kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Riddarfalken från Malta

Riddarfalken från Malta (originaltitel: The Maltese Falcon, Finland: Malteser Falken) är en amerikansk film noir från 1941 i regi av John Huston och med Humphrey Bogart, Mary Astor och Peter Lorre i huvudrollerna. Filmen hade svensk premiär 15 februari 1943. Filmen blev först totalförbjuden av svenska filmcensuren, och godkändes med en åldersgräns på 15 år först efter att 12 minuter klippts bort.

Detta var John Hustons första film, och han skrev även manus tillsammans med Dashiell Hammett, filmen baseras på dennes roman med samma namn. Det finns ytterligare två filmer baserade på samma roman; Falken från Malta från 1931 samt Satan Met a Lady från 1936. Detta är även Sydney Greenstreets filmdebut, han medverkade sedan även i bland annat Casablanca från 1942.

Handling 
Privatdetektiven Sam Spade (Humphrey Bogart) tar sig an ett uppdrag. Det gäller att hitta kvinnan Ruth Wonderlys (Mary Astor) försvunna syster, som sällskapar med Floyd Thursby. Spades kollega Miles Archer (Jerome Cowan) mördas då han hjälper henne, och Thursby hittas också mördad vilket gör Spade misstänkt för mord. Senare dyker en mystisk man, Joel Cairo (Peter Lorre), upp på Spades kontor. Han beordrar honom att leta rätt på en svart fågelstatyett som en viss Kasper Gutman (Sydney Greenstreet) är mycket intresserad av. Spade som nu mer och mer trasslar in sig i en svår härva märker att Wonderly, som egentligen visar sig heta Brigid O'Shaughnessy, är en femme fatale som verkar känna Cairo och Gutman.

Rollista 

 Humphrey Bogart – Sam Spade, privatdetektiv
 Mary Astor – Ruth Wonderly / Brigid O'Shaughnessy
 Gladys George – Iva Archer
 Peter Lorre – Joel Cairo
 Barton MacLane – Dundy
 Lee Patrick – Effie Perine
 Sydney Greenstreet – Kasper Gutman, kallad "the Fat Man"
 Ward Bond – Tom Polhaus, polisman
 Jerome Cowan – Miles Archer
 Elisha Cook Jr. – Wilmer Cook
 James Burke – Luke, hotelldetektiv
 Murray Alper – Frank Richman, taxichaufför
 John Hamilton – Bryan, allmän åklagare

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1941
Film noir
Amerikanska kriminalfilmer
San Francisco på film
Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer baserade på verk av Dashiell Hammett
Filmer i regi av John Huston
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Johan Brinck

Johan Brinck , född 1959, fotbollsspelare och tränare.

Spelade i IK Oddevold under några år på 1980-talet innan han tillsammans med Bo Wålemark blev tränare för Ljungskile SK. Tillsammans var de båda tränare under klubbens klättring från division 5 till division 1. Har under några år tränat IK Oddevolds juniorer men också deras A-lag, på egen hand och tillsammans med Bo Wålemark. Säsongen 2014 är han tillbaka på bänken i Ljungskile SK som assisterande tränare.

Födda 1959
Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Spelare i IK Oddevold
Tränare i Ljungskile SK
Tränare i IK Oddevold
Män
Levande personer
Johan Brink

Johan Folke Brink, född 20 mars 1958, är en svensk före detta friidrottare (huvudgren tresteg). Han tävlade för Örgryte IS. Han hade svenska rekordet i tresteg åren 1981 till 1984 och tog tre SM-tecken i tresteg utomhus. Han utsågs 1982 till Stor grabb nummer 320 i friidrott.

Idrottskarriär 
 1979 vann Johan Brink SM i tresteg på 15,92.
 1980 vann han inne-SM på 15,17. Även utomhus vann han SM, denna gång på 15,79.
 Inomhussäsongen 1981 vann han SM-guld i tresteg för andra gången, nu på 15,70. Han kom tia i tresteg vid inomhus-EM i Grenoble. Utomhus, den 28 augusti 1981 i Stockholm slog Brink Anders Mossbergs svenska rekord i tresteg från 1980, med ett hopp på 16,27. Den 23 september förbättrade han rekordet ytterligare till 16,36 vid tävlingar i Beijing. Han behöll rekordet till 1984 då Arne Holm hoppade 16,37.
 1982 års inomhussäsong vann Brink sitt tredje SM-tecken i tresteg (på 15,97). Han var även med vid inne-EM i Milano och kom elva i tresteg. Utomhus tog han 1982 sitt tredje SM-tecken (också på 15,97). Han var även med vid EM i Athen och kom där elva i tresteg.

Personliga rekord 
 Tresteg - 16,36
 Längd - 7,53
 Höjd - 2,11
 Tiokamp - 6 575 p

Referenser 
 
 Swedish Athletic Page
 Stora grabbar
 Inne-SM

Svenska trestegshoppare
Svenska mästare i tresteg
Födda 1958
Män
Levande personer
Svenska idrottare under 1900-talet
Friidrottare i Örgryte IS
Bo Wålemark

Bo Roland Wålemark, född den 18 augusti 1964 i Uddevalla, fotbollsspelare (back) och tränare.

En av de tre framgångsrika fotbollsbröderna Wålemark (Bo, Jens och Jörgen) från Ljungskile.

Spelarkarriär
Efter spel i bland annat IK Oddevold på 80-talet återvände Bo Wålemark till Ljungskile SK där han som spelande tränare tillsammans med Johan Brinck förde klubben från division 5 till division 1. Som enbart spelare var han sedan också med att föra Ljungskile till Allsvenskan efter kvalseger mot Umeå FC 1996. 1997 stod han för klubbens första allsvenska mål i premiärmatchen mot IFK Norrköping på Skarsjövallen. Ljungskile vann matchen med 2-1.
Bo Wålemark är den enda inom svensk fotboll som gjort mål för samma lag i Div V, Div IV, Div III, Div II, Div I och Allsvenskan.

Tränarkarriär
Efter den allsvenska sejouren var Wålemark tillbaka som tränare i Ljungskile under en säsong, för att sedan träna Vallens IF i trean 1999-2002. Därefter blev han huvudansvarig tränare för IK Oddevold i div 3 och 2 under de tre säsongerna 2003-2006. 2007-2009 tränade Wålemark laget Ljungskile SK Tipselit. Efter en dålig start för Ljungskile i Superettan 2009 fick Bo Wålemark ta över som huvudtränare för LSK efter att den förste huvudtränaren Gudmundur Magnússon sparkats. Bosse knöt efter ett par omgångar till sig Örjan Glans och laget jobbade sig sakta men säkert ur bottenträsket och säkrade nytt kontrakt i den näst sista (29:e) omgången genom bortaseger mot GIF Sundsvall med 3-0.

Inför säsongen 2012 kom Bo Wålemark och Örjan Glans till IK Brage från Ljungskile. Inför säsongen 2013 valde Bo Wålemark och Örjan Glans att avsluta sitt samarbete. Den 6 januari 2013 sparkade IK Brage både Wålemark och Glans, bara för att inför säsongen 2014 återanställa Wålemark.

Källor

Noter

Födda 1964
Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Spelare i Ljungskile SK
Spelare i IK Oddevold
Tränare i Ljungskile SK
Tränare i IK Oddevold
Män
Levande personer
Personer från Uddevalla
John Bell

John Bell kan syfta på bland andra:

*John Bell (1763-1820), skotsk läkare
John Stewart Bell (1928-1990), fysiker, mest känd för Bells teorem inom kvantmekanik
John Bell (1797-1869), amerikansk presidentkandidat, krigsminister, talman och senator
John C. Bell (1892-1974), amerikansk politiker och jurist, tillfälligt guvernör i Pennsylvania
John Bell (född 1962), gitarrist och sångare i Widespread Panic
John Bell (1765-1836), amerikansk politiker, guvernör i New Hampshire
John Bell (utgivare) (1745–1831), en engelsk utgivare
John Stewart Bell

John Stewart Bell, född 28 juni 1928, död 1 oktober 1990, var en nordirländsk fysiker. 

Bell var verksam vid det brittiska Atomic Energy Research Establishment 1949–1960 och därefter vid CERN. Bell ägnade sig åt flera av den teoretiska fysikens områden. Han är mest känd för Bells teorem inom den grundläggande kvantteorin. Tack vare detta teorem har man kunnat undersöka kvantmekanikens grundpostulat experimentellt och till exempel lyckats påvisa att teorier med lokala dolda variabler inte kan förklara Einstein–Podolsky–Rosen-paradoxen.

Bibliografi 
 Speakable and Unspeakable in Quantum Mechanics, Cambridge University Press,  (andra reviderade upplagan 2004). Innehåller alla Bells artiklar om kvantmekanikens grundläggande begrepp och filosofiska problem samt ett förord av Alain Aspect.

Se även 
 Belltillstånd
 Superdeterminism

Referenser

Vidare läsning 
 Bell's Universe: A Personal Recollection, minnesanteckningar av Bells vän och kollega Reinhold Bertlmann

Externa länkar 

Irländska fysiker
Personer från Belfast
Män
Födda 1928
Avlidna 1990
Personer verksamma vid CERN
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Queen's University Belfast
Alumner från University of Birmingham
Varför byta männen hustru?

Varför byta männen hustru? (originaltitel: Dodsworth) är en amerikansk romantisk dramafilm från 1936 i regi av William Wyler. I huvudrollerna ses Walter Huston, Mary Astor och David Niven. Filmen är baserad på en roman och en teaterpjäs av Sidney Howard.

Handling 
Affärsmanen Sam Dodsworth och hans fru åker till Europa på semester. Maken upptäcker att frun är otrogen med en annan man och blir mycket olycklig. Han träffar själv en kvinna, Edith, som lyckas muntra upp honom. Hans fru inser vad som håller på att hända och blir ångerfull, vilket är helt förgäves.

Rollista 

 Walter Huston - Sam Dodsworth
 Ruth Chatterton - Fran Dodsworth
 Paul Lukas - Arnold Iselin
 Mary Astor - Edith Cortright
 David Niven - Kapten Lockert
 Gregory Gaye - Kurt Von Obersdorf
 Mme. Maria Ouspenskaya - Baronessan Von Obersdorf
 Odette Myrtil - Renée De Penable
 Spring Byington - Matey Pearson
 Harlan Briggs - Tubby Pearson
 Kathryn Marlowe - Emily
 John Howard Payne - Harry

Externa länkar 
 
 

Filmer 1936
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska romantikfilmer
Filmer i regi av William Wyler
Filmer bevarade i National Film Registry
Engelskspråkiga filmer
Filmer från United Artists
Regina Coeli (fängelse)

Regina Coeli, egentligen Carcere di Regina Coeli, är ett fängelse beläget i norra Trastevere i Rom.

Fängelset uppfördes i början av 1880-talet och fick sitt namn efter karmelitklostret Santa Maria Regina Coeli (”Sankta Maria himladrottningen”), som revs för att ge plats åt fängelset. Regina Coeli upptar hela kvarteret vid Via della Lungara. Ett tiotal stora cellblock radierar från en serie höga kupoltäckta rum, som ligger längs anläggningens mittaxel. De skiljs från gatan av andra byggnader och höga murar.

Fängelset Regina Coeli är fortfarande i bruk.

Källor
 Gigli, Laura, Guide rionali di Roma. Rione XIII: Trastevere. Parte I. 2a edizione. Roma: Fratelli Palombi editori 1980.

Externa länkar

Fängelser i Italien
Byggnader och anläggningar i Rom
Rione Trastevere
Vi flyger på Rio

Vi flyger på Rio är en svensk-norsk samproduktionsfilm från 1949 i regi av Åke Ohberg.

Handling
När flygkapten Curt Åhs kommer hem en dag upptäcker han att hans fru är otrogen. Curt lär istället känna flygvärdinnan Berit och tillsammans får de uppleva äventyr under en flygning till Rio de Janeiro.

Om filmen
Filmen premiärvisades 26 december 1949 och handlar om SAS långflygning på den nya linjen till Sydamerika. I filmen ingick en autentisk haveriscen, ursprungligen visad i filmen Ungdom av idag. I Norge fick filmen titeln Vi flyr på Rio.

Kritik 
Kritikerna gav filmen blandad kritik. Å ena sidan berömdes skådespelarna, å andra sidan ansågs historien ibland vara väl schablonartad och kantig.

Rollista
Åke Ohberg - Curt Åhs, flygkapten 
Inger Juel - Karin Åhs, hans fru 
Lars Nordrum - Frans Hauge, förstepilot 
Per Oscarsson - Helmer Wallberg, andrepilot 
Margareta Fahlén - Berit Thorsson, flygvärdinna (svensk version) 
Helen Brinchmann - Berit Thorsson, flygvärdinna (norsk version) 
Urda Arneberg - Li Arnessen, flygvärdinna 
Lauritz Falk - Eyvind Lynge, telegrafist 
Åke Söderblom - Fridolf, mekaniker 
Henki Kolstad - Bonzo, purser 
Sonja Wigert - Irene Gruwe

Filmmusik i urval 
 Ur Carmen, kompositör Georges Bizet  
Den vackraste visan, kompositör Lille Bror Söderlundh, text Ture Nerman

Externa länkar

Svenska filmer 1949
Svenska dramafilmer
Norska dramafilmer
Filmer i regi av Åke Ohberg
Filmer från Europafilm
Filmmanus av Rune Lindström
Flygplan på film
Luftfart på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Norska 1940-talsfilmer
Luftens vagabond

Luftens vagabond är en svensk dramafilm från 1933 i regi av Weyler Hildebrand.

Handling 
Uppe i Lappland är en skara fjällvandrande ungdomar ute på fjället. Ledaren för gruppen den vackra Gull Werner beger sig iväg på en egen liten upptäcktsfärd, där hon faller och skadar sig allvarligt. Några samer finner henne och kallar på flygambulansen, som kommer och landar på en intilliggande fjällsjö. Flygplanet flygs av de båda kumpanerna Gustav Falk och Gunnar Onell. Efter att Gull Werner tillfrisknar uppvaktar de båda kumpanerna henne. Efter krångliga turer blir det till slut den ena som får flickans hand.

Om filmen 
Luftens Vagabond premiärvisades på biograferna Astoria och Grand i Stockholm den 18 november 1933.

Ahrenberg bildade 1933 Aktiebolaget Aero Film i kompanjonskap med sina svågrar Nils och Olof Lilljeqvist, där den senare ägde den absoluta majoriteten. Filmen spelades också delvis in på släktegendomen Baldersnäs gård i Dalsland. Nils Lilljeqvist var också delaktig på filmens manuskript. Ingenjör Olof Lilljeqvist, som ofta assisterade Ahrenberg när det gällde flygfotografering, svarade för filmens av eniga kritiker lovordade flygbilder. Det är troligt att Ahrenberg själv satsade en del av inspelningsbudgeten. Aero Film förklarades i likvidation två år senare efter att ha producerat denna enda film, som blev ett stort publikbakslag.

Rollista 
Albin Ahrenberg - Gustav Falk, flygkapten 
Aino Taube - Gull Werner 
Åke Ohberg - Gunnar Onell, flyglöjtnant 
Emmy Albiin - Gustav Falks mor 
Ragnar Widestedt - direktör Werner, Gulls far, flygplanskonstruktör 
Wictor Hagman - von Darr, kavallerilöjtnant

Musik i filmen  
Gubben i månen, kompositör Kai Gullmar, text Gus Morris, instrumental.
På ängen, kompositör Ernst Wesslander, instrumental.
Sjungom studentens lyckliga dag, kompositör Prins Gustaf, text Herman Sätherberg
Champagnegalop, kompositör Hans Christian Lumbye, instrumental.
Jag är luftens vagabond, kompositör Sten Axelson, text Åke Söderblom, sång Åke Ohberg
A Hupfata (Klarinettpolka), instrumental.
Som'rens melodi er som poesi (Sommarens melodi är som poesi), kompositör Per Reidarson, instrumental.
Die Hebriden oder Fingalshöhle (Hebriderna eller Fingalsgrottan), kompositör Felix Mendelssohn-Bartholdy, instrumental.
Bröllopsmarsch (Wesslander), kompositör Ernst Wesslander, instrumental.

Källor

Externa länkar 
 
 

Filmer 1933
Filmer från Europafilm
Flygplan på film
Svenska dramafilmer
Svenska Lappland på film
Filmer i regi av Weyler Hildebrand
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Flygplan saknas

Flygplan saknas, svensk svart/vit film från 1965.

Handling
Fältflygaren Jens Berg och navigatören Carl Hagen måste flyga tillsammans i en Saab 32 Lansen, trots att de starkt ogillar varandra. Vid ett övningsuppdrag havererar deras flygplan över öppet vatten och de måste rädda sig ut i fallskärm. De hamnar båda i planets gummiflotte. Carl klarar sig oskadd men Jens är svårt skadad. En räddningsaktion inleds trots att det inte finns stort hopp att finna dem eftersom planets nödsändare är utslagen.

Det är inte första gången som Jens störtar. Förra gången var det tillsammans med Carls svåger som även han var navigatör. Han avled vid det tillfället. Det är orsaken till deras fiendskap.

Om filmen
Flygfilmen Flygplan saknas hade premiär på biograferna Kaparen och Victoria i Göteborg 15 februari 1965. Vid premiären fick filmen genomgående negativ kritik:

Rollista (i urval)
Olle Johansson - Carl Hagen, navigatör
Birgit Nordin - Inga Hagen, hans hustru
Runar Martholm - Jens Berg, fältflygare
Ulla Edin - Lena Boman, hans fästmö
Arne Nyberg - överste Hansson, flottiljchef
Lars-Erik Berenett - Göran, Ingas bror
Börje Ahlstedt - Ragnar

Filmmusik
"Höga berg och djupa dalar" av Torbjörn Lundquist

Referenser 

Svenska filmer 1965
Filmer från Europafilm
Svenska dramafilmer
Flygplan på film
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Per Gunvall
Hanau

Hanau är en stad i Tyskland och har omkring  invånare. Den ligger i förbundslandet Hessen vid floden Main omkring 25 kilometer öster om Frankfurt am Main.

Historia 
År 1143 nämndes staden för första gången av Dammo von Hagenowe. Hanau fick stadsrättigheter 1303 av kung Albrekt I, och befästes 1528. Under 30-åriga kriget stred svenskarna och de kejserliga om Hanau. Södra delen av staden grundades 1597 av vallonska och holländska reformerta flyktingar. I slaget vid Hanau besegrade Napoleon 30-31 oktober 1813 österrikarna och bayrarna.

Den 19 mars 1945 förstördes staden närmast fullständigt på grund av en engelsk flygattack.

Särskilt norra delen av staden hade före bombningarna ålderdomlig prägel med ett flertal medeltida byggnader, rester av de medeltida slottet och befästningarna. Rådhuset från 1537 inrymde ett historiskt museum. Den södra staden rymde vallonska kyrkan från 1600 och ett rådhus från 1733. Här fanns även en monument över de i staden födda bröderna Grimm.

Staden Hanau med kringliggande områden var från 1100-talet grevskap och delades 1480 i Hanau-Münzenberg i Wetterau och Hanau-Lichtenberg. Det förra kom 1641 till sidolinjen Hanau-Schwarzenfels och tillföll med dennes besittningar Hanau-Lichtenberg och tillsammans med detta 1736 Hessen-Kassel. 1803 blev Hanau furstendöme och kom 1810 till storhertigdömet Frankfurt och 1810 till Kurhessen. De senare furstarna respektive prinsarna av Hanau är avkomlingar till Fredrik Vilhelm I av Hessen-Kassel och hans gemål Gertrud, furstinna av Hanau. Från 1866 tillhörde Hanau Preussen. som från januari 1871 i sin tur tillhörde Tyska riket.

Den 19 februari 2020 inträffade ett skottdrama i staden.

Näringsliv 

Hanau var en gång ett centrum för guld- och silversmide. I dag är det mest Hightech-företag som har sitt säte i Hanau, som till exempel Heraeus. Även VAC och Dunlop har stora fabriker i Hanau. Dessutom är staden känd för sina atomanläggningar som tillhör Siemens.

Hanau ligger vid de tyska motorvägarna A3, A45 och A66 samt har ett avstånd på mindre än en timme till Frankfurt Mains flygplats i Frankfurt. Dessutom trafikeras Hanau av flera snabbtåg typ ICE-tåg.

Kända personer 

Kända personer som föddes i Hanau är bröderna Wilhelm och Jacob Grimm, samt tonsättaren Paul Hindemith. Även den före detta fotbollsspelaren och tränaren Rudi Völler föddes i Hanau.

Källor

Externa länkar 
 Staatliche Zeichenakademie Hanau

Kommuner och städer i Main-Kinzig-Kreis
Flygnivå 450

Flygnivå 450 är en svensk film från 1980 i regi av Torbjörn Axelman. Filmen bygger på en thriller av författaren Sandro Key-Åberg.

Handling 
Det amerikanska oljebolaget IORF har fått rättighet att pumpa upp olja utanför Sveriges kust. Göran Torstensson (Thomas Hellberg) är pilot och under ett flygfotograferingsuppdrag upptäcker han en mystisk rök som stiger ur havet nära några av IORF:s oljeplattformar. Han fotograferar röken. Men efter framkallning är bilderna med röken försvunna. Vid nästa flygning ser Göran röken igen och han tar nya bilder som han tar med sig till Centrala Flygsäkerhetsledningen. Efter en tid får han beskedet att det inte är något att bry sig om, utan helt normalt. Göran söker kontakt med journalisten Lisa Donner (Ann Zacharias) som undersöker IORF:s miljöhantering. Tillsammans kommer de fram till att det är dioxin, som tillverkas av IORF:s svenska dotterbolag. Det visar sig att IORF har mutat medlemmar i regeringen och detta leder till en politisk kris.

Rollista 
Thomas Hellberg - Göran 
Ann Zacharias - Lisa
Stig Schyffert - Flygvapenpilot  
Ernst-Hugo Järegård - Giron 
Håkan Serner - André 
Agneta Eckemyr - Aino 
Walter Gotell - Anchell 
Lars Amble - Exell 
Willie Andréason - chefen för oljeborrtornet 
Lillebil Ankarcrona - Anchells hustru 
Bob Asklöf - en gorilla 
Tomas Bolme - Magnell 
Stefan Ekman - Joel 
Stig Ossian Ericson - Appelgren 
Bo Holmström - tv-reportern 
Gun Jönsson - Greta 
Rune Hallberg - Veterinären
Lars Engström - Ludvig Ulf

Filmningsdatum: sommaren-hösten 1979

Soundtrack 
 Alpha Ralpha Boulevard
 Spaceflower Dance (från Alpha Ralpha Boulevard)
 Midnattstimmen
 Dancing in a Dream  (från "Alpha Ralpha Boulevard")
 Luna Lolita (från  Discophrenia)
 Alpha Ralpha Boulevard - Overture
 Andromedian Nights (from "Discophrenia")
 Cosmic Song  (från  "Universe")
 Universe Calling (från "Universe")
 Robot Amoroso  (från "Discophrenia")
 Nattmara
 Fader vår

Svenska filmer 1980
Svenska dramafilmer
Svenska thrillerfilmer
Filmer från Europafilm
Filmmusik av Ralph Lundsten
Svenskspråkiga filmer
Flygplan på film
Lorenzo II de' Medici

Lorenzo II de' Medici, född 12 september 1492 i Florens, död 4 maj 1519 på Villa Medici i Careggi nära Florens, var härskare i Florens från 1513, hertig av Urbino från 1516. Äldste son till Piero di Lorenzo de' Medici (1471–1503) och Alfonsina Orsini.

När de' Medici föll från makten 1494 genom Frankrikes ingripande, tvingades släkten till exil. Såsom manlig ättling till Cosimo den äldre, var Lorenzo II egentligen arvinge till Florens vid faderns död 1503. 1512 kunde släkten återvända bland annat med hjälp av kyrkan, men maktkampen mellan olika partier fortsatte. Kyrkan utlyste Piero de' Medicis yngre bröder till guvernörer av Florens, och det var inte förrän 1516 Lorenzo II officiellt godtogs av kyrkan som dess härskare. 1513 valdes Lorenzos farbroder Giovanni de' Medici till påve under namnet Leo X, och han lät tillsätta flera släktingar på högre poster; sin yngre broder Giuliano upphöjde han till guvernör samma år (död 1516). Kusinen med samma namn blev 1523 påve, känd som Clemens VII. 

Niccolò Machiavelli dedicerade skriften Fursten åt honom. 

Vid sin broder Giulianos och brorson Lorenzo II:s död lät Leo X Michelangelo utföra gravmonument åt dem, idag känt som Medicikapellet i Florens.

Lorenzo II de' Medici var gift med Madeleine de la Tour d'Auvergne, och far till Katarina av Medici, drottning av Frankrike.

Källor 

Lorenzo 2
Florens regenter
Personer i Italien under 1500-talet
Personer från Florens
Födda 1492
Avlidna 1519
Män
Hertigar av Urbino
Älskar, älskar inte (film, 1995)

Älskar, älskar inte är en svensk dramafilm från 1995 i regi av Mikael Hylin.

Handling
Patrik är stridsflygare, han och Mia älskar varandra djupt och innerligt. Framtiden verkar ljus tills han bryter nacken i en olycka. När han inser att han är förlamad för livet blir han arg och vresig och gör slut med Mia. Men sakta får han lära sig att leva med sin funktionsnedsättning och att det finns viktigare saker än att flyga flygplan.

Rollista

Om filmen
Älskar, älskar inte, som hade premiär 27 oktober 1995, utspelar sig delvis i flygvapenmiljö innehållande flygscener med Saab 37 Viggen.

Filmen handlar om hur man klarar av en livskris när man blir förlamad. Amerikanen Clay Lacy flög den Learjet varifrån de många luftscenerna filmades kring F 7 Såtenäs. Andra scener filmades från en kamerautrustad SK 37 samt från en SK 60 med Alf Ingesson-Thor som pilot.

Referenser

Filmer 1995
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Mikael Hylin
Flygplan på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1990-talsfilmer
Och solen har sin gång

Och solen har sin gång (originaltitel: The Sun Also Rises) är en roman av Ernest Hemingway, utgiven 1926. Den utkom på svenska första gången 1929.

Handling
Till det yttre handlar romanen om en amerikan, Jake Barnes, som reser till Paris för att skriva och som på sommaren gör en sejour till Spanien för att tillsammans med några vänner fiska och se tjurrusningen i Pamplona. Till det inre är det en skildring av "den förlorade generationens" rotlöshet.

Om romanen 
Det mesta ur boken är hämtat från Hemingways eget liv, men ska inte läsas som en självbiografisk roman. Romanen blev snabbt en internationell bästsäljare.

Senare versioner av boken kan ha titeln "Fiesta".

Romanen filmades 1957, med bland andra Ava Gardner och Errol Flynn i ledande roller.

Referenser

Externa länkar
 Hemingway Archives, John F. Kennedy Library
 The Sun Also Rises: Bibliography, Washington State University

Skönlitteratur 1926
Paris i skönlitteratur
Spanien i skönlitteratur
Romaner av Ernest Hemingway
Engelskspråkig skönlitteratur
Pion

Pion kan syfta på:

 Pion – växt i släktet Paeonia, se pionsläktet
 Pion –  en meson, se pimeson
 Pion (databas) – en svensk databas med patientinformation
 Pion (djur) – ett släkte av steklar

Se även
 Pioner