kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Uarda-akademien

Uarda-akademien (även känd som Uarda-Akademien och Uarda Akademien) är en lundensisk akademi instiftad 1958 av Sten Broman, Bengt-Olof Landin och Ulf Alfredson med syfte att "verka för den lundensiska spextraditionens bevarande i kombination med nyskapande produktivitet".

Akademien har fått sitt namn efter det klassiska lundaspexet Uarda från 1908 och instiftades i samband med att detta firade sitt 50-årsjubileum. Den verkar enligt akademien själv som "en sammanslutning av aktiva och före detta spexare och karnevalister, vars syfte är att slå vakt om Uarda-traditionens kontinuitet, samt att verka för den lundensiska spex- och humortraditionens bevarande och utvecklande".

Uarda-akademien har 77 aktiva ledamöter och leds av en præses. Denna position innehades länge av akademiens grundare Sten Broman. Senare innehavare har varit juridikprofessorn Håkan Strömberg, läkaren och författaren Jan Wirén och, sedan 1996, radiologen Olof Jarlman.

Även om Uarda-akademiens verksamhet främst kretsar kring det humoristiska och studentikosa, delar den också (i samarbete med Kungl. Musikaliska akademien och Musikhögskolan i Malmö) vartannat år ut ett stipendium till Sten Bromans minne, vilket tilldelas en ung seriös tonsättare.

Bland mer riksbekanta ledamöter av akademien kan nämnas Hans Alfredson, Cilla Ingvar, Stellan Sundahl och Johan Wester.

Referenser

Externa länkar
Uarda-akademiens webbplats

Akademier och lärda samfund i Sverige
Lunds universitet
Svensk studentkultur
Spex
Organisationer bildade 1958
Kultur i Skåne
Ewa Thalén Finné

Ewa Marianne Thalén Finné, född 24 augusti 1959 i Vantörs församling, är en svensk politiker (moderat). Hon var ordinarie riksdagsledamot 1998–2002 och 2004–2018, invald för Skåne läns södra valkrets, samt riksdagens förste vice talman från 11 oktober 2017 till 24 september 2018.

Biografi 
Ewa Thalén Finné är sedan 1983 bosatt i Staffanstorp, Skåne län. Ewa Thalén Finné är utbildad ekonom. Hon har varit politiskt aktiv i Moderata samlingspartiet sedan 1983, då framför allt med skolfrågor. Hennes politiska karriär började som ledamot i kommunfullmäktige, där hon idag är ordförande i hemkommunen Staffanstorp. Hon fortsatte som oppositionsråd för moderaterna och åren 1998–2002 var hon riksdagsledamot med uppdrag som suppleant i bostadsutskottet och arbetsmarknadsutskottet. Hösten 2004 återkom hon till riksdagen och är sedan 2014 ledamot i civilutskottet. Ewa Thalén Finné har även varit styrelseledamot i Moderatkvinnorna samt ordförande för riksdagens scoutnätverk och World Scout Parliamentary Union. 

Thalén Finné utsågs 11 oktober 2017 till riksdagens förste vice talman. Hon efterträdde Tobias Billström som förste vice talman då han blev Moderaternas gruppledare i riksdagen.

Referenser

Externa länkar 

 
Vice talmän i Sveriges riksdag
Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Födda 1959
Levande personer
Kvinnor
NSU Wankel Spider

NSU Wankel Spider är en tvåsitsig bilmodell från NSU. Den kom 1964 och var den första serietillverkade bilen med wankelmotor, den hade en-rotor.

Wankel Spider
Bilar fomgivna av Bertone
Bakhjulsdrivna fordon
Graptoliter

Graptoliter (Graptolithina) tillhör en utdöd klass inom svalgsträngsdjuren (Hemichordata) De uppträdde först under kambrium och dog ut under karbon.

Biologi och utveckling
Graptoliterna var marina djur. De hade ofta ett planktoniskt levnadssätt alternativt förekom i fastsittande kolonier. Graptoliter finns först och främst bevarade i svarta skiffrar som är avlagrade utanför kontinentalsockeln.

Djuren trädde fram först under den mellersta delen av kambrium, och de förekom ända till den äldre delen av karbon (från cirka 535 till 350 miljoner år sedan). Deras snabba evolutionära utveckling och artbildning, samt deras globala spridning, har gjort dem till ett av de mest betydelsefulla zonfossilen inom biostratigrafin under framför allt ordovicium och silur.

Graptoliternas mjukdelar (som inte bevarats i fossil) är dåligt kända, men deras koloniskelett av fiberproteiner är ofta väl bevarade. Skeletten varierar i storlek från någon enstaka centimeter (oftast) upp till över 50 centimeter. Formatet på de enskilda boningsrören avslöjar att de enskilda individerna var i storlek om ett antal millimeter. Skeletten syns tydligt som streck på plana ytor på skiffer, streck som även gett upphov till djurens namn (se nedan).

Systematik
Det finns minst/cirka sex olika ordningar av graptoliter, där de två mest betydelsefulla är den äldre Dendroidea och den nyare Graptoloidea. Andra ordningar är Tuboidea, Camaroidea, Crustoidea och Stolonoidea. 

Dendroidea, som omfattar de äldsta kända graptoliterna, utgörs av primitiva men rikt förgrenade former som ursprungligen levde fastvuxna i underlaget. Ur denna ordning utvecklades den mångformiga Graptoloidea, vars individer bestod av pelagiska (kringdrivande) djur. Denna senare ordning genomgick en snabb evolution, och detta i kombination med det kringdrivande framträdandet har inneburit att de är mycket betydelsefulla som ledfossil; de nyttjas därför för åldersbestämningar av olika lagerföljder från ordovicium och silur (för cirka 510–409 miljoner år sedan). I Sverige finns fossilrika graptolitskiffrar, vilket bland annat medfört att svenska forskare gjort pionjärinsatser inom framväxten av graptolitstrafigrafin.

Koloniskelettens likheter med dem hos de nutida fjädermaskarna (Pterobranchia) har gjort att de båda djurklasserna numera räknas till samma djurstam – svalgsträngsdjuren.

Etymologi
Ordet graptoliter kommer av grekiskans graptos ('skriven', 'bemålad med tecken') och lithos ('sten').

Referenser

Svalgsträngsdjur
Förhistoriska djur
Mot framtiden

Mot framtiden är en svensk kortfilm från 1952 i regi av Rune Lindström.

Om filmen
Filmen beställdes av Sveriges socialdemokratiska arbetareparti och premiärvisades i augusti 1952. Inspelningen av filmen skedde med ateljéfilmning vid Nordisk Tonefilms ateljéer i Stockholm av Elner Åkesson.

Rollista (i urval)
Kenne Fant - Folke, långtradarchaufför 
Barbro Nordin - Inga, hans fästmö 
Oscar Ljung - Arvid Andersson 
Ragnvi Lindbladh - Margit, Arvids fru, Folkes syster 
Axel Högel - Melkersson, pensionär 
Rune Lindström - flyktingarbetare i Hamburg 
Emy Hagman - affärsbiträdet 
Ingrid Borthen - kaptenskan Gregerholm 
Hjördis Petterson - fru Melkersson 
Åke Jensen - kapten Gregerholm 
Paul Höglund - långtradarchaufför, Folkes arbetskamrat 
Stig Johanson - mjölkutköraren i affären 
Erik Rosén - läkaren 
Bror Axel Söderlundh - körledaren valborgsmässokören 
Carl Ström - förstamajtalaren

Musik i filmen
Bollelåten (Lätt som en svala jagar över rågen flög mina tankar), musikbearbetning Lille Bror Söderlundh, instrumental
Marie, sång Paul Höglund  
Vårsång (Glad såsom fågeln), sång Skutskärs manskör 
Hjärtats saga, sång Paul Höglund 
L' Internationale (Internationalen), instrumental
Arbetets söner (Vindarnas kör), sång Paul Höglund, Oscar Ljung, Kenne Fant, Birgit Nordin och Axel Högel

Källor
Svensk filmdatabas, Mot framtiden (1952)

Externa länkar
Filmarkivet, Mot framtiden (1952)

Filmer i regi av Rune Lindström
Svenska filmer 1952
Svenska kortfilmer
Svenska 1950-talsfilmer
Zonfossil

Zonfossil eller ledfossil kallas de fossil som används för att åldersbestämma sedimentära bergarter genom dess förekomst i lagerföljden. Ett zonfossil ska ha en begränsad stratigrafisk utbredning, det vill säga ska ha levt under en relativ kort period, för att dess förekomst i lagerföljden ska vara användbar för dateringen av avlagringens ålder. Zonfossil bör även ha stor geografisk spridning för möjlighet till jämförelser mellan olika delar av världen. Många av de vanligaste zonfossilen är därför pelagiska. Exempel på djurgrupper som används som zonfossil är graptoliter, konodonter, musselkräftor och foraminiferer.

Zonfossil används även för att åldersbestämma andra fossil, utifrån om de förekommer i samma lager som ett visst zonfossil. Inom den biostratigrafiska zoneringen används zonfossil för att definiera olika biozoner. Zonfossil med stor geografisk spridning underlättar för en global korrelering (samordning) av biozoner. 

Stratigrafi
Fossil

he:מאובן#מאובן מנחה
Nick Menza

Nick Menza, född 23 juli 1964 i München, Tyskland, död 21 maj 2016 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk trummis, förmodligen mest känd för sin tid i Megadeth från 1989 till 1998. 

Nick Menza var son till jazzsaxofonisten Don Menza, och hade ett stort intresse för utomjordingar, vilket avspeglar sig på Megadeths album Rust in Peace.

Diskografi 
 1989 Megadeth: Shocker (filmmusik)
 1990 Megadeth: Rust in Peace
 1990 Marty Friedman: Dragon's Kiss
 1992 Megadeth: Countdown to Extinction
 1992 Marty Friedman: Scenes
 1994 Megadeth: Youthanasia
 1994 Marty Friedman: Introduction
 1994 Nativity in Black: Tribute to Black Sabbath
 1995 Megadeth: Hidden Treasures
 1996 Marty Friedman: True Obsession
 1997 Megadeth: Cryptic Writings
 1999 Fireball Ministry: Ou Est la Rock?

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Amerikanska metalmusiker
Amerikanska pop- och rockmusiker
Amerikanska trummisar
Medlemmar i Megadeth
Män
Födda 1964
Avlidna 2016
Otto Müller

Otto Müller kan syfta på:

 Otto Müller (brottare) – olympier från Schweiz
 Otto Müller (botanist) (1730–1784) – botaniker från Danmark
 Otto Müller (politiker) – politiker och jurist från Danmark
 Otto Müller (skulptör) (1905–1993) – en schweizisk skulptör
 Otto Mueller (1874–1930) – en tysk expressionistisk målare och grafiker
Youthanasia

Youthanasia är Megadeths sjätte studioalbum och räknas till ett av deras mest framgångsrika album. Albumet, som släpptes 1994, har sålt platina och nådde som högst en fjärdeplats på amerikanska billboard-listan. Musikaliskt sett är albumet mer melodiskt och har ett lägre tempo än tidigare album med fokus på refrängerna.

Titeln syftar på de engelska orden "youth" (ungdom) och "euthanasia" (dödshjälp) vilket är en referens till Generation X. Omslaget är designat av kanadensaren Hugh Syme som tidigare även designat omslag för Rush och Iron Maiden. Musikens politiska budskap har dock tonats ned jämfört med tidigare album.

Albumet gavs ut på nytt under 2004 med digitalt förbättrad ljudkvalitet.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Dave Mustaine där inget annat anges.
Sida ett
"Reckoning Day" (Dave Mustaine, David Ellefson, Marty Friedman) - 4:34
"Train of Consequences" - 3:26 
"Addicted to Chaos" - 5:26 
"À Tout le Monde" - 4:28 
"Elysian Fields" (Dave Mustaine, David Ellefson) - 4:03
"The Killing Road" - 3:57
Sida två
"Blood of Heroes" - 3:57
"Family Tree" (Dave Mustaine, David Ellefson, Nick Menza) - 4:07
"Youthanasia" - 4:09
"I Thought I Knew It All" (Dave Mustaine, David Ellefson, Marty Friedman, Nick Menza) - 3:44
"Black Curtains" (Dave Mustaine, Marty Friedman) - 3:39
"Victory" - 4:27

På nyutgåvan från 2004
"Millennium of the Blind" (Dave Mustaine, Marty Friedman) - 2:15
"New World Order" (demo) (Dave Mustaine, David Ellefson, Marty Friedman, Nick Menza) - 3:45
"Absolution" (instrumental) (Dave Mustaine, Marty Friedman) - 3:27
"À Tout le Monde" (demo) - 6:20

Medverkande
 Dave Mustaine - sång, gitarr
 Marty Friedman - gitarr
 Nick Menza - trummor
 David Ellefson - elbas

Musikalbum 1994
Album av Megadeth
Album utgivna på Capitol Records
Risk (musikalbum)

Risk är det åttonde studioalbumet av det amerikanska hårdrocksbandet Megadeth, utgivet i augusti 1999. Titeln syftar på att Megadeths frontfigur Dave Mustaine tog en risk när han experimenterade med den musikaliska stilen på detta album. Bandet hade nu kommit långt från sina thrash metal-rötter. Albumet blev dock ingen kommersiell framgång och betraktas både av fans och Dave Mustaine själv som ett misslyckande. Detta var också Marty Friedmans sista skiva med bandet. 

Låten "Crush 'Em" användes som inträdeslåt av den amerikanska wrestling-stjärnan Bill Goldberg.

Låtlista
Sida ett
"Insomnia" (Dave Mustaine) - 4:16
"Prince of Darkness" (Dave Mustaine, Marty Friedman) - 6:26
"Enter the Arena" (Dave Mustaine, Bud Prager) - 0:43
"Crush 'Em" (Dave Mustaine, Marty Friedman, Bud Prager) - 4:54
"Breadline" (Dave Mustaine, Marty Friedman, Bud Prager) - 4:32
"The Doctor Is Calling" (Dave Mustaine, Marty Friedman, Bud Prager) - 5:44
Sida två
"I'll Be There" (Dave Mustaine, Marty Friedman, Bud Prager) - 5:13
"Wanderlust" (Dave Mustaine, Marty Friedman) - 5:48
"Ecstasy" (Dave Mustaine, Marty Friedman) - 4:31
"Seven" (Dave Mustaine, David Ellefson) - 4:46
"Time: The Beginning" (Dave Mustaine, Marty Friedman) - 3:10
"Time: The End" (Dave Mustaine) - 2:31

Nyutgåvan 2004
En nyutgåva med förbättrad ljudkvalitet gavs ut år 2004. Förutom ett nytt omslag med Megadeths maskot Vic Rattlehead innehåller albumet följande bonuslåtar.
"Insomnia" (Jeff Balding mix) - 4:19
"Breadline" (Jack Joseph Puig mix) - 4:28
"Crush 'Em" (Jock Mix) - 5:10

Singlar
 1999 - "Crush 'Em" 
 1999 - "Insomnia"
 1999 - "Breadline"

Medverkande
 Dave Mustaine - sång, gitarr
 Marty Friedman - gitarr
 David Ellefson - basgitarr
 Jimmy DeGrasso - trummor

Musikalbum 1999
Album av Megadeth
Album utgivna på Capitol Records
Killing Is My Business... And Business Is Good!

Killing Is My Business... And Business Is Good! är debutalbumet av det amerikanska hårdrocksbandet Megadeth, utgivet i juni 1985 av skivbolaget Combat Records, och ett av de tidigaste thrash/speed metal-albumen. Dave Mustaine hade just fått sparken från Metallica och hans ilska över att de bl.a. använt hans låtar, vilket de inte fick enligt Mustaine, resulterade i detta album. Det innehåller en parodi av "These Boots Are Made for Walkin'" av Nancy Sinatra, som senare lämnades bort från nyupplagor av upphovsrättsskäl. På nyare versioner finns den dock med, men här är det ett pipande ljud på sången på de delar som har grovt språk.

Originalversionen av detta album lider av dålig ljudkvalitet, beroende på att pengar från skivbolaget avsedda för inspelning och produktion istället till viss del spenderades på droger. Originalversionen är också klassad som sällsynt och värd mellan ungefär 300 och 400 svenska kronor om den är i bra skick. 2002 släpptes en Deluxe-version av albumet med avsevärt förbättrad ljudkvalitet. Denna version innehåller även tre demo-spår.

Låtlista 
Alla låtar skrivna av Dave Mustaine utom "These Boots" (Lee Hazlewood)

Sida ett
 "Last Rites/Loved to Deth" – 4:42
 "Killing Is My Business... And Business Is Good!" – 3:08
 "The Skull Beneath the Skin" – 3:48
 "These Boots" (Nancy Sinatra-cover) – 3:42

Sida två
 "Rattlehead" – 3:43
 "Chosen Ones" – 2:56
 "Looking Down the Cross" – 5:03
 "Mechanix" – 4:25

Bonusspår på Deluxe-utgåvan 2002
 "Last Rites/Loved to Deth" (demo) – 4:16
 "Mechanix" (demo) – 3:59
 "The Skull Beneath the Skin" (demo) – 3:11

Medverkande 
Musiker (Megadeth-medlemmar)
 Dave Mustaine – sologitarr, sång, piano
 Chris Poland – sologitarr
 David Ellefson – basgitarr, bakgrundssång
 Gar Samuelson – trummor, timpani

Produktion (original-utgåvan)
Karat Faye – producent
Dave Mustaine – producent
Jay Jones – preproduktion
Donald J. Munz – omslagsdesign
Dan Rizzi – foto

Extra produktionspersonal (2002-utgåvan)
Chris Vrenna – Pro Tools
Bill Kennedy – remix
Tom Baker – remastering
Scott Ian – omslagsdesign
Sean Evans – omslagsdesign

Referenser

Externa länkar 
Låttexter på DarkLyrics

Musikalbum 1985
Amerikanska debutalbum
Album av Megadeth
Hamilton (film)

Hamilton är en svensk långfilm från 1998 i serien av filmer med Carl Hamilton, Jan Guillous fiktiva svenska underrättelseagent.

Handling
Den svenske underrättelseagenten Carl Hamilton får bråda dagar när man upptäcker att en grupp sovjetiska rebeller har för avsikt att smuggla en kärnvapenrobot genom Sverige. Carl och hans kollega Åke Stålhandske måste riskera liv och lem för att stoppa upprorsmännen. Uppdraget för dem till Ryssland, USA och slutligen Libyen där dramat når sin kulmen.

Om filmen
Filmen är inspelad i Enköping, Kiruna, Murmansk, Ouarzazate samt på Viks slott. Den hade världspremiär i Sverige och Norge den 30 januari 1998 och är tillåten från 15 år. Filmen baseras på sista delen ur Ingen mans land och första delen ur Den enda segern.

Rollista (urval)
Peter Stormare – kommendörkapten Carl Hamilton
Lena Olin – Tessie (fru Hamilton)
Mark Hamill – Mike Hawkins
Mats Långbacka – major Åke Stålhandske
Madeleine Elfstrand – Anna
Thomas Hedengran – Gustavsson
Mikael Ahlberg – Andersson
Christer Söderlund – Ulfsson
Jevgenij Lazarev – Jurij Tjivartsjev
Terry Carter – Texas Slim
Per Grytt – Per Molander
Per Flygare – Jansson
Lena-Pia Bernhardsson – Niemi
Krister Henriksson – förhörsledare
Douglas Johansson – Matti
Gustav Levin – officer
Niels Dybeck – överbefälhavare
Göran Forsmark – polisman (ej krediterad)

Musik i filmen
"And Then the Tears Came", framförd av Playground International
"Nomans Land"
"Rachid Taha & Carte de Jour-ya Rayah"
"Comin' Home"
"Stålhandskes Wedding"
"No Loose Ends"

Externa länkar

Norska actionfilmer
Norska thrillerfilmer
Svenska actionfilmer
Svenska thrillerfilmer
Filmer 1998
Filmer baserade på verk av Jan Guillou
Filmer i regi av Harald Zwart
Regidebutfilmer
Svenskspråkiga filmer
Engelskspråkiga filmer
Ryskspråkiga filmer
Arabiskspråkiga filmer
Libyen på film
Ryssland på film
USA på film
Svenska 1990-talsfilmer
Rust in Peace

Rust in Peace, 1990, är Megadeths fjärde studioalbum. Albumet är en klassiker inom melodisk thrash och speed metal, och representerar tillsammans med det efterföljande Countdown to Extinction höjdpunkten på Megadeths karriär. Namnet är en lek med termen "rest in peace", engelska för "vila i frid".

Dave Mustaine kom på namnet när han såg en gammal rostig bil med ett klistermärke på kofångaren där det stod "Rust in Peace". Han tänkte att detta var en genial metafor för fred då alla bomber och vapen står oanvända och rostar.

Låttexterna albumet är i hög grad politiska. Låten Hangar 18 handlar om UFO-konspirationer, Dawn Patrol om miljöförstöring medan krig är temat för Holy Wars, Take No Prisoners och Rust in Peace… Polaris.

Megadeths karaktäristiska brännande och nihilistiska texter samt råa, snabba thrash-metalackord fångades här med en klar, precis produktion, som tillåter alla nyanser från Dave Mustaines gitarrkompositioner att bli hörda. Även Marty Friedmans gitarrsolon bidrar till albumets popularitet bland fans.

Historia 
I Rust in Peaces albumhäfte från 2004 års utgåva nämner Dave Mustaine att en av de svårare utmaningarna inför inspelningen var att hitta en lämplig sologitarrist. Innan Marty Friedman gick med var bland annat Jeff Waters en av gitarristerna som blev tillfrågad att gå med i bandet. Dock tackade han nej, framför allt på grund av hans åtagande till sitt eget band, Annihilator. En som också fick förfrågan att spela på albumet var Chris Poland, som efter några demoinspelningar tackade nej, dels för att han ville fokusera på sitt soloalbum, Return to Metalopolis, och dels för att möjligheten att vara kreativ kändes begränsad för honom då alla låtar i princip var färdigskrivna. Bland gitarrister som kom på audition var Dimebag Darrell, som skulle gå med i bandet om hans bror, Vinnie Paul, fick bli bandets trummis vilket Dave inte accepterade då Nick Menza redan var bandets trummis.

Låtlista 
Alla låtar skrivna av Dave Mustaine där inget annat anges.
Sida ett
 "Holy Wars… The Punishment Due" – 6:36
 "Hangar 18" – 5:14
 "Take No Prisoners" – 3:28
 "Five Magics" – 5:24
Sida två
 "Poison Was the Cure" – 2:58
 "Lucretia" (Dave Mustaine/David Ellefson) – 3:58
 "Tornado of Souls" (Dave Mustaine/David Ellefson) – 5:22
 "Dawn Patrol" (Dave Mustaine/David Ellefson) – 1:50
 "Rust in Peace… Polaris" – 5:36
Bonuslåtar på nyutgåvan från 2004
 "My Creation" – 1:36
 "Rust in Peace… Polaris" (demo) – 5:25
 "Holy Wars... The Punishment Due" (demo) – 6:16
 "Take No Prisoners" (demo) – 3:23

Singlar 
 1990 – Holy Wars… The Punishment Due
 1990 – Hangar 18

Medverkande 
 Dave Mustaine – gitarr, sång
 Marty Friedman – gitarr
 Nick Menza – trummor
 David Ellefson – basgitarr

Kommentarer

Referenser 

Musikalbum 1990
Album av Megadeth
Album utgivna på Capitol Records
Cryptic Writings

Cryptic Writings är ett musikalbum av Megadeth, utgivet den 17 juni 1997. Albumet var bandets sista skiva som sålde platina i USA. Musiken är, i likhet med de andra utgåvorna på 1990-talet, en lättare form av hårdrock jämfört med den tidiga thrash metal som bandet är känt för. En del låtar anknyter dock till dessa rötter.

De politiska och militäriska undertonerna har fullständigt tonats ned på detta album, delvis till följd av påtryckningar från skivbolaget. Två låtar som ansågs ha opassande texter återfinns på den nyutgåva med förbättrad ljudkvalitet som utkom 2004.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Dave Mustaine där inget annat anges.
Sida ett
 "Trust" (Dave Mustaine/Marty Friedman) - 5:11
 "Almost Honest" (Dave Mustaine/Marty Friedman) - 4:03
 "Use the Man" (Dave Mustaine/Marty Friedman) - 4:36
 "Mastermind" - 3:45
 "The Disintegrators" - 2:50
 "I'll Get Even" (Dave Mustaine/Marty Friedman/David Ellefson/Brian Howe) - 4:24
Sida två
 "Sin" (Dave Mustaine/David Ellefson/Nick Menza) - 3:08
 "A Secret Place" - 5:25
 "Have Cool, Will Travel" - 3:25
 "She-Wolf" - 3:38
 "Vortex" - 2:38
 "FFF" (Dave Mustaine/Marty Friedman/David Ellefson/Nick Menza) - 2:38

Extraspår på nyutgåvan från 2004
"Trust" (Spanish version) - 5:12
"Evil That's Within" - 3:22
"Vortex" (Alternate version) - 3:30 
"Bullprick" - 2:47

Bonusspåren "Evil That's Within" och "Bullprick" är alternativa versioner av "Sin" respektive "FFF"

Singlar
 1997 - "Trust"
 1997 - "Almost Honest"
 1998 - "Use the Man"
 1998 - "A Secret Place"

Medverkande
 Dave Mustaine - sång, gitarr
 Marty Friedman - gitarr
 Nick Menza - trummor
 David Ellefson - elbas

Album av Megadeth
Musikalbum 1997
Album utgivna på Capitol Records
Hidden Treasures

Hidden Treasures är en EP utgiven av det amerikanska thrash metal-bandet Megadeth år 1995. Albumet innehåller låtar som tidigare givits ut som filmmusik eller på andra samlingsalbum. Tre låtar är covers.

Låten "Angry Again" återfinns på livealbumet Rude Awakening och samlingsskivan Greatest Hits: Back to the Start. Förklaringen till att fyra av låtarna på albumet kommer från diverse soundtracks är att Megadeth i slutet av 1980-talet och början av 1990-talet ofta anlitades för att göra filmmusik.

Låtlista
Sida ett
"No More Mr. Nice Guy" (Alice Cooper-cover; från Shocker soundtrack) - 3:02
"Breakpoint" (Dave Mustaine, David Ellefson, Nick Menza; från Super Mario Bros. soundtrack) - 3:29
"Go to Hell" (Dave Mustaine, Marty Friedman, David Ellefson, Nick Menza; från Bill och Teds galna äventyr soundtrack) - 4:36
"Angry Again" (Dave Mustaine; från Last Action Hero soundtrack) - 3:47
Sida två
"99 Ways to Die" (Dave Mustaine; från The Beavis and Butt-head Experience samlingsalbum) - 3:58
"Paranoid" (Black Sabbath-cover; från Nativity in Black: A Tribute to Black Sabbath samlingsalbum) - 2:32
"Diadems" (Dave Mustaine; från Tales from the Crypt Presents Demon Knight soundtrack) - 3:55
"Problems" (Sex Pistols-cover; från singeln "À Tout le Monde") - 3:57

Covers
Albumet innehåller tre covers. "No More Mr. Nice Guy" framfördes ursprungligen av Alice Cooper medan "Paranoid" är en låt skriven av Black Sabbath. Redan inför albumet So Far, So Good... So What! funderade bandet på att göra en cover på "Problems" av Sex Pistols, men det blev då "Anarchy in the U.K." istället.

Medverkande
Dave Mustaine - sång, gitarr
Marty Friedman - gitarr, bakgrundssång
David Ellefson - elbas, bakgrundssång
Nick Menza - trummor

Musikalbum 1995
Album av Megadeth
Album utgivna på Capitol Records