kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Novelty

Novelty var ett engelskt ånglokomotiv, tillverkat av John Ericsson år 1829.  

Novelty var det första lok som konstruerades av en svensk. Det deltog i den berömda lokomotivtävlingen i Rainhill, England. Inför öppnandet av järnvägen Liverpool - Manchester ville järnvägsbolaget se om detta med lokomotiv var något att satsa på. Alternativet var ju hästen som dragdjur eller vagnar dragna med linor av stationära ångmaskiner. Novelty besegrades denna gång, av Stephensons lok  Rocket. En maskinskada fick Ericsson att bryta tävlingen. Rundpannans plåtskarvar blev otäta. Järnvägsbolaget blev dock imponerade av Noveltys lätthet och snabbhet och köpte senare ett par liknande lok, som dock skrotades snart.

År 1980 byggdes kopior av loken Novelty, Rocket och Sans Pareil. Kopian av Novelty, som är fullt körbar, finns idag på Sveriges Järnvägsmuseum i Gävle.

Referenser

Brittiska ånglok
Enskilda lok
Storbritanniens järnvägshistoria
Förstlingen

Förstlingen är det första ånglok som byggdes och användes i Sverige. Det konstruerades av ingenjör Harald Asplund och byggdes av Munktells mekaniska verkstad i Eskilstuna och premiärturen ägde rum 2 juni 1853. Det skulle användas vid byggandet av Norbergs Järnväg, men fungerade dåligt och blev senare ombyggt och använt vid Nora Ervalla Järnväg. Loket skrotades i Örebro 1882, men vissa delar finns kvar bland annat en ramsida, en cylinder och två hjul. Ångpannan hamnade som värmepanna vid Mosebacke i Stockholm.

På Sveriges Järnvägsmuseum i Gävle finns en modell av Förstlingen i skala 1:10.

"Intresseföreningen Förstlingen II" har inom "Projekt Förstlingen" sedan 1982 arbetat med att ta fram dels en modell i skala 1:5 och en rekonstruktion i full skala av Förstlingen, färdig och tagen i drift 22 maj 2004. Vid firandet av svenska järnvägens 150-årsjubileum den 5 juni 2006 i Nora framfördes denna kopia av Förstlingen av H.M. Carl XVI Gustaf.

En hyllningssång till "Förstlingen" gavs ut i Jönköping 1859 som första sång i samlingen "Tre alldeles nya wisor". Texten visar på den stora tilltro man hyste till att förstlingen skulle leda till ökade transporthastigheter. Sången finns med som spår 8 CD1 i "På mörön så kuta vi häja te gruva" Klingande tidsbilder från Norbergs Bergslag.

Se även 
Järnväg
Museijärnväg

Vidare läsning

Externa länkar 
 Projekt Förstlingen, Eskilstuna

Svenska ånglok
Enskilda lok
Anna av Danmark (1532–1585)

Anna av Danmark (), född 22 november 1532 i Hadersleben, död 1 oktober 1585 i Dresden, var en dansk prinsessa,  dotter till kung Kristian III och Dorothea av Sachsen-Lauenburg. Hon var kurfurstinna av Sachsen 1533–1585 genom giftermålet med kurfurst August I.

Biografi 

Bröllopet ägde rum ägde rum 1548 i Torgau. Hon åtföljdes till sitt bröllop av sin mor, farbror och ett stort danskt följe. 

Anna upprätthöll en livlig förbindelse mellan Danmark och Sachsen; brevväxling och besök förekom ofta åt båda håll. Hennes korrespondens räknas som en värdefull historisk dokumentation. Den täta alliansen fick många konsekvenser. Maken hjälpte bland annat brodern med soldater under det nordiska sjuårskriget, Anna assisterade brodern i äktenskapsförhandlingar. 

I Sachsen kom hon att kallas "Moder Anna". Anna ägnade sig åt barnens uppfostran, matlagning, skönhetsvård, kemiska experiment, jakt, arkitektur och arrangerade äktenskap. Hon beskrivs som en skönhet, hade en god relation till maken som hon åtföljde på resor och jakter och lyckades vinna ett inflytande över honom även på områden som inte ansågs legitima för henne att ägna sig åt. Hon ansågs som en auktoritet på Luthers skrifter och brevväxlade med Birgitte Gøye och Anna Hardenberg.

Hon avled i pesten efter sju veckors sjukdom.

Släkt och familj

Barn 

Hon fick femton barn, varav endast fyra nådde vuxen ålder:

 Johan Henrik (5 maj 1550 – 12 november 1550)
 Eleonor (2 maj 1551 – 24 april 1553)
 Elisabet (18 oktober 1552 – 2 april 1590)
 Alexander (21 februari 1554 – 8 oktober 1565)
 Magnus (24 September 1555 – 6 november 1558)
 Joakim (3 maj 1557 – 21 november 1557)
 Hektor (7 oktober 1558 – 4 april 1560)
 Kristian (29 oktober 1560 – 25 september 1591)
 Maria (8 mars 1562 – 6 januari 1566)
 Dorotea (4 oktober 1563 – 13 februari 1587)
 Amalia (28 januari 1565 – 2 juli 1565)
 Anna (16 november 1567 – 27 januari 1613)
 August (23 oktober 1569 – 12 februari 1570)
 Adolf (8 augusti 1571 – 12 mars 1572)
 Fredrik (18 juni 1575 – 24 januari 1577)

Anfäder

Referenser

Externa länkar 

 

Danska prinsessor
Huset Oldenburg
Tyska kurfurstinnor
Personer från Haderslev
Personer i Danmark under 1500-talet
Personer i Tyskland under 1500-talet
Födda 1532
Avlidna 1585
Kvinnor
Kristian III av Danmark

Kristian III, född 12 augusti 1503, död 1 januari 1559, kung av Danmark och Norge från 1534. Son till Fredrik I av Danmark och Anna av Brandenburg. 

Kristians tyskpräglade uppfostran gjorde att han tidigt kom i beröring med den lutherska reformationen. Han bevistade med sin hovmästare Johan Rantzau riksdagen i Worms 1521. 

Omedelbart efter faderns död 1533 lät Kristian hylla sig i Kiel som härskare över hertigdömena Slesvig och Holstein för sig själv och sina bröder. I Danmark lyckades han inte genast bli vald till tronföljare. Först 1534 hyllade honom en del av den danska adeln och först 1536 blev han efter grevefejden Danmarks kung. Härefter upptog han ett energiskt arbete på centralmaktens nyorganisation. 

En allmän reduktion av kyrkans gods vidtogs efter riksdagen i Köpenhamn 1536, varvid biskoparna fängslats. Fullständig omläggning av förvaltningen följde, varigenom adelns maktställning bröts. 

Samtidigt minskades riksrådets inflytande. Efter hand återställdes det goda förhållandet mellan kungen och stormännen, vilka känt sig hotade av förvaltningsreformerna och Kristians förkärlek för holsteinska medhjälpare, bland andra Johan Rantzau. 

Kristian III tillsatte 1543 en trolldomskommission i Malmö vilket ledde till att Gyde Spandemager utpekades som trollkona och avrättades genom bålbränning i Malmö året efter.

Gift 1525 med Dorothea av Sachsen-Lauenburg.

Barn:
 Anna (1532–1585), gift med August I av Sachsen
 Fredrik (1534–1588), kung av Danmark och Norge 1559-1588
 Magnus, (1540–1583), biskop av Ösel och kung av Livland 1570–1577
 Hans (1545–1622), hertig av Slesvig-Holstein-Sönderburg 1564–1622, samt stamfader för linjerna Sönderburg, Glücksburg (det nuvarande danska kungahuset), Plön och Sönderburg-Augustenborg av huset Oldenburg
 Dorothea (1546–1617), gift med Wilhelm d.y. av Braunschweig-Lüneburg

Anfäder

Noter 

Danmarks regenter
Norges regenter
Huset Oldenburg
Födda 1503
Avlidna 1559
Män
Personer i Danmark under 1500-talet
Tomten är far till alla barnen

Tomten är far till alla barnen är en svensk svart komedifilm i regi av Kjell Sundvall. Filmen hade biopremiär i Sverige den 26 november 1999. I huvudrollerna ses bland andra Peter Haber, Katarina Ewerlöf, Anders Ekborg och Dan Ekborg.

Handling 
Sara har varit gift flera gånger och på julafton bjuder hon in sina före detta makar med familjer att fira jul med henne och hennes nye sambo Janne. 

Festen urartar ganska snabbt och med en hel del sprit innanför västen råkar Janne avslöja för en av gästerna att han låtit sterilisera sig ett par år tidigare, något som snart alla får reda på, utom Sara som i sin tur inte vill något hellre än att ha barn med Janne. Vid middagen berättar Sara den strålande nyheten att hon är gravid.

Om filmen 
Katarina Ewerlöf belönades med en Guldbagge för bästa kvinnliga huvudroll. Även Jessica Zandén, Kjell Sundvall och Dan Ekborg nominerades.

2007 producerades en tysk nyinspelning, Meine schöne Bescherung, 2014 en fransk nyinspelning, Divin Enfant, och 2019 en finsk nyinspelning, Täydellinen joulu.

Rollista 

Peter Haber – Janne
Katarina Ewerlöf – Sara
Carl Kjellgren – Erik
Dan Ekborg – Gunnar, Thomas bror
Leif Andrée – Åke
Jessica Zandén – Rita
Nina Gunke – Eva
Anders Ekborg – Thomas, Gunnars bror
Lena B. Eriksson – Anne
Inga Ålenius – Signe, Saras mamma
Helena af Sandeberg – Marika
Alexandra Dahlström – Jeanette
Stina Rautelin – Helena
Suzanne Reuter – Carina
Per Burell – Mats
Kajsa Ernst – Pauline
Lamine Dieng – busschaufför
Ester Sjögren – Elin
Tin Carlsson – Rickard
Lisa Ambjörn – Johanna
Sally Frejrud Carlsson – Liselotte
Viktor Schotte – Daniel
Molly Larsson – Patricia
Joel Cronström – Benny
Jill Johansson – Josefin
Neshwan Bakhet – Gustav

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
  

Svenska filmer 1999
Filmer i regi av Kjell Sundvall
Svenska julfilmer
Svenska komedifilmer
Svenskspråkiga filmer
Julkomedifilmer
Svenska 1990-talsfilmer
Filmer vars kvinnliga huvudrollsinnehavare belönades med Guldbaggen för bästa kvinnliga huvudroll
Fredrik I av Danmark

Fredrik I (), född 7 oktober 1471 på slottet Haderslevhus i danska Haderslev som andre son till kung Kristian I av Danmark och hans gemål Dorotea av Brandenburg, död 10 april 1533 på slottet Gottorp vid staden Schleswig i hertigdömet Schleswig-Holstein, var hertig av detsamma samt kung av Danmark och Norge från 1523 till sin död.

Fredrik erhöll 1482 den gottorpska delen av hertigdömena men gjorde senare anspråk på andra delar av riket och låg i långvarig tvist om detta med sin bror Hans och dennes son Kristian II. När det stora upproret i Jylland utbröt mot Kristian II blev Fredrik utropad till kung och kröntes 7 augusti 1524. Hans makt inskränktes betydligt genom löften till de adelsmän som stött honom. I stället blev det riksrådet som fick mest att säga till om i riket, endast i hertigdömena hade Fredrik större inflytande.

Fredriks ställning var svår på grund av hotet från den fördrivne Kristian II. Han sökte därför stöd hos Gustav Vasa. I sin politik såg han missnöjet från de lägre stånden och försökte öka deras inflytande, men vågade inte gå för långt av risk för att stöta sig med adeln, av vilka han var beroende.

Han anslöt sig till reformationen av politiska skäl, då Kristian II framträdde som katolska kyrkans förkämpe, men förde även på detta område en försiktig politik av rädsla för de andliga och världsliga makthavarnas missnöje. Med stöd av adeln tryggade han dock sin makt över kyrkan genom bestämmelsen att biskopsämbetet skulle utdelas av kungen och ej av påven.

Äktenskap och familj

Gift med 1) Anna av Brandenburg.

Barn:
 Kristian III (1503–1559)
 Dorotea (1504–1547)

Gift med 2) Sophie av Pommern.

Barn:
 Hans den äldre av Oldenburg (i Danmark Johan den äldre) (1521–1580)
 Elisabet (1524–1586)
 Adolf, hertig av Holstein-Gottorp,  (1526–1586; stamfader för Holstein-Gottorpska ätten)
 Dorotea (1528–1575)
 Fredrik (1529–1556)

Anfäder

Noter 

 

Danmarks regenter
Norges regenter
Huset Oldenburg
Hertigar av Schleswig
Hertigar av Holstein
Personer i Danmark under 1400-talet
Personer i Danmark under 1500-talet
Födda 1471
Avlidna 1533
Män
Personer i Gustav Vasas befrielsekrig
August I av Sachsen

August I, född den 31 juli 1526, död den 11 februari 1586, var kurfurste av Sachsen, son till Henrik den fromme och sonson till markgreven Albrekt den djärve av Meissen.

August efterträdde 1553 sin bror Moritz. För att skydda den av Morits förvärvade kurfurstevärdigheten mot den ernestinska linjens anspråk slöt sig August nära till det habsburgska kejsarhuset och dess politik. Till en början anhängare av Melanchthon övergick han till den strängt lutherska riktningen, motarbetade medlingssträvandena och bekämpade den stridbara kalvinismen, varigenom han kom i motsättning till kurfursten av Pfalz. Genom sitt stöd åt konkordieboken förde han den lutherska ortodoxin till seger. 

Augusts ståndpunktstagande i tidens religiösa och politiska frågor blev ödesdigert för Sachsens ställning som ledande protestantisk makt och förklarar dess politik under 30-åriga kriget. August var en av tidens främsta rikshushållare han satte ekonomin i utmärkt skick, förbättrade vägarna, hjälpte upp näringslivet och mottog i sitt land flyktingar från spanska Nederländerna. August stödde sin svåger, Fredrik II av Danmark, under dennes krig mot Sverige.

Familj

Gift första gången med Anna av Danmark, dotter till Kristian III av Danmark och Dorothea av Sachsen-Lauenburg (syster till Gustav Vasas första gemål, Katarina av Sachsen-Lauenburg), och därefter med Agnes Hedwig av Anhalt. 

Barn::

 Johann Heinrich, född och död 1550
 Eleonora, född 1551 och död 1553
 Elisabeth (1552–1590), gift med Johan Kasimir av Pfalz-Simmern
 Alexander (1554–1565)
 Joakim, född och död 1557
 Magnus (1555–1558)
 Hektor (1558–1560)
 Kristian I av Sachsen
 Marie (1562–1566)
 Dorothea (1563–1587), gift med Henrik Julius av Braunschweig-Wolfenbüttel
 Amalie, född och död 1565
 Anna (1567–1613), gift med Johan Kasimir av Sachsen-Coburg
 August (1569–1570)
 Adolf (1571–1572)
 Friedrich (1575–1577)

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Huset Wettin
Kurfurstar av Sachsen
Födda 1526
Avlidna 1586
Män
Svensk uppslagsbok
Stockholms Dagblad

Stockholms Dagblad (SD) var en konservativ morgontidning som gavs ut i Stockholm 1824–1931.

Historik

Tidningen började utges 2 januari 1824 av notarien i poliskammaren G.E. Lodin och boktryckaren E.A. Ortman, hos vilken den trycktes. Den var ursprungligen endast en för huvudstadens behov avsedd annonstidning, i vilken mot betalning Överståthållarämbetets och poliskammarens kungörelser blev införda. Tidningen ansågs därför i början vara ett slags halvofficiellt organ för dessa myndigheter.

Vid sidan av sin ursprungliga egenskap av lokal annonstidning blev bladet under Jonas Adolf Walldéns mångåriga ledning upparbetad till en innehållsrik nyhetstidning. Av Wilhelm Walldén utvecklades tidningen ännu mera i alla riktningar, även i fråga om den politiska avdelningen, så att den i början av 1870-talet fick anseende för att vara en av Sveriges mest inflytelserika politiska tidningar. Tidningen hade för avsikt att utreda och belysa aktuella politiska frågor på ett av partiväsen oberoende sätt. Även under de följande chefredaktörernas ledning försökte tidningen hävda sin plats som de moderatas främsta organ i Sverige, även om den under den stora tullstridens år i strid mot tongivande konservativa kretsar kraftfullt bekämpade alla livsmedelstullar. Efter att alltifrån början ha utkommit varje vardag började tidningen 1885 att för varje vecka utge ett sjunde nummer, innehållande bland annat biografier, resebrev, konst och litteratur samt annan mera underhållande läsning.

Redaktionen låg till en början på Västra Trädgårdsgatan. 1878 flyttade man till Herkulesgatan och 1906 till Vasagatan 9.

Stockholms Dagblad var under senare halvan av 1920-talet Sveriges första tidning i tabloidformat. Tidningen var först med att publicera Disneyserier i Sverige, med Musse Pigg den 7 mars 1930.

I ett arrangemang av Stockholms Dagblad 1929, korades den då sjuttonåriga Gudrun Jern, till Sveriges första officiella Lucia. 

Det sista numret utkom 19 september 1931, varefter tidningen slogs samman med Stockholms-Tidningen.

Chefredaktörer 
 Karl Hildebrand, 1904–1913
 Gustaf Gustafsson, 1913–1917
 Ivar Osterman, 1917–1919
 Gustaf Reuterswärd, 1919–1921
 Wilhelm Ericson, 1921–1926
 Harald André, 1926–1928
 Ewald Stomberg, 1928–1931

Källor

Noter 

Nedlagda svenska tidningar
Byggnader ritade av Gustaf Wickman
Ej längre existerande byggnader på Norrmalm
Dagstidningar startade 1824
Dagstidningar nedlagda 1931
Konservatism i Sverige
Ugglan
Johan Georg II av Sachsen

Johan Georg II av Sachsen, född 31 maj 1613 i Dresden, död 22 augusti 1680 i Freiberg, var en tysk furste, regent i Sachsen 1656–1680, son till Johan Georg I av Sachsen och Magdalena Sibylla av Preussen.

Efterträdde 1656 sin far som kurfurste, och slöt sig i sin utrikespolitik om än med viss vacklan till Frankrike. Avstod mot en kontant ersättning det evangeliska Erfurt till kurfursten av Mainz. Hans praktlystnad gjorde Dresden till Tysklands vackraste stad, och Johan Georg grundlade den första fasta teatern/operan i Tyskland. Hans många byggprojekt tärde dock hårt på furstendömets ekonomi och gav upphov till stora skulder.

Gift med Magdalena Sibylla av Brandenburg-Bayreuth.

Barn 
 Johan Georg III av Sachsen

Noter 

Kurfurstar av Sachsen
Födda 1613
Avlidna 1680
Män
Huset Wettin
Riddare av Strumpebandsorden
Fryckstad

Fryckstad är Sveriges äldsta bevarade lok. Det byggdes 1855 av Munktells mekaniska verkstad i Eskilstuna, för att trafikera Sveriges första järnväg för allmän trafik, Frykstabanan, mellan sjön Fryken (Fryksta) och Klarälven (Lyckan) i Värmland. Loket ersatte 1856 hästdriften på banan och dess spårvidd är 3 fot och 8,5 verktum eller 1101 mm. Efter att trafiken lagts ner 1871 användes Fryckstad bland annat vid fästningsarbeten i Karlskrona. Loket reserverades redan 1906 med tanke på att ingå i ett framtida järnvägsmuseum.

Loket finns att beskåda på Järnvägsmuseet i Gävle.

Se även 
 Förstlingen
 Museijärnväg
 Novelty
 Ånglok

Svenska ånglok
Enskilda lok
Sveriges västkust

Sveriges västkust eller i folkmun västkusten syftar på Sveriges kust mot Skagerrak och Kattegatt. Detta motsvarar kustområdena i Bohuslän, Västergötland och Halland, samt kusten i nordvästra Skåne norr om Kullahalvön. Norrut har Sveriges västkust sitt slut vid Svinesund mot gränsen till Norge.

I inskränkt turistisk/folkloristisk bemärkelse används Västkusten som benämning på skärgårdskusten längs Bohuslän och Göteborgs skärgård inklusive Onsalahalvön.

Inom till exempel fiskerilagstiftning med reglering av fiskredskap (maskstorlek och dylikt) räknas Västkusten från (svenska sidan av) en linje mellan Gilbjerg hoved i Danmark och Kullens fyr i Sverige. Sydost om denna linje ligger Öresund.

Kommuner som ligger vid havsområdena Skagerack och Kattegatt är, räknat från norr, Strömstad, Tanum, Sotenäs, Lysekil, Munkedal (innersta delarna av Gullmarn), Uddevalla, Orust, Tjörn, Stenungsund, Kungälv, Öckerö, Göteborg, Kungsbacka, Varberg, Falkenberg, Halmstad, Laholm, Båstad, Ängelholm, Helsingborg (en liten del av kommunens kust ligger vid Skälderviken) samt Höganäs (Kullahalvöns norra sida mot Skälderviken).

Många svenska artister har på något sätt hyllat den svenska västkusten, t ex Galenskaparna och After Shave med Åke från Åstol, Evert Taube med Inbjudan till Bohuslän men även många yngre artister som Emil Andreasson med Dra med ut till Västkusten.

Se även 
 Sveriges kust

Källhänvisningar

Bohusläns geografi
Västergötlands geografi
Hallands geografi
Skånes geografi
Informella regioner i Sverige
Kustområden
Curlie

Open Directory Project var ett projekt för att bygga en länkkatalog strukturerad i kategorier. Vem som helst kan ansöka om att bli redaktör, men alla antogs inte. Det är dock inte hopplöst svårt att bli antagen om man bara ägnar lite tid och omsorg åt sin ansökan. Namnet dmoz kommer av Directory-Mozilla. (Mozilla var det inofficiella namnet på Netscapes webbläsare samt dess maskot.)

Projektet började år 1998 som ett projekt av Rich Skrenta och Bob Truel under namnet GnuHoo. Efter påtryckningar från GNU-projektet byttes namnet till NewHoo. Senare samma år köptes man upp av Netscape och bytte namn till Netscape Open Directory. Då började katalogdata göras tillgängligt som öppet innehåll. Netscape använde också katalogdata för sin webbportal.

Data från ODP publiceras regelbundet och får användas av vem som helst på vissa villkor som huvudsakligen går ut på att man uppger källan och gör det möjligt att anmäla nya länkar och ansöka om att bli redaktör. Massor av sökmotorer och länkkataloger över hela världen använder ODP:s data, mest känd är Google.

Den 17 mars 2017 lades DMOZ ner. Efter att DMOZ lades ner startade frivilliga medarbetare efterföljaren Curlie. Dessutom finns det flera kopior av DMOZ som det såg ut innan det lades ner, såsom dmztools.net, odp.org och dmoz-odp.org

Referenser

Externa länkar 
 Curlie
 Curlies svenska del
 Diskussion på svenska

Bildanden 1998
Webbplatser
Nils Bergström

Nils "Nicke" Bergström, född 28 mars 1921 i Nässjö, död 27 december 2001 i Eksjö, var en bandyspelare.

Biografi
"Nicke" Bergström är en av Sveriges främsta bandyspelare genom tiderna. Han spelade för Nässjö IF och blev 1949 svensk mästare i SM-finalen mellan Nässjö IF och Edsbyns IF, i vilken han gjorde två mål. Denna match spelades på Perstorpsgölen strax utanför Eksjö. Han spelade också i svenska landslaget. Sedan 1999 står han staty på Stora Torget i Nässjö.

Memoar 

Bergström skrev en memoar som kom ut på Argus-Eksjö förlag 1957. Där beskriver han såväl sin uppväxt med fotboll och bandy som hobbies som den långa bandykarriären som ungdom och vuxen. Han skriver också lite om sitt familjeliv och sin civila karriär. Han började liksom många andra under den här tiden som springpojke. 1935 fick han jobb som elektriker på ASEA-ägda Nässjö elektriska byrå. 1948 blev han vaktmästare på Centralskolan i Nässjö. Bland fotografierna i boken märks ett på Bergström och Gösta Svensson, ett där Bergström ligger och pluggar ryska inför den inofficiella VM-turneringen i Ryssland  1954 och även lagbilden från turneringen, och ett från värnplikten med AIK-kompisarna Gunnar Södergren och Garvis Carlsson.

Meriter 
 21 allsvenska säsonger för Nässjö IF (1938–1958)
 143 allsvenska matcher för Nässjö IF. Sviten endast bruten efter 98 raka matcher år 1943 för en landskamp. 
 185 mål, snitt på 1,3 
 Vann den interna skytteligan 14 gånger 
 1 SM-guld, 2 SM-silver
 Sammanlagt 12 A-landskamper 
 22 landslagsmål, snitt 1,8 
 Allsvensk skyttekung tre gånger – 1952, 1955, 1958
 Stor grabb nr 33
 Kabom-pokalen 1941

Referenser

Svenska bandyspelare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Födda 1921
Avlidna 2001
Idrottare från Nässjö
Björn Johansson

Björn Johansson kan syfta på:

* Björn "Butta" Johansson, svensk fotbolls- och bandyspelare, se Björn Johansson (idrottsman)
 Björn "Böna" Johansson, svensk ishockeyspelare (1950–2023)
 Björn Johansson (cyklist), svensk cyklist
 Björn Johansson (designer), designer (1974–2009)
 Björn Johansson (entreprenör), svensk entreprenör
 Björn Johansson (friidrottare), svensk längdhoppare
 Björn Johansson (mångkampare), svensk mångkampare, aktiv (20)00-talet
 Björn Johansson (musiklärare), svensk musiklärare och dirigent
 Björn Johansson (tonsättare), svensk tonsättare (1913–1983)
 Björn Johansson (trubadur), svensk trubadur
 Björn Johansson Boklund, svensk skådespelare
 Björn "Nalle" Johansson, svensk ishockeyspelare (1956)
Gösta Bergström (bandyspelare)

Gösta "Staffa" Bergström, född 23 juli 1919, död 31 augusti 2009, var en svensk bandyspelare med Lesjöfors IF som moderklubb.

Han spelade högerback under klubbens genombrottsår och som många av de andra spelarna på den här tiden hade även han ett till- eller öknamn, nämligen Staffa. Det var endast under det namnet han var känd.

Referenser 

Svenska bandyspelare
Män
Födda 1919
Avlidna 2009
Ivar Kruse

Ivar Teodor Kruse, född 6 mars 1924 i Rämmens församling i Värmlands län, död där 4 januari 2006, var en svensk bandyspelare.

Ivar Kruse spelade i den värmländska klubben Lesjöfors IF, ("LIF", "Bandybaronerna"). Kruse var under den större delen av tiden i allsvenskan Lesjöfors främste anfallsspelare. Han förblev klubben trogen trots anbud från många andra storklubbar.

Han var en säker spelare och skytt som ofta avgjorde jämna matcher med snygga mål. Kruse var ständigt i centrum som "rubrikernas man" i tidningarna. Han var snart också aktuell för landslaget där han spelade mot bland annat Norge A och Finland A och B. Han spelade även i Sveriges första match mot den dominerande nationen Sovjetunionen där det överraskande blev 2-2. Kruse fick också vara med om att slå Sovjetunionen. Det skedde i en landskamp på Skogsvallen i Nässjö, där Sveriges landslag vann med 6-5.

Den 5 januari 1957 gjorde han två mål då Lesjöfors IF besegrade AIK med 5-2 på Stockholms stadion i Division 1 Södra, vilket var första gången en match i Sveriges högstadivision i bandy spelades under elljus.

På äldre dagar var han engagerad som tränare och ledare. På fem år lyckades Ivar Kruse föra upp Filipstads IF från Division III till Division I. Kruse spelade sin sista match för LIF som 39-åring och äldst på planen.

Ivar Kruse var far till bandyspelaren Kjell Kruse.

Referenser 

Svenska bandyspelare
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottsledare under 1900-talet
Personer från Rämmens socken
Födda 1924
Avlidna 2006
Män