kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Edvard Ekman

Carl Edvard Ekman, född 7 mars 1826 i Göteborgs domkyrkoförsamling, död där 24 december 1903 (folkbokförd i Östra Eneby församling, Östergötlands län), var en svensk industriman.

Ekman var bruksägare i Finspång och politiker (liberal); ledamot av borgarståndet 1859–1860 och 1862–1863 samt av första kammaren 1867–1893, ledamot av Kungliga Lantbruksakademien 1879 samt av Kungliga Vetenskapsakademien från 1889. Carl Edvard Ekman, som tillhörde släkten Ekman från Göteborg, var bara 23 år då han tillträdde som förvaltare av Finspångs bruk, men mycket driven tekniker och organisatör som förstod vad som förväntades av honom.
	
Det dröjde inte länge innan han övertog andelar i bruket och efter åtta år stod han som ensamägare. Rörelsen var när han tillträdde delvis förfallen, men han började omedelbart en stor omorganisation och modernisering. På mindre än tjugo år tiodubblades tillverkningen och nya produkter och ny teknik introducerades. Sveriges första valsverk för tillverkning av stångjärn startades och en ny stor produkt blev järnvägsräls. Kanoner var fortfarande den största produkten och 1879 slogs exportrekord med inte mindre än 2 720 ton sålda kanoner.

Carl Ekman var en av de sista stora brukspatronerna. Liksom sina föregångare de Geerarna ordnade han sociala inrättningar för sina anställda. renoverades enligt nya moderna principer och han donerade pengar till en skola, som uppkallades efter honom. Han såg även till att det inrättades sjukhus och ett ålderdomshem.

Ekman anlitade en av den svenska folkskolans pionjärgestalter, Anders Berg, som, tillsammans med sin son Fridtjuv Berg, här utvecklade de första impulserna till det sena 1800-talets skola. Fridtjuv Berg blev med tiden ecklesiastikminister och lade i den rollen grundstenen till den svenska skolan så som den utvecklades under hans nära framtid.

Han blev änkling den 28 april 1895.

Utmärkelser 
År 1861 blev Ekman riddare av Nordstjärneorden och den 1 december 1880 kommendör med stora korset av Vasaorden. Han var kommendör i Österrikiska Franz Josephsorden med kraschan, officer av Italienska S:t Mauritius- och Lazarusorden, riddare av Ryska Sankt Anna-orden av tredje klassen, riddare av Franska Hederslegionsorden och riddare av Danska Dannebrogsorden.

Referenser 
 
 Sveriges statskalender för skottåret 1896, [Bihang : utdrag ur Norges statskalender], utgifven efter Kongl. Maj:ts nådigste förordnande af Dess Vetenskaps-Akademi, P. A. Norstedt & Söner, Stockholm 1896, s. 379, 478, 500.

Noter

Externa länkar 
 

Borgarståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Svenska liberala politiker
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Lantbruksakademien
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1826
Avlidna 1903
Män
Politiker från Göteborg
Näringslivspersoner från Göteborg
Ugglan
Per Murén

Per Murén , född 12 maj 1805 i Gnarps socken i Hälsingland, död 2 maj 1888 i Gävle, var en svensk affärs- och industriman, donator samt politiker.

Biografi 
Murén var borgmästare i Gävle stad, borgarståndets siste talman i ståndsriksdagen samt initiativtagare till och storägare i Gävle-Dala järnväg.

Murén föddes i Gnarps socken i Hälsingland, där fadern var bruksinspektör. Han kom vid unga år att ägna sig åt handel i Gävle, grundade 1829 egen affär och gjorde sig snart bekant för ovanlig duglighet. Han var 1863–1864 ordförande i stadsfullmäktige och 1864–1869 i Gävleborgs läns landsting.

Redan 1847 erhöll han plats i borgarståndet för Gävle stad och bevistade alla följande riksdagar under det gamla representationsskicket, utom 1853-1854 och 1859–1860. Han hade vid dessa riksdagar plats som ledamot av bevillningsutskottet, utom vid riksdagen 1856–1858, då han satt i statsutskottet. Vid riksdagarna 1862–1863 och 1865–1866 var han vice talman för sitt stånd.

En konflikt med Albert Björck som troligen berodde på både personliga antipatier som olika åsikter inom statshushållningens område föranledde Murén att kring sig samla en fraktion, som ansågs omfatta ståndets mera återhållande element och dessa lyckades behärska utskottsvalen vid 1865-1866 års riksdag. I fråga om representationsförändringen var Murén dock ense med motståndarna. Även i de två första riksdagarna (1867 och 1868) efter representationsförändringen deltog han som ledamot av Andra kammaren, där han dock ej spelade någon mera betydande roll. Som folkrepresentant verkade han med synnerlig framgång för en friare närings- och tullagstiftning samt för genomförandet av Nils Ericsons statsbanesystem. För Gävles storartade industriella och merkantila utveckling var Murén i många hänseenden den drivande kraften; bland hans skapelser på detta område förtjäna nämnas Strömsbro fabriker och Gefle Manufakturaktiebolag, anläggningen av Nyhamn, Korsnäs och Sandviken samt stiftandet av Gefleborgs Enskilda Bank, Gävle sjöassuransförening och Norrlands ångbåtsbolag. 
 
Murén donerade bland annat 300 000 kr till Borgarskolan i Gävle, till en pensionsfond för dess lärare 50 000 kr, till folkskolan i Gävle 25 000 kr, till andra institutioner i Gävle stad och Gävleborgs län 210 000 kr, varjämte han i sitt testamente förordnade, att om, sedan samtliga donationer utbetalts, överskott skulle uppstå, detta skulle tillfalla Gävle stad.

Murén var styrelseordförande i Sandvik AB från starten 1868 till 1883.

En staty av Per Murén, skänkt av GDJ-fonden, och utförd av Nils Möllerberg står vid Södra Strandgatan i Gävle.

Källor 
 Förteckning å vällofliga Borgareståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, borgarståndets protokoll 21/10 1865

Noter

Vidare läsning

 

 

Borgarståndets talmän
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Ministeriella partiet
Gävles borgmästare
Personer från Gnarps socken
Födda 1805
Avlidna 1888
Män
Gravsatta på Gävle gamla kyrkogård
Albert Björck

Albert Wilhelm Björck, född 17 augusti 1812 i Göteborg, död där 23 juli 1885, var en svensk jurist och politiker samt riksdagsledamot i borgarståndet 1850–1866 och i andra kammaren 1867–1869.

Halvbror till Gustaf Daniel Björck och bror till Adolf Leopold Björck. Han blev student i Uppsala 1829, undergick 1830 examen för inträde i rättegångsverken och fick 1835 en underordnad plats vid rådhusrätten i sin födelsestad. Med denna tjänst förenade han en vidsträckt verksamhet som advokat. 1843 befordrades han till civilnotarie vid dåvarande kämnärsrätten (lägsta domstolen) i Göteborg, 1844 valdes han till rådman i denna stad, och 1871 tillträdde han justitieborgmästar-ämbetet Göteborg, från vilken befattning han 1883 tog avsked. Efter att ha varit ledamot i statsrevisionen 1847 utsågs han till en av sin födelsestads representanter i borgarståndet vid riksdagen 1850–1851 och bibehöll detta uppdrag under alla de följande ståndsriksdagarna.

Efter representationsförändringen var han Göteborgs representant i andra kammaren under den första valperioden. 1850–1851 var han suppleant i konstitutions-, banko- och bevillningsutskotten; 1853–1854 var han ledamot i konstitutionsutskottet och författade då den reservation, som ledamöterna av borgar- och bondestånden avgav mot utskottets utlåtande i dechargefrågan. Vid alla de följande riksdagarna var han medlem av statsutskottet. 1860–1868 var han bankofullmäktig och 1868 ledamot av det första lagtima kyrkomötet. Dessutom satt Björck i två av kungen förordnade kommittéer, den ena för sjöförsvaret (1863), den andra för unionsangelägenheter (1865). Björck var en av dem, som verksammast arbetade för den gamla fyrståndsrepresentationens ombildning.

Under riksdagen 1853–1854 framlade han ett förslag till ändring i grunderna för borgarståndets representation, vann väl icke gehör för alla däri förekommande nyheter, men bragte dock saken därhän, att inträde i ståndet bereddes husägarna i städerna – en genomgripande förändring, som bröt ståndsprincipen och röjde väg för det nya representationssättet. Med ett sådant mål som representationens ombildning för ögonen och illa berörd av styrelsens fasthållande vid sitt system, kom han att sluta sig till oppositionen, vilken inom borgarståndet, när han inträdde där, räknade Johan Tore Petré och Lars Billström bland sina mest framstående medlemmar. Snart steg Björck fram i de styrande männens led, och vid de sista ståndsriksdagarna hade hans ord mycket ofta en avgörande betydelse. Vid kyrkomötet föreslog han flera åtgärder i syfte att skilja staten och kyrkan samt att upphäva skolans beroende av kyrkan, genom religionsundervisningens fullständiga överflyttande från skolan till prästerskapet. Han dog i Göteborg 23 juli 1885.

Källor

Noter 

Göteborgs borgmästare
Borgarståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Politiker från Göteborg
Födda 1812
Avlidna 1885
Män
Alumner från Uppsala universitet

Vidare läsning
Eric Ersson i Vallsta

Eric Ersson , född 15 januari 1811 i Arbrå församling, Gävleborgs län, död där 21 mars 1872, var en svensk bonde och politiker; representant för bondeståndet i ståndsriksdagen 1847–1848 och 1853–1866, ledamot av andra kammaren 1867–1868 för Västra Hälsinglands domsagas valkrets.

Ersson blev 1841 ensam ägare till familjegården Vallsta och valdes 1847 enhälligt till riksdagsman i bondeståndet för Hälsinglands västra domsaga. Med undantag av 1850 års riksdag, då sjuklighet hindrade hans val, fortsatte han att vid alla riksdagar till och med 1868 representera valkretsen, först i bondeståndet, sedan i andra kammaren.

Till följd av sin duglighet, rättrådighet och oegennytta förvärvade Ersson allmänt och stort anseende och inflytelse samt ansågs de senare åren som den mäktigaste i bondeståndet. Erssons tilltagande sjuklighet bidrog dock väsentligt till att i andra kammaren, där Ersson var med om lantmannapartiets bildande, inte han, utan Carl Ifvarsson kom att ta ledningen bland de gamla ståndskollegorna.

Riksdagarna 1853–1854 och 1856–1858 tillhörde han lagutskottet och vid de övriga statsutskottet, var 1865 medlem av talmanskonferensen, 1866–1867 bankofullmäktig, deltog i två statsrevisioner (1857 och 1860), var en av riksdagens deputerade vid Karl XV:s kröning i Trondhjem samt medlem i kommittén för utredande av frågan om grundskatternas inlösen (1864–1866) och av kommittén för revision av föreningsakten mellan Sverige och Norge (1865–1867). Om arbetet för representationsreformens genomförande inlade han stor förtjänst. I norska frågan 1859–1860 omfattade han den uppfattning, att ståthållarfrågan var av unionell natur, och instämde i alla delar med det av allmänna besvärs- och ekonomiutskottet avgivna skrivelseförslaget rörande Sveriges och Norges ömsesidiga förhållanden samt fick ståndet med sig, men mötte dock motstånd från flera inflytelserika ledamöter, däribland Nils Larsson i Tullus.

Som ledamot av unionskommittén delade han de övriga svenske ledamöternas övertygelse om nödvändigheten att införa ett unionsparlament. I grundskattekommittén förenade han sig med pluraliteten om förslagen, att kronotionden skulle bibehållas orubbad och att av den hemmanet åliggande räntan endast det belopp kunde avlösas, varmed räntan i förening med kronotionden översteg 1/2 proc. av taxeringsvärdet.

Referenser

Noter 

Bondeståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Födda 1811
Avlidna 1872
Män
Personer från Arbrå socken
Sigurd Ribbing (filosof)

Sigurd Ribbing, född 22 oktober 1816 i Mistelås, Kronobergs län, död 21 februari 1899 i Uppsala, var en svensk filosof och politiker, professor i teoretisk filosofi vid Uppsala universitet 1850–1885. Han var son till häradshövdingen och riksdagsmannen Seved Ribbing.

Ribbing blev student vid Uppsala universitet 1835, ägnade sig företrädesvis åt filosofins studium, avlade filosofie kandidatexamen 1839, disputerade med avhandlingen Anmärkningar vid premisserna till Kants system samma år och promoverades till filosofie magister samma år. Han kallades till docent i praktisk filosofi vid Uppsala universitet 1843, sedan han samma år utgett den akademiska avhandlingen De conscientia morali disquisitio. Vid professor Erik August Schröders frånfälle utnämndes Ribbing 1850 till professor i logik och metafysik samt verkade med stort nit på denna plats ända till 1885. Hans filosofiska åsikter var starkast påverkade av Platon och Leibniz och överensstämmer väsentligen med hans lärares, Geijers och Boströms, men röjer också i mycket kritisk självständighet. Han var en framstående föreläsare och utövade under sin långa professorstid stort inflytande inom den akademiska styrelsen.

Ribbing hade flera allmänna uppdrag: han var Uppsala stadsfullmäktiges ordförande under de fyra första åren av denna institutions tillvaro 1863–1866, ledamot av Uppsala läns landsting 1863–1874, ledamot av prästeståndet för Uppsala universitet under senare delen av riksdagen 1862/63 samt vid sista ståndsriksdagen 1865/66, representant för Uppsala valkrets i andra kammaren 1867–1872, för Norrbottens läns valkrets i första kammaren 1875–1879 och lekmannaombud för Uppsala stift vid kyrkomötena 1868–1878. Han var också medlem av den kommitté som tillsattes 21 oktober 1870 för revision av elementarläroverkens stadga.

Sigurd Ribbing är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi
Genetisk framställning af Platos ideelära (1858).

Källor

Noter

Vidare läsning

Se även
Artikel om Sigurd Ribbing i Uppsala Studentkårs tidning Ergo.

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 433

Prästeståndets riksdagsledamöter 
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Ministeriella partiet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Svenska professorer i teoretisk filosofi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Alumner från Uppsala universitet
Sigurd (filosof)
Personer från Mistelås socken
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1816
Avlidna 1899
Män
Samuel von Troil

Samuel Gustaf von Troil, född 7 maj 1804 i Klara församling, Stockholm, död 3 november 1880 i Malmö, var en svensk officer, ämbetsman och politiker.

Biografi
Samuel von Troil var son till kanslirådet Lars David von Troil (1764–1827) och Anna Maria Tham (1775–1859) , samt brorson till Uno von Troil, och sonson till Samuel Troilius.

von Troil blev överstelöjtnant 1845. Han var landshövding i Malmöhus län 1851–1874, ledamot av adelsståndet 1828–1866 och av andra kammaren 1867–1869. Han var ålderman för Sankt Knuts Gille i Lund 1859–1876.

von Troil var gift 17 juli 1842 med grevinnan Sophia Lovisa von Hermansson (1820–1896). De fick ett barn, dottern Anna Carolina Alexandrina (1851–1917), gift 1:o 27 juni 1871 med friherre Hans Fredrik Ramel (1845–1892), 2:o 8 maj 1893 med Gustaf Reinhold Bråkenhielm (1847–1899). När Samuel Gustaf von Troil avled 1880, slöt han den i Sverige levande adliga ätten von Troil på svärdssidan.

Utmärkelser 
von Troil blev kommendör med stora korset av Nordstjärneorden 16 november 1858, fick storkorset av Kungliga Danska Dannebrogsorden 23 maj 1860], storkorset av Vasaorden 4 augusti 1865, blev riddare av Svärdsorden 4 juli 1841 och riddare av Österrikiska Leopoldsorden 1844.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Sveriges Riddarskaps och Adels kalender år 1865, utgiven av Gabriel Anrep

Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Ministeriella partiet
Landshövdingar i Malmöhus län
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Kommendörer med stora korset av Vasaorden
Riddare av Svärdsorden
Födda 1804
Avlidna 1880
Män
Militärer från Stockholm
Politiker från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
Samuel
Sv

SV, Sv eller sv kan betyda:

 sv - ISO 639-1-kod för svenska och därför det prefix som används för svenskspråkiga Wikipedia
 SV - en statistisk kategori i baseboll, se Save (baseboll)
 .sv - nationell toppdomän för El Salvador
 sv - ISO 639-1 språkkoden för svenska
SV - svenskt studieförbund, se Studieförbundet Vuxenskolan
 SV - norskt politiskt parti, se Sosialistisk Venstreparti
 Sv - SI-enheten för storheterna ekvivalent dos och effektiv dos för joniserande strålning, se Sievert
 SV - sydväst, ett väderstreck
1276

1276 (MCCLXXVI) var ett skottår som började en onsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Januari 
21 januari – Sedan Gregorius X har avlidit den 10 januari väljs Pierre de Tarentaise till påve och tar namnet Innocentius V. Han avlider dock själv efter endast fem månader på posten.

Februari  
februari – Kinas regent, kejsarinnan Xie Daoqing, tvingas kapitulera och överlämna sig själv, den omyndige kejsaren och hela Kina till mongolerna.

Maj 
24 maj – Magnus Ladulås blir krönt till Sveriges konung i Uppsala domkyrka. Han lovar att vid lägligaste tillfälle säkra kyrkornas rättigheter och inte utkräva några tjänster av dem.

Juli 
11 juli – Sedan Innocentius V har avlidit den 22 juni väljs Ottobono de' Fieschi till påve och tar namnet Hadrianus V. Han avlider dock själv efter ungefär en månad på posten.

September 
13 september – Sedan Hadrianus V har avlidit den 18 augusti väljs Pedro Julião till påve (den ende portugisiske påven och den ende på posten, som har varit läkare) och tar namnet Johannes XXI, trots att det inte har funnits någon Johannes XX, eftersom han vill korrigera vad man då tror vara ett fel i ordningsnumren på Johannespåvarna 15–19.

November 
11 november – Kung Magnus gifter sig med den holsteinska prinsessan Helvig.

Okänt datum 
Magnus och hans bror Valdemar träffas i Kongahälla för att förhandla, men detta misslyckas. Valdemar söker då stöd hos den danske kungen Erik Klipping. Med anledning av detta förklarar Magnus krig mot Erik Klipping. En annan orsak är också den skuld på 6.000 mark, som han har till den danske kungen.
Magnus härjar i Halland och Skåne samt återvänder sedan till Sverige över Ryna bro, en bro över Rönneå i Skåne.
Växjö domkyrka härjas av brand.
Åbo domkapitel blir formellt stadfäst.
Drotsämbetet införs i Sverige. Drotsen har rättsvårdande funktioner och är även kungens ställföreträdare.

Födda 
29 september – Kristofer II, kung av Danmark 1320–1326 och 1329–1332.
19 oktober – Prins Hisaaki, shogun av Japan.

Avlidna 
10 januari – Gregorius X, född Theobald Visconti, helgon, påve sedan 1271.
22 juni – Innocentius V, född Petrus a Tarentasia, påve sedan 21 januari detta år.
18 augusti – Hadrianus V, född Ottobono de' Fieschi, påve sedan 11 juli detta år.

Externa länkar
Jules Stiernblad

Jules Edvard Stiernblad (i riksdagen kallad Stjernblad i Marsvinsholm), född 4 december 1813 på Hildesborg i Härslövs socken, Malmöhus län, död 14 juni 1886 på Marsvinsholms slott i Balkåkra socken, Malmöhus län, var baron, svensk godsägare, politiker och finansman. Han vr son till Fredrik Gustaf Stiernblad.

Stiernblad var ägare till Marsvinsholms slott och gods utanför Ystad. Som sådan var han initiativtagare till byggandet av Marsvinsholms kyrka. Stiernblad inledde sin politiska karriär vid 1850–1851 års riksdag. Han var ordförande för Malmöhus läns landsting 1869 och 1872–1874. Stiernblad var ledamot av riksdagens första kammare 1866–1877, invald i Malmöhus läns valkrets. Han var ledamot av försvarsutskottet vid 1867, 1869 och 1871 års riksdagar samt ledamot av statsutskottet 1872–1875, varav det sista året statsutskottets ordförande.

Källor

Noter

Vidare läsning

Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Skånska partiet
Svenska friherrar
Ledamöter av Lantbruksakademien
Personer från Härslövs socken
Födda 1813
Avlidna 1886
Män
Ugglan
Pythiska spelen

De pythiska spelen var i antikens Grekland festspel som hölls nära Delfi på berget Parnassos södersluttning vart fjärde år. Spelen var inspirerade av de Olympiska spelen som ägde rum i Olympia. Till skillnad från dessa ägde tävlingar i musik rum vid sidan om de idrottsliga. Efter religiöst färgade krig om kontrollen över Delfi omorganiserades de pythiska spelen år 582 f.Kr.

Spelen har förmodligen fått sitt namn efter Pythia, guden Apollons orakel vid Delfi, som i sin tur fått namnet efter den drake, Python, som vaktade helgedomen när den betraktades som Gaias heliga plats.

Se även
 Olympiska spelen i Olympia 
 Nemeiska spelen i Nemea 
 Isthmiska spelen i Korinth

Panhellenska spel
Multisportevenemang
Tre Knas

Tre Knas eller 3 Knas var en svensk revygrupp som inspirerats av amerikanska The Three Stooges. 

Gruppen bestod av Nils Ohlson (1910–1970), Gunnar "Knas" Lindkvist (1916–1990) och Carl-Gustaf Lindstedt (1921–1992).

Nils Ohlson ersattes sedermera av Curt "Minimal" Åström (1924–1986). Tre Knas knöts till crazystilen, och var verksam i Casinorevyn 1946–1961 tillsammans med Gösta Bernhard och Stig Bergendorff.

Filmografi
 1950 – Stjärnsmäll i Frukostklubben
 1950 – Regementets ros

Källor

Externa länkar
Tre Knas på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960
Tre Knas på Svensk mediedatabas

Svenska revygrupper
Svenska komikergrupper
Sista posen

Sista Posen är en svensk TV-dokumentär om den kände svenske kroppsbyggaren Anders Graneheim. Programmet presenterar Graneheim både som person och som kroppsbyggare och skildrar också hans träning och förberedelser under våren och sommaren 2002 inför den internationella tävlingen "Master's Mr Olympia" i USA. Kamerateamet var även på plats under Master's Mr. Olympia och låter tittarna följa Graneheims uppladdning och framträdande under själva tävlingen.

Programmet Sista Posen sändes i SVT vid tre tillfällen i juli och augusti 2003, och är det första och hittills enda program i Svensk television som helt tillägnats en kroppsbyggare. Sista posen blev därför mycket uppmärksammat, och programmet hade för TV-dokumentärer mycket höga tittarsiffror. Sista Posen sändes även i dansk TV (DR1) i juli 2004 och mars 2005 under namnet Bodybuilder och i norsk TV (NRK) under namnet Den siste posituren.

Svenska TV-program
Brittiska öarna

Brittiska öarna (), är en ögrupp i norra Västeuropa, som består av de två huvudöarna Storbritannien och Irland, ögrupperna Hebriderna,  Orkneyöarna och Shetlandsöarna, samt ett tusental mindre öar, bland andra Anglesey, Isle of Man och Isle of Wight.  Ofta inräknas även Kanalöarna in i Brittiska öarna, eftersom dessa ingår i det mycket snarlika lagstiftningsbegreppet Brittiska öar (British Islands) (se nedan), men de ingår egentligen inte i det geografiska begreppet Brittiska öarna, eftersom de ligger på andra sidan av Engelska kanalen.

Officiella sammanhang 
Brittiska öarna är enbart ett geografiskt begrepp, som nästan aldrig används i officiella sammanhang. Istället används då helt andra begrepp eller termer.

I brittisk lagstiftning används termen Brittiska öar (British Islands) när man behandlar ärenden som gemensamt berör de tre statsbildningar där medborgarna åtnjuter brittiskt medborgarskap och är underställda den brittiska monarken: Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland samt dess tre kronbesittningar Bailiwick of Jersey,  Bailiwick of Guernsey och Isle of Man.

Ur irländsk synvinkel är benämningen Brittiska öarna kontroversiell eftersom den uppfattas som partisk gentemot Irland eller som en antydan om att Republiken Irland fortfarande i någon mån skulle vara brittisk. Därför använder Republiken Irland i officiella sammanhang istället begrepp som dessa öar (these islands), eller Storbritannien och Irland (Britain and Ireland). Även begreppet "Anglokeltiska öarna" (Anglo-Celtic Isles) förekommer, dock mest bland irländska emigranter i USA och Australien.

Se även 
Britannia, romarnas namn för den provins som omfattade England och Wales
Storbritannien (Great Britain), den ö som omfattar England, Wales och Skottland
Kungariket Storbritannien (The Kingdom of Great Britain), den stat som mellan 1707 och 1801 omfattade England, Wales och Skottland
Förenade kungariket Storbritannien och Irland (The United Kingdom of Great Britain and Ireland), den stat som mellan 1801 och 1922 omfattade England, Wales, Skottland och hela Irland
Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland (The United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland), den stat som sedan 1922 omfattar England, Wales, Skottland och Nordirland

Referenser

Externa länkar