Michael Ende

Michael Andreas Helmuth Ende, född 12 november 1929 i Garmisch-Partenkirchen, Bayern, död 28 augusti 1995 i Filderstadt-Bonlanden, Baden-Württemberg, var en tysk författare. Han är känd för bland annat fantasyböckerna Den oändliga historien, Momo eller kampen om tiden och Sju timmar till midnatt.

Ende växte upp i München. Hans far Edgar Ende var en konstnär vars surrealistiska konst under 1930-talet bedömdes som Entartete Kunst av Goebbels Kulturkammer. Detta medförde yrkesförbud för Edgar Ende. Flera av faderns judiska vänner skickades till koncentrationsläger. Spegeln i spegeln är en samling berättelser till faderns bilder.

Ende var verksam som skådespelare vid Volksteater i München och skrev också sketcher och visor för kabaréer. Han var gift med skådespelaren Ingeborg Hoffman. Han flyttade till Italien 1971, men återvände 1985 till Västtyskland efter hustruns död.

Ende har sina rötter i romantiken. Han är också influerad av teatern, vilket kan märkas i Momo - eller kampen om tiden. Hans bok Den oändliga historien har filmatiserats, både som film och som TV-serie. Filmen Den oändliga historien kom 1984, och även om den blev en succé, så blev Ende själv väldigt missnöjd med den. När Momo - eller kampen om tiden skulle filmatiseras (som Momo) såg Ende till att själv få en roll i filmen, så att han kunde följa filminspelningen på plats.

År 2001 filmatiserades Den oändliga historien som TV-serie, då med titeln Berättelser ur Den Oändliga Historien och denna serie är väldigt löst baserad på boken.

Böcker översatta till svenska 
 Jimmy Knapp och lokföraren Lukas (översättning Ingegärd Martinell, Svensk läraretidning, 1962, ill. F. J. Tripp). Ny översättning av Roland Adlerberth, Bergh, 1985, ill. Reinhard Michl) (Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer)
 Den lilla drömätaren (översättning Jan Eklind, Tiden, 1978, bild: Annegert Fuchshuber) (Der Traumfresserchen)
 Momo eller kampen om tiden: en sagoroman (översättning Roland Adlerberth, Bergh, 1980, ill. av förf.) (Momo oder Die seltsame Geschichte von den Zeit-Dieben und von dem Kind, das den Menschen die gestohlene Zeit zurückbrachte)
 Den oändliga historien (översättning Roland Adlerberth, Bergh, 1981, bilder av Roswitha Quadflieg) (Die unendliche Geschichte)
 Filemon Skrynkelrik (översättning Maj Samzelius, Pandemos, 1986, bild: Christoph Hessel) (Filemon Faltenreich)
 Jimmy Knapp och de tretton sjörövarna (översättning Ingrid Windisch, Bergh, 1986, ill. Reinhard Michl) (Jim Knopf und die Wilde 13)
 Spegeln i spegeln: en labyrint (översättning Ingegärd Martinell, Bergh, 1987, bilder av Edgar Ende) (Der Spiegel im Spiegel)
 Norbert Tjocknacke eller Den nakna noshörningen (översättning Öjevind Lång, Bergh, 1988, bild: Reinhard Michl) (Norbert Nackendick oder Das nackte Nashorn)
 Ofelias skuggteater (översättning Ingrid Windisch, Bergh, 1988, bild: Friedrich Hechelmann) (Ophelias Schattentheater)
 Sju timmar till midnatt (översättning Ingegärd Martinell, Bergh, 1990, ill. av Regina Kehn) (Der satanarchäolügenialkohöllische Wunschpunsch)
 Den långa vägen till Santa Cruz (översättning Ingegärd Martinell, Bergh, 1993) (Der lange Weg nach Santa Cruz)

Priser och utmärkelser 
 Deutscher Jugendbuchpreis 1961 för Jimmy Knapp och lokföraren Lukas
 Deutscher Jugendbuchpreis 1974 för Momo
 Deutscher Jugendbuchpreis 1980 för Den oändliga historien
 Hugo Jacobpreis 1967
 Europäischer Jugendbuchpreis 1974 för Momo och 1981 för Den oändliga historien
 Janusz Korczak-priset 1981
 Japanskt kulturpris 1982 för bästa översatta bok
 Holländska ungdomsbokpriset Silvergriffeln 1983

Referenser 

Födda 1929
Tyska författare av barn- och ungdomslitteratur
Tyskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Tyska fantasyförfattare
Tyskspråkiga fantasyförfattare
Avlidna 1995
Män
Personer från Garmisch-Partenkirchen
Riddare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden