SSC Napoli

Società Sportiva Calcio Napoli, oftast bara kallad Napoli, är en fotbollsklubb i Neapel i Italien. Hemmamatcherna spelas på Diego Armando Maradona-stadion.

Klubben hade en storhetsperiod i slutet av 1980-talet då Diego Maradona var primus motor i det lag som bland annat vann Serie A två gånger och Uefacupen en gång.

Klubben gick i konkurs 2004. Samma år bildades efterträdaren Napoli Soccer. Klubben bytte därefter tillbaka till sitt gamla namn och spelar sedan säsongen 2007/08 återigen i Serie A.

Historia 
Föregångaren till SSC Napoli grundades 1904 som Naples Foot-Ball & Cricket Club av engelska hamnarbetare. Klubbfärgen ljusblått symboliserade havet och himlen. 1922 gick föreningen samman med Internazionale Agnano under namnet Internapoli.

1926 skapades den nutida föreningen under namnet Associazione Calcio Napoli. Samma år deltog man för första gången i det italienska mästerskapet. En tidig fotbollsidol i Napoli var Attila Sallustro.

1959 började man spela på San Paolo-stadion och fem år senare antog man namnet Società Sportiva Calcio Napoli.

Klubbens största framgångar fram till 1980-talet var två segrar i Coppa Italia, 1961/62 och 1975/76.

Storhetstiden 

1984 kom Diego Maradona till klubben från Barcelona för tidens då högsta transfersumma. Nu gick klubben upp i Serie A:s toppskikt. 1986/87 vann klubben för första gången Serie A och samma säsong vann man dessutom cupen. 1988/89 vann Napoli Uefacupen. 1989/90 vann man återigen italienska ligan.

De tuffa åren 
Efter storhetstiden med Maradona på 1980-talet gick Napoli mot dystrare tider. Laget hölls i schack i början av 1990-talet, men den stora tiden var över och ett generationsskifte var på gång. Men med dåliga ekonomiska resultat var det svårt att mäta sig med de största. Napoli var i slutet av 1990-talet en skugga av sitt forna jag och åkte ur Serie A. Men laget kom tillbaka och blev uppflyttade till högsta serien igen efter bara en säsong i Serie B. Efter en tuff bottenstrid under säsongen som följde blev Napoli dock återigen ett av de förlorande lagen. Laget var en poäng från att få stanna, men man fick lämna igen. 2001 var laget nära att nå uppflyttning men missade precis.

Laget sjönk längre och längre ned i Serie B och de annars så fotbollsfanatiska napolitanarna tröttnade på att ständigt se sitt lag förlora och slutade därför att gå på matcherna. Detta gjorde att klubbens ekonomi försämrades avsevärt och den 4 augusti 2004 gick SSC Napoli i konkurs efter att deras skulder på drygt 70 miljoner euro ansågs för höga. Laget bytte därefter namn till Napoli Soccer och det var början till vändningen.

Napoli Soccer 
Förlusten i rätten blev tuff och klubben blev tvångsdegraderad till Serie C1 2004/05. Hela staden Neapel var förtvivlad och många ansåg att klubben blivit orättvist behandlad eftersom andra lag från norra Italien i en liknande situation inte hade blivit tilldömda ett straff.

Men den stora vändningen skulle komma när filmproducenten Aurelio De Laurentiis köpte klubben för 33 miljoner euro kort därefter. Han satte tidigt upp målet: Att spela i Europa inom en femårsperiod. De Laurentiis förstod att klubben behövde nyförvärv inte bara på spelarsidan utan även i styrelsen. Därför värvades sportchefen Pierpaulo Marino från Udinese till Napoli. Marino hade öga för talanger ansåg De Laurentiis och detta kom att bli en väldigt bra värvning. Eduardo "Edy" Reja anställdes som tränare. Den första säsongen i Serie C1 gick som förväntat väldigt bra, men oturligt nog föll laget i kvalet till Serie B mot Avellino med sammanlagt 1–2. Detta sågs som ett misslyckande men säsongen därpå vann man och gick upp till Serie B. Detta till stor hjälp av den otroliga publiken i den avgörande matchen på San Paulo mot Perugia som laget vann med 2–1. Napoli hann under sin korta sejour i Serie C1 att slå publikrekordet i Serie C1 med hästlängder när de i en match hade enastående 51 000 på plats och dessutom hade Italiens fjärde största publiksiffra per match, trots att de låg i Serie C1.

Tillbaka i rampljuset 
Den 23 maj 2006 köpte De Laurentiis tillbaka namnet SSC Napoli samt alla framgångar genom åren. Inför säsongen i Serie B storsatsades det och truppen förstärktes med namn som Paolo Cannavaro, Samuele Dalla Bona, Roberto De Zerbi och Christian Bucchi. Spelare som alla var starka karaktärer på planen – De Zerbi hade säsongen innan hjälpt Catania att bli uppflyttade till Serie A och Bucchi hade säsongen tidigare blivit Serie B:s skyttekung för Modena. Napoli blev tillsammans med Juventus och Genoa snabbt utsedd till favorit att bli uppflyttad, vilket de också blev efter en säsong där alla dessa tre lag flyttades upp tack vare "15-poängs-regeln" (som säger att om det skiljer 15 poäng mellan trean och fyran så uteblir kval). Napoli slutade på andra plats efter Juventus och var det enda laget i serien som var obesegrad på hemmaplan.
I sista omgången möttes dessutom Genoa och Napoli i Genua, där ett oavgjort resultat skulle ge båda lagen Serie A-spel medan en vinst skulle innebära att förloraren skulle få kvala till Serie A. Resultatet blev inte alltför oväntat oavgjort och planen stormades i slutminuterna i glädje från båda sidor trots att matchen inte var avslutad.

Napoli var nu i Serie A för att stanna och att upprepa jojo-leken på 1990-talet var inte ett alternativ. Klubben förstärkte laget med ett antal spelare, både rutinerade som Manuele Blasi och Marcelo Zalayeta och riktigt stora talanger som Ezequiel Lavezzi, Marek Hamšík och Walter Gargano. Laget spelade över allas förväntningar och alla var väldigt imponerade över sportchef Marinos stora fynd i Hamšík, Lavezzi och Gargano. Laget förstärktes ytterligare vid "januari-fönstret" då Daniele Mannini, Fabiano Santacroce och Nicolás Navarro hämtades in. Både Mannini och Santacroce kom snabbt att bli en del av startelvan. Men överlag var detta säsongen då Lavezzi, Gargano och Hamšík fick sina genombrott i Serie A och som fick storklubbarna i Europa att få upp intresset för dessa talanger. Napoli tackade dock nej till buden. Klubben slutade till sist på en åttonde plats, en oväntat bra säsong där laget spelade riktigt bra mot seriens giganter. De Laurentiis mål med Europaspel inom en femårsperiod blev verkställd på bara fyra när det stod klart att Intertotocupen blev aktuell för Napoli. Den var man en av elva klubbar som vann under sommaren 2008 och man fick därför en plats i Uefacupen 2008/09.

Efter en tolfte plats i Serie A 2008/09 radade Napoli upp fina placeringar i ligan, bland annat kom man trea 2010/11. Säsongen efter vann klubben Coppa Italia för första gången sedan Maradonas dagar och ytterligare en säsong senare kom Napoli tvåa i Serie A. 2013/14 vann klubben Coppa Italia igen samtidigt som man blev trea i Serie A. Efter att ha kommit femma 2014/15 radade Napoli upp ligaplaceringarna tvåa, trea, tvåa och tvåa. 2019/20 vann Napoli Coppa Italia för sjätte gången.

Sedan 2010/11 har Napoli spelat i Europa varje säsong. i Uefa Champions League har klubben som bäst nått åttondelsfinal 2011/12, 2016/17 och 2019/20. I Uefa Europa League har man som bäst nått semifinal 2014/15.

Säsongen 2022/23 blev Napoli - efter 33 års väntan - mästare i Serie A för tredje gången. Klubben ledde med stor marginal ligan under säsongen och säkrade titeln med fem omgångar kvar av serien. Samma säsong nådde klubben för första gången kvartsfinal i Champions League.

Spelare 
För lista som innehåller både nuvarande och före detta fotbollsspelare i SSC Napoli, se :Kategori:Spelare i SSC Napoli

Spelartrupp

Utlånade spelare

Noterbara spelare 

Spelare med flest matcher i Napoli
  Giuseppe Bruscolotti – 511 (16 säsonger)
  Antonio Juliano – 505 (16 säsonger)
  Moreno Ferrario – 396 (11 säsonger)
  Ciro Ferrara – 322 (10 säsonger)
  Bruno Gramaglia – 275 (11 säsonger)
  Paolo Cannavaro – 274 (8 säsonger)
  Carlo Buscaglia – 273 (10 säsonger)
 / Attila Sallustro – 268 (11 säsonger)
  Luigi Pogliana – 263 (10 säsonger)
  Dino Panzanato – 262 (9 säsonger) Marek Hamšík – 262 (6 säsonger)

Spelare med flest gjorda mål i Napoli
  Diego Maradona - 115 (7 säsonger)
 / Attila Sallustro – 111 (11 säsonger)
  Edinson Cavani - 104 (3 säsonger)
  Antonio Vojak - 103 (6 säsonger)
 / José Altafini - 97 (7 säsonger)
  Careca - 96 (6 säsonger)
  Giuseppe Savoldi - 77 (4 säsonger)
  Cané - 70 (10 säsonger)
  Marek Hamšík – 70 (6 säsonger)
  Luís Vinício - 70 (5 säsonger)

Världs- och kontinentalmästare under kontrakt med Napoli

Världsmästerskapet 1934 - 
Giuseppe Cavanna (0 matcher)
Världsmästerskapet 1986 - 
Diego Maradona (7 matcher, 5 mål)

Europamästerskapet 1968 - 
Antonio Juliano (2 matcher)
Dino Zoff (3 matcher)

Copa América 1989 - 
Alemão (5 matcher)
Copa América 2011 - 
Edinson Cavani (3 matcher)
Walter Gargano (2 matcher)

Svenska spelare 
 Hasse Jeppson (1952–56)
 Kurt Hamrin (1969–71)
 Jonas Thern (1992–94)
 Karl Corneliusson (2004–05)
 Jens Cajuste (2023–)

Tränare 

  Antonio Kreutzer (1926–27)
  Ferenc Molnár (1927–28)
  Giovanni Terrile (1927–28)
  Rolf Steiger (1927–28)
  Otto Fischer (1928–29)
  Giovanni Terrile (1928–29)
  William Garbutt (1929–35)
  Károly Csapkay (1935–36)
  Angelo Mattea (1936–38)
  Eugen Payer (1938–39)
  Paolo Iodice (1938–39)
  Adolfo Baloncieri (1939–40)
  Antonio Vojak (1940–43)
  Paolo Innocenti (1943)
  Raffaele Sansone (1945–46)
  Giovanni Vecchina (1947–48)
  Felice Borel (1948–49)
  Luigi De Manes (1948–49)
  Vittorio Mosele (1948–49)
  Eraldo Monzeglio (1948–56, 1962–63)
  Amedeo Amadei (1956–61)
  Annibale Frossi (1959)

  Attila Sallustro (1961)
  Fioravante Baldi (1961–62)
  Bruno Pesaola (1962–68, 1976–77, 1982–83)
  Roberto Lerici (1963–64)
  Giovanni Molino (1963–64)
  Giuseppe Chiappella (1968–73)
  Egidio Di Costanzo (1968–69)
  Luís Vinício (1973–76, 1978–80)
  Alberto Del Frati (1976)
  Rosario Rivellino (1976)
  Gianni Di Marzio (1977–79)
  Angelo Benedicto Sormani (1979–80)
  Rino Marchesi (1980–82, 1983–84)
  Massimo Giacomini (1982–83)
  Gennaro Rambone (1982–83)
  Piero Santin (1983–84)
  Ottavio Bianchi (1985–89, 1992–93)
  Alberto Bigon (1989–91)
  Claudio Ranieri (1991–93)
  Marcello Lippi (1993–94)
  Vincenzo Guerini (1994)
  Vujadin Boškov (1995–96)

  Luigi Simoni (1996–97, 2003–04)
  Vincenzo Montefusco (1997, 1998, 1999)
  Bortolo Mutti (1997–98)
  Carlo Mazzone (1997–98)
  Giovanni Galeone (1997–98)
  Renzo Ulivieri (1998–99)
  Walter Novellino (1999–2000)
  Zdeněk Zeman (2000)
  Emiliano Mondonico (2000–01)
  Luigi De Canio (2001–02)
  Franco Colomba (2002–03)
  Franco Scoglio (2002–03)
  Andrea Agostinelli (2003–04)
  Giampiero Ventura (2004–05)
  Edoardo Reja (2005–09)
  Roberto Donadoni (2009)
  Walter Mazzarri (2009–13)
  Rafael Benitez (2013-15}
  Maurizio Sarri (2015–2018)
  Carlo Ancelotti (2018–2019)
  Gennaro Gattuso (2019–)

Referenser

Noter

Externa länkar