kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pierre Gaveaux

Pierre Gaveaux, född 9 oktober 1761 i Béziers, död 5 februari 1825 i Paris (drabbad av sinnessjukdom), var en fransk kompositör. 

Gaveaux var från början kyrkosångare i Bordeaux, men engagerades 1789 vid Théâtre de Monsieur i Paris. Han komponerade 35 operor, vilka kännetecknas av en naturligt enkel melodi och dramatisk stil. Till hans mer kända verk hör Le petit matelot (1795; svensk översättning "Den lilla matrosen", 1799), Le bouffe et el tailleur (1804; "Den musikaliske skräddaren", 1813) och Monsieur Deschalumeaux (1806; "Herr Des Chalumeaux" 1808), vilka även framfördes i Sverige med framgång. I Léonore ou l'Amour conjugal (1798) behandlade Gaveaux samma libretto som sedermera Beethoven i Fidelio. Även hans romanser blev populära.

Källor
 

Franska operatonsättare
Franska musiker under 1700-talet
Franska musiker under 1800-talet
Personer från Béziers
Födda 1761
Avlidna 1825
Män
Ugglan
Émiland Gauthey

Émiland Marie Gauthey, född 3 december 1732 i Chalon-sur-Saône, död 14 juli 1806 i Paris, var en fransk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Gautheys storartade byggnadsföretag, bland annat Canal du centre (1783-1791), kanalen från Doubs till Saône och Raville-bron över Doubs samt många tekniska avhandlingar vittnar om hans ovanliga kunskaper och duglighet.

Källor

Noter

Franska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Födda 1732
Avlidna 1806
Män
Ugglan
Personer från Chalon-sur-Saône
Jean Gautherin

Jean Gautherin, född 28 december 1840 i Nièvre, död 21 juli 1890 i Paris, var en fransk skulptör. 

Gautherin var elev till Paul Dubois och Alexandre Falguière med flera. Han utförde under sin karriär flera monumentala arbeten. Till hans skapelser hör bland annat gruppen Clotilde de Surville (till ära för en skaldinna, vilkens dikter sedan befanns vara en mystifikation, 1874, i marmor 1877, i franska statens ägo), gruppen Det förlorade paradiset (1878, i marmor 1881, i Parc Monceau), Diderots staty på Boulevard Saint-Germain och Arbetet (staty 1884, i brons, tidigare i Conservatoire des arts et métiers). I Glyptoteket i Köpenhamn är Gauthier representerad av samtliga dessa verk i marmor eller gips samt även av en sittande staty av kejsarinnan Maria Fjodorovna av Ryssland (marmor, 1889) och av porträttbyster och skisser.

Källor

Externa länkar 

 Glyptotekets samling

Franska skulptörer
Skulptörer under 1800-talet
Franska konstnärer under 1800-talet
Personer från Nièvre
Födda 1840
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Ronnie Hartley

Ronald Gudmund "Ronnie" Hartley, född 5 juli 1921 i Danmark, död 22 juli 2016 i Göteborg, var en dansk-svensk violinist och kapellmästare.
Han var son till de två luftakrobaterna "The Original Hartleys". Han började spela violin vid 7 års ålder som medverkande vid föräldrarnas turnéer.

Under andra världskrigets tyska ockupation av Danmark 1940–1945 var han aktiv i motståndsrörelsen, togs till fånga och dömdes till åtta års arbetsläger i Tyskland, avbrutet av Tysklands kapitulation i maj 1945.

Ronnie Hartley kom till Sverige 1946 och verkade bland annat som kapellmästare på Lorry i Linköping och Grand Hotel i Lund. Under åren 1956–1958 var han kapellmästare på den klassiska dansrestaurangen Ambassadeur i Köpenhamn.

1957 värvades han till Liseberg i Göteborg för att spela i nöjesparkens restauranger. Han anställdes 1960 som kapellmästare på dansrestaurangen Rondo. 1967 bildade han Lisebergs promenadorkester och blev dess kapellmästare. Som en hyllning till Woody Herman blev han där känd för att ofta använda uttrycket "ja där ser man". Hartley spelade på Liseberg fram till 2007. 

Efter 50 år på Liseberg tilldelades han 2007 utmärkelsen Lisebergsapplåden, som enligt nöjesparkens ledning "går till någon som gjort Sverige gladare". Han har också gett namn till en av Göteborgs spårvagnar. 

Ronnie Hartley samarbetade även med revyartisten Sten-Åke Cederhök och pianisten Harry Persson, bland annat med Cederhöks skivinspelningar.

Ronnie Hartley är gravsatt på Kvibergs kyrkogård i Göteborg.

Referenser

Externa länkar   
- Dödsannons familjesidan.se

Danska violinister
Musiker från Göteborg
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Födda 1921
Avlidna 2016
Män
Thomas J. Watson

Thomas J. Watson, Thomas John Watson, Sr., född 17 februari 1874, död 19 juni 1956, ledde företaget IBM (International Business Machines) 1914–1956.

Thomas J. Watson blev företagets vd 1914 och döpte om det till International Business Machines 1924. Utifrån sina erfarenheter från NCR kom Thomas J. Watson att införa flera effektiva affärstaktiker: fokus på kundservice, generösa provisioner på försäljning och en stolthet över bolaget och lojalitet. Taktiken blev framgångsrik och IBM expanderade världen över och etablerade verksamhet i Europa, Sydamerika, Asien och Australien. Watson hade en central roll i skapandet av IBM-kulturen, bland annat genom införandet av sloganen "Think" år 1915. Företaget IBM har idag ca 440 000 anställda varav ca 4 000 i Sverige.

Berömt felcitat
Watson är känd för att 1943 gjort uttalandet "Jag tror att det finns en världsmarknad för fem datorer", det har dock aldrig bevisats att han verkligen gjorde uttalandet.

Referenser

Noter

Externa länkar

Amerikanska IT-entreprenörer
Födda 1874
Avlidna 1956
Män
Kungshall, Göteborg

Kungshall är ett av de gamla välkända dansställena i Göteborg, och låg först vid Kungstorget, men efter en brand 1996, flyttade de till Kungsgatan. Idag används lokalen som bingohall.

Externa länkar
Kungshall

Dansställen i Sverige
Nöjen i Göteborg
Pont-Sainte-Marie

Pont-Sainte-Marie är en stad och kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Troyes 2e Canton som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Pont-Sainte-Marie  invånare. Staden ligger omedelbart intill Troyes.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Pont-Sainte-Marie

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Orter i Champagne-Ardenne
Kommuner i Aube
Lawrence Livermore

Lawrence Livermore kan syfta på:
 
 Larry Livermore (född 1947), amerikansk musiker, musikproducent och musikjournalist
 Lawrence Livermore National Laboratory – amerikanskt federalt forskningscentrum med kärnvapenforskning,  Livermore, Kalifornien
Construction Time Again

Construction Time Again är Depeche Modes tredje studioalbum, utgivet den 22 augusti 1983. Det var det första studioalbumet där Alan Wilder medverkade. Han skrev två låtar till skivan.

Låtlista
 "Love, In Itself" (4:29)
 "More Than a Party" (4:45)
 "Pipeline" (5:54)
 "Everything Counts" (4:19)
 "Two Minute Warning" (4:13)
 "Shame" (3:50)
 "The Landscape is Changing" (4:47)
 "Told You So" (4:24)
 "And Then..." (4:34)
 "Everything Counts (Reprise)" (0:55)

 Den amerikanska utgåvan lägger till "Everything Counts (Reprise)" till slutet av "And Then..." och inkluderar en singelversionen av "Everything Counts (In Large Amounts)" (7:23) som den tionde låttiteln.
 Samtliga låtar är skrivna av Martin L. Gore förutom nummer 5 och 7 som är skrivna av Alan Wilder.

Singlar
 "Everything Counts"
 "Love In Itself"

Album av Depeche Mode
Musikalbum 1983
Engelskspråkiga musikalbum
Album utgivna på Mute Records
Vietminh

Vietminh (förkortning av Việt Nam Độc Lập Đồng Minh Hội, 越南独立同盟會, "Förbundet för oberoende åt Vietnam") var en organisation som kämpade för vietnamesiskt oberoende från Frankrike (samt under andra världskriget Japan). Vietminh bildades 1941 i Sydkina av Ho Ngoc Lam och Nguyen Hai Than. Senare leddes förbundet av Ho Chi Minh (som vid denna tidpunkt gick under namnet Nguyen Tat Thanh) och under dennes ledarskap tillkom i det ledande skiktet även Le Duan, Vo Nguyen Giap och Pham Van Dong.

Historik
Vietminh var en mer nationalistisk än kommunistisk organisation. Under andra världskriget stred de mot japanerna som ockuperade Indokina. Senare ledde de självständighetskriget (Indokinakriget) mot fransmännen, men också mot de egna storgodsägarna. Vietminh var en del av det vietnamesiska kommunistpartiets enhetsfront gentemot den franska kolonialmakten och partiet försökte därför till en början begränsa småböndernas övertagande av land från storgodsägarna. För att mobilisera sina styrkor för slutstriden med fransmännen ansåg sig dock ledningen 1953 att man var tvungen att tillåta att mycket mera land omfördelades bland bönderna vilket ledde till en betydande ökning av Vietminhs styrkor till slaget vid Dien Bien Phu. Från och med 1950 erhöll Vietminh även vapen och vapenträning från Kina, ett stöd som ökade markant 1953 då Koreakriget tog slut. Vietminhs styrkor kontrollerade mellan 60 och 90 procent av landsbygden i södra Vietnam vid krigsslutet.

Efter freds- och delningsavtalet i Genève 1954 upplöstes Vietminh. I Sydvietnam gick en del av de före detta kämparna tillbaka till sina liv, medan andra på uppdrag Vietnams kommunistparti försökte agitera fredligt för deltagande i folkomröstningen om Vietnams enande vilket dock visade sig vara svårt på grund av Diem-regimens terror. Många före detta Vietminh-medlemmar utgjorde stommen i det senare FNL.

Referenser

Gerillagrupper
Vietnams politiska historia
Organisationer bildade 1941
Some Great Reward

Some Great Reward är Depeche Modes fjärde studioalbum och gavs ut den 24 september 1984 på Mute Records. Alla låtar är skrivna av Martin Gore, utom "If You Want" som är skriven av Alan Wilder.

Låtförteckning
 "Something to Do"  – 3:47
 "Lie to Me"  – 5:03
 "People Are People"  – 3:52
 "It Doesn't Matter"  – 4:44
 "Stories of Old"  – 3:13
 "Somebody"  – 4:27
 "Master and Servant"  – 4:12
 "If You Want"  – 4:41
 "Blasphemous Rumours"  – 6:22

Singlar
 "People Are People" (12 mars 1984) (Blev gruppens sista hit i Poporama)
 "Master and Servant" (20 augusti 1984) (Blev gruppens första Trackshit)
 "Blasphemous Rumours"/"Somebody (Remix)" (29 oktober 1984; dubbel A-sida)

Medverkande
Martin Gore
Alan Wilder
David Gahan
Andrew Fletcher

Album av Depeche Mode
Musikalbum 1984
Engelskspråkiga musikalbum
Album utgivna på Mute Records
Bolandgymnasiet

Bolandgymnasiet, tidigare Bolandsskolan var en gymnasieskola i korsningen Björkgatan-Bolandsgatan i Boländerna, Uppsala grundad 1962. Skolan är sedan 1 juli 2017 nedlagd.

Efter nedläggningen 
Bygg- och anläggningsprogrammet tillhör numera Jällagymnasiet men var kvar i lokalerna på Bolandsgatan till höstterminen 2019, då programmet flyttade till den nya bygghallen på Jälla. Flygteknikutbildningen förflyttades till Arlandagymnasiet i Sigtuna kommun. Språkintroduktionsverksamheten på Bolandgymnasiet blev under en period en egen skola, Sprintgymnasiet, och behöll verksamhet i lokaler på Bolandsgatan till och med hösten 2019. GUC, som också haft verksamhet i lokaler på Bolandsgatan, bytte namn till Uppsala estetiska gymnasium och flyttade till Skolgatan 53 inför höstterminen 2017. Numera är Uppsala jobb- och utbildningscentrum, som bland annat innehåller den kommunala vuxenutbildningen och andra arbetsmarknadsverksamheter, placerat i Bolandsgymnasiets lokaler.

Tidigare utbildningar 
 Byggprogrammet
 Anläggningsfordon
 Husbyggnad
 Mark och anläggning
 Måleri
 Plåtslageri
 El- och energiprogrammet
 Dator- och kommunikationsteknik
 Flygteknikerprogrammet
 Fordons- och transportprogrammet
 Godshantering
 Karosseri och lackering
 Lastbil och mobila maskiner
 Personbil
 Transport
 Hantverksprogrammet
 Finsnickeri
 Skomakeri
 Textil design
 Övriga hantverk
 Humanistiska programmet
 Samhällsprogrammet
 Medier, information och kommunikation
 Samhällsvetenskap
 VVS- och fastighetsprogrammet
 Fastighet
 Ventilationsteknik
Estetiska programmet
Bild och form
Dans
Estetik och media
Musik
Teater
Idrott

Historia 
Hösten 2013 flyttade GUC från lokalerna på Palmbladsgatan 14 i Fyrislunds industriområde till Bolandgymnasiet. 2014 slogs Bolandgymnasiets Estetiska program samman med GUC under namnet GUC. 1 juli 2017 lades Bolandgymnasiet ner.

Idrottssal 
Lokalerna i f.d. Bolandgymnasiet har många olika sorters utrustning för träningsmöjligheter som till exempel spinning, klättring, styrketräning och Powerplate. Allt detta finns med separata gym för män och kvinnor.

Verksamhet

FN-skola 
Boland blev 2009 en certifierad FN-skola. Det innebär att de jobbar för internationellt engagemang och en internationell profil i undervisningen.

Bemärkta elever 
 Veronica Maggio, pop-sångerska
 Lisa Nilsson, musiker
 Johannes Wanselow, skådespelare
 Kim Skoglund, fotbollsspelare

Källor

Externa länkar  
 Bolandgymnasiet

Gymnasieskolor i Uppsala
Ej längre existerande skolor i Uppsala
Nacka station

Nacka station var en järnvägsstation på Saltsjöbanan i Nacka kommun, som lades ned vid årsskiftet 2022/2023. Stationen låg 3,8 kilometer från ändstationen Slussen. Namnet Nacka kommer i stället från omkring år 2030 att användas för en nyöppnad tunnelbanestation vid Nacka centrum.

Historik
Den invigdes den 1 april 1894, men namnet var då Sickla. Den 15 maj 1898 fick den sitt nuvarande namn.  Namnet skall ses mot bakgrund av att stationen är den som ligger närmast den bebyggelse som ursprungligen bar namnet Nacka, bebyggelsen kring Nacka ström och Nacka gård. Namnet blev sedermera mindre lämpligt eftersom alla Saltsjöbanans stationer utom Slussen ligger i Nacka kommun (sedan Saltsjöbadens köping inkorporerades 1971) och ett kommuncentrum växte fram till stadshuset och Nacka Forum. 

År 1910 byggdes ett stickspår från bangården till Atlas Diesels fabriker. År 1913 uppfördes ett godsmagasin. Samma år byggde man dubbelspår mellan Nacka och Saltsjö-Järla.

De flesta resenärerna som använde stationen under slutet av tiden den fanns var anställda eller besökare till Sickla Köpkvarter. Antalet påstigande per dag på Nacka station var bara 500 resenärer år 2017. 

I samband med genomförandet av stadsbyggnadsprojektet "Nacka stad" kommer Saltsjöbanan på denna sträcka att förläggas i ett högre läge och det byggs inte någon ny station i det läge som Nacka station låg. Stationen lades ned i samaband med att hela Saltsjöbanan stängdes av vid årsskiftet 2022/2023. Namnet Nacka station används än så länge för busshållplatsen vid korsningen Värmdövägen/Alphyddevägen.

Stationshuset finns ännu kvar med sitt originalutseende. Byggnaden kommer att flyttas i och med att Saltsjöbanan höjs upp.

Galleri

Referenser 

Järnvägsstationer invigda 1894
Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Järnvägsstationer vid Saltsjöbanan
1894 i Sverige
Queen Mary

Queen Mary kan syfta på:

Fartyg uppkallade efter Mary av Teck
HMS Queen Mary – sjösatt 1912
RMS Queen Mary – sjösatt 1934
RMS Queen Mary 2 – sjösatt 2003
Kurir

Kurir (av , "löpare"), budbärare eller ordonnans är en person eller ett företag som har yrke eller ämbete att leverera meddelanden eller gods. Med kurirgods avses gods som åtföljs eller transporteras av en kurir, ofta i syfte att säkerställa att ingen obehörig kan ta del av innehållet.

Ordet ängel kommer från det grekiska ordet för budbärare. Den mer klassiske budbäraren som ridande för budskap mellan två furstar (eller liknande) eller lämnar budskap mellan två olika fronter i krig är numera ovanlig. Detta beror främst på moderna allmänna kommunikationer.

Under det antika Grekland fick budbäraren berätta om de tragiska och dramatiska händelserna i olika pjäser. Detta då man inte kunde gestalta mord med mera på grund av att teatrarna låg i guden Dionysos skyddsområde.

En sorts budbärare har dock fått större möjligheter nämligen den som vill förmedla ett budskap genom tal. Genom internet, en ökad globalisering och hårdare mediabevakning sprids ett budskap snabbt.

Se även 
 Tsarens kurir
 MC-ordonnans

Transportyrken
Olaus Nordsteen

Olaus (Olof) Mikaelsson (Michaëlis) Nordsteen (eller Nordsten), född oktober 1659 i Norrköping, död den 24 januari 1728 i Lund (?), var en svensk ämbetsman och borgmästare i Lund.

Nordsteens far var köpman och gästgivare i Norrköping. Sonen, som blev student vid Uppsala universitet 1679, satsade dock på en administrativ bana och blev efter studierna med tiden regementsskrivare vid Norra Skånska regementet 1693. Han var då bosatt i Nybo vid Herrevadskloster. Så småningom flyttade han till Lund där han 1700 efterträdde sin svåger Per Tollsten d.y. som stadens borgmästare. Borgmästarfullmakten undertecknads av Karl XII i Narva. Nordsteen upprätthöll denna post till sin död 1728 då han efterträddes av Zacharias Melander. Parallellt med borgmästarämbetet var Nordsteen även föreståndare för stadens hospital.

Liksom sina närmaste för- och efterträdare kombinerade Nordsteen (från 1702) borgmästaruppdraget med att även vara ålderman i stadens Knutsgille, i vars matrikel han fått det mindre smickrande eftermälet [...] en dryg och myndig östgöte, i hög grad mån om sin persons och sitt ämbetes värdighet. Han tycks inte sällan ha varit i prestigeladdade konflikter med andra borgare i staden.

Källor
 Gulli Ekholm: Lund på Karl XII:s tid (utan förlagsort 2005), sidan 22.
 Gustaf Ljunggren: S:t Knutsgillet i Lund - Kulturhistorisk teckning (Lund 1869)
 Klas Odén: Östgötars minne - biografiska anteckningar om studerande östgötar i Uppsala 1595-1900 (Stockholm 1902)
 Torsten Uggla: Lunds borgmästare sedan 1600-talet (Lund 1921)

Lunds borgmästare
Alumner från Uppsala universitet
Födda 1659
Avlidna 1728
Män
Ämbetsmän från Norrköping
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Ronnie Coleman

Ronnie Coleman, född 13 maj 1964 i Bastrop i Louisiana, är en amerikansk före detta kroppsbyggare. Han vann Mr. Olympia varje år från 1998 till 2005 vilket tangerar Lee Haneys rekord. Coleman innehade rekordet i flest totala antal segrar (26) som proffs (inom Internationella Bodybuildingförbundet). Rekordet slogs av Dexter Jackson.

År 2006 kom Coleman på andra plats i Mr. Olympia och en ny vinnare vid namn Jay Cutler var utsedd. Vid 2007 års Mr. Olympia, slutade Ronnie på en fjärdeplats.

Coleman tränar regelbundet på Metroflex Gym i Arlington, Texas. Det var ägaren till Metroflex Gym, Brian Dobson, som inspirerade honom att börja med kroppsbyggning. Coleman har även ett hemmagym.

Familj 

Ronnie Coleman gifte sig för första gången vid 43 års ålder (i december 2007), med Rouaida Christine Achkar. Han har två döttrar, Jamilleah och Valencia Daniel. Han är aktivt kristen. Ronnie har även fyra döttrar tillsammans med sin nuvarande fru Susan Coleman.

Träningsvideor 
 The Unbeliveable Coleman träningen inför en Mr. Olympia tävling. 
 The Cost of Redemption följer Ronnie Coleman i och utanför gymmet.
 Ronnie Coleman: Relentless, från -07.

Meriter 
1990 Mr. Texas (Tungvikt & "Totalsegrare")
1991 IFBB World Amateur Championships (Tungvikt)
1997 IFBB Grand Prix Russia
1998 Mr. Olympia
1999 Mr. Olympia
1999 	Joe Weider's Pro World
1999 	IFBB Grand Prix England
2000 Mr. Olympia
2000 	IFBB Grand Prix England
2000 	Joe Weider's Pro World
2001 Arnold Schwarzenegger Classic
2001	Mr. Olympia
2001 	New Zealand Grand Prix
2002 Mr. Olympia
2002 	Grand Prix Holland
2003 Mr. Olympia
2003 	Russian Grand Prix
2004 Mr. Olympia
2005 Mr. Olympia

Källor

Referenser

Externa länkar 

BigRonColeman.com, officiell webbplats

Amerikanska kroppsbyggare
Mr. Olympia-vinnare
Personer från Morehouse Parish
Födda 1964
Levande personer
Män
Anne-Marie Wallin

Anne-Marie Wallin, född Helin 15 april 1925 i Maria Magdalena församling i Stockholm, död 16 maj 2010 i Högalids församling. var en svensk balettdansös. Från 1943 gift med inspicienten Ryno Wallin.

Föreställningar på Kungl. Teatern
1944 – Älvalek
1944 – Coppélia
1950 – Giselle (ou Les Wilis)
1950 – Fröken Julie (balett)
1951 – Abraxas
1952 – Taglioni
1952 – Ungersvennen och de sex prinsessorna
1953 – Svansjön
1955 – Romeo och Julia
1957 – Gaîté Parisienne (Jacques Offenbach)
1959 – Månrenen
1959 – Don Quijote
1961 – Riddar Blåskäggs mardröm, (Harald Sæverud)
1962 – Romeo och Julia

Filmografi

Källor

Noter

Externa länkar

 

Svenska dansare under 1900-talet
Dansare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1925
Avlidna 2010
Kvinnor
Kerstin Moheden

Kerstin Moheden, född Svensson 1 april 1917 i Stockaryd, död 2013, var en svensk skådespelare. Hon utvandrade till Spanien 1983. Moheden avled sommaren 2013. En minnestext över henne publicerades i Svenska Dagbladet den 8 juni 2013.

Filmografi

Externa länkar

 Minnestext - Svenska Dagbladet den 8 juni 2013, s.32

Kvinnor
Svenska skådespelare
Födda 1917
Avlidna 2013
Frans Pfunkenhofer

Frans Pfunkenhofer född 27 december 1895 i Wien, österrikisk skådespelare.

Pfunkenhofer var en före detta officer som drogs till teatern. Han var under 1920-talet verksam som skådespelare i Göteborg. Förutom en huvudroll i Boman på utställningen, provfilmade han för huvudrollen i Mauritz Stillers filmatisering av Gösta Berlings saga.

Filmografi

Externa länkar

Österrikiska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1895
Dödsår saknas
Skådespelare från Wien
Rune Magnusson

Rune Ingemar Leif Magnusson, född den 7 april 1927 i Sankt Nicolai församling, Stockholm, död den 16 juni 1994 i Kungsholms församling, Stockholm, var en svensk skådespelare och ljudtekniker.

Rune Magnusson är gravsatt i minneslunden på Kungsholms kyrkogård i Stockholm.

Filmografi

Roller

Ljudtekniker

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska ljudtekniker
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1927
Avlidna 1994
Män
Ann-Mari Kjellgren

Ann-Mari Kjellgren, gift Rangström, född 15 juli 1917 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 13 december 1999 i Maria Magdalena församling, Stockholm, var en svensk barnskådespelare. Som vuxen arbetade hon som dramapedagog.

Familj
Ann-Mari Kjellgren var dotter till skådespelaren Alrik Kjellgren. I sitt äktenskap med Dag Rangström blev hon mor till dramatikern Ture Rangström och genom honom farmor till Tuvalisa Rangström. Hon var moster till biskop Caroline Krook och svärdotter till tonsättaren Ture Rangström.

Filmografi

Referenser

Noter

Externa länkar

Svenska barnskådespelare
Kvinnor
Födda 1917
Avlidna 1999
Ester Göthson

Ester Viktoria Göthson, född Claesson den 1 maj 1882 i Björksta församling, Västmanland, död den 18 februari 1966 på Höstsol i Täby, var en svensk skådespelare. Hon var gift med skådespelaren Manne Göthson.

Ester Göthson är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Björksta socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1882
Avlidna 1966
Kvinnor
Karin Gardtman

Karin Gardtman, född 30 augusti 1903, död 31 augusti 1933 i Stockholm, var en svensk skådespelare och revysångare. 

Bland hennes tidiga framgångar hörde medverkan i revyerna Ebberöds bank och Ett köpmanshus i skärgården. Hon var även med i stumfilmen Boman på utställningen. Gardtman spelade sedan i flera av Karl Gerhards revyer.

Hon var syster till fotbollsspelarna Rolf Gardtman och Elve Gardtman som spelade i Redbergslids IK.

Biografi
Hon var gift med skådespelaren Valdemar Dalquist. Hon är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Referenser

Externa länkar

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare
Kvinnor
Födda 1903
Avlidna 1933
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm