kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Revben

Revben (latin: singular costa, plural costae) är en del av skelettet, som skyddar de inre organen i bröstkorgen.

Revben finns hos alla ryggradsdjur förutom rundmunnar och havsmusfiskar och är vanligen kraftigast i bröstregionen - hos fåglar och däggdjur finns de endast där. På kroppens buksida når de oftast fram till ett bröstben, som dock saknas hos t. ex. fiskar och ormar. Hos däggdjur varierar antalet revben mellan 9 och 25. 

De flesta människor har 24 revben, 12 på vardera sida. Sju par revben är så kallade sanna revben och fäster direkt till sternum (bröstbenet). De tre följande, det vill säga par 8, 9 och 10 fäster inte direkt i sternum utan i ovanför sittande revben och bär därför namnet falska revben. Revbenspar 11 och 12, de flytande revbenen, fäster inte på något sätt till bröstkorgens framsida. Ibland förekommer det att en person har ett extra eller saknar ett revbenspar. En vanlig skapelsemyt är att kvinnor har fler revben än män, detta är inte sant då antalet revben beror på HOX-gener som är oberoende av kön. 

Bröstkorgen består av de tolv bröstkotorna, bröstbenet och tolv par revben. De tio översta revbenen sitter fast dels mot benutskott på bröstkotorna, och dels mot bröstbenet genom revbensbrosk. De två nedersta revbenen sitter bara fast mot bröstkotorna, utan något fäste framåt. På så sätt bildar bröstkorgens ben en hålighet som skyddar bland annat hjärta och lungor. I bröstkorgen fäster också muskler som är viktiga för andningen.

Bröstbenet och revbenen räknas som platta ben dit även skulderbladen och höftbenen hör.

Källor

Skelettet
Bröstkorgen
Karboxylgrupp

En karboxylgrupp är en funktionell grupp ingående i molekyl som består av en kolatom, två syreatomer och en väteatom, eller annorlunda uttryckt: en hydroxylgrupp samt en karbonylgrupp bundna till samma kolatom. Formelmässigt brukar en karboxylgrupp skrivas -COOH. Strukturformeln för gruppen är:

där R är resten av molekylen, oftast en kolkedja. De ämnen som innehåller minst en karboxylgrupp per molekyl kallas karboxylsyror.

Karboxylgrupper finns i organiska syror.
Funktionella grupper
Susilo Bambang Yudhoyono

Susilo Bambang Yudhoyono, född 9 september 1949 i Tremas, är en indonesisk politiker och pensionerad militärgeneral och Indonesiens president från 20 oktober 2004 till 20 oktober 2014.

Yudhoyono vann presidentvalet 2004 genom att besegra den sittande presidenten Megawati Sukarnoputri. Allmänt känd i Indonesien med initialerna "SBY", svors han in som president den 20 oktober 2004 tillsammans med Jusuf Kalla som vicepresident. Han ställde upp för omval i presidentvalet 2009 med Boediono som ny vicepresidentkandidat, och vann med en direkt majoritet av rösterna i den första omgången av valet; han svors in för en andra mandatperiod den 20 oktober 2009. Efter sammanlagt 10 år som president upphörde hans andra ämbetsperiod den 20 oktober 2014. Han efterträddes då som president av Joko Widodo.

Födda 1949
Indonesiens presidenter
Män
Levande personer
Elephant (film)

Elephant är en amerikansk dramafilm från 2003 i regi av Gus Van Sant.

Handling 
Filmen är inte uppbyggd som en filmberättelse med handling, utan är av dokumentär karaktär. Den väljer ut några elever (av vilka somliga är blivande offer) och visar vad de hade för sig timmarna innan skolan drabbas av ett våldsdåd. Filmen bygger på massakern i Columbine High School. Vi följer med personernas triviala göromål under vad som till ytan verkar vara en helt vanlig dag. Våldet visas distanserat, i softfocus. Filmen förklarar inte, utan kameran är på plats och konstaterar.

Om filmen 
Stora delar av filmen improviserades. De flesta av studenterna spelas av vanliga personer utan tidigare skådespelarkarriär, och deras riktiga förnamn användes även i filmen. Regissören Gus Van Sant vann för Elephant Guldpalmen samt pris för bästa regissör vid Filmfestivalen i Cannes 2003.

Rollista (i urval) 
 John Robinson - John McFarland
 Alex Frost - Alex
 Elias McConnell - Elias
 Eric Deulen - Eric
 Nathan Tyson - Nathan
 Carrie Finklea - Carrie
 Kristen Hicks - Michelle

Externa länkar 
 

Filmer 2003
Filmer tilldelade Guldpalmen
Amerikanska dramafilmer
Oregon på film
Filmer i regi av Gus Van Sant
Engelskspråkiga filmer
Filmer som utspelar sig på skolor
Laserdisc

Laserdisc (laserskiva), även skrivet laser disc eller LD, var det första kommersiella optiska lagringsmediet för film, men också använt för TV-spel. Skivorna var oftast i storleken 12 tum, alltså lika stor som en LP-skiva. Det fanns även 8-tumsskivor.

Historik

Namn 
Formatet hette ursprungligen "Discovision" och har marknadsförts under flera andra namn innan "LaserDisc" blev standard på 1980-talet. Exempel:

 Reflective Optical Videodisc
 Laser Videodisc
 Laservision
 DiscoVision
 MCA DiscoVision

Utveckling 
Tekniken som ligger till grund för LD uppfanns av David Paul Gregg 1958 och patenterades 1961, då under namnet Discovision. Den första demonstrationen genomfördes av Philips och MCA den 12 december 1972. 

År 1978 släpptes den första LD-filmen i Nordamerika (Hajen av MCA Universal). Som jämförelse lanserades VHS i USA år 1977   och musik-CD:n 1982. 

År 1981 köpte Pioneer upp rättigheterna för att lansera formatet i Japan, då under namnet Laservision. År 1983 lanserades de första utgåvorna på formatet med digitalt ljudspår, och samtidigt lanserades namnet Laserdisc.

Spridning 
LD fick ett svalt mottagande internationellt, även om formatet tekniskt sett var långt före sin tid. Laserdiscspelare var betydligt dyrare än den största konkurrenten VHS, och det gick generellt inte att spela in på formatet. Laserdiscbrännarna som erbjöds var väldigt dyra för vanliga konsumenter, och man kunde heller inte radera materialet från skivan. Formatet blev dock väldigt populärt bland videoentusiaster i USA och Japan. År 1998 fanns Laserdisc i 2 procent av de amerikanska hushållen. Enligt en artikel i The New York Times 1999 hade cirka 10 procent av hushållen i Japan laserdiscspelare.

Teknik

Lagring 
En LD lagrar data på samma sätt som andra optiska skivmedier. Den har ett plastskikt med mönster av upphöjningar och nedsänkningar som läses av med en laser. Skillnaden mellan LD och andra format är att den lagrar information både analogt och digitalt.

De digitala komponenterna kodas på samma sätt som till exempel en CD-skiva. De analoga signalerna däremot representeras som en frekvensmodulerad våg.

Bild 
Video lagrades analogt på LD:n som en komposit videosignal.

Ljud 
Det digitala ljudet kunde kodas i flera olika format:
 Digitalt stereo-ljud kodades med EFM på samma sätt som i musik-CD.
 Surround-ljud kunde kodas som Dolby Digital eller DTS.

Se även 
 Lista över optiska lagringsformat på skiva
 Capacitance Electronic Disc

Referenser 

Videoformat

el:Μέσο αποθήκευσης δεδομένων#Laserdisc
Gunnar Sjöberg

Gunnar Göstasson Sjöberg, född 25 mars 1909 i Stockholm, död 8 juni 1977 i Gryt, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Sjöberg genomgick Dramatens elevskola 1931-1934. Efter studierna var han engagerad vid flera olika scener.

Han filmdebuterade med en mindre roll 1937 i Gustaf Edgrens Ryska snuvan. Senare blev rollerna större och han medverkade i ett 70-tal filmer. Han spelade ofta rollen som präst eller läkare.

Sjöberg var även verksam vid radioteatern i Sverige. Bland annat spelade han titelrollen i radiodeckaren Paul Temple, efter Francis Durbridges böcker.

Han var från 1941 gift med skådespelerskan Ingrid Envall och 1950 med Brita Sjöberg (1912–1997).

Filmografi, i urval

Filmer 

1945 – Rosen på Tistelön

1948 – Synd

TV-serier 
1966 - Pälsen
1965 - Herr Dardanell och hans upptåg på landet
1962 - Hans Brinker or the Silver Skates
1958 - Gå över gatan
1957 - Skuggan av en man
1957 - En minnesfest

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Noter 
<references>

</references>

Källor 
 
 
 Gunnar Sjöberg på Malmö stadsteater
 Östgötateaterns arkiv

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1909
Avlidna 1977
Män
Skådespelare från Stockholm
Översättningsverktyg

Översättningsverktyg (engelska: computer-aided translation tool, CAT) är programvara som är utvecklad för att underlätta för människor att översätta naturligt språk. 

Datorstödd översättning eller datorassisterad översättning (computer-aided translation (CAT)) är en form av översättning där en mänsklig översättare använder datormaskinvara för att stödja och underlätta översättningsprocessen. 

Datorstödd översättning kallas ibland för datorassisterad, maskinassisterad eller maskinstödd översättning (ej att förväxla med maskinöversättning ). Vanligtvis fungerar översättningsverktyg med hjälp av översättningsminnen och termhanteringsfiler.

Översikt
Dagens automatiska system för maskinöversättning kan inte skapa översättningar med tillräckligt hög kvalitet utan hjälp. Den översätta texten måste redigeras av en människa som korrigerar fel och förbättrar kvaliteten på översättningen. Översättningsverktyget integrerar det manuella redigeringssteget i programvaran, vilket gör översättning till en interaktiv process mellan människa och dator.

Funktion
Grundfunktionen för översättningsverktyg är möjligheten att importera dokument i olika format, som sedan presenteras i vanlig text som extraherats från dokumenten. Ofta segmenterar programmet dessutom texten i meningar eller stycken.
Allteftersom översättaren sedan översätter segment för segment sparas översättningarna i ett översättningsminne (engelska: translation memory, TM). När översättningsverktyget känner av att det aktuella segmentet redan har översatts, föreslår det att översättningen ska infogas. Detta gäller även träffar som kanske inte helt överensstämmer med segmentet.

Vidare finns ofta möjligheten att importera ordlistor, för att hjälpa till med termer och uttryck, som kanske är specifika för just den kunden som beställt översättningen.

När översättningen är klar skapar man de översatta dokumenten genom att låta översättningsverktyget slå ihop informationen som finns i översättningsminnet med källdokumentet och skapar alltså ett måldokument med exakt samma formatering.

Vanliga översättningsverktyg
Trados
OmegaT
Transit

Se även
Maskinöversättning
Översättning
Översättningsminne

Referenser 

Översättande
Jesper Ersgård

Jesper Ersgård, född 19 oktober 1969, som bland annat skrivit grundmanusen till filmerna Rancid (2004) och Living in Peril (1997). 2009 utgavs hans första roman, den mörka kriminalhistorien Ut kom vargarna ().

Han är son till regissören Håkan Ersgård och bror till regissören Joakim Ersgård.

Bibliografi 

 2009 - Ut kom vargarna 
 2010 - Hedebyborna - En berättelse om en TV-serie (redaktör) 
 2012 - I skuggan av de döda 
 2013 - Dans med djävulen 
 2016 - De fem stora 
 2016 - Svart stjärna 
 2016 - Himmel i lågor 
 2017 - Ingen väg tillbaka 
 2018 - 1986 
 2019 - 1986 - Jakten 
 2020 - 1986 - Slutet (kommer 2020)

Referenser
 
Jesper Ersgård på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska manusförfattare
Födda 1969
Män
Levande personer
Svenska författare
Nemi (tecknad serie)

Nemi är en tecknad serie, skapad för den norska utgåvan av tidningen Larson! år 1997 av norskan Lise Myhre. Titelpersonen är Nemi Montoya, en svartklädd gothtjej som är cynisk och romantisk. En viktig roll spelas också av Nemis bästa kompis Cyan, som utgör den "normala motpolen" till Nemi.

Historia och distribution 
Serien började som dagsstripp och blev snabbt populär, och samlingar med stripparna plus längre avsnitt finns även utgivna i albumform. Sedan 1999 produceras den i första hand för dagspressen, även om den  senare kompletterades med en egen månadstidning (utgiven både i Norge och Sverige). Efter att serietidningen lades ner började Nemi att publiceras som biserie i Pondus.  

Dagens Nyheter, Göteborgs-Posten, Sydsvenskan, Upsala Nya Tidning, Sydöstran med flera tidningar publicerar en Nemi-stripp om dagen sedan slutet av 1990-talet. Den 11 mars 2022 publicerade tidningar i NTM-koncernen, där bland annat en UNT ingår, en Nemi-serie med en tecknad varg och en text om att licensjakt genomförs trots att vargen är rödlistad. Seriestrippen avpublicerades på nätupplagorna och hela NTM-koncernen att helt sluta att publicera serien. Det motiverades med att seriesidan inte var en plats för opinion eftersom det inte finns någon möjlighet att bemöta yttringar som görs där.

Serietidningen Nemi 
Full Stop Media gav 2002 ut en Nemi-serietidning "på prov". Den riktiga debuten för tidningen kom året efter. Utgivningen övertogs sedan av Schibsted Förlagen fram till förlagets nedläggning i december 2009. I maj 2010 återupptogs utgivningen av Egmont som fortsatte till nummer 4/2018.

Bland biserierna fanns Lenore, Kalle och Hobbe, Arne Anka, Death Junior och Reservatet.

Innehåll och stil 
Serien kretsar i första hand kring titelfigurens personlighet, som är ovanligt varierad för sin skämtseriegenre. Hon är både cynisk och romantisk, både trotsigt självständig och osjälvständig, dock alltid utan hänsyn till rådande konventioner.

Avsnitt som inte publicerats i dagspressen handlar om ensamhet (bland annat en tolkning av Edgar Allan Poes Alone) och komplicerade relationer (bland annat hur dåligt Cyan mår av att hennes pojkvän lämnar henne). Detta visar på en vilja att driva persongalleriet i serien bort från den ytliga hårdheten och mot en mera komplex vuxenserieton.

Nemis svaghet är choklad och muffins. Nemis favoritdjur är drakar och myrkottar. År 2012 fick också figuren Nemi sin första stadigvarande pojkvän, en svarthårig lång man vid namn Grimm.

Källhänvisningar

Externa länkar 
 Nemis hemsida
 
 

Norska serier
Norska seriefigurer
Seriefigurer introducerade 1997
Nemi, Italien

Nemi är en ort och kommun i storstadsregionen Rom, innan 2015 provinsen Rom, i regionen Lazio i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Den pittoreska orten Nemi vid sjön lago di Nemi hör till Castelli Romani och har fått sitt namn efter Dianas heliga lund Nemus Dianae. Vid utgrävningar på 1800- och 1900-talen har man funnit det muromgärdade templet (1 km åt nordväst) med flera byggnader omkring ett altare och en liten teater. Palazzo Ruspoli med ett runt medeltida vakttorn vid Piazza Umberto I är byggt i renässansstil. På den inre gården finns en liten samling antika marmorfragment.

Vid den norra stranden av sjön Nemi (i folkmun kallad Specchio di Diana, italienska "Dianas spegel") har man byggt Museo Nemorense med exakta kopior av de två flatbottnade kejserliga skepp, som förstördes 1944. Skeppen byggdes ursprungligen år 40 e.Kr. åt kejsar Caligula, som skulle använda dem vid sina arrangerade sjöslag på Lacus nemorensis, d.v.s. Nemisjön.

Referenser 

Kommuner i storstadsregionen Rom
Orter i Lazio
Castelli Romani
Hägglunds

Hägglunds kan syfta på
Hägglunds förlag – ett svenskt bokförlag
Hägglund & Söner – ett tidigare svensk verkstadsföretag som uppgått i BAE Systems AB.
Vibrato

Vibrato är en musikterm för att en ton skall spelas (sjungas) med små, snabba, regelbundna förändringar i tonhöjd.

I noterna anges vibrato ofta inte alls, då användandet av det beror på konventioner för hur olika musikinstrument (rösten) används i olika musikstilar. I klassisk musik (från sent 1800-tal och framåt) är det till exempel regel att stråkinstrument alltid spelas med vibrato (fingret på greppbrädan är i ständig rörelse). Därför kan man i noter för klassisk musik behöva ange om en violin eller annat stråkinstrument skall spelas vibratofritt: senza vibrato.

Konventionen för hur skolade röster skall låta, som när en operasångare skall kunna överrösta en orkester, är ett annat exempel på önskvärt, underförstått användande av vibrato som teknik och uttrycksmedel i musiken.

Vibrato skall inte blandas ihop med drillar och andra utsmyckningar av tonen, vilka anges med olika tecken, till exempel en vågig linje över eller under den aktuella noten.

Fysikaliskt innebär vibrato en frekvensmodulering av tonen, till skillnad från tremolo som innebär amplitudmodulering.

Referenser

Musikaliskt framförande
Sång
Serie (matematik)

En serie eller talserie är en kumulativt summerad talföljd, det vill säga ett successivt summerat uppräkneligt antal termer. Serien kan vara ändlig eller oändlig. Om termerna närmar sig noll tillräckligt fort kan summan av en oändlig serie vara ändlig, trots att antalet termer är oändligt. Man säger då att den konvergerar.

Formell definition 
Formellt definierar man en oändlig serie som en talföljd  av delsummor till en given talföljd  där . Om  har ett gränsvärde då  säger man att serien är konvergent. Saknas gränsvärde säger man att serien är divergent. Existerar ett gränsvärde kallas detta för seriens summa och brukar skrivas med vanligt summatecken, med skillnaden att ett oändlighetstecken skrivs där man normalt skriver den övre gränsen. Man gör alltså följande definition:

Ofta används även detta skrivsätt när talföljden  saknar gränsvärde, och man säger då att serien är divergent. 

Dock kan serier som är divergenta i den vanliga meningen ändå tilldelas en summa med hjälp av andra, svagare, definitioner av en series summa. Bland dessa kan nämnas Cesàrosummering, Abelsummering och Borelsummering. Även analytisk fortsättning kan användas för att tilldela serier summor.

Exempel 
Till exempel kan e beräknas med serien:

Detta är ett exempel på en Taylorutveckling.

Se även 
 Fourierserie
 Teleskoperande serie
 Harmoniska serien

Referenser 
 Arne Persson, Lars-Christer Böiers, Analys i en variabel, Studentlitteratur, andra upplagan 2001. .
 Sven Spanne, System och Transformer I Tidsdiskreta lineära system och komplex analys, KFS AB 2005.

 
Matematisk analys
Lorens Marmstedt

Lorens Marmstedt, Sigfrid Lorenzo Marmstedt, tidigare Eriksson, född  29 oktober 1908 i Stockholm, död 4 april 1966 i Stockholm, var en svensk regissör, manusförfattare och filmproducent.

Biografi 
Marmstedts far var från Norrland och modern var italienska, född i Tunisien. Fadern var affärsman och drev företaget AB Medelhavskompaniet. Marmstedts intresse för film vaknade mycket tidigt; redan som 18-åring anställdes han av Svenska Dagbladet där han åren 1927–1931 skrev filmkritik under signaturen Siglon. 

Han debuterade som filmregissör 1932 med En stulen vals och gjorde ett tiotal filmer på 1930-talet.
Som regissör var han mindre framgångsrik. Hans mest kända film blev Kanske en diktare, en teatral filmatisering av Gösta Ekmans scenframgång. 

Marmstedt kom i stället att bli mest känd som producent. År 1938 grundade han AB Terrafilm som till att börja med fungerade som rent distributionsbolag med fransk film som specialitet, men inom kort lierade han sig med regissörerna Schamyl Bauman och Anders Henrikson samt ekonomiskt med Sandrewskoncernen som önskade förse sin biografkedja med svensk film.

Med filmatiseringen 1940 av Sigfrid Siwertz Ett brott lockade Marmstedt en etablerad, seriös författargeneration till filmen - Bertil Malmberg, Sven Stolpe, Dagmar Edqvist, Herbert Grevenius och Walter Ljungquist. De fick samarbeta med en helt ny regissörsgeneration - Hasse Ekman, Hampe Faustman, Ingmar Bergman, som Marmstedt gav stor frihet att själva utvecklas. 1940-talet blev Terrafilms och Hasse Ekmans storhetstid, som värdigt avslutades med filmen Flicka och hyacinter. AB Terrafilm fanns kvar till 1959, men även därefter producerade Marmstedt film. 

Utöver film producerade Marmstedt även revy och teater. Han drev Skansenteatern 1945–1959 och Intiman perioden 1949–1966. 

Lorens Marmstedt avled under inspelningen av Yngsjömordet 1966, sedan han strax dessförinnan knutits till AB Svensk Filmindustri som producent. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Privatliv 
Marmstedt var gift fyra gånger, i tur och ordning med skådespelaren Astrid Carlson 1933–1937, skådespelaren Marie-Louise Sorbon 1937–1949, premiärdansösen Ellen Rasch 1950–1959 och skådespelaren Gio Petré 1962 till hans död. Han hade tillsammans med Gio Petré två barn som båda omkom i en husbrand i augusti 1969.

Filmografi i urval

Producent 

1966 – Yngsjömordet

 
1963 – Adam och Eva

1956 – Gorilla

 

  

1949 – Singoalla  
1949 – Fängelse

 
 

 
1945 – Brott och Straff 

 

 
1944 – Narkos 
1943 – Sonja

 

1939 – Vi två

1933 – Hemslavinnor

Regi 
1956 – Gorilla

Filmmanus

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska filmproducenter
Svenska filmregissörer
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska filmkritiker
Regissörer från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1908
Avlidna 1966
Män
Paul Harland-priset

Paul Harland-priset, nederländskt pris inom science fiction-genren. Priset har delats ut sedan 1976. Priset hette från början King Kong Award men bytte 1996 namn till Millenniumpriset. Efter den flerfaldige prisvinnaren Paul Harlands död 2003 kom priset att från 2004 få namn efter honom.

Pristagare
1976 Bert Vos 
1977 Peter Cuijpers
1978 Wim Burkunk 
1979 Tais Teng 
1980 Bert Vos 
1983 Gert Kuipers & Jan J.B. Kuipers 
1984 Paul Harland & Tais Teng 
1984 Peter Cuijpers 
1985 Tais Teng 
1985 Gerben Hellinga Jr 
1986 Vincent van der Linden 
1987 Jan J.B. Kuipers 
1988 Paul Evenblij 
1989 Tais Teng
1980 Paul Harland 
1991 Peter Cuijpers 
1992 Paul Harland & Mike Jansen 
1994 Nico Stikker 
1995 Paul Harland & Vincent Hoberg 
1996 Dirk Bontes 
1997 Jan J.B. Kuipers 
1998 Henri Achten 
1999 Sophia Drenth 
2000 Anne-Claire Verham 
2001 Paul Evenblij 
2002 Dirk Bontes 
2003 Jaap Boekestein 
2004 Christien Boomsma
2005 Auke Pols
2006 Christien Boomsma
2007 W.J. Maryson
2008 Boukje Balder
2009 Thomas Olde Heuvelt
2010 Kurt Forel
2011 Boukje Balder
2012 Thomas Olde Heuvelt
2013 Esther Scherpenisse
2014 Erik Heiser

Externa länkar 
 Officiell webbplats (nederländska)

Science fiction-priser
Nederländska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1976
Satyriasis

Satyriasis är en föråldrad benämning på manlig hypersexualitet, det vill säga överdriven sexualdrift. Det nämns under F52.7, överdriven sexualdrift, i ICD-10.

Hypersexualitet kan bero på en endokrin störning, till exempel hyperandrogenism. ICD-10 räknar det inte som satyriasis om tillståndet är ett symtom vid en affektiv störning eller ett tidigt skede av demens.

Källor
 ICD-10-SE
 The ICD-10 Classification of Mental and Behavioural Disorders, Clinical descriptions and diagnostic guidelines

Psykogena sexuella dysfunktioner