kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stafett

Stafett är en tävlingsgren inom sport, exempelvis i de i grunden individuella grenarna löpning, längdskidåkning, orientering och skidorientering, där ett lag delar upp sig på oftast fyra personer och tar sig fram genom att varje lagmedlem har hand om var sin sträcka, i vissa fall måste en pinne eller ett rör (hylsa) föras fram under tävlingen. Vid inhemska tävlingar i olika länder tävlar oftast klubbarna eller distriktsförbunden, medan det oftast är länder som gör upp om segern vid de stora internationella tävlingarna.

Inom friidrottens stafettlöpning finns idag två officiella stafettdistanser: 4 × 100 meter och 4 × 400 meter, flera världsrekord är satta av svenska stafettlag. Utöver dessa arrangeras ofta stafetter på en mängd andra distanser. Pinnen ska ha en längd av 26 till 30 cm och en diameter av minst 12 cm samt en vikt av minst 50 g. Endast löparen som tappar sin pinne får plocka upp den igen.

Inom längdskidåkning tävlar man i internationella mästerskap på distanserna 4 x 10 km (herrar) och 4 x 5 km (damer). Vid dessa tävlingar körs vanligen de två första sträckorna i klassisk stil och de två sista i fristil. I nationella mästerskap och mindre tävlingar kör man ofta i stället 3 x 10 respektive 3 x 5 km. Det förekommer även att herrarna tävlar på 4 x 7,5 km. 

I skidskytte är stafetterna vid mästerskap 4 x 7,5 km (herrar) och 4 x 6 km (damer). Varje stafettsträcka har då en liggande och en stående skjutning, och deltagarna har 3 extraskott tillgängliga vid varje skjutning. Om man fortfarande efter 3 extraskott inte har träffat alla mål måste man köra en straffrunda. 

Sverige har under 1900-talet varit framgångsrika i stafett inom främst längdskidåkning, orientering och skidorientering, medan till exempel USA haft framgångar i löpningsstafetter.

Budkavle
Stafettävlingar har i vissa sporter också gått under namnet budkavle, men denna term är numera mindre vanlig. Fram till början av 2005 var det den officiellt använda termen inom orientering. En kvarleva från denna tid är tävlingsnamn som Tiomilabudkavlen och Smålandskavlen.

Även i skidorientering användes tidigare begreppet budkavle om stafetterna.

Se även 
 Lagkapp

Källor

Sporttermer
Lagsport
Soli Labbart

Soli Labbart, född Solvig Rosenqvist den 21 december 1922 i Vasa, Finland, död den 17 juni 2003 i Högalids församling, Stockholm, var en finländsk skådespelare. 

Labbart studerade vid Svenska teaterskolan 1948–1951, verkade vid Åbo svenska teater 1951–1955 och 1965–1976, vid Wasa teater 1977–1978 och igen i Åbo 1978–1980. Hon hade betydande roller i bland annat Daniel Hjort, Mutter Courage, Cabaret och Brevbäraren från Arles. Hon medverkade vidare 1986 i Teater Mars Ett drömspel i Joakim Groths regi.

På senare år arbetade Labbart främst som frilans och då huvudsakligen inom film och tv och medverkade i filmer även efter att hon hade gått i pension. Hon spelade i filmen Herr Puntila och hans dräng Matti i Ralf Långbackas regi, i tv-serien Rauta-aika i Kalle Holmbergs regi och i rikssvenska tv-filmen Sista vinden från Kap Horn (1991) i Agneta Fagerström-Olssons regi. I den gör hon en gammal kvinna, Fanny, som på grund av sjukdom och svaghet hålls inlåst i sin lägenhet men som längtar till havet, gör uppror och bryter sig ut. I unga år tilldelades Labbart tapperhetsmedalj för sin tjänstgöring som lotta i kriget och tilldelades senare bland annat Jussistatyetten.

Soli Labbart är gravsatt i minneslunden på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Filmografi (urval)

1975 - Någon borde sörja

Referenser

Externa länkar

Finlandssvenska skådespelare
Finländska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Vasa
Gravsatta på Katarina kyrkogård
Födda 1922
Avlidna 2003
Kvinnor
Orkdals kommun

Orkdals kommun () är en tidigare kommun i Trøndelag fylke i Norge. Den gränsade i nord-nordväst mot tidigare Snillfjords kommun. Från år 2020 ingår Orkdals kommun i den nyetablerade Orklands kommun.

Geografi 
Älven Orkla rinner genom kommunen och ut i Orkdalsfjorden vid centralorten Orkanger som ingår i den sammanväxta tätorten Orkanger/Fannrem. Orkdalsfjorden är en sidofjord till Trondheimsfjorden.

Marken i Orkdal är belägen huvudsakligen i botten av dalen samt på stora platta avsatser en bit upp på dalsidorna. På lokal dialekt kallas dessa sidor för en jår och i Orkdal finns fyra jårer: Ustjåren, Berubsjåren, Kvälsjåren och Monsetjåren.

Näringsliv 
I Orkanger finns industriområdet Grønøra som är ett av de större industriområdena vid Trondheimsfjorden.

Sevärdheter 
Thamshavnbanen från Løkken Verk i Meldal och ner till Trondheimsfjorden i Orkdal blev nerlagd, men större delen av sträckan är återöppnad för turisttrafik.

Källor

Externa länkar 

Tidigare kommuner i Trøndelag fylke
Tidigare kommuner i Sør-Trøndelag fylke
Orklands kommun
Artattack

Artattack är Hansson de Wolfe Uniteds femte studioalbum från 1985. 
Detta album var det sista som gavs ut innan bandets upplösning 1986.

Producerad av Dick Hansson. Arrangerad av Hansson de Wolfe United. Inspelad i Cutting Room Studio, Stockholm. Tekniker: Peter In de Betou (vissa overdubs: Olle Ramm/Bo Anders Larsson). Mixad av Peter In de Betou och Dick Hansson.

Lorne de Wolfe - Text & musik, sång, synthesizers
Dick Hansson - Text, trummor, synthesizers, körsång
Jonas Isaksson-Savela - Gitarrer, synthesizers, elbas (spår8)
Anders Neglin - Piano (spår 3 och 6)
Erik Häusler - Sopransax
Anne-Lie Ryde - Körsång
Mia Del Valle Guerra: Körsång
Anders-Pär Jonsson: Blockflöjt
Elisabeth Hahn: Cello
Håkan Olsson: Viola
Ulrika Frankmar: Violin
Erling Weibust: Violin
Stråkarrangemang på "Utanför tullarna": Ander Neglin

Spår
Det saknas en blues (4:20)
Absolut förbjudet (4:26)
Utanför tullarna (2:56)
Artattack (4:37)
Den nya världen (4:32)
Oberoende vad fursten säger (6:15)
Vi är på samma linje (4:39)
Shakespeare är en sannartist (3:50)
Tur o retur (5:12)
Kriterium (0:40)

Spår 3 är speciellt tillägnad Lynn Munthe de Wolfe (1951-1985)

Album av Hansson de Wolfe United
Musikalbum 1985
Iren Reppen

Iren Reppen, född 19 december 1965 i Harstad, är en norsk skådespelare och sångare, sedan 2009 teaterchef vid Hålogaland Teater.

Reppen debuterade 1990 på Trøndelag Teater som Julia i William Shakespeares Romeo och Julia, och spelade också Anne Frank innan hon 1992 anställdes vid Det Norske Teatret, där hon har haft stora roller som Irina i Anton Tjechovs Tre systrar, Cressida i Shakespeares Troilus och Cressida och titelrollen i Henrik Ibsen Hedda Gabler. Inom musikteatern har hon bland annat spelat Laura Isaksen i Bør Børson jr. och deltagit i teaterns shower och cabareter, som Musical Musikal, Unionsjubileumsrevyn Det folk vil ha och Cornelis Vreeswijk-föreställningen Dansa samba med meg. Hon rönte stor framgång med enkvinnoshowen Det e hardt å være mainn (utgiven på cd 1996) och Nattas prinsesse (cd 2000), där hon själv hade skrivit texterna.

Reppen medverkade i NRK-serien Vestavind (1994–1995), och hade dessutom huvudrollen i serierna Nini (1998) och Nini – den stille uke (2001), samt biroller i filmerna Krigarens hjärta (1992) och Andra halvlek (2007).

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Norska teaterchefer
Kvinnor
Födda 1965
Levande personer
Personer från Harstads kommun
Solfrid Heier

Solfrid Heier, född 20 september 1945, är en norsk skådespelare, som även spelat in skivor under artistnamnet Winnie. 1967 deltog Heier i Norges uttagning till Eurovision Song Contest och kom på tredje plats med sången Skitur.

Diskografi (Sverige) 
  (under artistnamnet Winnie på Karusell KFF 625)

Filmografi (urval)

Källor 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1945
Levande personer
Rennebu kommun

Rennebu kommun () är en kommun i Trøndelag fylke i Norge. Kommunens centralort är Berkåk.

Geografi

Karta

Referenser

Kommuner i Trøndelag fylke
Rissa kommun

Rissa kommun () var en kommun i dåvarande Sør-Trøndelag fylke i mellersta Norge. Den administrativa huvudorten var tätorten Rissa (Årnset).

Administrativ historik 
Kommunen bildades genom en delning av Stadsbygds kommun 1860. 1905 bröt sig Lensvik ur och bildade egen kommun. 1964 slogs kommunen samman med södra delen av Stjørna och större delen av Stadsbygds kommun. Den 17 juni 2016 blev det bestämt att kommunen skulle slås samman med angränsande Leksviks kommun till en gemensam kommun. Den 1 januari 2018 bildades Indre Fosens kommun genom en sammanslagning av de båda kommunerna.

Externa länkar

Referenser

Tidigare kommuner i Sør-Trøndelag fylke
Indre Fosens kommun
Malaysias Grand Prix 2000

Malaysias Grand Prix , officiellt II Petronas Malaysian Grand Prix, var en Formel 1-tävling som hölls den 22 oktober 2000 på Sepang International Circuit i Kuala Lumpur, Malaysia. Loppet var det sista av 17 lopp ingående i formel 1-VM 2000. Det 56 varv långa loppet vanns av Ferraris Michael Schumacher som startade i pole position. David Coulthard blev tvåa för McLaren och tredjeplatsen gick till Schumachers stallkamrat Rubens Barrichello.

Resultat

Kval

Lopp

VM-ställningen efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Referenser

Noter

Övriga källor 

 

2000 i Malaysia
Malaysias Grand Prix
Paul-Ottar Haga

Paul-Ottar Haga, född den 30 juli 1965 i Verdal, är en norsk skådespelare.

Haga är anställd på Det Norske Teatret, där han debuterade 1990 som Olav Engelbrektsson i Sankt Olavs skrin av Edvard Hoem. Vidare har han spelat bärande roller som Håkon i Olav Duuns Medmenneske, Lauris i Duuns Juvikfolke, Bassanio i Shakespeares Köpmannen i Venedig, Eilert Løvborg i Henrik Ibsens Hedda Gabler, knappstöparen i Ibsens Peer Gynt, Alceste i Molières Misantropen och Agamemnon i Aischylos Orestien. Han har också gästat Oslo Nye Teater.

Sammanlagt har Haga spelat tolv roller i Spelet om den helige Olav på Stiklestad, där han har deltagit varje år sedan 1974. 1994 sjöng han rollen som biskopen i rockoperan Which Witch i Holmenkollen. Han har även utmärkt sig inom musikteatern, bland annat som Bør Børson jr. och Far Vitalis i Frendelaus. 2008 hade han huvudrollen som Mackie Kniven i Bertolt Brechts Tolvskillingsoperan.

Haga har också medverkat i tv och film. Hans Peer Gynt i Bentein Baardsons tv-version (1993) väckte stor uppmärksamhet, och han hade huvudroller i serierna Jul i Blåfjell (1999) och Fire høytider (2000). Han filmdebuterade i Landstrykere (1989) och hade en huvudroll i Mörkrets ö (1997).

Filmografi (urval)

 1993 – Peer Gynt (TV-serie)

Källor

Externa länkar

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Födda 1965
Män
Levande personer
Personer från Verdals kommun
Tydals kommun

Tydals kommun (norska: Tydal kommune) är en kommun i Trøndelag fylke i Norge. Den administrativa huvudorten är Tydal. Kommunen gränsar i norr mot Meråkers kommun, i väster mot Selbu och Holtålens kommuner, i söder mot Røros kommun och i öster mot Bergs och Åre kommuner (Jämtlands län, Sverige). 

Det var här 4 273 man från Carl Gustav Armfeldts armé dog av köld vintern 1719, på återmarsch (Karolinernas dödsmarsch) från Trondheim efter att den svenske kungen Karl XII hade blivit skjuten vid Fredrikstens fästning i Halden, Norge. Genom Tydals kommun går vandringsleden Karolinerleden.

Referenser

Kommuner i Trøndelag fylke
Gemsbock

Gemsbocken (Oryx gazella) är en storväxt antilop som förekommer i södra Afrika.

Utbredning och habitat 

Djuret är karakteristisk för södra Afrikas öknar, halvöknar och savanner. Artens utbredningsområde sträcker sig över Namibia, Botswana och större delar av Sydafrika. I norr når gemsbocken även Zimbabwe och kanske södra Angola.

Utseende 
Gemsbocken kännetecknas genom långa, raka horn, som tillkomma båda könen och ett långsträckt huvud med nästan rak ansiktslinje. Den långa svansen är försedd med tofs. Grundfärgen är vit, gulvit eller ljusgrå med svarta band och fläckar. Hos ungdjur saknas dessa markeringar. Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 180 till 215 cm och en mankhöjd av 115 till 125 cm. Hanar är med 180 till 240 kg tyngre än honor som blir bara upp till 225 kg tunga. Hanar har även robustare horn än honor.

Ekologi 
Arten bebor endast öppna slätter och kan synnerligen länge avstå från att dricka vatten. Gemsbocken släcker sin törst genom att förtära en del saftiga växter. I sina upp till 150 centimeter långa horn äger den ett mycket verksamt försvarsvapen. Djuret har ofta identifierats med mytologins enhörning och horn av gemsbock såldes i England under medeltiden som horn av enhörning. Födan består av gräs, rot, blad, kvistar och bär. Honor lever i flockar med cirka 30 individer. Hannar lever ofta ensam i närheten av flocken. Ibland sammansluter sig flera flockar till stora hjordar med 200 eller fler medlemmar och då ingår även hanarna. Det finns även mindre flockar med en alfahane. Ensamlevande hanar har ett revir som är cirka 25 km² stort och de försöker para sig med honorna av de flockar som finns i reviret.

Honor kan bli parningsberedda under alla årstider. Dräktigheten varar cirka 8,5 månader och sedan föds oftast en unge. Kalven väger 8 till 15 kg vid födelsen och den lämnas sedan vid ett gömställe. Modern kommer flera gånger förbi för att ge di tills kalven är 3,5 månader gammal. 1,5 till 2 år efter födelsen blir ungarna könsmogna.

I naturen lever gemsbocken upp till 18 år och med människans vård kan den leva 20 år.

Gemsbocken och människan 
Gemsbocken avbildas i Namibias vapen.

Under senare 1800-talet och under 1900-talet minskade populationen men efter inrättning av skyddsåtgärder har gemsbocken återhämtad sig. Beståndet uppskattades 1999 med cirka 373 000 individer. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Bilder

Källor
 

Slidhornsdjur
Däggdjur i etiopiska regionen
Ugglan
Utanpå allt

Utanpå Allt är Hansson de Wolfe Uniteds sjätte studioalbum från 1994

Skivan blev den första som bandet gav ut sedan gruppens upplösning 1986. Därefter dröjde det ytterligare 16 år tills nästa skiva, Elektriskt blått, kom.

Bandet
Lorne de Wolfe - text & musik, sång, bas, piano
Dick Hansson - text, slagverk
Claes Palmkvist - gitarr
Ingrid Munthe - medtextförfattare spår 2

Spår
Höglandskvinna - låglandsman (4:23)
Min religion (4:28)
I förvirringens tid (4:18)
Utanpå allt (4:27)
Du är inte ensam (4:23)
På snedden (3:15)
Samma kors (4:29)
Som månsken i din bädd (4:21)
Vad händer när säsongen är över (4:04)
Jag väljer dig (4:23)

Album av Hansson de Wolfe United
Musikalbum 1994
Parallellslalom

Parallellslalom är en gren inom alpin skidsport och snowboard där två åkare tävlar i slalom i två parallella banor och ingår ibland i världscuperna. Tävlingarna går i cupform där varje heat består av två åk, ett i vardera banan. I det andra åket startar åkarna med den tidsskillnad som de hade i första åket och den som kommer först över mållinjen vinner heatet.

Parallellslalomens grundare och uppfinnare är Nils "Nisse" Sköldmark från Edsbyn. Det var i Edsbybacken som parallellslalomen genomfördes för första gången 1948. Första paret var Bertil Eriksson och Henry "Heja" Hermansson, med Eriksson som segrare. Tävlingsformen skapades för att locka mer publik. Parallellslalomen togs väl emot och det har sedan starten genomförts åtskilliga tävlingar världen runt i denna alpina tävlingsgren.

1:a maj-trofén i Funäsdalsfjällen är en av de större tävlingenarna, där mellan 900 och 1 000 startande får kvala för att åka parallellfinalen.

Källor

Fotnoter

Alpin skidsport
Snowboard
Journalfilmsröst

Journalfilmsröst är ett speciellt röstläge som användes i tidiga tv- och filminspelningar (till exempel journalfilmer). Den bristfälliga ljudtekniken gjorde att talaren (nästan alltid en man) tvingades artikulera tydligt, och rösten lät gäll och nasal vid uppspelning. De personer man oftast förknippar med uttrycket är Nils Jerring och Gunnar Skoglund, som under många år arbetade för SF-journalen.

Exempel ur SF-journaler:
Nils Jerring:
Porfyrverket i Älvdalen 1938
Gunnar Skoglund:
Över ån efter badvatten (1933)

I dag används journalfilmsröster för komiska effekter, ibland tillsammans med stumfilmstempo.

Filmtermer
Ljudteknik
Thomas Kretschmann

Thomas Kretschmann, född 8 september 1962 i Dessau i Sachsen-Anhalt i dåvarande Östtyskland, är en tysk skådespelare. Han har förutom i Tyskland också haft stora framgångar i England och USA. Kretschmann har medverkat i ett flertal filmer om andra världskriget bland annat Undergången som släpptes 2004 där han spelar Hermann Fegelein.

Filmografi (i urval) 

1992 – I örnens klor
1992 – Krigarens hjärta
1993 – Stalingrad
1996 – Stendhals syndrom
1997 – Prins Valiant 
2000 – U-571 
2002 – The Pianist
2002 – Blade II 
2003 – 24 gästroll
2004 – Undergången (SS-Gruppenführer Hermann Fegelein)
2004 – Immortal
2004 – Resident Evil: Apocalypse
2005 – King Kong
2007 – In Transit
2007 – Eichmann – dödens underskrift (Adolf Eichmann)
2008 – Wanted
2008 – Kapningen av Lufthansa 181 (Kapten Jürgen Schumann)
2008 – Valkyria (Överste Otto Ernst Remer)
2008 – Transsiberian
 (Kung Leopold I av Belgien)
2010 – The Diamond Job
2011 – Bilar 2 (röst)
2011 – Hostel: Part III
2013 – Dracula
2013 – Stalingrad (2013)
2014 – Captain America: The Return of the First Avenger
2014 – Miljonsvindeln
2015 – Avengers: Age of Ultron
2015 – Hitman: Agent 47
2016 – Whiskey Tango Foxtrot
2016 – Central Intelligence

Referenser

Externa länkar 

Födda 1962
Tyska skådespelare under 1900-talet
Män
Levande personer
Personer från Dessau
Tyska skådespelare under 2000-talet
Hoppa hage

Hoppa hage är en lek som bland annat går ut på att man hoppar på en spelplan bestående av numrerade rutor på marken. Det är främst en utomhuslek, som bland annat förekommer på skolgårdar. Tillbehören är en sten och en krita eller pinne för att rita upp spelplanen. Det finns även spelplaner för inomhusbruk i form av lekmattor och stora pusselbitar av skumplast.

Att hoppa hage har gamla anor. På ett stengolv på Forum Romanum finns det äldsta funna spåret av leken, en inristad hopphage. Enligt en hypotes uppkom det i det Romerska riket, där soldaterna använde det som träning iförda rustning. De romerska barnen skall sedan ha imiterat soldaterna genom att rita upp egna hopphagar. Leken spreds sedan, först i Europa. 

Det finns många olika varianter av leken över hela jorden. I Malaysia är den känd som "ting-ting" eller "ketengteng".

Regler 

Först ritar man upp en hage på marken (enligt bilden till höger). Sedan ställer sig den första deltagaren bakom ruta 1 och kastar stenen i ruta 1. Deltagaren ska sedan själv försöka hoppa över rutan som stenen ligger i och landa på ett ben i ruta 2 följt av 3, landa jämfota med ena benet i ruta 4 och det andra i ruta 5, på ett ben i ruta 6, landa jämfota med ena benet i ruta 7 och det andra i ruta 8 och på ett ben i ruta 9. Därefter landar deltagaren med båda fötterna i halvmånen, vänder sig helt om, hoppar tillbaka i omvänd ordning (ett ben i ruta 9 osv.) och plockar upp stenen på tillbakavägen. I nästa omgång kastar samma deltagare stenen i ruta 2 och undviker att landa i samma ruta som stenen. Så fortsätter det tills stenen legat i alla numrerade rutor. Om deltagaren misslyckas genom att exempelvis landa jämfota i en ruta, landa på strecken, kasta stenen i fel ruta eller utanför spelplanen är det nästa deltagares tur. Den som först blir färdig med alla rutor vinner.

Referenser

Externa länkar 

 Hopscotch 

Lekar
Titus Crow

Titus Crow är en fiktiv person som har huvudrollen i Brian Lumleys skräckserie med samma namn.

Böckerna om Titus Crow baseras på H. P. Lovecrafts litterära verk om Cthulhu-mytologin. De skiljer sig dock från de traditionella Cthulhu-mytologiska berättelserna, där huvudpersonerna vanligtvis är hjälplösa offer för de horribla och kosmiska krafterna. I Lumleys böcker konfronterar protagonisterna istället monstren och försöker slå tillbaka dem i storskaliga möten.

Titus Crow-samlingen

Lumleys skräckserie med Titus Crow består för närvarande av följande böcker (alla på engelska):

 The Burrowers Beneath (1974), 
 The Transition of Titus Crow (1975), 
 The Clock of Dreams (1978), 
 Spawn of the Winds (1978), 
 In the Moons of Borea (1979), 
 Elysia (1989),

Externa länkar 

 Brian Lumley.com Cthulhu Mythos

Figurer i Cthulhu-mytologin
Jatvinger

Jatvinger eller sudauer (litauiska: Jotvingiai, Sūduviai; lettiska: Jatvingi; polska: Jaćwingowie, vitryska: Яцвягі) är ett folkslag ursprungligen från det område som idag är nordöstra Polen gränsande mot Litauen och Kaliningrad-området. Området har kallats för sångernas eller regnets land. De har under århundradena uppgått i de omkringliggande folkens kultur och språkbruk men är troligtvis besläktade med sina baltiska grannar litauerna.

Se även 
 Sudoviska (språket som talades av jatvingerna)

Etniska grupper i Europa
Baltikum
Gems

Gems, även känd som stenget eller alpget, (Rupicapra rupicapra) hör till slidhornsdjuren inom ordningen partåiga hovdjur.

Utseende 

Gemsen igenkänns på sina korta, rakt uppåtriktade horn, vilka har spetsen böjd i krok bakåt och nedåt. Kroppslängden sträcker sig till 1,1 meter. Höjden över bogarna når upp till 75 centimeter. Vikten kan uppgå till 45 kilogram. Hornen är ca 25 centimeter långa. Pälsen är ganska tjock, och dess färg är växlande; under sommaren är den smutsigt rödbrun eller roströd med en svartbrun rand utefter ryggen och undertill ljust rödgul. Om vintern är djuret mörkbrunt eller glänsande brunsvart och på buken vit.

Utbredning 

Gemsen påträffas inte bara i Alperna med angränsande randberg (Jurabergen, Vogeserna och Schwarzwald), utan även i skilda bergsområden på Balkanhalvön. Andra populationer finns i västra Karpaterna, Transsylvanien, i Kaukasus samt i bergen i nordöstra Turkiet. Den har under senare år (åter)inplanterats på enstaka ställen i franska Centralmassivet, i Erzgebirge och Sudeterna.

Tidigare fanns gems även i norra Spaniens berg (där lever idag den nära släktingen pyreneisk gems) och på Krim. Under kvartärperioden levde den även norr om Alperna.

Där gemsen skonas tillhör den egentligen det övre skogsbältet, varifrån den i sommartiden i större eller mindre antal beger sig högre upp på bergen för att under flera veckor uppehålla sig i närheten av firnsnö och glaciärer.

En del individer vistas nästan ständigt ovanför skogsområdet, medan flertalet även under sommaren uppehåller sig i nämnda skogsbälte. Vid dagens början beger sig gemsen på bete och klättrar då nedåt. Förmiddagen använder den till att i lugn och ro idissla. Vid middagstiden klättrar den långsamt uppåt, vilar ånyo på eftermiddagen, betar ännu en gång mot aftonen och lägger sig efter skymningens inträde till vila på något väl skyddat ställe.

Levnadssätt 

Gemsen lever dels ensam, dels i mindre flockar och stundom i skaror om upp till 50 djur. Den klättrar med utmärkt snabbhet och säkerhet på de farligaste ställen och även som svårt sårad flyr den lätt bort. Gemsen är utomordentligt vaksam, dess lukt, syn och hörsel är högt utvecklade och det blir därför svårt för fiender att jaga den. Då en flock gemser vilar utställs skiltvakter som piper gällt och stampar i marken när faran kommer. Åtföljda av de övriga djuren beger de sig snabbt på flykt. Parningen sker under senhösten och i slutet av april eller i början av maj föder honan en unge (sällan två) vilken inom några timmar följer modern och mycket fort lär sig klättra. Fångad som ung blir gemsen mycket tam och är då inte svår att hålla men fortplantar sig högst sällan i fångenskap.

Se även
Pyreneisk gems

Referenser

Noter

Slidhornsdjur
Däggdjur i palearktiska regionen
Fladså kommun

Fladså kommun var en kommun i f.d. Storstrøms amt i Danmark. Kommunen hade  invånare (2004) och en yta på 132,5 km². Mogenstrup var centralort. Sedan 2007 ingår Fladså kommun i Næstveds kommun.

Tidigare kommuner i Danmark
Næstveds kommun
Staffan Hellstrands bästa

Staffan Hellstrands bästa – Hela vägen hem är ett samlingsalbum från år 2000.

Samma år som detta samlingsalbum kom ut var Hellstrand aktuell med den officiella svenska låten till Fotbolls-EM 2000. Den hette "Explodera" och släpptes även på singel samma år.

Låtlista
Musik och text av Staffan Hellstrand där inget annat anges.

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter 

Samlingsalbum 2000
Samlingsalbum av Staffan Hellstrand
Samlingsalbum utgivna på EMI
Svenskspråkiga samlingsalbum