kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fifa Confederations Cup 1999

FIFA Confederations Cup 1999 spelades i Mexiko 25 juli-4 augusti 1999. Turneringen vanns av Mexiko, som besegrade Brasilien med 4-3 i finalmatchen.

Kvalificerade lag 

Åtta lag från 6 federationer deltog i mästerskapet.

Noteringar

Spelorter och arenor 

Två arenor är användes vid mästerskapet:
 Aztekastadion, belägen i Mexico City
 Estadio Jalisco, belägen i Guadalajara

Domarstab

Spelartrupper 

Vardera lag fick bestå av maximalt 20 spelare.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Utslagsspel

Semifinaler

Match om tredjepris

Final

Statistik

Skytteligan 
6 mål
  Ronaldinho
  Cuauhtémoc Blanco
  Marzouk Al Otaibi

4 mål
  Alex

3 mål
  Zé Roberto
  José Manuel Abundis

Källor

Fotnoter
Kranjska Gora

Kranjska Gora (tyska: Kronau, italienska: Monte Cragnisca) är en stad och kommun i västra Slovenien. Staden har cirka 5 500 invånare och är en populär vintersportort. Om vintrarna arrangeras alpina världscupdeltävlingar i alpin skidåkning på orten. I Planica, tre kilometer från Kranjska Gora, finns en av världens största hoppbackar. Under stor del av året är bergsklättring mycket populärt. I närliggande byn Mojstrana finns det ett alpint museum.

Internationella relationer

Vänorter 
 Santa Marinella, 
 Waasmunster,

Bilder

Källor

Externa länkar 

Kranjska Gora
Planica Hoppbacken
Slovenska alpina museets hemsida

Sloveniens kommuner
Orter i Slovenien
Juliska alperna
Vintersportorter i Slovenien
Sveti Jurij

Sveti Jurij (Sveti Jurij ob Ščavnici, tyska: St. Georgen an der Stainz) är ett samhälle och en kommun i nordöstra Slovenien med  invånare i samhället och  i kommunen (2019). Samhället, som ligger vid floden Ščavnica,  hette fram till år 1997 Videm ob Ščavnici (Kyrka vid floden  Ščavnica).

Källor

Sloveniens kommuner
Orter i Slovenien
Oplotnica

Oplotnica är en kommun belägen i nordöstra Slovenien.

Sloveniens kommuner
Bananskiva

Bananskiva är ett barnalbum med texter av Lennart Hellsing från hans Bananbok och musik av Georg Riedel. Sångerna, som alla handlar om bananer, framförs av Fred Åkerström och Gösta Linderholm, tillsammans eller var för sig. Albumet har senare (1999) även givits ut på CD.

Albumet producerades av Anders Burman och spelades in i Metronomes studio i Stockholm i november 1975.

Några av visorna från albumet har även spelats in av Trazan & Banarne.

Innehåll

LP 
 Sida A
 "Banansång" – 2:15 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Hur bananerna är" – 1:59 (framförd av Åkerström)
 "De goda" – 1:28 (framförd av Linderholm)
 "I bananskogen" – 1:50 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "I bananernas himmel" – 1:57 (framförd av Linderholm)
 "Fyra bananer" – 1:49 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Banankyrkogården" – 2:19 (framförd av Åkerström)
 "Vaggvisa för liten grön banan" – 3:23 (framförd av Åkerström och Linderholm)

 Sida B
 "Arg ung banan" – 1:45 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "En gammal banans tankar" – 2:06 (framförd av Åkerström)
 "Vad bananerna tror" – 2:00 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Vad bananerna vet" – 2:53 (framförd av Åkerström)
 "Vad bananerna vill" – 2:23 (framförd av Linderholm)
 "De trofasta" – 2:43 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Under bananflaggan" – 1:26 (framförd av Linderholm)
 "Bananriket (nationalsång)" – 1:55 (framförd av Åkerström)

CD 
 "Banansång" – 2:15 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Hur bananerna är" – 1:59 (framförd av Åkerström)
 "De goda" – 1:28 (framförd av Linderholm)
 "I bananskogen" – 1:50 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "I bananernas himmel" – 1:57 (framförd av Linderholm)
 "Fyra bananer" – 1:49 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Banankyrkogården" – 2:19 (framförd av Åkerström)
 "Vaggvisa för liten grön banan" – 3:23 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Arg ung banan" – 1:45 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "En gammal banans tankar" – 2:06 (framförd av Åkerström)
 "Vad bananerna tror" – 2:00 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Vad bananerna vet" – 2:53 (framförd av Åkerström)
 "Vad bananerna vill" – 2:23 (framförd av Linderholm)
 "De trofasta" – 2:43 (framförd av Åkerström och Linderholm)
 "Under bananflaggan" – 1:26 (framförd av Linderholm)
 "Bananriket (nationalsång)" – 1:55 (framförd av Åkerström)

Källor 

Musikalbum 1976 
Svenska barnalbum
Svenskspråkiga musikalbum
Album av Fred Åkerström
Album producerade av Anders Burman
Album utgivna på Metronome
Fifa Confederations Cup 2001

FIFA Confederations Cup 2001 spelades i Japan och Sydkorea 30 maj-10 juni 2001. Turneringen vanns av Frankrike, som vann med 1-0 mot värdarna Japan i finalmatchen efter mål av Patrick Vieira.

Kvalificerade lag 

Åtta lag från sex fotbollsfederationer deltog i mästerskapet.

Spelorter och arenor

Domarstab 

AFC

Ali Bujsaim

Jun Lu

CAF

Gamal Al-Ghandour

Felix Tangawarima

Concacaf

Carlos Batres

Benito Archundia

Conmebol

Óscar Ruiz

Byron Moreno

OFC

Simon Micallef

Uefa

Kim Milton Nielsen

Hugh Dallas

Hellmut Krug

Spelartrupper

Gruppspel

Grupp A 

Sydkorea

Grupp B 

Japan

Utslagsspel

Semifinaler

Match om tredjepris

Final

Statistik

Målskyttar 

2 mål
  Eric Carriere
  Shaun Murphy
  Robert Pires
  Hwang Sun-hong
  Takayuki Suzuki
  Patrick Vieira
  Sylvain Wiltord

Källor

Fotnoter 

 
WP:Projekt Korea
WP:Projekt Japan
Ahmed Ould Sid'Ahmed

Ahmed Ould Sid'Ahmed, född 11 augusti 1949, är en mauretansk politiker. Han var Mauretaniens utrikesminister 1998–2001 och 2005–2007.

Mauretaniens utrikesministrar
Födda 1949
Män
Levande personer
Fifa Confederations Cup 2003

FIFA Confederations Cup 2003 spelades i Frankrike 18-29 juni 2003.

Frankrike försvarade sin titel från 2001, men turneringen överskuggades av Kameruns spelare Marc-Vivien Foé som avled av en hjärtinfarkt i semifinalmatchen mot Colombia. Marc-Vivien Foés död förenade de franska och kamerunska lagen i finalmatchen och efter Frankrikes vinst lyfte den franske lagkaptenen Marcel Desailly trofén tillsammans med Kameruns lagkapten Rigobert Song.

Kvalificerade lag 

Åtta lag från sex fotbollsfederationer deltog i mästerskapet.

Spelorter och arenor 
 Stade de Gerland, Lyon
 Stade de France, Saint-Denis, Paris
 Stade Geoffroy-Guichard, Saint-Étienne

Domarstab 

AFC

Masoud Moradi

CAF

Coffi Codjia

Concacaf

Carlos Batres

Conmebol

Carlos Amarilla

Jorge Larrionda

OFC

Mark Shield

Uefa

Lucílio Batista

Valentin Valentinovitj Ivanov

Markus Merk

Spelartrupper

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Utslagsspel

Semifinaler

Match om tredjepris

Final

Skytteliga 
4 mål
  Thierry Henry

3 mål
  Tuncay Sanli
  Giovanni Hernandez
  Okan Yilmaz
  Shunsuke Nakamura
  Robert Pires

2 mål
  Adriano
  Gökdeniz Karadeniz
Sándorfalva

Sándorfalva är en mindre stad i Ungern.

Orter i Csongrád-Csanád
Rudolf Klein-Rogge

Friedrich Rudolf Klein-Rogge, född 24 november 1885 i Köln i Tyskland, död 29 maj 1955 i Graz i Österrike, var en tysk skådespelare och manusförfattare. Klein-Rogge var en av de mest framträdande skådespelarna i Tyskland under 1920- och 1930-talen, och han spelade i flera av Fritz Langs filmer.

Klein-Rogge scendebuterade 1909 i rollen som Cassius i Julius Caesar. Efter engagemang i olika tyska städer kom han 1915 till Städtische Bühnen Nürnberg där han arbetade både som skådespelare och regissör. 1918 började han vid Lessing-Theater i Berlin.

Han filmdebuterade 1912, men det var under 1920-talet han blev verkligt känd som filmskådespelare, nästan alltid i roller som ondskefulla och skräckinjagande karaktärer. Av dessa är rollen som den intelligente brottslingen Dr. Mabuse i två filmer, samt uppfinnaren Rotwang i Metropolis de mest kända. Rollen i Dr. Mabuses testamente 1933 kom att bli hans sista samarbete med Lang som snabbt kom att lämna Tyskland efter Nationalsocialisternas maktövertagande samma år. Klein-Rogge fortsatte som filmskådespelare, men fick allt mindre roller och efter 1942 kom han endast att medverka i en film 1949.

Han var gift med manusförfattaren Thea von Harbou åren 1914–1921 och med den svenska skådespelaren Mary Johnson från 1932.

Filmografi (i urval) 
 (ej krediterad)

Källor 
Rudolf Klein-Rogge på filmportal.de

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1885
Avlidna 1955
Män
Tindrande vishetens kyrka

Tindrande vishetens kyrka (Church of Starry Wisdom), även kallad Tindrande vishetssekten, är en fiktiv religiös grupp i Cthulhu-mytologin.

Gruppen dyrkar Nyarlathotep och "Jägaren i mörkret". Kyrkan eller sekten bildades 1844 i Providence, Rhode Island, USA av professor Enoch Bowen. De använde "den skinande trapetsoiden" (Shining Trapezohedron) för att åkalla "Jägaren i mörkret", som krävde skandalösa uppoffringar för att dela med sig av en liten del av sin kunskap om universum.

Trots att sekten fördömdes av de lokala kyrkorna växte den till ca 200 medlemmar. Efter flera mystiska försvinnanden i området blev sekten uppmärksammad av hela samhället. Kyrkan lades ner efter att den lokala myndigheten samt lokala invånare drabbat samman med den. 181 människor försvann från Providence av okända anledningar.

Kyrkan hade ett omfattande bibliotek av ockult litteratur. De flesta av böckerna togs om hand av doktor Dexter efter en polisrazzia i anknytning till Robert Blakes död.

"Jägaren i mörkret" (originaltitel "The Haunter of the Dark") är en novell av H. P. Lovecraft, publicerad 1936.

Externa länkar

Cthulhu-mytologi
Två nötcreme och en Moviebox

Två nötcreme och en Moviebox – Hisnande generaliseringar om vår uppväxt i DDR-Sverige är en bok skriven av Filip Hammar och Fredrik Wikingsson. och utgiven den 27 oktober 2003 på Bonnier förlag. Den handlar om deras uppväxt i Sverige under 1980-talet, som de i boken kallar DDR-Sverige. Boken är fylld med berättelser från deras ungdom.

Se även 
Nöt-Créme
Moviebox
Relationer mellan Sverige och Östtyskland

Källor

Externa länkar

Filip och Fredrik
Skönlitteratur 2003
Svensk skönlitteratur
Folke Schimanski

Folke Svante Wilhelm Schimanski, född 18 maj 1936 i Berlin, är en svensk journalist och författare.

Biografi 
Schimanski, som har en tysk far och en svensk mor, kom till Sverige med de vita bussarna i april 1945 och har gått på Solbacka läroverk. Han är bror till Vera Oredsson.

Han har avlagt filosofisk ämbetsexamen vid Lunds respektive Stockholms universitet i historia, ekonomisk historia, statskunskap, nationalekonomi och teoretisk filosofi.

Han har arbetat på Riksdagens utredningstjänst, SIDA, FN:s biståndskontor i Teheran 1965–67 och var därefter producent på Sveriges Radio, där han stod för program som Forskning ifrågasatt och Historia att minnas. 1977–1986 förestod han Bandverkstan, ett prisbelönt demokratiprojekt där allmänheten kunde göra egna radioprogram. 

Åren 1999–2006 var Schimanski kulturredaktör på Computer Sweden. Som frilansskribent har han arbetat för den engelska tidskriften New Scientist, Finanstidningen, Veckans Forskning, Baltic Worlds och Populär Historia.

Inför 2004 års val till Europaparlamentet deltog Schimanski i kampanjen för den nya Junilistan men lämnade den sedan för en period, bland annat därför att han var emot att Junilistan ställde upp i nationella val. 

Under senare år har Schimanski ägnat sig åt författarskap. De tyska städerna Weimar och Berlin skildras i breda historiska och kulturhistoriska exposéer. Ramlösa brunn som centrum för flyktingverksamhet under 1940- och 1950-talen skrevs i samband med en invigning av ett flyktingmonument i Brunnsparken. I boken De bortglömda är andra kontinenter än Europa föremål för en sorts kompletterande historia vad gäller andra världskriget. Moderns upplevelser i första världskrigets hungrande Berlin inspirerade honom till boken Mat - en krigisk historia, som skildrar hur människor ordnade sitt behov av livsmedel under framför allt 1900-talets världskrig. I den tyska antologin "Nationalsozialistische Täterschaften" (Metropol Verlag 2016) deltar han med en självbiografisk berättelse över hur det är att leva med en nazistisk far och nynazistisk syster.

Sedan 2018 är han gift med Vivi, född Spur. Han har två barn, Johan Schimanski, professor i litteraturvetenskap vid Oslo universitet, och Robin Pohlstrand Björkman, teaterproducent i Göteborg.

Bibliografi 
 Kvinnan och revolutionen (antologi) 1972
 Media för alla 1982
 Dröm och verklighet i DDR 1993
 När hände vad i Norden 1995 (tillsammans med Sven Rosborn)
 Historien om Weimar 1998
 Berlin. En stads historia 2010
 Tillbaka till livet. Ramlösa brunn - en räddningsstation 2010
 De bortglömda. Andra världskriget i Afrika, Asien, Oceanien och Latinamerika 2015
 Mat. En krigisk historia  2019

Källor

Födda 1936
Levande personer
Personer från Berlin
Svenskspråkiga författare
Politiker i Junilistan
Män
Francis Lovell

Francis Lovell, född 1454, död 1487 (?), var en av Rikard III:s anhängare och son till John, baron Lovell. Han kände troligtvis Rikard sedan unga år och kom att bli den blivande kungens vän för livet. 

Lovell (som vid nio års ålder hade fått sin fars titlar och gods vid faderns död) hade blivit en av Edvard IV:s skyddslingar, och han kom i Rikard Neville, earl av Warwicks vård, i vars hushåll Rikard tillbringade en del av sin uppväxt. Lovell tjänade under Rikard i Skottland 1480, för vilket ha dubbades till riddare samma år. Efter Edvard IV:s död 9 april 1483 utnämnde Rikard honom till flera titlar däribland viscount. Lovell hjälpte till att kväsa  Buckinghams uppror 1483. 

Lovell gifte sig med Anne Fitzhugh, som var niece till Warwick, och därigenom kusin med Rikards drottning, Anne Neville.

Lovell hade befäl över flottan som skulle stoppa Henrik Tudor från att landstiga 1485, men misslyckades. och stred sedan i slaget vid Bosworth Field (22 augusti 1485) och efter striden flydde han till ett kloster i Colchester. Därifrån begav han sig följande år för att organisera en farlig revolt i Yorkshire. Då det misslyckades flydde han till Margareta av Burgund i Flandern. 

Som huvudman för den yorkistiska falangen tog Lovell del i Lambert Simnels försök att nå tronen. Tillsammans med John de la Pole, earl av Lincoln, följde han pretendenten till Irland och stred för honom i slaget vid Stoke Field 16 juni 1487. Han sågs fly från striden, och sågs aldrig mer igen, Bacon hänvisar till en redogörelse att han skulle levt långt efter det i en grotta eller valv. Mer än 200 år senare, 1708, upptäcktes ett mansskelett i en hemlig kammare på familjens gods i Minster Lovell i Oxfordshire. Det antas att Francis Lovell hade gömt sig där och dött av svält.

Referenser 

Engelsk adel
Födda 1454
Avlidna 1487
Män
Pannonhalma

Pannonhalma är en mindre stad i Ungern med  invånare (2020).

Källor

Orter i Győr-Moson-Sopron
Oroszlány

Oroszlány (tyska: Ohreslahn) är en stad i provinsen Komárom-Esztergom i Ungern. Staden hade 18 402 invånare (2019).

Referenser

Externa länkar  

Orter i Komárom-Esztergom
Tura

Tura kan syfta på:

 Tura (djur) – ett släkte av kräftdjur
 Tura (Helsingborgsuttryck) – åka färja fram och tillbaka för nöjes skull

Personer
 Cosimo Tura (1430–1495), italiensk renässanskonstnär
 Tura Satana (1938–2011), japansk-amerikansk skådespelerska

Geografi

Ecuador 

 Río Taura (vattendrag i Ecuador), Guayas,

Egypten 

 Tura (Egypten) – en stadsdel i Kairo

Indien 

 Tura, Indien, Meghalaya, West Garo Hills,

Ryssland 

 Tura (flod),

Ungern 

 Tura, Ungern, Pest, 

Robotskapade Ecuadorförgreningar
Robotskapade Indienförgreningar
Robotskapade Rysslandförgreningar
Robotskapade Ungernförgreningar
Gödöllő

Gödöllő (tyska: Getterle, slovakiska: Jedľovo) är en stad i provinsen Pest i Ungern, belägen cirka 30 kilometer nordost om Budapest. Staden har 31 779 invånare (2021), på en yta av 61,93 km².

Staden kan nås enkelt från Budapest med pendeltåget HÉV eller med MÁV:s pendeltåg som utgår från Keleti pályaudvar. Gödöllő är platsen för Szent István Egyetem (Sankt Stefanuniversitetet), huvudinstitutet för jordbruk i Ungern. Palatset i Gödöllő, en av de största barockpalatsen i Ungern, byggdes från början för den aristokratiska Grassalkovichfamiljen, senare hade Frans Josef, kejsare av Österrike och kung av Ungern och hans fru Elisabeth ("Sissi") sitt sommarresidens i Gödöllő.

Ungern var värdland för den 4:e världsjamboreen år 1933 och platsen var den kungliga skogen vid Gödöllő, där 25 792 scouter från 54 länder campade tillsammans. Lägerkocken var Pál Teleki, medlem i den internationella kommittén som senare blev premiärminister i Ungern.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Kungliga palatset

Orter i Pest (provins)
Visegrád

Visegrád är en liten stad i Ungern med  invånare (2020). Den ligger cirka 50 kilometer norr om Budapest och har ett strategiskt läge i Donaukröken och en rik historia. Staden är känd för lämningarna av ett renässanspalats uppfört av den ungerske kungen Matthias Corvinus samt ett medeltida citadell. År 1335 var den ungerske kungen Karl I värd här för ett möte med den böhmiske kungen Johan av Luxemburg (Johan den blinde) och den polske kungen Kasimir III.

Med anknytning till tidigare historiska samarbeten länderna emellan bildade 1991 Polen, Tjeckoslovakien och Ungern här Visegrádgruppen. Tjeckoslovakien efterträddes senare av Tjeckien och Slovakien i denna grupp.

Källor

Externa länkar
Stadens webbplats

Orter i Pest (provins)
Várpalota

Várpalota är en stad i Ungern med  invånare (2019).

Källor

Orter i Veszprém (provins)
Göd

Göd är en stad i Ungern med  invånare (2019).

Källor

Orter i Pest (provins)
Örkény

Örkény är en mindre stad i Ungern med  invånare (2020).

Källor

Externa länkar

Orter i Pest (provins)
Paks

Paks är en stad i provinsen Tolna i Ungern. Staden hade 18 623 invånare (2019). Paks ligger vid floden Donau, 100 kilometer söder om Budapest. Ungerns enda kärnkraftverk ligger i Paks, vilket står för cirka 40 procent av elförsörjningen.

Sport 
 Paksi FC – fotbollsklubb.
 Fehérvári úti Stadion som har en publikkapacitet på 6 150 åskådare.

Referenser

Externa länkar  
 

Orter i Tolna (provins)
Uzi

(Hebreiska: עוזי, officiellt stiliserat UZI) är en kulsprutepistol i kalibern 9 × 19 mm Parabellum med ursprung i Israel.

Vapnet är uppkallat efter dess designer, Uziel Gal (1923-2002) och är tekniskt delvis baserat på den tjeckiska kpisten M23. Gal var född i Weimar som Gotthard Glas. Föräldrarna utvandrade 1933 och bosatte sig i det Brittiska Palestinamandatet . Den israeliska krigsmakten gav Gal i uppdrag att utveckla ett nytt vapen och prototypen var klar 1951. Uzin var enkel, robust, billig och lämpad för användning i öknen. De följande åren tillverkades testexemplar och vapnet togs i tjänst 1955 samt fick sitt elddop under Suezkrisen.     

Uzi tillverkas i tre huvudvarianter: Uzi, Mini Uzi (mindre storlek) och Micro Uzi (ännu mindre). Original-Uzin började tillverkas 1955 och 1980 kom Mini Uzi för att följas av Micro Uzi en bit in på 1980-talet. Kolven är infällbar på alla varianter utom för ett antal Uzi som under den första tiden tillverkades med fast träkolv. Till dags dato ha cirka 10 miljoner exemplar av vapnet i alla varianter tillverkats. 

Främsta brukare av Uzi var Israel som dock 2003 fasade ut den ålderstigna Uzi till förmån för mer moderna automatkarbiner. Uzi finns i den tyska försvarsmaktens arsenal under beteckningen MP2. Även många andra länder använder Uzi i militär, paramilitär eller polisiär tjänst.

Uzi och dess olika varianter förekommer i ett otal filmer och datorspel.

Externa länkar

IMI UZI / Mini UZI / Micro UZI 

Kulsprutepistoler
Israeliska vapen
Máriapócs

Máriapócs är en mindre stad med  invånare (2020) i Ungern, som ligger nära regionhuvudstaden Nyíregyháza. Staden är känd för den gråtande Maria-ikonen som gör den till en vallfärdsort för pilgrimer. Staden hette förr bara Pócs.

Kyrkan

I den ungerskt grekisk-katolska kyrkan från 1756 står den gråtande Maria-ikonen. Första gången Mariaikonen grät var 1696, vilket ansågs som ett stort under. 1697 fördes ikonen till Stefansdomen i Wien, där den står än idag. Kyrkan i staden fick nöja sig med en kopia men även den har gråtit flera gånger.

Se även
Stefansdomen som har ett kapitel om Maria Pócs-ikonen.

Källor

Orter i Szabolcs-Szatmár-Bereg
Charlton Athletic FC

Charlton Athletic FC är en engelsk professionell fotbollsklubb i sydöstra London grundad 1905, klubben har sitt starkaste supporterfäste i stadsdelen Greenwich. Hemmamatcherna spelas på The Valley. Smeknamnet är The Addicks. Klubben spelar sedan säsongen 2020/2021 i League One.

Historia 
Charlton Athletic FC bildades den 9 juni 1905 av en grupp 15- till 17-åringar i East Street, Charlton, som numera är känt som Eastmoor Street. Charlton tillbringade de flesta åren före första världskriget i ungdomsligor. Man introducera ett lag för seniorer 1913, samma år som närliggande Woolwich Arsenal flyttade till North London. Efter kriget gick de med i Kent League under en säsong (1919–20). Detta var innan de blev en professionell klubb och utsåg Walter Rayner till den första heltidsanställda huvudtränaren. De accepterades av Southern League men spelade där bara under en enda säsong (1920–21) innan man till hösten valdes in i Football League. Charltons första Football League-match var mot Exeter City i augusti 1921, som de vann med 1–0. 1923 föreslogs Charlton att slås samman med Catford Southend för att skapa ett större lag med större stöd.

Meriter

Liga 
 Premier League eller motsvarande (nivå 1): Tvåa 1936/37
 The Championship eller motsvarande (nivå 2): 1999/00
 League One eller motsvarande (nivå 3): 1928/29 (South), 1934/35 (South), 2011/12

Cup 
 FA-cupen: 1946/47; Finalist 1945/46
 Full Members Cup: Finalist 1986/87
 Football League War Cup: 1943/44 (delad)
 Kent Senior Cup: 1994/95, 2012/13, 2014/15

Spelare

Spelartrupp 

Not: Spelare i kursiv stil är inlånade.

Utlånade spelare

Årets spelare

Svenska spelare

Notera att endast ligamatcher är medräknade.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats
A1 (motorväg, Italien)

A1, i Italien ofta kallad L'Autostrada del Sole (Solens motorväg), är en motorväg i Italien som går mellan Milano och Neapel. Detta är en av Italiens viktigaste motorvägar. Motorvägen är 759,6 km lång och går genom regionerna Lombardiet, Emilia-Romagna, Toscana, Umbria, Lazio och Kampanien. A1 började byggas 1956 och stod färdig 1964.

Se även 
 Motorväg
 Lista över motorvägar i Italien

Externa länkar 

Motorvägar i Italien
Dangerous and Moving

Dangerous and Moving är det andra albumet av den ryska popgruppen Tatu, utgivet i oktober 2005. Parallellt med albumet gavs Lyudi Invalidy ut i Ryssland.

"All About Us" släpptes som förstasingel i september 2005. En musikvideo till denna låt spelades in i Los Angeles, regisserad av James Cox.

Låtlista 
 "Dangerous and Moving (Intro)" - 0:49 
 "All About Us" - 3:00 
 "Cosmos (Outer Space)" - 4:11 
 "Loves Me Not" - 2:55 
 "Friend or Foe" - 3:08 
 "Gomenasai" - 3:42 
 "Craving (I Only Want What I Can't Have)" - 3:50 
 "Sacrifice" - 3:09 
 "We Shout" - 3:02 
 "Perfect Enemy" - 4:12 
 "Obezyanka Nol" - 4:25 
 "Dangerous and Moving" - 4:35

Musikalbum 2005
Album av t.A.T.u.
Engelskspråkiga musikalbum
Novigrad

Novigrad (italienska: Cittanova eller Cittanova d'Istria, tyska: Neuenburg) är en stad i landsdelen Istrien i Kroatien. Staden har  invånare (2001) och är en mindre turistort.

Orter i Istriens län
Buje

Buje (italienska: Buie, tyska: Wege) är en stad i landsdelen Istrien i nordvästra Kroatien. Staden har 2 979 invånare (2001).

Se även 

Orter i Istriens län
Slunj

Slunj (tyska: Sluin, ungerska: Szluin) är en stad i Kroatien med 6 096 invånare (2001). Staden ligger i Karlovacs län längs med huvudvägen mellan Karlovac och nationalparken Plitvicesjöarna.

Historia 
Det arkaiska kroatiska namnet på staden är Slovin grad. Historiskt är staden även känd under sitt tyska namn Sluin och sitt ungerska namn Szluin.

Staden nämns för första gången i ett dokument från 1100-talet. På 1400-talet hamnade stadens borg i den kroatiska adelsfamiljens Frankopans ägo och ett franciskanerkloster byggdes. Under 1500-talet utsattes staden för ständiga osmanska anfall och blev en viktig militär utpost för Habsburgska riket.

Kuriosa 
Slunj är känd för sina vattenfall och många mjöl- och vattenkvarnar. Staden är omskriven i romanen Die Wasserfälle von Slunj (Slunjs vattenfall) av den österrikiska författaren Heimito von Doderer.

Se även 

 Rastoke

Orter i Karlovacs län