kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Algot Brynolfsson

Algot Brynolfsson, född cirka 1228 (möjligen tidigare, knappast senare), död någon gång under åren 1298–1302, var svenskt riksråd och lagman i Västergötland. Algot räknas som stamfar till Algotssönernas ätt. Sigillvapen: först ros i fyrstyckad sköld, senare ett stort A.

Första gången Algot Brynolfsson omnämns i källorna är 1260, då han var gift med en i övrigt okänd Margareta Petersdotter (död senast 1374), som möjligen var dotter till Algots företrädare i lagmansämbetet, Peter Näf (Lejon).

Algot Brynolfsson blev lagman senast 1270 och var det fortfarande 1288, då en av hans söner, Folke Algotsson, gjorde sig skyldig till brudrov och flydde med bruden till Norge. Till följd av sonens tilltag tvingade han avgå som lagman. Han och en annan av hans söner, Rörik, tillbringade en tid i fångenskap men båda frigavs 1289.

Brynolf Algotsson Biskop i Skara.
Magnus Algotsson frigiven ur fängelse 1298
Karl Algotsson följde med till Norge, greps och avrättades vid återkomst till Sverige från Norge år 1289
Folke Algotsson bortförde år 1288 Ingrid Svantepolksdotter. Död i Norge.
Bengt Algotsson, följde med till Norge
Rörik Algotsson fängslades
Peter Algotsson, var kunglig kansler under Magnus Ladulås.
? Nils Algotsson

Källor
Äldre svenska frälsesläkter, vol I:1 s

Noter

Vidare läsning 
 

Lagmän i Västergötland
Födda 1228
Män
Avlidna okänt år
Personer i Sverige under 1200-talet
Algotssönernas ätt
Svenska riksråd under 1200-talet
Additiv färgblandning

Additiv färgblandning, eller optisk färgblandning, är blandning av ljus med olika färg. Primärfärgerna som används är oftast rött, grönt och blått, och i RGB-systemet som används i bildskärmar blandas strålning med tre specificerade våglängder.  

Rött och grönt ger gult, rött och blått ger magenta, blått och grönt ger cyan. Gult, magenta och cyan kallas i detta sammanhang sekundärfärger. Med balanserad styrka av ljus med de tre primärfärgerna får man fram vitt, och genom att reglera styrkan av de olika ljuskällorna kan man få fram alla uppfattbara kulörtoner.  

I det mest renodlade exemplet, som på bilden, skapas blandningen genom att ljus från olika färgade ljuskällor belyser en och samma yta. På bildskärmar används i stället små lysande punkter med de tre primärfärgerna, och blandningen sker i betraktarens öga. Samma sak gäller det ljus som reflekteras från små punkter i färgtryck eller i den konstmålningsteknik som kallas pointillism.

Se även
Subtraktiv färgblandning
Färgsystem

Källor 
 Valberg, Arne: A guide to light and colour demonstrations 2015. Norwegian University of Science and Technology. Sid 11-13.

Färglära
Ann-Cathrine Haglund

Ann-Cathrine Haglund, född 24 augusti 1937, är en tidigare svensk adjunkt och politiker (moderat).

Haglund var riksdagsledamot 1979–1993, invald i Örebro läns valkrets. Hon var ledamot i utbildningsutskottet från 1988 och dess ordförande 1991–1993. Hon var ordförande i Europarådets svenska delegation 1992–1993 samt ledamot av interparlamentariska delegationen och krigsdelegationen. 

Haglund var även ordförande i Moderata Kvinnoförbundet 1981–1990, landshövding i Malmöhus län 1993–1996 och landshövding i Uppsala län 1997–2002. 

Haglund var ordförande i Samfundet Sverige–Israels riksorganisation mellan 1989 och 1994.

Ann-Cathrine Haglund är ordförande i Sällskapet för moderata kvinnors historia.

Källor 

Riksdagens webbplats

Vidare läsning 
  Intervju med Ann-Cathrine Haglund av Elisabeth Precht

Se även 
Länsstyrelsen i Uppsala län

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Landshövdingar i Malmöhus län
Landshövdingar i Uppsala län
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Svenska politiker under 1900-talet
Födda 1937
Levande personer
Kvinnor
Anita Bråkenhielm

Runa Anita Elisabet Bråkenhielm, född Ohlander 1 mars 1937 i Lannaskede församling i Jönköpings län, är en svensk läkare, politiker och ämbetsman.

Biografi
Hon avlade medicine licentiatexamen vid Lunds universitet 1963 och blev legitimerad läkare samma år. Därefter var hon underläkare vid Linköpings lasarett 1964, vid Kalmar lasarett 1965–1966 och vid Eksjö lasarett 1967–1970. Hon uppnådde specialistkompetens i gynekologi och obstetrik 1970, varpå hon var överläkare vid Vetlanda sjukhus 1970–1989. Åren 1979–1988 var hon moderat riksdagsledamot för Jönköpings läns valkrets. Bråkenhielm var landshövding i Kristianstads län 1990–1996 och i Kalmar län 1996–2002. Under hennes tid som landshövding blev Kalmar län ett försökslän och fick ett regionförbund. Länsstyrelsens styrelse ersattes av landshövdingens råd. Södra Ölands odlingslandskap blev ett världsarv.

Bråkenhielm var dessutom ledamot av Jönköpings läns landsting 1976–1982, ordförande i 1980 års abortkommitté 1980–1983, ordförande i Riksförbundet Sveriges lottakårer 1986–1992, ordförande i styrelsen för Riksarkivet 1990–1996, ledamot av styrelsen för Statens räddningsverk 1990–1998, ledamot av styrelsen för Statens arbetsgivarverk 1992–1998, ledamot av styrelsen för SIDA 1995–2000, ledamot av styrelsen för Fiskeriverket 1996–2002, ledamot av styrelsen för Drottning Victorias vilohem sedan 1996, ledamot av styrelsen för Överstyrelsen för civil beredskap 1998–2001, ordförande i styrelsen för Sophiahemmet Högskola 1999–2001, ordförande i Caremas etiska råd sedan 2000, ledamot av styrelsen för Stiftelsen Silviahemmet sedan 2000 och ordförande i Sophiahemmet ideell förening sedan 2001. Hon mottog 2004 Hans Majestät Konungens medalj av 12:e storleken i Serafimerordens band.

Hon är dotter till prosten Suno Ohlander och läroverksadjunkten Runa Svensson. Hon var gift 1965–1982 med skogsinspektorn och jordbrukaren Peder Bråkenhielm. De fick barnen Anna (född 1966) och Per (född 1968). Anita Bråkenhielm gifte senare om sig med tandläkaren Leif Dahlman. Hon är syster till Ann-Sofie Ohlander.

Referenser

Kvinnor
Födda 1937
Levande personer
Anita
Personer från Lannaskede socken
Alumner från Lunds universitet
Svenska läkare under 1900-talet
Svenska läkare inom obstetrik och gynekologi
Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Landshövdingar i Kalmar län
Landshövdingar i Kristianstads län
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Amyntas III

Amyntas III (II) (grekiska: Αμύντας Γ΄) var kung av Makedonien och gift med Eurydike I av Makedonien.

Amyntas  var son till Filip som var bror till Perdikkas II. Han intog tronen efter mordet på Pausanias 393 f.Kr. En kort tid efter trontillträdet blev han fördriven av Pausanias son Argaios men lyckades återtaga sitt kungarike två år senare.

Amyntas hade en dotter och tre söner:
 Eurynoe av Makedonien, gift med Ptolemaios av Aloros
 Alexander II av Makedonien
 Perdikkas III av Makedonien
 Filip II av Makedonien

Referenser 

A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Volym 1 sid.154 av William Smith

Makedoniens monarker
Män
Födda 400-talet f.Kr.
Avlidna 300-talet f.Kr.
Personer under 300-talet f.Kr.
Amerikaner

Amerikaner syftar vanligtvis – på svenska – på personer som är medborgare i USA, i andra hand på personer som bor på kontinenten Nordamerika eller världsdelen Amerika som helhet. För mer precision angående personer från Nord- eller Sydamerika, används begreppen nordamerikaner och sydamerikaner. Syftningen skiftar i andra språk och sammanhang. I till exempel Spanien, Italien och Portugal är ordningen den omvända: I första hand syftar "americano" på en invånare i Syd- eller Nordamerika. För fransmännen är det kontexten som avgör. Nordamerikaner med engelska som modersmål kallas angloamerikaner och deras land kallas Angloamerika.

Se även
Afroamerikaner
Svenskamerikaner
Amerikaner i Sverige
Latinamerika
USA:s demografi

Referenser

Noter 

 
Etniska grupper i Nordamerika
Etniska grupper i Sydamerika
Australisk ökenskovelfotspadda

Den australiska ökenskovelfotspaddan (Notaden nichollsi) lever större delen av sitt liv nedgrävd i marken i ökenområden. Enbart vid kraftiga regn kommer den fram för att fortplanta sig. Den har rund kropp och korta ben, och när den ligger i dvala omsluts den av ett kokongliknande hölje av flera lager ömsat skinn, vilket minimerar avdunstning.

Utbredningsområdet sträcker sig från Western Australia över södra Northern Territory och norra South Australia till västra Queensland. Arten lever i låglandet upp till 100 meter över havet. Den vistas i halvöknar, i gräsmarker, i buskskogar och i träskmarker. Arten gräver till ett djup av en meter för att gömma sig. Fortplantningen sker efter regnfall. Honan lägger upp till 1000 ägg som fästas vid växter. Grodynglens metamorfos varar i två veckor.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Australtandpaddor
Groddjur i australiska regionen
Alseda

Alseda (uttalas all-seda) är kyrkby i Alseda socken i Vetlanda kommun i Jönköpings län belägen cirka 12 kilometer från Vetlanda i Emådalen längs landsvägen mot Målilla. Vid småortsavgränsningen 1995 hade folkmängden ökat tillräckligt så att en småort kunde avgränsas inom området. Vid nästa avgränsning år 2000 hade folkmängden minskat igen och småorten upphörde.

Den 23 maj 1741 besöktes orten av Carl von Linné.

Källor

Orter i Vetlanda kommun
Tidigare småorter i Sverige
Alseda socken
Apelsin

Apelsin (Ciʹtrus × auraʹntium Sinensis-gruppen (synonym Ciʹtrus × sineʹnsis)) är ett litet träd med vita blommor inom citrussläktet. Trädet har 5 till drygt 10 cm stora frukter med orangefärgat skal och saftigt sötsyrligt fruktkött. Apelsiner äts oftast färska, som juice och som marmelad.
Dagens citrusväxter härstammar från ett tiotal vilda förfäder. Dessa har ofta korsat sig med varandra ute i det vilda, vilket gör att  citrusfrukternas historia är dunkel.

Historik 
Apelsinen är en kulturprodukt som härstammar från södra Asien och spred sig till Europa med hjälp av spanjorer under 1400- eller 1500-talet. Frukten blev snabbt eftertraktad i förmögnare kretsar där särskilda hus för apelsiner, orangerier, byggdes vid slott och herrgårdar.

Etymologi 

Den äldsta benämningen härstammar från Indien på sanskrit: nāraṅga (नारङ्ग ). På persiska heter apelsinen nārang (نارنگ )och arabiska nāranj (نارنج ). På engelska och franska har namnet utvecklats till orange som också är namnet på färgen orange. På engelska används både orange och sweet orange, medan orange också kan användas närbesläktade frukter (som mandarin och pomerans).

Andra språk speglar uppfattningen att det var portugiserna som förde apelsinen till Europa, albanskans portokall, grekiskans portokali och turkiskans portakal (πορτοκάλι). Svenskan fick kontakt med ordet via holländare och tyskar som skapat ett namn som syftade på fruktens förmodade ursprung: "Kinaäpple", som heter Apfelsine på lågtyska, varav svenskans apelsin.

Odling 
Apelsinen odlas nästan uteslutande i områden med medelhavsklimat, till exempel i länderna runt Medelhavet, i Australien, Sydafrika och södra USA samt i Syd- och Mellanamerika. Apelsin föredrar ett subtropiskt, frostfritt klimat med temperaturer från 25–35 °C och väldränerade jordar. För kommersiell odling förökas apelsinen genom ympning på en grundstam av till exempel citron, citrontörne eller apelsin. Omkring 6–9 månader efter blomning är frukten mogen för skörd. Det dröjer 10 år innan träden uppnår full skörd, det vill säga cirka 90–130 kg frukt per år. 

Man man skiljer mellan blonda apelsiner med ljust, gulorange fruktkött, blodapelsiner, som har rött fruktkött, och navelapelsiner, med blont fruktkött med en liten krans av extra klyftor överst på frukten. Vanliga sorter band blonda apelsiner är ’Valencia’, ’Shamouti’, ’Cadenera’ och ’Berna’. Till blodapelsinerna hör ’Sanguinello’, ’Doblefina’, ’Moro’ och ’Spanish Sanguinelli’. Navelapelsinsorter är ’Washington’, ’Navelina’ och ’Newhall’.

Produktion

Import 
2009 importerades 77 866 ton apelsiner till Sverige, inklusive pomeranser. Dessutom importerades 76 339 ton övriga citrusfrukter.

Se även 
 Blodapelsin (säljs även som röd apelsin)

Källor

Externa länkar 

Vinruteväxter
Citrusfrukter
Ap Växtindex
Alsike

Alsike är en tätort i Knivsta kommun i  Alsike socken. Orten uppstod som ett stationssamhälle vid Alsike station mellan Stockholm och Uppsala. Den har efter millennieskiftet vuxit kraftigt, då kommunen förlagt merparten av Knivstas nybebyggelse dit.

Alsike är beläget i Knivsta kommun, vid Ostkustbanan cirka 4 km norr om centralorten Knivsta där närmaste järnvägsstation finns. Även Alsike kommer att få en station efter spårutbyggnader. Söder om Alsike ansluter riksväg 77 från Norrtälje. 

Alsike kyrka vid Mälaren (Ekoln) ligger cirka 6 km väster om Alsike.

Befolkningsutveckling

Samhället
Orten växer öster om järnvägen, mot motorvägen E4. I Alsike finns skolorna Adolfsbergsskolan 5-9, Alsike skola F-6, Brännkärrsskolan F-4 och S:ta Maria skola F-4. I Alsike finns livsmedelsbutik, pizzeria, närlivs, gym och bank. I området finns mest villor och radhus men det finns även lägenheter.

Alsikeklöver
Alsike har givit namn åt växten Alsikeklöver, vars första fynduppgift återfinns i Carl von Linnés Swenskt Höfrö (Kongliga Swenska Wetenskapsacademiens handlingar 1742).

Kända personer från Alsike
Allan Ryding

Referenser

Externa länkar 
Alsikeklöver

Orter i Knivsta kommun
Tätorter i Sverige
Alungarvning

Alungarvning, också kallad vitgarvning, är en garvningsmetod där huden behandlas med kalialun och koksalt. Metoden ger ett smidigt och töjbart läder. Dess beständighet är däremot inte så god och metoden kan ses som lite av en konservering. I vatten löses de garvande ämnena ut. Vid behov kan dock lädret bättras på genom en omgarvning. Alungarvning har ofta kombinerats med andra metoder, till exempel med fett, för att få bättre hållbarhet. En populär svensk specialitet var det så kallade Svensklädret som kombinationgarvades med alun och vegetabiliska garvämnen. Alungarvade produkter har ytterligare en nackdel. De är känsliga för värme och tål det till och med sämre än rå hud.

Referenser

Se även
 garvning
 garvare

Skinn
Alvastra

Alvastra () är en ort i Ödeshögs kommun i Östergötland, Östergötlands län.

Beskrivning 
Orten är belägen vid södra foten av Omberg och landskapet domineras av åkerbruk på den bördiga Östgötaslätten.

Historik 
På ett antal platser i Alvastra har arkeologiska utgrävningar förekommit. Alvastra har varit bebott sedan stenåldern, vilket Alvastra pålbyggnad vittnar om. Under vikingatiden fanns en större hallbyggnad där sedermera Alvastra kungsgård byggdes. Under medeltiden dominerades trakten av Alvastra kloster. Efter reformationen stängde klostret och idag återstår endast en ruin på platsen. Där uppförs Alvastra krönikespel varje år. De så kallade Sverkersgården och Sverkerskapellet är ruiner efter medeltida byggnader som i senare skede fått namn efter Sveriges kung Sverker den äldre, som mördades i närheten av Alvastra år 1156.

År 1888 stod järnvägen mellan Ödeshög och Vadstena klar och i samband med detta uppfördes Ombergs turisthotell 1892. Hotellet brann 1912, men återuppbyggdes och invigdes två år senare. Järnvägens stationsbyggnad med väntsal och expedition lades öster om klosterruinen, invid dagens riksväg 50. Järnvägen lades ner i mitten av 1900-talet.

1910 lät författaren Ellen Key bygga sig ett hem vid Strand på Ombergs sydsluttning.

Namnet
Den äldsta kända namnformen för klostret är (in) Alvastro från 1208. Namnet innehåller ett fornsvenskt *vazter ’fiskeplats’. Förleden är att sammanhålla med förleden i Ål(e)bäcken, namnet på en bäck som genom Alvastra rinner ut i Vättern. Al-/Ål- innehåller sannolikt en motsvarighet till fvn. áll ’ränna’, med syftning på den djupt nerskurna bäckfåran. Tidigare publicerade tolkningar utgår från att namnet är en sammansättning av trädnamnet al och det fornsvenska ordet vastr (plural vastra, vastrar), som hör samman med verbet vada, och syftar på albevuxna vadställen över Dags mosses södra utlöpare.  eller att al står för en religiös byggnad och att Alvastra betyder "kulthuset vid vadställena".

Galleri

Fotnoter

Orter i Ödeshögs kommun
Agglutinerande språk

De agglutinerande språken är en undertyp av de syntetiska språken, det vill säga språk där enskilda ord ändrar form för att kunna användas i olika grammatiska sammanhang. I agglutinerande språk fogas (agglutineras) en mängd affix till en ordstam, och varje enskilt affix kan vanligtvis associeras med en enskild grammatisk funktion, till skillnad från exempelvis flekterande språk (som arabiska) där en mängd relaterade ordformer (paradigm) används för att uttrycka grammatiska roller men där varje given form representerar ett helt komplex av grammatiska särdrag (som numerus, genus och så vidare).

Begreppet härrör från det latinska verbet agglutinare, som betyder "att klistra ihop" eller "att sätta samman". Termen användes först av Wilhelm von Humboldt och August Wilhelm Schlegel i deras morfologiska indelning av olika språk.

Några exempel på språk som är agglutinerande är finska, ungerska, baskiska, nahuatl, japanska, turkiska, swahili, zulu, maltesiska, esperanto, somaliska och forntidens sumeriska. 

Exempel från finskan: "taloissansakin" = "även i sina hus"
Exempel från turkiskan: "Avrupalılaştıramadığımızdanmısınız" = "är du en av dem som inte kunde europeisera?"

Indelningen av språken hänger samman med den så kallade agglutationsteorin, enligt vilken avlednings- och böjningselementen en gång varit självständiga ord, i motsats till exempelvis adaptionsteorin, som hävdar att ändelserna från början ej haft någon självständig betydelse. Den förstnämnda äger den största allmängiltigheten, men förklarar inte ensam avlednings- och böjningselementens uppkomst. Över huvud taget har dessa indelningar spelat en större roll inom språkvetenskapen förr än i våra dagar. Som medel för att bestämma språkens inbördes släktskap är de i alla händelser otillfredsställande.

Källor
 Svensk Uppslagsbok, Band 1, 1947-1955. (spalt 326)
AF

AF, Af, aF eller af kan avse:

AF
 ÅF – ett av Sveriges största teknikkonsultbolag, tidigare Aktiebolaget Ångpanneföreningen
 AF – landskod för Afghanistan
 AF – en förening vid Linköpings universitet, se Akademiska föreningen, Linköping
 AF – en förening vid Lunds universitet, se Akademiska Föreningen
 AF – IATA-kod på flygbolaget Air France
 AF – (arméförvaltningen) centralt ämbetsverk i Sverige, se ett centralt ämbetsverk, se Kungliga arméförvaltningen
 AF – en sport, ursprungligen från Sverige, se Atletisk fitness
 AF – nedlagd organisation som numera är en del av Sveriges Arkitekter, se ArkitektFörbundet

Af 
 Af – förkortning för Arbetsförmedlingen

aF
 aF – attofarad, en SI-enhet för kapacitans, se farad och atto

af
 af- – ett prefix, se lista över prefix i svenskan
 af – äldre stavning för av i efternamn, se von
 af – språkkod för afrikaans
 .af – nationell toppdomän för Afghanistan
Attundaland

Attundaland (fornisländska: áttundaland, från tidigare *átt-hunda-land ‘de åtta hundarenas land’) är ett historiskt geografiskt område och ett av de forna tre folklanden i nuvarande Uppland. Landskapet omnämns i Florenslistan, ursprungligen från 1103, i sin latinska form "Atanht".

Attundaland bestod i början av 1300-talet av åtta hundaren. Till området räknades dessutom Södra Roden, "Attundalands Rod", Området motsvaras nu i det närmaste av Lyhundra, Sjuhundra, Långhundra, Seminghundra, Ärlinghundra, Bro, Vallentuna och Sollentuna härader, Väddö, Bro, Frötuna, Åkers, Danderyds och Värmdö skeppslag, Lovön och Svartsjölandet i Mälaren, allt i Stockholms län.

Attundaland var, i likhet med de andra folklanden, en egen lagsaga fram till 1296, då det sammanslogs med Tiundaland, Fjärdhundraland och Roden till Upplands lagsaga. Tingsplatsen var vid Folklandstingstad i Lunda socken.

Lagmän
Som lagmän omtalas Germund 1231 och Håkan 1286–1296.

Namnet Attunda i modern distriktsindelning
 Attunda tingsrätt
 Kommunalförbundet Brandkåren Attunda
 Attundaland hemvärnsbataljon under Livgardesgruppen
 Attunda OK

Källor

Noter 

Upplands geografi
Upplands historia
Folkland
Lagsagor
Ad hoc

Ad hoc är latin och betyder ordagrant "till detta". I vidare mening har det betydelsen "tillsatt för ett särskilt ändamål".

Användning
Begreppet, som i grunden har med kunskaps- eller vetenskapsteori att göra, används bland annat inom samhällsvetenskap, särskilt organisationsteori och statsvetenskap, för att beteckna ett organ, en organisation eller en utredning med ekonomiska medel, personal, ett visst mått av makt, en styrelse och ett specificerat och avgränsat uppdrag. Detta organ ska svara för en uppgift eller uppnå ett bestämt mål och därefter i praktiken avvecklas (även om detta inte alltid sker). Ett exempel är Palmeutredningen. Begreppsmässigt är varje officiell utredning eller tillfällig myndighet som regeringen tillsatt för ett särskilt ändamål ad hoc, oavsett om utredningen är för syns skull eller om den verkligen syftar till att belysa ett samhällsproblem och komma med förslag på åtgärder. 

När man säger att något är ad hoc-någonting, så menar man att det är gjort för just detta ändamål, och ej avsett som en generell lösning på ett bredare problemområde. Betydelsen kan enligt ad hoc-teori vara både positiv och negativ. Negativt handlar det om en teori som är skräddarsydd som förklaring åt ett speciellt fenomen men utan att det finns någon vetenskaplig grund för teorin. En till synes oantastlig vetenskaplig förklaring kan i själva verket bygga på en obevisad hypotes. I positiv bemärkelse handlar det omvänt om teorier, hypoteser eller förklaringsmodeller som verkligen bygger på vetenskaplig metod. Exempel: MOND och Trött ljus i kosmologin.

IT 
Inom IT används begreppet ad hoc för att belysa att någonting är oplanerat och skapat i stunden.

I nätverkssammanhang innebär ad hoc att nätverket saknar central administration och en fast struktur. Däremot måste noder som ingår i nätverket följa förutbestämda regelverk för att skapa förbindelser och förhindra krockar. Alla ingående noder måste själva kunna hantera att noder kommer in i nätverket eller försvinner. De enklaste ad hoc nätverken upprättas mellan två datorer men i större nätverk behövs också regler för hur meddelanden ska vidarebefordras till andra noder så effektivt som möjligt.

I testsammanhang betyder ad hoc att man inte följer något förbestämt schema när man gör testet, så vilka moment som utförs och i vilken ordning man gör dem kan variera från gång till gång.

Argumentation 
Ad hoc kan även användas om ett argumentationsfel, där man anpassar sitt argument efter situationen genom att lägga till premisser som inte ingick i det ursprungliga argumentet. (Exempel: "Jag har aldrig druckit alkohol." "Men du tog ju ett glas vin till maten." "Ja men jag har aldrig druckit mig redlös.") Jämför ingen riktig skotte, generalisering.

Se även 
 Ad hocrati
 Fuskfaktor
 Argumentationsfel

Källor 

Termer inom kunskapsteori
Termer inom vetenskapsteori
Latinska ord och uttryck
Atomnummer

Atomnummer är, inom kemi och fysik, antalet protoner i kärnan av en atom av ett grundämne och är därmed identiskt med kärnans elektriska laddning. Atomnumret betecknas vanligen med Z och identifierar ett grundämne. I en  oladdad atom är atomnumret också lika med antalet elektroner.

Atomnumret, Z, skall inte förväxlas med masstalet A, som är antalet nukleoner, det totala antalet protoner och neutroner i en atoms kärna. Antalet neutroner, N, kallas atomens neutrontal; alltså,  A  =  Z  +  N  (dessa kvantiteter är alltid  heltal). Eftersom protoner och neutroner har ungefär samma massa (och elektronernas massa är försumbar för många ändamål) och då bindningsenergin för en nukleon alltid är liten jämfört med nukleonens massa, är atommassan , uttryckt i atommassenheter, ungefär (till inom en procent) lika med heltalet A.

Atomer med samma atomnummer Z, men olika neutrontal N och därmed olika masstal, kallas isotoper. Lite mer än tre fjärdedelar av naturligt förekommande element existerar som en blandning av isotoper och den genomsnittliga isotopmassan av en isotopblandning för ett element (kallas den relativa atommassan) i en definierad miljö på jorden bestämmer elementets standardatomvikt. Historiskt sett var det dessa atomvikter av element (i jämförelse med väte) som var möjliga att mäta för 1800-talets kemister.

Se även 
 Atommassa
 Masstal

Kärnfysik