kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
SJ ånglok G11

SJ ånglok littera G11 var den svenska beteckningen på den brittiska ånglokstypen Austerity 2-8-0. SJ införskaffade två exemplar av dessa 1953 från Nederlandse Spoorwegen (Nederländska järnvägarna). Loken hade tidigare tillhört det brittiska krigsdepartementet och fick numreringen 1930 och 1931.

SJ anskaffade loken för att utvärdera om typen var lämplig att använda som ersättning för ett stort antal äldre ånglok som tillförts SJ vid förstatligandet av privatbanorna under 1940-talet. Man hade nämligen tillfälle att köpa in dessa billigt som överskottsmaterial efter andra världskriget. Försöken med G11-loken utföll dock inte tillfredsställande, och de följande åren kom också produktionen av diesellok i gång på allvar, varför inga fler lok av typen köptes in.

Överblick 

De två lokomotiven var numrerade 1930 och 1931.  Båda hade överförts till Nederlandse Spoorwegen år 1945.

Det gjordes modifieringar på loken i Sverige.  Deras skorstenar, som tidigare hade bytts ut mot högre av holländarna, skars ner.  Deras ursprungligen öppna förarhytter ersattes med helt täckta. Deras tendrar reducerades från fyraxliga till treaxliga med mera.

Lokomotiven användes i sydvästra Sverige på linjen mellan Halmstad och Nässjö.

Båda togs ur bruk på 1960-talet och placerades i den strategiska reserven.  Nr 1930 skrotades år 1973.  Nr 1931 blev dock identifierad som den ende överlevaren av de 935 som byggts av WD Austerity 2-8-0-typen. Lokomotivet returnerades till Keighley and Worth Valley Railway i England.  Loket restaureras nu till sin ursprungsversion som British Railways "No. 90773", numrerad 1 tal högre än det sista av de tidigare Austerity 2-8-0 som tillhört det brittiska krigsdepartementet/British Railways.

Externa länkar
Ånglokstyp G11 på Svenska-lok.se

Svenska ånglok
Södrans revy

Södrans revy är en svensk komedifilm från 1950 i regi av Sven Paddock och Arthur Spjuth.

Om filmen
Filmen premiärvisades 6 november 1950. Den spelades in med publik vid en särskild föreställning av revyn Farväl till 40-talet på Södra Teatern i Stockholm av Hilding Bladh, Carl-Eric Edlund och Rune Ericson. 

Revyn som skrevs av Erik Zetterström hade urpremiär på Södra Teatern nyårsdagen 1950. I filmversionen spelade Ninni Elliot och Allan Bohlin de roller som i revyn ursprungligen spelades av Gaby Stenberg och Carl Reinholdz.

Roller i urval
Åke Söderblom   
Naima Wifstrand   
Douglas Håge   
Egon Larsson   
Eric Gustafsson   
Sylva Åkesson   
Allan Bohlin   
Ninni Elliot   
Sven Aage Andersen   
Kerstin "Kiki" Bratt

Södrans balett 
Ingalill Grytberg 
Margit Klefbom 
Elsie Teike 
Marianne Sjögren 
Britta Green 
Bisse Andersson 
Anny Zika 
Berit Thul

Musik i filmen
Liebestraum, kompositör Franz Liszt
Czardasfurstinnan, kompositör Emmerich Kálmán
Gavotte, kompositör François-Joseph Gossec
Entr'acte Gavote, kompositör Ernest Gillet
Loin du Bal, kompositör Ernest Gillet
Along the Navajo Trail, kompositör och text Ernest Gillet, Larry Markes och Dick Charles
Bullfest, kompositör och text Ulf Peder Olrog
Samling vid pumpen, kompositör och text Ulf Peder Olrog
Det var Bohus bataljon!, kompositör Sten Frykberg, text Axel Flodén
Hop-Scotch Polka, kompositör och text William Whitlock, Carl Sigman och Gene Rayburn, svensk text Nils Perne och Sven Paddock
Johanssons Boogie woogie vals, kompositör Povel Ramel, med specialtext av Nils Perne och Sven Paddock
My One and Only Highland Fling, kompositör Harry Warren, text Nils Perne och Sven Paddock
Markisinnan, kompositör Olle Lindholm, text Dix Dennie
Petunia, kompositör Olle Lindholm, text Åke Söderblom och Sven Paddock
Pierrot, kompositör och text Naima Wifstrand
'Thank You'', kompositör och text Ervin Drake och Jimmy Shirl, svensk text Nils Perne och Sven Paddock

Externa länkar 
 

Filmer 1950
Svenska komedifilmer
Filmer i regi av Arthur Spjuth
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska 1950-talsfilmer
Ninni Elliot

Ingrid Elisabeth "Ninni" Elliot, född Wahlund den 2 december 1918 i Snöstorp, död den 29 april 2014, var en svensk logoped, ursprungligen skådespelare och sångerska.

Karriär
Elliot var huvudlärare i ämnet röst inom logopedutbildningen vid Karolinska Institutet och utnämndes 1995 till hedersdoktor där. Hennes Röstboken, tal- röst och sångövningar (2009) har använts som kurslitteratur vid bland annat Åbo Akademi och Uppsala universitet.

Ninni Elliot är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Bibliografi
 Röstboken – Tal-, röst- och sångövningar (Lund 2009) 
Därtill artiklar i vetenskapliga tidskrifter (bland annat Scandinavian journal of logopedics & phoniatrics och Journal of voice) och konferensrapporter.

Referenser 

Logopeder
Hedersdoktorer vid Karolinska Institutet
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Snöstorps socken
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1918
Avlidna 2014
Kvinnor
Anny Zika

Irma Anny Zika, född Naumann 9 maj 1914 i Tyskland, död 6 maj 1996 i Vallentuna, Stockholms län, , var en svensk skådespelare och dansare.

Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi 
Roller

Dansare

Källor

Noter 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska dansare under 1900-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1914
Avlidna 1996
Kvinnor
Vera Lund

Vera Lund, egentligen Vera Elisabet Malm, ogift Lund, född 8 december 1910 i Katarina församling i Stockholm, död 28 mars 1986 i Kungsholms församling i Stockholm, var en svensk skådespelerska och sångerska.

Vera Lund var först gift med kapellmästaren Gösta Alenius. År 1944 gifte hon sig med författaren Einar Malm, från vilken hon blev skild. Åren 1971–1978 bodde hon i Wien. Hon är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

Scenroller (urval) 
1931 Mary Jonsson i Sympatiska Simon av Fridolf Rhudin (även regi) och Henning Ohlson, Södra Teatern

Källor

Noter

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Sångare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1910
Avlidna 1986
Kvinnor
Stoppord (rollspel)

Stoppord är i förväg överenskomna ord som används i olika typer av rollspel för att ge deltagarna en möjlighet att påverka sin situation eller att bryta spelet på ett sätt som inte kan misstagas för att vara en del av spelet.

Stoppord inom BDSM 
Inom BDSM för att säkerställa den undergivna partnerns psykiska och fysiska hälsa. Orden används för att den undergivna ska kunna berätta när denna är nära en gräns. Stopporden används för att särskilja meddelanden från till exempel ett rollspel. Orden väljs med hänsyn till att de inte ska vara något som kan ingå i leken. "Nej" är med andra ord ett dåligt val.

Vissa använder även roliga stoppord för att hjälpa till att avdramatisera situationen.

Exempel:

Stoppord används för det mesta i BDSM-lekar med två personer inblandade. Undantag är BDSM-fester som har fler inblandade, och då kan alla i sällskapet använda stoppord, när något håller på att gå över styr.

Stoppord inom lajv 
Inom lajv används stoppord på ett likartat sätt som inom BDSM för att den spelare som befinner sig i en utsatt situation ska kunna bryta spelet om situationen upplevs som obehaglig på riktigt, eller om spelaren har skadat sig. På svenska lajv i medeltid/fantasy-genren används ofta engelska stoppord eftersom engelska uttryck normalt inte är en del av fiktionen och därför utgör en skarp kontrast. Initiativet till att använda stoppord på svenska lajv kom via Knutpunkt från Norge. Därför används ibland även det norska ordet brems (bromsa).

Vanliga stoppord inom lajv 
 Off - Avbryt omedelbart spelet. Kan inte missförstås och används i synnerhet på lajv utan utvecklade stoppordssystem

 Cut! - Avbryt omedelbart spelet.
 Easy - Avbryt inte spelet, men gå inte längre
 Brems - Avbryt inte spelet, men gå inte längre

Referenser 

BDSM
Lajv
Eivor Fisher

Eivor Hilda Fisher, född Hedvall 10 april 1884 i Gävle, död 6 juni 1977, var en svensk textilkonstnär.

Eivor Fisher studerade vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm. Därefter anställdes hon som lärare vid skolan i textil, konstsömnad och fackteckning 1911–1915 och 1925–1945. Hon var huvudlärare vid skolan 1945–1947. Som konstnär har hon skapat textilier för Licium. 

Hon var dotter till redaktören Gustaf Fredrik Hedvall och Hilda Fredrika Norström och från 1915 gift med diplomingenjören Einar Blunch-Fisher. Hon var mor till Else och Randi Fisher samt syster till Agda Hedwall, Yngve Hedvall och Björn Hedvall. Eivor Fisher är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund
Svenskt konstnärslexikon del II sid 199, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Födda 1884
Avlidna 1977
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Kvinnor
Konstnärer från Gävle
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Versus the World

Versus the World är ett musikalbum av Amon Amarth, släppt 2002.

Låtlista
"Death in Fire" – 4:54
"For the Stabwounds in Our Backs" – 4:56
"Where Silent Gods Stand Guard" – 5:46
"Vs. the World" – 5:21
"Across the Rainbow Bridge" – 4:50
"Down the Slopes of Death" – 4:08
"Thousand Years of Oppression" – 5:41
"Bloodshed" – 5:13
"... And Soon the World Will Cease to Be" – 6:56

Bonusskiva (Viking Edition)
"Siegreicher Marsch [Victorious March] " – 7:54
"Sorrow Throughout the Nine Worlds" - 3:52
"The Arrival of the Fimbul Winter" - 4:26
"Burning Creation" - 4:58
"The Mighty Doors of the Speargod's Hall" - 5:42
"Under the Greyclouded Winter Sky" - 5:35
"Burning Creation" (demo) - 4:48
"Arrival of the Fimbul Winter" (demo) - 4:38
"Without Fear" (demo) - 4:42
"Risen from the Sea" - 5:43
"Atrocious Humanity" - 5:54
"Army of Darkness" - 5:26
"Thor Arise" - 6:30
"Sabbath Bloody Sabbath" (Black Sabbath-cover) - 4:22

Musikalbum 2002
Album av Amon Amarth
Rörtjärnrun

Rörtjärnrun är ett lågfjäll (709 m) sydväst om Rörtjärnen i Offerdals socken, Jämtland. Vissa år finns goda bestånd av ripa och förekomsten av hjortron är relativt god i områdena på och runt run. 

Berg i Krokoms kommun
Friedrich Mehler

Julius Friedrich Mehler, född 27 september 1896 i Frankfurt am Main, död 5 november 1981 i Visby, var en tysksvensk kompositör och dirigent.

Biografi
Mehler var son till Julius Mehler och operasångerskan Erna Borner. Han studerade vid musikkonservatoriet i Hannover 1905-14, och piano och dirigering för E. Nauman med flera i Berlin. Sedan 1921 var han verksam i Visby, bland annat som ledare för Musikaliska sällskapet, Gotlands sångarförbund, Visby allmänna sångförening, manskören NS och Visby konsertförening (grundad 1930 på hans initiativ; sedan 1973 med namnet Gotlands konsertförening). Han var musiklärare vid kommunala flickskolan i Visby 1946-1964 och vid Visby högre allmänna läroverk 1952-1960.

År 1929 tog han initiativet till Visby ruinspel, där musikskådespelet Petrus de Dacia, med musik av Mehler och libretto av Josef Lundahl, med några korta uppehåll uppfördes i S:t Nicolai kyrkoruin i Visby varje sommar under åren 1929-1990. Verket bygger på historisk grund,  och musiken har inslag av romantiserad gregorianik och folkmusik. Mehler har därutöver komponerat musiken till det historiska krönikespelet Valdemarståget (1945), två symfonier (1921 och 1927), två violinkonserter (1919 och 1945), orkesterverk, kammarmusik, körverk, en kantat, sånger och pianostycken. Han har också bearbetat gotländsk folkmusik för vokala och instrumentala arrangemang. Under en stor del av 1900-talet var Mehler den dominerande gestalten i gotländskt musikliv. 

Han gifte sig 1923 med Hildegard Ginzel (1891-1963), dotter till Hofrat Ferdinand Ginzel och Martha Gnörich. Mehler är begravd på Norra kyrkogården i Visby.

Utmärkelser 
 1965 - Gotlands kommuns kulturpris
 1975 - Den kungliga medaljen Illis quorum i 5:e storleken.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska dirigenter
Mottagare av Illis Quorum
Svenska musiker under 1900-talet
Personer med anknytning till Gotland
Gravsatta på Norra kyrkogården i Visby
Födda 1896
Avlidna 1981
Män
Personer från Frankfurt am Main
Bulldogg

Bulldogg eller Bulldog kan syfta på:

 Bulldogg (hundrastyp) – en hundrastyp
 Bulldogg (TV-program) – ett hundprogram i Barnkanalen
 Bulldoggsmyror – ett myrsläkte
 Bristol Bulldog – ett brittiskt jaktflygplan (1927)
 Scottish Aviation Bulldog – ett brittiskt skolflygplan
 Bulldogform – utformning av en busskaross eller lastbil med platt front
Safelist

Safelist används inom BDSM för att skriftligen upprätta vad parterna kan tänka sig att göra i enlighet med principen om SSC (säkerhet, nykterhet och samförstånd). Listan kan sedan fungera som ett verktyg men anses inte kunna ersätta kommunikation.

Externa länkar
En svensk safelist att fylla i

BDSM
Shade the Changing Man

Shade the Changing Man, amerikansk tecknad serie i superhjälte- och fantasygenren skapad av Steve Ditko för DC Comics på 1970-talet. Den ursprungliga versionen av serien blev kortlivad, men figuren återkom som medlem i hjältegruppen Suicide Squad under slutet av 80-talet. 

1990 gjordes serien om från grunden och blev en mindre succé i Peter Milligans och Chris Bachalos nya tappning. Borta var superhjälteattributen och istället ersatta med den "vuxnare" skräckfantasystil som DC lanserade hårt vid den här tiden. Tidningen Shade the Changing Man blev sedermera en av grundbultarna för DC:s Vertigo-etikett med vuxenserier. Denna version gavs ut i sjuttio nummer och lades ner 1996.

Några avsnitt av serien publicerades på svenska i tidningen Inferno.

Seriefigurer i DC Comics
Amerikanska serier
Amerikanska serietidningar
Seriefigurer introducerade 1977
Äventyrsserier
Superhjältar
Skräckserier
Fantasyserier
Anton Stuxberg

Anton Julius Stuxberg, född 12 april 1849 i Stucks i Bunge socken på Gotland, död 30 november 1902 i Göteborg, var en svensk zoolog och upptäcktsresande. Stuxberg deltog i Vegaexpeditionen 1878–1880.

Biografi
Anton Julius Stuxberg var son till kyrkovärden och nämndemannen Johannes Stuxberg och Anna Maria Höglund. Han blev 1869 student vid Uppsala universitet där han promoverades till fil doktor 1875.

Under Adolf Erik Nordenskiölds ledning deltog Stuxberg i flera forskningsresor till Arktis, Novaja Zemlja, Sibirien och till Jenisejfloden 1875 och 1876. Han värvades även av Nordenskiöld att delta som zoolog på dennes Vegaexpedition 1878–1880.

År 1882 blev han intendent vid Göteborgs museums zoologiska avdelning, en post han innehade fram till sin död. Han var på sin tid en ledande kännare av Arktis fauna, med inriktning på fiskar, kräftdjur astacidæ, tusenfotingar myriapoda och evertebrater. Samma år blev han ledamot i Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg. År 1897 deltog han i en forskningsresa till Krim och Kaukasien.

Stuxberg hade en omfattande vetenskaplig och populärvetenskaplig produktion. Från litteraturhistorien är han även känd som en av August Strindbergs nära vänner och omtalas ofta i dennes brevväxling. I Strindbergs brev omnämns vännen ibland som "Stux", vilket ska jämföras med Strindberg själv som kallas för "Strix".

År 1881 gifte han sig med Helga Elvira Frankenfeldt (1851-1918) och paret fick tre söner, varav astronomen och geofysikern Anton Stuxberg d.y..

Källor
 Carl Forsstrand, "Anton Stuxberg", tidskriften Ymer 1903.

Noter

Externa länkar 
 

Svenska zoologer under 1800-talet
Svenska upptäcktsresande
Svenska polarforskare (Arktis)
Svenskt museifolk
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Personer från Bunge socken
Födda 1849
Avlidna 1902
Män
SBH
Två hjärtan och en skuta

Två hjärtan och en skuta är en svensk dramafilm från 1932 i regi av Gösta Rodin.

Om filmen
Filmen premiärvisades 5 november 1932 på biograf Astoria i Stockholm. Den spelades in vid Filmateljén i Segeltorp Norrtälje av Carl Halling. Som förlaga har man en novell av Gösta Rodin.

Roller i urval
Gideon Wahlberg - Napoleon Svensson, kapten 
Björn Berglund - Gustaf, hans son 
Doris Nelson - fru Mia Karlsson 
Birgit Sergelius - Karin, hennes dotter 
Aina Rosén - Mary Berg 
Edvard Persson - Johansson 
John Melin- Kalle, matros 
Eric Gustafsson - Knorring, direktör 
Carin Swensson

Musik i filmen
De' ä' kvinnans hemlighet, kompositör Ernfrid Ahlin, text Folkelin  
Dynamiden, op. 173, kompositör Josef Strauss 
På tu man hand med dej, kompositör Ernfrid Ahlin, text Jean Ernst och Folkelin 
Rudolfsklänge, op. 283, kompositör Josef Strauss 
Skärgårdsfröjd, kompositör Knut-Johan, text Hösterman 
Säg mig godnatt, kompositör Jack Stanley, text Harry Barding 
Tag dessa röda rosor, kompositör Ernfrid Ahlin, text Jean Ernst och Folkelin

Filmer 1932
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Hyperpolyglott

En hyperpolyglott (även äkta polyglott) är en människa som efter puberteten lärt sig sex eller fler språk på hög nivå. Termen infördes 2003 av Richard Hudson och kommer av ordet polyglot, vilket åsyftar någon som talar ett flertal språk.

Teorier
Det finns ett flertal teorier om varför en del människor har lätt för att lära sig flera olika språk, medan andra bara lär sig två eller tre. Ett exempel är den studie av hyperpolyglotten Emil Krebs hjärna som genomfördes av neurologen Katrin Amunts, vilken visade att Broccas område hos Krebs var annorlunda utformat jämfört med det hos enkelspråkiga människor. Å andra sidan har neurologen Loarin Obler sammankopplat hyperpolyglottism med Geschwind-Galaburda-klustret, vilket även sägs vara ansvarigt för vänsterhänthet, homosexualitet, allergi, inlärningssvårigheter, konstnärlighet, matematisk förmåga och möjligtvis även språklig förmåga. Lingvisten Richard Sproat har framlagt bevis för att hyperpolyglottism är ärftligt.

Personer
Några anmärkningsvärda hyperpolyglotter i historien är Richard F. Burton (1821-1890), kardinalen Giuseppe Gasparo Mezzofanti (1774-1849), William Jones (1746-1794) och lingvistikprofessorn Kenneth Hale (1934-2001). 

En omtalad nu levande hyperpolyglott med savantsyndrom är Daniel Tammet (1979) som är känd för att ha lärt sig isländska på sju dagar.

Referenser

Fotnoter 

Benämningar på personer
Flerspråkighet
Stereotyper och arketyper
Ronald Colman

Ronald Colman, född 9 februari 1891 i Richmond, Surrey, död 19 maj 1958 i Santa Barbara, Kalifornien, var en brittisk skådespelare. Colmans popularitet var som störst under 1920-, 1930- och 1940-talen. Han erhöll en Oscar för bästa manliga huvudroll för sin insats i Dubbelliv (1947) och mottog flera nomineringar, däribland för Slumpens skördar (1942), Bulldog Drummond (1929) och Mannen som stal kärlek... (1929). Han spelade huvudrollen i flera klassiska filmer, däribland I skuggan av giljotinen (1935), Bortom horisonten (1937) och Fången på Zenda (1937). Han spelade även huvudrollen i Technicolor-äventyrsfilmen Kalifen i Bagdad (1944) mot Marlene Dietrich, vilken nominerades till fyra Oscars.

Sexton år gammal började Colman arbeta som kontorist vid British Steamship Company. Han var anställd där i fem år och på lediga stunder spelade han en del amatörteater. Tjänstgjorde under första världskriget men sårades och skickades tillbaka hem till England 1916, då han återvände till scenen. Han medverkade i några kortfilmer innan han 1920 emigrerade till USA. Där hade han först inga framgångar alls, men 1923 uppmärksammades han av Lillian Gish och hon valde honom till sin motspelare i filmen Vita systern.

Ronald Colman blev sedan en av Hollywoods populäraste stjärnor, oftast som aristokratisk, romantisk gentleman. Även sedan ljudfilmen gjort sitt intåg fortsatte hans framgångar - Colman var begåvad med en ovanligt mjuk, modulerad stämma.

Colman belönades med en Oscar 1947 för sin roll i filmen Dubbelliv.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Brittiska skådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Födda 1891
Avlidna 1958
Män
Olle Myrberg

Olle Mikael Myrberg, ursprungligen Söderberg, född 30 april 1953 i Bromma, är en svensk barnskådespelare. 

Myrberg medverkade i ungdomsserien Kullamannen (1967), som Kaj och berättarröst. Han var med i pjäsen Rosenkranz och Gyldenstern går åt (1968) på Dramaten.

Olle Myrberg är son till Hans Söderberg och Barbro Myrberg, styvson till Per Myrberg och äldre halvbror till Fredrik Myrberg.

Filmografi 

 (kortfilm)

Källor

Externa länkar 
 
 

Födda 1953
Svenska barnskådespelare
Tvillingar
Män
Levande personer
Anna Piaggi

Anna Piaggi, född 22 mars 1931 i Milano, död 7 augusti 2012 i Milano, var en italiensk modeskribent för italienska Vogue, tillika stylist och modeikon.

Hennes far var butiksansvarig och inköpare för La Rinascente-varuhuset i Milano. Hon skickades tidigt till internat och var sedan utomlands som au pair. Tillbaka i Milano arbetade hon som översättare på en pressagentur där hon träffade sin blivande man, modefotografen Alfa Castaldi.

Under 1960-talet bodde hon i London och där började hon på allvar bygga sin samling av kläder. Under 1960-talet började hon också arbeta som moderedaktör på tidningen Arianna för att på 1980-talet värvas till Condé Nasts publikation Vanity för att sedan börja som frilansskribent för italienska Vogue. Under senare tid skrev hon även pressreleaser för några av de stora italienska modehusen som Missoni och Prada och hon designade själv kläder.

Men det som Anna Piaggi framför allt har blivit känd för är inte sitt arbete utan snarare att hon är en levande utställning där hennes kläder alltid är valda utifrån den kontext där hon befinner sig. Hon anses vara en av de mest excentriska och stilmedvetna personligheterna inom modevärlden där hennes inflytande är oomtvistat. Hennes kolumn där hon skriver om trender i italienska Vogue är idag obligatorisk läsning för världens alla modedesigners.

I februari 2006 öppnade utställningen Anna Piaggi Fashion-ology  på Victoria and Albert Museum i London.

Böcker
 Karl Lagerfeld: A Fashion Journal, Anna Piaggi, Karl Lagerfeld. Thames and Hudson, 1986. .
  Lagerfeld's Sketchbook: Karl Lagerfeld's Illustrated Fashion Journal of Anna Piaggi, Karl Lagerfeld. Weidenfeld & Nicholson, 1988. .
 Africa Di Missoni Per Italia 90, Anna Piaggi, Gianni Brera. Edizioni Electa, 1990. .
 Anna Piaggi's Fashion Algebra, Anna Piaggi. Thames and Hudson, 1998. .
 D.P. Doppie pagine di Anna Piaggi in Vogue, Anna Piaggi. Leonardo Arte, 1998. ISBN B0000EI0DR.
 Manolo Blahnik Drawings, Anna Wintour, Michael Roberts, Anna Piaggi, Andre Leon Talley, Manolo Blahnik. Thames and Hudson, 2003. .
 Anna Piaggi Fashion-ology, Judith Clark (editor). Victoria and Albert Museum, 2006.  / .

Externa länkar
Fotografier av Anna Piaggi

Födda 1931
Avlidna 2012
Modeskribenter
Kvinnor
Carl Halling

Carl Gustaf Wilhelm Walter Halling, född 24 november 1895 i Brooklyn, New York i USA, död 2 februari 1938 i Spånga, var en svensk regissör och fotograf.

Halling anställdes 1912 vid Svenska Bio som assistent till Mauritz Stiller. Tillsammans med Ragnar Westfelt grundade han Camex-Film som de drev några år i början av 1930-talet. Carl Halling är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Regi

Filmfoto i urval

Källor 
 
 Halling, Karl Gustaf Vilhelm Valter på SvenskaGravar.se

Svenska filmregissörer
Svenska filmfotografer
Svenska ljudtekniker
Svenska regissörer under 1900-talet
Svenska fotografer under 1900-talet
Personer från Brooklyn
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1895
Avlidna 1938
Män
Harry Holm

Harry Holm född Harry Johan Ernst Holm 13 april 1905 i Finland, död 2 oktober 1977 i Stockholm, var en svensk civilingenjör, sångtextförfattare och teknisk chef på Europafilm från 1942. Han har varit verksam under pseudonymen Jean Ernst.

Källor

Fotnoter 

Födda 1905
Avlidna 1977
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska sångtextförfattare
Män