kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hindersön

Hindersön är en av de större öarna i Lule skärgård och är omgiven av Långön, Degerön samt Lappön. På Hindersön finns bofast befolkning och jordbruk bedrivs.

På somrarna går turbåtar från Luleå till Hindersön och övernattningsmöjligheter finns på Jopikgården. Tre mycket vackra vikar; Västisund, Norrisund samt Ostisund, går att gå in i med ej djupgående båtar. Namnet Hindersön kommer från mansnamnet Henrik (Hindrik).

Historik
Hindersön har bildats genom tre öar som vuxit ihop genom landhöjningen: Gräsön, Björkön och Hindersön. Hindersön var bebodd redan på 1500-talet och har alltid varit den folkrikaste ön i Lule skärgård. 1842 upptäcktes järnmalm på ön och under slutet av 1800-talet fanns en gruva på ön. Brytning av kalk har också skett på ön. Den 31 december 1930 bodde 148 personer på ön. En skola var verksam på ön fram till början på 1960-talet.

Vid folkräkningen 1960 (befolkning enligt den 1 november 1960) hade ön 74 invånare och omfattade en areal av 13,52 km², varav 13,40 km² land.

Under 2017 lade Skanova ner det kopparbaserade telenätet på orten.

Administrativ tillhörighet
Hindersön tillhör Nederluleå socken. När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft den 1 januari 1863 ingick Hindersön i Nederluleå landskommun. 1 januari 1969 upplöstes landskommunen och dess område uppgick i Luleå stad. 1 januari 1971 ombildades staden till Luleå kommun, som Hindersön tillhör sedan dess.

Källor 

Öar i Lule skärgård
Lule skärgård

Lule skärgård är den del av Norrbottens skärgård som är belägen vid Luleå. De andra delarna är Pite skärgård, Kalix skärgård och Haparanda skärgård. I Lule skärgård finns mer än 1 312 öar, spridda över ett relativt stort område. Några öar har bofast befolkning som till exempel Brändön, Hindersön, Kallaxön, Långön, Sandön, och Stor-Brändön. Andra öar i skärgården är Bergön, Junkön, Husören, Nagelskär, Båtöharun, Hamnön och Estersön.

Lule skärgård är en brackvattenskärgård, vilket gör den speciell med unik flora och fauna. Det nordliga läget gör också att sommarljuset samt vintermörkret ger skärgården unika förhållanden med till exempel metertjocka isar vintertid. 

Medeldjupet är bara strax under tio meter och skärgårdens utseende förändras årligen på grund av postglacial landhöjning. Enbart Luleå kommun ökar sin yta årligen med mer än två kvadratkilometer. Havsnivåhöjningen till följd av den globala uppvärmningen modifierar dock landhöjningen och reducerar ytökningen.

På Rödkallen, Småskär och Brändöskär finns bland fiskebodarna kapell från tidigare århundraden. Sommartid firas fortfarande högtider i dessa kapell.

Vintertid plogas totalt 37 km isväg i Lule skärgård, till öarna Hindersön, Stor-Brändön, Långön, Sandön, Junkön, Kallaxön, och Bergön.

Öar i Lule skärgård

Antnäs Börstskär
Bergön
Biskopsholmen
Brändöskär
Brändön
Båtöharun
Degerön
Estersön
Hamnön
Hindersön
Husören
Junkön
Kallaxön
Kluntarna
Mannön
Nagelskär
Rödkallen
Småskär
Sandskärshällan
Sandön
Sigfridsön
Stor-Brändön
Vattungen
Ytterstholmen
 Äggrundet, en liten ö i Fjuksöfjärden , väster om Fjuksön.
Kälkholmen

Se även
Nederluleå socken

Källor

Externa länkar

Skärgårdar i Sverige
Öar i Lule skärgård
Bottniska viken
Von (musikalbum)

Von är det isländska bandet Sigur Rós debutalbum. Titeln betyder "hopp" på isländska.

Låtar på albumet

Album av Sigur Rós
Musikalbum 1997
Isländska debutalbum
Facktidning

En facktidning är en tidning som handlar om ett visst ämne och riktar sig till en mer eller mindre specialintresserad läsarkrets. En facktidningsläsare har ofta gedigna kunskaper om ämnet och tidningen kan således ha ett djupare innehåll. Ett motsatsbegrepp är populärpress.

Under 2010-talet har många facktidningar i Sverige fått dras med färre läsare, och sämre ekonomi.

Källor

Fotnoter

Tidningar efter typ
Teenage Mutant Ninja Turtles III: The Manhattan Project

Teenage Mutant Ninja Turtles III: The Manhattan Project är titeln på den tredje datorspelsversionen av Teenage Mutant Ninja Turtles till Nintendo Entertainment System och släpptes i Japan den 13 december 1991 och i Nordamerika i februari 1992.

Spelet släpptes i Japan som  eftersom det ursprungliga spelet Teenage Mutant Ninja Turtles till Famicom fick sin titel ändrad i Japan, vilket påverkade numreringen av uppföljarna. Ingen PAL-version släpptes, dock påverkade detta inte PAL-numreringen numreringen av kommande spel i serien, som (Teenage Mutant Hero Turtles IV för SNES).

Handling
Sköldpaddorna befinner sig på stranden under en semester i ett soligt Key West i Florida, då de slår på sin rese-TV och ser Aprils senaste nyhetsrapport då April rapporterar om ökande brottslighet slås nätverkets signaler plötsligt ut. Plötsligt visar sig Shredder i TV med ett meddelande riktat till sköldpaddorna. Han försätter ön Manhattan i svävande tillstånd över New York och tar April till fånga. Sköldpaddorna avbryter sin semester. De måste nu återvända hem, rädda April och återigen sänka Manhattan till havsnivå.

Spelet 
Spelet är, precis som sin föregångare, ett sidscrollande fightingspel. Man kan spela en eller två spelare. Tvåspelarläget har två olika lägen, A och B. I läge A kan spelarna skada varandra, men inte i läge B. I spelet rör man sig framåt. Då en spelare förlorar ett "liv" kan den välja att byta spelfigur innan den fortsätter. Om en spelare förlorat alla "liv" kan den återkomma genom att "stjäla" ett av den andra spelarens "liv".

Specialattacker 
En nyhet för spelet var specialattackerna, unika för varje sköldpadda. Anfallen kan orsaka stor skada på motståndare, men kostar spelaren en poäng på energimätaren tills det bara finns en kvar.

Fotsoldater 
Precis som i föregående spel är Shredders Fotsoldater huvudfiender. De attackerar alltid i gruppar av tre och i olika färger. Fotsoldater av olika färger använder olika vapen och attacker.

Bossar 
De flesta bossarna kan kännas igen från 1987 års tecknade TV-serie och Archie Comics Teenage Mutant Ninja Turtles Adventures, och innehållr bland annat Dirtbag, Groundchuck, Slash, och Leatherhead, liksom Tokka och Rahzar (från den andra långfilmen), och kända figruer som Rocksteady, Bebop, Krang och Shredder. På förpackningen medverkar även en triceraton, men inga triceratoner förekommer i spelet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
Presentation av spelet. 

Datorspel 1991
Datorspel som utspelar sig i Florida
NES-spel
Manhattan Project
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Uppföljarspel
Datorspel som utspelar sig i New York
Datorspel utvecklade i Japan
Rödkallen

Rödkallen är en ö i yttersta havsbandet i Lule skärgård. Rödkallen är känd för sitt fiske, framför allt strömmingsfiske, sedan medeltiden. 
Rödkallen är en riktigt bra fågellokal framförallt på hösten då ön är känd för sina sibiriska gäster. Norra delen av ön ligger i naturreservatet Rödkallen-Söräspen.

Historik
Omkring år 1760 uppfördes av fiskare från Karlö och Luleå stad ett kapell på ön och under 1800-talet fick ön också en lotsplats. 1872 byggdes Heidenstamsfyren som är 21,4 meter hög på ön. Denna fyr var i bruk fram till 1972. Fyrplatsen avbemannades 1971 och lotsarna drogs in 1981. Fyren är numera automatiserad. Ön har inte permanent bosättning, men däremot ett 30-tal små röda stugor som man bodde i förr medan man var ute på fiske. Stugorna är nu privatägda och används som sommarstugor. Rödkallen är en kronoholme. Fyrfunktionen flyttades 1972 till taket på lotsutkiken (Rödkallen södra). Byggnaden är gul nedtill och röd upptill. Sedan 2000 har hotellverksamhet med bland annat en bar högst upp i lotsutkiken funnits. Hotellet fick dock stänga år 2007.

Bebyggelse och omgivning 
Ön med sitt utsatta läge i ytterskärgården var under många år en viktig lots- och fyrplats. Här finns också fyrvaktarboställe och en gammal lotsstuga som berättar om Rödkallens historiska betydelse för sjöfarten. Den platta ön är karg och domineras av hällar, sandhedar och klapperstensfält. På ön finns det flera labyrinter samt lämningar från gamla husgrunder. En av dessa labyrinter finns bredvid landgången vid den gamla Heidenstamfyren. Endast en mindre träddunge i mitten av ön ger skydd för vinden. Från hamnen, där den nya fyren står, leder en promenadstig, gjuten i betong, upp till fiskestugorna och det enkla, timrade kapellet. Taket på kapellet användes innan fyrens tid som lotsutkik. Den gamla lotsstugan vid kapellet vittnar om denna första tid. Länge ägdes kapellet av Lotsverket, men överlämnades 1974 till Nederluleå församling. En gång varje sommar hålls en välbesökt sommargudstjänst i kapellet.

Fotnoter

Vidare läsning

Externa länkar

Fyrar i Sverige
Områden och platser i SMHI:s sjöväderrapport
Statliga byggnadsminnen i Sverige
Öar i Lule skärgård
Brändöskär

Brändöskär är en ö i Lule skärgård, som genom en landtunga sitter ihop med Uddskär. Norr om ön ligger Hindersöharun. Den ligger i yttersta havsbandet vilket ger ön en speciell, karg, miljö. Brändöskär har fått sitt namn av att det tidigt varit ett fiskeläge för Brändön på fastlandet.

På Brändöskär ligger ett vackert fiskeläge med ett gammalt kapell, Brändö-Uddskärs kapell. På ön bodde och verkade konstnären Erik Marklund. 1957 lät han uppföra en Jesusstaty på ett litet skär, Hällgrundet, utanför ön. Den står kvar än idag och är synlig på långt håll vid klart väder. Även idag finns en konstnär, Ola Taube som har utställningar i sin ateljé på Brändöskär.

Till Brändöskär går på sommaren turtrafik från Luleå.

Brandöskär utgör också ett naturreservat med samma namn i Luleå kommun i Norrbottens län.

Referenser
Länsstyrelsen, naturreservat Brandöskär

Noter

Externa länkar

Naturreservat i Luleå kommun
Öar i Lule skärgård
Naturskyddsområden bildade 2005
Småskär

Småskär eller Småskären är en ö i Lule skärgård i Bottenviken i Luleå kommun. Småskär var tidigare ett flertal små skär som med tiden växte samman till ett mindre antal öar på grund av postglacial landhöjning. Finnskäret och Klyvan är fortfarande egna öar. På Småskär finns ett fiskeläge och det lilla Småskärs kapell från 1720 som därmed är det äldsta i Lule skärgård. Till ön går sommartid turtrafik från Luleå. Öarna är sedan 1967 artskyddsområde. Söder och öster om ön ligger Småskärens klippors naturreservat. En grannö i nordväst är Mjoön.

Källor

Öar i Lule skärgård
Ungdomsledare

Ungdomsledare är en ledare som leder arbetet med tonåringar/ungdomar inom till exempel en idrottsförening eller kyrka. En ungdomsledares arbetsplats var historiskt sett vanligen en ungdomsgård (sedermera kallat fritidsgård). Arbetet innebar att ordna med aktiviteter åt ungdomar. Ibland innefattade arbetet ett och annat lyft, reparation av söndriga saker, lokalvård m.m. Obekväm arbetstid, så som på kvällar och helger, var inte ovanligt.

Relaterat

 Fritidsledare

Ungdomsverksamhet
Storbritanniens Grand Prix 1991

Storbritanniens Grand Prix 1991 var det åttonde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1991.

Resultat 
 Nigel Mansell, Williams-Renault, 10 poäng 
 Gerhard Berger, McLaren-Honda, 6
 Alain Prost, Ferrari, 4 
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 3 (varv 58, bränslebrist)
 Nelson Piquet, Benetton-Ford, 2
 Bertrand Gachot, Jordan-Ford, 1
 Stefano Modena, Tyrrell-Honda 
 Satoru Nakajima, Tyrrell-Honda 
 Pierluigi Martini, Minardi-Ferrari 
 Emanuele Pirro, BMS Scuderia Italia (Dallara-Judd)
 Gianni Morbidelli, Minardi-Ferrari 
 Mika Häkkinen, Lotus-Judd 
 JJ Lehto, BMS Scuderia Italia (Dallara-Judd)
 Johnny Herbert, Lotus-Judd (55, oljetryck)

Förare som bröt loppet
 Mark Blundell, Brabham-Yamaha (varv 52, motor) 
 Andrea de Cesaris, Jordan-Ford (41, snurrade av) 
 Jean Alesi, Ferrari (31, kollision) 
 Aguri Suzuki, Larrousse (Lola-Ford) (29, kollision) 
 Thierry Boutsen, Ligier-Lamborghini (29, motor) 
 Martin Brundle, Brabham-Yamaha (28, gasspjäll)
 Michele Alboreto, Footwork-Ford (25, transmission)
 Mauricio Gugelmin, Leyton House-Ilmor (24, chassi)
 Roberto Moreno, Benetton-Ford (21, växellåda)
 Eric Bernard, Larrousse (Lola-Ford) (21, transmission)
 Ivan Capelli, Leyton House-Ilmor (16, snurrade av) 
 Riccardo Patrese, Williams-Renault (1, kollision)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Érik Comas, Ligier-Lamborghini 
 Stefan "Lill-Lövis" Johansson, Footwork-Ford
 Fabrizio Barbazza, AGS-Ford
 Gabriele Tarquini, AGS-Ford

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Olivier Grouillard, Fondmetal-Ford 
 Nicola Larini, Lambo-Lamborghini
 Eric van de Poele, Lambo-Lamborghini 
 Pedro Matos Chaves, Coloni-Ford

Noteringar
 Stefan "Lill-Lövis" Johanssons sista F1-lopp.

VM-ställning

1991 i Storbritannien
Storbritanniens Grand Prix
Shadow

Shadow eller The Shadow kan syfta på:

 Shadow (Ashlee Simpson-låt) – en låt på debutalbumet Autobiography och en singel av sångerskan Ashlee Simpson
 Shadow Racing Team – en formelbiltillverkare och ett formel 1-stall
 "Shadow" – ett avsnitt i tv-serien Buffy och vampyrerna, se Buffy och vampyrerna (säsong 5)
 Shadow the Hedgehog – en spelfigur i Sonic the Hedgehog-spelen
 The Shadow (fiktiv figur) – amerikansk fiktiv figur, som framträdde första gången 1930 i en radioshow
 The Shadow (film, 1937) – amerikansk film, med bland andra Rita Hayworth
 The Shadow (film, 1994) – amerikansk film, med Alec Baldwin i huvudrollen som den fiktiva figuren
 The Shadow (datorspel) – amerikanskt beat 'em up-spel från 1994, baserad på filmen från samma år

Se även 
 The Shadows – brittisk musikgrupp
Per Stålhammar

Per Stålhammar, före adlandet Hammar och ursprungligen Jönsson, född omkring 1612 i Angved i Svenarum, död 8 januari 1701 i Hultsvik i Korsberga, var en svensk officer.

Under sin barndom var Per Stålhammar vallgosse hos sin far kronobonden Jöns Gudmundsson (död omkring 1629). Omkring 14 år gammal, 1626, blev han trossdräng hos kapten Caspar Witte, vilket han fortsatte med till 1629, då han i samband stilleståndet i Altmark kunde resa hem igen. 1633 blev han sventjänare (ryttare) åt samme Caspar Witte och en lång karriär inom Smålands ryttare var nu inledd. Namnet ändrades till Per Jönsson Hammar och snabbt berömdes han för sin tapperhet och blev kvartermästare på regementet 1640. År 1644 blev han korpral och 1650 kornett.

I september 1644 gifte sig Per Jönsson Hammar med Caspar Wittes (1649 adlad von Witten af Stensjö) dotter Susanna. Hon dog 7 juli 1645, strax efter sonen Kaspers födelse. Två år senare gifte Per Jönsson Hammar om sig med Anna Skytte och fick genom giftermålet gården Hultsvik i Korsberga socken. 30 augusti 1650 adlades Per Jönsson Hammar och fick namnet Stålhammar, samtidigt som hans militära karriär fortsatte. År 1656 blev han löjtnant, 1657 ryttmästare, 2 juni 1663 major och 6 mars 1677 blev han överste. I augusti 1692 fick Per Stålhammar nådigt avsked.

Per Stålhammar deltog i många krig. Som trossdräng följde han med Smålands ryttare i fälttåget mot polackerna i Preussen. Från 1633 deltog han som ryttare i trettioåriga kriget, dessutom deltog han i krig i Polen, samt 1650-talets krig mot Danmark. Han deltog även i det skånska kriget, då som regementschef (överste), samt införde indelningsverket på sitt småländska ryttarregemente under 1680-talet.

Barn med Susanna Witte
Kasper Stålhammar (1645-), överstelöjtnant

Barn med Anna Skytte
Brita Stålhammar (1648-1706)
Susanna Stålhammar (1649-1695)
Johan Stålhammar (1653-1711), överstelöjtnant, far till Ulrika Eleonora Stålhammar 
Karl Stålhammar (1655-1702), ryttmästare
Jon Stålhammar (1659-1708), överstelöjtnant
Gabriel Stålhammar (1662-1662)
Anna Beata Stålhammar (1667-1670)
Anna Beata Stålhammar (-1695)

Litteratur
 Larsson, Lars-Olof, På marsch mot evigheten - Svensk stormaktstid i släkten Stålhammars spegel (2007)

Referenser

Svenska militärer under 1600-talet
Per
Personer från Svenarums socken
Födda 1612
Avlidna 1701
Män
Personer under stormaktstiden
Deltagare i tåget över Bält
Tysklands Grand Prix 1991

Tysklands Grand Prix 1991 var det nionde av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1991.

Resultat
 Nigel Mansell, Williams-Renault, 10 poäng 
 Riccardo Patrese, Williams-Renault, 6
 Jean Alesi, Ferrari, 4
 Gerhard Berger, McLaren-Honda, 3
 Andrea de Cesaris, Jordan-Ford, 2
 Bertrand Gachot, Jordan-Ford, 1
 Ayrton Senna, McLaren-Honda (varv 44, bränslebrist) 
 Roberto Moreno, Benetton-Ford
 Thierry Boutsen, Ligier-Lamborghini
 Emanuele Pirro, BMS Scuderia Italia (Dallara-Judd)
 Martin Brundle, Brabham-Yamaha
 Mark Blundell, Brabham-Yamaha
 Stefano Modena, Tyrrell-Honda

Förare som bröt loppet 
 Alain Prost, Ferrari (varv 37, snurrade av) 
 Ivan Capelli, Leyton House-Ilmor (36, motor) 
 JJ Lehto, BMS Scuderia Italia (Dallara-Judd) (35, motor) 
 Nelson Piquet, Benetton-Ford (27, motor)
 Satoru Nakajima, Tyrrell-Honda (26, växellåda) 
 Érik Comas, Ligier-Lamborghini (22, motor) 
 Mauricio Gugelmin, Leyton House-Ilmor (21, växellåda) 
 Mika Häkkinen, Lotus-Judd (19, motor) 
 Aguri Suzuki, Larrousse (Lola-Ford) (15, motor) 
 Gianni Morbidelli, Minardi-Ferrari (14, differential)
 Pierluigi Martini, Minardi-Ferrari (11, differential)
 Eric Bernard, Larrousse (Lola-Ford) (9, transmission)
 Nicola Larini, Lambo-Lamborghini (0, snurrade av)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Michele Alboreto, Footwork-Ford 
 Michael Bartels, Lotus-Judd 
 Gabriele Tarquini, AGS-Ford 
 Eric van de Poele, Lambo-Lamborghini

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Olivier Grouillard, Fondmetal-Ford 
 Alex Caffi, Footwork-Ford
 Fabrizio Barbazza, AGS-Ford
 Pedro Matos Chaves, Coloni-Ford

Noteringar
Michael Bartels gjorde F1-debut.

VM-ställning

 

1991 i Tyskland
Tysklands Grand Prix
Saab Training Systems

Saab Training Systems utvecklar, tillverkar och marknadsför avancerad militär utbildningsmateriel som lasersimulatorsystem, instrumenterade träningsanläggningar, målmateriel samt tjänster som service och underhåll av träningssystem. Huvudkontoret ligger i Stensholm, Huskvarna. Saab Training Systems är en affärsenhet inom Saab AB

Externa länkar 
 Saab Training Systems

Saab
Michael Andretti

Michael Andretti, född 5 oktober 1962 i Bethlehem i Pennsylvania, är en amerikansk racerförare. Han är son till racerföraren Mario Andretti, far till Marco Andretti och kusin till John Andretti.

Andretti vann CART 1991.  Han körde i formel 1 säsongen  och lyckades då som bäst komma trea i Italien.

Andretti driver numera ett eget stall i IndyCar Series, Andretti Autosport.

F1-karriär

|}

Champ Car

Pole position

Källor

Forix.com

Födda 1962
Amerikanska racerförare
Racerförare från Pennsylvania
Amerikanska Formel 1-förare
McLarenförare
IndyCar-förare
Champ Car-förare
Indianapolis 500-förare
Andrettifamiljen
Män
Levande personer
Personer från Bethlehem, Pennsylvania
Nils Einar Eriksson

Nils Einar Eriksson, född 10 juli 1899 i Solna, död 9 februari 1978 i Karl Johans församling i Göteborg, var en svensk funkisarkitekt, den som bland annat ritade Göteborgs konserthus.

Biografi

Nils Einar Eriksson tog arkitektexamen vid Kungliga Tekniska Högskolan (KTH) 1922 och vid Kungliga Konsthögskolan (KKH) 1925. Åren 1918–1919 var han anställd hos Carl Åkerblad och därefter tre år hos Cyrillus Johansson och hos Hakon Ahlberg 1924.

Han erhöll statens stipendium för arkitekter vilket föranledde två års studieresor till bland annat Italien, Grekland och Tunisien. Han bodde ett år i Frankrike och under tiden utarbetade han förslaget till Nationernas Förbunds hus i Genève vilket 1927 belönades med första pris.

Vid hemkomsten kontaktades han av Gunnar Asplund och blev hans medarbetare med Stockholmsutställningen 1930. Mellan 1930 och 1932 bedrev han egen verksamhet i huvudstaden varefter kontoret flyttades till Göteborg.

Han deltog och vann tävlingen om Göteborgs konserthus som invigdes 1935. Konserthuset blev hyllat och världsberömt framförallt för den goda akustiken.

Eriksson var medlem av Ingenjörsvetenskapsakademin och Konstakademin. 1975 promoverades han till teknologie hedersdoktor vid Chalmers tekniska högskola. Nils Einar Eriksson är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Byggnader i urval
Stadshuset i Säffle (1954)

Göteborg
Göteborgs konserthus (1935)
Thulehuset vid Östra Hamngatan/Norra Hamngatan (1937)
Centrumhuset vid Östra Hamngatan (1938)
Västra Hamngatan 1 ombyggnad av fasad (1938)
Svenska Mässan (1939) 
Götaälvbron (1939) 
Västra Torpa (1948–1952) med Erik Ragndal
Folkets Hus vid Järntorget (1949) 
Park Avenue Hotel (1950) 
Guldhedens vattentorn (1953) 
Biografen Draken (1956)
Dansrestaurang Vågen vid Järntorget i Göteborg (1956)
Höghusen på Föreningsgatan 4 & 8:a samt Övre Fogelbergsgatan 3 (1959)
Kungsgatan 20–22 (1965)

Stockholm
Kvarteret Gräset 1 
Kvarteret Bisvärmen (1942–1944)
Folksamhuset vid Skanstull, tillsammans med Yngve Tegnér (1959–1960)
Tidens hus, Sveavägen 68, med Sten Westholm (1929) 
Sollidenscenen på Skansen (1938) 
Skandiahuset vid Sveavägen 20 (1967)

Galleri i urval

Källor

Externa länkar

Nils Einar Eriksson (inspelad intervju med Nils Einar Eriksson där han bland annat berättar om Gunnar Asplund och arbetet med Stockholmsutställningen 1930)

Svenska arkitekter under 1900-talet
Hedersdoktorer vid Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Alumner från Arkitekturskolan KTH
Arkitekter från Stockholm
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1899
Avlidna 1978
Män
Agar

Agar, agar-agar, är ett gelämne (E406) som utvinns ur vissa rödalger, som arterna Gelidium, Gracilaria, Eucheuma och Glocopeltis. Framställningen sker främst i Japan, Kina och Sri Lanka. Genom kokning i vatten i upp till 20 timmar extraheras det geléliknande ämnet som filtreras varvid lösningen stelnar vid avkylning.

Agar är utan lukt och smak. Vid uppvärmning i vatten till 90–100°C upplöses det till en färglös eller svagt gul, något oklar vätska, som efter avkylning stelnar vid 40°C. 

Agar kan vara ett alternativ till gelatin för vegetarianer och används vid bakterieodling (på så kallade agarplattor). När man gjuter agarplattor använder man den renade kolhydraten agaros. Med agar får man samma konsistens som gelé till bland annat efterrätter och godis.

Källor

Noter

Geler
Livsmedelstillsatser
Alger
Braathens

Braathens var tidigare ett norskt flygbolag. Bolaget köptes upp av SAS och blev SAS Braathens.

Historia
Flygbolaget bildades 1946. Under många år hette bolaget Braathens S.A.F.E., den avslutande akronymen stod för South American and Far East, de destinationer som bolaget flög till i början. Grundaren var den norske redaren Ludvig G. Braathen.

1951 fick SAS monopol på internationell lufttrafik. Genom ett avtal med isländska Loftleidir kunde Braathens istället fortsätta sin verksamhet en tid från Island och fortsatte att flyga mellan Europa och USA via Island.

Braathens ansökan om att få flyga till Fjärran Östern avslogs 1954 och bolaget fick koncentrera sig på att flyga inrikes i Norge. 1989 fick bolaget åter tillstånd att flyga utomlands. 1996 tog bolaget över Transwede och 1998 Malmö Aviation. Dessa slogs ihop under 1999 till Braathens Malmö Aviation.

Braathens ingick också ett partnerskap med KLM och Northwest Airlines. Även Alitalia hade för avsikt att ingå men valde senare att avstå. Braathens S.A.F.E. tog bort akronymen från sitt namn och flög under namnet Braathens fram till 2004.

2001 köptes bolaget av SAS som med verkan från den 1 april 2005 döpte om bolaget till SAS Braathens, som sedan integrerades helt i SAS. Familjen Braathen ägde dock alltjämt Malmö Aviation via investmentbolaget Braganza. Malmö Aviation gick dock 2016 ihop med Sverigeflyg och Golden Air (som 2013 tog det lediga namnet Braathens) som ägdes av Braganza, och antog varumärket BRA (står för Braathens Regional Airlines).

Flotta
Flygplanstyper Braathens använt sig av är bland annat:

 BAe 146-200
 Boeing 737
 Boeing 767
 De Havilland Heron
 Douglas DC-3/C-47
 Douglas DC-4
 Douglas DC-6
 Fokker F-27 Friendship
 Fokker F28

Ej längre existerande norska flygbolag
Flygbolag bildade 1946
Flygbolag upplösta 2004
Övre Dalarna

Övre Dalarna eller egentliga Dalarna var den del av Dalarna som inte tillhörde Dalabergslagen, det vill säga området ungefär från Siljan och norrut. Övre Dalarna indelas i Västerdalarna (längs Västerdalälven) och Österdalarna (längs Österdalälven).

Det var i Övre Dalarna som den genuinskt dalska småbrukarkulturen frodades med dalmål, sockendräkter, herrarbete och en befolkning som levde i stora oskiftade byar.

Österdalarna var indelad i två domsagor, Ovansiljans domsaga för socknarna norr om Siljan och Nedansiljans domsaga för socknarna söder om Siljan.

Se även
Egentliga dalmål
Dalarna

Dalarnas geografi