kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Simon Cowell

Simon Cowell, född 7 oktober 1959 i Lambeth i London, är en brittisk tv-personlighet och entreprenör. Han är huvudsakligen känd som jurymedlem i TV-programmen The X Factor och American Idol. Cowell var tidigare musikansvarig för Sony BMG och är idag ägare till produktionsbolaget Syco TV. 

Cowell har genom sin medverkan i American Idol blivit världens bäst betalda manliga TV-profil. Innan dess figurerade Cowell i brittiska Pop Idol, som är förlagan till American Idol, men valde efter ett par år att lansera den egna uppföljaren The X Factor. Cowells bolag Syco TV står även bakom programmen America's Got Talent och Britain's Got Talent. Han har även arbetat som wonderdog i ett brittiskt tv-program.

Karriär 
Cowell föddes i Lambeth i London men växte upp i Elstree i Hertfordshire. Han slutade skolan vid femton års ålder och fick därefter anställning inom skivindustrin när karriären inom TV fick oväntad fart. Detta var möjligt tack vare kontakter förmedlade av hans far, som var företagsledare inom skivbolaget EMI. Cowell har även medverkat i filmer som Scary Movie 3 och TV-serier som The Simpsons där de har parodierat honom och hans personlighet från American Idol. Han har även gjort rösten till sig själv i långfilmen Shrek 2.

Simon har också medverkat i det populära, brittiska motorprogrammet Top Gear. I "Star in a reasonably-priced car" körde han Top Gear-banan på tiden 1:47.1 vilket var rekord då.

Egna formatet X-Factor 
Simon Cowell är en av skaparna bakom The X-Factor, dess exekutiva producent och ägare genom bolaget Syco TV och även anledningen till att programmet visas istället för Popidol i Storbritannien. Simon hade blivit den i särklass starkaste stjärnan i programmet och när han inte längre ville vara med utan istället lansera sitt eget format X-Factor var det självklart för TV-bolaget ITV att köpa programmet för att man inte skulle tappa Cowell. Namnet The X Factor står för det extra som finns hos dem som verkligen har en talang som krävs för att bli en stor stjärna.

Under april 2009 gick det rykten i TV-branschen att Cowell hade planer på att lansera en amerikansk version av The X Factor efter att hans kontrakt med American Idol går ut. Under sitt nuvarande kontrakt är Cowell förbjuden att lansera formatet i USA så länge han själv syns i American Idol. TV-bolaget NBC, som haft stora framgångar med Cowells format Americas Got Talent, uppgavs vara villiga att betala stora summor för att få sända X-Factor i USA. Det spekulerades i att Louis Walsh och Cheryl Cole från brittiska X-Factor skulle bli domare i sällskap med tidigare American Idol-domaren Paula Abdul. Under september 2009 florerade rykten i media om att Fox gått med på att lansera X-Factor i sitt närverk om Cowell också fortsätter som domare i en tionde säsong av American Idol.

Källor 

 COWELL, Simon Phillip. Who's Who 2015 (online Oxford University Press ed.). A & C Black, an imprint of Bloomsbury Publishing plc. (subscription required)

Noter 

Engelska musikpersonligheter
Personer inom Storbritanniens näringsliv under 2000-talet
Män
Födda 1959
Levande personer
Personer från Brighton
Kors (tecken)

Kors (†), U+2020 DAGGER, är ett tecken som har formen av ett latinskt kors och användes tidigare i svensk text som nottecken i stället för asterisk eller notsiffror, som är brukligt i modern svensk text. Korset används fortfarande som nottecken i modern engelsk litteratur, och har en särskild plats i Unicode-uppsättningen. Ibland ses benämningen "dolktecken" efter engelskan, efter dess härkomst ur tecknet obelus. 

I svensk text används korset numera främst för att visa dödsdag, till exempel i dödsannonser, där asterisk (*) visar födelsedatum:

Tecknet används även i protokoll över schack-partier för att beteckna att en av kungarna står i schack. Där används dubbelkorset för att beteckna schack matt.

På kartor anger ett (liggande) kors platsen för en kyrka.

I floror och svampböcker har korset använts för att beteckna giftighet. Betydelsen brukar då vara † = giftig och †† = mycket giftig/dödligt giftig. Ibland förekommer även beteckningen (†) = oätlig, illasmakande. Dessa beteckningar är inte vedertagna utan måste kontrolleras mot förklaringen i aktuell bok. Numera brukar giftighet skrivas ut i klartext.

Unicode-koden för korset är U+2020 och HTML-koden &#134.

Skiljetecken
Emma Livry

Emma Livry, egentligen Emma-Marie Emarot, född 24 september 1841 i Paris, död 26 juli 1863 i Neuilly-sur-Seine, var en fransk ballerina.

Emma Livry var den sista ballerinan inom den romantiska balettepoken. Hon kan jämföras med ballerinor som Marie Taglioni, Fanny Cerrito, Fanny Elssler och Carlotta Grisi. 

Livry gjorde sin debut 1858 i Sylfiden på Parisoperan. Hon gjorde succé och kom att bli en av Marie Taglionis skyddslingar. Taglioni stod för Livrys koreografi i Le Papillon.

Under en repetition för baletten La Muette de Portici i november 1862 kom Livry för nära en gaslampa på scenen och hennes balettklänning fattade eld. Hon fick svåra brännskador och avled åtta månader senare, 21 år gammal. Hon är begravd på Montmartrekyrkogården.

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1841
Avlidna 1863
Franska ballerinor
Franska balettdansare under 1800-talet
Personer från Paris
Gravsatta på Montmartrekyrkogården
Andrew McCarthy

Andrew Thomas McCarthy, född 29 november 1962 i Westfield, New Jersey, är en amerikansk skådespelare och regissör. McCarthy tillhörde 1980-talets Brat Pack inom filmen.

McCarthy debuterade på Broadway 1985 i The Boys of Winter. Han var med i gruppen av unga skådespelare på 1980-talet i Hollywood som kallades "Brat Pack", där bland andra även Emilio Estevez, Rob Lowe och Molly Ringwald ingick och han medverkade i Brat Pack-filmer som St. Elmo's Fire och Pretty in Pink.

Han är sedan 2006 gift med Dolores Rice, de har en dotter född samma år – Willow.

Filmografi i urval 

2008–2009 – Lipstick Jungle (TV-serie)

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Westfield, New Jersey
Födda 1962
Levande personer
Män
Allen Hagaman

Allen Hagaman, född 13 oktober 1885, död 6 maj 1937, var en amerikansk militär som tjänstgörande i USA:s marinkår, var den enda i markpersonalen som dog i Hindenburgolyckan. Rapporterna skiljer sig åt vad gäller hur han dog; antingen blev han krossad av en motor eller försvann bara i eldhavet. Han kom från Lakehurst, USA.

Källor

Personer som tjänstgjort i USA:s marinkår
Personer som omkommit i flygincidenter
Födda 1885
Avlidna 1937
Män

en:Allen Hagaman
Anthony Michael Hall

Anthony Michael Hall, egentligen Michael Anthony Thomas Charles Hall, född 14 april 1968 i Boston, Massachusetts, är en amerikansk skådespelare som tillhörde 1980-talets Brat Pack,efter rollen som Brian Johnson i filmen Breakfast Club 1985.

Hall föddes i Boston. Hans styvfar arbetade inom underhållningsbranschen som manager. Modern Mercedes Hall är skådespelare och sångerska och spelade hans mamma i Breakfast Club. Även hans syster Mary Christian arbetar inom underhållningsbranschen och hon spelade hans lillasyster i filmen Breakfast Club; hennes enda replik var "Yeah!" när Halls rollfigur blir uppläxad av mamman.

Han går numera under sitt födelsenamn Michael Hall. Bara 17 år gammal var Hall den yngsta medlemmen i Saturday Night Live-gänget någonsin. Han var dock bara med i en säsong 1985-1986 och slutade på grund av alkoholproblem. Redan som 13-åring började han men är nykter alkoholist sedan 1990.

Hall är även sångare, batterist och kompositör i musikgruppen Hall of Mirrors.

Mellan 2002 och 2007 hade han huvudrollen Johnny Smith i den numera nedlagda TV-serien The Dead Zone, löst baserad på Stephen Kings roman Död Zon.

Filmografi, i urval

 (TV-film)

2002-2007 - Död zon (TV-serie)

Externa länkar
Officiell webbplats 
 

Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1968
Män
Levande personer
Skådespelare i Saturday Night Live
Personer från Boston
Ally Sheedy

Alexandra Elizabeth "Ally" Sheedy, född 13 juni 1962 i New York i New York, är en amerikansk skådespelare och författare. Hon tillhörde 1980-talets Brat Pack inom filmen.

Biografi 
Ally Sheedy började dansa med The American Ballet Theatre när hon var sex år gammal. När hon var fjorton gav hon upp dansandet till förmån för skådespeleri. Hon har förklarat att hon inte klarade av den livsstil med ständigt stränga dieter som krävs för att man ska klara sig som dansare. Efter att ha besökt The Mike Douglas Show för att tala om sin bok; She was nice to mice började skådespelarjobben rulla in. I början var det mest reklamfilmer, men 1977 fick hon sin första roll på Broadway, bland annat var hon den första kvinnan som någonsin spelat titelrollen i musikalen Hedwig and the Angry Inch. 

Tre år senare, samma dag som hon fyllde 18, flyttade Sheedy till Los Angeles, där hon studerade drama på University of Southern California. Det dröjde inte länge förrän hon fick sin första filmroll i filmatiseringen av boken Best Little Girl in the World, 1981. År 1983 fick hon sin första större roll som JC i Bad boys. Samma år spelade hon även rollen som huvudpersonens bästa vän, Jennifer i War Games. Efter att ha spelat i de båda populära high school-filmerna Breakfast Club och St. Elmo's Fire anses hon tillhöra 1980-talets Brat Pack.

År 1998 lämnade Sheedy Hollywood, efter att ha tackat nej till roller bland annat i Fredagen den 13:e och Top Gun, med motiveringen att hon inte fick de roller som hon kände för. År 2006 blev hon framröstad till en av de 100 största tonårsstjärnorna genom tiderna.

Hon blev beroende av sömnmedel under sin dalande karriär men fick behandling för det.
Ally Sheedy var Demi Moores tärna när den senare gifte sig med Bruce Willis.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

 (TV-film)

 (TV-film)

Bibliografi 
 1975 - She Was Nice to Mice
 1991 - Yesterday I Saw the Sun: Poems

Utmärkelser 
 MTV Movie Awards 2005 - Silver Bucket of Excellence Award Breakfast Club (tillsammans med Molly Ringwald, Judd Nelson och Anthony Michael Hall)
 Los Angeles Film Critics Association 1998 - Bästa kvinnliga huvudroll  High Art
 Independent Spirit Award 1998 - Bästa kvinnliga huvudroll High Art
 National Society of Film Critics Awards 1998 - Bästa kvinnliga huvudroll (1998)  High Art

Externa länkar 
 
 Ally Sheedy på Allmovie

Födda 1962
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Alumner från University of Southern California
Virginia Centurione Bracelli

Virginia Centurione Bracelli, född 2 april 1587 i Genua, Italien, död 15 december 1651 i Genua, Italien, var en italiensk mystiker och ordensgrundare. Hon kanoniserades av Johannes Paulus II den 18 maj 2003 och vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan. Hennes helgondag firas den 15 december.

Virginia ville leva ett liv i kloster men tvingades av sin far, som varit hertig i Republiken Genua 1621-1622, att gifta sig med Gaspare Grimaldi Bracelli, vilket hon gjorde den 10 december 1602. Hennes man var berömd och rik men ägnade sig mycket åt hasardspel och syndigt leverne vilket enligt Vatikanen ledde till hans för tidiga död i sjukdom den 13 juni 1607.

Vid tjugo års ålder blev Virginia änka varefter hon vägrade gifta om sig och engagerade sig i sina barns utbildning och välmående. År 1610 började hon verka för de fattiga i Genua genom att donera halva sin förmögenhet till och arbeta med välgörenhet. Efter att hon gift bort sina döttrar ägnade hon sig helt åt att ta hand om föräldralösa, gamla och sjuka och förbättra levnadsvillkoren för fattiga. Krig och farsoter under 1600-talet gjorde hennes hjälp allt viktigare. Den 13 december 1635 fick hon ett officiellt erkännande av den Genuanska republikens senat som också började tillsätta en "beskyddare" som styrde verksamheten.

Hennes varksamhet blev allt större och 1644-1650 formulerade hon regler för det hus för kvinnor som blvivit verksamhetens moderhus. De boende skulle leva i lydnad, fattigdom och tillbedjan. De skulle också arbeta för sitt uppehälle i det offentliga sjukhuset. Med åren fick Virginia allt mindre stöd från de rika personer som hjälpt henne bygga upp verksamheten.

Enligt Vatikanen gav Gud henne lyckorus, visioner, inre röster och andra mystika gåvor. Hon dog den 15 december 1651, 64 år gammal.

Virginia Centurione Bracelli helgonförklarades den 18 maj 2003 tillsammans med Maria De Mattias, Ursula Ledóchowska och Józef Sebastian Pelczar.

Källor
 La bienheureuse Virginia Centurione Bracelli (1587-1651). Roma: Congrégation des Filles de Notre Dame au Monte Calvaire 1985.

Referenser

Externa länkar
 Officiell biografi vatican.va

Mystiker inom kristendomen
Italienska helgon
Personer från Genua
Födda 1587
Avlidna 1651
Kvinnor
Caernarfon Castle

Caernarfon Castle (kymriska Castell Caernarfon) uppfördes i Caernarfon i norra Wales av kung Edvard I av England, efter hans erövring av furstendömet. Hans son, den blivande Edvard II av England ska ha fötts där 1284, men det finns dock ej några samtida bevis för detta.

Edvard I lät bygga många borgar i norra Wales efter sin erövring 1277 och efter att den walesiske prinsen Llewelyn ap Gruffydd besegrats. Andra viktiga befästningar i denna "järnring" var Beaumaris, Conwy och Harlech, men Caernarfon är troligtvis hans största bedrift. Den började uppföras 1283 under Llywelyns misslyckade uppor och det fick sin nuvarande form omkring 1323. Det färdigställdes aldrig och även idag syns tecken på oavslutade murar. Samtida redogörelser visar på att kostnaden för uppförandet var omkring 22 000 pund, en enorm summa på denna tid, jämförbar med Konstantinopel, Edvard hade varit korsfarare. Borgen dominerar Menaisundet, som hade haft stor strategisk betydelse under Edvards walesiska fälttåg.

I upproret 1294–1295, belägrades Caernarfon, men garnisonen tillgodosågs sjövägen och höll ut för att avlösas under våren 1295. 1403 och 1404 stod den emot belägringar av Owain Glyndŵrs styrkor. Under det engelska inbördeskriget kapitulerade dess rojalistiska garnison inför de parlamentariska styrkorna 1646.

Borgen användes 1911 den dåvarande prinsen av Wales, den blivande Edvard VIII av Storbritanniens investitur, tack vare dess forna anknytning till den engelska kronan. Detta upprepades 1969 med Charles, prins av Wales' investitur.

Borgen rymmer även Royal Welch Fusiliers-museet, och är ett världsarv sedan 1986.

Slott i Wales
Kung Edvards slott och stadsmurar i Gwynedd
Cheryl (sångerska)

Cheryl Ann Tweedy, känd under artistnamnet Cheryl, född 30 juni 1983 i Newcastle-upon-Tyne, är en brittisk sångerska, både som soloartist och som medlem i tjejbandet Girls Aloud som skapades 2002 i TV-programmet Popstars på ITV i Storbritannien.

Biografi 
I unga år var Cheryl Cole mannekäng vid modevisningar; hon dansade balett och prövade på skådespeleri. Hon vann flera lokala skönhetstävlingar i Newcastle. 2002 deltog hon i den brittiska upplagan av Popstars: the Rivals vilket gav henne en rivstart på karriären. I finalen fick hon flest röster vid uttagningen till tjejgruppen Girls Aloud. Girls Aloud är en av få grupper skapade i en realityserie som lyckats bli riktigt framgångsrika ur ett ekonomiskt perspektiv. Fram till maj 2008 hade de gjort sig en förmögenhet på 25 miljoner pund på sitt artisteri. Under 2009 bestämde de att de skulle ta en paus och fokusera på deras solokarriärer. Cole slog igenom med hennes första solosingel, "Fight for This Love", som blev en stor hit i hemlandet där hypen kring hennes person är omfattande. Den 20 mars 2013 splittrades gruppen Girls Aloud.

Cheryl Cole var från 2006 till 2010 gift med fotbollsspelaren Ashley Cole som då spelade för Chelsea och engelska landslaget. Den 7 juli 2014 gifte hon om sig med fransmannen Jean-Bernard Fernandez-Versini, men även det äktenskapet tog slut i december 2015 då paret bestämde sig för att skiljas.  

Hon blev vald av läsarna i herrtidningen FHM till "Världens sexigaste kvinna" 2009 och 2010.

Diskografi som soloartist 
Studioalbum 
 2009 – 3 Words
 2010 – Messy Little Raindrops
 2012 – A Million Lights
 2014 – Only Human

EP
 2010 – 3 Words – The B-Sides

Singlar
 2008 – "Heartbreaker" / "Impatient" (will.i.am med Cheryl Cole)
 2009 – "Fight for This Love" / "Didn't I"
 2009 – "3 Words" (med will.i.am) / "Boys"
 2010 – "Parachute" / "Just Let Me Go"
 2010 – "Promise This" / "Promise This (Digital Dog Radio Edit)"
 2010 – "The Flood" / "The Flood (Radio Edit)"
 2012 – "Under The Sun"
 2012 – "Call My Name"
 2014 – "Crazy Stupid Love" (med Tinie Tempah)
 2014 – "I Don't Care"
 2015 – "Only Human"
 2018 – "Love Made Me Do It"

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Cheryl på allmusic.com
 Diskografi på Discogs
 Cheryl på IMDb

Brittiska sångare
Brittiska fotomodeller
Brittiska dokusåpadeltagare
Personer i Storbritannien under 2000-talet
Personer från Newcastle-upon-Tyne
Födda 1983
Levande personer
Kvinnor
Sound of the Underground

Sound of the Underground är ett musikalbum med den brittiska tjejgruppen Girls Aloud, utgivet 26 maj 2003. Det är gruppens debutalbum. Singeln "Sound of the Underground" gick direkt upp på Englandslistans topp.

Låtförteckning
 Sound of the Underground
 No Good Advice
 Some Kind of Miracle
 All I Need (All I Don't)
 Life Got Cold
 Mars Attack
 Stop
 Girls Allowed
 Forever and a Night
 Love/Hate
 Boogie Down Love
 Don't Want You Back
 White Lies
 Love Bomb (bonusspår)
 Everything You Ever Wanted (bonusspår)
 The Show
 Jump In
Musikalbum 2003
Brittiska debutalbum
Album av Girls Aloud
What Will the Neighbours Say?

What Will the Neighbours Say? är ett musikalbum med den brittiska tjejgruppen Girls Aloud, utgivet den 29 november 2004.

Låtförteckning 
 The Show
 Love Machine
 I'll Stand By You
 Jump
 Wake Me Up
 Deadlines & Diets
 Big Brother
 Hear Me Out
 Graffiti My Soul
 Real Life
 Here We Go
 Thank Me Daddy
 I Say a Prayer for You (bonusspår)
 100 Different Ways (bonusspår)

Musikalbum 2004
Album av Girls Aloud
Joan av Acre

Joan av Acre, född i maj 1271, död 7 april 1307, var en engelsk prinsessa, dotter till kung Edvard I av England och hans första hustru, Eleanora av Kastilien (1241-1290).

Biografi
Joan fick sitt namn efter sin födelseplats, Akko (Acre) i Palestina. Det skiljer henne från en tidigare flicka vid namn Joan som paret fick, som dog under spädbarnsåren, Joan av Acre föddes då föräldrarna reste i mellanöstern under Nionde korståget. Hon tillbringade delar av sin barndom hos sin mormor, Jeanne de Dammartin, grevinna av Ponthieu. Hon trolovades som barn med Hartman, son till kung  Rudolf I av Tyskland, men han drunknade 1282 i Rhine.

1290 gifte hon sig med Gilbert de Clare, 7:e earl av Hertford i  Westminster Abbey. Han var nästan trettio år äldre än hon, De fick fyra barn:  
Gilbert de Clare, 8:e earl av Hertford
Eleanor de Clare
Margaret de Clare
Elizabeth de Clare

Efter makens död 1295 gifte Joan 1297 i hemlighet om sig med Ralph de Monthermer, 1:e baron Monthermer, en riddare i hennes hushåll. Hennes far, kung Edvard I blev ursinnig över detta låga andra äktenskap, särskilt som han höll på att arrangera ett äktenskap för henne med en italiensk adelsman. Han lät kasta Monthermer i fängelse och Joan fick be för sin makes frigivning. Enligt St. Albans krönikeskrivare sade hon till fadern "Ingen ser något fel i om en stor earl gifte sig med en fattig och lågättad kvinna. Varför skulle det vara något fel om en grevinna gifter sig med en ung och lovande man?" Till slut gav fadern med sig och frigav Monthermer i augusti 1297, och gav tillåtelse att använda titeln earl av Gloucester och Hereford under Joans livstid. Monthermer och Joan fick fyra barn. 
 Mary de Monthermer, född oktober 1297. 1306 arrangerade hennes morfar kung Edvard I arrangerade att hon skulle gifta sig med Duncan Macduff, 8:e earl av Fife.
 Joan de Monthermer, född 1299, blev nunna vid Amesbury.
 Thomas de Monthermer, 2:e baron Monthermer, född 1301.
 Edward de Monthermer, född 1304, död 1339. Han stred under det skotska fälttåget 1335, men tillbringade en stor del av sitt liv i halvsystern Elizabeths tjänst, som tog hand om honom under hans sista sjukdom och begravde honom bredvid modern. 

Joan avled i barnsäng 1307 på familjegodset i Suffolk, och begravdes i den augustinska klostret där. Barnet var dödfött. Mirakel påstås ske vid hennes grav, särskilt botande av tandvärk, ryggont och feber.

Referenser

Costain, Thomas. A History of the Plantagenets, Vol III.
Underhill, Frances A. For Her Good Estate, 1999.

Födda 1271
Avlidna 1307
Huset Plantagenet
Personer i England under 1200-talet
Kvinnor
Engelska prinsessor
Personer som dött i barnsäng
Ädelfisk

Ädelfisk är en äldre sammanfattande beteckning för värdefull fisk. Särskilt används begreppet kring laxfiskar som anses attraktiva inom sportfisket. Dit räknas lax, öring, harr, röding, sik, siklöja, och regnbåge. 

Ädelfiskarna identifieras på fettfenan. Fisken utplanteras ofta i sjöar särskilt avsatta för ädelfiske med särskilda fiskekort så kallat put and take- vatten, "släpp i och fiska upp". Ädelfisk och gädda förekommer sällan i samma sjö, eftersom gäddan äter upp ädelfisken.

Historiskt har ordet förekommit i svenskan sedan tidigt 1951.

Referenser 

Fiske
Silvija Bardh

Silvija Bardh Hallbjörner, född Jansons 7 februari 1925 i Uzava i Lettland, död 10 september 2018, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Silvija Bardh fick sin första skådespelarutbildning på Calle Flygare Teaterskola. År 1950 blev hon antagen vid Dramatens elevskola och var skolkamrat med bland andra Allan Edwall, Yvonne Lombard, Jan Malmsjö, och Olof Thunberg. Efter Dramaten engagerades hon av Riksteatern. 

Bardh har huvudsakligen arbetat som scenskådespelare men har genom karriären även gjort roller på film och i teve. Hon filmdebuterade 1958 i rollen som Chefsömmerskan Märta Falk i Arne Mattssons film Mannekäng i rött.

På TV spelade hon 1966 Borgmästarinnan i julkalendern En småstad vid seklets början. I den medverkade också en mycket ung Ted Gärdestad. Året efter var hon med i julkalendern igen, nu som Fru Pettersson i ett avsnitt av Gumman som blev liten som en tesked, efter Alf Prøysens böcker och med Birgitta Andersson som Teskedsgumman.

1976 engagerades Silvija Bardh till Norrköping-Linköping stadsteater (från 1981 Östgötateatern).

Bardh gjorde 1979 rollen som Edith i Gun Jönssons TV-film I frid och värdighet (1979) och samma år Siri i långfilmen Kristoffers hus och en tant (som talar med Andersson) i avsnittet Junibackens jul i TV-serien Madicken.

1989 medverkade hon i TV-serien Hassel i avsnittet Slavhandlarna och 1992 var hon med som Socalministerns sekreterare i TV-serien Kvällspressen på manus av Jan Guillou och Leif G.W. Persson Bardh gjorde rollen som Hembiträdet i Kjell Sundvalls TV-serie Rosenbaum, 1993.

Silvija Bardh är begravd på Torslanda kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller

Regi

Referenser

Noter

Källor 

 Östgötateaterns arkiv

Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1925
Avlidna 2018
Stefan Persson (skådespelare)

Peter Stefan Persson, född 24 juni 1946 i Karlstad, är en svensk skådespelare. 

Persson studerade vid Statens scenskola i Göteborg. 1973–1984 tillhörde han Norrköping-Linköping stadsteaters fasta ensemble.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 

 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar

Svenska skådespelare
Födda 1946
Män
Levande personer
Skådespelare från Karlstad
Ernie Englund

Ernie Englund född Ernest Englund 26 mars 1928 i Chicago, Illinois USA, död 21 december 2001 i Hamra på Gotland, var en svensk kompositör och musiker (trumpet). Englund kom till Sverige 1944.

Han var bland annat känd för sin inspelning av "Gotländsk sommarnatt".

Filmmusik
  
1960 – Kärlekens decimaler

Filmografi roller
1953 - Resan till dej - trumpetare

Referenser

Externa länkar 
 Ernie Englund på 78-varvare

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska trumpetare
Män
Födda 1928
Avlidna 2001
Musiker från Chicago