kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Håkon Svenson

Håkon Olav Svenson, född 23 juni 1943 i Västerås, är en svensk skådespelare, teaterpedagog och teaterregissör.

Biografi

Svenson studerade vid Teaterhögskolan i Göteborg 1964–1967. Han var engagerad vid Göteborgs Stadsteater 1967–1975, där han fick göra 6–7 roller per säsong (alltså nära femtio efter de åtta åren!). Mellan åren 1975 och 1993 tillhörde han den fasta ensemblen vid Malmö stadsteater där han bland annat medverkade i uppsättningar som Streber, Häxjakten, Gustaf III, Röde Orm och Blodsbröllop. Han spelade mot Nils Poppe i farsen Två man om en änka på Nyan i Malmö 1983 och medverkade i Eva Rydbergs Fars lilla tös på Fredriksdalsteatern i Helsingborg 1999. Perioden 1993–1995 var han engagerad vid Folkteatern i Gävleborg. Han har medverkat i flera dramaproduktioner i TV bland annat Kuriren från 1988, August Palms äventyr, Varuhuset och i de första omgångarna av Hem till byn. Han har undervisat vid Teaterhögskolan i Malmö samt Scenografiskolan i Skellefteå.

Håkon Svenson är gift med Tove Granditsky sedan 1978.

Filmografi i urval

 (TV)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar
 Håkon Svenson på Malmö stadsteater

Födda 1943
Svenska teaterregissörer
Svenska skådespelare
Män
Levande personer
Svenska teaterpedagoger
Lena Strömberg Lagerlöf

Lena Maria Strömberg Lagerlöf, född Strömberg 7 maj 1975 i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Strömberg studerade vid Teaterhögskolan i Malmö och har efter studierna varit engagerad vid Malmö Dramatiska Teater, Östgötateatern/Riksteatern, Teater Tribunalen, Stockholms Stadsteater, Dramaten och Uppsala Stadsteater.
Hon tilldelades Prix Danube för sin huvudroll i Dårfinkar & dönickar 1989.

Hon är gift med regissören Måns Lagerlöf.

Filmografi 

 (kortfilm)
 (kortfilm)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar
 

Kvinnor
Födda 1975
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Havskajak

Havskajak  är som namnet antyder en kajak avsedd för öppna vatten. Den är konstruerad för att klara sjögång och kan bära nyttolast i form av campingutrustning, proviant mm. 

Begreppet havskajak (från engelska ”sea kayak”) är internationellt oproblematiskt, men har i Sverige kommit att användas främst om de brittiska kajaker som byggts efter grönländska förlagor, och som introducerades under 1970-talet. Detta som en marknadsföringsmässig markering mot de långfärdskanoter som fanns sedan tidigare och som kom att kallas skärgårdskanoter. 

I praktiken fungerar båda typerna utmärkt på öppna vatten och skillnaderna handlar om designen av kajakens däck men även skrovets form. Skrovet har en form som ger lägre fart men möjlighet att svänga genom att luta kajaken vilket är användbart i hög sjö. En ironisk poäng är att de nya ”havskajakerna” snabbt blev populära i skärgårdsområdena, medan ”skärgårdskanoterna” fortsatte att dominera vid de oskyddade kusterna runt Sverige.

På 1970-talet så kunde havskajaken kännetecknas av uppsvängda stävar, vattentäta skott och lastluckor, liten sittbrunnsöppning och att den saknar roder (däremot ofta en justerbar skädda), medan skärgårdskanoten har rakare relingslinje, stort sittbrunnshål, inga skott och luckor men ofta roder.

Efterhand har gränserna blivit mindre tydliga och de flesta moderna kajaker är hybrider där tillverkaren försöker kombinera fördelar från båda typerna. En modern havskajak, även nu kallad långfärdskajak, har vattentäta skott och lastluckor, och kan ofta utrustas med roder eller justerbar skädda. 

En variant av havskajaken är faltkajaken, en hopfällbar kajak konstruerad av en trä-, kolfiber- eller aluminiumstomme som spänner ut ett skinn av till exempel bomullsduk, nylon eller PVC. 

En ny variant är surfski, en öppen kajak för snabb paddling i oskyddade vatten.

Externa länkar

 Björn Thomasson sidor med massor av info om alla typer av paddling och kanotbygge
 Svenska kanotförbundet
 Kajak.nu - kajaknördar med bilder, tips, länkar, prylar m.m.

Kajaker
Hajen 2

Hajen 2 () är en amerikansk skräckfilm/thriller från 1978 i regi av Jeannot Szwarc med Roy Scheider i huvudrollen. Filmen,som hade biopremiär i USA den 16 juni 1978, hade Sverigepremiär den 18 december 1978.

Handling 
Den fruktade vithaj som polischef Brody (Roy Scheider) och hans medhjälpare dräpte fyra år tidigare var dessvärre inte den enda. Denna gången drabbas Brodys familj då hajen angriper tio små segelbåtar med hans egna barn på en av dem.

Rollista (urval)

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Filmer från Universal Studios
Amerikanska filmer 1978
Filmer om hajar
Amerikanska skräckfilmer
Massachusetts på film
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Äventyrsfilmer till havs
Hajen 4

Hajen 4 () är en amerikansk skräck-thrillerfilm från 1987 i regi av Joseph Sargent. Filmen hade biopremiär i USA den 17 juli 1987 och Sverigepremiär den 25 december 1987.

Handling 
Ellen Brody har just fått veta att hennes son fallit offer för den fruktansvärda mördarhajen. För att skapa sig en ny tillvaro, långt från alla uppslitande minnen, flyr hon från Massachusetts till Bahamas. Men något följer henne dit.

Om filmen 
Henry Millar, som gjorde specialeffekterna, vann en Razzie Award för sämsta specialeffekter.

Filmen är (trots svenska titeln, och engelska VHS/DVD namn) inte uppföljare till Hajen 3-D. Utan är snarare direkt uppföljare till Hajen 2 från 1978.

Rollista (urval)

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Filmer från Universal Studios
Amerikanska skräckfilmer
Filmer om hajar
Amerikanska filmer 1987
Engelskspråkiga filmer
Massachusetts på film
Bahamas på film
Amerikanska uppföljarfilmer
Äventyrsfilmer till havs
Peter Kneip

Peter Hugo Kneip, född 3 maj 1940, är en svensk skådespelare.

Filmografi

Teater

Roller

Källor

Externa länkar

Födda 1940
Svenska skådespelare
Män
Levande personer
Lena Strömdahl

Lena Marie Strömdahl, född 17 juli 1947 i Lidingö, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Strömdahl var med om att starta Orionteatern 1983 och arbetade sedan där till 1991. Hon har varit engagerad vid olika fria teatergrupper samt vid Dramaten, Riksteatern och Helsingborgs stadsteater. Mest känd är hon nog för rollen som Yvonne Dahlén i Rederiet. På senare år har hon spelat Maj Nilsson i Wallander – Afrikanen, socialminister Monica Svensson i Kommissionen och Harriet i Bron.

Hon är dotter till arkitekt Arne Strömdahl och brorsdotter till Ingvar Strömdahl.

Filmografi i urval 

 

 (gästroll)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska scenskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Alumner från Teaterhögskolan i Göteborg
Personer från Lidingö
Födda 1947
Kvinnor
Levande personer
Skärgårdskanot

Skärgårdskanoten har gamla anor. Den utvecklades vid sekelskiftet 1900 under konstruktörer som Sven Thorell och Gerhard Högborg - snabb, lastdryg och sjösäker. 

Den arketypiska skärgårdskajaken har ett jämnt språng från för till akter (inga uppsvängda stävar) och stort sittbrunnshål som är lätt att kliva i och ur. Den har inga skott och luckor utan lastas från sittbrunnen (fast numera finns ofta en eller två lastluckor). Förr hade den en fast skädda som styrhjälp, numera oftast roder.

Konstruktion
De allra första byggdes med furubordläggning på tunna ekspant som en liten snipa, men snabbt blev det lättare konstruktioner med spant, ribbor och oljemålad dukklädsel. Senare byggdes de med hel fanerbordläggning (fortfarande med duk eftersom det var enklaste sättet att få ett tätt ytterskikt). När användbara vattenfasta limmer dök upp efter andra världskriget varm- och kallbakade man kajaker i tunna fanerskikt över en form.  Mot slutet av 1960-talet tog glasfiberarmerad plast över - numera även kol- och aramidfiber, med poly-, vinylester eller diolen samt homogena termoplaster.

Egenskaper
Genom sin lastkapacitet, snabbhet och sjöduglighet har den kommit att användas för många expeditioner och paddelbedrifter i olika delar av världen.

Paddelkanoter
Sten Stensson Stéen går igen

Sten Stensson Stéen går igen är en teaterpjäs av Carro Bergqvist och Nils Poppe, i regi av Egon Larsson som framfördes på Fredriksdalsteatern i Helsingborg sommaren 1981.

Rollista 
Nils Poppe – Sten Stensson Stéen
Berit Carlberg – Änkan Birgitta von Carping
Bo Lindström – Färjskeppare Sandeberg
Sture Hovstadius – Professor Valdemar Willer
Ann-Charlotte Björling – Ros-Marie Willer
Hans-Peter Edh – Godsägare & kommunpamp Stefan Lindelöf
Brita Billsten – Hembiträde Märta Brolin
Thomas Ungewitter – Rättare Fabian Månsson

Rollen som den lärde kandidaten Sten Stensson Stéen var en av Nils Poppes paradroller, han gjorde rollen första gången på film 1945, Sten Stensson kommer till stan.

1981 i Sverige
Teateråret 1981
Kultur i Helsingborg
Svenska teaterpjäser
Svenskspråkig litteratur
Johan Gry

Sven Johan Voland Alfsson Gry, född 19 mars 1962 i Raus i Helsingborg, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Johan Gry är uppvuxen i Rävlanda. Han studerade vid Scenskolan i Göteborg och tog examen 1987. Han har arbetat på Borås Stadsteater, Norrbottensteatern, Angereds Teater, Riksteatern och Stockholms Stadsteater. Sedan 1996 tillhör han den fasta ensemblen vid Göteborgs stadsteater. Han spelade huvudrollen som Erik Winter i TV-dramatiseringarna av Åke Edwardsons kriminalromaner.

Han spelade rollen som Morgan Strid i ett par säsonger av TV-serien Hem till byn, i vilken även hans föräldrar Alf Nilsson och Ann-Christine Gry medverkade.

2004 fick han Sten A Olssons kulturstipendium.

Gry har också varit flitigt anlitad som uppläsare i radio, bl.a. har han läst fyra radioföljetonger. Han skriver också dramatik, regisserar och är återkommande pedagog  på Högskolan för Scen och Musik vid Göteborgs Universitet.

Filmografi 

 (även 2006)

 (även 1999)

 (även 2004)

 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)

Teater

Roller

Regi

Referenser

Externa länkar 
 
 Johan Gry på Göteborgs stadsteater

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Helsingborg
Födda 1962
Levande personer
Män
Eskimåpaddling

Eskimåpaddling är en tillbaka-till-rötterna-trend inom kajakpaddling som etablerades under början av 2000-talet. Syftet var att närma sig eskimåernas utrustning som den traditionellt sett ut när på kring Grönland. De lämnade moderna plastkajaker och paddlar för att bygga eller köpa små låga eskimåkajaker, och använde tuiliq i stället för paddeljacka och kapell. 

Paddling
Kriarättare

En kriarättare rättar skoluppsatser, med lärarens självklara auktoritet gentemot eleverna vad gäller grammatik och god stil. Uttrycket användes ofta i överförd, bildlig betydelse. Hur det kan komma sig illustreras rätt bra av artikeln: "Nutidens svenska språk duger åt nutidens svenska folk" (i Svensk lärartidning, 1933) av sekreteraren i Folkskollärarkårens skriftspråkskommitté, Johan Forsell, där han på ett ställe skriver: "...Professor Ad. Noreen hade en gång skrivit: "Önskligt vore att till exempel sådana konstruktioner som 'vi går' snart erkändes som oklanderlig svenska; man bleve då befriad från det hos skolungdom ymnigast förekommande 'fel', vilket torde mer än något annat dylikt bidraga till att förbittra en kriarättares därförutan nog mödosamma liv. ..."

Se även
 Kria

Lärare
Krönikör

Krönikör eller kolumnist är en person som skriver krönikor (kolumner) i till exempel tidningar. Krönikörer kännetecknas av personlig stil och är ofta specialiserade på olika områden. Ekonomikrönikörer och politiska kröniker skriver till exempel om ekonomi och politik, kulturkrönikörer om kultur och livsstilskrönikörer om livsstilsfrågor.

Lilian Öhrström, läsarombudsman på Dagens Nyheter, beskrev skillnaden mellan dem så här: "En kolumnist skriver rakt, drivande och tydligt om viktiga frågor. En krönikör skriver om vad som hänt sedan sist inom sitt ämnesområde. En kåsör kan skriva om högt och lågt, vad som helst. Det viktiga är glimten i ögat."

Några kända svenska krönikörer 
 Linda Skugge
 Natalia Kazmierska
 Liza Marklund
 Jan Guillou
 Johan Hakelius

Källor 

Yrken
Sture Hovstadius

Carl Vilhelm Sture Hovstadius, född 17 april 1928 i Örebro, död 9 februari 2010 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Han fick sin teaterutbildning vid Norrköping-Linköping Stadsteaters elevskola 1951–1953. Under elevtiden medverkade han bland annat i uppsättningar som Peer Gynt, Skattkammarön och Lorden från gränden. Han kom till Dramaten 1957 där han var engagerad i olika omgångar fram till 1987, bland annat i Hedersgästerna 1978, Mörkläggning 1980 och Den inbillade sjuke 1987. 

Han spelade i Lars Forssells pjäs Party på Lilla Teatern i Stockholm 1962, Arsenik och gamla spetsar på Scalateatern 1970 och Maximteatern 1983. Sommaren 1981 medverkade han hos Nils Poppe på Fredriksdalsteatern i Helsingborg. Han arbetade även vid stadsteatrarna i Malmö och Stockholm. 

Hovstadius gjorde även film, radio- och TV-teater. Han är gravsatt i minneslunden på Kungsholms kyrkogård.

Filmografi 

 (röst)

 (röst)

 (röst)

 (röst)

 (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Noter

Källor 
 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar 
 
 
 
 
 Sture Hovstadius på Malmö stadsteater 

Födda 1928
Avlidna 2010
Svenska scenskådespelare
Svenska röstskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Örebro
Män
Peter Engman

Tony Peter Villiam Engman, född 24 september 1963 i Häverö församling, Uppland är en svensk skådespelare.

Engman växte upp i bruksorten Hallstavik i Roslagen där han utbildade sig till svetsare och arbetade en tid vid Holmens bruk. Därefter flyttade han till Norrtälje och vidare till Stockholm i början av 1980-talet där han arbetade som lastbilschaufför, taxichaufför, barnskötare, brevbärare med mera. Han var även verksam som musiker och låtskrivare och turnerade runt med punkbandet President Gas.

1990 fick han anställning som scenarbetare på Operan och senare vid Dramaten. Han började söka sig till olika teaterutbildningar och kom till slut in vid Högskolan för teater i Göteborg 1993 där han studerade till 1996. Efter en provuppspelning på skolan fick han en av huvudrollerna i Åke Sandgrens Stora och små män och fick genom sin medverkan där något av ett genombrott. Engman har inte sällan fått gestalta osympatiska figurer, till exempel i filmen Suxxess (2002).

1998 mottog han Teaterförbundets Daniel Engdahl-stipendium. Han nominerades till en Guldbagge 2007 i kategorin Bästa manliga biroll för sin medverkan i När mörkret faller.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 Peter Engman, Dramaten
Peter Engman TeaterAlliansen

Svenska skådespelare
Personer från Häverö socken
Födda 1963
Levande personer
Guldbaggenominerade
Män
Sten Stensson kommer till stan

Sten Stensson kommer till stan är en svensk komedifilm från 1945 i regi av Ragnar Frisk. I huvudrollerna ses Nils Poppe, Viveka Linder och Elof Ahrle.

Handling 
Den unge spränglärde lundastudenten Sten Stensson Stéen, som kan hela lagboken utantill, åker efter examen till Stockholm för att kämpa mot brott och omoral. Av det blir det inte mycket, okunnig om storstan som han är. Men han förälskar sig i en ung kvinna som har problem med sin fästman.

Om filmen 
Filmen följdes 1963 av filmen Sten Stensson kommer tillbaka. 1981 framfördes Sten Stensson Stéen går igen på Fredriksdalsteatern med Poppe i huvudrollen.

Rollista i urval 
Nils Poppe - Sten Stensson Stéen, jur. kandidat
Viveka Linder - Barbro
Lill Arncloo - Inga Bohrn, Barbros kusin
Elof Ahrle - Sixten, ficktjuv
Birger Åsander - Per Pelle Valfridsson
Naima Wifstrand - Emma Bohrn, pensionatsföreståndarinna
Rolf Botvid - Gunnar Löfman, bankkamrer, Ingas fästman
Harry Persson - Berg

Musik i filmen 
"Petter Jönssons stadsresa", text Mathilda T-m, instrumental
"Hela Sverige dansar jitterbug", kompositör Nils Perne, text Nils Perne Sven Paddock och Willard Ringstrand, sång Freddy Albeck, dans Nils Poppe och Ulla Norgren 
"O alte Burschenherrlichkeit (O, gamla klang- och jubeltid!)", tysk text Eugen Höfling, svensk text August Lindh, instrumental
"Gaudeamus igitur", latinsk text 1781 C.W. Kindleben, instrumental

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2004 tillsammans med komedin Sten Stensson kommer tillbaka.

Externa länkar 
 

Filmer 1945
Svenskspråkiga filmer
Svenska komedifilmer
Filmer i regi av Ragnar Frisk
Filmer från Svensk Talfilm
Sten Stensson Stéen
Svenska 1940-talsfilmer
Philomène Grandin

Philomène Grandin, född 23 september 1974 i Stockholm, är en svensk skådespelare, manusförfattare och programledare.

Biografi 
Grandin är verksam på teatrar, film och TV. Hon har även varit programledare för pyssel-programmet Philofix i Barnkanalen. Grandin har också en av huvudrollerna i Johan Klings långfilm Puss från 2010. Hon har läst in knappt ett hundratal talböcker.

Grandin är dotter till folkmusikexperten Izzy Young. Hon är gift med trubaduren Lars Demian. De har två barn, av vilka dottern Paloma medverkar i SVT:s julkalender 2021, En hederlig jul med Knyckertz.

Filmografi

 (julvärd för barnkanalen)

Teater

Roller (ej komplett)

Bibliografi

Se även
Philofix

Referenser

Externa länkar

Födda 1974
Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Levande personer
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Stockholm
Bengt Järnblad

Bengt Einar Järnblad, född 20 november 1951 i Slottsstaden, Malmö, är en svensk skådespelare, författare och dramatiker.

Biografi
Han är utbildad vid Scenskolan i Stockholm 1972-1975 och har därefter varit verksam vid Skånska Teatern och Riksteatern. Var åren 1980-82 vid Göteborgs stadsteater och var sedan med och startade Folkteatern i Gävle 1983 tillsammans med några andra likasinnade avhoppare efter den s.k. manifeststriden i Göteborg. Efter tiden i Gävle kom han till Stockholms stadsteater 1986 där han varit engagerad sedan dess. Järnblad är en ganska lågmäld aktör med en bitvis lite torr humor som i regel inte väckt så mycket uppmärksamhet. Ett undantag var dock rollen som prästen Kaj i långserien Tre Kronor (1994-1997). Hans torrolighet slog också igenom som nöjeschef i den halvfiktiva tv-serien Nöjesredaktionen - i allmänhetens tjänst (1998).

Bengt Järnblad tävlade 1996 i På Spåret tillsammans med Ma Oftedal. Laget gick till final.

Filmografi

 (röst)

 (röst som Lunne)

 (röst som Lunne)
 (röst som Lunne)

 (röst som roboten på taket)

 (röst som Prolix)

 (röst som Caius Beplus)

 (röst som Kungen)
 (röst som mr. Fulton)

 (röst som professor Kackerlacka)
 (röst som professor Kackerlacka)

 (röst som Teddy)

 (röst som Lorax)
 (röst som Hamato Yoshi / Splinter)
 (röst som Milde)
 (röst som herr Litwak)
 (röst som Victor Doyle)

 (röst som Pops)
 (röst som Leeyoon)
 (röst som kung Brosk Sr.)
 (röst som Kungen)
 (röst som Dorgle)
 (röst som herr Litwak)
 (röst som Pops)
 (röst)
 (röst som greve von Sprengel)

Teater

Roller (ej komplett)

Roller – övrigt

Referenser

Externa länkar

Svenska skådespelare
Svenska författare
Svenska dramatiker
Män
Födda 1951
Levande personer
Skådespelare från Malmö
Lill Arncloo

Lill Arncloo, född 6 juni 1924 i Lund, död 8 juni 1969 i Schweiz, var en svensk skådespelare.

Filmografi

Källor

Externa länkar
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1924
Avlidna 1969
Kvinnor
Skådespelare från Lund
Viveka Linder

Viveka Linder, senast folkbokförd Vivika Hilda Ellen Skarstedt, född 13 oktober 1918 i Oscars församling i Stockholm, död 14 maj 1968 i Västerleds församling
 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Viveka Linder var dotter till ryttmästaren Frans Linder och Marguerite Peyron. Efter dansstudier, dansaftnar i Stockholm och utlandet bedrev hon teaterstudier för bland andra Julia Håkansson och Gösta Ekman.  Hon debuterade på Vasateatern 1937 och var engagerad vid Malmö stadsteater, Skansenteatern och Riksteatern. Hon gjorde folkparksturnéer och var verksam som danslärare i Stockholm från 1957.

Linder var från 1940 gift med redaktören Torsten Quensel (1898–1971), 1956–1961 med juris doktor Lung Tien (1905–1999) och från 1961 med skådespelaren Georg Skarstedt (1900–1976). Hon är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1918
Avlidna 1968
Kvinnor
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Lunds humanistkår

Lunds Humanistkår var en obligatorisk studentkår för samtliga studenter (utom doktorander) som studerade vid Lunds universitets humanistiska fakultet, det vill säga språkämnen (inklusive litteraturvetenskap), historia, konst- och musikvetenskap, arkeologi, filosofi, etnologi och kulturvetenskap. 

Kåren grundades 1995 och tog över som obligatorisk kår 1996 efter avvecklandet av Lunds Studentkår. Kåren avvecklades 1 juli 2010, efter sammanslagningen med Teologkåren vid Lunds universitet. Den nya kåren fick namnet Humanistiska och teologiska studentkåren vid Lunds universitet (HTS) och organiserar samtliga studenter vid Området för Humaniora och teologi. Sammanslagningen föranleddes av kårobligatoriets avskaffande och Lunds universitets krav att studentkårer måste omfatta minst en hel fakultet, men hade diskuterats i omgångar sedan införandet av fakultetskårer 1995.  

Humanistkåren var medlem i Sveriges Förenade Studentkårer och Lunds Universitets Studentkårer och hade sedan sommaren 2006 sina lokaler i Språk- och litteraturcentrum.

Externa länkar
Humanistkårens webbplats

Studentkårer i Lund
Organisationer bildade 1995
Lärobok

En lärobok eller skolbok, är en bok vars innehåll redogör för ett ämne eller fenomen för att förmedla kunskap. Avsikten är främst att informera och inte att roa eller underhålla som skönlitterära verk gör.

Definition
Läroböcker används i skolans olika stadier, på gymnasiet och i postgymnasial utbildning. De är specialinriktade på vissa målgrupper som definieras genom ålder och utbildningsnivå. Den traditionella pedagogiken i Sverige förutsätter användning av läroböcker i de olika ämnena, men det finns pedagogiska inriktningar där läroböcker undviks eller där eleverna själva tillverkar sina läroböcker.

Elevernas tillgång till läroböcker
I vissa länder ska läroböckerna vara gratis för eleverna på de obligatoriska stadierna. I dessa skolsystem utgör kostnaden för läroböcker därför en stor utgift. Det är vanligt att elever får låna läroböcker enbart för den tid de behöver dem och att de återanvänds av de efterföljande årskursernas elever. Böckerna kan vara utsatta för starkt slitage och dessutom är uppgifterna i dem inte alltid aktuella längre, vilket försämrar inlärningssituationen. Detta måste kompletteras med att läraren fått information om de förändringar som skett sedan boken kom.

Sponsring
På senare tid har sponsring av skolans läroböcker genom företag förekommit, vilket många gånger fått utstå kritik.

Se även
 Läroplan

Källor

Vidare läsning 

Tempte, Nils (1965). Lärobokstypografi under 1900-talet. I Sten G. Lindberg (red.), Biblis (s. 106–140). Stockholm: Föreningen för bokhantverk.

Externa länkar 

Äldre läroböcker i fulltext på Projekt Runeberg

Läroböcker