kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Biggs & Wedge

Biggs och Wedge är två återkommande rollfigurer i Final Fantasy-spelen. Figurernas ursprung kommer egentligen från den första Star Wars-filmen där två rollfigurer vid namn "Wedge Antilles" och "Biggs Darklighter" förekommer. Dessa två figurer i spelen har blivit lite av ett skämt och en tradition och de dyker upp i olika sorters roller.

Final Fantasy VI
Biggs och Wedge dök först upp i Final Fantasy VI som kom 1994. Där arbetar de två som soldater för Imperiet och har fått i uppdrag att leta upp en esper tillsammans med den hjärntvättade Terra. Dock blir deras uppdrag kortvarigt då de blir eliminerade av en fiende inne i Narshes grottor.

I originalversionen av Final Fantasy VI hette Biggs Vicks. Detta på grund av ett bland flera misstag från översättaren. Spelet fick några år senare en nyutgåva där Biggs fått tillbaka sitt riktiga namn.

Final Fantasy VII
I Final Fantasy VII är både Biggs och Wedge medlemmar i gruppen AVALANCHE tillsammans med huvudfigurerna Cloud Strife och Barret Wallace. Tillsammans förstör de Shinras makoreaktorer för att rädda planeten. Detta leder dock till att president Shinra tröttnar på de ständiga bombningarna och skickar The Turks för att spränga en stödpelare åt Sektor 7 som ska krascha ner på folket och ge skulden till AVALANCHE. I ett försök att stoppa Shinra tillsammans med en tredje medlem i gruppen, Jessie, dör både Biggs och Wedge.

Final Fantasy VIII
I Final Fantasy VIII är Biggs och Wedge två soldater i Galbadias armé med dålig lön. De dyker upp vid ett antal tillfällen och tvingar huvudkaraktärerna att strida mot dem. Biggs har befälet över Wedge och i och med deras misslyckanden mot huvudkaraktärerna blir de ständigt nergraderade.

Final Fantasy IX
I detta spel är Biggs och Wedge vänner med huvudrollsinnehavaren Zidane. De är båda med i ett stråtrövarband.

Final Fantasy X
I Final Fantasy X och i uppföljaren Final Fantasy X-2 är Biggs och Wedge två vakter i Lucas Blitzball-stadion. Båda två kan rekryteras till spelarens eget Blitzball-lag.

Övriga spel 
Förutom Final Fantasy-serien dyker Biggs och Wedge upp i följande spel:
Chrono Trigger - Square Enix låg även bakom detta spel så man kan säkert se det som samma slags tradition.
World of Warcraft - Två karaktärer vid namn Biggs och Wedge dyker upp vid samma plats. Detta har dock ingen koppling med Final Fantasy, men troligen med Star Wars.

Rollfigurer i Final Fantasy
Datorspelsfigurer
Fiktiva män i datorspel
Fiktiva radarpar

en:Character design of Final Fantasy#Recurring characters
Wittlich

är en stad i Landkreis Bernkastel-Wittlich i förbundslandet Rheinland-Pfalz i västra Tyskland.

Källor

Kommuner och städer i Landkreis Bernkastel-Wittlich
Fårbrevet

Fårbrevet (färöiska: Seyðabrævið) är Färöarnas äldsta dokument och skrevs 24 juli 1298. Som namnet antyder handlar dokumentet om lantbruksbestämmelser på Färöarna. Brevet skrevs på fornnordiska.

Fårbrevet är ett supplement till den något yngre norska gulatingslov (landslov) av Magnus Lagaböter från 1274. Idag existerar det två kopior av brevet, en finns i nationalarkivet i Tórshavn och den andra på Universitetsbiblioteket i Lund i Sverige. Utöver Fårbrevet beskrivs en hel del som har att göra med medeltidens betalningssystem. Många av Fårbrevets bestämmelser finns än idag i landet. I motsats till Färöingasagan (Island) är Fårbrevet skrivet på Färöarna och beskriver bättre dåtidens färöiska samfund. Dessutom ser man i brevet att det gammalfäröiska språket redan där skiljer sig lite ifrån fornnordiskan.

Externa länkar

Färöarnas historia
Trietylamin

Trietylamin är en tertiär amin med formeln (C2H5)3N.

Egenskaper
Det är en bas med syrakonstant pKa för korresponderande syra 10,75. Trietylamin är en färglös vätska med genomträngande aminlukt (lukttröskel 0,48 ppm); den är mycket dålig nukleofil. Trietylamin är löslig i de flesta organiska lösningsmedel men endast måttligt löslig i vatten.

Trietylamin verkar retande på hud och slemhinnor och kan förorsaka njur- och leverskador.

Framställning
Trietylamin framställs vanligen genom alkylering av förgasad ammoniak (NH3) med etanol (C2H5OH).

Användning
Trietylamin är en mycket vanlig bas inom organisk syntes, främst för tillverkning av estrar och amider av syraklorider. Vid sådana reaktioner bildas väteklorid som tillsammans med trietylamin bildar trietylaminhydroklorid. Att vätekloriden binds är ofta nödvändigt för att reaktionen ska fortsätta.

Det används också som additiv vid kromatografi.

Källor

Se även
Dietylamin
Trimetylamin

Aminer
Gulvitt stenblad

Gulvitt stenblad (Lithops fulviceps) är en suckulent växt inom stenbladssläktet och familjen isörtsväxter. Gulvitt stenblad är ljusgrön i basen men har ganska stora mörka fläckar och rostfärgad kropp. Endast den översta toppen på plantan sticker upp då de växer i sin naturliga miljö. Blomman, som den skjuter upp mellan de två bladen, har blankt vita kronblad, samt klargula ståndare i centrum. Dess svenska namn har den troligtvis fått från dess blomma.

Förekomst
Gulvitt stenblad är endemisk i Namibia.

Odling
Levande stenar är ganska populära och frön från dessa växter finns att köpa i många växtbutiker samt på internet. Det är relativt enkla att odla, förutsatt att de inte vattnas för mycket och tillräckligt med ljus och värme finns tillgängligt. På vintern bör de hållas i svalare temperatur samt hållas helt torra, det vill säga att all bevattning bör undvikas. För att undvika att växten ruttnar så bör de planteras någon centimeter högre i en kruka än så som de växer i det vilda, eller ha ett centimeter tjockt lager med grus överst.

Bilder

Källor

Externa länkar 

Isörtsväxter
Krukväxter
Gu Växtindex
Vad sörjer du så svåra

Vad sörjer du så svåra är en gammal psalm i sex verser av Johann Heermann från 1630 som Jakob Arrhenius översatte 1691. Psalmen bearbetades efter drygt hundra år av Johan Olof Wallin, 1816.

Texten 1695 inleds med orden:
Hwad sörjer tu så swåra
Och jämrar tigh min siäl?

Enligt 1697 års koralbok användes en melodi som passade åtskilliga andra psalmer: Din godhet rätt att lova (nr 135), Gudz godhet skole wij prisa (nr 138), Vad gott kan jag dock göra (nr 261), Från Gud vill jag ej vika (nr 283), Jagh kommer för tigh, Herre (nr 320) och Nu är en dag framliden (nr 369) vars melodi (F-moll, 2/2) är från Lyon 1557 troligen nedtecknad i Erfurt först 1572 enligt 1986 års psalmbok.

Publicerad i
1695 års psalmbok som nr 267 under rubriken "Om Tolamod och Förnöijelse i Gudi".
1819 års psalmbok som nr 244 under rubriken "Kristligt sinne och förhållande - I allmänhet: Förhållandet till Gud: Tålamod och tröst av Guds godhet under korset och bedrövelsen".
1937 års psalmbok som nr 373 under rubriken "Trons prövning under frestelser och lidanden".

Tyska psalmer
Svenska psalmer
Bessie Blount

Elizabeth "Bessie" Blount, född ca 1502, död 1540, var en engelsk hovdam, känd för sitt förhållande med kung Henrik VIII av England 1514-1520, och som mor till kungens illegitime son Henry Fitzroy. Hon är tillsammans med Mary Boleyn den kanske mest kända av Henrik VIII:s älskarinnor, och deras sons födelse ska ha övertygat kungen om att hans brist på söner inom äktenskapet inte var hans fel. Hon är vid sidan av Mary Boleyn och Madge Shelton en av tre kvinnor som brukar omtalas som bekräftade älskarinnor till Henrik VIII.

Biografi
Hon var dotter till Sir John Blount av Shropshire, en riddare i tjänst hos Henrik VII. John Blount var en lojal, om än obetydlig, tjänare i den kungliga familjen och följde Henrik VIII till Frankrike 1513, då kungen utkämpade krig mot Ludvig XII.

Man vet inte så mycket om Bessie, förutom hennes beryktade skönhet och hennes kända affär med Henrik VIII. Hon kom till det kungliga hovet som en hovfröken till hans första maka Katarina av Aragonien. Hon var omtalad vid hovet som en stor skönhet. 

Hon blev kungens älskarinna någon gång omkring 1514 eller 1515. Deras förhållande varade länge, jämfört med Henriks andra affärer som i allmänhet var mycket kortlivade. 13 juni 1519 födde Bessie kungen en illegitim son, som fick namnet Henry Fitzroy, som senare blev hertig. Efter det var affären i stort sett över, och kungen riktade 1520 sitt intresse mot den nygifta Mary Boleyn, hustru till hovmannen Sir William Carey. 

Bessie giftes 1522 bort med Lord Gilbert Tailboys, som enligt rykten skulle vara son till en galning. Bessie omnämns sällan efter sitt giftermål. 1529 påpekade en hovpräst att hon var vackrare än Henriks fästmö Anne Boleyn, som han ändå beskrev som tämligen vacker. Bessie och Mary Boleyn är de enda av Henriks älskarinnor som blev ihågkomna av allmänheten. 18 juni 1536 avled hennes son. 

Lord Gilbert avled 1530 och hon gifte cirka 1534 om sig med Edward Clinton, 1:e earl av Lincoln. Deras enda kända dotter Katherine Clinton (som begravdes 14 augusti 1621) var gift med William Burgh, 2:e lord Burgh och mor till Thomas Burgh, 3:e lord Burgh.

Bessie avled 1540. Hon ska ha dött av tuberkulos, samma sjukdom som dödade hennes son.

Referenser

Engelska hovdamer
Engelska mätresser
Födda 1502
Avlidna 1540
Kvinnor
Henrik VIII:s hov
Vattenur

Vattenur eller klepsydra (eller klepshydra) är en av de tidigaste tidmätarna och användes redan omkring 1500 f. Kr. i Persien (dagens Iran), i det forntida Egypten och i Kina. Tidens gång mättes genom att vatten i ett kärl på ett kontrollerat sätt tappades av eller fylldes på. 

Ordet klepsydra kommer ursprungligen från grekiskan och betyder direkt översatt "vattentjuv". Det är en sammansättning av orden kleptein ("att stjäla") och hydōr ("vatten"). Den grekiske naturfilosofen Empedokles använde en sådan för att påvisa att det man vanligen kallar tomrum är fyllt av luft. Om man sänker ner ett kärl i vatten så att luften i det inte kan tränga ut kan vatten heller inte tränga in.

Moderna vattenur är snarare konstverk än tidmätare. Den franska konstnären och tidigare fysikern Bernard Gitton har skapat ett antal vattenur som utsmyckning i olika delar av världen, bland annat det i Europa-Center i Berlin. Detta ur är 13 meter högt och visar tiden i två kolonner för timmar respektive minuter.

Referenser 

Anordningar för tidmätning
O Jesus, rik av nåd

O Jesus, rik av nåd är en gammal psalm i tio verser av Johann Heermann skriven 1630, översatt av Lorentz Springer 1676 till en psalm med titelraden "Varthän skall jag dock fly". Vid Anders Frostensons bearbetning av psalmen 1978 ändrades titelraden och antalet verser minskades till fem, varav den sista versen börjar med orden "Skriv i mitt hjärta in" (se Lova Herren).

Texten inleds 1695 med orden:
Hwart hän skal jagh doch flyy
Uhr syndsens diupa dy

Melodin är enligt 1986 års psalmbok och 1697 års koralbok en tonsättning av Jakob Regnart (D-moll 2/2 eller E-moll 4/4) från 1574. Den finns nedtecknad i Schöne kurzweilige teutsche Lieder, som från början är profana kompositioner som bearbetats till koraler för kyrkligt bruk. Samlingen är utgiven av Jakob Regnart 1578 i Nürnberg som också används till psalmerna Jag vill i denna stund (1695 nr 18), Gläd dig, du Kristi brud (1695 nr 116, 1986 nr 104) och Så skön och ljuvlig är (1695 nr 76, 1986 nr 404). 1697 användes den också till O Herre, vem skall bo (nr 41), Sorgen för glädien går (nr 286) och På min Herre Gudh allen (nr 385).

Publicerad som
Nr 292 i 1695 års psalmbok med titelraden "Varthän skall jag dock fly", under rubriken "Psalmer i Bedröfwelse / Korss och Anfächtning".
Nr 176 i 1819 års psalmbok med titelraden "Varthän skall jag dock fly", under rubriken "Nådens ordning: Omvändelsen: Behovet av Guds nåd vid känslan av bättringens ofullkomlighet och syndens bedrövliga välde".
Nr 278 i Sionstoner 1935 med titelraden "Varthän skall jag dock fly", under rubriken "Nådens ordning: Väckelse och omvändelse".
Nr 275 i 1937 års psalmbok med titelraden "Varthän skall jag dock fly", under rubriken "Bättring och omvändelse".
Nr 545 i Den svenska psalmboken 1986 under rubriken "Skuld - förlåtelse".
Läsesång 11 i Lova Herren 1988 med titelraden "Skriv i mitt hjärta in", under rubriken "Sånger att läsas".

Externa länkar
Hos Sibelius-Akademin återfinns noterna enligt 1695 års melodi till Frögda tigh tu Christi brudh, där framgår också att förebilden är: "J Regnart 1576: Venus du und dein Kind, 1578 Hilf Gott wie ist so groß".

Tyska psalmer
O Jesu kär, vad har väl du förbrutit

O Jesus kär, vad har väl du förbrutit är en gammal psalm i åtta verser skriven av Johann Heermann 1630, översatt av Johan Alfred Eklund 1910 och lätt bearbetad 1937. Psalmen står inte att finna i äldre utgåvor av den svenska psalmboken, utan publicerades troligen första gången i 1937 års psalmbok.

I 1986 års psalmbok används en variation av en tonsättning som är b-melodin till Var är den Vän, som överallt jag söker vilket är en tonsättning av Johann Crüger från 1640.

Eklunds texter blir fria för publicering 2015.

Publicerad som
Nr 81 i 1937 års psalmbok under rubriken "Passionstiden".
Nr 452 i Svenska kyrkans egen del av 1986 års psalmbok under rubriken "Fastan".
Nr 63 i Finlandssvenska psalmboken 1986 under rubriken "Fastetiden".
Nr 157 i Lova Herren 1988 under rubriken "Passionstiden".

Tyska psalmer
Passionspsalmer
Otto Lington

Otto Carl Johan Lington, född den 5 augusti 1903 i Köpenhamn, död 15 december 1992, var en dansk musiker (violinist), kompositör, orkesterledare, musikförläggare med mera. 

Lington, som var son till en clown, visade tidigt musikalisk ådra och fick sitt första professionella engagemang som musiker som 14-åring. Han ledde under 1920- och 1930-talen dels egna orkestrar, och satt dels hos andra orkesterledare som Kai Ewans hemma i Danmark, Jack Harris i Sverige och Bernard Etté i Tyskland. 

Otto Lington var en av jazzens pinjärer i Danmark och fick därav smeknamnet Den hvide neger. 1929 genomförde han den första stora jazzkonserten i Danmark där man bland annat framförde George Gershwins Rhapsody in Blue.

Under många år (1951-1952 och 1958-1972) ledde Lington orkestern på Tivoli i Köpenhamn men också på många teatrar, revyetablissement och liknande.

Lington ligger begraven på Søndermark kirkegård i Frederiksberg.

Filmmusik

Filmografi roller

Litteratur
 Otto Lington Jazz skal der til (1941)

Källor
 Otto Lington på www.danskefilm.dk

Noter

Danska violinister
Danska orkesterledare
Danska jazzmusiker
Danska kompositörer
Födda 1903
Avlidna 1992
Män
Musiker från Köpenhamn
Oscar Arsell

Oscar Henry Arsell, född den 22 juli 1872 i Malmö, död den 3 juli 1959 i Matteus församling, Stockholm, var en svensk jurist.

Biografi
Arsell blev 1891 filosofie och 1896 juris kandidat vid Lunds universitet. Han tjänstgjorde därefter som notarie och blev 1903 fiskal, 1906 assessor och 1909 hovrättsråd i Hovrätten över Skåne och Blekinge. Arsell var tillförordnad revisionssekreterare 1908–1909, expeditionschef i Lantförsvarsdepartementet 1909–1917 och justitiekansler 1919–1933. Han var ordförande i lantmäterikommissionen 1917–1919 och skrev utkast till lag angående ideella föreningar 1919. Arsell var hovrättsråd i Svea hovrätt 1933–1939 och divisionsordförande 1934–1939 innan han gick i pension sistnämnda år. Han är begraven på Sankt Pauli mellersta kyrkogård i Malmö.

Utmärkelser

  Riddare av Nordstjärneorden, 1909.
  Kommendör av andra klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1912.
  Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1916.
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1930.
  Kommendör av första klassen av Finlands Vita Ros’ orden, tidigast 1925 och senast 1928.
  Riddare av andra klassen med kraschan av Ryska Sankt Stanislausorden, senast 1915.

Källor

Sveriges dödbok 1947–2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

 Arsell, Oscar Henry på SvenskaGravar.se

Noter

Sveriges justitiekanslerer
Svenska hovrättslagmän
Svenska revisionssekreterare
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Kommendörer av första klassen av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Ryska Sankt Stanislausordens andra klass
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Jurister från Malmö
Ämbetsmän från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Födda 1872
Avlidna 1959
Män
Ugglan
I'm Henry the Eighth, I Am

"I'm Henry the Eighth, I Am" är en brittisk varietésång från 1910 som sjöngs av Fred Murray och R.P. Weston. Den var varietéstjärnan Harry Champions signaturmelodi. I den välkända refrängen förklarar Henry att hans fru varit gift sju gånger tidigare, alla gånger med män vid namn Henry: 
<blockquote>I'm Henry the Eighth, I am! Henry the Eighth I am! I am!I got married to the widow next door,She's been married seven times before.Every one was a HenryShe wouldn't have a Willie or a SamI'm her eighth old man named HenryHenry the Eighth I am.</blockquote> 

Sången sjungs ofta med cockneyuttal; "I'm 'er eyeth ol' man nymed 'Enry." 

Den gjordes populär för nästa generation av Herman's Hermits 1965 på deras album Herman's Hermits On Tour. Herman's Hermits utelämnade verserna och upprepade istället refrängen om och omigen. Enligt en historia ska Hermits sångare Peter Noone helt enkelt ha glömt texten och ropat "Andra versen, samma som den första". Låten toppade de amerikanska topplistorna, men betraktades som för gammalmodig för att släppas i Storbritannien. 

I filmen Ghost (1990) plågar Sam (Patrick Swayze) mediet Oda Mae Brown (Whoopi Goldberg) att gå hans ärenden genom att sjunga refrängen till "I'm Henry the Eighth I Am" om och igen. Den användes även i filmen Titta vem som snackar nu!'' (1993).

Se även 
Henrik VIII (Henry VIII), den brittiske monark som är känd för att ha haft sex fruar, den som lyssnar tror att sångaren hävdar att han är Henrik VIII av England, tills skämtet förklaras.

Musiksinglar 1965
Sånger 1910
Tudoreran i populärkultur
Nedre justitierevisionen

Nedre justitierevisionen var ett organ som förberedde ärenden för Justitierevisionen inom Sveriges riksråd och senare Högsta domstolen. Nedre justitierevisionen upphörde som ett separat ämbetsverk år 1972 och ersattes av Högsta domstolens kansli. Benämningen "nedre" anspelar på den övre justitierevisionen, som utgjordes av den i revisionssaker dömande avdelningen av riksrådet.

Historik
1663 föreslog riksdrotsen Per Brahe den yngre att en "deputation" skulle inrättas inom rikskansliet för att bereda revisionsärenden riksrådet. "Revision" är en äldre term för överprövandet av hovrättsdomar. Deputationen kom mot slutet av 1600-talet att bli en permanent inrättning med beteckningen Revisionskansliet, från 1713 Revisionsexpeditionen, och från mitten av 1700-talet Kungl. Maj:ts nedre justitierevision.

Chef var högste ombudsmannen 1713-1719 och justitiekanslern 1719-1840. Åren 1801-1809 var Nedre Justitierevisionen ett från kansliet skilt ämbetsverk under chefskap av riksdrotsen, som dock samtidigt innehade justitiekanslersämbetet. Från 1840 var justitiestatsministern, det vill säga statsrådet och chefen för Justitiedepartementet, också chef för Nedre justitierevisionen.

Enligt instruktion från 16 december 1901, med ändring 13 oktober 1905, beredde Nedre justitierevisionen alla ärenden, som förekom i Högsta domstolen, samt vissa justitieärenden, som avgjordes av Kungl. Maj:t i statsrådet, nämligen frågor om nåd i brottmål, om lejd och om andra dispenser eller tillåtelser, vilka efter allmän lag med mera skulle beslutas i statsrådet.

Högst i karriärtrappan i Nedre justitierevisionen var ordinarie revisionssekreterare, därnäst konstituerade revisionssekreterare, protokollssekreterare, registrator och slutligen kanslist.

Se även
Högsta domstolen (Sverige)

Källor 

Svensk rättshistoria
Ej längre existerande svenska departement
Svenska historiska domstolar
Högsta domstolen i Sverige
Organisationer upplösta 1972
Ugglan
Judiska köket

Judisk mat är varierad. En del äter till exempel karp till högtider, en tradition ifrån Östeuropa. Praktiserande judar äter inte fläskkött, blodmat eller skaldjur. Man blandar aldrig kött och mjölk, alltså djur och mjölk som vi får ifrån levande djur, så man har aldrig mjölk i kaffet efter att ha ätit en middag med kött och man har även speciella tallrikar för kött. Kött skall slaktas enligt judisk sed, kosher, och slakten måste utföras av en godkänd slaktare som ofta står under tillsyn av en rabbin. 

Många judar som följer kosherregler har ofta två kök. Detta är för att försäkra att köttet inte blandas med mjölk.

Mat och dryck inom judendom
O Gud, o Gud så from

O Gud, o Gud så from är en gammal psalm av Johann Heermann i åtta verser från 1630. En svensk översättning gjordes 1684 av okänd person. Ytterligare en bearbetning torde ha gjorts vid stavningsreformen 1906.

Psalmen inleds 1695 med orden:
O Gudh, o Gudh så from!
Tu källa af all gåfwor
Af hwilken alt godt kom
Ja alla wåra håfwor

Melodin som används är enligt 1921 års koralbok med 1819 års psalmer ursprungligen publicerad i New Ordentlich Gesangbuch 1648.

Psalmen finns publicerad som
Nr 297 i 1695 års psalmbok under rubriken "Böne-Psalmer".
Nr 207 i 1819 års psalmbok under rubriken "Nådens ordning: Den dagliga förnyelsen under bön, vaksamhet och strid mot andliga fiender".
Nr 398 i 1937 års psalmbok under rubriken "Trons bevisning i levnaden".

Tyska psalmer
Bönepsalmer
Svågerlag

Svågerlag (svågerskap), betecknar i vanligt språkbruk förhållandet mellan en person och hans svåger eller svägerska.

Juridik
Den juridiska terminologin förstår under svågerlag förhållandet mellan en person och vilken som helst släkting till hans äkta make samt skiljer alltså, liksom i fråga om släktskapen, mellan rätt upp- och nedstigande svågerlag och svågerlag å sidan. Det förra består mellan ena maken och den andres ascendenter eller avkomlingar (så till exempel förhållandet till svärföräldrar eller styvbarn), det senare åter mellan ena maken och den andres sidosläktingar (härunder ingår alltså det vanliga språkbrukets egentliga svågerskap).

Rättsligt sett, fortvarar svågerlaget, även sedan det äktenskap, som grundlagt detsamma, upplösts genom dödsfall eller skilsmässa. Rätt upp- och nedstigande svågerlag har i svensk (liksom allmänt också i utländsk) rätt länge inneburit äktenskapshinder samt domar- och vittnesjäv; svågerlag å sidan i vissa närmare led har tidigare även utgjort äktenskapshinder (sålunda i svensk rätt ända till 1872, i finländsk till 1882) samt var jävsanledning mot domare och vittnen.

Religion
Betydande utvidgningar av svågerlagsbegreppet har föranletts av den romersk-katolska kyrkans uppfattning av man och hustru såsom ett kött: sålunda uppställdes begreppet andra svågerlaget, nämligen förhållandet till den, med vilken ens äkta make varit besvågrad (exempelvis ens makes styvbarn från ett föregående gifte; hustrus styvmor; hustrus brors hustru); vidare det så kallade tredje svågerlaget, det vill säga förhållandet till den, till vilken ens make stått i andra svågerlaget (till exempel makes styvfars änka). Till och med mellan mannens och hustruns släkter inbördes kunde kyrklig rättsuppfattning någon gång räkna svågerlag. Dessa utvidgade svågerlagsbegrepp har varit erkända även i vår äldre äktenskapsrätt; först 1872 (i Finland 1882) borttogs ur Giftermålsbalken regeln om rätt upp- och nedstigande andra svågerlag som äktenskapshinder. 

Mellan en person och släktingarna till den, med vilken han haft könsförbindelse utan äktenskap, räknas så kallat oäkta svågerlag, som i svensk rätt ända till 1915 års ändring av Giftermålsbalken utgjorde och i övrig nordisk rätt även senare utgjorde äktenskapshinder i samma utsträckning som egentligt svågerlag. I enlighet därmed talade man om mellankommande svågerlag för det fall, att ena maken gjorde sig skyldig till äktenskapsbrott med en släkting till andra maken. Slutligen har även trolovning haft betydelse för ifrågavarande ämne, så till vida, som vissa verkningar av svågerlag (domar- och vittnesjäv) kunde inträda mellan den ene av de trolovade och den andres släktingar.

Se även 
 Svågerpolitik

Källor 
 

Svensk rättshistoria
Familjerätt
Ugglan

et:Sugulussuhted#Hõimlus