kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ivan Mitjurin

Ivan Vladimirovitj Mitjurin (Иван Владимирович Мичурин), född 27 oktober 1855 i guvernementet Rjazan, död 7 juni 1935 i Mitjurinsk, var en rysk (sovjetisk) hortonom, mottagare av Leninorden. Mitjurin är mest känd som Trofim Lysenkos förebild, och Lysenkos lära kallades följdriktigt mitjurinism av bolsjevikerna, även om den huvudsakligen utarbetades av Lysenko själv.

Biografi 
 1875 hyrde Mitjurin mark nära Tambov och inledde forskning i pomologi och växtgenetik.
 1899 flyttar Mitjurin sina försöksodlingar för att få större utrymme
 1920 beordrar Lenin en utvärdering av Mitjurins forskning och dess praktiska tillämpning
 11 september 1922 besöks Mitjurin av Michail Kalinin på Lenins begäran
 20 november 1923 förklarar Sovnarkom att Mitjurins försöksodlingar utgör ett viktigt statsintresse
 1928 upprättar sovjetstaten en egen försöksstation baserad på Mitjurins metoder och de rön han gjort
 Statens ovan nämnda försöksstation ombildas till Mitjurins centrala genetiska laboratorium 1934 
Mitjurins teori om ärftlighet utgjorde i grunden en variant av lamarckism. Han hävdade att odlarens eller uppfödarens uppgift var att förbättra det naturliga urvalet. Följande citat av Mitjurin blev vida spritt i Sovjetunionen: "Мы не можем ждать милостей от природы. Взять их у нее - наша задача" ("Vi kan inte vänta på att naturen spontant ska göra oss tjänster. Att istället ta för oss vad vi vill ha -- det är vår uppgift.").

Vetenskaplig gärning 
Mitjurins inställning till genetiken avviker från vad som kan anses vetenskapligt godtagbart. Inom pomologin, fruktforskningen, utförde Mitjurin dock mycket värdefullt arbete. Han forskade där framförallt kring hybrider.

Under Mitjurins tid började man i Sovjetunionen odla hans hybrider på äpple, päron, körsbär med mera, och Mitjurin var en pionjär ifråga om att odla hybrider av druva, aprikos och andra sydfrukter i ett kallt klimat. Sammanlagt anses Mitjurin ha tagit fram 300 nya växtarter.

Källor

Externa länkar 
 Artiklar av Mitjurin

Personer inom pseudovetenskap
Pomologer
Födda 1855
Avlidna 1935
Män
Sovjetiska forskare
Personer från Rjazan oblast
Smörjelse

Smörjelse var från början den tradition i det antika Orienten att i smörja in gudabilder med olja. Heliga stenar smordes med olja eller blod. Det var brukligt att före begravningen smörja den döda kroppen. I Grekland smordes heliga träd med olja. Unktion (latin u'nctio, "smörjelse, smörjning") är en annan term för smörjelse.

Genom smörjelse insattes kungarna i Israel, som då Saul och David smordes av Samuel; likaså insattes prästerna genom handfyllning med olja. Den kommande räddare som Israel väntade på kallades Messias, "Den smorde" (grek. Christos), ett namn som alltifrån Nya Testamentet brukas om Jesus. Smörjelsen ingår även i kröningsceremonin av monarker i Europa.

I den kristna kyrkan har smörjelseriter förekommit från äldsta tid. Redan i Jakobs brev (5:14f) i Nya Testamentet talas om att smörja de sjuka med olja, ett bruk som blivit till ett sakrament i den Romersk-katolska och ortodoxa kyrkan (de sjukas smörjelse). Smörjelse vid dopet är omvittnad från c:a år 200 e.Kr., men är förmodligen betydligt äldre, och i västkyrkan kom denna också att ges vid konfirmationen (se krisma). De tre oljorna (för dopet, för de sjukas smörjelse samt krisma) invigs av katolska biskopar på skärtorsdagen.

Litteratur
Eric Segelberg, "The Benedictio Olei in the Apostolic Tradition of Hippolytus", Oriens Christianus 48, 1964, även i Segelberg, Gnostica Madaica Liturgica. (Acta Universitatis Upsaliensis. Historia Religionum  11.) Uppsala 1990.

Se även 
 Jesu smörjelse

Religiösa beteenden och upplevelser
Bijawar

Bijawar är en stad i den indiska delstaten Madhya Pradesh, och tillhör distriktet Chhatarpur. Folkmängden uppgick till 20 513 invånare vid folkräkningen 2011. Staden grundades av Bijai Singh på 1600-talet. Ett furstendöme grundlades i Bijawar 1769 av den hinduiske rajputen Bir Singh Deo.

Källor

Orter i Madhya Pradesh
Bo Inge Andersson

Ej att förväxla med Bo Andersson (företagsledare).

Bo Inge Andersson, född 20 maj 1949 i Klippan, Kristianstads län, är en svensk journalist.

Han blev fil. mag. 1971 och var anställd som amanuens och tillförordnad universitetslektor i tyska vid Lunds universitet mellan 1971 och 1976.

Han var journalist vid tidningen Arbetet mellan 1966 och 1979, bland annat som korrespondent i Bonn åren 1976–1979. Därefter arbetade han som utrikesredaktör vid LO-tidningen mellan 1979 och 1981. År 1981 anställdes han som utrikesjournalist vid Sveriges Television, där han bland annat har varit korrespondent i Bonn 1985–89 och utrikeschef i nyhetsprogrammet Rapport 1994–2000. År 2000 tillträdde han som utrikeskommentator i Rapport.

Bibliografi
Tysk formlära för högskolebruk (1975)
Ett enat Tyskland – dröm och mardröm (1984)

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1949
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Utrikeskorrespondenter
Levande personer
Personer inom Sveriges Television
Personer från Klippan
Arequipa (region)

Arequipa är en av 25 regioner i Peru.

Geografi 

Regionen Arequipa är belägen vid kusten i södra Peru. I området finns den snöbetäckta vulkanen Misti, el Sabancaya och Chanchani. Kännetecknande för området är de djupa dalgångarna, till exempel Ocoña och det omtyckta turistresmålet Colcadalen (den djupaste erosionsdalen i Anderna) med imponerande höjdskillnader mellan berg och dal på flera kilometer.

På bergskedjornas sidor kan urskiljas de kraftiga veckningar i jordskorpan som ägt rum under årmiljoners gång, vilka omvandlat havsbotten till Andernas höga bergskedja.

Amazonfloden har sin källa i två små sjöar (Choquequirao) på 5 598 m höjd i Cayllomaprovinsen. Floden heter där Monigote-Hornillos och bildar källflödet till Amazonfloden vilket fastställdes 1975 av en expedition med deltagare från bland annat National Geographic. Denna flodgren – den längsta och den med största flödet – är mer än 7 000 km lång.

Ekonomi 
Mer än 300 000 alpackor, jordbruksindustri, gruvindustri

Historia 
I Arequipa – den vita staden – finns många exempel på kolonialtidens hus med balkonger och pelargångar. Staden räknas som den främsta i landet med tanke på bevarade historiska byggnader.

I många av de historiska byggnaderna inryms nu banker, restauranger och hotell.
 
Arequipas katedral byggdes på 1600-talet.

Klostret Santa Rosa grundades 1747.

Intressanta data 

Urbanisationsgrad: 85,7%

I Arequipa praktiseras en originell form av "tjurfäktning", en kamp där två tjurar ställs emot varandra. Dessa kamper är ett populärt inslag i lokala fester på landsbygden.

Perus regioner
Douglas McCarthy

Douglas John McCarthy, född 1966, brittisk musiker, sångare och låtskrivare från London.

Tillsammans med Bon Harris är medlem i bandet Nitzer Ebb 1982-1995 2006-. Han har däröver jobbat bl.a. med Alan Wilder (f.d. medlem i Depeche Mode och solo med projektet Recoil) innan han inledde ett samarbete med Terence Fixmer under namnet Fixmer/McCarthy 2004, med inriktning industri/electro.

Brittiska musiker
Män
Födda 1966
Levande personer
Måndagsgruppen

Måndagsgruppen var en sammanslutning av svenska tonsättare, musiker och musikforskare  som regelbundet umgicks och diskuterade komposition på måndagar från 1944 fram till slutet av 1940-talet. Informell ledare för gruppen var Karl-Birger Blomdahl, i vars bostad på Drottninggatan i Stockholm mötena ägde rum.

Bakgrund
Då andra världskriget avbrutit de internationella kontakterna var behovet av att utbyta erfarenheter stort.  Bland annat diskuterade man sats- och formlära hos tonsättare som Hindemith, Bartók, Stravinskij, Schönberg och Berg. Kärnan i gruppen bestod, förutom Blomdahl själv, av Klas-Thure Allgén, Sven-Erik Bäck, Sven-Eric Johanson, Ingvar Lidholm, Hans Leygraf, Claude Génetay, Eric Ericson och Ingmar Bengtsson. År 1946 for flera av gruppens medlemmar till Schola Cantorum Basiliensis i Basel för att studera äldre musik. Då måndagsmötena återupptogs 1947 tillkom flera deltagare, bland andra Göte Carlid, Kjell Bækkelund, Magnus Enhörning, Nils L. Wallin och Bo Wallner. En annan tonsättare som ofta deltog i måndagsmötena men mer sällan nämns i sammanhanget var Gunnar Sønstevold.

Verksamhet
Måndagsgruppens inriktning var och blev framför allt med tiden alltmer radikalt modernistisk. Det ursprungliga målet var förkovran i den samtida europeiska konstmusikens utveckling, men man ville även verka för att vinna förståelse för den egna, ofta bespottade musiken. Man hade att i Sverige kämpa emot ett traditionalistiskt musiketablissemang där senromantiken och neoklassicismen var förhärskande stilideal. Till avståndstagandet mot senromantiken hörde också intresset för barockmusik och dess uppförandepraxis hos flera av medlemmarna i gruppen.

Måndagsgruppens medlemmar deltog flitigt i debatten om den samtida konstmusiken, man vann gradvis mer intresse och inflytande, och så småningom (efter att gruppen upplösts) kom några av dess medlemmar – främst Blomdahl, Bäck och Lidholm – att nå centrala positioner inom svensk konstmusiks etablissemang. Måndagsgruppen är därför av central betydelse i 1900-talets svenska musikhistoria och för det tydliga estetiska och stilistiska paradigmskifte som ägde rum inom musiklivet i Sverige under 1950- och 60-talen. Både Blomdahl och Lidholm blev professorer i komposition vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm.

Det inflytande som gruppens medlemmar hade på den svenska konstmusiken ses numera på både gott och ont; andra svenska tonsättare som inte delade deras ideal, utan valde att komponera på mer traditionella grunder, fick i stor utsträckning se sig åsidosatta hos de institutioner (till exempel musikradion) som leddes av medlemmar av Måndagsgruppen eller deras vänner och "allierade". Detta har bland andra Erland von Koch skildrat i sin memoarbok Musik och minnen.

Referenser

Noter

Tryckta källor

"Måndagsgruppen tog makten" Dagens Nyheter 5 november 1998

Webbkällor

Vidare läsning

Tonsättargrupper
Sociologism

Sociologism är förklaringar av samhälleliga fenomen utifrån enbart en sociologisk modell, utan hänvisning till andra discipliner. 
Sociologismen är uppfattningen att sociala faktorer endast kan förklaras med andra sociala faktorer, och att exempelvis biologi, medicin och psykologi inte äger någon förklaringskraft för samhälleliga fenomen. Motsatsen till fenomenet, alltså där all typ av sociologisk insikt saknas, kallas asociologism. 

Sociologism är en parafras på biologism (biologisk determinism) och avser i dagens debatt vanligen social determinism — uppfattningen att människan föds som ett oskrivet blad (tabula rasa). Sociologism innefattar således förnekande av att samspel mellan arv och miljö ligger till grund för exempelvis neuropsykiatriska funktionsnedsättningar och psykologiska könsskillnader, och förnekande av evolutionspsykologiska förklaringsmodeller till mänskligt beteende. Sociologism är idag en pejorativ beteckning på en form av reduktionism, som även är jämförbar med ekonomism och psykologism.
 
Sociologen Peter Guy Winch myntade begreppet, som beteckning på en filosofi influerad av Ludwig Wittgenstein. Sociologism associeras ofta till teorier av en av sociologins grundare, Émile Durkheim. Sociologism beskrivs som "samhället i människan" — beskrivningar av individen som primärt passiv konsument av sociala och kulturella strukturer. Detta kontrasteras mot existentialismens "människan i samhället" — uppfattningen att individen har en fri vilja och förmåga att kritisera, förändra och skapa strukturer.

Personer som har anklagats för sociologism
Paul Feyerabend
Eva Kärfve
Ludwig Wittgenstein

Se även
Ahistoricism
Psykologism
Biologism
Den gyllene hammaren
Holism
Filosofi

Källor

Rörelser inom kunskapsteori
Sociologi
Pejorativa termer
Sergej Bagapsj

Sergej Wasyl-ipa Bagapsj (abchaziska: Сергеи Уасыл-иҧа Багаҧшь; ryska: Сергей Васильевич Багапш), född 4 mars 1949 i Suchumi, död 29 maj 2011 i Moskva, var president i den delvis internationellt erkända republiken Abchazien, vilken är erkänd av de flesta länder som en del av Georgien. Han var premiärminister från 1997 till 1999 och president från 2005 fram till sin död 2011.

Tidigt liv 
Sergej Bagapsj föddes den 4 mars 1949 i Suchumi. Bagapsj levde den största delen av sitt liv i Abchazien. Bagapsj studerade vid det georgiska universitetet för subtropiskt jordbruk i Suchumi. Under sina studier arbetade han först på en vingård och senare som säkerhetsvakt vid riksbanken. 1972 slutförde han sin militärplikt som ledare för en sovchos och blev senare instruktör hos den abchaziska regionala kommittén för Komsomol. 1978 blev Bagapsj ansvarig för informationen i den centrala kommittén av Komsomols georgiska gren och blev 1980 den första sekreteraren för den abchaziska regionala kommittén. 1982 blev Bagapsj generalsekreterare för det kommunistiska partiet i Otjamtjira-distriktet. Efter kommunismens fall blev Bagapsj affärsman och representant för den abchaziska regeringen i Moskva.

Premiärminister 

Sergej Bagapsj utsågs som Abchaziens premiärminister den 29 april 1997.

De georgisk-abchaziska spänningarna under Bagapsj' tid i tjänst nådde sin topp i maj 1998, när den Tbilisibaserade exilregeringen satte in styrkor längs den abchazisk-georgiska gränsen. I den resulterande konflikten, vilken i vardagligt tal döptes till "Sexdagarskriget", flydde 30 000 georgiska flyktingar över gränsen till staden Zugdidi. 1 695 georgiska hus brändes ned.

Övrigt 
Den 20 juli 2004 utsåg de båda oppositionspartierna Amtsachara och Förenade Abchazien Bagapsj till sin gemensamma presidentkandidat, vilket uteslöt den tidigare utrikesministern Sergej Sjamba från valet. I det kontroversiella presidentval som hölls år 2004 vann Bagapsj över Raul Chadzjimba, som understöddes av den utgående presidenten Vladislav Ardzinba och av Ryssland. Högsta domstolen underkände valresultatet, men de båda parterna slöt ett avtal enligt vilket Bagapsj skulle bli president och Chadzjimba vicepresident. Då de ställde upp som gemensamt alternativ i det nyval som hölls den 12 januari 2005 fick de 91,54 procent av rösterna; den rivaliserande presidentkandidaten Jakub Lakoba fick 4,7 procent. 

Bagapsj har som president sagt sig vilja bekämpa Abchaziens problem med korruption och kriminalitet.

Källor

Externa länkar 

Sergej Bagapsj' officiella sida (abchaziska, engelska, ryska, turkiska)

Georgiska politiker under 1900-talet
Födda 1949
Avlidna 2011
Personer från Abchazien
Män
Georgiska politiker under 2000-talet
Suchumi

Suchumi (, Sochumi; , Aqwa; , Suchum) är en stad i Abchazien i nordvästra Georgien med 62 914 invånare (2011).

Suchumi betraktas av de flesta länder som de jure huvudstad i den georgiska Autonoma republiken Abchazien, vars regering emellertid befinner sig i exil i Tbilisi sedan kriget 2008. Staden är de facto regeringssäte för den  abchaziska utbrytarrepubliken, Republiken Abchazien.

Historia 
I mitten av 500-talet f.Kr. grundade grekiska handelsmän från Miletos handelsstaden Dioskurias vid Suchumis nuvarande läge. Under romartiden fick staden namnet Sebastopolis. Det nuvarande namnet uppkom senare, först som Tschumi, vilket härleds antingen till svanetiska för "varm" eller till georgiska för "avenbok".

Efter den osmanska erövringen på 1570-talet blev namnet Sohumkale, vilket är en förenkling av det georgiska namnet, möjligen förstärkt av de turkiska orden su, "vatten", och kum, "sand", samt det turkiska ordet kale, "borg". Staden blev rysk 1810 och fick stadsrättigheter 1848. Den skadades svårt under den georgisk-abchaziska konflikten 1991-1994.

Geografi och ekonomi 
Suchumi ligger vid en bred bukt på Svarta havets östkust, och fungerar som hamn, järnvägsnav och semesterresmål. Staden är känd för sina stränder, sanatorier, spa och sitt fuktigt semitropiska klimat. Staden är också en viktig flyglänk för Abchazien, och stadens flygplats ligger nära själva staden. I Suchumi finns ett antal små och medelstora hotell och staden får besök främst från ryska turister. Staden underhåller också flera historiska botaniska trädgårdar, vilka grundades 1840. Fram till 1992 var det en mångkulturell stad, där över nio olika språk talades.

Staden har ett antal forskningsinstitut, bland annat Abchaziens statsuniversitet, samt en filial av Tbilisis statsuniversitet. Under sovjettiden fanns en berömd apuppfödningsgård i staden. Mellan 1945 och 1954 ingick stadens elektrofysiska laboratorium i ett sovjetiskt program med mål att framställa kärnvapen.

Staden har en flygplats, Suchumi Dranda flygplats, som var som mest aktiv under sovjettiden. Numer går därifrån endast flyg till den mindre bergsbyn Pschu.

Källor

Noter

Orter i Abchazien
Badorter i Georgien
Moheda församling

Moheda församling är en församling i Moheda pastorat i Allbo-Sunnerbo kontrakt, Växjö stift och ligger i Alvesta kommun.

Församlingens kyrka heter Moheda kyrka och den uppfördes omkring år 1200.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var till 1962 moderförsamling i pastoratet Moheda, Ör och Aneboda, för att därefter vara moderförsamling i pastoratet Moheda, Ör, Slätthög, Mistelås och Ormesberga. Från 1986 är Moheda församling moderförsamling i pastoratet Moheda, Slätthög och Mistelås.

Folkmängd 1805 enligt Socken Statistik öfver Swerige (1834): 1 258 personer.

Folkmängd 1830 enligt Socken Statistik öfver Swerige (1834): 1 466 personer.

Folkmängd 1839 enligt Anteckningar och statistiska upplysningar öfver Sverige (1839): 1 560 personer.

Folkmängd 1843 enligt Ny Smålands Beskrifning: 1 575 personer.

Folkmängd 1911 enligt Nordisk familjebok (1913). 2 400 personer.

Folkmängd enligt Bonniers konversationslexikon (1935). 2 370 personer. 

Folkmängd 1950 enligt Svensk uppslagsbok (1951): 2 430 personer.

Folkmängd 1993 enligt Nationalencyklopedin (1994). 3 245 personer.

Folkmängd 2000-12-31 enligt SCB (2001): 2 967 personer.

Folkmängd 2005-12-31 enligt SCB (2006): 2 897 personer.

Folkmängd 2010-12-31 enligt SCB (2011): 2 831 personer.

Folkmängd 2015-12-31 enligt SCB (2016): 2 865 personer.

Kyrkotillhöriga 2000-12-31 enligt Svenska kyrkan: 2 747 personer.

Kyrkotillhöriga 2005-12-31 enligt Svenska kyrkan: 2 594 personer.

Kyrkotillhöriga 2010-12-31 enligt Svenska kyrkan: 2 422 personer.

Kyrkotillhöriga 2015-12-31 enligt Svenska kyrkan: 2 272 personer.

Klockare, organister och kantorer

Se även
Moheda socken
Moheda kyrka
Moheda

Referenser

Externa länkar
 Församlingens webbsida

Församlingar i Växjö stift
Indelningar i Alvesta kommun
Läkartidningen

Läkartidningen är en svensk tidskrift och organ för Sveriges Läkarförbund, som är läkarnas fackliga organisation i Sverige. Tidskriften grundades 1904.

Läkartidningen ingår i förbundsavgiften för medlemmar i Sveriges Läkarförbund sedan 2006; tidigare var den individuellt prenumererad. Läkartidningen kommer ut 26 gånger per år och har en upplaga på ca 45 000 exemplar. Den är därmed en av de största medicinska tidskrifterna i Europa.

Många artiklar i Läkartidningen är av nyhetskaraktär, eller ger praktiker en översikt inom något medicinskt område. De artiklar som presenterar egna data granskas av externa expertgranskare, så kallad peer review. Läkartidningen är också den enda svenskspråkiga tidskrift som är indexerad i Medline – den internationella databasen för medicinsk vetenskap. Den är därmed den enda medicinska tidskriften på svenska som kan sägas vara en vetenskaplig tidskrift.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska tidskrifter
Medicinska tidskrifter
Tidskrifter startade 1904
Lipetsk

Lipetsk (ryska Ли́пецк) är en stad i den europeiska delen av Ryssland och är administrativ huvudort för Lipetsk oblast. Staden är ett centrum för järnframställning och gruvdrift, och har cirka en halv miljon invånare.

Stadsdistrikt 
Lipetsk är indelad i fyra stadsdistrikt.

Källor

Externa länkar
Årsredovisning

En årsredovisning är ett av flera sätt att göra en sammanställning av en organisations räkenskaper och förvaltning för ett räkenskapsår.

Sverige 
Bokföringslagens (1999:1078) kap. 6 reglerar hur löpande bokföring skall avslutas. I lagen används två begrepp, Årsbokslut och Årsredovisning. En årsredovisning är mer omfattande än ett årsbokslut, och båda regleras innehållsmässigt av Årsredovisningslagen (ÅRL) (1995:1554).

Enligt ÅRL skall en årsredovisning bestå av:
 Förvaltningsberättelse
 Resultaträkning
 Balansräkning
 Finansieringsanalys (endast för större företag)
 Noter
Om bolaget har revisor ska även en revisionsberättelse upprättas, den är dock inte del av årsredovisningen. 

Större företag är i detta sammanhang företag:
 vars andelar, teckningsoptioner eller skuldebrev är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller
 som uppfyller mer än ett av följande villkor:
 medelantalet anställda i företaget har under vart och ett av de två senaste räkenskapsåren uppgått till mer än 50,
 företagets redovisade balansomslutning har för vart och ett av de två senaste räkenskapsåren uppgått till mer än 40 miljoner kronor,
 företagets redovisade nettoomsättning har för vart och ett av de två senaste räkenskapsåren uppgått till mer än 80 miljoner kronor

En årsredovisning skall, till skillnad från ett årsbokslut, offentliggöras hos Bolagsverket (för stiftelser den länsstyrelse som är tillsynsmyndighet för stiftelsen).

Se även
Delårsrapport
Kassaflödesanalys

Externa länkar
Årsredovisningslag (1999:1554)
Lag (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag
Lag (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag
Bokföringslag (1999:1078)

Bokföringsnämnden
Redovisningsrådet
Bolagsverket
Företagsekonomi
Redovisning