kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan Rutgersius

Jan Rutgersius, född 28 augusti 1589, död 26 oktober 1625 i Haag, var en holländsk filolog och diplomat.

Rutgersius studerade under Vossius, Scaliger och Heinsius, öppnade advokatpraktik i Haag 1613 samt inträdde 1614 i Gustav II Adolfs tjänst; 1615 erhöll han titel av hovråd och 1619 adelskap. Rutgersius åtnjöt kungens och Oxenstiernas förtroende.

Han användes i flera viktiga diplomatiska uppdrag, såsom beskickningar till Böhmen 1620, då hans papper föll i den segrande kejsarens händer, och till Polen. Belysande för Gustav Adolfs politik är, att denne skickade Rutgersius till Nord-Tyskland och Nederländerna 1621 med uppdrag att motverka varje närmare förbindelse mellan de sistnämnda och Danmark.

Dessutom skulle han försöka vinna de nordtyska ständerna, särskilt hansestäderna, för Sverige. Rutgersius kunde dock ej förebygga, att det generalstaternas närmande till Danmark, som blivit en följd av Oldenbarnevelts fall och Kristian IV:s ökade aktivitet i Nord-Tyskland, i motsvarande grad åtföljdes av kallsinnighet mot Sverige. 

Lika litet lyckades han, sedan han 1623 utnämnts till ständig resident i Haag, vinna de nederländske statsmännens intresse för Gustaf Adolfs yrkanden på ett understöd i Sveriges polska krig, som skulle höja detta över dess lokala karaktär och förvandla det till en diversion av europeisk betydelse mot katolicismens nu mot Tyskland och Nederländerna vända makt. 

Avskräckt av den ringa framgång, som Gustaf Horn rönt, då han å sin kungs vägnar framförde dylika förslag, synes Rutgersius ej ens närmare ha inlåtit sig på planen. I den genom Bellin 1624-25 bedrivna svensk-brandenburgska planen på ett svenskt ingripande direkt i Tyskland torde han aldrig ha hunnit bli fullt invigd. 

Rutgersius har förvärvat ett namn ej blott som diplomat, utan även som filolog. Han utgav Horatius (1613) och skrev bland annat Variarum lectionum libri sex (1616) samt latinska Poemata (utgivna 1653 av hans systerson Nikolaes Heinsius den äldre) och en självbiografi, Vita J. Rutgersii ab ipso conscripta (tryckt 1646).

Litteratur 
Schybergson, Sveriges och Hollands diplomatiska förbindelser 1621-1630 (1881).

Källor 

 

Nederländska klassiska filologer
Nederländska diplomater
Födda 1589
Avlidna 1625
Män
Namedropping

Namedropping är ett fenomen vilket går ut på att i förbifarten nämna namn på personer eller institutioner, inom interpersonell kommunikation, antingen för att visa på samhörighet, eller som retoriskt knep. Namedropping kan vara en del av en persons habitus.

Socialt performativ namedropping 
Genom att nämna namnet på en känd auktoritet inom ett område, avser personer att i någon grad, enligt den teoretiska utgångspunkten för symbolisk interaktionism, perfomativt visa att man i någon grad är insatt i den namngivne personens arbeten, för att etablera gemensamma referensramar i det sociala rummet. Exempelvis grupptillhörighet. Detta förekommer såväl online som bortom tangentbordet. Namedropping kan också användas av den som försöker skryta med ett flyktigt möte med en kändis, för att försöka värna sin position inom en grupp, se Jag mötte Lassie.

Retorisk namedropping 
Namedropping anses ofta vara negativt, för att det även kan användas för att simulera kunskap eller erfarenhet inom ett område, utan att behöva sätta in de uttalade namnen i ett sammanhang. När namedropping används på det här viset är det inte primärt ett effektivt sätt att skapa gemensamma referensramar utan snarare ett retoriskt knep. Som en form av retoriskt knep kan namedropping vara en form av argumentationsfel i form av ett auktoritetsargument, men om personen som har namedroppats verkligen besitter kunskap på området och personen som namedroppar förmår att på ett adekvat vis presentera personen som anses ha expertis kan det även vara en god retorisk teknik.

Referenser

Sociologi
Retorik
Theoderik

Theoderik är namnet på flera kungar samt en motpåve:
 Theoderik I, visigotisk kung 419–451
 Theoderik II, visigotisk kung 453–466
 Theoderik Strabo, östromersk fältherre av ostrogotisk härstamning (död 481)
 Theoderik den store, ostrogotisk kung 455–526
 Theoderik I, frankisk kung 511–534
 Theoderik II, frankisk kung 596–612
 Theoderik III, frankisk kung 675–691
 Theoderic, motpåve 1100–1101
Abersychan

Abersychan är ett samhälle och en community i kommunen Torfaen i södra Wales. Den ligger norr om Pontypool, i den norra delen av Afon Llwyd-dalen.

I Abersychan föddes Torfaens parlamentsledamot Paul Murphy, politikern Roy Jenkins och rugbyspelaren Bryn Meredith.

Lokal förvaltning
Abersychan utgör idag ett samhälle och ett valdistrikt i kommunen (county borough) Torfaen. Området ingick ursprungligen i socknen Trevethin i grevskapet Monmouthshire. Den 3 juni 1864 skapades Abersychans lokala förvaltningsdistrikt (local government district). Abersychan blev ett urban district och civil parish 1894. Som kommunal enhet upphörde Abersychan 1935, då stora delar av samhället införlivades med Pontypool och en liten del gick till Abercarn.

1974 blev samhället en del av det nyupprättade distriktet Torfaen, samtidigt som grevskapet Monmouthshire bytte namn till Gwent. Abersychan fick status som community 1985 men inget community council har bildats.. I denna community ingår förutom själva Abersychan även Cwmavon, Carndiffaith, Pentwyn, Talywain, Varteg och Victoria Village.

Närliggande platser

Pentwyn
Pentwyn är en liten by som består av ett postkontor, ett kapell, flera hus och en liten lekplats. Orten har ett kricketlag (Pentwyn CC) och ligger strax bredvid den gamla järnvägslinjen. Cricketklubben firade sitt 100-årsjublieum 2006 med en framgångsrik turné till Cork på Irland. Från byn finns bra vyer över Severn och staden Newport i söder.

Victoria Village
Victoria Village är en liten by som består av en liten byskola och flera hus. En liten grupp hus på Incline Road markerar byns början; byns yttre gräns ligger nära Cwmavon. Abersychan Comprehensive School ligger i denna delen och tar stor plats i byn. Flera hus är byggda runt skolområdet.

Referenser

Källor

Orter i Torfaen
Communities i Torfaen
Lassie (sång)

"Lassie" är en sång skriven av Benny Andersson och Marie Nilsson Lind. Den spelades 1990 in av gruppen Ainbusk Singers och gavs i november samma år ut som gruppens debutsingel. 1993 togs den även med på gruppens livealbum Från När till fjärran.

Singeln toppade Sverigetopplistan den 19 december 1990. Under perioden 18 november 1990–17 februari 1991 låg låten även på Svensktoppen i 12 veckor, och var bland annat med om att toppa listan i tre veckor, vilket skedde före jul.

Sångens refräng Jag mötte Lassie och tidningen Expressens journalist Petter Karlsson bidrog i början av 1990-talet till att etablera begreppet Jag mötte Lassie, med betydelsen bisarra kändishistorier.

Låtlista
A. Lassie (Musik: Benny Andersson Text: Marie Nilsson-Lind)
B. Gunatt (Musik: Kristoffer Börs Text: Allan Nilsson)

Andra inspelningar
Låten spelades även in av Lotta & Anders Engbergs orkester, och utgavs på samlingsalbumet Sveriges största dansgala 1990. samt på bandets album Världens bästa servitris 1991.

Begreppet "Jag mötte Lassie"
1991 skrev journalisten Petter Karlsson en krönika i kvällstidningen Expressen där han beskrev fenomenet att många människor skryter med sina bisarra möten med kändisar. I denna krönika förekom bland annat den då relativt okände trollkarlen 21-årige Carl-Einar Häckner, som stolt visade upp en sedel där Olof Palme skrivit sin autograf. Bäst, ansåg Karlsson, var ändå en tjej vid namn Helena vars släktingar i USA hade en hund som hade blivit lägrad av Lassie (i ursprungshistorien var Lassie visserligen en tik, men hon spelades på film alltid av hanhundar). Följden blev att läsare började skicka in sina egna meriter, som Expressen i flera år publicerade under vinjetten "Jag mötte Lassie - föreningen för fåniga meriter".

Några kännetecken för typiska "jag mötte Lassie"-händelser:
 Mötet bör ha ägt rum i andra eller tredje hand - typ "min systers expojkvän".
 Kändisen får gärna vara av typen b-kändis, kultkändis eller föredetting, alternativt en större kändis långt före dennes karriär.
 Mötet bör ha ägt rum utanför kändisens offentliga liv - till exempel i ett snabbköp eller ett flygplan.
 Mötet bör ha varit flyktigt och spontant. Att avsiktligt söka upp en kändis för meritens skull räknas inte riktigt.

Ett tänkbart exempel kan vara en utsaga av följande typ: Min syster, som studerar i Uppsala, berättade att hon hade varit på ICA Väst och fått se Naken-Janne där.

Listplaceringar

Referenser

Debutsinglar
Metaforer i svenskan
Svensktoppsmelodier 1990
Svensktoppsmelodier 1991
Musiksinglar 1990
Svenskspråkiga sånger
Erik Trolle

Erik Trolle, till Fånö, Ekholmen och Lagnö, född omkring 1460, död 1529 eller 1530, var en svensk kyrkoman, lagman, riksråd 1487 och riksföreståndare 1512. Han var son till Arvid Trolle och Kristina Jönsdotter Gädda (död 1465), samt far till ärkebiskop Gustaf Trolle.

Trolle blev immatrikulerad vid universitetet i Rostock 1480, nämns som väpnare 1485, sadlade om från sin kyrkliga karriär och blev riksråd 1487. Han sympatiserade till en början med unionskungen Hans, men gick efter dennes fall över till riksföreståndaren Svante Nilsson (Sture). Han valdes 18 maj 1512 av riksrådet till riksföreståndare, men valet omintetgjordes av Sten Sture den yngre i mötet i Stockholm 1512 i juli. Trolle deltog därefter inte aktivt i rikspolitiken men blev lagman i Närke och Uppland. Efter upproret mot Kristian II 1521, flydde han till Danmark 1523, men återvände 1527. Han levde 27 augusti 1529 men dog kort därefter. Han blev begravd i Nynäs-graven, Bälinge kyrka, Södermanland.

Giftermål
 Ingeborg Filipsdotter, bröllop i Fållnäs 30 september 1487, dotter till Filip Axelsson (Tott) och Ermegard Eggertsdatter (Frille)
 Karin Eriksdotter (Gyllenstierna), bröllop omkring 1512, dotter till Erik Eriksson (Gyllenstierna) d.y. och Anna Karlsdotter (Vinstorpaätten).

Barn med Ingeborg Filipsdotter (Tott)
Gustav Trolle (1488–1535), ärkebiskop.
 Kristina Trolle, drunknade i Mälaren 1495 (cirka 6 år gammal)
 Ermegård Trolle, drunknade i Mälaren 1495 (cirka 6 år gammal)
 En son, dog som ung
 Erik Trolle, levde 1511

Enligt Personhistorisk tidskrift, sjätte årgången 1904, så drunknade hans hustru Ingeborg Filipsdotter med 3 av deras barn i Mälaren mellan Ekholmen och Lagnö 1495.

Barn med första eller andra hustrun
 Joakim Eriksson Trolle (död efter 1537) 

Barn med Karin Eriksdotter (Gyllenstierna) af Lundholm (död före 12 mars 1562)
 Beata Trolle (död 13 april 1591) i Steninge slott, gift med Gabriel Kristiernsson (Oxenstierna)
 Ingeborg Trolle (död 1590), gift med Nils Ryning, begravd i Aspö kyrka

Se även
 Släkten Trolle

Externa länkar
 

Sveriges regenter
Lagmän i Närke
Lagmän i Uppland
Sveriges riksföreståndare
Svenska riksråd under 1500-talet
Trolleätten
Svenska politiker under 1500-talet
Personer i Sverige under 1400-talet
Födda 1400-talet
Avlidna 1500-talet
Män
De Morgans lagar

De Morgans lagar är två slutledningsregler inom logik och boolesk algebra, uppkallade efter Augustus de Morgan på 1800-talet. Lagarna var kända redan på medeltiden och formulerades språkligt av William Ockham på 1400-talet. 
Reglerna, uttryckta som tautologier eller som teorem inom satslogiken, är

där  och  är påståenden. Den första regeln är en negation av en konjunktion och den andra, en negation av en disjunktion.

Informellt kan lagarna skrivas
inte (P och Q) = inte P eller inte Q
inte (P eller Q) = inte P och  inte Q
Reglerna har motsvarigheter inom mängdläran:

där ∩ är snittoperatorn och ∪ är unionsoperatorn.

Den allmänna formen är
 
där  är en indexmängd och  är A:s negation.

De Morgans lagar har tillämpningar inom digitaltekniken vid konstruktion av logiska kretselement. De Morgans lagar motsvaras av logiska grindar enligt (1 = hög nivå, 0 = låg nivå):

|}

|}

Referenser 
 Karl-Johan Bäckström, Diskret matematik, Studentlitteratur, Lund 1986.
 Raymond M Smullyan, First-Order Logic, Springer-Verlag, Berlin Heidelberg, New York, 1968.
 Elliott Mendelson, Elementary Logic, Oxford University Press, London 1965.
 Göran Hermerén, Satslogik, Studentlitteratur, Lund 1967.
 Per-Erik Danielsson, Digital teknik, Studentlitteratur, Lund 1974.

Vetenskapliga principer uppkallade efter personer
Digitalteknik
Lagar inom logik
Dualitetsteorier
Johann Joseph Abert

Johann Joseph Abert, född 20 september 1832 nära Gastorf i Böhmen, död 1 april 1915 i Stuttgart, var en tysk tonsättare. Han var far till Hermann Abert.

Abert studerade vid konservatoriet i Prag, anställdes 1852 vid hovkapellet i Stuttgart och var 1867–1888 hovkapellmästare där. Han komponerade konserter, symfonier, pianomusik och operor (Astorga, König Enzio med flera).

Källor

Noter

Externa länkar 

Hovkapellister
Tyska klassiska kompositörer
Tyska operatonsättare
Tyska dirigenter
Tyska musiker under 1800-talet
Personer i Böhmen under 1800-talet
Födda 1832
Avlidna 1915
Män
Ugglan
Kazaa

Kazaa är ett fildelningsprogram som använder kommunikationsprotokollet fasttrack.

Historik
Programmet skapades av Niklas Zennström och Janus Friis år 2000. De köpte fildelningsprotokollet fasttrack av ett estniskt företag. Kazaa såldes senare till företaget Sharman Networks. 

Programmet hjälper användarna att hitta varandra, utan att tjänsten själv behöver beblanda sig med filerna. Efter att ett domstolsbeslut tvingade fildelningsprogrammet Napster att stänga ner år 2001 vände sig många användare istället till Kazaa och år 2003 var det internets mest nedladdade program. Kazaa kom upp i över en miljard nedladdningar totalt.

Den 27 juli 2006 beslutades det att Kazaa ska betala 100 miljoner dollar i böter efter en uppgörelse med några av musikindustrins dominerande företag, bland annat Universal Music och Warner Music. Kazaa garanterar samtidigt att fildelning av upphovsrättsskyddat material ska upphöra. Kazaa är nu ägt av ett företag som heter Brilliant Digital Entertainment, Inc.

Grundaren Niklas Zennström anser själv att han med Kazaa bidrog till en bredbandsutbyggnad världen över.

Altnet 
Altnet är ett program som följer med Kazaa. Program, skapat av Kazaas och Skypes skapare Niklas Zennström och Janus Friis, visade relaterade låtar och videor i användarens sökningar. De "relaterade" objekten var saker som egentligen kostade pengar att ladda hem och skilde sig från "äkta" sökträffar med en guldfärg istället för den standard-gröna färg som riktiga sökträffar hade.

Altnet kallas av många för spyware eller adware.

Se även
Kazaa Lite - en reklam- och spionprogramfri version av Kazaa.

Källor

Externa länkar
 Altnet.com

Fildelningsprogram
Abéché

Abéché () är Tchads fjärde största stad och huvudstad i regionen Ouaddaï, cirka 60 mil öster om Tchadsjön. Staden har 97 963 invånare (2009), och är en viktig vägknutpunkt och marknadsstad och har även en flygplats. I Abéché produceras kamelhårsmattor.

Staden var huvudstad i sultanatet Wadai vid karavanvägen från Khartoum genom Kurdufan och Darfur till Kuka, innan fransmännen erövrade området 1912. Den anlades 1850 söder om den forna huvudstaden Vara. Den besöktes 1856 av Eduard Vogel, och Gustav Nachtigal uppehöll sig där nära ett år (1873-1874); Pellegrino Matteucci och Alfonso Maria Massari besökte den 1890 och angav folkmängden till mellan 20 000 och 30 000 invånare. Husen var då antingen av lera eller strå.

Abéché erövrades 9 juni 1909 av franske löjtnanten Bourreau och kom därefter att bli en av de viktigaste handelsplatserna i Franska Ekvatorialafrika.

Källor

Externa länkar

Orter i Tchad
Abessinisk brunn

Abessinisk brunn (namnet kommer sig från sådana brunnars användning under engelsmännens fälttåg i Abessinien), även Nortons brunn eller Rörbrunn, kallas ett till vattenförande jordlager nedsänkt rör, vanligen av smidesjärn i längder om 3 à 4 meter, med gängade muffar och nedtill försett med en s.k. spets, genomborrad med mindre hål för vattnets insläppande. Röret neddrives med en järnhejare, som enklast manövreras genom ett i en trefot upphängt block. Brunnar av detta slag, med en diameter av 25-75 mm., användas med fördel för uppsamling av smärre kvantiteter grundvatten. Vid undersökning i större skala av grundvattenförhållanden används däremot nedtill öppna, men för övrigt täta rörbrunnar, som nedslås med hejare under invändig spolning med tryckvatten genom ett mindre rör, varvid de genomträngda lagrens beskaffenhet kan fullständigt undersökas.

Källor

VVS
Lex Maria

Lex Maria är det vardagliga namnet på anmälningsskyldigheten som följer av 3 kap 5 § Patientsäkerhetslagen i Sverige.

Anmälningsskyldigheten innebär att en vårdgivare har skyldighet att till Inspektionen för vård och omsorg anmäla om en patient i samband med hälso- och sjukvård drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av en allvarlig skada eller sjukdom. År 2013 tog Inspektionen för vård och omsorg över tillsynsansvaret. Tidigare skulle en anmälan göras till Socialstyrelsen.

Historia
Bakgrunden till namnet Lex Maria är den incident år 1936 då fyra patienter på Maria sjukhus i Stockholm avled till följd av felbehandling då de fick injektioner med desinfektionsmedel istället för bedövningsmedel.

Innan den 1 januari 2011 fanns bestämmelserna i 6 kap. 4 § i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, som nu är upphävd.

Lagen
Lagparagrafen har  följande lydelse:

'''3 kap. 5 §:
"Vårdgivaren ska, om inte något annat särskilt föreskrivs i enlighet med tredje stycket, till Inspektionen för vård och omsorg anmäla händelser som har medfört eller hade kunnat medföra en allvarlig vårdskada. Motsvarande anmälningsskyldighet har den som bedriver verksamhet som avses i 7 kap. 2 §. Anmälan ska göras snarast efter det att händelsen har inträffat.

Vårdgivaren ska samtidigt med anmälan eller snarast därefter till Inspektionen för vård och omsorg ge in den utredning av händelsen som föreskrivs i 3 § första stycket.

Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om anmälningar från vårdgivare inom Försvarsmakten och Försvarets materielverk."

Det är vårdgivaren som gör anmälan, enskilda, anhöriga och allmänhet kan således inte göra en lex Maria-anmälan. Under 2015 tog Inspektionen för vård och omsorg beslut i 2823 lex Maria-ärenden.

Se även 
 Lex Sarah
 Lex Bobby
 Lex Maja
 Obligatorisk IT-incidentrapportering, som innebär en skyldighet för Svenska statliga myndigheter att rapportera IT-sårbarheter

Referenser

Noter

Externa länkar
IVO:s webbsida om lex Maria

Patientsäkerhet
Maria
Sjukvård i Sverige
Sveriges sjukvårdshistoria
Vårdrelaterade sjukdomar
Medicinsk rätt
Maria
Lassie

Lassie är en fiktiv hund i ett flertal böcker, filmer och TV-serier. Lassie är en ovanligt intelligent collietik som utför hjältedåd.

Historik 
Rollfiguren Lassie skapades av den brittisk-amerikanska författaren Eric Knight som levde mellan 1897 och 1943. Knight skrev om Lassie i sin roman Lassie Come Home eller Lassie på äventyr, som publicerades i Saturday Evening Post 1938. Sedan dess har ett flertal böcker, filmer och tv-program om Lassie charmat flera generationer.

Filmer 
Den första filmen om Lassie, Lassie på äventyr, hade premiär 1943. Hunden Pal (1940–1958), som faktiskt var en hanhund, spelade där mot Elizabeth Taylor. Filmen blev nominerad till en Oscar och fick antalet collies att öka markant i USA.

En annan film är Lassie Vänner för livet från 1994. Den handlar om familjen Turner som flyttar till Virginia. Där hittar de en hemlös hund som blir god vän med sonen Matt. Lassie räddar Matt ur många kniviga situationer.

År 2005 kom en ny film med Lassie, med samma grundhandling som i originalfilmen (och boken), där hennes fattiga familj tvingas sälja henne till hertigen av Rudling. Denne tar henne till Skottland. Lassie lyckas dock rymma och ta sig hem 80 mil fågelvägen hem till Yorkshire. Man får följa hennes väg hem under filmen.

Se även 
 "Jag mötte Lassie" – en låt från 1990 av Ainbusk Singers

Fiktiva hundar
Fiktiva figurer introducerade 1940
Abgar

Abgar (lat. Abgarus), var namnet på flera kungar i Osrhoëniska riket i nuvarande Turkiet.

Kungar med namnet Abgar 
 Abgar I, 94-68 f.Kr.
 Abgar II, 68–53 f.Kr.
 Abgar III, 29–26 f.Kr.
 Abgar IV, 26–23 f.Kr.
 Abgar V, 4. f.Kr.–7 och 13–50
 Abgar VI, 71–91
 Abgar VII, 109–116
 Abgar VIII, 177–212
 Abgar IX, 212–214
 Abgar X, cirka 240–242

Abgarlegenden 
Kyrkohistorikern Eusebios av Caesarea beskriver i sin kyrkohistoria från 300-talet hur den obotligt sjuke kung Abgar V skall ha hört talas om Jesu helande under och sänt en kurir med förfrågan om hjälp. I brevet utlovas även en fristad åt Jesus från judarna som stod honom emot. Jesus reste enligt Eusebios inte själv till kungens boning i Edessa, men sände ett brev med löfte om att en av hans lärjungar skulle komma dit och förmedla såväl helande som frälsning. Efter Jesu uppståndelse skall aposteln Tomas på Guds tilltal ha sänt lärjungen Taddaios (en av de sjuttio lärjungarna) till Edessa och denne botade såväl kungen som många andra i staden. Som grund för sin återgivning citerar Eusebios hela breven mellan Abgar och Jesus, samt en återgivning av vad som skett vid Taddaios ankomst. Dessa skrifter skall vid Eusebios levnad ha funnits bevarade i Edessas arkiv. Taddaios ankomst till Edessa dateras till det 240:e året i den syriska tidräkningen, vilket motsvarar år 28–29 e.kr.

Utöver vad som återges av Eusebios omfattar legenden även att Jesu brev till Abgar skall ha innehållit ett porträtt av Jesus, Abgarusbilden.

Abgarlegenden förklarades apokryf, det vill säga av tveksam tillförlitlighet, av en synod år 595. Otillförlitligheten av Abgarlegenden har även lyfts fram av Richard Adelbert Lipsius ("Die edessenische Abgarsage", 1880).

Referenser 

Arameiska kungar
Personer inom tidig kristendom