kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Axel Eriksson (Bielke)

Axel Eriksson (Bielke), född runt 1500 och död 1559, var en svensk riddare, riksråd och häradshövding, son till riksrådet Erik Turesson (Bielke) till Benhammar, Häradssäter och Revelsta och Gunilla Johansdotter (Bese).

Biografi
Axel Eriksson blev 1540 riksråd och lagman i Tiohärads lagsaga 1552. Han var en av Gustav Vasas närmast förtrogna och släkt med kungen, i det att dennes gemål Margareta var syster till hans första hustru Anna Eriksdotter Leijonhufvud (död 1540 och begraven i Vreta kloster). 

De fick dottern Margareta Bielke (död 1591), gift med Johan Åkesson (Natt och Dag) (död 1565) och sonen Johan (död 1576). Sonen blev riddare och riksråd, gift med sin styvmoders, Elsa Posse, syster Margareta Posse (1548–1575) bägge av adelsätten Posse. Deras dotter Gunilla blev gift med Johan III.

I andra äktenskapet var Axel Eriksson Bielke gift med hovmästarinnan Elsa Axelsdotter (Posse), dotter till Axel Nilsson Posse. Paret fick dottern Barbro (1556–1624), som gifte sig med Gustaf Gabrielsson (Oxenstierna) och blev mor till Axel Oxenstierna och Gabriel Gustafsson Oxenstierna. De fick också dottern Ebba (död 1588), gift med Nils Gyllenstierna (död 1601) och dottern Karin (död 1612), gift med hovmarskalken Olof Nilsson Ryning (död 1589).

Se även
 Bielkeätten

Referenser

Noter

Vidare läsning 
 

Lagmän i Tiohärads lagsaga
Svenska riddare
Svenska riksråd under 1500-talet
Ätten Bielke
Födda 1500
Avlidna 1559
Män
Personer under äldre vasatiden
Merovech

Merovech, Meroveus, Merovæus, Merovig eller Mérovée (född omkring 411 eller 412, död 456 eller 458) en till viss del legendarisk, hövding över de saliska frankerna som ska ha regerat omkring 447–458.  Far till Childerik I.

Mycket lite är känt om Merovech. Gregorius av Tours nämner honom men låter oss inte få veta om Merovech var son till Chlodio eller endast övertog makten från honom. Somliga forskare har noterat att Merovech även kan vara namnet på en gud eller halvgud - delvis människa, delvis tjur och delvis sjövarelse – som tillbads av frankerna innan de lät sig kristnas.

Merovech har under alla omständigheter givit upphov till merovingerna, namnet på den ätt som styrde Frankerriket från 400-talet till 700-talet och avlöstes vid den frankiska tronen av karolingerna.

Referenser

Externa länkar 

Födda 410-talet
Avlidna 450-talet
Frankiska kungar
Merovinger
Män
411



Händelser

Okänt datum 
Burgunderna och alanerna upphöjer usurpatorn Jovinus till västromersk kejsare.
Petronius Maximus blir praetor i Rom.
Alanerna etablerar sitt styre över den romerska provinsen Lusitania (nuvarande Portugal söder om floden Douro och spanska Extremadura).
Rabbula blir biskop av Edessa.
Biskop Cresconius låter uppföra basilikan i Cuicul.
Ärkebiskop Archaeus av Seleukia skall enligt senare skrifter ha upprättat ett syriskt kristet metropolitsäte i Kina.

Födda 
Merovech, kung över de saliska frankerna från 447 eller 448 till 456 eller 458 (född omkring detta eller nästa år).
Peter av Iberien, georgisk teolog.

Avlidna 
Konstantin III, romersk usurpator (avrättad).
Nun Yax Ayin, kung över Tikal (troligen detta år).

Externa länkar
456

456 (CDLVI) var ett skottår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Oktober
5 oktober – Visigoternas kung Theoderic II besegrar i kejsar Avitus namn sveberna på floden Urbicus nära Astorga i Gallaecia, vilket krossar svebernas makt.
17 oktober – De båda magistri militum Ricimer och Majorianus besegrar kejsar Avitus och tvingar honom att avsäga sig kejsartiteln samt bli biskop av Placentia. Ricimer blir de factohärskare av det västromerska riket.

Okänt datum
Capua intas och förstörs av vandalerna.
Ricimer besegrar vandalerna i ett sjöslag nära Korsika.
Den östromerske kejsaren Marcianus nedslår ett litet uppror vid den armeniska gränsen.

Födda 
Liu Zixun, kejsare i Liu-Songdynastin.

Avlidna 
Merovech, kung över de saliska frankerna sedan 447 eller 448 (död omkring detta år eller 458).
Eutyches, grekisk teolog.
Erik Turesson den yngre (Bielke)

Erik Turesson Bielke, riddare, hövitsman, riksråd, död 1511, son till Ture Turesson Bielke och Ingegärd Kyrning.

I motsats till sin far var Erik Turesson antidansk och sympatiserade med sturepartiet. Erik var ganska ung när han 1487 utnämndes till fogde på slottet Tre Kronor i Stockholm. Därigenom lärde han känna till Sten Sture den äldre. Det ämbetet höll han till 1490.

I början av 1495 tillträdde han ämbetet som slottsfogde på Stegeborgs slott. I ett bevarat brev från 1496 skriver Erik om den pest som härjar i Östergötland och många på slottet har dött. På sommaren 1499 förflyttades han till Viborgs slott och innehade Viborgs län och Olofsborgs slottslän, som han med framgång försvarade mot ryska anfall. Längre fram försökte han upprätthålla fredliga förbindelser med ryssarna trots de tvister om gränsen, som här uppstått. Från 1504 var han slottshövitsman över hela Finland.

Som hans främsta politiska insatser har angetts, att han lyckades hindra kung Hans att försöka dra in ryssarna i den pågående svensk-norska konflikten samt att han skickligt stödde Viborgs strävan att öka sin handel på Ryssland i konkurrens med Hansan. Vid sidan av detta var han en av Sturarnas, särskilt Svante Nilsson (Sture)s säkraste stöd fram till 1510, då en brytning skedde mellan honom och riksföreståndaren.

Han var med Gunilla Johansdotter Bese, dotter till riksrådet Johan Stensson Bese och Katarina Jonsdotter (Gädda).

Barn
Axel Eriksson (Bielke)
Ture Eriksson (Bielke)
Anna Eriksdotter (Bielke) gift med Måns Johansson (Natt och Dag)
Karin Eriksdotter (Bielke) levde ännu 1558. Gift 1:o 1512 med riksrådet och hövitsmannen på Viborg Tönne Eriksson (Thott) Gift 2:o med fältöversten Arvid Gustafsson Vestgöte. 
 Nils Eriksson. Hövitsman i Kalmar län. Död efter 1536.
 Brita Eriksdotter, död ung.
 Johan Eriksson, nämnes 1528. 
 Bengt Eriksson, död ung. 
 Erik Eriksson, till Benhamra. Var gift och efterlämnade endast en dotter Karin Eriksdotter.
 Barbro Eriksdotter, gift 1524-06-26 Bergshammar med sin systers styvson, riddaren och riksrådet Måns Johansson (Natt och Dag nr 13).

Se även 
 Bielkeätten
 Bielke af Åkerö

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 Berättelser ur svenska historien

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 Anrep:Bjelke

Svenska ståthållare i Viborg
Svenska riddare
Svenska riksråd
Ätten Bielke
Personer i Finland under 1500-talet
Personer i Sverige under 1400-talet
Födda 1400-talet
Avlidna 1511
Män
458



Händelser

Okänt datum 
 Sedan Merovech har dött omkring detta år eller 456 efterträds han som kung över de saliska frankerna av sin son Childerik I (omkring detta eller föregående år).
 Gennadius I blir patriark av Konstantinopel.

Födda 
Xiao Zhangmao, kinesisk kronprins.

Avlidna 
 Merovech, kung över de saliska frankerna sedan 447 eller 448 (död omkring detta år eller 456).
 Anatolius, patriark av Konstantinopel.
 Nulji, kung av det koreanska kungariket Silla.
Wladimir Swertschkoff

Wladimir Swertschkoff (Vladimir Dmitrijevitj Svertsjkov, ryska Владимир Дмитриевич Сверчков), född den 4 september 1821 i Lovisa i Finland, död den 14 juli 1888 i Florens, var en rysk-finsk målare.

Fadern var rysk general, modern finska. Bestämd för krigareyrket, tjänade han någon tid som officer, men tog avsked 1842 och inträdde som elev i konstakademien i Sankt Petersburg. Han studerade i Rom 1844-1846 och vistades med sin vän J. C. Boklund i München 1847-1848. På sistnämnda plats råkade han för Nikolaj I av Ryssland skull i en duell, vilken förskaffade honom ynnest både hos denne kejsare och hos Alexander II av Ryssland. Under Krimkriget uppehöll Swertschkoff sig i Finland och målade flera krigsbilder (i kejserliga palatset i Helsingfors).

År 1856 fick han ryska konstakademiens stora guldmedalj, varmed följde ett sexårigt resestipendium. Han reste till München, och Paris, där han inträdde på Coutures ateljéer. 1862 bosatte han sig i Schleissheim, invid München, och grundlade där 1867 en glasmålningsanstalt, vars arbeten vunnit stort erkännande och spritts vida omkring. Bland åtskilliga i Åbo domkyrka befintliga, av honom utförda praktfulla glasmålningar har tvenne historiskt motiv: Karin Månsdotter visande från sig kungakronan och Gustav II Adolf vid Evert Horns bår. År 1873 flyttade Swertschkoff till Florens, där han utövade konstnärlig verksamhet (stilleben och blomstermålning). Han erhöll 1876 silvermedalj vid utställningen i Helsingfors och invaldes 1880 till hedersledamot i bayerska konstindustriföreningen.

Verk

Källor

Externa länkar

Finländska målare
Ryska målare
Finländska målare under 1800-talet
Personer från Lovisa
Födda 1821
Avlidna 1888
Män
Ugglan
I Am

I Am är ett album av Earth, Wind & Fire, släppt 1979. Gruppen är mest känd för sin funk, men på det här albumet har man låtit discomusiken ta överhanden. Albumet gav också världen en av de kändaste discolåtarna, "Boogie Wonderland". Vidare blev balladen "After the Love Has Gone" också en stor hit. Albumet kom att nå hög placering på försäljningslistorna i många europeiska länder och USA.

Låtlista
(upphovsman inom parentes)
"In the Stone" (Foster/White/Willis) 4:48
"Can't Let Go" (Myers/White/Willis) 3:29
"After the Love Has Gone" (Champlin/Foster/Graydon) 4:26
"Let Your Feelings Show" (Foster/White/Willis) 5:24
"Boogie Wonderland" (Lind/Willis) 4:48
"Star" (DelBarrio/White/Willis) 4:24
"Wait" (Foster/White/Willis) 3:39
"Rock That!" (instrumental) (Foster/White) 3:07
"You and I" (Foster/White/Willis) 3:31

Listplaceringar

Referenser 
I Am på Allmusic
Fotnoter:

Musikalbum 1979
SBL

SBL är en förkortning som kan betyda:

 Skattebetalningslagen
 Statens Bakteriologiska Laboratorium
 Svenska badmintonligan
 Svenska basketligan
 Svenskt biografiskt lexikon
Malësia e Madhe

Malësia e Madhe ("Stor-Malesien" på albanska) är en kommun i Shkodër prefektur i norra Albanien. Det är en del av de Nordalbanska alperna. 

Albaniens geografi
sq:Malësia e Madhe
Albaniens kommuner
Explorer 1

Explorer 1 var den första amerikanska satelliten. Den sköts upp med en Juno I raket, från Cape Canaveral Air Force Station i Florida, den 1 februari 1958. Den sände data fram till den 23 maj 1958.

Den ritades, byggdes och skickades iväg på mindre än tre månader som direkt respons på dåvarande Sovjetunionens första satellit Sputnik 1. 

Den hade instrument som mätte kosmisk strålning, mikrometeoriter och temperatur. 

Omloppstiden runt jorden var 115 minuter, och avståndet från jordytan varierade från 358 till 2550 km. 

Explorer 1 upptäckte Van Allen-bältet som fick sitt namn efter vetenskapsmannen som byggt mätinstrumentet för kosmisk strålning.

Referenser

Noter

Se även 
 Rymdkapplöpningen

Satelliter
Explorerprogrammet
Rymdfartsåret 1958
447



Händelser

Okänt datum 
 Vid Chlodios död efterträds han som kung över de saliska frankerna av sin son Merovech (troligen omkring detta eller nästa år).
 Hunnerna under Attila möter romarna i de oavgjorda slaget vid Utus, varpå hunnerna invaderar Balkanhalvön fram till Thermopyle.
 Sofia förstörs av hunnerna.
 Jordbävningar ödelägger det mesta av Konstantinopels stadsmurar, vilka dock återuppbyggs inom sextio dagar.
 Det första engelska kungariket i Britannien skapas, när Vortigern ger Thanet i Kent till den saxiske ledaren Hengist.
 Den första anteckningen i Annales Cambriæ handlar om detta år.
 Flavian blir biskop av Konstantinopel.
 Vid synoden i Toledo läggs filioqueklausulen till den nicaenska trosbekännelsen.

Födda

Avlidna 
 Chlodio, kung över de saliska frankerna sedan 426 (död detta år, 445, 448 eller 449)
Ture Kettilsson (Bielke)

Ture Kettilsson, död någon gång mellan 1322 till 29 mars 1327, var en svensk riddare, riksråd, kammarmästare.

Biografi
Kettilsson var son till Kettil (Bielke). Han var 1283 riddare och 1288 riksråd. Kettilsson var efter kung Magnus Ladulås död medlem i förmyndarstyrelsen för Birger Magnusson. Från 1310 till 1318 var Kettilsson kammarherre hos kung Birger Magnusson och från 1313 till 1318 lagman i Värends lagsaga. Kettilsson skrev 20 juli 1322 under på föreningen i Skara. Han avled 1327.

Ture Kettilssons hustru hette Sigrid. Peder Månsson Utter hävdade sig ha sett ett av henne förseglat brev från 1327, som numera är förkommet. Enligt detta brev förde hon en sparre i sitt vapen. Möjligen tillhörde hon därmed släkten Sparre av Tofta, då parets söner har visat sig vara besläktade med Ulf Abjörnsson (Sparre).

Från Ture Kettilsson härstammar 29 riksråd och alla nu levande medlemmar i Bielkeätten.

Familj
Kettilson var gift med Sigrid (Sparre). De fick tillsammans barnen riksrådet Erik Turesson den äldre (Bielke) (död omkring 1328), riddaren Nils Dannæs Turesson (omtalad 1325–1357), marskalken Sten Turesson (Bielke) (död 1350), riksråd och drotsen Nils Turesson (Bielke) (död 1364), Margareta Turesdotter (död 1380) som var gift med riddaren Karl Magnusson (Örnfot), Ramfrid Turesdotter (död före 1348) som var gift, riksrådet Bengt Turesson (Bielke) och Helena Turesdotter som var gift med riddaren och riksrådet Staffan Röriksson (två sparrar) (Staffanssönernas ätt).

Se även
 Bielkeätten

Referenser 
 A. Filip Liljeholm, "Till frågan om Sparre av Tofta- och Ulvätternas äldre historia", PHT 1958 s 30 f.

Noter 

Ätten Bielke
Svenska riddare
Svenska riksråd under 1300-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna 1320-talet

Lagmän i Tiohärads lagsaga
Bogens kyrka

Bogens kyrka är en kyrkobyggnad i Arvika kommun i Värmland. Kyrkan var församlingskyrka för Bogens församling, som 2010 införlivades i Gunnarskogs församling.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan, som är en enskeppig salkyrka, är belägen på en höjd i kuperat skogsområde några kilometer från norska gränsen. Den uppfördes 1849–1851 på initiativ av brukspatron John Mitander vid Mitandersfors järnbruk. Arkitekt Johan Fredrik Åbom svarade för ritningarna, som dock på flera punkter ändrades. Den timrade kyrkan består av en rektangulär byggnadskropp som i öster avdelats till smalare kor flankerat av två mindre rum, däribland sakristia. Ingång i väster via tornets bottenvåning. Kyrkan är såväl exteriört som interiört välbevarad och är ett av landskapets få bevarade exempel på det enklare, nyklassicistiska träkyrkobyggandet från 1800-talets mitt. Exteriören är brädfodrad och rödmålad; de rektangulära fönsteröppningarna, listverket och lanterninen vitfärgade.

Inventarier 
Kyrkans innerväggar är klädda med panel under ett flackt, brutet brädtak. Vid restaureringen 1979–80 avsåg arkitekt Jerk Alton med färgsättningen framhäva kyrkorummets ursprungliga karaktär. Av den samtida inredningen återstår bland annat predikstolen.

Orgel
I koret står kyrkans första orgel, byggd på 1866 av Ekström, orgelbyggare med 4 stämmor.
Den nuvarande orgeln är byggd 1958 av Grönlunds orgelbyggeri i Gammelstad och flyttades hit 1974 från Storfors kyrka.. Orgeln är mekanisk.

Bilder

Externa länkar

Källor
Artikeln bygger på Riksantikvarieämbets kyrkobeskrivning av Markus Dahlberg

Kyrkobyggnader i Arvika kommun
Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader invigda 1851
Byggnader ritade av Johan Fredrik Åbom
1851 i Sverige
Burrel

Burrel  (på albanska Burrel med böjningsformen Burreli) är en centralort i Mati distrikt i Albanien. Enligt en statlig undersökning från år 2003 hade orten då 13 900 invånare.

Burrel hade under Albaniens kommunistiska tid ett fängelse för politiker som spred antikommunistisk propaganda. Efter kommunismens fall stängde det demokratiska partiet fängelset och öppnade det som ett slags fängelsemuseum. År 1997 öppnade Sali Berisha återigen fängelset.

Under Kosovokriget fanns ett flyktingläger nära Burrel, med plats för 2000 personer.

Personer från Burrel
Juliana Pasha - Sångerska som representerade Albanien vid Eurovision Song Contest 2010
 Kurt Kadiu - var en av undertecknarna av den albanska självständighetsförklaringen 1912
 Hysni Milloshi - politiker
 Juliana Pasha - sångerska
 Ahmet Zogu - kung över Albanien från 1928 till 1939.
 Xhemal Zogu - politiker och far till Ahmet Zogu.

Orter i Dibër prefektur
Apollonia (helgon)

Apollonia (Apolline; grekiska: Ἀπολλωνία, koptiska: Ϯⲁⲅⲓⲁ Ⲁⲡⲟⲗⲗⲟⲛⲓⲁ), död cirka 249 i Alexandria under kejsar Decius förföljelse, var en diakonissa, jungfru och martyr. Hon vördas som helgon i Romersk-katolska kyrkan, med minnesdag den 9 februari. Hon är tandläkarnas skyddshelgon. Apollonia anropades under medeltiden mot tandvärk.

Biografi 
Apollonia vägrade att avsäga sig sin kristna tro, och fick tänderna utdragna innan hon brändes på bål. Hennes attribut i bildkonsten är därför en tång. Hon återfinns på ett flertal medeltida kalkmålningar i Danmark och Skåne, till exempel i Roskilde domkyrka och i Bosjöklosters kyrka.

År 1582 uppfördes en kyrka, Sant'Apollonia, åt Apollonia i närheten av basilikan Santa Maria in Trastevere i Trastevere i Rom. Den revs dock 1888, men kyrkans namn lever kvar i torgets namn, Piazza di Sant'Apollonia.

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Avlidna 249
Kvinnor
Kristna martyrer
Egyptiska helgon
Födda okänt år
Egyptiska martyrer
Personer i Egypten under 200-talet
249

249 (CCXLIX) var ett normalår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Okänt datum 
 Oktober – Decius, som har utropats till kejsare av armén i Moesia, besegrar och dödar Filip Araben vid Verona och blir därmed officiellt kejsare.
 Decius inleder omfattandet förföljelse av kristna och andra som vägrar delta i dyrkandet av kejsaren.
 I Alexandria plundras kristna hem av befolkningen.
 Sima Yi har nu full kontroll över kungariket Wei och påbörjar grundandet av kungariket Jin, vilket blir Jindynastin.

Födda 
 Sima Lun, usurpator mot den kinesiska Jindynastin (möjligen född detta år)

Avlidna 
 Oktober
 Filip Araben, romersk kejsare sedan 244 (stupad eller dödad)
 Filip II, romersk medkejsare sedan 247 (mördad)
 Apollonia, tandläkarnas skyddshelgon (död omkring detta år)
 Wang Pi, kinesisk filosof

Externa länkar
Tand

Tand är en by i Lockne distrikt (Lockne socken) i Östersunds kommun, Jämtlands län (Jämtland). Byn ligger vid Europaväg 45 och vid anslutande länsväg 559, cirka en kilometer norr om tätorten Tandsbyn.

Norr om Tand, på andra sidan av Europaväg 45, ligger den mindre byn Gottand.

Referenser

Orter i Östersunds kommun
Lockne distrikt
Industrieverband Fahrzeugbau

Industrieverband Fahrzeugbau, IFA, var ett statligt konglomerat, kombinat, av fordonstillverkare i DDR.

IFA existerade i den sovjetiska ockupationszonen och sedan från 1949 i DDR, eventuellt med det fulla namnet Industrieverband/ Industrie-Vereinigung Volkseigener Fahrzeugwerke.

IFA var ett konglomerat där alla DDR:s statliga fordonstillverkare ingick. IFA hade en bred tillverkning av last- och personbilar, traktorer, bussar, mopeder, motorcyklar och motorer.

IFA tillverkade kända DDR-bilar som Trabant och Wartburg samt mindre kända som Barkas och Multicar. Lastbilarna tillverkades däremot under det egna namnet IFA.

IFA:s kombinat

VEB IFA-Kombinat Nutzfahrzeuge Ludwigsfelde 
Huvudfabriken låg i Ludwigsfelde.

 VEB Automobilwerke Ludwigsfelde - lastbilstillverkning
 VEB ROBUR-Werke Zittau - tillverkning av lastbilar och bussar samt specialfordon (bl.a. brandbilar)
 VEB Fahrzeugwerk Waltershausen

VEB IFA-Kombinat PKW Karl-Marx-Stadt 
Huvudfabriken låg i Frankenberg.

 VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickau - tillverkning av Trabant
 VEB Automobilwerk Eisenach - tillverkning av Wartburg
 VEB Barkas-Werke Karl-Marx-Stadt med fabrik i Frankenberg 
 VEB Wissenschaftlich-Technisches Zentrum Automobilbau.

VEB IFA-Kombinat für Zweiradfahrzeuge 
Huvudfabriken låg i Suhl.

 VEB Simson Suhl 
 VEB Motorradwerk Zschopau
 VEB MIFA Fahrradwerke Sangerhausen
 VEB Elite-Diamant Fahrradwerke Karl-Marx-Stadt

VEB IFA-Kombinat Fortschritt Landmaschinen 
 VEB IFA Traktorenwerk Schönebeck (Elbe) - traktortillverkning 
 VEB IFA Schlepperwerk Nordhausen 
 VEB IFA Motorenwerk Nordhausen 
 VEB Fortschritt Landmaschinen - tillverkning av skördetröskor
 VEB Werk Singwitz

Bildgalleri

Referenser

Östtyska biltillverkare
Ej längre existerande östtyska företag
Ej längre existerande företag med statligt ägande
IFA

IFA eller Ifa kan syfta på:

 Ifa (mytologi) – en afrikansk mytologisk gestalt
 IFA – en före detta fordonstillverkare i Östtyskland, se Industrieverband Fahrzeugbau
 IFA – en mässa för underhållningselektronik, se Internationale Funkausstellung Berlin
 IFA – det förbund som organiserar fotbollen på Nordirland, se Irish Football Association
 IFA – ett tidigare norskt forskningsinstitut, se Institutt for Atomenergi
Norrbottens Järnverk

Norrbottens Järnverk AB, NJA, Luleå, tidigare statligt stålföretag, bildat 1940. Verksamheten överfördes 1978 till det då nybildade SSAB.

NJA i Luleå omfattade bland annat järn- och stålverk med koksmasugn, elektriska tackjärns- och stålugnar, kaldoverk, valsverk, thomasverk, hamnanläggningar. Bandvalsverket i Luleå ansågs 1963 vara Europas modernaste. Samma år var NJA också Sveriges näst största stålproducent med en årsproduktion på 400 000 ton och svarade för 30 % av landets export av valsade stålprodukter. I slutet av 1970-talet var dock företaget ständigt förlustdrabbat och stålverket i Luleå förhållandevis omodernt. Efter riksdagsbeslut bestämdes att NJA, Domnarvets Jernverk och Oxelösunds Järnverks AB, alla tre med stora lönsamhetsproblem, skulle samordnas i ett företag: Svenskt Stål AB. 1 januari 1978 var omstruktureringen klar, och NJA:s tid som självständigt bolag var över.

1947 hade NJA 225 arbetare. Vid mitten av 1951 hade företaget cirka 1 550 anställda, varav 1 250 var arbetare. Utöver det fanns 600 byggnadsarbetare kopplat till NJA men anställda i utomstående företag.

1942 köpte Norrbottens Järnverk AB Stora Uttervik mangangruva. Brytning av mangan skedde från 1944 till 1953, och avslutades på grund av att manganhalten i den brutna malmen var för låg och lönsamheten inte var hög nog.

Verkställande direktörer
Bertil Åström, 1940-1950
Hiding Johansson, 1950-?
John Olof Edström, 1970-1976
Björn Wahlström, 1976-?

Se även
Stålverk 80

Källor

Noter

Sveriges industrihistoria
Företag i Luleå
Ej längre existerande svenska metallindustriföretag
Ej längre existerande svenska ståltillverkare
Ej längre existerande svenska företag med statligt ägande
Andy Burnham

Andy Burnham, egentligen Andrew Murray Burnham, född 7 januari 1970 i Aintree, är en brittisk politiker inom Labour. Han var parlamentsledamot för valkretsen Leigh i Wigan från 2001 till 2017. I juni 2007 blev han vice finansminister (Chief Secretary to the Treasury), i januari 2008 kulturminister, och juni 2009–maj 2010 var han hälsominister.

Efter Ed Milibands avgång som partiledare efter parlamentsvalet 2015 ställde Burnham upp som partiledarkandidat. I partiledarvalet kom han på andra plats med 19% av rösterna, bakom segraren Jeremy Corbyn.

Sedan maj 2017 är Burnham borgmästare för Greater Manchester. Han valdes med 63 procent av rösterna.

Källor

Externa länkar

Storbritanniens hälsoministrar
Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1970
Män
Levande personer
Simon Burns

Simon Hugh McGuigan Burns, född 6 september 1952, är en  brittisk politiker.  Från valet 1987 till 2017 var han parlamentsledamot (Conservative) för valkretsen Chelmsford West. Han var statssekreterare i John Majors regering.

Brittiska parlamentsledamöter
Män
Födda 1952
Levande personer
Illyricum

Illyricum var en romersk provins i  västra delen av Balkanhalvön längs Adriatiska havets nordöstra och östra kust, även kallat Illyrien, och sträckte sig inåt land till Donau i norr.
  
Sjöröveri och invånarnas växande makt i Illyrien ledde till konflikter med romarna. Dessa hade år 167 efter de illyriska krigen, krigen mot Makedonien och kung Gentius av Illyrien tagit kontroll över stora delar av regionen. Efter ytterligare erövringar gjorde kejsar Augustus området år 27 f.Kr. till en romersk provins. Under första hälften av första århundradet e.Kr. indelades provinsen i Ilyricum Superior and Illyricum Inferior, Dalmatien och Pannonien. Pannonien var slätten som ligger söder om den västra krökningen av floden Donau.

Provinsen upplöstes under kejsar Vespasianus regeringstid (69–79 e.Kr.) och två nya provinser bildades – Dalmatien och Pannonien.

Källor 
Store norske leksikon; Illyria

Noter

Romerska provinser
Illyrien