kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Förlovning

Förlovning är historiskt sett ett tillkännagivande av, man eklaterar, att en parrelation avser att leda till äktenskap eller registrerat partnerskap. Efter att ena partnern friat till den andre, och denne svarat ja, är paret förlovade fram till dess att vigseln eller registreringen har fullbordats. Av tradition växlar man vid förlovning förlovningsringar. Förlovning kan firas som en familjehögtid. Symbolen för förlovning är ⚬.

Svensk tradition 
I en förlovningsannons i en tidning skrivs enligt tradition kvinnans namn före mannens (medan det omvända är det sedvanliga vid vigsel). När paret har förlovat sig kallas kvinnor fästmö, en förlovad man kallas fästman. Paret kallades förr ofta för fästfolk eller fästehjon. Dialektala varianter av dessa beteckningar har funnits, till exempel havett från västra Blekinge för fästman.

Förlovning hette i äldre tid trolovning, då den tidigare inte hade funktion som försteg till äktenskapet. Namnet trolovning är det som användes i juridiska texter om förlovningar så länge dessa hade juridisk bäring. I skrift förekommer ordet förlovning första gången 1739, kort efter att trolovningen förlorat sin status som alternativ till giftermål.

Förlovningen kunde förr vara långvarig, och var ett sätt för fästmö och fästman att bättre lära känna varandra och varandras familjer. I bredare samhällsskikt kunde förlovningen fungera som ett proväktenskap.

Fram till år 1917 jämställdes trolovningsbarn med barn födda inom äktenskap. Fram år 1970 hade trolovningsbarnen arvsrätt till skillnad från andra utomäktenskapliga barn.

Då förlovning är inofficiell till skillnad från äktenskap så finns det inga regler eller åldersgränser för förlovning. 

I vigselritualer tas för givet att paret som skall gifta sig först är förlovade - trots att något sådant krav ej ställs juridiskt.

Idag är det många par - ofta sammanboende - som enbart förlovar sig och aldrig låter detta leda vidare till äktenskap. Detta innebär att termen förlovning på senare år fått en ny innebörd.

Romersk-katolsk tradition 
Historiskt sett var förlovningar inom katolicismen ett formellt avtal som betraktades lika bindande som äktenskap, och en skilsmässa var nödvändig för att avsluta en förlovning. Trolovade par betraktades lagligen som man och hustru - redan före deras bröllop och fysiska förening. Begreppet officiell förlovningsperiod i västeuropeisk kultur kan ha börjat 1215 vid Fjärde Laterankonciliet, under ledning av påven Innocentius III, som beslutade att "äktenskap ska  ... . tillkännages offentligt i kyrkorna av prästerna under en lämplig och bestämd tid så att de, om legitima  hinder finns, kan göras kända". Ett sådant formellt kyrkligt tillkännagivande av avsikten att gifta sig kallas lysning. I viss jurisdiktion kan uppläsning av lysning en förberedelse för äktenskapet.

Referenser

Familjehögtider
Äktenskap
Ray Milland

Ray Milland, ursprungligen Alfred Reginald Jones, född 3 januari 1907 i Neath i Wales, död 10 mars 1986 i Torrance i Kalifornien, var en brittisk-amerikansk skådespelare och regissör.

Biografi 
Ray Milland tjänstgjorde som kunglig vakt i tre års tid, och gjorde debut i brittisk film 1929. Han begav sig sedan till Hollywood 1930. De följande åren hade han mestadels biroller, ofta som god vän till filmens hjälte, men från mitten av 1930-talet erhöll han så huvudroller, mestadels som charmiga, sorglösa män i thrillers och komedier.

Han fick sitt stora genombrott 1945 i rollen som alkoholiserad författare i Förspillda dagar, för vilken han belönades med en Oscar för bästa manliga huvudroll.

Milland medverkade i ca 150 filmer och TV-produktioner och regisserade nio. Han har förärats med två stjärnor på Hollywood Walk of Fame. En för film och en för TV.

Filmografi i urval 

 (59 avsnitt)

 (pilotavsnittet, "Too Many Suspects")
 (fem avsnitt)

Källor

Externa länkar 

 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Brittiska skådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Personer från Neath
Födda 1907
Avlidna 1986
Män
Halterneck

Halterneck är en klädesdetalj i till exempel en klänning eller baddräkt, där axelbanden förs ihop och förenas i nacken. Detta lämnar ryggen fri och blottar skulderbladen.

Källor

Externa länkar

Kläddetaljer
Klänningar
Slaver

Slaver är en etnolingvistisk grupp som talar olika men besläktade slaviska språk som i sin tur ingår i den baltoslaviska språkgruppen och är del av den större indoeuropeiska språkfamiljen. Slaverna (de slavisktalande folkgrupperna) är sett till folkmängden Europas största etnolingvistiska grupp. Deras geografiska hemvist är Eurasien och det slavisktalande språk- och kulturområdet sträcker sig över två världsdelar – från centrala-, östra- och sydöstra Europa till Nordasien.

Etymologi 

Benämningen 'slaver' är ett samlingsnamn på folkgrupper som talar 'slaviska' språk, och som alla tillhör den tänkta gruppen indo-europeiska folk. Om slaver historiskt har varit en kulturellt enhetlig grupp råder det konkurrerande teorier om, men på språkvetenskaplig grund kan de slaviska språkens uppkomst förläggas till ett område nordost om Karpaterna. Benämningen är besläktat med det slaviska ordet 'slovo' som betyder 'ord' eller 'tal', det vill säga 'de som talar (ett begripligt) språk'. Möjligtvis härrör det från det slaviska ordet 'slava' (ära) eller den slaviska benämningen 'slověnci' ('de ärbara', 'de berömda' eller 'de beryktade'). Jämförelsevis benämns tyskar som 'nemci' på flera slaviska språk. Denna benämning kommer från det slaviska ordet 'nem' som betyder 'stum', det vill säga de som inte kan tala (ett begripligt språk).

Folkgrupper och indelning 
De moderna slaviskatalande folkgrupperna delas vanligtvis in i de tre undergrupperna sydslaver, västslaver och östslaver.

Det slaviska ursprunget 

Den ukrainske arkeologen Vykentyi V. Khvoika (1850–1914) kopplade det slaviska ursprunget till Tripoljekulturen för cirka 4.000 år f.Kr. Därefter spred sig flera slaviska kulturer i generation efter generation, däribland Chernyakhovkulturen och Penkovkakulturen.

Kievriket var en stat med slavisktalande befolkning.

Noter

Litteratur 
 "The Making of the Slavs, History and Archaeology of the Lower Danube Region, c. 500-700 A.D "  av Dr. Florin Curta, University of Florida

Externa länkar 
  Europa Veneta, dokument och länkar
 Sorin Paliga, Linguistic Marginalia on Slavic Ethnogenesis, University of Bucharest

 
Etniska grupper i Asien
Etniska grupper i Europa
Sammet

Sammet (medellågtyska sammet, sammit) är ett vävt tyg, vars rätsida täcks av en tät, kort lugg. Tekniken för att väva sammet är mer än 800 år gammal. Sammet vävdes troligen i Italien redan på 1200-talet. Tyget används mestadels till festplagg och möbelklädsel.

Silkessammet är sammet vävt av silke, vilket är den äldsta formen och även den dyrbaraste.
Syntetsammet är sammet vävt av syntetfibrer i syfte att efterlikna silkessammetens glans. Möbelsammet tillverkas ofta av syntetfibrer.
Bomullssammet är den i detaljhandeln vanligast förekommande sammeten. Den ger ett mattare intryck än silkessammeten och syntetsammeten och har ofta kortare lugg.
Krossad sammet är inte ett sammetstyg utan en form av velour, eftersom detta tyg har stickad botten.

Bilder

Vävsätt
Bomullstyger
Tyger av syntetfibrer
Sidentyger
Serber

Serber (serbiska: Срби/Srbi) är en sydslavisk folkgrupp på Balkanhalvön som företrädesvis bebor Serbien vars befolkning uppgår till cirka 8 miljoner. I Montenegro bor 350 000 serber (dock finns bland åtskilliga montenegriner en känsla av att ha en distinkt identitet som är separat från den i nationell mening serbiska, vilket är en kontroversiell fråga mellan de separerade länderna Serbien och Montenegro. Etniskt kan uppemot 600 000 montenegriner räkna sig som serber). Även i Bosnien och Hercegovina har en serbisk befolkning på uppskattningsvis 1,1 miljoner, varav en stor majoritet är bosatta i Republika Srpska, den ena av de entiteter i Bosnien och Hercegovina. Även i övriga delar av f.d. Jugoslavien finns serbiska minoriteter och sammanlagt i dessa länder beräknas det finnas en serbisk befolkning på drygt 3 miljoner. Sammanlagt uppskattas det finnas cirka 14–15 miljoner serber i världen. De är i allmänhet serbisk-ortodoxa kristna.

I samband med krigen i före detta Jugoslavien (se jugoslaviska krigen) under första halvan av 1990-talet flydde många serber till andra delar av Europa och världen, men redan under Titos levnad hade också serber emigrerat till Västeuropa av arbetsmarknadsskäl.

Serberna invandrade förmodligen från Karpaterna i nuvarande Ukraina till Balkan under 600-talet. Mot slutet av 800-talet övergick de till kristendomen och de första statsbildningarna uppkom hundra år senare längs kusten i dagens Montenegro, historiska Hercegovina (inklusive delar av södra Dalmatien), Bosnien (exklusive dagens västra Bosnien och bosniska krajina-regionen) och sydvästra Serbien.

Kända serber 
 Nikola Tesla, uppfinnare
 Miloš Crnjanski, författare
 Vlade Divac, basketspelare
 Mihajlo Idvorski Pupin, fysiker, kemist, uppfinnare
 Milutin Milanković, matematiker, astrofysiker och ingenjör
 Mileva Marić, matematiker och fysiker
 Nemanja Vidić, fotbollsspelare 
 Karl Malden, skådespelare och regissör
 Emir Kusturica, regissör
 Peter Bogdanovich, regissör
 Predrag Stojaković, basketspelare
 Milorad Čavić, simmare
 Novak Đoković, tennisspelare
 Jelena Janković, tennisspelare
 Ana Ivanović, tennisspelare
 Jelena Dokić, tennisspelare
 Andrea Petković, tennisspelare
 Gavrilo Princip, frihetskämpe
 Isidora Sekulić, författare och kvinnosakskämpe
 Charles Simic, poet
 Catherine Oxenberg, artist
 Miloš Teodosić, basketspelare
 Goran Bregović, musiker
 Đorđe Balašević, musiker
 Marina Abramović, konstnär
 Karađorđe Petrović, frihetskämpe
 Siniša Mihajlović, fotbollsspelare
 Miloš Krasić, fotbollsspelare
 Milla Jovovich skådespelerska
 Marija Šerifović, artist

Se även 
 Serbiens historia
 Serber i Bosnien och Hercegovina
 Serber i Kroatien
 Serber i Kosovo
 Serber i Sverige

Bilder

Referenser 

 
Serbiens samhälle
Chiffong

Chiffong (även chiffon, franska chiffon ’trasa’ av chiffe ’trasa’, ’dåligt tyg’) är ett tunt, transparent och lätt tyg tillverkat av silke eller rayon. Det används huvudsakligen i olika typer av damkläder, som till exempel klänningar, blusar, scarfar och underkläder.

Bilder

Källor

Sidentyger
Tyger av konstfibrer
Brodyr

Brodyr (franska brodure, av broder "brodera") är hand- eller maskinsydda remsor med dekorativa mönster. De dekorerar ibland damkläder, som till exempel klänningar och underkläder. Vidare kan ett tyg exempelvis i metervara vara mönstrat med maskinbrodyr i form av upprepade och ofta mindre mönster.

Brodyrmaskin 
Brodyr kan framställas maskinellt. För att styra mönstret användes och används brodyrkort som numera är en datafil som överförs till brodyrmaskinen.  Brodyrkort skapas idag med speciella program, såsom Wilcom EmbroideryStudio, men kräver fortfarande en mycket yrkeskunnig och erfaren person; stygntyp, -längd, -riktning, -täthet med mera är bara några av de parametrar som måste skräddarsys för varje motiv. Därtill måste dessa även anpassas till vilken typ av material som ska broderas.

Se även 
 Broderi

Externa länkar 
 Brodyrens historia

Broderi
Välgörenhet

Välgörenhet eller filantropi är privat allmännyttig verksamhet. Den bedrivs för att hjälpa behövande personer, av enskilda eller av juridiska personer som ideella föreningar, allmännyttiga stiftelser och religiösa samfund. Den som ger en gåva (donation eller bistånd) till välgörande ändamål kallas donator eller filantrop, och kan både vara en privatperson eller en organisation. Den som genomför arbetet kan kallas bistånds- eller hjälparbetare. Hjälporganisationer som arbetar med välgörenhet drivs ofta av frivilliga.

Sverige
Se Lista över svenska biståndsorganisationer. 

De största hjälporganisationerna i Sverige (2018) är Rädda Barnen, Svenska kyrkan, Unicef, Röda korset, Plan Sverige, Läkare Utan Gränser och Diakonia. Hjälporganisationer som bedriver socialt arbete i Sverige är Frälsningsarmén och Stadsmissionen. Bland välgörenhetsidkande ordenssällskap finns Svenska Frimurare Orden, Odd Fellows, Svea Orden, Svenska Druid-Orden och Götiska Förbundet.

Svenska frivilligorganisationer, som sysslar med insamling av medel för bland annat välgörenhet, samverkar inom Frivilligorganisationernas insamlingsråd. Svensk insamlingskontroll erbjuder så kallade 90-konton till svenska organisationer för insamlingar, och kontrollerar att en viss andel av de insamlade medlen når fram till hjälpverksamheten.
 
Religiösa samfund kan få hjälp av skatteverket att administrera frivillig uppbörd av kyrkoavgift via skattsedeln, som en förhöjd skatt. I religiösa organisationer kallas gåvor till fattiga även allmosor. I kyrkor kallas insamlingar traditionellt kollekt eller offer. Vissa kristna ger regelbundet tionde, judar tzedakah och muslimer zakat.

Se även
 Altruism
 Effektiv altruism
 Civilsamhället
 Lista över svenska biståndsorganisationer.
 Sponsring

Källor

Noter

 
Ideella organisationer
Filioque

Filioque är ett ord som betyder och (av) Sonen på latin, och är ett i den västliga kyrkan uppkommet tillägg i Nicaenska trosbekännelsens tredje artikel, som behandlar den Helige Ande. Enligt tillägget utgår Anden från både Fadern och Sonen, det så kallade Filioque-tillägget. Detta kom att åberopas som en av orsakerna till den avgörande schismen mellan romersk-katolska kyrkan och den grekisk-ortodoxa kyrkan. Ortodoxa kyrkor håller fast vid den Nicaenska trosbekännelsen från Konstantinopel i dess ursprungliga ordalydelse, det vill säga utan Filioque.

Orden "och Sonen" lades till efter orden att den Helige Ande utgår "från Fadern":

Vi tror på den heliga Anden,
som är Herre och ger liv
som utgår från Fadern <och Sonen>
och som talade genom profeterna.

Den helige Ande är omnämnd i Johannesevangeliet 20:21 "Jesus sade till dem igen: Frid åt er alla. Som Fadern har sänt mig, så sänder jag er. Sedan andades han på dem och sade: Ta emot helig ande. Om ni förlåter någon hans synder, så är de förlåtna, om ni binder någon i hans synder, så är han bunden".

Tillägget Filioque kan, möjligen, ha gjorts i polemik mot arianismen, eftersom det först formulerades under tredje konciliet i Toledo år 589. I Spanien spelade den arianska kyrkan under en lång tid en dominerande roll. Formuleringen Filioque är dock belagd redan år 410, men det var i Toledo 589 som den för första gången användes i officiella sammanhang. Kyrkan i Rom förhöll sig länge avvaktande till tillägget, och påve Leo III lät år 810 gravera silverplattor med trosbekännelsen utan Filioque-tillägget.

Tillägget anses att ha spelat en avgörande roll vid schismen mellan väst- och östkyrkan 1054. Motsättningarna mellan kyrkorna i väst och öst hade även realpolitiska grunder som gick betydligt längre tillbaka än 1054.

Filioque anknyter till Augustinus treenighetslära, enligt vilken Anden är det kärlekens band som förenar Fadern och Sonen. Östkyrkorna avvisar alltjämt denna formulering, och den anses vara en stötesten för ekumeniken.

Källor

Kristen teologi
Greg Bear

Gregory Dale "Greg" Bear, född 20 augusti 1951 i San Diego, Kalifornien, död 19 november 2022 i Seattle, Washington, var en amerikansk science fiction-författare. Han var svärson till science fiction-författaren Poul Anderson.

Hans stil är snarlik cyberpunken i det att hans berättelser ofta utspelar sig relativt nära nutiden, men i berättelsens upplägg är de mer lika traditionell science fiction.

Priser, utmärkelser och utnämningar 
1983 belönades han med Nebulapriset för kortromanen Hardfought och långnovellen Blood Music, 1986 för novellen Tangents, 1994 för romanen Moving Mars och 2000 för romanen Darwin's Radio. Han har också belönats med Hugopriset.

Bibliografi

Serier 
 Eon-serien
 Eon (1985)
 Eternity (1988)
 Legacy (1995)
 The Forge of God series:
 The Forge of God (1987)
 Anvil of Stars (1992)
 En grupp löst sammanhängande romaner med vissa gemensamma nämnare:
 Queen of Angels (1990)
 Heads (1990)
 Moving Mars (1993)
 / (aka Slant) (1997)

Övriga verk 
 Psychlone (1979)
 Hegira (1979)
 Beyond Heaven's River (1980)
 The Strength of Stones (1981)
 The Wind From a Burning Woman (1983)
 The Infinity Concerto (1984)
 Blood Music (1985)
 Strength of Stones (1986)
 The Serpent Mage (1986)
 The short story: "Tangents" (1986)
 Sleepside Story (1988)
 A collection of short stories, Tangents (1989)
 The Venging (1992 - ?)
 Songs of Earth and Power (1994), samlingsvolym av The Infinity Concerto och The Serpent Mage.
 New Legends (1995)
 Foundation and Chaos (1998), fortsättning på Isaac Asimovs stiftelseböcker.
 Dinosaur Summer (1998)
 Darwin's Radio (1999)
 Rogue Planet (2000), ingår i Star Wars-serien.
 Vitals (2002)
 W3 Women in deep time (2003)
 Darwin's Children (2003)
 Dead Lines (2004)
 Halo: Cryptum (2011)

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare
Nebulapristagare
Män
Födda 1951
Avlidna 2022
Amerikanska författare under 1900-talet
Amerikanska författare under 2000-talet
Författare från Kalifornien
Personer från San Diego
Hjulsta

Hjulsta är ett basområde i stadsdelen Tensta i Stockholms kommun med  invånare (31 dec 2019). Det är den västra delen av stadsdelen Tensta som heter Hjulsta.

Hjulsta präglas idag av bostadshus ur miljonprogrammet och konsekvent genomförd trafikseparation av typ SCAFT, där bostadsområdet omges av en ringgata, medan själva området mer eller mindre är bilfritt. Bostäderna nås med matargator som ibland är nedsänkta. Gångbroar över de nedsänkta gatorna knyter ihop området. Byggherre, byggmästare och arkitekt för de flesta bostadshus var Svenska Bostäder där deras chefsarkitekt, Gunnar Andersson, stod för utformningen.

Historia

Hjulsta gård och by är känd sedan 1480-talet. Den låg söder om Enköpingsvägen, ungefär 600 meter söder om Hjulstamotet. Gården tillhörde Ålstens gård på 1600- och 1700-talet, därefter Åkeshov. Byn hade flera stugor, men revs i slutet av 1960-talet. 

Ingången till Hjulsta tunnelbanestation finns vid Hjulsta torg. En fotbollsplan finns ut mot E18. Bebyggelsen består mest av fyravånings hyreshus. Två nya höghus stod färdiga för inflyttning våren 2008. Hyreshusen ägdes tidigare av Svenska Bostäder, men såldes sommaren 2008 till fastighetsbolaget Einar Mattsson. 

Förutom hyresbostäder i området finns det på gatuadressen Hjulsta Backar en gata med 14 privatägda radhus. Dessa var klara för inflyttning 2007 och samtliga hus såldes samma år. Radhusen uppfördes i samband med Tensta Bomässa 2006.
Bomässan TenstaBo 06 ägde rum mellan den 17 och den 27 augusti 2006 i stadsdelen Tensta.

Hjulstaskolan
Hjulsta grundskola F-9 (förskola till årskurs 9) är den kommunala grundskolan i området, en sammanslagning av de två tidigare skolorna Hyllingeskolan och Hjulstaskolan.

Hjulstaskolan är idag en grundskola i västra Tensta med cirka 400 elever som byggdes 1971 efter ritningar av Åke Östin. Skolgården är stor, öppen och asfalterad med buskar längs fasaderna och enstaka träd. Det finns en bollplan och en basketplan och i ytterkanterna sittbänkar. Skolan ligger 100 meter från Hjulsta tunnelbanestation som trafikeras av den blå linjen och 600 meter promenad från skolan börjar naturområdet Järvafältet.

Tunnelbanestationen

Tunnelbanestationen trafikeras av T-bana 3 (blå linjen). Stationen togs i bruk den 31 augusti 1975 när den första delen av Blå linje invigdes. Entré sker från den södra ändan vid Hjulsta torg.

I anslutning till Hjulsta finns en bana för Frisbeegolf och Hjulsta koloniträdgård.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Tensta
Miljonprogrammet
Informella områden i Stockholm
Indisk lotus

Indisk lotus (Nelumbo nucifera), även lotus, lotusblomma och kinesisk lotus, är en lotusväxt. Den är välkänd som helig växt inom hinduismen och buddhismen. Inom hinduismen och buddhismen står lotusblomman för perfektion. Indisk lotus används i asiatisk matlagning.

Indisk lotus kommer ursprungligen från Asien och norra Australien. Lotusblomman är Indiens och Vietnams nationalblomma.

Indisk lotus och andra arter i familjen lotusväxter (Nelumbonaceae) ska inte förväxlas med tropiska arter i näckrossläktet (Nymphaea) som i flera fall har svenska namn där ordet "lotus" ingår.

Beskrivning 
Lotus är en vattenlevande flerårig ört.

Bladen är ljust gröna och sticker upp mellan 1 och 2 meter över vattenytan. Blommorna är stora, och kan bli upp till 35 centimeter i diameter. De är vita eller rosa och doftar. 

Lotus har sköldformade flytblad.

Användning 
Lotusen används i matlagning i Kina, Japan, Thailand och Indien. Hela växten är ätbar. Främst odlas indisk lotus för sin stärkelserika jordstam som säljs i handeln som lotusrot. Lotusroten äts färsk, tillagad eller inlagd. Lotusens frön äts färska eller kokta (efter torkning). De stora bladen används för att svepa in mat för ångkokning.

Indisk lotus används också som prydnadsväxt, såväl färsk som torkad.

Lotus i konsten och religionen 
Lotusen återfinns som motiv i Egypten, Indien och östasiatisk konst.

Den symboliserar, inom buddhismen, Buddhas tron och ses som en symbol för renhet. Inom bahá'í-religionen symboliserar lotus Guds närvaro, renhet och frid. I det forntida Egypten sågs växten som en symbol för återfödelse och solen.

Synonymer
Cyamus nelumbo (L.) Sm. 
Nelumbium album Bercht. & J.Presl
Nelumbium asiaticum Rich.
Nelumbium capicum Fisch. ex DC.
Nelumbium discolor Steud.
Nelumbium indicum (Pers.) Poir.
Nelumbium javanicum Poir.
Nelumbium lotus Ridl.
Nelumbium marginatum Steud.
Nelumbium nelumbo Druce
Nelumbium nuciferum Gaertn.
Nelumbium reniforme Willd.
Nelumbium rheedei C.Presl
Nelumbium speciosum Willd.
Nelumbium tamara (DC.) Sweet
Nelumbium transversum C.Presl
Nelumbium turbinatum Blanco
Nelumbium venosum C.Presl
Nelumbo caspica Eichw.
Nelumbo indica Pers. 
Nelumbo komarovii Grossh.
Nelumbo nelumbo (L.) Druce, nom. inval.
Nelumbo nucifera var. macrorhizomata Nakai
Nelumbo nucifera var. speciosa Kuntze 
Nelumbo speciosa (Willd.) G.Lawson
Nelumbo speciosa var. alba F.M.Bailey
Nelumbo speciosa var. tamara DC. 
Nymphaea nelumbo L.

Referenser

Externa länkar 

Lotusväxter
In Växtindex
Plejaderna (stjärnhop)

Plejaderna är en öppen stjärnhop i Oxens stjärnbild som fått sitt namn efter den grekiska mytologins namn för de sju nymferna Πλειάδες, vilka var döttrar till Atlas och Pleione. Stjärnhopen är även känd som M45, efter sitt nummer i Messiers katalog, eller Sjustjärnorna. Hopen går även under smeknamnet de Sju systrarna. Plejaderna innehåller även Meropenebulosan (NGC 1435) och Maianebulosan (NGC 1432).

Plejaderna ligger cirka 440 ljusår från Solen. Med blotta ögat ser Plejaderna ut som en mycket liten karlavagn och man kan vanligen se de sex ljusstarkaste stjärnorna som ingår i stjärnhopen, men under bra siktförhållanden går det att se upp till tio. I en vanlig kikare avslöjar sig en mängd ytterligare stjärnor, och totalt ingår några hundra. Stjärnorna är omgivna av en nebulosa, vilket går att se i foton med lång exponeringstid. Stjärnhopen är ganska ung, cirka 100 miljoner år, och antas hänga samman bara 250 miljoner år framåt.

De ljusaste stjärnorna

I populärkultur 
Det japanska namnet på Plejaderna är Subaru, vilket givit det japanska bilmärket Subaru dess namn och även dess logotyp.

Referenser

Externa länkar 

045
Stjärnbilden Oxen
Öppna stjärnhopar
042
 
Orionarmen
Sjutal
Elvström 717

Elvström 717 är en fyramans sportbåt, som konstruetades av Paul Elvström och Jan Kjærulff.

Källor 

Kappseglingsbåtar