kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Flygplanstillverkare

Flygplanstillverkare benämns företag som tillverkar flygplan. 

Lista över flygplanstillverkare:

A 
 Adam aircraft
 Aeronca
 Airbus
 Airspeed Aircraft
 Antonov
 Avions de Transport Regional
 Aviat aircraft
 Avro

B 
 Baade
 BAC
 BAE Systems
 Beechcraft
 Beriev
 Binder
 Boeing
 Bombardier 
 Bréguet
 Bristol Aeroplane Company 
 British Aerospace
 Britten-Norman

C 
 Cessna Aircraft Company
 Columbia Aircraft (Cessna Aircraft Company)
 Concorde riktiga namn BAC/Aérospatiale
 Cub crafters

D 
 Dassault Aviation 
 De Havilland
 Diamond Aircraft
 Dornier
 Douglas

E 
 Eclipse Aviation
 Embraer
 Ercoupe

F 
 Focke-Wulf
 Fokker

G 
 Grumman
 Gulfstream

H 
 Handley Page
 Hawker Siddeley
 Heinkel

I 
 IAI
 Iljusjin

J 
  Jakovlev
 Junkers Flugzeug und Motorwerke AG

L 
 LET
 Liberty aerospace
 Lockheed Martin

M 
 Maule
 McDonnell
 Messerschmitt
 Morane-Saulnier

P 
 Piper Aircraft
 PZL-Mielec

R 
 Raab-Katzenstein
 Rockwell

S 
 Saab
 Scaled composites
 Scheibe
 Shanghai aircraft
 Short Brothers
 Sikorsky
 Socata
 Sud Aviation
 Suchoj
 Supermarine
 Svenska Flygfabriken

T 
 Tupolev

U 
 United Aircraft Corporation (f.d. Mikojan-Gurevitj, Suchoj, Jakovlev m.fl.)

V 
 Vickers

X 
 Xian aircraft

Y 
 Yakovlev se Jakovlev

Svenska flygplanstillverkare 

 Aeroplanvarvet i Skåne, AVIS
 Aviatikavdelningen i Södertälje
 AB Flygindustri (Afi) på Limhamn i Malmö
 AB Flygindustri (AFI) i Halmstad 
 AB Flygplan
 AB Skandinaviska Aero
 AB Svenska Järnvägsverkstädernas Aeroplanavdelning
 Centrala Flygverkstaden i Malmslätt
 Flygförvaltningens Flygverkstad i Stockholm
 Flygkompaniets Tygverkstäder Verkstäder på Malmen
 Götaverkens Flygavdelning 
 Nordiska Aviatik AB, NAB 
 AB Nyrop & Ask
 Kockums Flygindustri 
 Saab 
 Svenska Flygmotor AB, SFA
 Svenska Aero
 Svenska Aeroplankonsortiet

Externa länkar 
 Flygplanstillverkare
J.O. Baumgardts pianofabrik

Baumgardt var en pianofabrik i Linköping, grundad 1871 av Johan Otto Baumgardt och Adolf Tenggren. Totalt tillverkades ca 11 000 pianon. Tillverkningen i Linköping upphörde 1968 då produktionen lades ut, först till Östlind & Almquist i Arvika och sedan till pianofabriken Fazer i Finland, där de sista instrumenten tillverkades 1974.

Externa länkar
 Baumgardts Pianofabrik, en artikel av Gösta Baumgardt

Svenska pianotillverkare
Företag i Linköpings kommun
Ej längre existerande svenska företag
Roman Nose

Roman Nose, egentligen Vóo'xénéhe ("krokig näsa"), född 1835, död 1868, var en framstående cheyennekrigare. 

Roman Nose var inte hövding, som ofta uppges i litteraturen, utan var enligt vissa källor ordförande för ett av cheyennernas krigarsällskap, "De krokiga lansarna" (Hema'vóhkohásohko).
En del högt uppsatta officerare i USA:s armé, bland andra general Winfield Scott Hancock, hade dock av någon anledning fått för sig att Roman Nose var en hövding. Han blev därför kallad till fredsförhandlingar men uteblev eftersom han varken hade mandat att förhandla eller underteckna något.

Roman Nose stupade i striden vid Beecher Island mot enheter från general Philip Sheridans armékår 1868.

Bilden till höger föreställer en namne till cheyennekrigaren, en minneconjou-sioux.

Referenser
George Bird Grinnell, The fighting Cheyennes (University of Oklahoma Press 1956).

Nordamerikanska indianer
Födda 1835
Avlidna 1868
Män
Personer som stupat i strid
Julius von Schlosser

Julius von Schlosser, född 23 september 1866 i Wien, död där 1 december 1938, var en  österrikisk konsthistoriker. 

Julius von Schlosser publicerade Die Kunstliteratur 1924, en kritisk sammanställning av konstnärsbiogafier från renässansen till 1700-talet. Med detta verk blev Julius von Schlosser stilbildande för en rad konsthistoriker.

Källor

Österrikiska konsthistoriker
Födda 1866
Avlidna 1938
Män
Jacob Burckhardt

Jacob Burckhardt, född 25 maj 1818 i Basel, död 8 augusti 1897 i Basel, var en schweizisk konsthistoriker och kulturvetare verksam i Zürich 1854–1858 och i Basel 1858–1893.

Burckhardt är en av de mest framstående forskarna om renässansens kultur, civilisation och estetik.

Renässanskulturen i Italien översattes 1930 till svenska av Lizzie Tynell och anmäldes i Biblioteksbladet ("översättningen är ypperlig") av O. W–n = Oscar Wieselgren.

Bibliografi (i urval) 
 Der Cicerone: eine Anleitung zum Genuss der Kunstwerke Italiens (1855)
 Geschichte der Renaissance in Italien (1867)
 Die Zeit Konstantins der Grossen (1853)
 Die Kultur der Renaissance in Italien (1860)
 Renässanskulturen i Italien (översättning Lizzie Tynell, Natur och Kultur, 1930)
 Erinnerungen aus Rubens (1897)
 Griechiische Kulturgeschichte (fyra band, 1898–1902)
 Weltgeschichtliche Betrachtungen (1905)
 Världshistoriska betraktelser (översättning Alf Ahlberg, Natur och Kultur, 1941)

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar
 
 The Civilization of the Renaissance in Italy – Online

Schweiziska konsthistoriker
Schweiziska kulturhistoriker
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid Basels universitet
Personer verksamma vid ETH Zürich
Schweiziska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1818
Avlidna 1897
Män
Alumner från Bonns universitet
Personer från Basel
Epok (olika betydelser)

Epok (av franska époque, grekiska εποχή) kan syfta på:

 Epok – en längre historisk tidsperiod
 Epok (geologi) – en del av jordens historia enligt den geologiska tidsskalan
 Epok (tidpunkt) – en utgångspunkt för tideräkning eller inom astronomi eller geodesi
Sisu

Sisu eller SISU kan avse

 Sisu (begrepp) – finländskt begrepp som betecknar bland annat fysisk och andlig kraft, seg uthållighet, envis ihärdighet, energi, kampvilja
 Sisu Auto – finsk fordonstillverkare
Sisu Terminal Systems – tidigare finskt verkstadsföretag
 Sisuviina - finskt brännvinsmärke
 Sisu (lakrits) - finsk lakrits

SISU
 SISU - sammanslutning av pensionerade professorer och högre ämbetsmän i Uppsala, grundad 1955, se Societas intellectualis seniorum Upsaliensis
 SISU - ett forskningsinstitut, grundat 1984, nedlagt 1999, se Svenska institutet för systemutveckling
 SISU Idrottsutbildarna – svenska idrottsrörelsens studieförbund. grundat 1985
 SISU - en organisation för sociala uppfinningar, grundat 1987, nedlagt under 90-talet, se Svenska institutet för sociala uppfinningar

Fartyg
 Sisu (torpedbåt, 1917) – motortorpedbåte
 Sisu (isbrytare, 1939) – isbrytare
  Sisu (isbrytare, 1976) – isbrytare
 Sisu II – var ett tidigare namn på isbrytaren Tarmo (isbrytare, 1907)
Botanik

Botanik (av grekiska βοτανική, "som rör örter"; även fytologi, "läran om växter") är det område inom biologin som studerar växtriket. Botanik omfattar tillväxt, reproduktion, ämnesomsättning, utveckling, sjukdomar, ekologi och evolution av växter.

Botanikens omfattning och nödvändighet 

Liksom andra biologiska livsformer kan även växter studeras på olika nivåer, från molekyler, genetisk och biokemisk nivå till celler, individer och bestånd av plantor. På alla nivåer forskas kring klassificering, växtanatomi och växtfysiologi (funktion).

Historiskt sett har botaniker forskat om alla organismer som inte räknades till djurriket. Några av dessa "växtliknande" organismer var svampar (mykologi), bakterier och virus (mikrobiologi) och alger (fykologi). Alger, svampar och mikrober anses inte längre höra till växtriket. Bland de äldsta kända skrifterna om botanik kan nämnas Theofrastos skrifter Peri fyton historia ( Περί Φυτών Ιστορίας, Om växternas historia) och Peri fyton aition ( Περί Φυτών Αιτιών, Om växternas naturlära).

Växter är en mycket grundläggande del av livet på jorden. De skapar syre, mat, fibrer, bränsle och mediciner som möjliggör existensen av högre livsformer. Samtidigt absorberar växterna koldioxid, en viktig växthusgas, genom fotosyntesen. En djup förståelse för växterna är avgörande för mänsklighetens framtid eftersom växterna låter oss:
 livnära jordens befolkning
 förstå grundläggande livsprocesser
 använda mediciner och material
 förstå miljöförändringar

Botaniska indelningar 
 Huvudgrupper
 kärlkryptogamer
 barrväxter
 enhjärtbladiga
 tvåhjärtbladiga
 växtsamhällen
 hedserien
 stäppserien
 ängsserien
 myrserien
 havsstränder
 sötvatten
 kulturmarker
 endemiska växtarter
 epifyter
 fleråriga växter
 foderväxter
 forntidsväxter
 Färgväxter
 giftiga växter
 honungsväxter
 indigena växtarter
 krukväxter
 kryddväxter
 kulturväxter
 köttätande växter
 marktäckare
 oljeväxter
 perenner
 ruderatväxter
 vallväxter
 vilda växter
 värdväxter
 ängsväxter
 åkerväxter

Sociala indelningar 
 fridlysta växter
 landskapsblommor
 medicinalväxter
 nya arter
 nyttoväxter
 näringsväxter
 ogräs
 prydnadsväxter
 rumsväxter
 skyddsväxt
 specialodlingsväxter
 spånadsväxter
 stenpartiväxter
 stimulansväxter
 tillfälliga växter
 trädgårdsväxter
 utdöda växter
 utrotningshotade växter

Se även 
 Hortikultur
 Hortonom
 Flora
 Lista över växtsläkten som förekommer vilt i Sverige
 Botaniska museer, Botaniska trädgårdar
 Trädgårdskonst, Landskapsarkitektur
 Botanisk ordlista
 Botanisk trädgård
 Artportalen - portal med alla arter funna i Sverige.

Källhänvisningar

Externa länkar 
 Den virtuella floran
 Bilder ur Nordens Flora
 Checklista över Nordens kärlväxter

 
Wikipedia:Basartiklar
Algol

Algol kan syfta på

 Algol (programspråk) – ett programspråk 
 Algol (stjärna) – en trippelstjärna i stjärnbilden Perseus
 Algol (serie) 
 Algol Oy – ett finskt företag grundat 1894 som säljer metall, kemikalier och byggmaterial till industrin
Algol (programspråk)

ALGOL är ett programspråk ursprungligen utvecklat 1958. Namnet är en förkortning av Algorithmic Language.

Algol konstruerades av en kommitté av europeiska och amerikanska forskare, delvis som en reaktion på det strax tidigare utvecklade språket Fortran. Det innehöll ett antal då revolutionerande idéer och har starkt influerat de flesta efterföljande programspråken. Det var det första språket som beskrevs av en formell syntax och introducerade många av de numera vedertagna kontrollstrukturerna som if-then-else och while-do. Dock fick Algol aldrig någon större spridning jämfört med de samtida Fortran och COBOL, bland annat för att de båda första Algol-versionerna inte innehöll någon standardiserad definition av hur inmatning och utmatning av data skulle ske, det delegerades till konkreta implementeringar.

Framträdande personer inom kommittén var amerikanen John Backus och dansken Peter Naur som också har gett namn åt Backus-Naur-form, den formalism som beskriver syntaxen i Algol, och många senare språk. Från Sverige deltog delegater från Matematikmaskinnämnden och Facit Electronics

Den första officiella versionen av språket var Algol 58 och senare kom Algol 60 och Algol 68. Niklaus Wirth utvecklade också en egen version Algol W som var föregångaren till Pascal. De officiella versionerna är namngivna efter det år de publicerades. Algol 68 skiljer sig i många avseenden radikalt från de övriga varianterna av Algol. Det beskrevs av en komplex två-nivås grammatik skapad av Adriaan van Wijngaarden som bland annat medgav att i stor utsträckning även beskriva språkets semantik, förutom dess syntax. Algol 68 innehöll också nya datatyper som referenser och sammansatta strukturer jämförbara med COBOL:s.

Källor 
 Informal introduction to Algol 68, C. H. Lindsey, S.G. van der Meulen, North-Holland publishing company, Amsterdam 1973. ().

Referenser

Externa länkar 
 Charles Lindseys webbplats, där han beskriver historien kring utvecklingen av Algol 68.

Imperativa programspråk
Ramsberg

Ramsberg är en tätort i Lindesbergs kommun och kyrkbyn i Ramsbergs socken, Västmanland (Örebro län). Orten ligger tre mil norr om Lindesberg och sträcker sig mellan sjöarna Ölsjön och Glien.

Historia 
Namnet Ramsberg är känt från 1500-talet i samband med bildande av socken och tillkomsten av ett kapell (Ramshytte Capell 1589). Förleden kan vara det fornsvenska mansnamnet Ramn eller fornsvenska ramn 'korp'. Efterleden -berg har här betydelsen gruvtrakt, bergslag.

Det äldsta bevarade historiska dokument som rör någon i Ramsberg, är ett öppet köpebrev utfärdat av Gustav Vasa för Jöran Bössgjutare som 20 april 1547 köper halva Ramshyttan, mot att han årligen lämnar ränta och rättigheter åt kronan. Samma år fick han rätt att bedriva sin egen handel. Han fick år 1565 frälsefrihet för hemmanet Norremalm som han upprättat i Ramsberg som gällde mot att han brukade hammarsmedjan. 

Omkring 1550 byggde den tyske hammarsmeden Ambrosius Markusson Keyser tillsammans med landsmännen och mågarna Zeppenfeld,  en hytta och stångjärnshammare vid sjön Ramen nuvarande Vretsjön. Kring denna hytta, Ramshyttan, växte den första tätbebyggelsen upp. I jordeboken för år 1556 står nio personer som delägare i hyttan, och bergsmän uppräknas också i taxeringslängden för Älvsborgs lösen år 1571. En anonym skrift som fanns i socknens arkiv berättar att Sundet i Ramsberg var kronans allmänning under Gustav Vasas tid, och att Måns Vestgöte var den förste som röjde skogen. Av honom köpte Ambrus Markusson Keijser marken för att bruka jorden för hö, och av honom köpte Nils Månsson marken, och av honom en Ragvald varefter marken var öde en tid efter en svår pest då folket dog ut helt.

På 1500-talet fanns ingen som skattade för åkerbruk i Ramsberg, Lindesberg eller Noraskog. 1606 utfärdade Karl IX en skrivelse till bergsföreståndaren Tidemann Persson där det står att det har kommit till hans kännedom att bergsmännen i området brukar åker utan att erlägga tiondeskatt (kronotionden)
för detta, och att det dessutom finns "en hop finnar i skogen" som upprättat torp i skogen och som heller inte betalade skatt. Tideman Persson fick i uppdrag att anteckna dessa bergsmän och finnar, och att få dem att börja betala skatt. År 1615 betalade socknen 10 tunnor i skatt, hälften råg och hälften korn, och 1745 uppgick skatten till 33 tunnor spannmål och ökade samma år till 45.

Det var långt till kyrkorna i Fellingsbro och Lindesberg. Därför förordnade redan Gustav Vasa om ett eget prästegäll.
Det stadfästes av Johan III den 19 juli 1589, samma år som den första träkyrkan byggdes, och därmed bildades Ramsbergs socken. Kyrkan byggdes om 1673 och ersattes av den nuvarande kyrkan, Gustav III:s kyrka, år 1791.

Befolkningsutveckling

Bebyggelse
Från Ramsbergs tid som bruksort med hytta och smedja finns herrgården kvar.

Noter 

Orter i Lindesbergs kommun
Svenska järnbruk
Tätorter i Sverige
Dagbrott

I ett dagbrott bryts malm, industrimineral, torv, brunkol eller byggnadssten direkt vid jordytan istället för att tunnlar  grävs under jord. Genom att man i dagbrott undviker besvärliga transporter och dåliga arbetsförhållanden är det mycket ekonomiskt jämfört med att bryta i orter.

Viktiga dagbrott finns bland annat i Sydamerika med förekomster av järn och bauxit. Uran bryts ofta i dagbrott.

Stora dagbrott 

Tagebau Hambach är det största i drift varande dagbrottet som RWE Power AG (före detta Rheinbraun AG) äger. Dagbrottet ligger cirka 20 km väster om Köln i Tyskland.
Tagebau Garzweiler är ett stort dagbrott norr om Tagebau Hambach.
Mirnyj, Ryssland, har ett djup av 525 m och en bredd av 1 200 meter. 
Aitik koppargruva ligger sydost om Gällivare i Norrbotten.

Bayan Obo i Inre Mongoliet i Kina, där en stor del av världsproduktionen av sällsynta jordartsmetaller sker.
 Världens djupaste dagbrott, Bingham Canyon Mine, ligger nära Salt Lake City. Det har en längd av 4,5 kilometer och är 1,2 kilometer djup.

Planerade dagbrott 
Tasman Metal Ltd planerar ett dagbrott vid Norra Kärr strax norr om Gränna i Jönköpings kommun. Sedan gammalt känner man till att där finns en förekomst av sällsynta jordartsmetaller. De behövs för att tillverka till exempel elbilar, solceller, mobiltelefoner, datorer och lysrör. Protesterna är massiva främst med tanke på riskerna för nedsmutsning av den närliggande sjön Vättern, som är en betydande vattentäkt.

Se även 
gruva
stenbrott

Referenser 

Gruvdrift

en:Open-pit mining
Slashas

En slashas är en oduglig eller slö person. Ordets ursprung kan inte fastställas, men två olika förklaringar är vanliga. Den ena är att ordet slashas (slas-has) kommer från gruvnäringen och anses syfta på hur gruvarbetare tagit sig ner i branta gångar via räcken genom att kasa och hasa på sina träskor. Uttrycket är känt i den betydelsen från bland annat Sala silvergruva.

Den andra är att det kommer från det dialektala verbet att slasa, ungefär att slöa, och tyskans Hase, hare. Därmed skulle slashas betyda ungefär slö hare. I gruvorna finns/fanns orter som kallas slas där man häller den brutna malmen neråt i gruvan till den plats där den ska lastas. I slasarna jobbade förr i tiden de äldre och lite tröttare gruvarbetarna (45-årsåldern). De blev retade av de yngre med hårdare arbete och så uppstod ordet slashas.

Källor

Noter 

Benämningar på personer
Skällsord
Vaskning

Vaskning är tekniken att utvinna små korn av metall eller malmfragment ur ett finkornigt material genom att skölja materialet med vatten. Vid vaskningen utnyttjas metallens eller malmens högre densitet genom att när vattnet sköljer omkring kornen kommer de tyngre kornen att sjunka fortare.

Vaskning fungerar bättre ju tyngre det material man söker utvinna är, men eftersom den mängd som kan utvinnas på detta sätt är relativt liten lämpar det sig bäst för värdefulla metaller som guld eller platina. Även ädelstenar som diamanter eller safirer kan utvinnas med vaskning, med moderna industriella anläggningar så utvinns idag många industrimineral. Guld är den metall som man oftast vaskar efter med enkla handverktyg. Industriella anläggningar används i många länder runt om på jorden och de viktigaste användningarna är för utvinning av Rutil och Ilmenit för färgpigment (Titandioxid, vitt) men även kassiterit för tenn och monazit för cerium är viktiga mineral. På vissa håll i världen (främst Afrika) utvinns diamanter av ädelstenskvalité med vaskningsmetoder.

Se även 
 Gruvdrift

Metallurgi
Kolbotten

En kolbotten är en lämning efter en kolmila. Kolmilan lämnar i allmänhet efter sig ett tydligt spår som varar i många decennier. Botten kan antingen verka helt steril jämfört med omgivningen, helt utan växtlighet, eller ha en onormal växtlighet av någon sort – en uppseendeväckande tät klunga granar till exempel, avgränsad till en liten cirkelformad plätt i skogen, kan vara ett tecken på att platsen varit en kolmila. Enklast ser man dock kolbottnen genom att den avgränsas med ett dike eller gropar ställvis placerade runt kolbottnen. Och ofta är även kolbottnen lätt höjd över omkringliggande mark.

I anslutning till kolbottnen kan spåren av kolarkojan emellanåt skönjas i form av förhöjningar i marken. Oftast är det en u-formad "kulle" beroende på att kolarkojan oftast hade jordtäckta sidor som rasat ned efter övergivandet. Ibland ser man även stenar i kojans ena ände och då är det vanligen rester efter den nedrasade spisen vi ser. Att enstaka stora block förekommer vid spisen är också vanligt.

Se även 
 Kolbotten, Nacka

Referenser
 Kolbottnar och kolarkojor på Skogshistoria.se.
 Kolningsanläggning på Skogforsk.

Biotoper
Bergsbruk
Myrmalm

Myrmalm kallas en sedimentär bergart som bildas vid utfällning av järnoxider och järnoxyhydroxider och är en form av hård limonit. Myrmalm bildas främst i norra Nordamerika och Skandinavien. Myrmalm förekommer som större eller mindre klumpar eller skikt i fuktiga miljöer. Kornstorleken är upp till 0,1mm. Färgen är gul till brun, rödbrun till nästan svart. Myrmalm kan innehålla gamla växtdelar eller lera. Upp emot 70% av myrmalmen kan bestå av Fe2O3, vilket gjorde att den förr ofta användes för järnframställning.

Upptäckten av hur man kunde framställa järn ur myr- och sjömalm skedde på 500-talet f.Kr. och blev inledningen till järnåldern i Sydskandinavien. Järnet utvinns genom blästbruk (blästjärnmetoden). Vid övergången till medeltiden ersattes myrmalm allt mer av malmbrytning i järngruvor och utvinning med masugnar.

Den sista kommersiella framställningen av myrmalm i Sverige utfördes 1871 av Nornäsbor i Fännjästblästan, belägen strax norr om Björnåns utlopp i Ransi. Den närstående produkten sjömalm användes dock för tackjärnsproduktion vid Huseby bruk fram till 1930. I senare tider har myrmalm utvunnits som kulturhistoriskt projekt, se  blästbruk#Blästbruk att se.

Sjömalm (och troligen myrmalm) innehåller ofta förhöjda halter av fosfor vilket är en nackdel vid framställning av smidesjärn och stål (som blir spröda) men kan vara en fördel vid gjutning eftersom det förbättrar gjutjärnets flytbarhet.

Källor

Sedimentära bergarter
Hytta

En hytta (inom metallurgin även masugn) är en smältugn för framställning av metaller eller glas. Termen hytta nyttjas även som benämning på smältugnen och omgivande byggnader vid järnbruk eller glasbruk. Inom bergshantering är skillnaden mellan hytta och masugn att det förstnämnda kan avse en smältugn för inte nödvändigtvis just järnmalm, utan även koppar-, eller silvermalm. Vid en masugn kan däremot endast tillverkning av tackjärn ske.

I Sverige var en hytta förr ofta synonymt med ett mindre järnbruk, eller en del av ett större. Hyttan var platsen där malmen från järngruvorna smältes ned till tackjärn. Malmen transporterades från gruvan till en rostugn, varefter den rostade malmen kunde smältas i masugnen (hyttan). Biprodukt var slagg som kunde användas för byggnadsändamål men ofta finns kvar i stora högar. För att smälta exempelvis järnmalm krävs mycket höga temperaturer, vilket kräver stora mängder träkol. Skogarna runt de svenska järngruvorna höggs ner och lades i milor för att föda hyttorna med träkol som skapades i milorna genom ofullständig förbränning av veden.

Hyttans produkt, tackjärnet, kunde säljas och transporteras, men innan det kunde smidas krävdes färskning vilket gav slutprodukten för järnutvinningen: stångjärn.

Ortnamn med namnet "hyttan"
 Arbohyttan
 Arkhyttan
 Amshyttan
 Barkhyttan
 Bergshyttan
 Björkhyttan
 Blackstahyttan
 Bolhyttan
 Davidshyttan
 Djörkhyttan
 Fanthyttan
 Filipshyttan
 Garphyttan
 Grythyttan
 Guldsmedshyttan
 Gusselhyttan
 Gussarvshyttan
 Hässhyttan
 Ivarshyttan
 Klenshyttan
 Klunkhyttan
 Koppslahyttan
 Kväggeshyttan
 Lekhyttan
 Lienshyttan
 Långshyttan
 Morshyttan
 Mullhyttan
 Mårdshyttan
 N Pershyttan
 Nisshyttan
 Nya Prästhyttan
 Norhyttan
 Nyhyttan, Nora
 Nyhyttan, Norberg
 Olshyttan
 Pershyttan
 Prästhyttan
 Raffshyttan
 Riddarhyttan
 Ringshyttan
 Rosshyttan
 Ryllshyttan
 Rämshyttan
 Rönneshytta
 Rörshyttan
 S Pershyttan
 Saxhyttan, Hällefors kommun
 Saxhyttan, Ludvika kommun
 Siggebohyttan
 Skrikarhyttan
 Spännarhyttan
 Skenshyttan
 Stenshyttan
 Torhyttan
 Ulvshyttan
 Vekhyttan
 Vikhyttan
 Vikmanshyttan
 Västgöthyttan
 Åsmundshyttan
 Älvhyttan

Se även
Järn- och stålproduktion
Hyttlag
Mulltimmerhytta
Masugn
Träkolsmasugn
Masmästare
Gruvdrift
Bergsman
Bruk
Lista över järnbruk i Sverige
Lista över glasbruk i Sverige

Bergsbruk
Glas
Industrihistoria
Mila

Mila kan syfta på:

 Mila – ett släkte suckulentväxter, se Tuvkaktussläktet
 Mila –  huvudfiguren i barn-tv-serien Milas sagor
 Kolmila –  en mila konstruerad för kontrollerad upphettning av ved
 Kalkmilor – framställning av bränd kalk
 Mila (lantbruksmässa)

Personer
 Mila (namn) (Мила) – ett kvinnligt namn av slaviskt ursprung
 Mila Kunis – ukrainsk-amerikansk skådespelerska

Geografi

Algeriet 

 Mila (provins), 
 Mila, Algeriet, provinshuvudstad,

Indonesien 

 Kecamatan Mila, distrikt, Aceh,

Kina 

 Milha (bergstopp), Tibet,

Tjeckien 

 Milá, kulle, 

Robotskapade Algerietförgreningar
Robotskapade Indonesienförgreningar
Robotskapade Kinaförgreningar
Robotskapade Tjeckienförgreningar