kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Martha Wainwright

Martha Wainwright, född 8 maj 1976 i Montréal i Québec, Kanada, är en kanadensisk singer/songwriter. Hon är dotter till artisterna Loudon Wainwright III och Kate McGarrigle samt syster till Rufus Wainwright och halvsyster till Lucy Wainwright Roche.

Loudon Wainwright III har skrivit flera låtar om samtliga sina barn och om dottern Martha specifikt har han bland annat skrivit "Pretty Little Martha" (när hon var spädbarn) och "Five Years Old". Martha Wainwright har i sin tur skrivit ett antal låtar som svar, däribland den färgstarka "Bloody Mother Fucking Asshole".

Martha Wainwright har även deltagit på ett antal av modern och mostern Kate and Anna McGarrigles album, däribland The McGarrigle Hour (1998) och Matapedia (1996), där hon figurerar som huvudpersonen i titel låten "Matapedia".

Tillsammans med sin halvsyster Lucy Wainwright Roche ingår Martha Wainwright i duon "The Wainwright Sisters".

Diskografi

Album
 2005 – Martha Wainwright (Drowned in Sound/Rounder)
 2005 – Martha Wainwright - Special Edition (V2/Drowned in Sound) 
 2008 – I Know You're Married But I've Got Feelings Too
 2009 – Sans Fusils, Ni Souliers, A Paris. Martha Wainwright's Piaf Record

EP
 1997 – Ground Floor
 1999 – Martha Wainwright (Six Songs)
 2002 – Factory
 2004 – BMFA (Bloody Mother Fucking Asshole)
 2005 – I Will Internalize (endast släppt i Kanada)

Singlar
 2005 – "When the Day is Short" (endast släppt i Storbritannien)
 2005 – "Factory" (endast släppt i Storbritannien)
 2005 – "Far Away" (endast släppt i Storbritannien)

Framträdanden och gästspel i urval
 1983 – Kate and Anna McGarrigle – Love Over and Over
 1995 – Loudon Wainwright III – Grown Man
 1996 – Kate and Anna McGarrigle – Matapedia
 1998 – Rufus Wainwright – Rufus Wainwright
 1998 – Kate and Anna McGarrigle – The McGarrigle Hour
 1998 – Dan Bern – Smartie Mine
 1999 – Boo Hewerdine – Thanksgiving
 2000 – Red Hot + Indigo (med The Propellerheads)
 2001 – Rufus Wainwright – Poses
 2002 – Gordon Gano – Hitting the Ground
 2003 – Rufus Wainwright – Want One
 2003 – Loudon Wainwright III – So Damn Happy
 2003 – Kate and Anna McGarrigle – La Vache Qui Pleure
 2004 – Meanwhiles – The Nights Rewind
 2004 – Private Astronomy (a Vision of the Music of Bix Beiderbecke)
 2004 – Rufus Wainwright – Want Two
 2004 – The Aviator OST
 2005 – Teddy Thompson – Separate Ways
 2005 – Kate and Anna McGarrigle – The McGarrigle Christmas Hour
 2005 – Christmas Day 1300-1500 BBC Radio 6 - a show of music selections and chat

Externa länkar

Officiell webbplats

Kanadensiska sångare
Musiker från Montréal
Födda 1976
Levande personer
Kvinnor
Mezzo

Mezzo kan syfta på:
 Mezzo (musikterm) – en musikterm
 Mezzo (musikkanal) – en franskspråkig satellit-TV kanal specialiserad på konst/klassisk musik, opera, balett, folkmusik, jazz och världsmusik
 Mezzo (skrivbordsmiljö) – en skrivbordsmiljö för huvudsakligen Symphony OS men fungerar i nästan alla linuxdistributioner
Nasir

Nasir, hebreiska nazir, från verbet nazar (avsöndra, avskilja), är en person inom judendomen som har avlagt nasirlöfte och därför tillfälligt eller permanent lever efter vissa helighetsregler.

I Fjärde Moseboken talas det om "Herrens nasir", vilken inte får dricka alkohol, äta druvor, klippa håret (om inte någon plötsligt dör i nasirens närhet, ty då ska nasiren på sjunde dagen klippa håret), vara oren med mera.

Simson som omtalas i Domarboken 13–18 var nasir. I Apostlagärningarna 18:18 står det om Paulus att denne "låtit klippa av håret, eftersom han hade avlagt ett löfte", vilket av vissa tolkats som att Paulus var nasir. Det finns även en teori om att ordet nasaré skulle betyda nasir.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000 (uppslagord Nasir)

Kristendom
Judendom
Hebreiska
Blodfingerört

Blodfingerört (Potentilla atrosanguinea) är en art i familjen rosväxter.

Blodfingerörten förekommer ej vilt i Norden.

Varieteter
Det finns några varieteter av blodfingerört:
Blodfingerört (P. a. var. atrosanguinea)
Silkesfingerört (P. a. var. argyrophylla)

Bildgalleri

Externa länkar 

Fingerörter
Bl Växtindex
Jungfruresan

Jungfruresan är en svensk dramafilm från 1988 i regi av Reidar Jönsson.

Handling
Fyra män som drömmer om att segla jorden runt köper ett segelbåtsskrov för att bygga en båt. De bor i samma område och familjerna umgås. Planerna är att deras fruar ska följa med i etapper. Arbetet är tidsödande och konfliktfyllt och tär på äktenskapen. Den oförsäkrade båten förstörs av en brand vilket innebär en stor ekonomisk förlust för familjerna. De byter ut båten mot en likadan som står uppställd i Kronofogdens lager och sätter samtidigt eld på lagret för att dölja brottet.

Om filmen
Filmen är tillåten från sju år och hade premiär på 30 svenska biografer den 28 oktober 1988. Den har även visats flera gånger på Sveriges Television och TV4.

I rollerna (urval)
Peter Andersson  
Lars Väringer
Eva Mutvei
Philip Zandén  
Nils Moritz  
EwaMaria Björkström  
Suzanne Reuter  
Percy Brandt  
Else Marie Brandt  
Robert Sjöblom  
Magnus Ehrner  
Stig Torstensson  
Lars Haldenberg 
Jonas Falk  
Niklas Falk  
Claes Esphagen  
Gregor Dahlman  
Kerstin Magnusson 
Aida Jerkovic  
Gustav Roger

Externa länkar
 
 

Filmmusik av Björn Isfält
Lucia på film
Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1988
Svenska julfilmer
Svenska 1980-talsfilmer
En gammal Amazon

En gammal Amazon är en svenskspråkig sång som handlar om bilmodellen Volvo Amazon och som framfördes av musikgruppen Svenne Rubins. En musikvideo spelades också in, där Christer Glenning från TV-programmet Trafikmagasinet medverkade, så även Björn Skifs. Det är Christer Glenning som kör bilen. Melodin låg på Svensktoppen den 30 maj 1993 , och låg då på nionde plats.

Sångtexten handlar om att huvudpersonen kände sig lite nedstämd och plötsligt bestämde sig för att en Volvo Amazon skulle vara vad han behövde. Sökandet efter en Amazon blev framgångsrikt trots en trög start, och den bil han hittade hade alla de rätta attributen. Den hade lister och krom, var "Californiavit" med ratt av bakelit. Lite ironiskt inleds sångtexten med: ”Jag har aldrig varit nån entusiast när det gäller låtar som handlar om bilar, det vill jag slå fast.”

Black Jack spelade in en cover i albumet Casino 2012.

Källor

Svenska sånger
Svensktoppsmelodier 1993
Sånger om bilar
Svenskspråkiga sånger
Lester Young

Lester Willis Young, kallad Prez, född 27 augusti 1909 i Woodville i Mississippi, död 15 mars 1959 i New York i New York, var en amerikansk jazzsaxofonist (tenor) och klarinettist.

Biografi
Lester Young är enligt många bedömare världens genom tiderna bäste tenorsaxofonist. Hans stil är vad man kallar cool jazz och han influerades av bland andra saxofonisten Frankie Trumbauer och trumpetarna Bix Beiderbecke och Louis Armstrong. Själv skulle Young bli stilbildare, och inspirationskälla åt Charlie Parker och Dexter Gordon med flera. Lester hade arbetat åt både King Oliver och Bennie Moten innan han började spela i Count Basies orkester 1936. Det var samma år som han fick göra sina första skivinspelningar, däribland sin berömda version av George Gershwins "Oh, Lady Be Good!". Hos Basie stannade Young till 1940. Åren 1941–1943 ledde han sitt eget band tillsammans med sin bror, trummisen Lee Young (1914–2008). 1943 kom han tillbaka till Count Basie och stannade där till året därpå.

Youngs spelstil hade klart referenser riktade åt Coleman Hawkins men han hade ändå ett absolut eget spelsätt då han ofta spelade med en ljus klang och mindre vibrato och med fantasifulla, vitala solon. På 1940-talet fick han en grövre och hårdare ton i sitt saxspel och även ojämnare. Anledning kan vara hans allvarliga alkoholism och en traumatisk tjänstgöring i armén. Hans delvis olyckliga liv inspirerade regissören Bertrand Tavernier att göra filmen Kring midnatt (1986).

Young gjorde flera inspelningar med sångerskan Billie Holiday. Samspelet mellan de två lät oftast utmärkt och bidrog till en stor vänskap. Det var Lester som gav Billie smeknamnet Lady Day och i gengäld gav hon honom smeknamnet Prez, som en förkortning av President.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska jazzsaxofonister
Amerikanska klarinettister
Personer från Wilkinson County, Mississippi
Födda 1909
Avlidna 1959
Män
Battenberg

En grevlig släkt med namnet Battenberg – hämtat från småstaden Battenberg i det nuvarande tyska förbundslandet Hessen – är känd redan från 1200-talet.

Namnet återupptogs 1851 för storhertigen Ludvig II av Hessen-Darmstadts son Alexander av Hessen och i morganatiska äktenskap med den polska grevinnan Julie von Haucke (1825–1895; dotter till greve Maurits von Haucke). 1858 fick hon furstlig värdighet med titeln furstinna av Battenberg, och deras ättlingar fick rätten att kalla sig prins eller prinsessa. Deras söner var: 
Ludvig (Louis) (1854–1921). Han blev 1868 brittisk undersåte, 1884 gifte han sig med prinsessan Viktoria av Hessen-Darmstadt, som var dotterdotter till drottning Viktoria av Storbritannien. Han ändrade 1917 (på den brittiske kungens inrådan) sitt efternamn till det angliserade Mountbatten, och fick titeln markis av Milford Haven. Louis och Viktoria blev föräldrar till drottning Louise av Sverige och Lord Mountbatten och morföräldrar till den brittiske prinsgemålen Philip.
Alexander (1857–1893), furste av Bulgarien. 
Heinrich (Henry) (1858–1896), engelsk militär, guvernör över ön Isle of Wight. Han blev genom gifte med Beatrice av Storbritannien, dotter till drottning Viktoria av Storbritannien, redan samma dag som bröllopet ägde rum brittisk kunglig höghet. Deras dotter Victoria Eugenia av Battenberg gifte sig 1906 med Alfons XIII av Spanien.
Frans Josef (1861–1921) var filosofie doktor och major à la suite'' i hessisk tjänst. Han gifte sig 1897 med prinsessan Anna av Montenegro, dotter till Nikola I av Montenegro.

Vapen

Se även 
 Mountbatten
Battenbergkaka

Huset Mountbatten
Patrick Lichfield

Thomas Patrick John Anson, 5:e earl av Lichfield, känd som Patrick Lichfield, född 25 april 1939 i London, död 11 november 2005 i Oxford, var en brittisk fotograf.

Han var son till Thomas William Anson, viscount Anson (1913-1958), och Anne Bowes-Lyon (1917-1980), som var brorsdotter till den brittiska drottningmodern Elizabeth Bowes-Lyon; kusin till drottning Elizabeth II av Storbritannien. Föräldrarna skilde sig 1948 och 1950 gifte hans mor om sig med prins Georg av Danmark, son till prins Axel av Danmark. Han ärvde 1960 grevevärdigheten från sin farfar.

Han erhöll sin skolutbildning vid Harrow och militärakademin Sandhurst. Han hade tyckt om att fotografera ända sedan barnsben och började arbeta som fotografassistent. Snart gjorde han karriär på egen hand och blev känd på 1960-talet med sina bilder av "Swinging London".

Han tog också en mängd bilder av kungligheter, bland annat de officiella fotografierna vid bröllopet mellan prins Charles och Diana Spencer, samt bilder på en rad kändisar. Hans fotografier förekom ofta i tidskrifter såsom Life och Vogue.

Lichfield avled av en stroke, 66 år gammal.

Personer i Storbritannien under 1900-talet
Brittiska fotografer
Engelsk adel
Män
Födda 1939
Avlidna 2005
Grå småfingerört

Grå småfingerört (Potentilla subarenaria) är en flerårig art i familjen rosväxter. Den är också känd under namnet taggsmåfingerört.

Den är ganska vanlig i södra Sverige, men oklart exakt hur vanlig, eftersom den ofta förväxlas med småfingerörten.

Externa länkar 
Den virtuella floran

Fingerörter
Gr Växtindex
Boställe

Boställen var gårdar som innehades av statliga ämbetsmän. Jordbruksboställen bestod av kronans eller kyrkans jordbruksfastigheter och gav inte endast boställsinnehavaren en bostad utan även en avlöning genom den inkomst som jordbruket gav. Bostadsboställen gav innehavaren en tjänstebostad. 

Jordbruksboställen indelades i civila för civila ämbetsmän, framförallt landshövdingar,  kronofogdar, häradsskrivare,  lagmän och häradshövdingar; militära för den indelta arméns officerare och underofficerare; ecklesiastika för biskopar, präster och en del klockare.

Sveriges ekonomiska historia
Finlands ekonomiska historia
Vild strejk

En vild strejk eller spontan strejk eller olovlig strejk är den vanligaste formen av strejk, som skiljer sig från övriga strejker genom att den strider mot vid tillfället gällande regelverk kring fackliga stridsåtgärder.

Definition 
Det finns olika varianter av vilda strejker, men sammanfattningsvis kan en gemensam definition vara att de på ett eller flera vis avviker från rådande regler för hur arbetsnedläggelser ska gå till. En variant är en strejk som organiseras av arbetare på golvet utan fackorganisationens godkännande. En annan är en strejk som inte varslas i enlighet med fackliga regler. Ytterligare en variant är en varslad strejk som medvetet sker i strid med fredsplikt av gällande kollektivavtal. Under perioden 1976-1989 var lokala spontana strejker en integrerad del i löneförhandlingarna.

Juridisk definition 
Beroende på hur lagar, regler och traditioner för tillfället ser ut på den plats där den spontana - eller "vilda" - arbetsnedläggelsen sker, så kan den ur juridisk synpunkt vara olovlig vid en viss tidpunkt eller i ett visst land, men vid en annan tidpunkt eller i ett annat land vara en helt normal företeelse. Huvudsakligen är det dock främst i diktaturer som en strejk alls betecknas som olaglig.

Endast i särskilt kvalificerade fall är "vild" strejk saklig grund för uppsägning. Men arbetsgivare kan dock alltid ändå välja att köpa ut anställda mot deras vilja (enligt 39 §), oavsett skäl.

Historik (Sverige)
Med införandet av 1864 års näringsfrihetslag blev det ur juridisk synpunkt tillåtet att fritt strejka i Sverige. Sedan dess har genom lagar och avtal tillkommit olika slags inskränkningar i denna frihet, bland annat Åkarpslagen 1898, Decemberkompromissen 1906 samt slutligen Lagen om kollektivavtal (KAL) och Lagen om arbetsdomstol 1928. Det var därmed först med KALs införande och dess upphöjande av kollektivavtalet till lag som det blev möjligt att definiera vissa strejker som "olovliga" i juridisk mening. Totalt 365 000 arbetare demonstrerade i protest mot 1928 års lagstiftning, som sågs som ett svek.

Sedan dess har ytterligare inskränkningar i stridsrätten gjorts. Till följd av 1960- och 70-talens uppmärksammade spontana strejker ersattes sedan 1928 års kollektivavtalslag 1976 med Medbestämmandelagen - förkortat MBL - som bland annat även förbjuder fackföreningar att ekonomiskt eller i övrigt stödja strejker som inte beslutats "i behörig ordning". 2019 infördes ändringar i MBL som innebar den historiskt mest omfattande begränsningen av strejkrätten sedan 1928 års lagar infördes, och stridsåtgärder är numer endast tillåtna om de syftar till att tvinga arbetsgivare att teckna kollektivavtal.

Se även 
 Stora gruvstrejken 1969–1970
 Fredsplikt

Referenser

Externa länkar 

Arbetskonflikter

Arbetsrätt i Sverige
Eridanus

Eridanus (Floden Eridanus, eller rätt och slätt Floden) är en stjärnbild på södra stjärnhimlen. På latin heter den Eridanus vilket kommer från det grekiska namnet på den italienska floden Po. Stjärnbilden är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.

Historik 
Eridanus var en av de 48 konstellationerna som listades av den antike astronomen Ptolemaios i hans samlingsverk Almagest.

Mytologi 
Eridanos omtalas i grekisk mytologi och av gamla författare som en stor flod vid världens norra eller västra gräns. Det berättas att Zeus dödade Phaethon genom att låta hans vagn och skenande hästar störta ner i floden Eridanos.

Stjärnor 
Eridanus är en av stjärnhimlens största stjärnbilder (6:a) och innehåller en av de ljusstarkaste stjärnorna på södra stjärnhimlen.
 α - Achernar (Alfa Eridani) är en dubbelstjärna av magnitud 0,45 och är den nionde ljusaste bland natthimlens stjärnor. Dess följeslagare ligger på 12,3 AU:s avstånd och har en omloppstid av ungefär 15 år. Egennamnet Achernar kommer från arabiska “ākhir an-nahr” som betyder “Slutet av floden”.
 β - Beta Eridani (Cursa) är en jätte av magnitud 2,80.
 θ - Theta Eridani (Acamar) är en dubbelstjärna av magnitud 3,2.
 γ - Gamma Eridani (Zaurak) är av magnitud 2,95.
 δ - Delta Eridani (Rana) är av magnitud 3,54.
 ε - Epsilon Eridani är en stjärna i huvudserien av magnitud 3,74. Den är den nionde bland de stjärnor som är närmast solen. Om man räknar enbart stjärnor som är synliga för blotta ögat är den tredje närmast.
 40 Eridani (Keid) är en trippelstjärna av magnitud 4,43.

Djuprymdsobjekt 

Det finns gott om intressanta objekt i Eridanus. Här är några exempel.

Galaxer 
 NGC 1187 är en spiralgalax av magnitud 10,8 där två supernovautbrott observerats, SN 1982R och SN 2007Y.
 NGC 1232 är en elliptisk galax av magnitud 9,9.
 NGC 1291 är en ringformig galax av magnitud 8,5 som upptäcktes av den skotske astronomen James Dunlop. Den upptäcktes även oberoende av den tysk-brittiske astronomen William Herschel och fick då namnet NGC 1269 innan det stod klart att det var frågan om samma objekt.
 NGC 1300 är en spiralgalax av magnitud 10,4 som tillhör Eridanushopen.
 NGC 1332 är en elliptisk galax av magnitud 10,3.
 NGC 1395 är en elliptisk galax av magnitud 9,6.
 NGC 1404 är en elliptisk galax av magnitud 10,0.
 NGC 1407 är en elliptisk galax av magnitud 9,7.
 NGC 1427A är en oregelbunden galax av magnitud 12,8.
 NGC 1531 är en dvärggalax av magnitud 11,9 som interagerar med NGC 1532.
 NGC 1532 är en stavgalax av magnitud 9,9.

Nebulosor 
 NGC 1535 är en planetarisk nebulosa av magnitud 9,6 som befinner sig 1500 ljusår bort.

Tomrum 
 Eridanus tomrum är det största tomrum, d.v.s. ett område utan galaxer, som hittills upptäckts. Tomrummet är ungefär 1 miljard ljusår i diameter.

Referenser

Externa länkar
Eurovision Song Contest 1962

Eurovision Song Contest 1962, sändes den 18 mars 1962 från CLT Grand Auditorium de RTL i Luxemburg, i och med att Luxemburg hade vunnit året innan med låten "Nous les Amoureux" av Jean-Claude Pascal. Värd för festivalen var Mireille Delanoy. Kapellmästare var Jean Roderès. Svensk röstavläggare var Tage Danielsson.
Varje jury fick detta år ge tre poäng till sitt favoritbidrag, två poäng till andravalet och en poäng till tredjevalet. Mirelle Delanoy, som var värd, började tävlingen med att säga "God kväll" på de deltagande ländernas språk.

Frankrike vann detta år med låten Un premier amour framförd av Isabelle Aubret. Inga nya länder debuterade detta år. Det var också första gången som ett land vann för tredje gången. Sämst gick det för Belgien, Spanien, Österrike och Nederländerna som alla fyra blev poänglösa, vilket var för första gången i tävlingens historia.

Deltagande länder

Dirigenter 

  – George de Godzinsky
  – Henri Segers
  – Jean Roderès
  – Bruno Uher
  – Kai Mortensen
  – Egon Kjerrman
  – Rolf-Hans Müller
  – Dolf van der Linden
  – Franck Pourcel
  – Øivind Bergh
  – Cédric Dumont
  – Jože Privšek
  – Wally Stott
  – Jean Roderès
  – Cinico Angelini
  – Raymond Lefèvre

Återkommande artister

Resultat

Omröstningen 
Omröstningen var inte särskilt spännande detta år. Luxemburg tog ledningen efter första omgången, och Jugoslavien och Frankrike gick upp jämsides i andra omgången. Frankrike tog sedan ledningen i omgången efter och var därifrån aldrig hotat. Bidraget vann med dubbel poäng över Monaco som kom tvåa.

Karta

Källor

Noter

Externa länkar 

 Eurovisionsschlagerfestivalen, officiell webbplats

 
1962 i Luxemburg
Albert Lee

Albert Lee, född 21 december 1943 i Lingen i Herefordshire, är en brittisk gitarrist.

Lee föddes i Herefordshire men växte upp i Blackheath i London. Hans far var musiker och under sin uppväxt lärde sig Albert spela piano.  Under denna period blev han som många andra inspirerad av Buddy Holly och Jerry Lee Lewis. Han började spela gitarr 1958 och slutade skolan vid 16 års ålder för att spela på heltid följande år. Han var medlem i ett antal olika band från och med 1959 och spelade huvudsakligen country och rock'n'roll. Han hoppade konstant mellan olika grupper, och kunde ta plats i ett band som Jimmy Page lämnat, för att därefter bli ersatt av Ritchie Blackmore.

Trots positiva recensioner från musiktidskrifterna Melody Maker och New Musical Express tycktes hans karriär aldrig ta fart. Trots höga tekniska kvaliteter i sitt gitarrspel tycktes han sakna den scennärvaro och framtoning som hans jämlikar var i besittning av. Han flyttade till Los Angeles, Kalifornien 1974 där han huvudsakligen spelade som studiomusiker. Hans försök att spela in och ge ut soloskivor ledde dock ingenstans. 1976 blev Lee medlem i Emmylou Harris Hot Band och hittade en nisch där hans talang uppskattades. Från 1978 arbetade han sedan under fem år med Eric Clapton.

Han har fortsatt att spela i studio och på turnéer och har under senare år turnerat med Bill Wymans Rhythm Kings Band och The Everly Brothers. Han har även medverkat som gästartist i konsertfilmen One Night With The Refreshments med det svenska bandet The Refreshments.

Bandlista (urval)
Chris Farlowe And The Thunderbirds
The Crickets
Country Fever
Heads Hands & Feet
Emmylou Harris Hot Band
Hogan's Heroes (gitarr och sång)
Bill Wyman's Rhythm Kings
The Biff Baby All-Stars

Diskografi
 Albert Lee – Black Claw/Country Fever
 Heads Hands & Feet – Heads, Hands & Feet
 Heads Hands & Feet – Tracks
 Heads Hands & Feet – Old Soldiers Never Die
 Heads Hands & Feet – Home From Home - The Missing Album
 Albert Lee – Hiding
 Albert Lee – Albert Lee
 Albert Lee – Speechless
 Albert Lee – Gagged But Not Bound
 Albert Lee & Hogan's Heroes – In Full Flight!
 Brit Rock – Back On Track (samlingsalbum)

Medverkan på andra artisters album (urval):
 Jerry Lee Lewis – The London Sessions
 Emmylou Harris – Luxury Liner
 Eric Clapton – Just One Night, Another Ticket, Money and Cigarettes

Externa länkar

Officiell webbplats
Inofficiell webbplats
Biografi

Födda 1943
Brittiska musiker
Brittiska sångare
Countrymusiker
Män
Levande personer
Eurovision Song Contest 1963

Eurovision Song Contest 1963, sändes den 23 mars 1963 från BBC Television Centre i London, Storbritannien trots att landet inte hade vunnit året innan. Frankrike hade rätten att stå värd för festivalen, men avböjde på grund av ekonomiska brister. Värd för festivalen, för andra gången, var Katie Boyle. Kapellmästare var Eric Robinson. Svensk kommentator var Jörgen Cederberg.
Svensk röstningsavlämnare var Edvard Matz. Varje jury delade ut 5, 4, 3, 2 och 1 poäng.

Pausnumret bestod av Barbro och Ola Nordström från Sala, som bjöd på underhållning genom akrobatik på cykel.

Vinnare detta år blev Danmark med sången "Dansevise" med Grethe & Jørgen Ingmann.

Bidragen 

I och med den danska segern detta år, så bröts den franskspråkiga dominansen bland vinnarländerna. Åren 1956-1962 hade tävlingen hela fem gånger vunnits av franskspråkiga bidrag.  

När Norge som femte land skulle avge sina röster uppstod den situation som kom att avgöra detta års tävling. Vid röstningen skulle först anges startnumret på det land som skulle få respektive poäng, sedan namnet på landet som skulle få poäng och sist själva poängen. Men då Norge röstade stämde inte startnummer på bidraget ihop med det land som hade detta startnummer. Programledaren Katie Boyle påpekade detta efter att den norske representanten avgett Norges poäng, varvid denne bad att få återkomma, vilket så också skedde. De poäng Norge avgivit kvarstod dock medan övriga länder avgav sina poäng. 

När Norge kontaktades igen efter att övriga länder röstat, ledde Schweiz med 42 poäng mot Danmark med 40 poäng. Men Norge, som tidigare gett Schweiz 3 poäng, gav nu Schweiz bara 1 poäng, samtidigt som Danmark, som tidigare fått 2 poäng av Norge, nu fick 4 poäng. Detta innebar att  förstaplatsen och andraplatsen bytte plats så att Danmark nu ledde med 42 poäng, och att Schweiz låg på andra plats med 40 poäng.

Återkommande artister

Källor

Externa länkar 

Eurovision Song Contest, officiell webbplats

 
1963 i Storbritannien
Gåsört

Gåsört (Argentina anserina) är en krypande flerårig ört i familjen rosväxter. Ett äldre namn är silverört. 

Gåsörten ansågs tidigare tillhöra släktet Potentilla, men har tillsammans med grönlandsgåsörten brutits ut till ett separat släkte Argentina.

Gåsörten växer gärna på havsstränder, men i södra och mellersta Sverige även på kulturmarker. Den blommar juni—augusti.

Externa länkar 
 Den virtuella floran
 
 ITIS (engelska)

Rosväxter
Gå Växtindex