kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gustavus Adolphus College

Gustavus Adolphus College, ursprungligen svenskamerikanskt och evangelisk-lutherskt college, numera beläget i St. Peter i Nicollet County, Minnesota och uppkallat efter svenske kungen Gustav II Adolf.

Dess upprinnelse var en "kristlig folkhögskola", som 1862 genom beslut av Minnesotakonferensens av Augustanasynoden upprättades av svenske immigranten pastor Eric Norelius i Red Wing, Minnesota för att tillgodose behovet av lärare i engelska och svenska språken inom församlingarna. Denna skola, som efter hand utvecklades beträffande kurserna, kallades en tid Minnesota Elementar Schola. År 1863 flyttades den till Carver och 1865 fick den namnet St. Ansgar's Academy. Under Carver-perioden var medelantalet elever 54. När skolan 1876 flyttades till St Peter, Minnesota, ändrades namnet till det nuvarande, på samma gång som kurserna ökades. År 1885 blev skolan "college". Med detta förenades handels- och musikskola (sedan 1887) och normalskola (sedan 1893). Studentantalet på alla avdelningar uppgick 1906 till 370. Lärarkåren var samma år 32 personer.

Idag är skolan ett fristående college, en privat internatskola, finansierad med avgifter och donationer. Bland styrelseledamöterna finns Åke Bonnier (2010). Universitetsbiblioteket är namngivet efter Folke Bernadotte.

Kända studenter
Carl Edvard Johansson, måttsatsens uppfinnare
Peter Krause, skådespelare, "Nate Fisher" i Six Feet Under
Amandus Johnson, historiker och initiativtagare till American Swedish Historical Museum
Lars Löfgren, Dramatenchef 1985–1997

Se även
Augustana College
Upsala College

Referenser

Externa länkar

http://www.gustavus.edu/

Universitet och högskolor i Minnesota
Historiska svensk-amerikanska universitet och högskolor
Utbildningsinstitutioner bildade 1862
Folke Bernadotte
Ugglan
Gustav II Adolf
Nicollet County
Gunnar Pettersson (författare)

Gunnar Pettersson, född 1951 i Göteborg, är en svensk författare, journalist och översättare. Pettersson är sedan 1972 bosatt i London.

Bibliografi
 Nattsvärmaren (1980)
 Reträtten (1982)
 Idiotikon (1985)
 Vad skall kungen göra nu? (1987)
 Endast propagandan är sann (1995)
 Mannen som kom tillbaka från de döda: en bok om skandalförfattaren Gustaf Ericsson (2000)
 London: en berättelse om en stad (2018)

Översättningar (urval)
 Breyten Breytenbach: En tid i paradiset (Norstedt, 1986)
 Bobbie Ann Mason: I fält (In country) (Norstedt, 1986)
 Tom Wolfe: Fåfängans fyrverkeri (The bonfire of the vanities) (Norstedt, 1988)
 Hanif Kureishi: Förorternas Buddha (The Buddha of Suburbia) (Norstedt, 1990)

Se även
 Lista över svenskspråkiga författare

Externa länkar
 Gunnar Petterssons hemsida

Svenska författare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Svenskspråkiga författare
Författare från Göteborg
Journalister från Göteborg
Svenskar i Storbritannien
Födda 1951
Levande personer
Män
Erik Eriksson (Gyllenstierna) den yngre

Erik Eriksson (Gyllenstierna) den yngre, död år 1502, son till riksrådet Erik Eriksson den äldre, dubbad till riddare vid kung Hans kröning 1497. Gift omkring 1493 med Anna Karlsdotter av Vinstorpaätten, från Vinsarp i Dalum. Hon var änka efter Erik Karlsson (Vasa), en nära släkting till Gustav Eriksson (Vasa) (senare kung av Sverige), och blev senare beryktad som "Pintorpafrun" på Ericsbergs slott.

Erik Eriksson dog en våldsam död då han, som hövitsman på Älvsborg med en besättning på 140 man, varav hälften senare övergick i dansk tjänst, kapitulerade till prins Kristian av Danmarks trupper trots att svenska förstärkningar var i antågande. När Eriksson, tillsammans med de lojala delarna av sin garnisonsstyrka, den 18 juli 1502  mötte upp med Åke Hanssons undsättningsstyrka i närbelägna Lerum blev han angripen och dödad av grupp uppretade västgötabönder. Han begravdes med sin fru Anna Karlsdotter på Skara Domkyrka, Västra Götaland. 

Barn med Anna Karlsdotter
Göran Eriksson (-1576), stamfader för Fågelviksgrenen av Gyllenstiernaätten.
Elin Eriksdotter
Karin Eriksdotter (-1552), maka till Erik Trolle.
Magdalena Eriksdotter (-1584), gift med Ture Arvidsson Trolle
Karl Eriksson (-1541), stamfader för Vinstorpsgrenen av Gyllenstiernaätten.
Klas Eriksson
Kristina Eriksdotter

Svenska riddare
Svenska riksråd
Personer i Sverige under 1400-talet
Födda 1400-talet
Avlidna 1502
Män
Fiskarhagen

Fiskarhagen är en småort i Botkyrka kommun, Stockholms län. Orten ligger sydväst om Norsborg i norra Botkyrka, mellan sjöarna Aspen och Bornsjön. Samhället sträcker sig längs båda sidorna av Sankt Botvids väg, som är en del av den historiska Göta landsväg.

Beskrivning
År 1990 benämndes denna småort Fiskarhagen + Kullen + Draget och omfattade då en större yta. Den hade då 146 invånare på 38 hektar och där ingick vad som 1995 blev den separata småorten Draget och Kullen. 

Avståndet mellan Aspen och Bornsjön är strax norr om Fiskarhagen bara 280 meter och enligt fornforskaren Olof Hermelin fanns här en numera torr kanal som förband Aspen med Bornsjön.

Kanalen

Noter

Orter i Botkyrka kommun
Småorter i Sverige
Kagghamra tomtområde

Kagghamra tomtområde är en tätort i södra Botkyrka kommun i Grödinge socken vid Kaggfjärden.

Historik
Dagens bebyggelse kallas Kagghamra tomtområde eller Kagghamra fritidsområde och består av två delar. Den södra delen hörde ursprungligen till Kagghamra gård, som är en tidigare sätesgård från medeltiden. Från säteriet leder en gammal lindallé mot Kagghamra tomtområde. Kagghamra har varit bebott alltsedan äldre järnåldern. Här finns ett fornlämningsrikt kulturlandskap med fornborgar och gravfält.
I SCB:s befolkningsstatistik var den till 2018 uppdelad i småorterna Kagghamra (norra delen) och Kagghamra (södra delen). SCB avgränsade från år 2000 även två fritidshusområden som med vissa mindre avvikelser överensstämmer med småorterna.

Från 2018 räknas hela området som en gemensam tätort, benämnd Kagghamra tomtområde

Dagens bebyggelse
Idag består Kagghamra fritidsområde av bebyggelse med ungefär 200 fritidshus; några av dessa har under senare år övergått till boende av mera permanent karaktär med omkring 250 fast boende personer. Tomterna varierar mellan 2000 och 3000 m². Området har idag kommunalt VA.

Bilder

Noter

Externa länkar

Orter i Botkyrka kommun
Tätorter i Sverige
Fritidshusområden i Sverige
Grödinge socken
Ensta, Botkyrka kommun

Ensta är en av SCB avgränsad och namnsatt tidigare småort i Botkyrka kommun som består av bebyggelse i Ensta strand. Småorten benämndes före 2005 Norrbyvret, som är namnet på bebyggelsen öster om Ensta strand. Ensta strand ligger i Grödinge socken längs södra sidan av sjön Uttran, och väster om samhället Uttran, som det närmast är att betrakta som en förlängning av. Söder om ligger Vinterskogens naturreservat och till väster Ensta ö naturreservat. 2015 hade småorten vuxit samman med tätorten Tumba.

Bilder

Noter

Orter i Botkyrka kommun
Tidigare småorter i Sverige
Göran Eriksson (Gyllenstierna)

Göran Eriksson (Gyllenstierna), född 1498, död 19 december 1575, begravd 6 januari 1576, var son till riksrådet Erik Eriksson (Gyllenstierna) d.y., stamfader till Fågelviksgrenen av ätten Gyllenstierna, användes av Gustav Vasa i Dackefejden (1542–43) och var med säkerhet redan 1552 riksråd. Han gifte sig med Kerstin Nilsdotter (Grip) 1527.

Biografi 
Eriksson deltog som fullmäktig i underhandlingarna med danskarna vid Älvsborg 1554. År 1555 utsågs han under ryska kriget till en av ståthållarna på Viborgs slott.

Då Erik XIV tillträtt sitt hertigdöme, var Eriksson en av dem, som svor honom trohet. 1559 blev han ståthållare på Kalmar. 1563 ingick han i en beskickning till Danmark och 1564 förordnades han till slottsloven på Vadstena och innehade från detta år till åtminstone 1567 ståthållarämbetet i hertig Magnus furstendöme.   

Då Erik XIV:s bröder 1568 började upproret, slöt han sig genast till dem. Han och Ture Bielke sändes 14 september samma år till Danmark, där de i Roskilde slöt en fred med Danmark och Lübeck, vilken Johan III dock vägrade att ratificera. I april och maj 1569 nämns Göran Eriksson som konungens hovmästare.

Genom giftet med Kerstin Nilsdotter (Grip) kom Eriksson i besittning av ena halvan av egendomen Björksund i Södermanland (en delmängd av det äldre godskomplexet Sundboholm). Den andra halvan av Björksund kom också ätten Gyllenstierna till del genom att brodern Karl gifte sig med Kerstins syster Marina. Björksund kom efter detta att gå i Gyllenstiernasläkten i 250 år, fram till dess att riksmarskalken Göran Gyllenstierna avled utan arvingar 1799. Godset övergick då genom arvsköp till hans systerdotter Lovisa Ulrika Horn och dennas make greve Carl Gabriel Mörner. 

Barn med Kerstin Nilsdotter:
Nils Göransson (1526 - 1601)
Carin Göransdotter (- 1602)
Margareta Göransdotter (- 1604)
Anna Göransdotter (- 1582)
Erik Göransson (- 1565)

Källor
 
 Göran Eriksson på geni

Svenska riksråd under 1500-talet
Födda 1498
Avlidna 1575
Män
Vita villorna

Vita villorna är en småort i Botkyrka kommun som består av tidigare arbetarbostäder för AB Separator, belägen vid Hamringevägen på västra stranden av Tullingesjön.

Historik

År 1894 förvärvade AB Separator Hamra gård vid Tullingesjön som försöksgård och som plats för kommande fabriksverksamhet. Ett gjuteri uppfördes mellan 1899 och 1900. Intill gjuteriet byggdes även förmansbostad, kontor och ett tiotal arbetarbostäder samt en Konsumbutik. Området kallades officiellt Röda villorna, och i folkmun ”Seppan” eftersom fasaderna var målade i faluröd färg och husen hörde till AB Separator.

Lite längre norrut byggdes mellan 1906 och 1910 ytterligare 16 arbetarbostäder, de kallades Vita villorna eftersom de var byggda med kalksandsten som är vit. Husen putsades senare och avfärjades i ljus kulör. Varje villa rymde lägenheter för fyra familjer. På 1920-talet utökades Vita villorna med två större bostadshus som innehöll åtta lägenheter vardera. De fick namnet Svarta villorna, förmodligen var de svartmålade från början (idag är de rödfärgade). På 1950-talet utökades bebyggelsen med några radhuslängor som placerades söder om Svarta villorna.

I början av 1970-talet avvecklades verksamheten vid gjuteriet och Separator (som nu heter Alfa Laval) började riva de gamla arbetarbostäderna i området Röda villorna. De sista försvann i början av 1980-talet. Även de Vita villorna skulle rivas men efter protester köptes bebyggelsen av kommunägda Botkyrkabyggen och bevarades samt rustades upp.

Övrigt
 AB Separators disponentvilla "Hamringe" är bevarad. Villan i nationalromantisk stil står med högt läge på en udde i Tullingesjön strax söder om Vita villorna. Byggnaden fungerade som kuliss i filmen Seppan från 1986.
 Söder om Villa Hamringe utbreder sig Hamringe dagvattenpark som renar dagvattnet från stora delar av Tumba innan det rinner ut i Tullingesjön.

Bilder

Vita villorna

Övrig bebyggelse

Se även 
AB Separator
Seppan

Källor

Noter

Externa länkar

Orter i Botkyrka kommun
Småorter i Sverige
Åvinge

för gården med detta namn, se Åvinge gård

Åvinge är en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Botkyrka kommun, Stockholms län. Den består av bebyggelse utmed länsväg 225 söder om Rosenhill i Grödinge socken, öster om Åvinge naturreservat och omfattande småbyarna Åvinge kvarn, Nybohage, Långängen och Stjärnvik.

Se även
Åvinge gård

Noter

Orter i Botkyrka kommun
Småorter i Sverige
Grödinge socken
Sigismund Gyllenstierna

Sigismund Gyllenstierna,  född 1598, död 1666 eller 1668 i Danzig, var en polsk senator och ståthållare.

Biografi
Sigismund Gyllenstierna föddes 1598. Han var son till svenske amiralen Johan Nilsson Gyllenstierna och grevinnan Sigrid Brahe. Gyllenstierna studerade vid gymnasiet i Thorn och blev i februari 1615 student vid Rostocks universitet. Han blev 1616 student vid Strassburgs universitet, samt företog därefter vidsträckta resor. Gyllenstierna blev 27 februari 1623 student vid Leidens universitet och återvände därefter till Polen, där han fick indigenatsrätt som polsk adelsman 1633. Han blev 1636 ståthållare på Stuhms slott och skattmästare i Marienburg. Gyllenstierna befordrades senare till polsk senator och kastellan i Danzig. Han försvarade Marienburg 1656 mot svenskarna. Gyllenstierna avled 1666 eller 1668 i Danzig och begravdes i S:t Reinholds kapell i Mariakyrkan.

Han stod i stor gunst hos kung Vladislav IV av Polen. Detta oaktat höll han fast vid den lutherska läran. Vid freden i Oliva 1660 begärde han, att hans fädernegods i Sverige skulle återställas till honom,  vilket dock ej blev fallet.

Egendom
Gyllenstiern ägde Guldenfelt och Grundlicht i Preussen.

Familj
Gyllenstierna gifte sig 20 juli 1636 i Thorns rådhus med Anna Czema, dotter till guvernören Carlm Fabian Czema. De fick tillsammans barnen Catharina Lucretia Gyllenstierna som var gift med Krethowsky i Polen, Barbara Gyllenstierna som var gift med vojvoden Lossij på Marienburg, Vladislavs Casimir Gyllenstierna, Johan Rafael Gyllenstierna och Dorotea Felicia Gyllenstierna som var gift med med polska starosten Drohojewsky.

Referenser
 
Se inskrivning av Sigismund Gyllenstierna i Rostocker Matrikelportal

Noter 

Födda 1598
Avlidna 1666
Män
Personer i Polen under 1600-talet
Ugglan
Georg Varhelyi

Georg Varhelyi, född 1 november 1913 i Budapest, död 1 december 2001, var en ungersk-svensk arkitekt.

Liv och verk
Varhelyi föddes i Ungern och studerade till arkitekt vid Tekniska högskolan i Brno i Tjeckoslovakien. Han flyttade till Sverige 1939 och var verksam där under fem decennier. 

Han var verksam vid Ernst Grönwalls arkitektkontor och blev senare överarkitekt vid Stockholms kommunförvaltning 1968–1978. Han skapade funktionella bostäder, bostadsområden och hotell i flera svenska städer, samt offentliga byggnader som stadshus, tingshus, teatrar, bibliotek samt en kyrka. Varhelyis Hotell Malmen på Södermalm i Stockholm som stod färdigt 1951 var en av 1950-talets intressanta kommersiella design-satsningar gestaltad i en personlig modernistisk arkitektur. För Hotell Malmen arbetade Varhelyi tillsammans med Carl-Axel Acking.

Han ritade under 1950-talet många tidstypiska områden i Stockholm, bland annat i stadsdelarna Hökarängen, Gubbängen, Högdalen, Västertorp, Björkhagen, Bagarmossen och Aspudden i Söderort. Tillsammans med Grönwall skapade han bland annat Hökarängens centrum och bostäder i Veckodagsområdet (1947–1948) samt flertalet stjärnhus och flerbostadshus i Västertorp.

I Björkhagen skapade han ett grannskapscentrum för AB Svenska Bostäder med ett markant och uppmärksammat höghus som stod klart 1957 (se Duggregnet 5). Höghuset var länge Stockholms högsta bostadshus och har likheter med det samtida Unité d'Habitation av Le Corbusier. Komplexet byggdes med medborgarhus, daghem, ungdoms- och familjebostäder, ateljéer och seniorbostäder Ljuset i lägenheterna var det Varhelyi själv ska ha varit mest nöjd med. Tanken var även att Varhelyi själv skulle bo högst upp i huset men hans frus svindel gjorde att detta inte blev av. I Bergshamra i Solna kommun skapade han stadsdelens centrum som invigdes 1961.

Bilder, verk i urval

Verk i urval
 1951 -  Hotell Malmen, Götgatan 49-51, Stockholm
 1949-1954 - Kvarteret Vasaloppet i Västertorp, södra Stockholm (tillsammans med Ernst Grönwall)
 1954–1958 - Björkhagens centrum i södra Stockholm
 1956 - Duggregnet 5, punkthus i Björkhagen
 1961 - Bergshamra centrum, Solna kommun
 1962 - Bergshamra kyrka, Solna kommun
 1962 - Stadshotell, Tranås
 1972 -  Flerbostadshus för Stockholms Kooperativa Bostadsförening, Brännkyrkagatan 94-100, Stockholm

Källor

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Ungerska arkitekter
Födda 1913
Avlidna 2001
Män
Personer från Budapest
Commodore VIC-20

VIC-20 var Commodores första riktiga hemdator. VIC-20 började säljas i Sverige 1981. I Japan såldes den under namnet VIC-1001.

Namnet VIC (Video Interface Computer) kom av grafikchipet i datorn, Video Interface Chip. Detta chip innehöll även datorns ljudkrets. 20 står inte för antalet kilobyte RAM-minne vilket annars var vanligt under hemdatortiden, utan VIC-20 har  varav  är tillgängligt för program i BASIC-språket (exakt 3583 bytes). Processorn är i princip likadan som i efterföljaren Commodore 64. Se VIC-20 minneskarta. Bill Seiler var en av personerna som medverkande till utvecklandet av VIC-20. Michael Tomczyk medverkade till att man under utvecklingen prioriterade ett lågt pris och användarvänlighet. Modellen blev en storsäljare, och var den första datorn att säljas i en miljon exemplar, och det bara efter ett års produktion - att jämföras med Apple II som först efter över 5 år kom upp i en miljon sålda exemplar. VIC-20 konkurrerade främst med Sinclairs ZX81 samt Apple II tills efterföljaren Commodore 64 dök upp 1982 och dominerade marknaden.

I en annons i Aftonbladet julen 1983 säljs VIC-20 för  från Handic Electronic AB. Till det priset ingick inte bandspelare som användes för lagring av datorprogram.

Tillbehör 

För att spara och ladda in filer kunde en kassettbandspelare eller diskettstation (Commodore 1540) användas.
Gränssnittet för bandspelare var till skillnad från många andra hemdatorer heldigitalt ända ut till den fysiska bandspelaren vilket ökade tillförlitligheten och möjligheten att göra perfekta kopior. Nackdelen var ett högt pris för enheten på 1980-talet på runt 600 kronor.

Grafik 
VIC-20 har en skärmupplösning 176 × 184 pixlar, eller 22 × 23 tecken à 8 × 8 pixlar. VIC-20 kan visa 16 olika färger, där den aktiva ytan kan visa två färger av 16, förgrund och bakgrund, och bordern kan visa en färg av de åtta första i paletten. VIC-20 har även ett lågupplöst läge på 88 × 184 pixlar, som tillåter att fyra färger av sexton visas.

Se även 
 Commodore 64
 ZX Spectrum

Källor

Externa länkar 

 Denial Vic-20 forum Aktivt forum för Vic-20 entusiaster.
 Boray's 8-bit Software Helt ny Vic-20 mjukvara
 Anders Datormuseum Mycket Vic-20 relaterat.

Commodore Business Machines-hårdvara
Hemdatorer
Produkter lanserade 1981
Solna församling

Solna församling är en församling i Solna kontrakt, Stockholms stift och Solna kommun. Församlingen omfattar hela kommunen och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 1260 utbröts Storkyrkoförsamlingen i Stockholm. 1558 överfördes området Sicklaö till den då bildade Danviks hospital och Sicklaö församling.  1653 överfördes södra delen av Lidingön till den då bildade Lidingö församling, 1849 införlivades Invalidkåren på Ulriksdals församling, bildad 1822.

Den 1 januari 1949 (enligt beslut den 30 mars 1948) överfördes ett område med 391 invånare från Spånga församling till Solna församling. Området omfattade en areal av 0,60 km², varav 0,57 km² land. Samtidigt överfördes från Solna församling till Sundbybergs församling ett område med 2 810 invånare och omfattande en areal av 0,32 km², varav allt land.

Den 1 januari 1951 (enligt beslut den 24 mars 1950) överfördes ett obebott område från Sundbybergs församling till Solna församling omfattande en areal av 0,005 km², varav allt land.

Den 1 januari 1956 överfördes ett obebott område, omfattande en areal av 0,001 km² (varav allt land), från Solna församling till Sundbybergs församling.

Den 1 januari 1963 utbröts Råsunda församling med 35 927 invånare, och omfattande en areal av 3,86 km² land, som återgick den 1 januari 2008.

Den 1 januari 1966 överfördes från Solna församling till Sundbybergs församling ett obebott område omfattande en areal av 0,08 km² land. I motsatt riktning överfördes ett obebott område omfattande en areal av 0,03 km² land.

Pastorat
Från medeltiden till 1529: Församlingen utgjorde ett eget pastorat.
1529 till 1636: Annexförsamling i Storkyrkoförsamlingens pastorat.
1636 till 1668: Församlingen utgjorde ett eget pastorat.
1668 till 13 oktober 1671: Annexförsamling i Storkyrkoförsamlingens pastorat.
13 oktober 1671 till 1686: Annexförsamling i Kungsholms pastorat.
Från 1686: Församlingen utgör ett eget pastorat.

Areal
Solna församling omfattade den 1 januari 1952 en areal av 20,42 km², varav 19,15 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade församlingen den 1 januari 1961 en areal av 20,65 km², varav 19,51 km² land. Den 1 januari 1976 omfattade församlingen en areal av 16,7 km², varav 15,6 km² land.

Kyrkoherdar

Komministrar

Organister

Kyrkor
Hagalunds kyrka
Råsunda kyrka
Solna kyrka
Bergshamra kyrka
Ulriksdals slottskapell
Sjukhuskyrkan på Karolinska sjukhuset

Tidigare kyrkor
 Löftets kyrka

Begravningsplatser
 Ulriksdals begravningsplats

Se även
Solna stad
Solna socken
Solna distrikt

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Indelningar i Solna kommun
Församlingar i Stockholms stift
Johan Gyllenstierna den yngre

Johan Gyllenstierna d.y., född 1617, död 20 september 1690 i Stockholm, var en svensk friherre och ämbetsman. Han var son till viceamiralen Nils Gyllenstierna av friherrliga ätten Gyllenstierna af Lundholm. 

Gyllenstierna tjänstgjorde i Svea hovrätt och var assessor från 1635 och dess president från 1647. Han var från 1650 landshövding i Östergötlands län, från 1654 riksråd, från 1662 president i  tribunalen i Wismar, från 1664 president i Dorpats hovrätt och från 1668 åter i Svea hovrätt samt rikskansliråd.   

Gyllenstierna blev jämte Gustaf Banér och Claes Rålamb 1669 ledamot av den kommission, som fick i uppdrag att närmare ordna de från Danmark erövrade provinsernas angelägenheter. Gyllenstierna begärde och erhöll 1673 avsked från sina ämbeten.

Källor

http://www.adelsvapen.com/genealogi/Gyllenstierna_af_Lundholm_nr_3

Svenska riksråd under 1600-talet
Hovrättspresidenter i Svea hovrätt
Hovrättspresidenter i Dorpats hovrätt
Landshövdingar i Östergötlands län
Födda 1617
Avlidna 1690
Män
Ragnar Thoursie

Ragnar Thoursie, född 30 september 1919 i Katrineholm, död 12 juli 2010 i Saltsjöbaden, var en svensk författare och statstjänsteman.

Biografi
Thoursies far var lokförare och föräldrarna var aktiva inom Jehovas vittnen. Thoursie studerade tyska, psykologi och religionshistoria vid Stockholms högskola och blev fil. kand.  1943. Samma år som han debuterade som författare, 1945, fick han anställning i Riksförsäkringsanstalten och senare vid Arbetsmarknadsstyrelsen, där han sist var byråchef 1972–1985.

Thoursies författarskap tillhörde fyrtiotalismen, men han gjorde åren 1952–1987 ett långt uppehåll som författare. Trots sin sparsmakade produktion räknas han som en av den svenska modernistiska lyrikens främsta, mest egenartade och stilbildande författare. Han har bland annat haft ett stort inflytande på Tomas Tranströmers diktning. "Knappast någon annan svensk 1900-talslyriker har med så liten produktion kommit att få så stor litteraturhistorisk betydelse" skriver Lars Lönnroth och Sven Delblanc i "Den svenska litteraturen". År 2004 utkom en volym med Thoursies samlade dikter, En öppen stad, ej en befästad, bygger vi gemensamt.

Olof Palme citerade ofta Thoursies dikt Sundbybergsprologen i sina politiska tal.

Bibliografi

 - Självbiografi.
 - Självbiografi.
 - Självbiografi.

 - Självbiografi.

Varia

 - Tillsammans med Lennart Delander och Eskil Wadensjö.

Priser och utmärkelser
 1947 – Albert Bonniers stipendiefond för yngre och nyare författare
 1952 – Svenska Dagbladets litteraturpris
 1958 – ABF:s litteratur- & konststipendium
 1987 – Bellmanpriset
 1997 – Tegnérpriset
 2001 – Samfundet De Nios Särskilda pris
 2002 – Östrabopriset
 2008 – Kungliga priset av Svenska Akademien

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
 Hedlund, Tom, "Thoursie lät reformerna gå före dikten" Under strecket, Svenska Dagbladet (2010-07-19), läst 2010-07-19
 Pehrson, Lars, "På väg mot nirvana", Svenska Dagbladet (2009-08-23), läst 2009-08-25
 Dödsannons i Svenska Dagbladet (2010-07-16), läst 2010-07-19
 Sällskapet Ragnar Thoursies Vänner 

 

Svenskspråkiga författare
Svenskspråkiga poeter
Svenska poeter
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Katrineholm
Födda 1919
Avlidna 2010
Män
Gällö

Gällö är en tätort i Revsunds distrikt (Revsunds socken) i Bräcke kommun. Gällö ligger cirka 20 km nordväst om Bräcke och genomkorsas i öster av E14 samt av järnvägen Mittbanan (Ånge–Östersund). Närmaste stad är Östersund, cirka fem mil åt nordväst. Historiskt är orten känd för Gällö skans, samt för att den kände Arnljot Gelline härstammade från trakten.

Armén lät under andra världskriget byggda sex stora centrallager för drivmedel, varav ett var beläget i Gällö.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter i Bräcke kommun
Tätorter i Sverige