kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
FN:s förvaltarskapsråd

Förenta nationernas förvaltarskapsråd eller Förvaltarskapsrådet (förkortas ofta TC av det engelska namnet Trusteeship Council) är ett av Förenta nationernas sex huvudorgan. Dess uppgifter, organisation och befogenheter regleras av FN-stadgans kapitel XIII. Rådet syftade till att hjälpa före detta kolonialt styrda stater i deras utveckling att bli självständiga stater. Numera är samtliga elva av de ursprungliga förvaltarskapsområdena självständiga stater, och rådet har i praktiken förlorat sin betydelse.

Historia
Förvaltarskapsrådet bildades år 1945 i samband med FN:s grundande och fick status som ett av de sex huvudorganen. Rådets primära uppgift var att övervaka de koloniala territorier som ingick i FN:s förvaltarskapssystem, i huvudsak de forna NF-mandaten. Praktisk administration av dessa förvaltarskapsområden delegerades till kolonialmakterna men med uttryckt syfte att förbereda dem för självständighet i linje med FN:s med tiden allt kraftigare strävan efter avkolonisering. Kolonier utanför förvaltarskapssystemet berördes inte av rådets funktioner. Sedan 1 november 1994, en månad efter att Palau blev det sista territoriet att träda ur FN:s förvaltarskap, har rådets aktiviteter upphört.

Det har både föreslagits att ge rådet nya uppgifter liksom att helt avskaffa det, men sådana reformer skulle kräva att själva FN-stadgan ändras. Därför fortsätter rådet att formellt existera utan att ha någon egentlig funktion. Dess ordförande och vice ordförande väljs fortfarande för femåriga mandatperioder men sedan 1994 hålls inte längre några regelbundna sammanträden. På grund av medlemskapskriteriet är idag endast de fem permanenta medlemmarna i Säkerhetsrådet kvar som medlemmar i Förvaltarskapsrådet.

Medlemskap
Medlemsstater i Förvaltarskapsrådet består enligt artikel 86 i FN-stadgan av tre kategorier:
 Medlemsstater som administrerar förvaltarskapsområden.
 Permanenta medlemmar i Säkerhetsrådet som inte administrerar förvaltarskapsområden.
 Sådant antal övriga medlemsstater som behövs för att uppnå full jämvikt mellan administrerande och icke-administrerande medlemmar i rådet, valda på tre år av Generalförsamlingen.

Förvaltarskapsområden vid olika tidpunkter

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats 
Officiell webbplats 
Officiell webbplats 
Officiell webbplats 
Officiell webbplats 
Officiell webbplats 

Förenta nationernas huvudorgan
Kolonialism
Siddur

Siddur, plural siddurim, är den judiska böneboken. Ordet siddur härstammar från ordet seder som på hebreiska betyder ordning. Innehållet täcker böner och välsignelser för livets alla tänkbara tillfällen. I Sverige är Siddur Avaudas Habaure (mer känd som Malmösiddurn) standardverk bland ortodoxa judar. Beroende på församlingens grad av ortodoxi läses bönerna ibland på svenska men för det mesta på hebreiska. Vissa böneböcker har parallelltext på såväl hebreiska som exempelvis svenska eller engelska.

Sidduren innehåller förutom dagliga böner som av observanta judar läses varje dag böner i samband med högtider. Även för riter som relaterar till livscykeln, t.ex. födsel, bröllop och begravningar. En av de mest kända bönerna är amida (Även känd som shemonei esrei). Den innehåller arton stycken välsignelser och läses i sin helhet under den dagliga morgongudstjänsten shacharit och förekommer i en förkortad version under shabbat och dess gudstjänst i synagogan. Bönen kaddish är också central i den synagogala liturgin och läses flera gånger under en gudstjänst. Den är skriven på arameiska och fast den är en bön som läses till minne av de avlidna nämner den inte döden en endaste gång. Istället lovprisas och upphöjs Gud i denna bön. Ytterligare en bön som sjungs är Yigdal vilken bygger på Maimonides tretton trosartiklar.

Judendom
Huskvarnaån

Huskvarnaån är en å som sträcker sig över Nässjös och Jönköpings kommun med ett totalt avrinningsområde på 664 km².

Geografi 
Ån tar sitt vatten från ett flertal sjöar runt Nässjö på Småländska höglandet och som därifrån söker sig från sjösystemen norr om Nässjö via Ryssbysjön och Stensjön, förbi Huskvarna från vilken ån har fått sitt namn, vidare ner till Vättern som ett av dess viktigaste tillflöden. I ån och de sjöar den passerar är fisktillgången riklig och området anses ha stor betydelse för utterstammen, då förorenande utsläpp är minimala och försurningsgraden låg. Här finns också fiskgjuse, storlom och svarthakedopping, och området fungerar som rastplats för vadare och sjöfåglar.

Som vid de flesta stora vattenfall har vid Huskvarnafallet industrier vuxit upp. Längst upp låg tidigare ett gjuteri som hette Ebbes bruk och senare Ebe-verken. Det är nu rivet och ersatt av bostadshus. Längst ner och (som tidigare Ebbes Bruk) med egen kraftstation ligger Husqvarna AB, som är det nya namnet. Från denna kraftstation vid Stampaplan (ett område i Huskvarna) rinner ån i vindlingar ut till Vättern i en ca 3 km lång bana. Efter Smedbyn tar den upp Lillåns vatten och vidgar sig längre fram till Kovasjön, i gamla tider använd som skridskobana. Den flyter förbi Rumlaborg, medeltidsfästet med dess välbevarade vallar och tar sig under nya och gamla vägar ner mot Vättern. Den böjer av åt öster, följer Vätterstranden parallellt och bildar på detta sätt den smala halvö som rymmer Huskvarnas badplats. De kulturhistoriskt intressanta båthusen kan beskådas här och färden avslutas i nästa ögonblick vid Oset, där ån mynnar i Vättern vid Gripenbergsbanans gamla järnvägsbro, som nu är en del av cykelleden mot Jönköping.

Huskvarnafallen 

Vid Stensholm ovanför Huskvarna bildar ån ett vattenfall som kallas Huskvarnafallen. Det är bara på speciella dagar man kan se vattenmassorna rusa ned genom den djupa ravinen. Normalt strömmar vattnet i tub ned till Huskvarna kraftstation. Fallhöjden är 116 meter, vilket är bland de högsta för vattenkraft i Sverige. Från planen nedanför Smedbyn når man lätt fallets nedersta del, kallat Slipstensfallet, eller tar sig via gångstig och trappor upp till den välkända Turistbron, som också kan nås från Ådalsvägen. 

I Huskvarnaåns ravin finns ett flertal jättegrytor, som sägs vara av postglacialt ursprung. Den största har en diameter av 3,4 meter. Jutafallen kan uppvisa ett flertal mindre och nedströms Turistbron och det 21 meter höga Slipstensfallet finns ett tiotal jättegrytor. Huskvarnafallen har inte minst av denna anledning bedömts vara ett naturvårdsområde av riksintresse.

Bildgalleri

Se även
 Strömsholmsskogens naturreservat

Noter

Externa länkar 

Huskvarna
Motala ströms avrinningsområde
Vattendrag i Småland
Vattendrag i Jönköpings kommun
Vattendrag i Nässjö kommun
Ha

HA, Ha eller ha kan syfta på:

 HA – beteckning på en fiskebåt från Haparanda, se Svenska distriktsbeteckningar
 Ha (folk) – en folkgrupp i Kigomaregionen i den västra delen av Tanzania
 ha – en areaenhet som är 10 000 kvadratmeter, se hektar
 Ha (distriktshuvudort), Bhutan
 Haa, distrikt i Bhutan
Ärorika revolutionen

Den ärorika revolutionen () syftar i Englands historia på störtandet av den katolske kungen Jakob II 1688. Revolutionen leddes av delar av parlamentet i samarbete med den nederländske ståthållaren Vilhelm III av Oranien och dennes gemål  Maria II av England, kung Jakobs protestantiska dotter. Jakob II flydde under maktövertagandet till Frankrike.

De nya regenterna fick vid trontillträdet skriva under Bill of Rights, som stadfäste den brittiska parlamentarismen, som sedan dess varit förhärskande. År 1707 enades England och Skottland under drottning Anna genom unionsakten till Kungariket Storbritannien.

Ärorika revolutionen ledde till att Englands ställning som stormakt stärktes kraftigt. Samtidigt kom den att formulera den första stora revolten mot envälde till förmån för konstitutionellt styre och individuella rättigheter, en utveckling som dock börjat redan med Charter of Liberties under 1100-talet.

Den revolution som ägde rum i Sverige efter Karl XII:s död 1718, då hans syster Ulrika Eleonora accepterade kronan mot att hon överskrev det mesta av sin maktställning till Sveriges riksdag, var troligen inspirerad av den ärorika revolutionen och dess efterspel.

Se även
 Magna Charta

Källhänvisningar

1688 i England
England under 1600-talet
Elektriska konstanten

Den elektriska konstanten ε0 (permittiviteten för tomrum) är en fysikalisk konstant som förbinder enheten för elektrisk laddning med de mekaniska enheterna. Inom SI är dess värde
 F/m.

Detta värde är en konsekvens av sambandet  med de definierade värden för ljusets hastighet c och den magnetiska konstanten μ0. 

Den elektriska konstanten förekommer främst i Coulombs lag som en proportionalitetskonstant: 
 N·m²/C².

Den elektriska konstanten är också proportionalitetskonstanten mellan det elektriska fältet E och förskjutningsfältet D i vakuum:

Se även
 Permittivitet
 Casimireffekten
 Coulombs lag

Fotnoter

Elektromagnetism
Fysikaliska konstanter

sl:Influenčna konstanta
sr:Диелектрична константа
Gråfingerört

Gråfingerörten (Potentilla acaulis) är en flerårig ört i familjen rosväxter.

Gråfingerörten är relativt vanligt förekommande in sydöstra Sverige.

Externa länkar 
Den virtuella floran

Fingerörter
Gr Växtindex
Tatjana Angelini

Annie Tatiana Angelini-Jolin (Scheremetiew), född 23 september 1923 i Gustav Vasa församling, Stockholm, död 25 november 2006 i Stockholm, var en svensk sångerska, dotter till den ryskfödde sångpedagogen Michail Scheremetiew.

Biografi
Fadern Michail Scheremetiew flydde från Ryssland till Sverige när revolutionen bröt ut 1917. Han flydde till svenska ambassaden i Moskva där han träffade en svensk änka från Värmland som tidigare hade varit gift med en rysk överste som hade stupat i inbördeskriget. De flyttade till Sverige där de gifte sig. 

I Sverige blev hennes far sångpedagog. Hon debuterade redan som sexåring i Sven Jerrings radioprogrammet Barnens brevlåda. För en större publik blev hon mest känd för att som 14-åring gjort rösten till Snövit i den svenska originalversionen av Walt Disneyfilmen Snövit och de sju dvärgarna 1938. Walt Disney sade offentligt att Angelini var den bästa sångerskan i Snövit. Hon gjorde också rösten till Askungen i svenska originalversionen av Askungen på skiva 1950. 

Efter framgångarna med Snövit studerande hon sång i Paris och New York. Hon turnerade sedermera i USA samt hade där en egen radioserie med barnvisor på radiostationen WNYC. 1946 gjorde hon tillsammans med Edvard Persson ytterligare en turné i USA. 

Angelini gjorde sig också känd som vis- och romanssångerska med åtskilliga skivinspelningar både i USA och Sverige. Hennes sista skivinspelningar gjordes med tenoren Nicolai Gedda på 70-talet, där hon tolkade sånger av Musorgskij. Hon skrev också en bok om sin man Einar Jolin som publicerades 1979.

Angelini var dessutom mycket språkbegåvad och gjorde översättningar till och från bl.a. franska och ryska.

I sitt andra äktenskap var hon gift med CBS reporter Charles Collingwood och bodde i New York fram till dennes död 1985. En kuriositet är att de hade stött ihop redan på 30-talet hos Walt Disney. 1990 flyttade hon åter till Sverige där hon avled 2006.

Angelini är begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Privatliv 

Angelini var från den 2 januari 1952 gift med konstnären Einar Jolin, med vilken hon fick barnen Michaela Jolin och Angelina Jolin. I sitt andra äktenskap var hon gift med Charles Collingwood.

Tatjana Angelinis föräldrar 
Far: Mikael Alexandrowitsch Angelini Scheremetiew, född 4 april 1870 i Tbilisi, Georgien, Kejsardömet Ryssland, död 24 mars 1956 i Gustav Vasa församling, Stockholm
Mor: Annie Maria Potuloff Scheremetiew, född Vidlund 14 juli 1886 i Älvkarleby församling, Uppsala län, död 19 juni 1958 i Gustav Vasa församling, Stockholm
Föräldrarna vigdes 3 januari 1922

Filmografi  
 (originaldubb)

Källor 
 Snövits röst har tystnat Expressen 27 november 2006
 Vinkällaren Grappe

Externa länkar 

Tatiana Angelini på 78-varv

Noter 

Avlidna 2006
Födda 1923
Svenska sångare
Kvinnor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Sångare från Stockholm
Sten Axelson

Sten Axel Fredrik Axelson, född 6 maj 1903 i Tidan i Vads församling i Skaraborgs län, död 16 juli 1976 i Bromma (Västerleds församling), var en svensk kompositör, sångare och musiker (piano). Han är mannen bakom sånger som till exempel Kan du vissla Johanna?, Den farliga leken, Jag kommer i kväll under balkongen och Det är jag som går vägen uppför stegen.

Axelson ingick i början av 1930-talet i sånggruppen Tre Sang.

Sten Axelson hade två söner, Björn och Patrik Axelson.

Filmmusik i urval

Referenser

Externa länkar

Sten Axelson på Svensk mediedatabas

Avlidna 1976
Födda 1903
Män
Personer från Vads socken
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Jack Geddes

Jack Geddes, född 1916, var en engelsk-amerikansk kompositör även verksam i Sverige under 1940-1950-talen.

Filmmusik i urval

 

Brittiska kompositörer
Amerikanska kompositörer
Män
Födda 1916
Möjligen levande personer
Gunnar Hellström (kompositör)

Gunnar Valdemar Hellström, född 12 maj 1918 i Stockholm, död där 31 juli 2009 (i Skarpnäcks församling), var en svensk kompositör. Han var verksam under pseudonymen Gary Geve.

Externa länkar

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Män
Födda 1918
Avlidna 2009
Anna-Lisa Söderblom

Anna-Lisa Söderblom, född Nilsson 20 november 1915 i Västra Frölunda, död 29 juni 1992, var en svensk skådespelare.

Hon var åren 1940–1947 gift med skådespelaren Åke Söderblom, men utvandrade till USA år 1950.

Filmografi

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1915
Avlidna 1992
Kvinnor
Personer från Västra Frölunda socken
Svenskar utflyttade till USA
Gamer

En gamer  (svenska. spelare) är en person som spelar TV-spel, datorspel, rollspel, brädspel och/eller kortspel. Ofta syftas på någon som tävlar i e-sport eller någon som tillhör en subkultur uppbyggd kring spel.

År 2013 listade Ungdomsbarometern vilka subkulturer som svenska ungdomar i åldern 15–24 år identifierar sig med. Att vara gamer hamnade då i topp, 25 procent av alla unga ansåg sig vara det. På andra plats kom "miljövän" med 22 procent.

En svensk undersökning visade 2022 att andelen personer som spelar nöjesspel på mobil, surfplatta, dator eller spelkonsol under flera år ökat jämfört med föregående år. År 2022 hade 58 procent av alla svenska internetanvändare över 8 år ägnat sig åt nöjesspelande. Undersökningen visade även att nöjesspelandet var som störst bland de allra yngsta, där 91 procent spelade, och sjönk sedan successivt med åldern. Det var generellt fler män än kvinnor som spelar nöjesspel. I de äldre generationerna, födda från 1920- till och med 60-talet, rådde däremot det motsatta; fler äldre kvinnor spelade nöjesspel jämfört med män i motsvarande ålder. Spelplattformar är inte bara ett forum för att spela spel utan används också i hög grad för umgänge. Undersökningen visade att närmare 3 av 10 hade umgåtts med vänner på olika spelplattformar under 2022. Bland barn och ungdomar i åldern 8–19 år var det betydligt vanligare, drygt 7 av 10. Det var också vanligare att män/pojkar umgås på spelplattformar jämfört med kvinnor/flickor.

Se även 
 Ludologi
 Cyberathlete Professional League
 Counter-Strike
 World of Warcraft
 Hacker
 LAN-party
 Let's Play

Källor 

Datorspelstermer
Subkulturer
Bernhard Risberg

Johan Bernhard Risberg, född 23 september 1862, död 15 november 1947, var en svensk professor, lektor i latin vid Katedralskolan, Linköping, skald, språkforskare och översättare. Han är representerad i äldre psalmböcker med en psalm att sjunga vid kyrkogårdsinvigningar. Han var lärare åt bland andra Josef Svennung.

Han var ogift. Genom sitt testamente inrättade han den Risbergska donationsfonden till Linköpings domkyrkas förskönande.

Skrifter (urval)
Fullständig förteckning av Hugo Larsson: Bernhard Risbergs tryckta skrifter 1878-1947. Bibliografi. Linköping 1968
De non nullis locis Agamenonis Aeschyleae scribendis et interpretandis (Almqvist & Wiksell, 1891) [Diss. Uppsala universitet]
Tyska förebilder till dikter af Atterbom, litteraturhistorisk studie (Uppsala universitet, 1892)
Dikter (Wettergren & Kerber, 1893)
Den svenska psalmbokens revision, kritiska bidrag med anledning av Psalmbokskommittéens nya förslag till reviderad psalmbok (Norstedt, 1897)
I templets förgård, psalmer (Schultz, 1902)
Den svenska versens teori, prosodiska och metriska undersökningar (Ljus, 1905–1907). 2., omarb. uppl. Norstedt, 1932–1936
Vallmo och blåklint, nya dikter (Ljus, 1906)
På nyckelharpa och violin (Ljus, 1908)
Meleager, drama i tre akter (Ljus, 1909)
Den osynliga kedjan (Ljus, 1912)
Lyxuppfostran af medborgare: polemiska artiklar i folkskolefrågan (1921)
Gnejs och gnistor, dikter (Bonnier, 1927)
Fresker och reliefer: forngrekiska bilder på vers (med teckningar av Yngve Berg, Saxon & Lindström, 1937)
Textkritiska studier till Fredmans epistlar (Geber, 1938)
Bockar i kanten, handledning till språkvård i ett tjog kåserier (1942)
Ansikten och verk, studier i svensk litteraturhistoria (1947)

Översättningar (urval)
 Gottfried Keller: Valda noveller (Hæggström, 1883)
 Johann Wolfgang von Goethe: Egmont: sorgespel i fem akter (Fahlcrantz, 1889)
 Aischylos: Agamemnon: sorgespel (Upsala : Akademiska bokhandeln, 1890)
 Horatius: Valda sånger (Ljus, 1901)
 Propertius: Cynthia: kärleksdikter (Ljus, 1905)
 Sofokles: Antigone: sorgespel (Norstedt, 1910). 2., översedda uppl. Norstedt, 1928
 Platon: Sokrates' försvarstal (Norstedt, 1910)
 Horatius: Satirer och epistlar i urval (Linköping: Sahlströms bokhandel, 1922)
 Homeros: Odysséen (översättning av Hugo Bergstedt, reviderad av Bernhard Risberg, Bonnier, 1926)
 Homeros: Iliaden (Bonnier, 1928)
 Grekisk och romersk lyrik (Bonnier, 1934)

Psalmer
En handsbredd är vår levnads mått (1937 nr 221)

Priser och utmärkelser
1908 – Kungliga priset
1912 – Letterstedtska priset för översättningen av Sofokles Antigone
1929 – Letterstedtska priset för tolkningen av Homeros Iliaden

Litteratur
Bernhard Risbergs tryckta skrifter 1878–1947, bibliografi (1968)

Noter

Externa länkar

Svenska författare
Svenska psalmförfattare
Svenska översättare
Översättare från tyska
Översättare från klassisk grekiska
Översättare från latin
Svenska innehavare av professors namn
Födda 1862
Avlidna 1947
Män
Författare från Östergötland
Mottagare av Letterstedtska priset
Personer från Jumkils socken
Pol Roger

Pol Roger, franskt champagnehus grundat 1849 i Épernay. Det är ett av de sista familjeägda champagneföretagen och drivs idag av Jean Pol-Roger och Christian de Billy.

1908 köpte Storbritanniens dåvarande handelsminister, Winston Churchill, sin första flaska Pol Roger. Champagnen skulle följa honom genom livet och när han dog 1965 hedrades han av Pol Roger med en sorgkant på alla flaskor som såldes i Storbritannien. 1984 lanserade Pol Roger sin prestigechampagne "Cuvée Sir Winston Churchill".

Champagner från Pol Roger
 Brut Réserve (torr, ej årgångsbestämd)
 Rich (halvtorr, ej årgångsbestämd)
 Brut Vintage (torr, årgångsbestämd)
 Rosé Vintage (rosé, årgångsbestämd)
 Chardonnay Vintage (torr, årgångsbestämd, Blanc de blanc)
 Cuvée Sir Winston Churchill (prestigechampagne)

Externa länkar

 Pol Roger (eng)
 Pol Roger Ltd. (eng)
 The Wine Doctor om Pol Roger (eng)

Franska livsmedelsföretag
Champagne
Företag bildade 1849
Franska dryckestillverkare
Astrid Söderbaum

Astrid Elzie Hildegard Söderbaum-Lilljeqvist, född 30 juni 1919 i Demmin i Tyskland, död 28 november 2022 i Sala distrikt i Västmanlands län, var en svensk skådespelare och sångare. 

Till hennes mer kända inspelningar hör schlagern Valpen i Fönstret (1953) tillsammans med Cacka Israelsson och Krakel Spektakel Skivan (1955). 

Hon var från 1940 gift med ingenjör Rolf Lilljeqvist (1918–1976).

Filmografi i urval

Teater

Roller

Radioteater

Roller

Referenser

Externa länkar
Astrid Söderbaum på 78-varvare
 

Svenska sångare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Hundraåringar
Födda 1919
Avlidna 2022
Kvinnor
Skådespelare från Mecklenburg-Vorpommern
Personer från Demmin
Olof Ekman

För Olof Ekman (präst) se  Olaus Ekman.

Carl Olof Ekman, född 27 juli 1912 i Katarina församling i Stockholm, död 3 november 1998 i Högalids församling i Stockholm, var en svensk filmfotograf och kortfilmsregissör.

Ekman är begravd på Tomtberga kyrkogård.

Filmfoto i urval

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmfotografer
Fotografer från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Födda 1912
Avlidna 1998
Män
Svenska filmregissörer
Sydsvenska höglandet

Sydsvenska höglandet är en ekoregion och ett högland i Götaland. Ofta inräknas områden med höjd över 200 meter över havet, vilket ungefär motsvarar norra Småland, södra Västergötland och södra Östergötland, men ibland inräknas även mindre delar av Halland, Skåne och Blekinge. Högsta punkten är Tomtabacken i Nässjö kommun, 377 meter över havet, vilket även är Götalands högsta punkt. Höglandet är i hög grad skogbeväxt.

Höjder
Till de högsta punkterna hör, förutom Tomtabacken 377 meter över havet, Galtåsen 361 meter över havet, Stenabohöjden 328 meter över havet, och Taberg 343 meter över havet. 

Dessutom finns många höjder på runt eller över 350 meter över havet i områdets högsta del, söder om Nässjö. Dessa inkluderar Pustanäs (367 m, öster om Malmbäck), Huluberg (även kallad Huluberget, 363 m, nordväst om Bodafors) samt flera höjder öster Tomtabacken på mellan 365 och 370 meter.

Delen av sydsvenska höglandet som ligger i Småland kallas Småländska höglandet och omfattar delar av kommunerna Aneby, Eksjö, Nässjö, Sävsjö, Tranås och Vetlanda, samtliga tillhörande Jönköpings län. Även en liten del av Kronobergs Län hör till Sydsvenska Höglandet med exempelvis Karryd 311 meter över havet.

Natur och klimat
Området är nästan helt skogbeväxt och kännetecknas av skogar och högmossar. Klimatologiskt tillhör höglandet växtzon 3, ibland ända uppåt växtzon 5 på grund av det kärva klimatet som i trakterna av Nässjö och Sävsjö. Detta innebär att klimatet skiljer sig påtagligt från lägre liggande områdena och att växtlighet och djurliv avviker från resten av Småland och de närmast kringliggande landskapen.

Västliga vindar dominerar, vilka pressas uppåt, när de träffar höglandet, vilket leder till s.k. orografiskt regn och mer åska än i kringliggande områden. Luftens brytningsindex för radiovågor, som i huvudsak bestäms av kombinationen av temperatur, lufttryck och luftfuktighet har en speciell årstidsvariation i sydsvenska höglandet.

Se även
 Högland
 Småländska höglandet
 Mellansvenska sänkan

Källor

Fotnoter

Informella regioner i Sverige
Smålands geografi
Östergötlands geografi
Västergötlands geografi
Gullfingerört

Gullfingerört (Potentilla aurea) är en flerårig ört i släktet fingerörter (Potentilla) och familjen rosväxter (Rosaceae). Den beskrevs av Carl von Linné.

Beskrivning 
Gullfingerörten är en flerårig, mattbildande växt med klart gröna blad på krypande stänglar. Blommorna är 1–2 centimeter breda och klargula, och växer i klasar.

Utbredning 
Gullfingerörten förekommer i södra och centrala Europa, men odlas också som prydnads- och medicinalväxt, ofta som stenpartiväxt. Den är inte påträffad i vilt tillstånd i Sverige.

Källor

Tryckta källor

Noter

Externa länkar 

Fingerörter
Gu Växtindex
Europas flora
Olof Brunå

Olof Bruno Melker Brunå Andersson, född den 18 maj 1884 i Nyköping, död den 4 december 1934 i Stockholm, var en svensk journalist och författare.

Biografi
Brunå var född i Nyköping, men växte upp i Finland. Han genomgick en pårivatskola i Helsingfors och vanlig folkskola i Sverige. Han medarbetade till en början i flera olika tidningar och tidskrifter innan han 1915 fick fast anställning vid Stockholms-Tidningen. Hans skönlitterära verk är realistiska tvärsnitt ur livet.

Bibliografi

Referenser

Svenska författare
Personer från Nyköping
Födda 1884
Avlidna 1934
Män