken "Jul".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 120 under rubriken "Jul".

Externa länkar
På Projekt Runeberg finns noter till melodin 

Julpsalmer
Svenska psalmer
George Thorogood

George Lawrence Thorogood, född 24 februari 1950 i Wilmington, Delaware, är en amerikansk sångare och gitarrist inom blues och bluesrock. Thorogood, som är känd för sitt slidegitarrspel på elgitarr, har bland annat spelat in låtar av John Lee Hooker och Elmore James i bluesrockversioner. Han spelar med bandet The Destroyers.

Innan han gick över helt till musiken spelade Thorogood också halvprofessionell baseboll i ett Delaware-lag som låg i Roberto Clemente-ligan.

The Destroyers
Nuvarande medlemmar
George Thorogood – sång, sologitarr 
Jeff Simon – trummor, percussion (1973– )
Billy Blough – basgitarr (1976– )
Jim Suhler – kompgitarr (1999– )
Buddy Leach – saxofon (2003– )

Tidigare medlemmar
Michael Levine – basgitarr (1973–1976)
Ron Smith – kompgitarr (1974–1980)
Hank "Hurricane" Carter – saxofon (1980–2003)
Ian Stewart – keyboard (1982)
Steve Chrismar – kompgitarr (1985–1993)
Waddy Wachtel – gitarr (1997)

Diskografi

Studioalbum med the Destroyers

Livealbum med the Destroyers

Samlingsalbum med the Destroyers

 (Dubbel-CD med Ride 'Till I Die (med 2 bonuslåtar) & 30th Anniversary Tour)

Studioalbum (solo)

Referenser

Externa länkar

George and the Destroyers officiella webbplats
Recension: The Hard Stuff

Födda 1950
Amerikanska bluessångare
Amerikanska bluesgitarrister
Amerikanska rocksångare
Amerikanska rockgitarrister
Män
Levande personer
Musiker från Delaware
Personer från Wilmington, Delaware
Alf Lax

Alf Lennart Lax, född 21 juni 1951 i Jönköping, är en svensk kristen trubadur.

Biografi 
Lax har i sin självbiografi Alf Lax – bara nåd (2018) beskrivit en uppväxt i ett missbrukarhem och ett brokigt liv med eget missbruk. I 30-årsåldern tog hans liv en ny vändning. Han behandlades på LP-stiftelsens Torpahemmet i Jönköping och har därefter verkat som sångevangelist. Han har varit anställd hos LP-stiftelsen och senare på Svenska fängelsemissionen, där han kommit att besöka ett stort antal svenska fångvårdsanstalter.

Lax har med start 2014 genomfört flera korsvandringar, där han vandrat långa sträckor till fots med ett hjulförsett kors. År 2014 började vandringen i Mölndal i augusti och avslutades den 14 september samma år i Klara kyrka i Stockholm, och 2015 gjordes först en vandring från Göteborg till Smygehuk och senare en vandring till olika flyktingförläggningar i Sverige. År 2020 genomfördes vandringen som en stafett från Haparanda till Smygehuk och avslutades efter 125 dagar och 220 mil i oktober 2020.

Diskografi
Nåd (1991)
Du är väntad (1995)
Nådens vingar, tillsammans med Annebrit Lukkedal Holtskog (1995)
Vi behöver varann (1998)
Tillbaka (1999)
Wings of Grace (2001)
Naken själ (2003)
Livets lag (2007)
Lugnt vatten (2008)
Försoning (2011)
Korsvägen (2014)
Kallelsen (2016)

Bibliografi

Referenser

Externa länkar
Alf Lax på Discogs

Födda 1951
Svenska musiker inom kristen musik
Svenska sångare
Män
Levande personer
Musiker från Jönköping
Trubadurer
Prins Hans av Danmark

Prins Hans av Danmark även Johan, född den 21 februari 1518 i Köpenhamn, död den 11 augusti 1532 i Regensburg, var dansk-norsk-svensk prins och tronföljare, son till kung Kristian II av Danmark och Elisabet av Österrike.

År 1523 följde han med sina föräldrar på deras flykt till Nederländerna. Efter moderns död 1526 togs han om hand av sin morbror, Karl V. Då Kristian II 1531-32 gjorde försök att återvinna sina nordiska kronor, blev Hans av ärkebiskop Olav i Trondhjem och de sunnanfjällska rådsherrarna på ett möte i Oslo formligen erkänd som arvinge till Norges krona (5 januari 1532). Han avled samma år, fjorton år gammal, och begravdes i S:t Peterskyrkan i Gent, bredvid sin mor. År 1883 förflyttades hans stoft till Odense i Danmark.

Källor 

 

Danska prinsar
Norska prinsar
Svenska prinsar
Huset Oldenburg
Personer i Danmark under 1500-talet
Avlidna i barndomen
Personer från Köpenhamn
Födda 1518
Avlidna 1532
Män
Nornan

Den här sidan handlar om kalendern, för försäkringsbolaget, se Försäkrings AB Nornan.

Nornan var en kalender med litterär och konsthistorisk prägel som utgavs årligen inför julen 1873–1906 såsom en kalender för efterföljande år, först av A. F. Skoglund och från och med årgången 1886 av firman Z. Hæggström och med Georg Nordensvan som redaktör fram till 1902. De sista åren var Johan Bergman redaktör. 

Innehållet var en blandning av litterära försök, poesi, reseskildringar, essäer, kulturella och konstnärliga reflektioner och informativa artiklar. Många berömda författares bidrag medverkade till dess popularitet, exempelvis Vilhelm Ekelund, Gustaf Fröding, Bertel Gripenberg, Ola Hansson, Frans Hedberg, Verner von Heidenstam, Erik Axel Karlfeldt, Emil Kléen, Ellen Key, Selma Lagerlöf, Anne-Charlotte Leffler, Oscar Levertin, Onkel Adam, K.G. Ossiannilsson, Viktor Rydberg, Elias Sehlstedt och August Strindberg.  
De flitigast medverkande konstnärerna var Anders Zorn, Carl Larsson och Bruno Liljefors.

Från 1876 ingick varje år en genomgång av det gångna årets svenska litteratur och året därefter även av en liknande konstgenomgång. 

Under Nordensvans redaktörskap från 1886 kommer den unga författargenerationen till tals och dessutom blir de konstnärliga bidragen likställda med de litterära. Genom konstpresentationerna fick Nornan en från övriga kalendrar delvis avvikande profil.  

Nornans främsta konkurrent var kalendern Svea som utgavs av Albert Bonniers Förlag.

Referenser

Externa länkar

Nornan
Årsböcker
Svea (kalender)

Svea, eg. Svea folk-kalender, var en svensk kalender som utgavs en gång om året 1844 (kalendern för år 1845) – 1907 och 1924 av Albert Bonniers förlag i Stockholm. 

Svea blev den största och populäraste av kalendrarna i Sverige på 1800-talet, och utkom varje år lagom till jul. Innehållet var, som i de flesta kalendrar vid denna tid, en blandning av litterära försök, poesi, reseskildringar, essäer, kulturella, historiska, tekniska och konstnärliga reflektioner och artiklar. 

Elias Sehlstedt publicerade femton originalbidrag i Svea i form av reseskildringar och poem (1862, 1864, 1865 (2), 1866, 1867 (2), 1868, 1869, 1870, 1871, 1872, 1873, 1874 och 1875. Minnesruna över honom är skriven av Frans Hedberg).

August Strindberg publicerade sju originalbidrag i Svea (1881, 1884, 1887, 1889, 1896, 1903 och 1905).

Sveas största konkurrent var kalendern Nornan, andra var Frideborg och Norden.

Vidare läsning
Projekt Runeberg har de flesta årgångarna i fulltext

Referenser 

Svea
Årsböcker
Drömcykeln

Drömcykeln (The Dream Cycle) är ett samlingsnamn för H. P. Lovecrafts noveller och böcker som har anknytning till det fiktiva Drömlandet (The Dreamlands).

Drömcykeln är förlagd till Drömlandet som har en unik flora av gudomligheter där jordens gudar, kallade de stora (The Great Ones), de stora äldre (The Great Old Ones) och de andra gudarna (The Other Gods) ingår. Platser som Den förtrollade skogen (The Enchanted Wood), Ulthar och Celephaïs, samt karaktärerna Randolph Carter, Richard Upton Pickman och Kuranes återkommer ofta i novellerna.

Randolph Carter
Randolph Carter är den karaktär som uppenbarar sig mest i mytologin. I novellerna Sökandet efter det drömda Kadath (1943), Nyckeln (1929), Through The Gates of the Silver Key (1934), Det onämnbara (1925) och Randolph Carters berättelse (1920) är han med på ett eller annat sätt. Även om Carter har många likheter med författaren är han inte självbiografisk på samma sätt som många andra av Lovecrafts karaktärer; han är snarare en konstruerad karaktär som representerar några av författarens filosofiska och estetiska ståndpunkter.

Referenser

Noter

Tryckta källor

H.P. Lovecraft
Konsthuvudstereo

Konsthuvudstereo är en inspelningsmetod som bygger på att två mikrofoner monteras på ett mer eller mindre naturtroget konsthuvud. Inspelningarna lämpar sig bäst för avlyssning med hörlurar, och kan då ge ett överväldigande naturligt tredimensionellt ljud.

Teorin bakom metoden är att vårt huvud, framförallt ytterörat, påverkar ljudet olika beroende på varifrån det kommer, och att vi genom de nivå-, tids- och frekvensskillnader som denna påverkan ger kan riktningsbestämma ljudkällor. Detta kallas head-related transfer functions, HRTF, som också ligger till grund för Dolby Headphone och liknande tekniker att återge flera ljudkanaler via hörlurar. Med konsthuvudstereo behövs dock ingen speciell avkodare eller akustikprocessor; all information finns naturligt ”kodad” i stereosignalen.

Konsthuvudmetoden används inte så ofta, eftersom den mesta musiken görs för högtalarlyssning, och en konsthuvudinspelning låter inte särskilt bra via högtalare. Ett annat problem är att inspelning av till exempel stora orkestrar med endast två mikrofoner ger upphov till balansproblem. Därtill kommer att en stor del av dagens musik inte bygger på akustiska arrangemang.

Förutom för inspelning av till exempel små ensembler lämpar sig metoden mycket väl för ljudeffekter – som skrikande måsar och en bil som kör framifrån och bak i höger kanal på Pink Floyds The Final cut – och radioteater. Sveriges Radio har flera gånger spelat in radioteater i konsthuvudstereo.

Ljudteknik
Ángel Cabrera

För naturforskaren, se Ángel Cabrera (naturforskare).

Ángel Cabrera, född 12 september 1969 i Villa Allende, Córdoba, är en argentinsk professionell golfspelare på PGA European Tour. I golfkretsar kallas han för El Pato (Ankan).

Cabrera arbetade som caddie på Eduardo Romeros hemmaklubb och denne blev senare också Cabreras mentor. Han blev professionell 1989 och han misslyckades med att ta sig in på Europatouren i sina tre första försök men i sitt fjärde, 1995, lyckades han och kom med på touren 1996 med Romeros finansiella hjälp. Han klarade sig kvar på touren under alla år och 1999 placerade han sig för första gången bland de tio bästa på Order of Merit. Fram till 2004 placerade han sig bland de tio bästa på OoM fem gånger.

Cabreras två första proffssegrar kom i Sydamerika 1995 och hans första seger på Europatouren kom 2001 i Argentine Open som räknades till Europatouren det året. 2005 vann han BMW Championship, den mest prestigefyllda tävlingen på Europatouren utanför majortävlingarna och World Golf Championships. Vid den tiden hade han även vunnit sju tävlingar utanför europatouren, i Sydamerika där spelstandarden är lägre. Den 18 juni 2007 vann han US Open. Den 12 april 2009 vann han sin andra major, The Masters Tournament, efter särspel över två hål mot Kenny Perry och Chad Campbell.

Ángel Cabrera har varit rankad bland de 15 bästa och var 2012 den dittills högst rankade sydamerikanske spelaren på Golfens världsranking.

Meriter

Majorsegrar
2007 US Open
2009 The Masters Tournament

Segrar på Europatouren
2001 Open de Argentina
2002 Benson & Hedges International Open
2005 BMW Championship

Övriga segrar
1995 Paraguay Open, Columbian Open
1996 Volvo Masters of Latin America
2001 Torneo de Maestros Telefonica (Argentina)
2002 Argentine Open, Argentine PGA Championship
2004 Abierto del sur de Argentina

Lagsegrar
Alfred Dunhill Cup (med Argentina): 1997, 1998, 2000
World Cup of Golf (med Argentina): 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004

Externa länkar
Angel Cabrera på European Tour
Officiell webbplats
Angel Cabrera på Golf Stars Online

Argentinska golfspelare
Män
Födda 1969
Levande personer
Ulthar

Ulthar är en fiktiv stad i H.P. Lovecrafts Drömcykel.

Staden finns med i novellerna Sökandet efter det drömda Kadath, De andra gudarna och Katterna i Ulthar. I Ulthar har katter hög status; hårda straff är att vänta för någon som skadar en katt.

Ulthar är även namnet på en av de äldre gudarna (The Elder Gods) i Cthulhumytologin.

Fiktiva orter
Figurer i Cthulhu-mytologin
Platser i Cthulhu-mytologin
Dorotea av Danmark

För andra prinsessor med samma namn, se Dorotea av Danmark (1528–1575) eller Dorotea av Danmark (hertiginna av Preussen).

Dorotea av Danmark, född 10 november 1520 i Köpenhamn, död 31 maj 1580 i Neumarkt in der Oberpfalz, var tronpretendent och prinsessa av Danmark, Norge och Sverige, samt kurfurstinna av Pfalz. Hon var dotter till kung Kristian II och drottning Elisabet av Danmark, Norge och Sverige.

Biografi 
Dorotea flyttade efter faderns avsättning med sin familj till Nederländerna, där hon växte upp. Efter moderns död 1526 blev hon och hennes syskon tagna från sin far. Som sin fars äldsta barn hade hon anspråk på Danmarks tron, och hennes mors släkt Habsburg vill gifta bort henne med en man som kunde hävda dessa rättigheter. 

På morbrodern, Karl V, tysk-romersk kejsares befallning, blev hon 1535 vid 15 års ålder bortgift med den 53-årige Fredrik II av Pfalz. Bröllopet ägde rum i Heidelberg. Under grevefejden försökte Doroteas make erhålla stöd från Nederländerna för att kunna uppträda mot Kristian III av Danmark. Även senare frukade man Danmark de pfalziska planerna, något som fick Kristian att liera sig med Sverige och Frankrike. Efter år 1536 var anspråken på Danmarks tron inte längre aktivt understödda av Habsburg, och 1544 drog de efter freden med Frankrike även formellt tillbaka sitt stöd.

Äktenskapet blev barnlöst. 1544 blev maken kurfurste i Pfalz. De förhindrade reformationen i Pfalz, trots Doroteas personliga sympatier för protestantismen. 19 februari 1556 blev Dorotea änka och hon levde som sådan fram till sin död. Hon ärvde anspråket på Danmarks tron av sin far 1559, men hon skulle ha behövt familjen Habsburgs hjälp för att hävda det. Som barnlös änka ansågs hon dock politiskt betydelselös, och hon överlät 1561 sina anspråk på sin syster. Hon levde därefter ett tillbakadraget liv.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 

Huset Oldenburg
Danska prinsessor
Pretendenter till Danmarks tron
Tyska kurfurstinnor
Svenska prinsessor
Personer i Tyskland under 1500-talet
Födda 1520
Avlidna 1580
Kvinnor
Kartonghuset

Kartonghuset var ett barnprogram som sändes i fem avsnitt i Sveriges Television augusti 1975. I programmet byggde Erik Fichtelius och Brita Offrell tillsammans med barnen Magnus och Petra ett hus av kartong samt möbler och dockor till detta, så kallade "Strumpfilurer".

Svenska barnprogram på TV
Geith Forsberg

Geith Ingrid Marianne Forsberg, ogift Andersson, född 27 februari 1929 i Vimmerby, är en svensk kalligraf, tecknare och författare.

Hon är dotter till bokbindare Bengt Andersson och Margit, ogift Kvist. Efter studier i skrift vid Konstfack 1945–1946 och Skolan för grafisk formgivning i Stockholm 1953–1954 arbetade Forsberg 1960–1970 som tecknare och industridesigner på Philips.

Tillsammans med maken Karl-Erik Forsberg drev hon från 1971 en grafisk ateljé och utförde bokomslag, formgivning, skrift och text i ett flertal böcker, bland annat Skrift. Handledning i kalligrafi (1986), Alpha Magica (1994) och Bokstaven & boken (2004). Geith Forsbergs senaste bok är Antikvans långa väg till Norden (2019).

Hon har haft separatutställningar i Stockholm 1976, 1978, 1982 och i Falun 1984 samt levererat offentliga utsmyckningar i form av metallcollage till Philips Elektronikfabrik i Järfälla 1969 och väggmålningar till Stockholms handelskammare 1979. Hon var styrelseledamot i Föreningen Svenska Tecknare 1979–1985 och ledamot av Svensk Forms formgivarsektions nämnd från 1982. Hon finns också representerad i Statens offentliga samlingar, Stockholms stadsmuseum, Stora Kopparbergs museum i Falun, Nationalmuseum och Uppsala universitet.

Geith Forsberg har varit gift två gånger, först 1947–1969 med orkesterledaren och modellbyggaren Lasse Forsberg (1926–2002) och sedan 1973 med hovgrafiker Karl-Erik Forsberg (1914–1995).

Referenser

Svenska författare
Svenska illustratörer
Födda 1929
Kvinnor
Levande personer
Personer från Vimmerby
Osun-Osogbo heliga lund

Osun-Osogbo heliga lund ligger i utkanten av staden Osogbo. Lunden är en av de sista höglandsurskogarna i södra Nigeria. Landskapet med den meandrande floden har många heliga platser och helgedomar tillägnade Yorubafolkets gudinna Osun och andra gudomar.

Externa länkar 

 UNESCO World Heritage Centre - Osun-Osogbo Sacred Grove
 Osun Osogbo festival

Världsarv i Nigeria
Världsarv inskrivna 2005
Missy Elliott

Melissa Arnette Elliott, känd som Missy Elliott, född 1 juli 1971 i Portsmouth, Virginia, är en amerikansk sångerska, textförfattare och musikproducent.

Elliott var från början känd som Missy "Misdemeanor" Elliott, men släppte "Misdemeanor" från sitt artistnamn år 2003, och går nu under namnet "Missy Elliott". Med skivförsäljningar på mer än 20 miljoner album världen över , är hon den mest sålda kvinnliga rap-artisten genom tiderna.

Känd för bland andra hitsen "The Rain (Supa Dupa Fly)", "Hit 'Em Wit Da Hee", "Get Ur Freak On", "One Minute Man", "Work It" och "Lose Control" är Missy Elliott inte bara en av de största, utan också en av de första kvinnliga hiphop-artisterna. Dessutom har hon blivit erkänd som en av de mest framgångsrika låtskrivarna i modern musikhistoria. Hon har till exempel skrivit låtar för artister som Melanie Brown, Fantasia, Aaliyah, 702, Total, Nelly Furtado, Ciara, Nicole Wray och Tweet; ofta tillsammans med sin barndomskompis, producenten Timbaland. Hon var den fjärde kvinnliga rapparen någonsin att få ett platinaalbum efter Lil' Kim, Foxy Brown och Da Brat, vilka hon senare gått förbi med sitt rekordantal på sex platinaalbum.

Missy Elliott medverkar i filmen Honey från 2003.

Diskografi
Studioalbum

Samlingsalbum

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska sångare
Amerikanska hiphopmusiker
Amerikanska musikproducenter
Pseudonymer
Amerikanska musiker under 2000-talet
Personer från Portsmouth, Virginia
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Peptidbindning

En peptidbindning bildas mellan två molekyler då en karboxylgrupp reagerar med en aminogrupp så att en vattenmolekyl (H2O) frigörs. En peptidbindning är ett specialfall av en amidbindning mellan en karboxylsyra och en amin. 

Peptidbindningar förekommer främst mellan aminosyror. Aminosyror kan bindas samman i längre kedjor av aminosyror – var och en förenad med en peptidbindning – och kallas då peptider eller proteiner.

Molekylen kan normalt inte rotera kring bindningen mellan kol- och kväveatomen, eftersom pi-elektronerna i kol-syrebindningen från karboxylsyran delokaliseras över kol-kvävebindningen. En annan konsekvens av delokaliseringen är att kolatomen, syreatomen, kväveatomen samt väteatomen från amingruppen ligger i samma plan.

Peptidbindningen är halvstabil och kan brytas genom hydrolys (tillägg av vatten), varvid cirka 10 kJ/mol energi frigörs. Denna process är emellertid extremt långsam. I levande celler utnyttjas enzymer för att påskynda förloppet.

Proteinkemi
Tjeboksary

Tjeboksary (; tjuvasjiska: Шупашкар, Sjupasjkar) är en stad i Ryssland och är huvudstad i delrepubliken Tjuvasjien. Folkmängden uppgår till cirka 470 000 invånare. Staden, som är belägen cirka 670 km öster om Moskva, ligger vid floden Volga med satellitstaden Novotjeboksarsk belägen några kilometer österut.

Administrativ indelning

Staden 
Tjeboksary är indelat i tre stadsdistrikt:

Område under stadens administration 
Tjeboksary administrerar även områden utanför centralorten:

Vänorter
Tjeboksary har följande vänorter:
 Antalya, Turkiet
 Eger, Ungern
 Hrodna, Vitryssland
 Rundu, Namibia
 Santa Clara, Kuba

Källor

Externa länkar 

Orter i Tjuvasjien
Orter grundade 1469
Städer i Ryssland