kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rökelse

Rökelse är en blandning av hartser (virakolja) och växtoljor som blandas med andra välluktande ingredienser från växt- och ibland djurriket. Resultatet kan rullas runt bambustickor eller formas till små koner. Rökelsen skall antändas, och ger då ifrån sig aromatiskt doftande rök.

Rökelsebrännare 
Rökelsen kan också vara i form av ett pulver, som då placeras i en rökelsebrännare. Sådana finns i många former, till exempel dekorerade keramikkrus utformade som en liten ugn med skorsten.

I en buddhistisk miljö kan brännaren vara utformad som en ihålig Buddha-figur i brons eller elfenben, som kan lyftas av från det fundament varpå figuren sitter. I fundamentet finns en liten skål, där rökelsepulvret hälles. Sedan detta tänts sätter man tillbaka figuren på fundamentet, och röken tränger då ut genom några små hål, som borrats i Buddhas huvud.

De enklaste brännarna kan köpas på de utländska marknaderna för motsvarande tio kronor, medan en brännare i lyxutförande kan kosta så mycket som 600 kr.

Användning 
Rökelse används främst i religiösa sammanhang men också som stämningsskapare. Det har använts inom islam, buddhismen, katolicismen, den grekisk-ortodoxa kyrkan och den syrisk-ortodoxa kyrkan, liksom inom new age. I kyrkliga sammanhang används ”ren rökelse”, olibanum. Rökelsen symboliserar folkets böner som stiger upp till Gud.

Vid den katolska och ortodoxa kyrkans ritualer brännes rökelsen i en elegant ampel hängande i några kedjor, ett rökelsekar. Rökelsekaret bärs omkring av en präst, som svänger den fram och tillbaka så att röken sprids väl i lokalen.

Historia

Användning av rökelse har förekommit i österlandet i många tusen år. En välkänd situation är Bibelns berättelse om de österländska stjärntydarna som frambar guld, rökelse och myrra som kostbar gåva till det nyfödda Jesusbarnet i Betlehem. På Jesu tid kunde rökelse vara dyrare än guld. Nu för tiden är rökelse mycket billigare.

Ämnen för rökelse

En mängd olika dofter är möjliga att åstadkomma. Boswelliaträdet som nämnts ovan, hör hemma i Mellanöstern. De finaste sorterna växer i Oman och Jemen. Det är boswelliaträ som ger den ovannämnda olibanum, som används kyrkligt.

I Sverige används ofta ambra, jasmin, patchouli och sandelträ. I många kulturer, i synnerhet på arabiska halvön, är rökelsen oud mycket populär. Oud utvinns från örnträdet som växer i bland annat Kambodja, Thailand och Indien.

Noter

Se även
Olibanum
Myrra
Räuchermann

Externa länkar

Parfym
Liturgi
Hartser
Stencilapparat

Stencilapparaten, en typ av kopieringsapparat, uppfanns år 1873 av Thomas Alva Edison. Ursprungligen gällde det i Sverige produkter från tillverkaren AB Dick, vilka även kallades mimeografer, men uttrycket kom i engelskspråkiga länder att användas för alla stencilapparater.

Färgstencil
Texten skrevs på ett långt (omkring 48,5 cm), vaxat papper, endera med skrivmaskin eller med en speciell penna mot ett strukturerat underlag. Båda metoderna perforerade det vaxade papperet, som sedan fästes runt vals i en mimeograf från tillverkare som Rex Rotary och Gestetner. Valsen vevades runt med en vev, varvid tryckfärg trängde inifrån genom stencilen och ut på ett papper. Stencilering gav bra resultat upp till 1 000 exemplar.

Det fanns även apparater för att framställa stenciloriginal från pappersförlagor. Pappersförlagan och stenciloriginalet placerades bredvid varandra på en roterande vals. En liten fotocell läste av vilka partier som var mörka på originalet och en elektrisk högspänningsblixt som utgick från en spets på motsvarande plats som fotocellen men framför stenciloriginalet brände hål i stenciloriginalet på de partier som skulle släppa igenom färg.

Spritstencil/blåstencil

Blåstencil, eller spritstencil som den också kallades, var en enklare metod att framställa kopior. Texten skrevs på specialpapper med vaxad baksida, men i detta fall perforerade inte texten papperet. Istället var originalpapperet försett med ett slags bakvänt karbonpapper så att det som skrevs eller ritades överfördes spegelvänt till originalets baksida. Färgen var emellertid mycket tjockare och av annat slag (ofta anilinfärgämnen) än på karbonpapper. Originalet placerades på en vals i stencilapparaten med baksidan utåt och sprit löste upp färgen i den spegelvända texten, vilken sedan överfördes till papperskopiorna. Upp till ca 100 kopior kunde framställas från samma original, men kvaliteten sjönk kraftigt efter 20-30 exemplar. Texten på kopiorna blev svagt blålila.

Överförd betydelse
Senare har ordet stencil kommit att användas för vilken kopia som helst, inte enbart framställd med den gamla metoden. Efter genombrottet av de moderna metoderna för flerfaldigande av trycksaker såsom fotostatkopiering och offsettryckning, samt direktutskrift av flera exemplar med datorskrivare förekommer stencilapparater endast undantagsvis.

Externa länkar 

Kontorsvaror
Grafisk teknik
Teknikhistoria
Anden i glaset

Anden i glaset är en förenklad variant av Ouija-bräda som ibland påstås vara en metod för att få kontakt med andar.

Ungefärligt tillvägagångssätt
På ett stort papper ritar man upp A till Ö, 0 till 9, Ja, Nej och Vet inte samt Start och Slut.

Glaset tas fram och värms upp-och-ner över en värmekälla, såsom ett ljus av något slag. Om utövaren/-na har för mening att få kontakt med ett övernaturligt väsen kan seansen inledas med att en deltagare håller glaset mot munnen och frågar om det finns en vänligt sinnad ande i rummet. Glaset placeras sedan på papperet med öppningen ner där man skrivit start. Deltagarna sätter varsitt finger på ovansidan av glaset, som nu skall glida till "ja" eller "nej". Är det en ensam utövare kan båda händerna användas. 

Proceduren upprepas igen, dvs glaset värms, en person ställer en fråga han eller hon vill ha svar på, och glaset skall då glida över bokstäverna och siffrorna och avslöja ett svar.

Effekten
Anden i glaset omges ofta av mystik, till exempel utövas ofta aktiviteten i ett mörkt rum, och effekten när glaset verkar flytta sig av sig själv kan därför vara skrämmande. I grupp byggs stämningen upp så att det blir än mer skrämmande, och det är detta som skeptiker hävdar är anledningen till att det finns berättelser om hur garderobsdörrar har öppnat sig av sig själva, konstiga ljud, och kalla vindpustar gått genom rummet. Det finns också berättelser om att glaset rör sig utan fysisk kontakt, detta har dock aldrig kunnat vetenskapligt beläggas.

Vem styr glaset? 
Tanken är att deltagarna skall hålla väldigt lätt på glaset och att ingen av deltagarna skall styra det, men likväl rör sig ibland glaset från bokstav till bokstav och bildar ord. Andetroende hävdar att det är anden som styr glaset, men den vetenskapliga förklaringen är att deltagarna själva, medvetet eller omedvetet, styr glaset. När det sker omedvetet kallas fenomenet för den ideomotoriska effekten vilken undersöktes vetenskapligt på 1830- till 1850-talet.

Se även 
Anden i flaskan

Referenser 

Magi
Lekar
Arganddiagram

Arganddiagram eller argandplan är en metod att geometriskt åskådliggöra
komplexa tal som punkter i ett koordinatsystem. Det komplexa talet c, bestående av realdelen a och imaginärdelen b

representeras av punkten (a, b) i ett koordinatsystem där a utgör koordinaten på x-axeln (den "reella axeln") och b koordinaten på y-axeln (den "imaginära axeln")

Arganddiagrammet har fått sitt namn efter den schweiziske amatör-matematikern Jean-Robert Argand som 1806 publicerade en bok där tekniken beskrevs. Redan 1799 hade dock den norsk-danske matematikern Caspar Wessel publicerat en avhandling som beskrev samma sak, och han är den som idag allmänt betraktas som upphovsmannen till metoden. Möjligheten att behandla komplexa tal med geometriska metoder beskrevs även ännu tidigare (1685) av den engelske vetenskapsmannen John Wallis i skriften De Algebra tractatus.

Komplex analys
Dagbok

En dagbok är en skrift där en person beskriver dagliga händelser och tankar. Anteckningarna sker inte nödvändigtvis varje dag. Att skriva dagbok är oftast förknippat med barndomen men även vuxna kan skriva dagbok. Vissa skriver offentliga dagböcker, där kommentarer ibland är tillåtna, ett exempel på det är en blogg.

Många som skriver dagbok ser texten som mycket hemlig. De skriver sina hemligheter i en bok, men tanken är att bara de själva ska läsa det och ingen annan. Därför är ofta en klassisk dagbok försedd med ett litet hänglås.

Många kända personer har skrivit dagbok, till exempel tonåringen Anne Frank och engelsmannen Samuel Pepys, som skrev sin på en egen kod. Pepys levde på 1600-talet, men hans dagbok kommer ständigt i nya upplagor. En av tidigare svenska dagbokskribenter (under åren 1644-1699) är Erik Johan Meck. Axel von Fersen som var en mycket flitig dagboks- och brevskrivare skrev, utifrån sin position vid det franska hovet i Versailles under den franska revolutionen, ett historiskt dokument av stort forskningsintresse.

Resedagbok
Resedagboken är skildringar av resor och ibland även planeringen av dessa. Här kan det finnas anteckningar om resans händelser och upplevelser allmänt, men även egna privata tankar. Även en resedagbok kan vara offentlig likaväl som privat. Offentliga resedagböcker innehåller ofta även bilder.

Berömda dagboksförfattare 
Anaïs Nin
Marcus Aurelius
Cecil Beaton
Axel von Fersen d.y.
Märta Helena Reenstierna
Hedvig Elisabet Charlotta av Holstein-Gottorp
Anne Frank
Samuel Pepys
Friedrich Kellner
Carl von Linné
Carl Tersmeden
Pehr Stenberg
Henri Frédéric Amiel

Se även 
Videodagbok
Dagboksroman
Loggbok
Blogg

Böcker efter typ
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
The Shrine

Shriners kallas medlemmar i en nordamerikansk filantropisk orden grundad av Walter Millard Fleming och William J Florence år 1870. Orden heter egentligen Ancient Arabic Order of the Nobles of the Mystic Shrine (A.A.O.N.M.S.) - initialerna kan omarrangeras till "a mason", och det var just från frimurarna som grundarna av organisationen kom.

Shriners startade sitt första barnsjukhus år 1922 och har nu 22 sådana där barn under 18 får gratis behandling. Medlemmarna känns igen på sin röda fez med svart tofs. Många kända amerikaner har varit medlemmar. Medlemsantalet uppgår till en halv miljon, och endast medlemmar i en frimurarorden kan bli medlemmar i Shriners.

Externa länkar
Officiell webbplats

Ordenssällskap
Skottkärra

Skottkärra kallas en en- eller ibland tvåhjulig vagn med två skalmar avsedda att greppas av en person. Den används framförallt för att transportera löst material vid trädgårdsskötsel, stallgödsel, djurfoder och vid byggen.

Skottkärran uppfanns av allt att döma av kineserna någon gång under Handynastin kring början av vår tideräkning, det är i varje fall från denna tid som de första kinesiska avbildningarna kommer (på gravtegel). I Europa finns avbildningar som liknar skottkärror från medeltiden.

Sydsvenska ordformer 
Skottkärran kallas på skånska (förekommer möjligen även i halländskan) ofta rullebör (att jämföras med danskans trillebør), vilket bör komma från 'rullbord' eller 'rullbår'. I halländskan och närliggande dialekter finns annars motsvarigheten hylebaur/hylebår som bör betyda 'hjulbår'.

Andra förekomster 

Att gå skottkärra innebär att en person går på händer medan en person går bakom och håller i dennes ben så att det ser ut som att den bakomvarande skjuter en skottkärra.

Se även 
 Kärra
 Säckkärra
 Stenbjörn

Referenser

Externa länkar 

Trädgårdsredskap
Byggteknik
Hävstänger
Vattenkokare

En vattenkokare är en elektrisk apparat för att koka upp vatten för tillredning av heta drycker, som kaffe och te. Vattenkokare finns i många modeller av många tillverkare.

Historiskt kan ordet "vattenkokare" beläggas i svenskan sedan 1872. Förr avsåg det dock ofta en vattenkittel och inte en elektrisk apparat. Den första automatiska vattenkokaren var elektrisk och lanserades 1965 av det brittiska företaget Russell Hobbs.

Funktion
Vattenkokare kan vara sladdlösa eller ha sladd. Sladdlösa modeller ställs på en bottenplatta med en kontakt som ansluts till motsvarande anordning på undersidan av vattenkokaren. Den elektriska anslutningen på bottenplattan måste på något sätt vara skyddad mot beröring.

Vattnet värms upp med ett friliggande värmeelement (i form av ett rör eller spiral) eller ett element som ligger dolt i vattenkokarens botten. Den senare varianten anses bäst. De flesta modeller stängs av automatiskt när vattnet kokat upp – med andra ord elimineras problemet med eventuella spisplattor som glömts på. En annan fördel med vattenkokare är att de inte brukar bli varma i botten och alltså kan ställas direkt på bordet. En nackdel med vattenkokare är att de inte går att använda till annat än vatten. Med tiden bildas kalkavlagringar som måste avlägsnas för att kokaren ska fungera normalt.

Tekokare är vanligare i områden med 200-240V nätspänning; i områden där hushållsnät håller lägre spänning, till exempel i Nordamerika, är tidsvinsten gentemot el- eller gasspis lägre och när tekokare används där är de oftast utförda som isolerade kannor med varmhållningsfunktion.

Elförbrukning
Vattenkokare är ungefär dubbelt så snabba att värma upp vatten med jämfört med kastruller på spisen, och dessutom sparar de ström. Detta beror på att man bara behöver värma upp vattnet och kokaren (som ofta är gjord av tunna material - liten mängd material att värma) samt att värmeelementet är i direkt kontakt med vattnet. Jämför med kastrullen, där elen ska värma upp platta, kastrull och vatten, dessutom med förluster mellan platta och kastrull. En jämförelse visade att kokning av 1 liter vatten två gånger per dag under ett års tid förbrukade 42 % mindre elektrisk energi vid användning av en vattenkokare istället för att koka i kastrull på spisen.

Se även 
 Kaffebryggare
 Samovar

Källor

Externa länkar 

Hushållsapparater
Bambu

Bambu är ett samlingsnamn på en grupp av gräs som växer i tropiska, subtropiska och tempererade områden i Asien, Afrika och Amerika samt i vissa delar av Europa. Flertalet arter är ej lövfällande lignoser (vedartade växter). Bambun kännetecknas av att dess blad har bladskaft till skillnad från andra gräs som saknar dessa. De starka, lätta och böjliga stammarna är karakteristiska, och har många användningsområden. De används till hus, flottar, broar, byggnadsställningar och mycket annat.
Bambun är snabbväxande. De späda skotten från bambu är även en vanlig ingrediens i asiatisk matlagning. Den utrotningshotade pandan äter nästan uteslutande bambuskott trots att den inte har cellulosanedbrytande matsmältning.

Släkten 
Gruppen omfattar omkring 91 släkten och 1 000 arter. Några av släktena är:

 Bashaniabambusläktet (Bashania)
 Bergbambusläktet (Fargesia)
 Grenbambusläktet (Pleioblastus)
 Jättebambusläktet (Dendrocalamus)
 Kinabambusläktet (Phyllostachys)
 Narihirabambusläktet (Semiarundinaria)
 Revbambusläktet (Sasaella)
 Sasabambusläktet (Sasa)
 Shibateabambusläktet (Shibataea)
 Småbambusläktet (Indocalamus)
 Splitcanebambusläktet (Pseudosasa)
 Taggbambusläktet (Bambusa)
 Vinterbambusläktet (Chimonobambusa)
 Yushaniabambusläktet (Yushania)

Textil 
Det finns två typer av bambufiber som används i textilproduktion, men bara en kan generiskt klassas som bambufiber. Den generiska bambufibern är mekaniskt utvunnen ur bambu och är lik växtfibrer från lin och rami i sina egenskaper och utseende. Den fiber man möter i reklamen är en viskosfiber, det vill säga man har använt cellulosan i bambun för att regenerera en fiber. Det korrekta namnet är viskos på svenska.

Externa länkar 
 Svensk Kulturväxtdatabas

Källor 

Gräs
Hotel Chelsea

Hotel Chelsea är ett berömt konstnärstillhåll i New York, USA. Det ligger på 23rd Street i området Chelsea på Manhattan. Byggnaden uppfördes år 1884 och hotellverksamhet påbörjades år 1905. Sedan dess har en rad konstnärer, författare och musiker bott här.

Det är även känt för att Dylan Thomas avled här 1953 samt att det var här som Sid Vicious påstås ha mördat sin flickvän Nancy Spungen 1978. Bob Dylan sjunger i låten Sara från skivan Desire om hur han stannat uppe i flera dygn och skrivit sin legendariska låt Sad-Eyed Lady of the Lowlands från skivan Blonde on Blonde på Chelsea Hotel. Ryan Ross skrev låten 708 vilken påstås att handla om rum 708 i hotellet, var i han förmodligen hade en affär.
Leonard Cohens låt Chelsea Hotel #2 handlar om en kärleksnatt med Janis Joplin.

Kända gäster 

 Ryan Adams
 Brendan Behan
 Sarah Bernhardt
 William S. Burroughs
 Arthur C. Clarke
 Leonard Cohen
 Gregory Corso
 Hart Crane
 Robert Crumb
 Salvador Dalí
 Willem de Kooning
 Bob Dylan
 Jane Fonda
 Milos Forman
 Brion Gysin
 Jimi Hendrix
 Dennis Hopper
 Jasper Johns
 Janis Joplin
 Stanley Kubrick
 Robert Mapplethorpe
 Arthur Miller
 Ryan Ross
 Joni Mitchell
 Vladimir Nabokov
 Claes Oldenburg
 Edith Piaf
 Dee Dee Ramone
 Diego Rivera
 Sam Shepard
 Harry Everett Smith
 Patti Smith
 Donald Sutherland
 Dylan Thomas
 Mark Twain
 Sid Vicious
 Thomas Wolfe
 Jobriath
Grateful Dead
Charles Bukowski

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Webbplats

Litteratur 
 Ramone, Dee Dee. Chelsea Horror Hotel : En berättelse om skräck, knark och rock'n'roll. 
 Ramone, Dee Dee. Chelsea Horror Hotel: A Novel. 
 Larsson, Tina & Bengt-Erik. Hotel Chelsea a legend in sex, drugs and rock’n’roll. 
Hotell i New York
Index librorum prohibitorum

Index Librorum Prohibitorum är den katolska kyrkans lista över förbjudna böcker. Böckerna på listan var förbjudna att läsa för katoliker för att de kunde påverka deras tro eller moral.

Idén om Index kom upp första gången år 1515, den första utgåvan kom år 1557 och den sista år 1948. Listan slutade användas år 1966. Många kända författare hamnade på listan. Författarna nedan hamnade på Index av olika skäl. Ibland var det bara delar av produktionen som förbjöds, ibland allt de skrivit.

Urval av författare på listan 
Följande är ett urval av författare på listan:

 Joseph Addison
 Pietro Aretino
 Francis Bacon
 Honoré de Balzac
 Simone de Beauvoir
 Giordano Bruno
 Giacomo Casanova
 Nicolaus Copernicus
 Daniel Defoe
 René Descartes
 Denis Diderot
 Alexandre Dumas d. y.
 Alexandre Dumas d. ä.
 Gustave Flaubert
 Anatole France
 Galileo Galilei
 Edward Gibbon
 André Gide
 Magdalena Heymair
 Thomas Hobbes
 Victor Hugo
 David Hume
 Immanuel Kant
 John Locke
 Niccolò Machiavelli
 Maurice Maeterlinck
 John Milton
 Montesquieu
 Blaise Pascal
 François Rabelais
 Samuel Richardson
 Jean-Jacques Rousseau
 George Sand
 Jean-Paul Sartre
 Baruch Spinoza
 Laurence Sterne
 Emanuel Swedenborg
 Jonathan Swift
 Voltaire
 Ulrich Zasius
 Émile Zola

Se även 
 List of authors and works on the Index Librorum Prohibitorum

Källor

Externa länkar

 Databas med alla böcker i Index
 Faksimil av det ursprungliga Index från 1559

Romersk-katolska kyrkans dokument
Yttrandefrihet
Katolska kyrkans historia
Teleportering

Teleportering innebär att flytta föremål från en plats till en annan plats utan att korsa rummet, med hjälp av teknologi, om inte också med biologisk förmåga. Teleportering är vanlig inom science fiction, som i de fiktiva universumen Star Trek och Stargate.

Det närmaste vetenskapen lyckats åstadkomma och som kan jämföras med teleportering är överförandet av en atoms egenskaper på en annan. Kvantteleportering är ett aktivt forskningsfält, där en partikels eller ett system av partiklars exakta tillstånd kan återskapas på annan plats än originalet. Det handlar dock om förflyttning av information, inte materia.

Ordet "teleportering" myntades 1931 av den amerikanske författaren Charles Fort. Ordet består av det grekiska prefixet tele- (uttalat ['tele]), "fjärran", "avstånd", och det latinska verbet portare ([pɔr'taːrɛ]), "att bära". Första gången som Fort använde begreppet är i andra kapitlet i hans bok Lo!, också från 1931.

Se även 
 Kvantteleportering

Externa länkar

Noter 

Fiktiv vetenskap
Transport i fiktion
Jotunheim

Jotunheim, Jotunhem eller Jättehem är i nordisk mytologi jättarnas och de andra onda makternas värld, beläget bortom Asgård och Midgård.

Mellan Asgård och Jotunheim flyter floden Ifingr som åtskiljer världarna, och i Jotunheim belägen bortom Elivågor finns borgen Utgård.

Se även 
 Jotunheimen

Källor 

Platser i nordisk mytologi
Utgård

Utgård är enligt fornnordisk mytologi en borg som ligger i Jotunheim, som är den plats där jättar och andra onda makter bor. Utgård är beläget bortom Elivågor, utanför Asgård och Midgård. 

I Snorres Edda "Tor hos Utgårdaloke" berättas det att Tor tillsammans med Loke och pojken Tjalve besöker borgen. Tor och hans följe deltar i tre tvekamper med Utgårdaloke och hans undersåtar, men förlorar ständigt. Loke får äta ikapp med jätten Loge, Tjalve får springa ikapp med Huge, och Tor får tömma ett dryckeshorn, lyfta en av jättarnas katter, och brottas med den gamla jättekvinnan Elle. Till slut visar det sig att jätten har använt sig av trolldom för att lura Tor. Loke har ätit ikapp med elden, Tjalve har sprungit ikapp med tanken, hornet mynnade ut i havet (som efter att Tor har druckit ur det är halvfullt), katten är Midgårdsormen, och Elle är ålderdomen.

Begreppet Utgård används ibland i levande rollspel för föremål och platser som är off-map, det vill säga inte ingår i spelet.

Platser i nordisk mytologi
Unica Zürn

Unica Zürn, ursprungligen Nora Berta Ruth Zürn, född 6 juli 1916 i Berlin, död 19 oktober 1970 i Paris, var en tysk surrealistisk författare, poet och konstnär.

Liv och verk 
Efter att ha hoppat av sina läroverksstudier i 18-årsåldern, började Unica Zürn arbeta vid det tyska filmbolaget Ufa från 1934 till 1942, först som sekreterare och arkivarie, sedan som reklamfilmsdramaturg. 1942 gifte hon sig med Erich Laupenmühlen, de fick två barn tillsammans. Vid parets skilsmässa 1949 fick fadern ensam vårdnad om barnen. Åren 1949-1955 försörjde sig Unica Zürn genom att skriva historier för olika tidningar i Berlin. 

Zürn förälskade sig 1953 i den surrealistiske konstnären Hans Bellmer och flyttade till Paris, där hon började teckna och skriva anagram. 1953 och 1957 ställdes hennes teckningar ut i Paris. Bellmer å sin sida fotograferade henne naken och bunden i en serie uppmärksammade bilder. Från 1957 umgicks hon med Hans Arp, André Breton, Marcel Duchamp och Max Ernst och påbörjade arbetet med surrealistiska prosastycken. En dag träffade hon poeten Henri Michaux. Zürn var övertygad om att denne man var samma fantasifigur som hon haft i barndomen, Jasminmannen. Mötet skakade om Zürns verklighetsuppfattning och blev inledningen på en mental sjukdom hon aldrig hämtade sig från. 

1959 deltog Unica Zürn i den grafiska avdelningen av documenta II i Kassel.

Unica Zürn begick självmord genom att kasta sig ut genom ett fönster 1970.

Bibliografi (urval )
 Hexentexte (Berlin, 1954)
 Dunkler Frühling (Hamburg, 1969)
 Der Mann im Jasmin (Frankfurt, 1977)
 Das Haus der Krankheiten (Berlin, 1986)

Svenska 
 Mörk vår och Jasminmannen, översättning Helena Eriksson (Stockholm : Vertigo, 2004)
 Semester på Maison Blanche och andra texter, översättning Helena Eriksson (Stockholm: Vertigo, 2015)

Referenser

Litteratur 
 Helena Eriksson: Någon syr, är det du?. En bok om Unica Zürn och Hans Bellmer. (Stockholm: Albert Bonniers förlag, 2015)

Externa länkar 
 Böcker av och om Unica Zürn på svenska bibliotek. Libris

Tyskspråkiga författare
Tyska författare under 1900-talet
Surrealister
Tyska grafiker
Författare från Berlin
Födda 1916
Avlidna 1970
Kvinnor