kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Naffentorp

Naffentorp ligger strax söder om Yttre ringvägen, och är ett delområde i distriktet Bunkeflo, som ingår i stadsdelen Limhamn-Bunkeflo i Malmö stad.  Naffentorp har liksom Vintrie och Bunkeflo by strandmarker nere vid Öresund, de ingår numera i området Bunkeflostrand.

Området, som liksom Bunkeflo och Vintrie hade några av norra Europas bäste odlingsjordar, är nu på väg att gå samma öde till möte. Att liksom de bli bebyggda med villor och flerfamiljshus.

Noter 

Limhamn-Bunkeflo
Windermere (sjö)

Windermere är Englands största sjö och ligger i Lake Districts nationalpark. Sjön är en av riksdelens mest populära platser för semestrar och sommarhus sedan 1847, då järnvägen Kendal and Windermere öppnades. 

Windermere är cirka 17 kilometer lång och varierar från 400 till 1.500 meter i bredd. Sjön har en yta på 14,7 kvadratkilometer. Det största djupet är 65 meter och finns i sjöns norra ände. Medeldjupet är 40 meter. 

Sjön avtappas genom Leven, som rinner från sjöns södra ända.

Se även
Windermere Jetty: Museum of Boats, Steam and Stories

Insjöar i England
Leven, Cumbria

För Leven i East Riding of Yorkshire, se Leven, East Riding of Yorkshire.

Leven är en liten flod i Cumbria i England. Floden kommer från sjön Windermeres sydligaste punkt och har en total längd på cirka 13 kilometer. 

Vattendrag i England
Irländska sjöns avrinningsområde
Westmorland

Westmorland är ett traditionellt grevskap i England. De viktigaste orterna i området är Ambleside, Kendal, Kirkby Stephen, Milnthorpe och Windermere samt den traditionella huvudorten Appleby-in-Westmorland. Grevskapet slogs år 1974 samman med Cumberland och delar av Lancashire och Yorkshire som tillsammans bildade det nya grevskapet Cumbria.

Englands grevskap
Matthew Ridgway

Matthew Bunker Ridgway, född 3 mars 1895 i Fort Monroe, Hampton, Virginia, död 26 juli 1993 i Pittsburgh, Pennsylvania, var en amerikansk general.

Ridgway blev 1942 som brigadgeneral chef för 82nd Airborne Division, som kom att spela en viktig roll i samband med Operation Overlord och i Ardenneroffensiven.

Som generalmajor hade Ridgway befälet över den allierade luftburna styrkan vid Operation Varsity, som 24 mars  1945 landsattes på den östra sidan av Rhen. Han blev senare samma år befordrad till generallöjtnant.

Koreakriget

Sommaren 1950 utbröt Koreakriget då Nordkorea angrep Sydkorea, och USA stod för de mest betydande styrkorna som kom till Sydkoreas försvar under FN:s flagga.
Efter att dåvarande chefen för 8. armén general Walton Walker omkommit i en bilolycka utsågs Ridgway till hans efterträdare. Han lyckades, enligt många militärhistoriker, att förvandla en krigstrött, knäckt styrka till en armé, som lyckades att driva en av stora kinesiska styrkor stödd nordkoreansk armé ut ur Sydkorea. Ridgway hade fungerat som stor inspirationskälla för trupperna då han åkt runt och talat med soldaterna och officerarna för att inge dem kampvilja, något som hade runnit ur dem under den kinesiska anstormningen då FN-trupperna retirerat under slutet av 1950. 

När general Douglas McArthur förlorade presidentens förtroende och avskedades av president Harry S. Truman utsågs Ridgway 19 april 1951 till hans efterträdare och han befordrades samtidigt till fyrstjärnig general. Ridgway lyckades med en krigföring längs den 38:e breddgraden, som utgjorde gräns mellan Syd- och Nordkorea, något som MacArhur sagt var omöjligt.

1952 efterträdde Ridgway general Dwight D. Eisenhower som chef för de allierade styrkorna inom Nato i Europa. Då han bland annat irriterade ett antal europeiska ledare på grund av att han omgav sig med en stab av enbart amerikanska militärer, lämnade han uppdraget och blev amerikanska arméns stabschef.

1955 lämnade Ridgway armén.

Födda 1895
Avlidna 1993
USA:s arméstabschefer
Personer inom Nato
Män
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Personer från Hampton, Virginia
WP:Projekt Korea
Storkorset av Hederslegionen
Mottagare av Frihetsmedaljen
Deltagare i landstigningen i Normandie
Deltagare i Ardenneroffensiven
Arby kyrka

Arby kyrka är en kyrkobyggnad i Arby beläget två mil sydväst om Kalmar. Den har alltsedan medeltiden varit sockenkyrka i Arby socken och därefter församlingskyrka i Arby-Hagby församling.

Kyrkobyggnaden

År 1973 påträffades ett runstensfragment av ölandskalksten (FV 1974 s 209) i Arby kyrka. Runstenen som är från 1000-talets andra hälft låter berätta att kristendomen redan vid den tiden nått bygden.
 
Den första kyrkan har förmodligen varit en enkel träkyrka som uppfördes i 1100-talets början. Denna ersattes successivt under 1200-talet av en romansk stenkyrka. I dess första skede byggdes nuvarande kyrkans kor i öster. I nästa revs den äldre kyrkans långhus och ersattes av ett nytt, rektangulärt långhus i sten. Slutligen i tredje skedet uppfördes ett torn i väster. Enligt en ritning av Petrus Frigelius från 1747 hade dåvarande tornet två spiror.

Kyrkan har genomgått flera ombyggnader och renoveringar under årens lopp. Spirorna revs 1770–1772 och tornkammaren införlivades med långhuset. Under 1820-talet ägde en större ombyggnad rum. Kyrkan restaurerades 1971–72, varvid byggnadsarkeologiska och arkeologiska undersökningar ägde rum. Den nuvarande kyrkan består av ett långhus med kor och inbyggd absid, samt ett brett vapenhus i väster som tidigare varit tornbyggnadens nedre del. Sakristian från 1300-talet är belägen på norra sidan i anslutning till koret.

Interiören präglas delvis av de ombyggnader som skett vid olika tidsepoker. Över kyrkorummet välver sig ett tunvalvstak. Koret avskiljes genom en triumfbåge, liksom den inbyggda absiden där altaret har sin plats. På absidens murar finns två, något utbroderade konsekrationskors.

Kyrkklockorna är upphängda i en öppen klockstapel av klockbockstyp med hjälmformad huv försedd med en mindre spira.

Inventarier
Dopfunt från 1200-talets senare del.
Krucifix från sydskandinavisk verkstad, 1200-talets andra hälft.
Altaruppsats utförd av Jonas Berggren 1770.
Altarring med svarvade balusterdockor med öppning i mitten.
Pietà skänkt till kyrkan av konstnären Ebba Pauli Rappe. Piétan är sannolikt utförd i Bayern omkring år 1600.
Predikstol i rokoko med ljudtak och med uppgång från sakristian.
Sluten bänkinredning.
Orgelläktare med utsvängt mittstycke prydd med en lyra.

Bildgalleri

Orgel

1852: Orgelbyggare Carl August Johansson & bygdeorgelbyggare Johannes Magnusson, Lemnhult, byggde en piporgel med 11 stämmor.
1904: Ombyggnad av Johannes Magnusson till sju orgelstämmor på en manual och pedal.
1955: Frederiksborg Orgelbyggeri byggde om orgeln bakom 1852 års fasad. Den fick därvid sjutton stämmor på två manualer och pedal, mekanisk traktur och registratur.

Disposition 1973

Scharff  III chor är inte med i boken Inventarium över Svenska orglar.

Andra byggnader
På kyrkogården finns en medeltida bod byggd av sten.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar och källor

 
Runstenen i Arby kyrka.
Orgelanders.

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Kalmar kommun
Orgeldispositioner
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Irina Slutskaja

Irina Slutskaja, (ry: Ирина Слуцкая), född 9 februari 1979 i Moskva, är en rysk konståkare som blev olympisk silvermedaljör 2002 och olympisk bronsmedaljör 2006.

År 1996 blev hon första ryska kvinna att vinna de europeiska mästerskapen i konståkning. Hon är tvåfaldig världsmästare och sjufaldig europamästare. Hon var den första åkaren som gjorde Biellmann-piruetten på båda benen. Hennes personbästa poäng är 198,06.

Källor 

 Åkarinformation från ISU

Ryska konståkare
Ryska olympiska silvermedaljörer
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2002
Olympiska bronsmedaljörer 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Ryssland
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Ryssland
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Ryssland
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 2006
Födda 1979
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Moskva
Ryska idrottare under 1900-talet
Ryska idrottare under 2000-talet
Hyllieby

Hyllieby är ett bostadsområde i stadsdelen Limhamn-Bunkeflo, Malmö och tidigare kyrkby i Hyllie socken. 

Hyllieby ligger mellan Lorensborgsgatan och Elinelundsvägen, norr om Annetorpsvägen. Hyllieby tillhör inte stadsdelen Hyllie, utan Limhamn-Bunkeflo. 

Området består av villor och radhus från 1960- och 1970-talen. I söder ligger bytomten för Hyllie by, med medeltida anor. Enskiftet gjordes 1809, och kvar i byn blev, om än i ombyggt skick, Hyllie Boställe, Hyllie gård, Svennedalsgården och Kvarngården samt del av Sulegården. Den medeltida kyrkan revs 1889, när Limhamns kyrka, till en början också benämnd Hyllie kyrka, byggdes, men kyrkogården finns kvar. 

I byn låg Hyllie skola, med årskurs 1-2, som lades ner 2014. Malmö Ridklubb bedriver sin verksamhet i Hyllie Boställe.

Noter 

Limhamn-Bunkeflo
Snömannen

Snömannen kan syfta på:

 Snömannen – en apliknande varelse som sägs leva högt upp i Himalayabergenen apliknande varelse som sägs leva högt upp i Himalayabergen, se Yeti
 Snömannen (film, 1957) – en brittisk film från 1957 regisserad av Val Guest, originaltitel The Abominable Snowman
 Snömannen (film, 2017) – en brittisk film från 2017 i regi av Tomas Alfredson, originaltitel The Snowman
 Snömannen (roman) – en roman från 2007 av den norske författaren Jo Nesbø
Gertrud Adelborg

Gertrud Virginia Adelborg, född 10 september 1853 i Karlskrona, död 25 januari 1942 i Gagnef, var en svensk feminist. Hon var dotter till kommendörkapten Bror Jacob Adelborg och Hedvig af Uhr, dotterdotter till Gustaf af Uhr samt syster till textilkonstnären Maria Adelborg och konstnären Ottilia Adelborg.

Biografi
Gertrud Adelborg var privatlärare 1874–1879 och anställd som skrivbiträde vid Svea hovrätt 1881–1883. 

Hennes livsgärning var inom den svenska kvinnorörelsen. Genom personlig bekantskap med Sophie Adlersparre knöts hon till Fredrika Bremer-förbundet (FBF) från dess grundande 1884. Genom begåvning, arbetsförmåga och engagemang, kom hon snart att inta en betydande ställning inom förbundet på dess byrå i Stockholm. Från 1886 verkade hon som föreståndare på FBF, och var styrelseledamot i nämnda förbund 1897–1915. Inom FBF tog hon initiativet till dess lanthushållningsskola för utbildande av lärarinnor vid Rimforsa, och var ledamot av dess styrelse 1907–1921. Dagen före nyårsdagen 1899 ingick Adelborg i den delegation på två från FBF som under ledning av Agda Montelius uppvaktade statsminister Erik Gustaf Boström med ett förslag om kvinnlig rösträtt. Det var Montelius som talade med Boström, men det var Adelborg som hade utrett frågan och författat den skrivelse som överlämnades. Det var första gången kvinnorna i Sverige själva formellt överlämnade ett förslag om rösträtt.    

Gertrud Adelborg var styrelseledamot i Föreningen för kvinnans politiska rösträtt i Stockholm 1902–1906 och i Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt (LKPR) 1903–1906. Efter Arvid Lindmans tillträde 1907 undvek han frågan om kvinnlig rösträtt genom att hänvisa till den föregående regeringens tillsatta utredning, som skulle avslutas 1912. LKPR skickade då en delegation till Oscar II. Adelborg blev delegationens talesperson. Hon påminde Oscar II om de reformer för könens lika rätt som hade genomförts av hans far, Oscar I, och fortsatte med förhoppningen att Oscar I:s son skulle förbinda sitt namn med ett förslag om kvinnlig rösträtt. Enligt Lydia Wahlström var detta bra taktik, för "så fort kungen fick höra sin fars namn, var hans intresse väckt". Oscar II svarade att han skulle göra vad konstitutionen tillät, men att det på grund av regeringen kanske inte skulle bli av under nästa års riksdag. Adelborg hade en viktig men mindre synlig roll inom båda förbunden: hon strukturerade arbetet, utredde och sammanställde fakta och författade skrivelser. 
Hon erhöll medaljen Illis Quorum 1907, och 1915 blev hon hedersledamot i Fredrika-Bremers-förbundets styrelse.

Gertrud Adelborg förblev ogift. 1904 flyttade hon till Gagnef tillsammans med sina systrar Ottilia och Maria, där hon bodde till sin död.

Källor

Uppslagsverk

Hedberg, Walborg & Arosenius, Louise: Svenska kvinnor från skilda verksamhetsområden. Stockholm 1914, sid. 1.
 
 Thorstenson, Axianne: Gertrud V. Adelborg, Svenskt biografiskt lexikon, Band 1 (1918), sida 65.

Noter

Vidare läsning 
 
 

Svenska kvinnorättskämpar
Födda 1853
Avlidna 1942
Kvinnor
Gertrud
Mottagare av Illis Quorum
Personer från Karlskrona
Gertrud af Klintberg

Gertrud Matilda Katarina af Klintberg född 22 oktober 1866 i Stockholm, död där 26 juli 1927, var en svensk socialarbetare och politiker. 

Hon var dotter till överkommissarien vid civilstatens pensionsinrättning Ferdinand af Klintberg och Gertrud Bergman. Hon var föreståndare för Scholanders fotografiska magasin 1894-1901, 1905-1923 föreståndare för Föreningen för välgörenhetens ordnandes slöjdavdelning. Hon var engagerad i Stockholms fattigvård, såsom ledamot av fattigvårdsnämnden från 1906, dess ordförande 1926, ledamot av stadens arbetslöshetskommitté 1914-1927, ordförande i Stockholms andra pensionsdistrikt från 1914, ledamot av stadens kommunala lönegregleringskommitté från 1918, samt av stadsfullmäktige 1920-1923. Hon ledde från 1922 den praktiska utbildningen inom Institutet för socialpolitisk och kommunal utbildning och forskning. 

Gertrud af Klintenberg erhöll den kungliga medaljen Illis Quorum.

Källor
Svenska Dagbladets årsbok - 1927, red. Erik Rudberg & Edvin Hellblom, Stockholm 1928 s. 252

Födda 1866
Avlidna 1927
Kvinnor
Mottagare av Illis Quorum
Politiker från Stockholm
Gertrud
Svenska filantroper under 1900-talet
Svenska socialarbetare
Svenska politiker under 1900-talet
Norsholmsbron

Norsholmsbron är en 348 m lång bro för motorvägen på E4. Denna bro finns nära Norsholm och går 22,5 meter över Göta kanal. Bron är en högbro och invigdes 1988. E4 gick innan dess över en äldre öppningsbar bro i Norsholm. Den gamla bron är en smalare bro för en landsväg och den nya bron byggdes i samband med att E4:an byggdes om till motorväg på denna sträcka.

Motorvägsbroar i Sverige
Broar i Östergötlands län
Broar invigda 1988
Byggnader och anläggningar i Norrköpings kommun
Göta kanal
1988 i Sverige
Bryologi

Bryologi (från grekiska βρύο, mossa) är läran om mossor, en gren av botaniken. Bryologi innebär bland annat att studera mossornas systematik, morfologi, fortplantning och ekologi. Den som studerar bryologi kallas bryolog. Olof Celsius den äldre grundade den svenska bryologin.

Källor

Externa länkar 

Botanik
Bladmossor
Membranpotential

Membranpotential är ett begrepp som ofta används inom neurovetenskapen, där det åsyftar den elektriska spänningen mellan den intracellulära- och extracellulära miljön hos en cell. 

Membranpotentialen för en nervcell skapas av att koncentrationen av olika typer av joner är olika utanför respektive inne i cellen. Den intracellulära koncentrationen av kaliumjoner är många gånger högre än den extracellulära, medan den extracellulära koncentrationen av natriumjoner är högre än den intracellulära. En genomsnittlig nervcell har en vilomembranpotential som ligger kring -70 mV (minus eftersom extracellulärrummet är referens), och när cellen aktiveras då en aktionspotential genereras så strömmar positivt laddade natriumjoner in i cellen från utsidan, vilket leder till en depolarisering eftersom de positiva laddningarna bidrar till att momentant höja membranpotentialen hos cellen.

Cellmembranet har dock en viss inneboende egenskap av genomsläpplighet (permeabilitet) för kaliumjoner i "vilotillståndet", vilket leder till en förskjutning av nettoladdningen mot ett negativt värde i förhållande till insidan av cellen. Permeabiliteten är ett resultat av proteiner som fungerar som selektiva jonkanaler genom cellmembranet.

Källor

Referenser 

Nervsystemet
Biokemi
Edmund Gripenhielm

Edmund Gripenhielm kan syfta på:

 Emund Gripenhielm (1622–1675), en svensk friherre, ämbetsman och poet.
 Edmund Gripenhielm (bergmästare) (1675–1724), en svensk friherre och bergmästare; den föregåendes son.
 Edmund Gripenhielm (rector illustris) (död 1731), en svensk friherre och rector illustris för Lunds universitet; den föregåendes son.
Prostaglandiner

Prostaglandiner (PG) är en grupp eikosanoider, hormonliknande ämnen som produceras i flera av kroppens vävnader och organ. Prostaglandiner är derivat av omättade fettsyror (särskilt arakidonsyra) och har uppgifter såsom kontroll av blodtryck och glatt muskulatur, och som oxytociskt medel. Det mest aktiva prostaglandinet är dinoproston.

Funktioner
Prostaglandiner är naturligt förekommande fettsyror som har både sympatiska och parasympatiska effekter i kroppen. Prostaglandiner har en relaxerande effekt på blodkärlens glatta muskulatur vilket sänker blodtrycket. Det reglerar även utsöndring av magsaft, agerar termoreglerande, har en sammandragande effekt på livmodern vilket stöter ut livmoderslemhinnan vid menstruation, och påverkar inflammationsresponser. Prostaglandiner tycks också påverka hårtillväxten. Det verkar i både det kvinnliga och manliga reproduktiva systemet, såväl under den embryonala utvecklingen som i vuxen ålder. Det är verksamt i bildningen av steroidhormoner och i spermatogenesen.

Produktion
Prostaglandiner bildas i alla vävnader genom enzymatisk omvandling av vissa fleromättade fettsyror, särskilt arakidonsyra. Arakidonsyra utsöndras från cellmembranet ifråga medan något av enzymerna COX1 och COX2 förändrar det till en prostaglandin. Det finns fyra biologiskt aktiva prostaglandiner i människokroppen, av vilka en celltyp endast kan bilda en eller två. De verkar autokrint eller parakrint. COX1 bildar prostaglandiner som i större utsträckning än COX2 upprätthåller balansen under normala förhållanden, medan COX2 oftare bildar prostaglandiner som är involverade i olika sjukdomar. COX2 reagerar med andra ord på signaler från hormoner, på inflammationsalstrande tillstånd, tillväxtfaktorer med mera, och påverkar sjukdomar som exempelvis  cancer. Prostaglandinerna verkar genom ett flertal G-proteinkopplade transmembranreceptorer, och kan beroende på vilken receptor det är fråga om påverka aktiviteten i och funktionen på celler såsom adenylatcyklas, cAMP, kalciumomsättning med mera.

Verkan
En huvudsaklig funktion för prostaglandiner är att orsaka inflammation. Det antas därmed påverka insjuknandet i neurodegenerativa sjukdomar, stroke, kronisk smärta, allmänpåverkan vid infektionssjukdomar (feber, anorexi, trötthet, hyperalgesi, ökade nivåer kortisol), och cancer. Många av de dödligaste sjukdomarna i västvärlden beror i någon utsträckning på kronisk inflammation, vilken i sin tur bryter ut som svar på prostaglandiner, bland annat genom att prostaglandiner reagerar med cytokiner och kemokiner samt verkar för angiogenes och fibros.

Läkemedel
Bildningen av PG reduceras av läkemedel som hämmar cyklooxygenas, nämligen acetylsalicylsyra och andra NSAID. Effekterna blir minskad inflammation samt smärtlindring och febernedsättning men också ökad risk för sårbildning i magsäcken och tolvfingertarmen. Prostaglandiner används som läkemedel för att underlätta förlossning och framkalla abort, för att stimulera avflödet av kammarvätska från ögat samt för att reducera risken för magsår vid behandling med NSAID.

Se även
Prostacyklin

Referenser

Hormoner
Inflammation
Patogener
Harstads socken

Harstads socken i Östergötland ingick i Göstrings härad med en mindre del i Lysings härad, införlivades 1892 i Väderstads socken och området är sedan 1971 en del av Mjölby kommun i Östergötlands län, från 2016 inom Väderstads distrikt.

Socknen var på 24,43 kvadratkilometer. En kyrkoruin och en ödekyrkogård återfinns vid Bosgård i västra utkanten av Väderstads samhälle.

Administrativ historik
Harstads socken har medeltida ursprung.
 
Före 1892 ingick socken i två härader för att därefter enbart ingå i Göstrings härad. Till Lysings härad hörde 15 ¼ mantal, nämligen Gunhyttan, Haddestad med utjord, Kolboryd, Lindekullen, Lämminge, Skeby med utjord, Storlyckan, Strömstad, Sållarehem, Torpa med utjord, Tungelunda samt lägenheten Åsby mader. Till Göstrings härad hörde 12 ⅓ mantal.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Harstads församling och för de borgerliga frågorna till Harstads landskommun. Socknen införlivades 1892 i Väderstads socken. Området ligger sedan 1971 i Mjölby kommun. Församlingens område ligger sedan 2006 i Mjölby församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Väderstad, med samma omfattning som Väderstads församling hade 1999/2000, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som socknens härad.

Gårdar
Hemman och gårdar från 1635-1675 i Harstads socken.

Hemman och gårdar från 1719 i Harstads socken.

Befolkningsutveckling

Se även
Harstads församling

Referenser

Externa länkar

Om Harstads socken (pdf)

Indelningar i Mjölby kommun
Socknar i Göstrings härad
Socknar i Lysings härad
Två sköna juveler

Två sköna juveler är en svensk film från 1954 i regi av Rolf Husberg.

Handling 
Inge och Pelle får genom ett misstag uppdraget att skydda en innehavarinna av en juvelerarbutik och ett smycke, utan att hon märker det. Hon ska åka med smycket till Paris för att sälja det. Eftersom smycket är värdefullt är det personer som är intresserade av att stjäla det.

Om filmen 
Filmen är inspelad den 21 april–27 augusti 1954 i AB Sandrew-Ateljéerna samt i Stockholm, Malmö, Köpenhamn och Paris. Produktionsbolag var AB Wivefilm, Stockholm.

Två sköna juveler hade premiär den 6 december 1954 och är barntillåten. Filmen har visats på SVT, bland annat i december 2019.

Rollista (urval) 
Åke Söderblom – Inge Kraft 
Egon Larsson – Pelle Piehl 
Elisaveta – Eva Wahlberg, innehavare av juvelerarbutik 
Ingrid Thulin – Lilly Fridh
Håkan Westergren – Fridh, försäkringsinspektör, Lillys far 
John Botvid – Vilhelm Blomgren, kamrer i juvelerarbutiken 
Nils Kihlberg – Marco Curzio Carlsson
Torsten Lilliecrona – Vackre Bill, Carlssons hantlangare 
Mary Rapp – Britta Wesslén, svensk journalist i Köpenhamn 
Ivar Wahlgren – avdelningschef 
Julie Bernby – revyprimadonna 
Arne Andersson – revyprimadonnans man 
John Melin – revykomiker 
Sven Holmberg – revycharmör 
Sten Ardenstam – busschaufför 
Åke Starck – jobbare 
Gösta Holmström – stadsfogde 
Birger Lensander – expressbud 
Sten Looström – tågkonduktör 
Sten Hedlund – den unga damens upprörde man 
Hanny Schedin – tågpassagerare 
Margit Aronsson – tågpassagerare 
Kai Hansen – hotellportier i Köpenhamn 
Karl-Erik Stark – barmästare 
Georges Beeckman – hotellgäst i Paris 
Margaretha Bergström – ej identifierad roll 
Franco Mariano – ej identifierad roll 
Marrit Ohlsson – ej identifierad roll

Musik i filmen 
En man för mej, musik Egon Larsson, text Egon Larsson och Åke Söderblom, sång Egon Larsson och Åke Söderblom
Kærlighed, musik Hans Schreiber, text Knud Pheiffer, sång Åke Söderblom 
C'est toujours l'amour, text och musik Egon Larsson, sång Åke Söderblom 
Always Romantic, musik Allan Gray, instrumental
Old Gypsy Wagon, musik King Palmer, instrumental
Who Told You, musik Bob Mervan, instrumental
L'argent ne fait pas de bonheur, instrumental
Goodnight Little Fella, musik Harry Gordon, instrumental
Pigg promenad, musik Egon Larsson, instrumental

Källor 
 

Filmer 1954
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Rolf Husberg
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1950-talsfilmer