kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gösta Werner (konstnär)

Gustaf (Gösta) Werner, född 30 maj 1909 i Stockholm, död 13 november 1989, var en svensk målare, tecknare, grafiker och skulptör.

Biografi
Han var son till droskägaren August Anton Werner och Lilly Maria Strömberg samt bror till Nalle Werner. Efter realskolan gick Werner till sjöss. Han vidarebildade sig och blev sjökapten 1935 som kompletterades med en meteorologisk examen 1944. Efter andra världskriget blev han konstnär på heltid. Han studerade för Isaac Grünewald 1944–1947 och vid Académie Libre i Stockholm 1947–1948 samt hos André Lhote i Paris 1949. I slutet av 1950-talet köpte han ett sommarhus i Örnahusen på Österlen. Han tilldelades stipendium från Kungafonden 1953 och 1963 samt Västernorrlands läns kulturstipendium 1964 och Stockholms stads stipendium 1965.

Till att börja med målade Werner klart realistiska stilleben, aktstudier och landskap i en färgskala som han lärde sig hos Lhote. Han övergick senare till ett mer Nonfigurativt måleri. På 1960-talets början var han medlem i spontanistgruppen Aktiv Färg. Från mitten av 1960-talet och framåt var hans konst figurativt modernistiskt marinmåleri. Vanligt i Werners måleri var att han integrerade text (till exempel skeppsnamn eller destinationshamnar) i bilden. Som grafiker arbetade han med linoleumsnitt och litografi och som tecknare medverkade han med teckningar i årsboken Vintergatan och tidskriften Horisont. 

Separat ställde han bland annat ut De ungas salong, Gummesons konsthall och Galerie Pierre i Stockholm samt i Sundsvall, Stockviksverken, Lund, Örnsköldsvik och på Galerie du Haut Pavé i Paris. Tillsammans med sin bror ställde han ut i Norrköping 1951 och tillsammans med Sven Alfons och Erik Karlsson i Visby 1953 samt tillsammans med Maj Arnell och Leoo Verde i Skövde. Han medverkade i ett flertal samlingsutställningar på Galerie Iris Clert i Paris 1958–1962, gruppen Aktiv färgs utställning på Galerie Blanche, Liljevalchs Stockholmssalonger samt Sveriges allmänna konstförenings utställningar i Stockholm och samlingsutställningar i Dortmund, Zürich och London. 

I Simrishamn på Österlen finns Museum Gösta Werner och Havet och han är även representerad vid Nationalmuseum, Moderna museet i Stockholm, Kalmar konstmuseum, Norrköpings Konstmuseum, Dalarnas museum och Lunds universitets konstmuseum.

Litteratur 
 Ralph Herrmanns, Gösta Werner – hans liv i egna bilder, Askild & Kärnekulls Förlag 1981. 
 Karin Malmström, Konst blir det i lyckliga ögonblick 1996. 
 Hans Holst, Gösta Werner modernistisk marinmålare, Tomelilla 1996
 Rune Skarvik: Gösta Werner –  Sjöman, konstnär och vän, Simrishamn 1996
 Rune Skarvik: artes, scientia, veritas, Ystad 2008
 Rune Skarvik: Skörbjugg och lämparglädje, Ystad 2007

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 623, Allhems Förlag, Malmö.

Fotnoter 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1909
Avlidna 1989
Män
Ugglan
Konstnärer från Stockholm
Informell konst
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Nicola Salvi

Nicola Salvi, även stavat Niccolò Salvi, född 6 augusti 1697 i Rom, död där 9 februari 1751, var en italiensk skulptör och arkitekt. Han var elev till Antonio Canevari.

Salvi erhöll en god utbildning, inte minst vad gäller konst och utmärkte sig för ovanlig renhet och enkelhet i stilen. Hans främsta verk är utförandet av den länge påtänkta och förberedda Fontana di Trevi i Rom (1735–1762). Salvi fullbordade även de båda av Domenico och Giovanni Fontana påbörjade monumentala fontänfasaderna Acqua Felice och Acqua Paolina.

Källor

Externa länkar

Italienska skulptörer under 1700-talet
Italienska arkitekter under 1700-talet
Födda 1697
Avlidna 1751
Män
Ugglan
Arkitekter från Rom
Konstnärer från Rom
Per Wrigstad

Per Olov Wrigstad, född 20 januari 1917 i Karlskoga församling i Örebro län, död 7 december 2002 i Österåker-Östra Ryds församling i Stockholms län, var en svensk journalist.

Biografi
Per Wrigstad växte upp i Eskilstuna och var son till frikyrkoledaren och riksdagsmannen Johan Nilson och Lisa Henriksson. Efter studentexamen i hemstaden 1935 blev han samma år medarbetare vid Eskilstuna-Kuriren.

Wrigstad arbetade vid Upsala Nya Tidning 1938–1944 och var därefter politisk redaktör (1944–1959) och chefredaktör och ansvarig utgivare på Expressen (1960–1977). Som ledamot av författningsutredningen 1957–1963 spelade han också en central politisk roll.

Han gav Expressen en tydlig folkpartistisk profil och skrev även om vin. Memoarboken Så här var det utkom 1979. 

Per Wrigstad gifte sig 1940 med Karin Wahlström (1919–2003), dotter till disponenten Ernst Wahlström och Anna Svensson. De fick barnen Staffan (född 1941), Helena (född 1943) och Thomas (född 1947). Äldste sonen är känd som ambassadören Staffan Wrigstad.

Källor

Svenska chefredaktörer
Expressen
Födda 1917
Avlidna 2002
Män
Personer från Karlskoga
Martino Longhi den yngre

Martino Longhi den yngre, född 18 mars 1602 i Rom, död 15 december 1660 i Viggiù, Lombardiet, var en italiensk arkitekt under den romerska högbarocken. Han var son till Onorio Longhi och sonson till Martino Longhi den äldre.

Biografi
Martino Longhi den yngre har ritat ett flertal byggnader i Rom. I mitten av 1630-talet ritade han den ornamenterade fasaden till kyrkan Sant'Antonio dei Portoghesi. En av Longhis mer karakteristiska kyrkofasader är den som tillhör Santi Vincenzo e Anastasio (1646–1650) vid Fontana di Trevi. Det ovanligt stora antalet kolonner förlänar fasaden en tydlig vertikal verkan.

År 1584 övertogs kyrkan San Giovanni Calibita på Tiberön och det intilliggande klostret av den katolska orden Congregazione di San Giovanni di Dio, allmänt benämnd ”Fatebenefratelli”. År 1640 ämnade man bygga om kyrkan och uppdrog åt några arkitekter att lämna in ritningar på en ny fasad. Longhi föreslog 1644 en kurvlinjig fasad, men förslaget antogs inte.

Fasaden till San Girolamo della Carità, alldeles nära Birgittahuset, har tidigare attribuerats åt Martino Longhi den yngre, men det är numera säkerställt att den är ett verk av Carlo Rainaldi.

I det amerikanska prästseminariets kyrka, Santa Maria dell'Umiltà, har Longhi ritat högaltaret.

Sant'Adriano
Under mitten av 1650-talet byggde Longhi om kyrkan Sant'Adriano al Foro, även benämnd Sant'Adriano in Tribus Foris. Kyrkan var invigd åt Hadrianus av Nicomedia och var inhyst i Curia Iulia vid Forum Romanum. Curian hade under påve Honorius I:s (625–638) pontifikat konsekrerats och inretts som kristen kyrka. Longhi gav den medeltida interiören en barockdräkt med bland annat kolossalpilastrar. Kyrkan Sant'Adriano revs i början av 1930-talet och Curia Iulia återställdes till sitt ursprungliga skick.

Fotografier

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Blunt, Anthony, Guide de la Rome baroque. Paris: Éditions Hazan 1992. 

 Lombardi, Ferruccio, Roma: le chiese scomparse. La memoria storica della città. 2° ediz. Roma: Fratelli Palombi Editori 1998. 

 Wittkower, Rudolf, Art and Architecture in Italy 1600–1750. Harmondsworth: Penguin Books 1986.

Externa länkar

Italienska barockarkitekter
Födda 1602
Avlidna 1660
Män
Arkitekter från Rom
Hassel – Utpressarna

Hassel – Utpressarna är en svensk TV-film från 1992.

Handling
"Betala 3 miljoner i tusenlappar - annars dödar vi din fru och spränger ett av era plan.." Nils Lidman, VD för flygbolaget Zting Air får detta hot på sitt bord. Efter samråd kontaktar hustrun sin kamrat från en språkkurs, kommissarie Ruda. Mötet kommer till utpressarnas kännedom och man sätter sitt hot i verket. Maria Lidman skjuts kallblodigt till döds av en krypskytt och ett inrikesplan sprängs i luften ett par minuter efter start från Bromma. Den svällande utredningen tas över av våldsroteln och samtidigt kontaktas den skakade Ruda angående ytterligare ett hot. Med hjälp av Hassel och hans kollegor söker Ruda hämnd, en för honom personlig hämnd ...

Om filmen
Filmen är den tionde och sista i raden av Hassel-filmer som SVT Drama producerade 1986–1992. Boken Utpressarna utgavs efter filmen hade spelats in, och skiljer sig på ett antal punkter från filmens manus. Bland annat så saknas den personliga kopplingen mellan offer och polis, vilken spelar en avgörande roll i själva filmen. Filmen hade premiär på Kanal 1 annandag påsk 1992.

Rollista

Lars-Erik Berenett – Roland Hassel
Björn Gedda – Simon Palm
Leif Liljeroth – Yngve Ruda
Allan Svensson – Sune Bengtsson
Robert Sjöblom – Pelle Pettersson
Tomas Bolme – kommissarie Nord
Anna-Lotta Larsson – Susanne Flodin
Gustaf Elander – Jeff Dureya
Kjell Lennartsson – Nils Lidman
Tone Helly-Hansen – Maria Lidman
Tom Deutgen – Rune
Göran von Euler – Jan Calmers
Anna Godenius – Jenny Calmers
Christian Berling – Arne Edberg
Lena Strömdahl – Louise Edberg
Gerd Hagman – Marianne
Gösta Krantz – Wilhelm Silvertorn
Per Bodner – labtekniker
Erik Rolfhamre – Åke, polistekniker
Hans Lindgren – Sandeman, granne
Claire Wikholm – Nadja Palm
Sissela Kyle – Gullan
Lia Boysen – Asplund, polisassistent
Ulf Montan – Hult, våldsroteln
Catherine Hansson – bombpolis
Peter Edding – sjöpolis
Bengt Engberg – sjöpolis
Inga Sarri – Rut Ruda

Källor

Externa länkar 

TV-filmer 1992
Svenska thrillerfilmer
Svenska TV-filmer
Stockholm på film
Filmer i regi av Mikael Ekman
Svenskspråkiga filmer
Svenska uppföljarfilmer
Christer Jonsson

Claes Yngve Christer "Bonzo" Jonsson, född 20 november 1943 i Solna församling, död 11 april 1989, var en svensk skådespelare och teletekniker.

Jonsson började som amatörskådespelare, och lärde sig skådespelaryrket via samarbetet med Jan Halldoff. Han avled genom en olyckshändelse där han föll ner för en trappa och slog i huvudet.Jonsson är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Solna
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1943
Avlidna 1989
Män
Mariann Rudberg

Bodil Mariann Rudberg, född 8 mars 1944 i Landskrona, är en svensk skådespelare. Rudberg studerade vid Statens scenskola i Malmö.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar

Födda 1944
Kvinnor
Svenska skådespelare
Levande personer
Personer från Landskrona
Janne Forssell

Janne Forssell, född Jan Larsson Palmgren den 29 juni 1943 i Karlstad, är mest känd som radiopratare, särskilt med programserien Hemma hos under 1970-talet tillsammans med Kjell Alinge. Han blev under 1980-talet även känd för radioserien I lugn och ro, där han läste noveller som varvades med passande, ofta ambient, musik.

Forssell har också medverkat i mindre roller som skådespelare i några svenska filmer. Under 1990-talet gjorde han ett antal uppmärksammade resereportage i Sveriges Television under namnet Jorden runt – "Reel World" på engelska, tillsammans med filmaren Lasse Westman.

Forssells far hette Lars Hjalmar Palmgren.

Filmografi

1994 – Jorden runt i 43 delar i SVT. 30 avsnitt finns översatta till engelska och har visats vid ett hundratal tillfällen i bland annat Travel Channel, Rai Uno och i ett flertal andra TV-kanaler. En av de mest sålda programserierna ur SVT:s utbud.

Bibliografi
1994 – Bilder från jordklotet
1997 – När solen går upp i flygplan

Källor

Externa länkar

Janne Forssell i Svensk mediedatabas

Svenska skådespelare
Män
Födda 1943
Levande personer
Skådespelare från Karlstad
Allen Collins

Larkin Allen Collins jr., född 19 juli 1952 i Jacksonville, Florida, död 23 januari 1990 i Jacksonville, Florida, var en amerikansk gitarrist och originalmedlem i sydstatsrockbandet Lynyrd Skynyrd. Hans gitarrspel och låtskrivande var en av anledningarna till bandets succé. 

Collins och hans barndomsvänner Ronnie Van Zant och Gary Rossington startade i mitten av 1964 bandet som sedermera skulle komma att heta Lynyrd Skynyrd. Bandet blev en nationell succé år 1973 men upplöstes 1977 efter att tre av medlemmarna dött i en flygolycka.

Under det tidiga 1980-talet fortsatte Collins spela i band som Rossington Collins Band och Allen Collins Band. 1986 var Allen Collins inblandad en bilkrasch och det gjorde honom förlamad över nästan hela kroppen.

De överlevande medlemmarna i Lynyrd Skynyrd återförenades 1987, men eftersom Allen Collins var förlamad så fick han nöja sig med att vara manager för bandet.

Allen Collins dog 1990 till följd av sin tidigare olycka. Han är begravd i Jacksonville, Florida.

Diskografi
Med Lynyrd Skynyrd
(Pronounced 'Lĕh-'nérd 'Skin-'nérd) (1973)
Second Helping (1974)
Nuthin' Fancy (1975)
Gimme Back My Bullets (1976)
One More from the Road (1976)
Street Survivors (1977)

Med Rossington-Collins Band
Anytime, Anyplace, Anywhere (1980)
This Is the Way (1981)

Med Allen Collins Band
Here, There, and Back (1983)

Referenser

Externa länkar

Lynyrd Skynyrd History
YouTube video: Lynyrd Skynyrd live. Allen Collins i rullstol

Födda 1952
Avlidna 1990
Amerikanska rockgitarrister
Män
Else Marie Brandt

Else Marie Brandt, född 1 juni 1923 i Grängesberg, död 21 januari 2014 i Bromma, var en svensk skådespelare.

Hon var gift med skådespelaren Percy Brandt och mor till skådespelaren Paula Brandt.

Filmografi 

 

 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor 
Dödsannons - Dagens Nyheter, Kulturbilagan, den 1 februari 2014; s. 22
Dödsnotis - Fokus

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska scenskådespelare
Personer från Grangärde socken
Födda 1923
Avlidna 2014
Kvinnor
Claire Forlani

Claire Antonia Forlani, född 17 december 1971 i Twickenham i London, är en brittisk skådespelare. Hennes far är av italiensk härkomst, medan hennes mor är av engelsk familj. Forlani började sin skådespelarkarriär i brittisk TV 1991. År 1993 flyttade hon och hennes familj till USA.

Sedan 2007 är hon gift med skådespelaren Dougray Scott.

Filmografi

Källor

Externa länkar

Födda 1970-talet
Brittiska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Gary Rossington

Gary Rossington, född 4 december 1951 i Jacksonville, Florida, död 5 mars 2023 i Milton, Georgia, var en amerikansk gitarrist och låtskrivare och medlem i rockbandet Lynyrd Skynyrd.

Som tonåring grundade Rossington tillsammans med kompisarna Ronnie Van Zant och Allen Collins bandet Lynyrd Skynyrd. Bandet fick senare tillökning  i form av Larry Junstrom och Bob Burns 1964.

Lynyrd Skynyrd slog igenom 1973 i USA med debutskivan och hitsingeln "Free Bird". Rossington överlevde den flygolycka som 1977 dödade tre av bandets medlemmar och ledde till att det upplöstes. I början av 1980-talet spelade han in två album med Allen Collins under namnet Rossington Collins Band (bildat 1979).  Han bildade också bandet Allen Collins Band 1983, med Allen Collins, Barry Lee Harwood, Leon Wilkeson, Billy Powell, Derek Hess, Randall Hall och Jimmy Dougherty.

Lynyrd Skynyrd återförenades med en ny uppsättning 1987 och Rossington spelade sedan dess i bandet. Efter Billy Powells bortgång 2009 var han den enda kvarvarande originalmedlemmen.

Diskografi
Studioalbum med Lynyrd Skynyrd

Referenser

Externa länkar 

Gary Rossington på IMDb

Amerikanska rockgitarrister
Födda 1951
Män
Avlidna 2023
Amerikanska gitarrister under 1900-talet
Amerikanska gitarrister under 2000-talet
Musiker från Florida
Personer från Jacksonville, Florida
Thomas Harper Ince

Thomas Harper Ince, född 16 november 1882 i Newport i Rhode Island, död 19 november 1924 ombord på en båt utanför Kaliforniens kust, var en amerikansk regissör, skådespelare och filmproducent. Han debuterade i filmsammanhang 1909, via New York Motion Picture Corporation. Han blev också chef för deras ateljéer i Kalifornien. 

Tillsammans med D.W. Griffith och Mack Sennett bildade han och ledde Triangle-officien under dess glansperiod 1915-16, då Hollywoods filmproduktion växte fram som världens filmcentrum. Bland Inces egna filmer märks Civilization. Vid filmbolagets upplösning 1917 gick han vidare till Paramount.

Inces död
Ince dog den 19 november 1924 ombord på William Randolph Hearsts yacht The Oneida under en födelsedagsfest till vilken många Hollywoodkändisar var inbjudna. Den officiella dödsorsaken var hjärtattack, men rykten uppstod att Hearst ska ha skjutit Ince. 2001 gjorde Peter Bogdanovich en film, Hollywoods hemlighet om detta.

Noter

Externa länkar

 

Amerikanska filmregissörer
Amerikanska filmproducenter
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Newport, Rhode Island
Födda 1882
Avlidna 1924
Män
Irene Dunne

Irene Dunne, ursprungligen Irene Marie Dunn, född 20 december 1898 i Louisville i Kentucky, död 4 september 1990 i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och sångerska. Hon nominerades fem gånger till en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll, för sina skådespelarinsatser i Cimarron (1931), Theodora leker med elden (1936), Min fru har en fästman (1937), Det handlar om kärlek... (1939) och Lyckliga stunder (1948).

Biografi 
Irene Dunne vann ett stipendium till Chicago Musical College men hennes operadrömmar tog slut när hon missade en uttagning. Hon turnerade med ett sällskap och spelade musikaliska komedier. Hennes Broadwaydebut kom 1923 och hon hade huvudrollen i ett flertal musikaler. 

1929 ledde hennes roll i Teaterbåten till ett filmkontrakt med RKO och hon gjorde filmdebut påföljande år. Hon medverkade sedan i en lång rad filmer, såväl romantiska "snyftare" som draman och komedier, och hon var en av USA:s populäraste kvinnliga skådespelare. Hon nominerades för en Oscar fem gånger men vann aldrig utmärkelsen.

Hon drog sig tillbaka från filmandet 1952 men fortsatte inom televisionen. 1957 utsåg president Dwight D. Eisenhower henne till en av fem alternativa delegater till FN. 

Hon gifte sig 1927 med tandläkaren Francis J. Griffin, som hon var gift med fram till hans död 1965.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Louisville
Födda 1898
Avlidna 1990
Kvinnor
Dylan Walsh

Dylan Walsh, född 17 november 1963 i Los Angeles, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi (urval)
1987-1989 - Kate and Allie (TV-serie)

1990-1991 - I lagens skugga (TV-serie)

1997-1998 - Brooklyn South (TV-serie)

2003-2010 - Nip/Tuck (TV-serie)

Externa länkar

Födda 1963
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Skådespelare från Los Angeles
Världsmästerskapen i friidrott 1997

Världsmästerskapen i friidrott 1997 arrangerades 2 augusti - 10 augusti 1997 i Aten i Grekland.

Medaljörer, resultat

Herrar 

1 USA (Young, Pettigrew, Jones och Washington) vann herrarnas stafett över 4x400 meter på tiden 2.56,47. Laget diskvalificerades dock 2009 sedan Pettigrew erkänt sig skyldig till dopningsbrott 1997-2003.

Damer

Medaljfördelning 

1997 i Grekland
Internationella friidrottstävlingar i Grekland
Friidrottsåret 1997
Sportevenemang i Aten
1997
Aten under 1900-talet
Don Juan (film, 2002)

Don Juan  är en svensk TV-film från 2002 regisserad av Stein Winge.

Om filmen 
Filmen premiärvisades 1 november 2002 på SVT1. Kungliga Hovkapellet och Operakören dirigerades av Frank Beermann

Rollista i urval
Olle Persson  - Don Juan
Gunnel Bohman -  Donna Anna
Lena Hoel    -  Donna Elvira
Klas Hedlund    -   Don Ottavio
Lennart Forssén   -   Kommendören (Donna Annas far)
Susann Végh    -   Zerlina
Johan Edholm   -  Masetto
Ketil Hugaas    -    Leporello

Externa länkar
 

Svenska dramafilmer
Filmer 2002
Svenskspråkiga filmer
Hyundai Accent

Hyundai Accent (koreanska: 현대 엑센트) är en bil i småbilsklassen tillverkad av Hyundai sedan 1994. Den introducerades som en uppföljare till Hyundai Pony. Hösten 1997 gjordes en facelift. Andra generationens Accent kom år 2000 och var samma bil som hette Hyundai Verna på vissa marknader. Den var utseendemässigt ganska lik den första Accent men hade något kantigare former och annorlunda kylargrill. 2006 kom en helt ny Hyundai Accent med en uppdaterad 1.6L 16V motor med CVVT teknik på 112 hk. År 2008 upphörde försäljning av modellen i Europa som ersattes av Hyundai i20. 2015 är modellen inne på sin fjärde generation och har kommit att bli en av de bäst säljande bilmodellerna i sin storleksklass, särskilt i USA.

Referenser

Noter

Accent
Framhjulsdrivna fordon
Ferritin

Ferritin eller apoferritin innehållande järn, är ett intracellulärt protein som utgör kroppens normala deponeringsform för järn. Ferritinmätningar utförs vanligtvis för bedömning av en patients järndepåer i kroppen, till exempel hos blodgivare, hemokromatos, okomplicerad tidig graviditet med flera. Mätning av koncentrationen av ferritin i plasma kan även ge värdefull information vid vissa tumörsjukdomar samt leverskador.

Ferritin finns rikligt i hepatocyterna samt makrocyterna i lever, mjälte och benmärg.

Järnmetabolism
Lagrings- och transportproteiner
Klinisk kemi
Lena Hoel

Lena Hoel född 11 mars 1957 i Uddevalla, är en svensk operasångare (sopran) och regissör.

Hoel flyttade vid 16 års ålder till Göteborg för att börja på musikgymnasiet. Under 1977–1980 studerade hon sångpedagogik med en undervisningsblandning av piano och blockflöjt på Musikhögskolan Ingesund. Sedan studerade hon i sex månader på Stockholms Musikhögskola, och 1981 började hon studera på Operahögskolan. Hon debuterade på Kungliga operan som Nanetta i Verdis Falstaff och sjöng där regelbundet fram till 2008.

Regi (urval)

1998 – Staden

Priser och utmärkelser
1981 – Jenny Lind-stipendiet

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Kvinnor
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska sopraner
Födda 1957
Levande personer
Personer från Uddevalla
Alumner från Musikhögskolan Ingesund
Svenska operasångare under 2000-talet
Prekordiet

Prekordiet är området över hjärtat på framsidan av thorax. Prekordiet sitter därför vanligen på vänster sida om inte dextrocardia föreligger, det vill säga att hjärtat sitter på höger sida som till exempel vid situs inversus.

Referenser

Kardiovaskulära systemet
bröstkorgen
Olle Persson

Hans Olle Persson, född 19 april 1958 i Norrköping, är en svensk opera- och konsertsångare (baryton).

Biografi 
Persson är uppvuxen i Norrköping och har vid en mängd tillfällen samarbetat med ensembler vid Linköpings universitet. Han studerade vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och har förutom diplomexamen i solosång även musiklärar- och sångpedagogexamen från denna högskola.

Han är en framstående uttolkare av den romantiska tyska liedrepertoaren och har gjort många operaroller vid Folkoperan. Han har bland annat gjort greven i Il matrimonio disperato av Domenico Cimarosa i Vadstena, Figaro i Barberaren i Sevilla och Rodrigo i Don Carlo.

Förutom traditionella operaroller och ett flertal barytonpartier i oratorier och passioner har han framträtt i större partier i nykomponerade verk, exempelvis Nils Lindbergs Requiem (1993). Han är även flitig gäst i både radio och tv samt finns representerad på en rad skivinspelningar. Persson är pedagogiskt verksam och ger regelbundet mästarkurser runt om i Norden.

Han spelar också fiol och uppträder ibland i folkmusiksammanhang tillsammans med Lena Willemark, som han är gift med sedan 1984. Hans bror Mats Persson (född 1955) är också operasångare (baryton) och tillhör sedan 1992 Göteborgsoperans fasta ensemble.

Olle Persson är anställd som sånglärare på Musikhögskolan vid Örebro universitet.

Priser och utmärkelser 
1995 – Operapriset av Tidskriften Opera för säsongen 1994/95
2013 – Litteris et Artibus
2014 – Karlfeldt-priset
2018 – Ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien

Filmografi
2002 – Jeppe – den grymma komedin
2002 – Don Juan

Teater

Roller

Referenser

Noter

Externa länkar

Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska barytonsångare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1958
Levande personer
Musiker från Norrköping
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Svenska operasångare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Norrköping