kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Al-Anon/Alateen

Al-Anon, och Alateen för tonåringar, är två relaterande gemenskaper för anhöriga och vänner till alkoholister, som delar sina erfarenheter, sin styrka och sitt hopp med varandra, för att lösa sina gemensamma problem. De anser att alkoholism är en familjesjukdom och att en förändrad inställning kan underlätta tillfrisknandet. Al-Anon och Alateen är tolvstegsprogram, det vill säga en adaption av Anonyma Alkoholisters tolv steg och traditioner. Al-Anon kan sammanfattas som hjälp till självhjälp för anhöriga till alkoholister.

Al-Anon är ett andligt program, inte religiöst, där begreppet högre makt används. Al-Anon har ingen anknytning till någon religion.

Såväl Al-Anon som Alateen, liksom andra tolvstegsprogram, använder sinnesrobönen.

Se även 
 Anonyma Alkoholister (AA)
 Vuxna barn till alkoholister och från andra dysfunktionella familjer (ACOA)

Referenser

Externa länkar 
 Al-Anon/Alateen i Sverige
 Al-Anon/Alateen World Service Office

Tolvstegsprogram
Ludvig IV av Hessen-Darmstadt

Ludvig IV (Friedrich Wilhelm Ludwig Karl), född 12 september 1837, död 13 mars 1892, var en tysk furste, den fjärde storhertigen av Hessen.

Biografi
Han var son till Karl av Hessen-Darmstadt och Elisabeth av Preussen. Genom sitt och sina barns giften var han förbunden med den brittiska kungafamiljen, den ryska tsarfamiljen och andra kungliga hus i Europa.

Gift 1862 vid Osborne House på Isle of Wight på Englands sydkust med Alice av Storbritannien (1843-1878), tredje barn till drottning Victoria av Storbritannien.

Barn
 Viktoria av Hessen-Darmstadt, (1863-1950). Mormor till Prins Philip, hertig av Edinburgh, mor till Louise Mountbatten, g.m. Gustaf VI Adolf av Sverige och Lord Louis Mountbatten.
 Elisabet ("Ella") av Hessen, (1864-1918), gift 1884 med Sergej Alexandrovitj av Ryssland, (1857-1905)
 Irene av Hessen (1866-1953), gift 1888 med sin kusin Henrik av Preussen (1862-1929)
 Friedrich av Hessen, (1870-1873), dog av blödarsjuka
 Ernst Ludvig av Hessen, (1868-1937), Hessen-Darmstadts siste storhertig
 Alexandra av Hessen,(Alix) (1872-1918) , gift 1894 med tsar Nikolaj II av Ryssland 
 Marie av Hessen, (1874-1878), dog av difteri .

Gift för andra gången morganatiskt 1884 i Darmstadt med Alexandrina Hutten-Czapska (1854-1941), hon blev vid bröllopet grevinna von Romrod, äktenskapet upplöstes omgående efter drottning Viktorias veto.

Referenser
 Ponsonby, Frederick, "Letters of the Empress Frederick", Macmillan & Co, London 1929
 Packard, Jerrold M., "Victoria's Daughters" , St Martin's Press, New York, USA 1998

Noter

Externa länkar

Riddare av Strumpebandsorden
Huset Hessen-Darmstadt
Tyska hertigar
Män
Födda 1837
Avlidna 1892
Mottagare av Serafimerorden
Fabian von Fersen

Fabian von Fersen, född 7 februari 1626 i Tallinn, död 30 juli 1677 i Malmö, var en svensk friherre, militär, generalfältmarskalk och generalguvernör över Skåne, Halland och Blekinge.

Fabian von Fersen blev hovjunkare 1643, deltog som volontär på flottan 1644 i Torstenssons krig och därefter i Trettioåriga kriget, samt blev 1647 överstelöjtnant.  

Fersen var kusin till Otto Wilhelm von Fersen och deltog likt denne i Karl X Gustavs polska krig och krigen mot Danmark. Han utnämndes 1657 till kommendant i Kraków, och blev svårt sårad i stormningen av Kronborg 1658 och utnämndes 1659 till generalmajor av infanteriet och överkommendant i Stralsund.

Han utmärkte sig särskilt vid den misslyckade stormningen av Köpenhamn 1659, där hans trupper var de enda som lyckades ta sig upp på de danska fästningsvallarna.

1659–62 var Fabian von Fersen överkommendant i Stralsund och utnämndes 1663 till guvernör över Livland och Riga, 1668 till generallöjtnant samt 1674 till general och friherre. Vid danska krigets utbrott 1675 blev han generalfältmarskalk, och 1676 generalguvernör över Skånska generalguvernementet. Vid danskarnas stormning av Malmö 1677 lyckades han med endast cirka tvåtusen soldater och Malmö borgargarde slå tillbaka anfallet men ådrog sig så svåra skador att han dog några dagar senare. Han begravdes i Tallinns domkyrka.

För att hedra Fabian von Fersens minne utnämnde Karl XI honom 1678 till riksråd.

Fersens väg i Malmö är uppkallad efter honom.

Källor

Noter

Svenska fältmarskalkar
Svenska generalguvernörer
Svenska friherrar
Personer som stupat i strid
Födda 1626
Avlidna 1677
Män
Ugglan
SBH
Personer från Tallinn
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska regementschefer
Svenska generaler
Deltagare i tåget över Bält
Deltagare i belägringen av Köpenhamn
Krigsråd
Gärdet (olika betydelser)

Gärdet kan syfta på:

 Gärdet – en stadsdel i Stockholms innerstad vars officiella namn är Ladugårdsgärdet
 Gärdets sportfält – ett sportfält i Gärdet
 Gärdet (tunnelbanestation) – en tunnelbanestation i Stockholm
 Gärdet (biograf) – en tidigare biograf på Erik Dahlbergsgatan 46 i Stockholm
 Gärdet, Arvika kommun – en bebyggelse norr om Arvika i Arvika kommun
 Gärdet, Kungsbacka kommun – en småort i Kungsbacka kommun

Se även
Gärde (olika betydelser)
Ludvig IX av Hessen-Darmstadt

Ludvig IX av Hessen-Darmstadt (), född 15 december 1719 i Darmstadt, död 6 april 1790 i Pirmasens, var en tysk furste som var regerande lantgreve av Hessen-Darmstadt från 1768 till 1790.

Biografi
Han var son till lantgreve Ludvig VIII av Hessen och Charlotte av Hanau-Lichtenberg.

Gift med Karolina Louise av Birkenfeld-Zweibrücken som var dotter till hertig Kristian III av Zweibrücken och Caroline av Nassau-Saarbrücken.

Barn:
 Karoline av Hessen-Darmstadt (1746–1821), gift 1768 med Lantgreve Fredrik V av Hessen-Homburg (1748–1820)
 Fredrika Louise av Hessen-Darmstadt (1751–1805), gift 1769 med Kung Fredrik Vilhelm II av Preussen (1744–1797)
 Lantgreve Ludvig X/Storhertig Ludvig I, (1753–1830), gift 1777 med sin kusin Louise av Hessen-Darmstadt (1761–1829)
 Amalia av Hessen-Darmstadt (1754–1832), gift 1774 med sin kusin Arvprins Karl Ludvig av Baden (1755–1801)
 Wilhelmina av Hessen-Darmstadt (1755–1776), gift 1773 med Tsesarevitj Paul av Ryssland (1754–1801)
 Louise Auguste av Hessen-Darmstadt (1757–1830), gift 1775 med Storhertig Karl August av Sachsen-Weimar (1757–1828)

Ättlingar
I och med trontillträdet av kung Charles III av Storbritannien (som är ättling via sin far) i september 2022 är Ludvig IX av Hessen-Darmstadt numera den närmsta gemensamma anfadern för samtliga av Europas regerande monarker.

Referenser

Noter

Externa länkar

Grevar av Hessen
Huset Hessen-Darmstadt
Födda 1719
Avlidna 1790
Personer från Darmstadt
Män
Titel (olika betydelser)

Titel eller Tîtel kan avse:

 Titel – ett ord som vanligen indikerar en persons yrke, sociala position eller status
 Titel (rubrik) – den överskrift eller rubrik som en författare eller skribent ger sitt verk, hela eller delar av det

Geografi

Mauretanien 

 Tîtel, sanddyn, Hodh El Gharbi,

Nigeria 

 Titel (vattendrag),

Serbien 

 Titel, Serbien – en stad i Södra Bačka, Vojvodina, Serbien,
Göran Silfverhielm

Göran Silfverhielm ( Jöran Silfwerhielm ), född 1681 i Småland, död 7 januari 1737, var en svensk fältmarskalk. Han förlänades friherrevärdighet 1719, och befordrades till fältmarskalk 1734. Ligger begraven Näsby kyrka, Vetlanda kommun. Bland annat var han en av de officerare som följde Karl XII till Bender efter katastrofen vid Poltava och Perevolotjna. Hans  friherrliga ätt utgick på svärdssidan år 1978 och på spinnsidan år 2010.

Militär karriär
1706 Överstelöjtnant
1716 Överste
1717 Generalmajor 
1719 Generallöjtnant
1734 General av kavalleriet och Fältmarskalk

Befattningar
1716 - 1728 Chef Smålands kavalleriregemente

Familj
Silfverhielm var gift med Hedvig Ulrika Ekeblad, dotter till den förmögne och inflytelse landshövdingen Claes Ekeblad den äldre. 

Barn:
Ulrik Fredrik, död späd 1719-06-11 i Eksjö.
Carl Adam, född 1719. Överste. Död 1771.
Claes Erik, född 1725. Generallöjtnant och landshövding. Död 1792.
Fredrik, född 1726. Överste: Död 1783. 
Göran, född 1727-09-11.

Källor
 Silfverhielm nr 159 på adelsvapen-wiki

Se även
 Lista över svenska fältmarskalkar

Svenska fältmarskalkar
Svenska generaler
Svenska friherrar
Födda 1681
Avlidna 1737
Män
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Deltagare i slaget vid Poltava
Karoliner
Personer från Småland
Göran
Christoph Delphicus zu Dohna

Christoph Delphicus zu Dohna, född 1628 i Holland, Nederländerna, död 21 maj 1668 i London, England, var greve, militär, diplomat; gardesöverste 1653, generalmajor 1654, svensk fältmarskalk 1666.

Dohna var son till Christoph von Dohna (1583-1637), ståthållare i furstendömet Orange, och Ursula zu Solms-Braunfels (1594-1657). Den unge Christoph Delphicus förde redan som 18-årig befäl över ett holländskt kompani i kriget mot Spanien. Efter att ha bott på sina gods i Preussen i tre år reste han till Sverige för att för familjens räkning återvinna en del gods i Livland. Drottning Kristina blev mycket intresserad av honom, gjorde honom till svensk greve och utnämnde honom 1653 till överkammarherre och överste för livgardet. Karriären gick exceptionellt snabbt – året därpå nådde han graden generalmajor av infanteriet. Därtill erhöll han en donation på 30.000 riksdaler, och bruttoinkomsterna från Neukloster i Wismar. Samma år (1654) ledsagade han, bland andra, Kristina ut ur Sverige. Drottningen var under resan förklädd och uppgav sig heta ”greve Dohna”.

Dohna deltog i Karl X Gustavs polska krig varvid han sårades. Som ett slags kompensation utnämndes han till generallöjtnant. 1658 blev han vice guvernör i Bremen och var 1659-60 guvernör över Falster, Lolland och Mön. Efter en kort tids beskickning till kurfursten av Brandenburg 1661 upplöstes hans regemente och han bosatte sig på Neukloster. 1665 förde han befäl i det nesliga bremiska kriget. 1666 blev han fältmarskalk och avgick som ambassadör till Holland med uppgift att medla i striden mellan Holland och England.

Dohna deltog, tillsammans med Göran Fleming och Peter Julius Coyet som svensk medlare mellan Holland och England vid kongressen i Breda (1667), där också ett vänskapsfördrag mellan Sverige och Holland undertecknades. Föredraget utvecklades sen till den ryktbara trippelalliansen mellan England, Nederländerna och Sverige.

Dohna dog 1668 i London, begravdes 1669 i Stockholms storkyrka och begravdes i Uppsala domkyrka, där 1687 en präktig minnesvård, troligen av Pieter Verbrugghen den yngre i Antwerpen, restes över honom.

Familj
Christoph Delphicus zu Dohna var gift med Anna Gabrielsdotter Oxenstierna (1620–1691), dotter till Gabriel Bengtsson Oxenstierna; deras dotter Amalia (1661-1724) blev morfars mor till hertig Fredrik Karl Ludvig av Holstein-Beck. Sonen Friedrich Christoph Delphicus zu Dohna var svensk diplomat.

Se även
 Lista över svenska fältmarskalkar

Källor

Noter 

Svenska fältmarskalkar
Gunstlingar vid svenska hov
Svenska grevar
Personer under stormaktstiden
Gravsatta i Uppsala domkyrka
Svenska militärer under 1600-talet
Födda 1628
Avlidna 1668
Män
Drottning Kristinas hov
Karl X Gustavs hov
Axel Julius De la Gardie

Axel Julius De la Gardie, född 1637, död 17 maj 1710 i Stockholm, var en svensk greve, militär och ämbetsman.

Biografi
Han var yngste son till Jacob De la Gardie och Ebba Magnusdotter Brahe.

De la Gardie blev 1656 major vid Livgardet, 1660 överste för Västgöta regemente till häst, 1664 generalmajor av kavalleriet och överste för Livgardet. 1666 blev han general, 1674 riksråd och fältmarskalklöjtnant. Som sådan erhöll han befälet i Finland med särskilt uppdrag att förbereda sig inför ett fruktat ryskt anfall. 1677 fick De la Gardie ledningen för försvaret mot Norge i Jämtland och Bergslagen. Han var generalguvernör i Estland 1687–1704, men entledigades då han inte ansågs ha visat tillräcklig kraft och duglighet under de pågående ryska anfallen och återvände till Sverige, men behöll sin plats i riksrådet.

Han gifte sig i Stockholm den 15 december 1664 med friherrinnan Juliana Forbus (1646–1701), dotter till Arvid Forbus och Bureättlingen Margareta Boije af Gennäs, dottersons dotter till Hans Larsson Björnram. De bodde i Stockholm i Forbus palats på Blasieholmen, sedermera känt som det Norska Ministerhotellet.

Axel Julius och Sofia skänkte predikstolen till Fittja kyrka 1688. Paret är begravda under högaltaret i Riddarholmskyrkan tillsammans med döttrarna, det två förstfödda sönerna, en sonhustru samt Sofias föräldrar.

Barn: 
 Jakob De la Gardie (1665–1667)
 Ebba Margareta De la Gardie (1666–1667)
 Adam Carl De la Gardie (1668–1721) 
 Ebba Juliana De la Gardie (1669–1669)
 Sofia Juliana De la Gardie (1670–1672) 
 Magnus Julius De la Gardie (1674–1741)
 Pontus Fredrik De la Gardie (1677–1708)

Se även
 Lista över svenska fältmarskalkar
 Norska Ministerhotellet

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska fältmarskalkar
Svenska generalguvernörer
Svenska grevar
Svenska riksråd under 1600-talet
Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Axel Julius
Gravsatta i Riddarholmskyrkan
Födda 1637
Avlidna 1710
Män
Jacob Johan Hastfer

Jacob Johan Hastfer, född 11 december 1647 i Reval (Tallinn), död 24 december 1695 i Riga, greve, militär, ämbetsman, kungligt råd, generalguvernör över Livland 1687-1695 och fältmarskalk.
 
Hastfer ingick 1666 i krigstjänst som musketerare vid ett garnisonsregemente i Riga. Han blev hovjunkare 1669-1674, fänrik vid livgardet 1671, löjtnant 1672, major vid skeppsflottan 1675, överstelöjtnant vid livgardet 1676, generalguvernör över Livland och Riga 1686, samt fältmarskalk 1 juni 1690 (42 år gammal).

År 1673 blev han kapten vid Livgardet, deltog som major i Skånska kriget 1676 och befordrades efter slaget vid Lund till överstelöjtnant vid gardet. År 1677 fick han överstes titel och blev snart därefter chef för Livgardet till fots och drabanterna till häst. Han blev 1686 generallöjtnant i infanteriet och guvernör över Livland och Riga. År 1687 utsågs han till kungligt råd  och generalguvernör i Livland, 1690 fältmarskalk och samma år kansler för universitetet i Dorpat. Hastfer erhöll 1678 friherrlig och 1687 grevlig värdighet.

Under Skånska kriget 1675-1679 utmärkte sig Hastfer i slagen vid Halmstad, Lund och Landskrona. Som generalguvernör i Livland drev han med hårdhet igenom reduktionsverket i Livland, efter att inledningsvis försökt tillmötesgå den livländska adeln, som motsatte sig reduktionen. Han var en stark anhängare av enväldet under Karl XI.

Porträttbyst och gravkor i Västra Vingåkers kyrka
En porträttbyst i marmor över generalguvernören Jacob Johan Hastfer finns i Västra Vingåkers kyrka i Södermanland. Den är huggen av Caspar Schröder 1686. Marmorbysten är det tidigaste kända verket av Caspar Schröder. Bysten har utpräglat franska drag och ansiktet är karaktärsfullt modellerat. Porträttbysten står mycket nära Schröders byst av Karl XI, som finns i Uppsala universitet och porträttreliefen över fadern, epitafiet över borgmästare Christopher Schröder, i Carl Gustafs kyrka i Karlshamn, från 1702. Marmorbysten över Hastfer var kanske Schröders första  krafttag  efter  hemkomsten från Frankrike,  hans  mästarprov,  där  han  med  ungdomlig  kraft framlade all den yrkesfärdighet som han hade lärt sig i Frankrike med François Girardon och Antoine Coysevox som höga förebilder. Kanske utförde han bysten  strax före 1686, då Hastfer blev guvernör i Riga, där han dog som generalguvernör över Livland 1695.

Källor

Noter

Se även
Lista över svenska fältmarskalkar

Svenska fältmarskalkar
Svenska grevar
Generalguvernörer i Livland
Kungliga råd
Män
Födda 1647
Avlidna 1695
Deltagare i slaget vid Lund
Personer från Tallinn
Deltagare i slaget vid Landskrona
Deltagare i slaget vid Halmstad
Axel Wachtmeister (fältmarskalk)

Axel Wachtmeister af Mälsåker, född 13 januari 1643 i Stockholm, död 24 juli 1699, var svensk greve och militär.

Biografi 

Axel Wachtmeister var son till Hans Wachtmeister (1609–1652) och Agnes Margareta von Helmstedt (1613–1666). Som ung kom han med sin bror Hans Wachtmeister att utföra en del utrikesresor efter vilket han även deltog under sin svåger Bengt Oxenstiernas diplomatiska ärenden. Wachtmeister inledde sin militära bana och deltog genom den franska armén i devolutionskriget. 1672 blev han ryttmästare vid Östgöta kavalleriregemente och avancerade till överstelöjtnant. Vid utbrottet av skånska kriget deltog han först med utmärkelse vid Bremen med återvände 1676 till Sverige efter en kort fångenskap. Efter att ha fått befälet över ett värvat regemente deltog han 1677 med sin bror Hans Wachtmeister befäl över återerövringen av Blekinge och senare utmärkte han även sig i slaget vid Landskrona, där fyra av hans hästar blev dödade under honom. Efter kriget var han högt skattad av Karl XI som 1679 befordrade honom till generalmajor av kavalleriet. Han sändes samma år på diplomatiskt uppdrag till London för hindra engelska ingripanden mot en planerad fransk flottexpedition till Sveriges hjälp. På riksdagen 1680 framträdde han tillsammans brodern Hans som en av den kungliga politikens mest burdusa och högröstade förespråkare och kom sedan - efter övergående missnöje på grund av vissa reduktionsbeslut - att bli en av Karl XI:s mest förtrogna vänner. Under 17 år kom han så gott som dagligen att vistas i kungens närhet och var hans trogne följeslagare på resor, mönstringar och jakter. Kungens ynnestbevis var många men knappast av ekonomisk betydelse. 1693 blev han kungligt råd och greve med rätt att skriva sig greve till Mälsåker. Karl XII:s förmyndare utsåg honom 1697 till fältmarkskalk och interimistisk president i Krigskollegium. På den senare posten verkade han endast några år. Han verkar ha saknat djupare politiska intressen. Han kom dock att anlitas av brodern Hans och svågern Bengt Oxenstierna. Genom sitt giftermål med Anna Maria Soop af Limingo kom han att få disposition över betydande jord- och kapitaltillgångar och var oberoende av några tjänster för att försörja sig.

Familj 
Axel Wachtmeister gifte sig 1682 med Anna Maria Soop af Limingo (1660–1735) och fick med henne fem barn: Carl Gustaf (1683–1697); Eleonora Margareta (1684–1748), gift von Fersen; Hans (1686–1708); Maria (1688–1692); Ulrika Maria (1693–1713).

Källor

 Elgenstierna, Gustaf (1925). Den introducerade svenska adelns ättartavlor
 Sundholm, Olof Theodor (1873). Sveriges Fältmarskalkar: Biografiskt Tecknade

Noter

Kungliga råd
Svenska fältmarskalkar
Svenska grevar
Militärer från Stockholm
Födda 1643
Avlidna 1699
Axel
Män
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Otto Wilhelm von Fersen

Otto Wilhelm von Fersen, född 1623 i Reval, död 23 april 1703, var en svensk friherre och militär; han var generalguvernör i Ingermanland och Kexholms län 1691-98, blev fältmarskalk 1693. Han var son till Hermann von Fersen d.ä. och kusin till Fabian von Fersen. 

von Fersen blev 1642 hovjunkare, 1643 kornett, deltog därefter i Torstensons krig och Trettioåriga kriget innan han för en tid gick i fransk tjänst. Vid återkomsten blev han kammarherre 1654, överstelöjtnant vid Livgardet 1655 och överste 1657. Han deltog med utmärkelse i Karl X Gustavs polska krig. 1660 blev han lantråd i Livland och 1674 generallöjtnant vid kavalleriet.

Han förde befälet över den framgångsrika högra flygeln under slaget vid Lund 1676. När han fick höra rykten om att den danske kungen gått igenom isen på Kävlingeån red han trots intensiv dansk eldgivning från andra sidan ån ned till stranden för att spana efter den danske regenten. Han träffades då av två skott i ansiktet och undkom med knapp nöd med livet i behåll. Han placerades i en ambulansvagn som oturligt överfölls och plundrades av en dansk strövkår. Otto Wilhelm von Fersen fördes sedan som fången till Danmark, men tycks ha utväxlats tidigt eftersom han kunde deltaga i svenska aktioner i Preussen 1678.

Han avled på sitt lantgods Kurnal vid Reval (Tallinn) och är begravd i Tallinns domkyrka.

Se även
 Lista över svenska fältmarskalkar

Noter

Källor 

Födda 1623
Avlidna 1703
Män
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska generaler
Svenska fältmarskalkar
Deltagare i slaget vid Lund
Personer från Tallinn
Otto Wilhelm von
Hans Henric von Essen

Hans Henric von Essen är namnet på flera adliga personer

 Hans Henric von Essen (1674–1729), friherren som inköpte Kavlås.
 Hans Henric von Essen (1755–1824), greven och En af rikets herrar.
 Hans Henric von Essen (1820-1894), baronen som grundade Tidaholm.
 Hans Henrik von Essen (1835–1894), greve och diplomat.
 Hans-Henrik von Essen (1873–1923), friherre och diplomat
1616

1616 (MDCXVI) var ett skottår som började en fredag i den gregorianska kalendern och ett skottår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Januari 
20 januari – Den första fjärdedelen av Älvsborgs lösen (250 000 riksdaler) utbetalas.

Februari 
22 februari – Sverige sluter stillestånd med Ryssland i Diderino.

Augusti 
9 augusti – I syfte att förbättra läget i kriget mot Ryssland skickas återigen en svensk styrka om 3 500 man mot staden Pskov.

September 
23 september – Den svenska styrkan vid Pskov tvingas återtåga på grund av dåligt underhåll. Man lämnar dock kvar en liten styrka på 250 man i en skans utanför staden.
29 september – Stilleståndet mellan Sverige och Polen från 1614 går ut.

December 
11 december – Den svenska skansen utanför Pskov kapitulerar till ryssarna.

Okänt datum 
Den svenske hovpredikanten Johannes Rudbeckius talar inför kungen. Med motiveringen att Herrens tjänare förstår sig på politik lika väl som kungar kräver han större privilegier för prästerna.
Then Swenska Psalmboken från 1586 ges ut i reviderad upplaga med 170 psalmer.
Gustav II Adolf vistas fyra månader i Finland för att befästa sin ställning som kung. För att minska risken för uppror från de skattetyngda bönderna låter kungen tillsätta rannsakningskommissioner, som ska granska allmogens klagomål mot adeln och kronan.
Den avsatte professorn Johannes Messenius anklagas för brottsliga förbindelser med Sigismund och jesuiterna och döms därför till döden. Han benådas men fängslas istället på Kajaneborg, där han författar Scondia Illustrata, Sveriges historia från biblisk tid till 1611.
Nicolaus Copernicus bok De revolutionibus förbjuds av katolska kyrkan.
Den manchuiske hövdingen Nurhaci grundar den senare Jin-dynastin, som tar över hela Kina 28 år senare.
Ombord på ett slavskepp förs smittkoppor från Kongo till Salvador, Brasilien.

Födda 
8 januari – Giovanni Antonio de Rossi, italiensk arkitekt.
13 januari – Antoinette Bourignon, fransk religiös mystiker och svärmare. 
2 februari – Sébastien Bourdon, fransk målare under barockepoken.
24 april – Gustav Gustavsson af Wasaborg, frilloson till Gustav II Adolf och Margareta Slots.
13 augusti – Plautilla Bricci, italiensk konstnär och arkitekt.
23 november – John Wallis, engelsk matematiker.

Avlidna 
23 april
Miguel de Cervantes, spansk författare.
William Shakespeare, engelsk dramatiker och diktare..
1 juni – Tokugawa Ieyasu, japansk shogun.
3 november – Agnes Hedwig av Anhalt, regerande furstlig abbedissa av Quedlinburg.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar