kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Viktor I

Viktor I, född i Afrika, var påve från 189 till 199 (enligt Vatikanen 186 eller 189 till 197 eller 201). Han vördas som helgon i Romersk-katolska kyrkan, med minnesdag den 28 juli. Han är en av få påvar med afrikansk härkomst.

Biografi 
Liber Pontificalis uppger att Viktor var afrikan  född i Afrika, och att hans fars namn var Felix. Enligt denna källa, som i sin tur hämtar sina uppgifter från Catalogus Liberianus, varade hans pontifikat från 186 till 197. En armenisk handskrift daterar istället Viktors pontifikat till den sjunde året av kejsar Commodus regeringstid, och säger att det varade i tolv år. Eusebios anger det tionde året av Commodus regeringstid som pontifikatets början, och skriver att det varade i tio år.

Viktor är ihågkommen i första hand för två saker. Dels genomförde han att påsken firades på samma dag i hela den kristna världen, genom att exkommunicera oppositionella biskopar i Mindre Asien, som leddes av Polykrates av Efesos. Före Viktors pontifikat hade man i Mindre Asien tillåtits fira påsk på den 14:e dagen i månaden Nisan, oavsett vilken veckodag denna inföll på. I den latinska delen av kyrkan kallade man dem som följde detta bruk för quartodecimaner. I Rom och i väst firades påsk däremot på den söndag som följde på den 14:e dagen i Nisan. Viktors oförsonlighet kritiserades av bland andra Irenaeus av Lyon, som ansåg att frågan inte borde leda till att biskoparna skulle uteslutas från kyrkogemenskapen.

Den andra sak som Viktor är ihågkommen för, genom Hieronymus, är införandet av latin till kristendomens litteratur; Hieronymus uppger att Viktor var den förste kristne författaren som skrev på latin, och nämner några avhandlingar, vilka dock inte bevarats till eftervärlden. Det var möjligen under Viktors pontifikat som den bibliska kanon började utformas. Nordisk familjebok anger, att Viktor troligen var den förste biskop i Rom som i handling försökte göra den romerske biskopens primat gällande över hela kyrkan.

Viktor exkommunicerade Theodotus av Bysans, "lädersäljaren", för dennes inställning i den kristologiska frågan om monarkianismen. Sannolikt degraderade han Florinus som var präst i Rom och predikade gnostiska läror; Ireneaus ägnade två avhandlingar till att vederlägga Florinus ståndpunkter och vände sig till Viktor för att övertala påven om att fördöma honom.

Källor 

Catolic Encyclopedica: Pope St. Victor I

Externa länkar 

Påvar
Helgon
Män
Födda 100-talet
Avlidna 200-talet
Thomas Samuelsson

Thomas Samuelsson är en fiktiv person i böckerna om Annika Bengtzon av Liza Marklund. I Paradiset jobbar han som socialkamrer i Vaxholms Kommun. När han träffar Annika Bengtzon, så skaffar han barn med henne. Han var då otrogen mot sin fru Eleonor. I Sprängaren hade han redan två barn. Han figurerar även i böckerna Prime Time, Studio Sex, Den röda vargen, Livstid och En plats i solen.

Svenska litterära figurer
Makarska

Makarska är en turiststad vid den dalmatiska kusten i Kroatien. Staden har 13 834 bofasta invånare (2011), men under högsäsong är det fler. Staden ligger mellan havet och de branta Biokovoberget som sträcker sig längs stora delar av kusten. De äldre delarna av staden ligger längs med hamnpromenaden medan de mer nybyggda turistområdena ligger ovanför strandpromenaden. Staden har gett sitt namn till en cirka sju mil lång sträcka längs kusten som kallas för Makarskarivieran och omfattar flera mindre turistorter, däribland Brela, Baška Voda och Podgora. Makarska är den största turistorten på Makarskarivieran.

Sevärdheter
I Makarska finns ett malakologiskt museum med en stor samling av snäckor. Museet ligger i ett franciskanskt kloster nära södra delarna av hamnen.

Kyrkan S:t Markus (Crkva sv. Marka) på Kačićs torg har ett vackert altare skapat av den venetianska skulptören Pietro Onighi.

Kommunikationer
Makarska har en busstation varifrån bussar går till många städer, både i Kroatien och andra länder. Bussen till Split går många gånger om dagen och resan tar cirka 1,5 timme (under högsäsong ibland betydligt längre).

Makarska har en naturlig hamn mellan halvön Sveti Petar och Kap Osejava. Från hamnen går en färja till byn Sumartin på ön Brač några gånger om dagen. Resan tar cirka 30-45 minuter.

Bad
Långa småstensstränder finns inne i staden och på båda sidor om staden. 

Ett nudistbad finns mellan Makarska och grannbyn Tučepi söder om Makarska.

Kända personligheter från Makarska
Andrija Kačić-Miošić (1704-1760), kroatisk skald

Referenser

Se även 

Orter i Split-Dalmatiens län
Lockarp

Lockarp är kyrkbyn i Lockarps socken och en tidigare småort, samt ett delområde i stadsdelen Oxie i Malmö. 2015 hade folkmängden i småorten minskat, varför den upplöstes.

Delområdet Lockarp ligger söder om Yttre ringvägen, mellan E6:an till Trelleborg och Käglingevägen. Vid Lockarps trafikplats, längs med Yttre Ringvägen, fanns Lockarps bageri (lades ner 2008). På norra sidan av ringvägen ligger Coca-Cola-fabriken, Max, Pizza Hut, McDonald's, Shell och Kentucky Fried Chicken.

Lockarps kyrka ligger i byn och på andra sidan järnvägen finns en gokartbana och Sofiedals GK.

Se även
Lockarps landskommun
Lockarps socken

Historia 
Lockarp ägdes förr till stor del av kyrkan och kronan, men idag ägs det mesta av Malmö stad och mycket lite är i privat ägo. 

I Lockarp har man hittat en stenkista och en skelettgrav från stenåldern samt även flera bronsåldershögar, och i samband med att man byggde ut järnvägen år 2004 hittade man rester av en 1000-årig gård. År 2007 gjorde man nya utgrävningar och fann en välbevarad källare från medeltiden, strax norr om kyrkan. Vid sekelskiftet 1900 fick Lockarp järnväg och station. Infrastrukturen, järnvägar och bilvägar skar i modern tid igenom bygden. Många fina gårdar och hus fick rivas för att lämna plats åt det. 

Som mest har det bott ca 300 invånare i Lockarp. På 1940- och 50-talet bodde det ca 250 stycken, och idag finns det ca 230 invånare i Lockarp.

Externa länkar

Noter 

Orter i Malmö kommun
Oxie
Tidigare småorter i Sverige
Kombucha

Kombucha är en fermenterad sötad dryck, baserad på svart te, vatten och socker. Den marknadsförs som ett probiotikum, en nyttodryck med påstådda hälsoeffekter.. 

Jäsningen sker med hjälp av bakteriekulturer som Acetobacter, Gluconobacter, Gluconacetobacter och jästkulturer som  Saccharomyces, Schizosaccharomyces och Zygosaccharomyces som omvandlar sockret till bland annat ättiksyra och andra organiska syror. Kombucha anses ingå i kategorin probiotika.

Historik 
Kombuchakulturen producerar en geléaktig matta av cellulosa på sin yta, som på grund av sitt utseende brukar kallas kombuchasvamp. Den är också känd som Volga-svamp eller tesvamp och de äldsta källorna i vilka dess användning dokumenterats är cirka 2200 år gamla. Ursprunget anges oftast till norra Kina. 

En vanlig missuppfattning är att den så kallade "svampen" verkligen är en svamp och är vital för kulturen. I själva verket är det endast en restprodukt från fermenteringsprocessen.  

För att undersöka möjliga hälsosamma effekter av kombucha och för att identifiera dess huvudkomponenter, genomfördes en undersökning av Cornell University i USA. Resultatet publicerades 1998. Effekter av kombucha tillskrivs framför allt förekomsten av ättiksyra, men även den generellt höga syranivån.

Kombucha har i studier på möss och råttor visat antimikrobiella, antioxidativa, leverskyddande och cancerförebyggande effekter, men motsvarande studier har ännu inte genomförts med människor.

Ingående ämnen 
Kombucha innehåller bland annat ett stort antal organiska syror (inklusive ättiksyra, glukonsyra, glukuronsyra, citronsyra och mjölksyra), sockerarter (som sackaros, glukos och fruktos), vitaminer (B1, B2, B6, B12 och C), 14 stycken aminosyror, mineraler, polyfenoler (som är antioxidanter) och DSL (D-sackarinsyra-1,4-lakton).

Referenser 

Drycker
fermenterat livsmedel
Jens Johansson

Jens Johansson, född 2 november 1963 i Stockholm, är en svensk keyboardist inom metalgenren, för närvarande i bandet Stratovarius. Han har även spelat med Yngwie Malmsteen, Jonas Hellborg, Dio, Mastermind, Silver Mountain, Sonata Arctica, Blackmore's Night, Shawn Lane och Star One samt senaste upplagan av Ritchie Blackmore's Rainbow.

Jens Johansson är son till jazzpianisten Jan Johansson och bror till Anders Johansson.

Diskografi 
Silver Mountain
 1982 – Shakin' Brains
 2001 – Breakin' Chains

Yngwie J. Malmsteen (Rising Force)
 1984 – Rising Force
 1985 – Marching Out
 1986 – Trilogy
 1988 – Odyssey
 1989 – Trial by Fire: Live in Leningrad
 1991 – Collection
 1996 – Inspiration

The Johansson Brothers
 1994 – The Johansson Brothers

Johansson
 1996 – Sonic Winter
 1999 – Last Viking

Stratovarius
 1996 – Episode
 1997 – Visions
 1998 – Destiny
 2000 – Infinite
 2001 – Intermission
 2003 – Elements Part 1
 2003 – Elements Part 2
 2005 – Stratovarius

Soloalbum

Externa länkar 

 Jens.org 
 Panix.com/~jens

Födda 1963
Svenska synthspelare
Svenska rockmusiker
Power metal-musiker
Svenska keyboardister
Män
Levande personer
Musiker från Stockholm
Rana

Rana kan syfta på:

Kultur
 Rana – tyg av tjock eller tunn kvalitet
 Rana (indisk adelstitel) – en indisk adelstitel
 Rana (film) – en film från 2008

Vetenskap
 Rana (släkte) – släkte med grodor
 Rana –  traditionellt namn för stjärnan Delta Eridani som är en stjärna i konstellation Eridanus.

Geografi

Norge 

 Ranelva, vattendrag, Nordland fylke, 
 Rana kommun, Nordland fylke,

Tjeckien 

 Raná (ort i Tjeckien, Ústí nad Labem, lat 50,41, long 13,78), 
 Raná (ort i Tjeckien, Pardubice), 
 Raná (berg), Ústí nad Labem, 

Robotskapade Tjeckienförgreningar
Natan Sharansky

Natan Sharansky (hebreiska: נתן שרנסקי; ryska: Натан Щаранский, Natan Sjtjaranskij), född 20 januari 1948 i Donetsk, Ukrainska SSR i dåvarande Sovjetunionen (i nuvarande Ukraina), är en före detta sovjetisk dissident och israelisk politiker (Likud).

Sharansky föddes som Anatolij Borisovitj Sjtjaranskij (Анатолий Борисович Щаранский) av judiska föräldrar i Donetsk i dåvarande Ukrainska SSR. Han studerade matematik i Moskva. År 1973 nekades han visum till Israel med hänvisning till den nationella säkerheten, och han tog då anställning som engelsk översättare och vid sidan av detta verkade han som människorättsaktivist. Han var en av grundarna av Helsinki Watch.

Han greps 1977 och 1978 dömdes han för spionage för USA och landsförräderi till 13 års straffarbete i Sibirien. Den 11 februari 1986 blev han frisläppt genom ett spionutväxling som kom till stånd eftersom Ronald Reagan pressade Michail Gorbatjov, och Sharansky emigrerade då till Israel och bytte till ett mer judiskt förnamn, Natan.

I Israel har Natan Sharansky haft stort inflytande som politisk företrädare för judar som flytt från de forna sovjetiska staterna, och han har fört en politik som ofta ansetts vara på högerkanten. 1988 blev han ordförande i Zionist Forum, och 1995 grundade han det politiska partiet Yisrael BaAliya. Han blev invald i den israeliska regeringen 1996 och har haft flera ansvarsområden som minister. Från 2003 var Sharansky minister utan portfölj i Israels regering med ansvar för frågor som berörde sociala reformer och diasporan, men avgick den 2 maj 2005 i protest mot att Likud, den israeliska borgerliga samlingsregeringen, planerade evakuera israeliska bosättare på Gazaremsan.

I västvärlden är Sharansky kanske mest känd genom sina böcker. Boken The Case for Democracy: The Power of Freedom to Overcome Tyranny and Terror (2004), som han skrev tillsammans med Ron Dermer, har bland annat haft ett stort inflytande på USA:s president George W. Bush och andra amerikanska politiker. I boken menar Sharansky och Dermer att det främsta målet för USA:s (liksom för den övriga "fria världens") utrikespolitik bör vara spridandet av demokrati.

Referenser 

Israeliska politiker under 1900-talet
Israeliska politiker under 2000-talet
Israeliska partiledare
Israeliska författare
Sovjetiska författare
Ryskspråkiga författare
Sovjetiska spioner
Dissidenter
Alumner från Moskvas institut för fysik och teknologi
Personer från Donetsk
Födda 1948
Män
Levande personer
Mottagare av Frihetsmedaljen
American Airlines Center

American Airlines Center är en inomhusarena för främst ishockey och basket i området Victory Park i centrala Dallas i Texas, USA. Arenan fungerar som hem för Dallas Stars i National Hockey League och Dallas Mavericks från National Basketball Association. Den används även för konserter och annan liveunderhållning. Arenan rymmer cirka 20 000 åskådare och stod klar i juli 2001.

Historik
År 1998 framförde Dallas Mavericks, som då ägdes av H. Ross Perot Jr., och Dallas Stars sin önskan om en ny arena för att ersätta den åldrande och underdimensionerade Reunion Arena. Skattebetalarna i Dallas godkände en ny hotellskatt och hyrbilsskatt för att betala för en ny arena och täcka en del av finansieringen, där de två gynnade lagen, Mavericks och Stars, tog på sig de återstående kostnaderna, inklusive kostnadsöverskridanden. Den nya arenan skulle byggas strax norr om Woodall Rodgers motorväg nära Interstate 35E på platsen för ett gammalt kraftverk.

Den 18 mars 1999 meddelade American Airlines (AA) att de skulle förvärva namnrättigheterna för arenan för 195 miljoner dollar. AA har sitt huvudkontor i närliggande Fort Worth och är baserat på Dallas/Fort Worth International Airport. Från öppningen 2001 till 2013 hade AAC den dåvarande AA-logotypen. Därefter har AAC använt den nuvarande AA-logotypen. 

Den första händelsen inträffade nästa dag med en Eagleskonsert. Nästa natt var arenan värd för den sista showen av Michael Flatley's Feet of Flames-turné. Det första sportevenemanget ägde rum den 19 augusti 2001, då Dallas Sidekicks från Världsligan för inomhusfotboll tog sig an San Diego Sockers. 

AAC har en träningsarena för Mavericks, som använde den för vanliga matcher fram till 2017 då en separat anläggning byggdes i Dallas Design District nära arenan.

Mavericks hyresavtal på AAC löper fram till 2031, och när det tar slut har ägaren Mark Cuban övervägt en ny arena för att ersätta AAC Arena.

Byggnad
Det huvudsakliga utformningen utfördes av Driehaus-pristagaren och den nyklassisistiska arkitekten David M. Schwarz från Washington D.C.. American Airlines Center byggdes upp för att vara hjärtat i ett nytt urbant, kommersiellt område, som kallas Victory Park, utformat för att återuppliva staden Dallas. Själva anläggningen har en konservativ, traditionell design med svepande tegelfasader och släta valv. Interiören har infällbara sittplatser, offentlig konst och en teknisk arena. På grund av takets Quonset-kojaliknande utseende och det faktum att American Airlines innehar namnrättigheterna har vissa fans kommit att kalla det som "The Hangar".

PNC Plaza

På södra sidan av arenan fungerar PNC Plaza (tidigare kallad Victory Plaza och AT&T Plaza) som huvudingången till anläggningen. Utformat av konstnären Athena Tacha år 2000, erbjuder torget en öppen plats med fontäner flankerade av butiks- och kontorsbyggnader. Med flera HD-videoskärmar monterade på sidan av arenan och kontorsbyggnader, används torget ofta för utomhusevenemang och filmvisningar.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Sportanläggningar i Dallas
Dallas Mavericks
Dallas Stars
Arenor i USA
Kungsörnen

Kungsörnen är ett varumärke för mjöl, pasta, frysta produkter och olika typer av mat-, kak- och brödmixer som ägs av Lantmännen Cerealia, med huvudkontor och fabrik i Järna i Södertälje kommun.

Varumärket etablerades år 1929 då ett antal kvarnägare i Skåne slog sig samman i bolaget AB Kvarnintressenter och lanserade kärnvetemjöl under namnet Kungsörnen. Senare anslöt sig även kvarnar i Halland och Värmland. Bolaget blev då Sveriges största kvarnbolag.

År 1959 köpte Kungsörnen Upsala Ångqvarn i Uppsala och 1961 lanserades storsäljaren snabbmakaroner. Upsala Ångqvarn hade börjat tillverka pasta på 1940-talet i form av den första produkten Blixt Maccaroni.

År 1959 förvärvades P.O. Stokkebye Kvarnaktiebolag, inklusive bolagets anläggning i Agnesberg utanför Göteborg och de kända varumärkena AXA och Gyllenhammars Havregryn. Verksamheten flyttades till Järna år 1979.

År 1971 övertogs Saltsjökvarn i Stockholm, där produktionen pågick till år 1988.

Kungsörnen köpte år 1974 Bageri Skogaholm och år 1979 Korvbrödsbagarn.

Källor

Externa länkar 
Kungsörnens hemsida

Lantmännen
Svenska livsmedelsföretag
Kooperativ i Sverige
Företag bildade 1929
Varumärken för dagligvaror
Lantmännen Mills

Lantmännen Mills AB var ett företag tillhörande Lantmännen som i huvudsak driver kvarnverksamhet och tillverkning av spannmålsprodukter. Under varumärket Nord Mills sköttes försäljning av mjöl och spannmålsprodukter till bagerier och annan livsmedelsindustri, huvudsakligen till andra Lantmännenföretag, bland andra Kungsörnen och Bageri Skogaholm. Huvudkontoret låg i Malmö. I början av 2008 slogs Lantmännen Mills och Lantmännen Axa ihop till ett affärsområde.

Produktionsanläggningar
 I Danmark: Vejle, Lunderskov, Odense och Ringsted
 I Lettland: Riga och Rezekne
 I Norge: Bjølsen, Kristiansand och Moss
 I Sverige: Malmö, Uppsala och Järna
 I Tyskland: Parchim
 I Ukraina: Kiev

Källor

Externa länkar
 Nord Mills

Kvarnar i Sverige
Kooperativ i Sverige
Mills
Patti Scialfa

Patti Scialfa, född Vivienne Patricia Scialfa 29 juli 1953 i Deal, Monmouth County, New Jersey, är en amerikansk gitarrist och singer-songwriter. Sedan 1984 är hon bakgrundssångerska och musiker i E Street Band. Hon blev medlem i bandet bara några dagar före "Born in the U.S.A. Tour".  1986 deltog hon på Rolling Stones-albumet Dirty Work med bakgrundssång på låten "One Hit (To the Body)". Hon arbetade också tillsammans med Keith Richards på hans första soloalbum, Talk Is Cheap.

Patti Scialfa invaldes i Rock and Roll Hall of Fame 2014 som medlem av E Street Band.

Scialfa är sedan 1991 gift med Bruce Springsteen. De har tillsammans tre barn: Evan, Jessica och Sam.

Diskografi

Solo
Album

Singlar
1993 – "As Long As I (Can Be With You)"
1993 – "Lucky Girl"
2004 – "23rd Street Lullaby"

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats
CountryLiving: Bruce Springsteen and Patti Scialfa's Love Story Proves They Were Always Meant to be Together

Födda 1953
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska rocksångare
Medlemmar i E Street Band
Kvinnor
Levande personer
Alumner från University of Miami
Yle Vega

Yle Vega (före 1 september 2016 Yle Radio Vega) är en av två radiokanaler i Svenska Yle, som är den svenskspråkiga delen av Finlands public-service bolag för radio och TV, Yle, ursprungligen Finlands rundradio. Kanalen vänder sig främst till vuxna och har ett brett utbud av diskussions- och kulturprogram samt ett musikutbud för mogen smak. 

Kanalen har varit aktiv sedan hösten 1997, då Yles svenska radiosändningar fick två separata kanaler.

Aktuellt är det nationella nyhetsprogrammet i Radio Vega.

Programledare i Radio Vega 2017

Bosse Andersson	(Café Svenskfinland), dansbandskavalkad
Eva Arrhenius	(En gåva i toner), önskeprogram med välgörenhetssyfte
Klas Backholm	(Slaget efter tolv), aktuell debatt 
Kaj Backman	(Hus med historia)
Bengt Bergqvist	(Country jukebox, Finlandssvensk tonträff)
Sune Bergström	(Inblick i samhället)
Karin af Björkesten	(Slaget efter tolv)
Bertil Blom	(Bara Barock, Classicas musikkompass) program med klassisk musik
Börje Broberg	(Café Svenskfinland)
Lalle Broberg	(Vegakrysset) lättsamt korsordsprogram
Stina Bäckström	(Det glömda imperiet) serie om Östromerska riket som sändes 2006
Tomas Ek	(Hundra hits, Visgalleriet) lätt musik
Peter Ekholm	(Elvis Presley), serie på ett trettiotal program som sändes under 2006.
Björn Federley	(Naturväktarna) gammal favorit, frågeprogram om biologi
Annvi Gardberg	(Slaget efter tolv)
Erik Gestrin	(Ut i naturen)
Åke Grandell	(Folk!, Per Spelman) programserie om etnisk musik
Mårten Holm	(BUU-radion, Kaffekvarnen) Barnprogram, nostalgisk grammofonmusik
Stefan Härus	(Tack och lov), önskeprogram med kristen musik
Dan Eskil Jansson	(Hitmen, Fokus på) pop- och rockmusik
Hans Johansson	(Danspoppen) Dansmusik
Antti Koivukangas	(Sportradion) Sport
Ulla-Maj Lindborg	(Inblick i medicin och hälsa, Radiodoktorn)
Jean Lindén	(Åsnebryggan) underhållningsprogram
Calle Lindholm	(Calles nattbar, Från Europas konsertestrader)
Hedvig Långbacka	(Det glömda imperiet)
Hans-Åke Manelius	(Nöjesmagasinet)
Gia Mellin-Kranck	(Lördax, Livskraft)
Leif Nystén	(Musikväktarna) fråge- och önskeprogram om klassisk musik
Axel Rappe	(Inblick i samhället)
Mona Sandell	(Inblick i samhället..)
Ann-Sophie Sandström	(Egocentrum, Åsnebryggan)
Ann-Kristin Schevelew	(Musikväktarna)
Erik M. Snellman	(Ordsnoken)
Charlotte Sundström	(Razzia) Kulturnytt
Henrik Svahn	(Café Continental)
Anne Söderlund	(Musik från sydkusten)
Henrik Thorson	(Fjärran Svenska Radion presenterar)
Sofia Torvalds	(Vargtimmen)
Freddi Wahlström	(Slaget efter tolv)
Mi Wegelius	(Leonardo)
Barbro Westerberg	(Tidsresan)
Gungerd Wikholm	(Medelhavet inom oss)

Se även 
Yle X3M

Källor

Externa länkar 
Yle Vega

Yles radiokanaler på svenska
BPM

BPM kan syfta på:

 BPM – ett sätt att optimera verksamhetsprocesser, se Business process management
 BPM – ett område i  informationshanteringssystem, se Business performance management
 bpm – ett mått på tempot hos ett musikstycke Beats Per Minute, se taktslag per minut
 bpm – ett mått på tempot hos ett musikstycke Bars Per Minute, se taktslag per minut
 BPM (motortillverkare) – ett företag

Akronymer
Jönssonligan & Dynamit-Harry

Jönssonligan & Dynamit-Harry (stiliserat Jönssonligan & DynamitHarry) är en svensk film från 1982 regisserad av Mikael Ekman.

Filmen är den andra i serien om Jönssonligan och är till stora delar baserad på filmen Olsenbanden går amok från 1973 och blev den sista filmen Nils Brandt medverkade i rollen som ligans tredje medlem Rocky.

Handling 
Jönssonligan befinner sig i Berns salonger och ska bryta sig in i ett kassaskåp av märket Franz Jäger. Plötsligt dyker Vanhedens kusin Dynamit-Harry upp, kraftigt berusad. Harry förstör det välsmorda stöldförsöket och ligans ledare Charles-Ingvar "Sickan" Jönsson hamnar i fängelse. Tio månader senare släpps Sickan fri och har en ny plan. Den här gången är det tänkt att ligan ska bryta sig in hos ärkerivalen och tvivelaktige finansmannen Wall-Enberg och råna honom på en ansenlig summa pengar. Till sin hjälp tar man den nu nyktra Dynamit-Harry. Hans kunskap om dynamit är dock en smula bedagad vilket Jönssonligan snart blir varse. Även polisen är intresserad av Wall-Enberg och en äregirig kommissarie planerar ett tillslag.

Rollista 

 Gösta Ekman – Charles-Ingvar "Sickan" Jönsson
 Ulf Brunnberg – Ragnar Vanheden
 Nils Brandt – Rocky
 Björn Gustafson – Harry "Dynamit-Harry"
 Carl Billquist – Kriminalinspektör Persson
 Dan Ekborg – Kriminalassistent Gren
 Sten Ardenstam – Herr Appelgren, "Äpplet", Catrins far
 Mona Seilitz – Catrin Appelgren, "Plommonet"
 Weiron Holmberg – Biffen
 Jarl Borssén – Nattvakten
 Lena Söderblom – Sekreteraren Fru Lundberg
 Per Grundén – Direktör Wall-Enberg
 Peder Ivarsson – Bill
 Peter Harryson – Polis
 Jan Nygren – Poliskollega
 Jan Waldekranz – Polisobservatör
 Gösta Krantz – Fångtransportör
 Henrik S. Järrel – Cyklisten
 Börje Nyberg – Direktören på Berns
 Philip Zandén – Affärsman på Berns
 Carl-Lennart Fröbergh – Polis
 Mats Lindblom – Kriminalteknikern

Om filmen

Bakgrund 
Eftersom den första filmen om Jönssonligan blev en publiksuccé och kommersiellt framgångsrik bestämde filmbolaget att göra en andra film baserad på Jönssonligan som till stora delar bygger Olsenbanden går amok från 1973.

Rollsättning 
Det var tänkt att Carl-Gustaf Lindstedt skulle spelat rollen som Dynamit-Harry men han var tvungen att hoppa av. Rollen var därefter nära att gå till Ernst-Hugo Järegård, men gick slutligen till Björn Gustafson. Det ryktas även om att Gösta Ekman frågade Hans Alfredson om han ville spela rollen, vilket han tackade nej till.

Referenser

Externa länkar 
 
 
 

Svenska filmer 1982
Jönssonligan
Svenska uppföljarfilmer
Filmer från Svensk Filmindustri
Filmer i regi av Mikael Ekman
Filmmusik av Ragnar Grippe
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Svenska 1980-talsfilmer