kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arkimedes skruv

Arkimedes skruv eller archimedesskruv namngiven efter den grekiska vetenskapsmannen och ingenjören Arkimedes är en anordning för att flytta vätska eller fast materia till en högre liggande nivå. Den består av ett rör som går i spiral (helix) kring en roterande axel. Axeln är upphängd så att den lutar flackt ner i vattnet, på ett sådant sätt att rörspiralens ände under en del av varvet går ner under vattenytan. Rörspiralen fylls då delvis med vatten, som på grund av tyngden alltid lägger sig i den nedre delen av varje spiralvarv. Genom att veva spiralen runt åt rätt håll tvingas vattnet att röra sig uppåt för att befinna sig i botten av spiralen. Upptill rinner vattnet ut i rörspiralens ände.

Eftersom det bara handlar om en roterande rörelse kan den mycket enkelt byggas för att drivas med motor eller vattenhjul.

Arkimedes skruv är en populär pumpanordning i stora delar av världen (globalt samhälle) eftersom  det är en enkel och billig konstruktion, med stor kapacitet men med få delar som kan gå sönder. Den kräver inte heller att vattnet ska vara rent, vilket de flesta andra pumptyper gör. Arkimedesskruvar kan även användas till att transportera fast material, till exempel spannmål i silor eller flis och pellets i  förbränningsanläggningar.

Se även 
 Skruvtransportör

Externa länkar

Litteratur 
 P. J. Kantert: Praxishandbuch Schneckenpumpe. Hirthammer Verlag 2008, ISBN 978-3-88721-202-5
 P. J. Kantert: Manual for Archimedean Screw Pump. Hirthammer Verlag 2008, ISBN 978-3-88721-202-5

Pumpar
Franz Winterstein

Franz Winterstein var en tysk manusförfattare och regissör.

Filmmanus i urval

Regi

Tyska manusförfattare
Tyska filmregissörer
Män
Födda okänt år
Dödsår saknas
Tillväxtfaktorer (biokemi)

Tillväxtfaktorer är proteiner som verkar som signalämnen för celldelning och differentiering och reglerar på detta sätt utveckling och tillväxt av celler, vävnader och organ hos levande organismer. Hos flercelliga organismer kan tillväxtfaktorer verka lokalt i vävnaden eller transporteras genom blodförloppet till sina målceller. Exempel på tillväxtfaktorer är till exempel somatomediner, PDGF, NGF, VEGF och vissa cytokiner. Flera tillvätfaktorer som VEGF och G-CSF har utvecklats till att bli läkemedel för olika sjukdomstillstånd.

Källor 
 

Proteiner
EAI

EAI är en akronym för Enterprise Application Integration som avser plattformar för ihopkoppling av företagets olika IT-applikationer.  EAI-plattformarna kan konvertera data mellan formaten som förväntas av de anslutna applikationerna, och på så sätt göra att dessa applikationer kan utbyta information. EAI-plattformarna kan också hjälpa till att skapa arbetsprocesser med IT-stöd, detta benämns ofta med ett buzzword "orkestrera".

Exempel på EAI-plattformar är: Seeburger Business Integration Server (BIS), IBM Websphere, Webmethods, SUN/SeeBeyond ICAN, Microsoft BizTalk, Inobiz Integration Server, Zato, xTrade, iCore Process Server, ECxgate [Client Computing]. 

Det finns även Även Open source alternativ i form av t.ex. Mule, ActiveMQ.

En hel del applikationsservrar kan ge stöd för att lösa EAI-behoven i ett företag.

IT
Nils Vult von Steyern

Nils Vult von Steyern, född 27 april 1887, död 12 maj 1966, var en svensk jurist, konsultativt statsråd 1928–1930 samt riksmarskalk 1959–1966.

Vult von Steyern var åren 1928–1930 konsultativt statsråd i Arvid Lindmans andra regering. Han var därefter justitieråd (domare i Högsta domstolen) 1930–1946. Han var även ordförande i Knut och Alice Wallenbergs Stiftelse 1961–1966.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 

  Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden (Serafimerorden), 28 november 1959.
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 5 juni 1937.

Utländska utmärkelser 

   Storkorset av Iranska Kronorden.
   Storkorset av Norska Sankt Olavs orden.
   Storkorset av första klass av Thailändska kronorden.
   Storkorset av Österrikiska republikens förtjänstorden.

Källor

Noter

Sveriges konsultativa statsråd
Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Svenska riksmarskalkar
Män
Födda 1887
Avlidna 1966
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Mottagare av Serafimerorden
Krokom/Dvärsätts IF

Krokom/Dvärsätts IF är en fotbollsförening i Krokom i Jämtland, grundad 1955 genom en sammanslagning av Krokoms SK och Dvärsätts AIS. Den är en av Jämtlands största fotbollsföreningar, och har alltid haft en stark förankring i Hissmofors då många bruksarbetare genom åren har fördrivit sin fritid som fotbollsspelare i föreningen. Hemmamatcherna spelas på Hissmovallen. 

År 1983 vann herrarna Division III (dåtidens tredjedivision) och kvalade till Division II mot Degerfors IF, i ett dubbelmöte som slutade oavgjort men Degerfors gjorde flest bortamål. 2008 spelade Krokom/Dvärsätt i Division 3 (femtedivisionen), men rasade därefter i seriesystemet och har sedan 2012 spelat i Division 5 och 6. Damsektionen i föreningen har dock varit desto mer framgångsrik och har sedan 2009 spelat i Division 1 och 2. På damsidan finns även en bred ungdomssektion som fostrat spelare till flicklandslag.
  
Föreningens mest kända spelare torde vara Olle Håkansson som kom till Krokoms SK från Aspås, och gick sedermera vidare till IFK Norrköping via IFK Östersund. Håkansson var, utan att få spela, en del av den trupp som 1958 tog VM-silver i fotboll för Sverige. 

Matchställen är gröna och vita och föreningen har en egen inmarschlåt; Kom igen K/D, skriven och framförd av Steges.

Källor 
Föreningens historik, läst 18 januari 2022.

Noter 

Sport i Krokoms kommun
Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1955
Vinterviken (film, 1996)

Vinterviken är en svensk romantisk dramafilm som hade biopremiär i Sverige den 26 januari 1996. Filmen regisserades av Harald Hamrell som också skrev manus tillsammans med Sara Heldt och Mats Wahl. Filmen är baserad på Mats Wahls bok Vinterviken.

Handling
John-John är en ung kille som bor i en förort söder om Stockholm med sin mamma, kriminella styvpappa och syster. I slutet av sommarlovet räddar han 10-åriga Patricia från att drunkna i Vinterviken genom att han och hans kompis Sluggo har snott en kajak för att kunna paddla över till "andra sidan" där lyxvillorna i Bromma ligger. Hennes pappa bjuder som tack in John-John till deras rika kvarter där han och hans familj bor. John-John träffar hans dotter Elisabeth och blir genast kär i henne. Men det blir en hård strävan innan han vinner hennes kärlek och hennes pappas tillit.

Rollista (i urval)
David Tainton - John-John Sundberg
Lina Englund - Elisabeth
Martin Lindqvist - Sluggo
Peter Haber - Frank, Elisabeths pappa
Anki Lidén - Lisbeth, Elisabeths mamma
Jeanette Eklinder - Patricia, Elisabeths syster
Maria Weisby - John-Johns mamma
Ulrika Hansson - Lena
Kjell Bergqvist - Rolf 'Skithuvet', John-Johns styvpappa
Hans Jonsson - Raimo
Allan Svensson - lärare
Eric Ericson - Staffan
Daniel Larsson - Håkan
Irene Lindh - Majken
Michael Kallaanvaara - Ivo
Lakke Magnusson - biträde på bensinmack
Cecilia Schiöld - Ulla
Katarina Ehnmark - Dramapedagog
Mihaela Buta - Hembiträdet
Felix Engström -  Affärsbiträdet
Bamdad Barghshi - Pojke på cykel
Lilian Johansson - Sjuksyster
Henrik Dorsin - Statist (okrediterad)

Referenser

Externa länkar
International Movie Database

Svenska filmer 1996
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Svenska romantikfilmer
Stockholm på film
Södermanland på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska ungdomsfilmer
Filmer i regi av Harald Hamrell
Svenska 1990-talsfilmer
Skådetennis

Skådetennis är en svensk kortfilm från 1945 i regi av Nils Berman

Om filmen
Filmen premiärvisades 22 januari 1945. Filmen spelades in av Harry Lindberg och Stig Hallgren med Manne Berggren som speaker.

Roller i urval
Elof Ahrle - på sitt lantställe 
Birgit Rosengren - på sitt lantställe 
Nils Poppe - spelar fotboll 
Alice Babs - segelflyger 
Gustaf V - kung av Sverige   
Karl Gerhard     
Håkan Westergren   
Inga Tidblad   
Sigge Fürst   
Fritiof Billquist   
Rune Halvarsson   
Gunn Wållgren   
Bengt Logardt   
Lauritz Falk

Externa länkar 

Svenska kortfilmer
Filmer 1945
Svenska 1940-talsfilmer
Marlboro Man

Marlboro Man, Marlboromannen, var en reklamkampanj för Marlborocigaretter som genomfördes första gången 1954 i USA, där den pågick fram till 1999. På bilden fanns en cowboy.

Tre Marlboromän som användes i Marlboro-relaterade annonser var Wayne McLaren, David McLean och Dick Hammer, som samtliga dog i lungcancer. I deras ersättning ingick obegränsad konsumtion av Marlborocigaretter, särskilt Marlboro Reds, som fick smeknamnet "cowboy-mördare". McLaren vittnade, vid 51 års ålder ett år före sin död i lungcancer, till förmån för anti-rökninglagar. Under tiden för McLarens anti-rökaktivism förnekade Philip Morris att McLaren någonsin dykt upp i en Marlboro-annons, ett påstående man sedan tvingades backa från. Istället hävdade Philip Morris att trots att McLarens ansikte använts i annonser för Marlboro, var han ändå inte en Marlboro Man. Som bevis presenterade McLaren ett brev från en talangagentur som hade företrätt honom och en betalningsavi, en check där McLaren hade fått betalt för arbete för ett "Marlboro print"-jobb. McLaren dog före sin 52:a födelsedag 1992.

I de flesta länder upphörde reklamen under 1990-talet, i Tyskland och Tjeckien något senare. Eftersom allt fler länder infört hårdare regler för tobaksreklam är Marlboro Man på många håll i världen numera främst en figur som symboliserar gångna tider.

Reklamkampanjen, som skapades av Leo Burnett Worldwide, anses vara en av de mest briljanta reklamkampanjerna genom alla tider.
Fastän det fanns flera Marlboro Men, blev cowboyvarianten mest känd. Detta ledde till "Marlboro Cowboy" och "Marlboro Country".

En antirökkampanj i Sverige i april 1997 visade texten Marlboro Man med ett barn på bilden. Kampanjen ville visa att de flesta som börjar röka numera egentligen är barn.

Källor

Fotnoter

Antidrogkampanjer
Reklam
Tobak
Hassel – Slavhandlarna

Hassel – Slavhandlarna är en svensk TV-film från 1989.

Handling
Under spaningarna efter förrymd fånge kommer Polisen på en liga som förmedlar skuldsatta illegala invandrare som svart arbetskraft. 
Den omfattande verksamhetens stora avkastning i pengar medför att slavhandlarna gör sitt yttersta för att bli av med Hassel och hans kollegor.

Om filmen
Filmen är den tredje i raden av Hasselfilmer. Jan Erik Lindqvist byttes i denna film (och även resterande i Hassel-serien) ut mot Leif Liljeroth på grund av sviktande hälsa. Jan Erik Lindqvist/Leif Liljeroth spelade rollen som Hassels chef Yngve Ruda.

Rollista
Lars-Erik Berenett - Roland Hassel 
Björn Gedda - Simon Palm 
Leif Liljeroth - Yngve Ruda 
Robert Sjöblom - Pelle Pettersson 
Allan Svensson - Sune Bengtsson 
Ingrid Janbell - Virena 
Gunnel Fred - Mona Lindblom 
Thomas Widman - Peter Ahlin 
John Harryson - Ulrik Ahlin 
Gunvor Pontén - Astrid Ahlin 
Tjadden Hällström - Jonas Logander 
Silvija Bardh - Marja Logander 
Pierre Fränckel - Folke Axelsson 
Kåre Mölder - Torped 
Dag Möller - Torped 
Lars Hansson - Klas "Mandel" Åkerlind 
Jonas Uddenmyr - Linkan 
Michael Segerström - fikusen 
Hasan Gül - Davot Karabatchak 
Hassan Hitay - Ali Al-Bayda 
Vesna Puric - Alis fru 
Marianne Nielsen - Karin Andersson 
Helge Hagerman - Einar Andersson 
Eva Bysing - Gerda 
Anita Lindell - kassörskan 
Bengt Engberg - Arnesson 
Jonas Wahlström - Föreståndare på terrariet

Externa länkar

TV-filmer 1989
Svenska thrillerfilmer
Svenska TV-filmer
Stockholm på film
Filmer i regi av Mikael Ekman
Svenskspråkiga filmer
Syntetisk resa

Syntetisk resa var en serie radioprogram om synthmusik som sändes i Sveriges radio mellan 12 augusti 1987 och 6 september 1988. Programledare var Marina Schiptjenko. Producent (för del 2+4) var Mats Broborg. Ljudtekniker för del 2 var Ann Björkbom, för del 4 Per Gumbel.

Detta är en komplett lista över de låtar som spelades:

Källor

Fotnoter

Musikprogram i Sveriges Radio
Synthmusik
Radioprogram nedlagda 1988
Radioprogram startade 1987
Oppåker

Oppåker är en gammal by inte långt från kyrkan och Kungsgården i Hedesunda socken, Gävle kommun. Den finns omnämnd redan år 1356 (Söderfors kvarn), 1424 (jordbyte mellan Ön och Hade), samt 1432 och 1470. Äldre stavningar av ortnamnet: Upåkrum. Opakrum, Vpaker.

Hedesunda
Benknäckargänget – Krossa dem

Benknäckargänget – Krossa dem (originaltitel: The Longest Yard) är en amerikansk film från 2005.

Handling
Paul "Wrecking" Crewe var en berömd amerikansk fotbollsspelare när han var på topp, men det var länge sedan nu. En kväll när hans flickvän skall ha en av sina jobbiga fester blir det för mycket för honom och han flyr i sin flickväns bil, berusad och med ett 6-pack öl i framsätet. Han blir tagen av polisen och hamnar i fängelse. När han anländer till fängelset får han en uppgift av fängelsedirektören Hazen, som är mycket väl medveten om vem Paul är. Paul skall nämligen träna ett lag av fångar som ska möta de elaka fångvaktarna i en stor match.

Med lite hjälp av en annan fånge som kallas Caretaker och en gammal legend vid namn Nate Scarborough som coach blir Paul Crewe och hans lag redo för den stora matchen. Fångvaktarna har inte en aning om vad de har gett sig in på, nu när Paul Crewe står bakom det nya laget.

Om filmen
Peter Segal har regisserat Benknäckargänget – Krossa dem. Albert S. Ruddy, Tracy Keenan Wynn och Sheldon Turner har skrivit manus. I originalfilmen från 1974 var det Burt Reynolds som spelade huvudrollen som Paul Crewe, i denna version spelar han coach Nate Scarborough.

Rollista (i urval)

Externa länkar
 

Filmer 2005
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska dramafilmer
Texas på film
Amerikanska fängelsefilmer
Amerikanska sportfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Happy Madison
Filmer från Columbia Pictures
Filmer från Paramount Pictures
Motherland

Motherland kan vara

 Motherland (nationalsång) –  nationalsången för öriket Mauritius
 Motherland (musikalbum) – album av Natalie Merchant
 Motherland (musikalbum-Pretty Maids) – ett album av danska metallbandet Pretty Maids
 Motherland (film) – en dokumentärfilm från 2009
Telge Blues

Telge Bluesorkester (Telge Blues), svenskt bluesband bildat 1972, som under 1970-talet var ett av de mest populära bluesbanden i Sverige.

Telge Blues spelade huvudsakligen sällan hörd Chicago-blues från 1950 och 1960-talet, och gav endast ut en LP, Telge Blues.

Gruppen bestod av Sven Zetterberg (munspel och sång), Anders Gutke (gitarr och sång), Kenneth Pettersson (bas) och Stefan Sundlöf (trummor). Från och med 1974; Gunnar Rosengren (bas) och Hans Jansson (gitarr).

1973 spelades bandets låtar i Sveriges Radios program Tonkraft som (tillfälligtvis) leddes av Janne Forsell, vilket ledde till flera spelningar med utländska bluesartister som besökte Sverige.

Diskografi

Musikgrupper bildade 1972
Bluesband
Telge Blues
United States Marshals Service

United States Marshals Service (USMS) är en amerikansk federal polismyndighet i USA:s justitiedepartement som fungerar som en länk mellan de verkställande och dömande grenarna av USA:s federala statsmakt. Dess roll kan i stort beskrivas som federala sheriffer.

U.S. Marshals är den äldsta federala poliskåren i USA, med anor från 1789.

Bakgrund 
Befattningen som U.S. Marshal infördes med Judiciary Act of 1789 som antogs under USA:s första kongressession och undertecknades av George Washington. Den nuvarande myndighetsorganisationen infördes 1969.

Uppdrag 
Då United States Marshals Service har till stor del rollen att verkställa de federala amerikanska domstolarnas beslut och processer motsvarar myndighetens huvudsakliga uppgifter i stort sett de delstatliga sheriffmyndigheternas arbetsområden. I uppdraget för United States Marshal Service ingår: 
 verkställande av arresteringsordrar och andra beslut av federala domstolar, i synnerhet infångande av rymlingar;
 ansvar för säkerheten vid federala domstolar samt personskydd för federala domare och magistrater;
 transport av fångar mellan fängelser och utlänningar som utvisas (Justice Prisoner and Alien Transportation System);
 ombesörjande av det federala vittnesskyddsprogrammet;
 medverkar till förverkande av dömdas tillgångar ();
 deltar i stävjande av upplopp och terroristaktioner med dess insatsstyrka Special Operations Group.

United States Marshals Service har av alla federala polismyndigheter det bredaste uppdraget gällande arrestering av brottsmisstänkta och rymlingar och USMS understödjer regelbundet delstatliga och lokala polismyndigheter runt om i USA.

I United States Marshals Service uppgifter ingår även att fungera som federal polismyndighet för de amerikanska forskningsanläggningarna på Antarktis som drivs av National Science Foundation.

Organisation 
 
US Marshals Service högkvarter är beläget i Alexandria, Virginia och ingår som en byrå i USA:s justitiedepartement. United States Marshals Service leds av en generaldirektör, som utses av presidenten med senatens råd och samtycke, och denne arbetar och ansvarar inför för USA:s justitieminister. Generaldirektören har regelbundna överläggningar med Judicial Conference of the United States/Administrative Office of the United States Courts gällande de federala domstolarnas säkerhet.

I USA:s samtliga 94 federala juridiska distrikt finns, parallellt med varje federal distriktsdomstol och federalt åklagarämbete, en avdelning av USMS, som vardera leds av en United States Marshal, som utses av presidenten med senatens råd och samtycke.

Personal 

Det fanns under 2021 94 stycken United States Marshal, 3 738 Deputy United States Marshal och brottsutredare, 1 641 civilanställda kriminalvårdare och teknisk-administrativ personal. Den sammanlagda personal styrkan var därmed 5 473 och de årliga anslagen uppgick för budgetåret 2021 till 1,496 miljarder amerikanska dollar.

Kända U.S. Marshals 
 Wyatt Earp
 Virgil Earp
 Morgan Earp
 Bat Masterson

Källor

Externa länkar 
  usmarshals.gov - officiell webbplats.

Bildanden 1969
Bildanden 1789
Bombi Bitt och jag (film, 1936)

Bombi Bitt och jag är en svensk långfilm från 1936 i regi av Gösta Rodin. I titelrollerna ses Sture Lagerwall och Frank Sundström.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 16 november 1936 på biograferna Capitol i Helsingborg, Palladium i Malmö och Fågel Blå i Uppsala. Stockholmspremiär ett par veckor senare. Filmen spelades in vid Cromo Films ateljé i Stockholm med exteriörer från Österlen, Kivik, Vollsjö och Danderyds kyrka av Sven Thermænius. Som förlaga har man Fritiof Nilsson Piratens debutroman som utkom 1932. Romanen filmades på nytt som TV-serie 1968 i regi av Bengt Lagerkvist.

Övrigt
Filmen omnämns i Torsten Ehrenmarks memoarer, Hamlet i fotbollsskor, 1972. Torsten Ehrenmark var son till Bertil Ehrenmark, en av de mindre rollinnehavarna, vilket trots allt imponerade på Torstens skolkamrater.

Den i boken fjortonårige Bombi Bitt spelades i filmen av den tjugosjuårige Sture Lagerwall, som alltså var nästan dubbelt så gammal som sin rollfigur, och den elvaårige Eli spelades av den tjugofyraårige Frank Sundström, mer än dubbelt så gammal som rollfiguren.

Citat
 - Broderslagen säger att det den ena har, det är lika mycket den andres.
 - Jo, pappa förstår, jag håller på att skriva en dagbok och då vill man ju gärna ha något att skriva om.

Rollista i urval 
Sture Lagerwall – Bombi Bitt 
Frank Sundström – Eli, "jag" 
Harriet Bosse – Franskan, Bombi Bitts fostermor 
Gunnar Olsson – Nils Galilé 
Margit Manstad – Texas Ros 
Sigurd Wallén – Elis far, stins i Tosterup 
John Ekman – Wolff 
Bertil Ehrenmark – Riomio 
Ernst Brunman – länsman 
Emil Fjellström – fjärdingsman 
Signe Wirff – Elis mor 
Anna Olin – Boel, hushållerskan 
Axel Högel – Elof, kyrkvaktmästaren 
Torsten Bergström – prosten 
Ingrid Sandahl – prostinnan

Musik i filmen 
Texas Ros sång, kompositör Ernfrid Ahlin, text Roland, sång Margit Manstad 
Berättelse och sång om Löjtnant Sparre och Elvira Madigan, den sköna konstberiderskan, hvilka båda för egen hand och af kärlek sköto ihjäl sig i Tåsinge, Danmark (Sorgeliga saker hända), text Johan Lindström Saxon, instrumental. 
Sérénade romantique, kompositör Gaston Borch, instrumental.

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2004 tillsammans med dramat Rännstensungar.

Källor 

Fritiof Nilsson Piraten-filmatiseringar
Svenska filmer 1936
Svenskspråkiga filmer
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Svenska 1930-talsfilmer
Skåne på film
Svartvita filmer
Vostoksjön

Vostoksjön är den största av omkring 140 subglaciala sjöar under Antarktis is, och har varit isolerad i minst 20 miljoner år. Tidigare trodde man att sjön var helt isolerad, men det sker en viss avrinning och en viss påfyllning via avsmältning, vilket leder till att vattnet i sjön har en omsättningtid på ca 13 300 år. Sjön ligger fyra kilometer under den ryska forskningsstationen Vostok. Den är 240 kilometer lång och 50 kilometer bred. I mitten av sjön finns det en förhöjning, vilket innebär att det kan finnas två olika slags miljöer i de två delarna av sjön.

Sjöns existens anades redan genom seismografiska undersökningar som leddes av den sovjetiska geologen Andrej Kapita 1959-1964, men först vid mitten av 1990-talet kunde brittiska och ryska forskare klart belägga att den finns, och en artikel om upptäckten av sjön publicerades i tidnskriften Nature den 20 juni 1996.

Ett projekt för att utforska sjön påbörjades 2007 och kommer att hålla på i minst 10 år. I april 2005 upptäckte tyska, ryska och japanska forskare att sjön även har tidvatten. Ryska forskare, under ledning av Valerij Lukin, meddelade den 6 februari 2012 att de efter lång tids borrning hade nått sjöns övre ytnivå.

Ingen annan sjömiljö på jorden innehåller lika mycket syre. Det tros finnas liv i den i form av mikrober, och dessa antas leva med hjälp av kemosyntes. På grund av sjöns likheter med Jupiters måne Europa används den ofta som argument för liv på Europa.

Källor

Externa länkar 

Insjöar i Antarktis större än 10 kvadratkilometer
Insjöar i Östantarktis
Australiens anspråk i Antarktis
Glaciologi
Tina Charles

För basketspelaren med samma namn, se Tina Charles (basketspelare).

Tina Charles, född Tina Hoskins 10 mars 1954 i Whitechapel i London, är en brittisk sångerska som fick framgångar som artist inom disco-genren under det sena 1970-talet. Hennes största hitlåt är "I Love to Love (But My Baby Loves to Dance)" från 1976.

Diskografi

Album
Studioalbum
Tina Sings (1973)
I Love to Love (1976)
Dance Little Lady (1976)
Rendezvous (1977)
Heart 'N' Soul (1977) (UK #35)
Just One Smile (1980)
Dance Little Lady Dance (1998)
Listen 2 The Music (2007)
Feels Like Sunday (2008)

Samlingsalbum (urval)
Tina Sings with Wild Honey and Heritage Mam (1977)
Greatest Hits (1978)
I Love to Love – Greatest Hits (1987)
World of Emotion (1993)
I Love to Love - The Best Of (1998)
Foundation of Love (2001)

Singlar
Hitsinglar (topp 30 på UK Singles Chart)
"I Love to Love (But My Baby Loves to Dance)" (#1) (1976)
"Dance Little Lady Dance" (#6) (1976)
"Dr. Love" (#4) (1976)
"Rendezvous" (#27) (1977)
"Love Bug – Sweets for My Sweet" (#26) (1977)
"I'll Go Where Your Music Takes Me" (#27) (1978)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Tina Charles MySpace-sida

Brittiska pop- och rocksångare
Brittiska sångare
Brittiska musiker under 1900-talet
Brittiska musiker under 2000-talet
Musiker från London
Födda 1954
Levande personer
Kvinnor
Ford Championship at Doral

Ford Championship at Doral, var en golftävling på den amerikanska PGA-touren.

Tävlingen har spelats sedan 1962 och äger rum i mars varje år på banan "Blue Monster" på Doral Golf Resort & Spa i Miamiförorten Doral i Florida.   

Tävlingen drar till sig ett av de starkaste startfälten på PGA-touren utanför majortävlingarna och World Golf Championships. 2005 deltog nio av de tio högst rankade spelarna på golfens världsranking. Det var vid denna tävling som Tiger Woods 2005 återtog ledningen på rankingen efter att Vijay Singh hade legat etta i sex månader.

Segrare

Namn på tävlingen

Externa länkar
Officiell webbplats
Ford Championship på PGA Tour

Golftävlingar på PGA Tour
Nedlagda tävlingar på PGA Tour