kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Krimgoter

Krimgoterna var en folkspillra med ursprung i ett jättelikt östgotiskt rike på "skytiska slätten" vilket 375 e.Kr., under sin kung Hermanarik, assimilerades med hunnerna.

Medan övriga östgoter deltog i hunnernas fälttåg in i romarriket, tycks krimgoterna ha stannat kvar som en okuvad gotisk befolkning med fästen i Krims bergstrakter, bland annat Marcopia som idag är en ruin med det turkiska namnet Mangup. Krim hörde först till det östromerska/bysantinska imperiet, och senare till det osmanska riket. De krimgotiska fästena erövrades av krimtatarerna på uppdrag av osmanerna, men krimgoterna levde vidare i tiden tills de språkmässigt fullständigt assimilerades av andra språkgrupper någon gång på 1700-talet. 

Krimgoterna var grekisk-ortodoxa kristna. På 1500-talet registrerades fragment av deras språk, krimgotiska, av den flamländske diplomaten Ogier Ghislain de Busbecq, verksam i det osmanska imperiet.

Goter
John Turturro

John Turturro, född 28 februari 1957 i Brooklyn i New York, är en amerikansk skådespelare. Han har medverkat i över sextio filmer och förekommer ofta i filmer av bröderna Coen, Adam Sandler och Spike Lee. Han har även regisserat, producerat och skrivit manus till flera filmer.

Filmografi (i urval) 

 (även manus och regi)

 (röst)

 (även manus och regi)

TV (i urval) 

 2016 – The Night Of
 2020 – The Plot Against America

Utmärkelser (i urval) 

 1991 – Filmfestivalen i Cannes: Bästa manliga skådespelare (Barton Fink)
 1992 – Sundance Film Festival: Vision Award
 1992 – Filmfestivalen i Cannes: Caméra d'Ór (Mac)
 2004 – Primetime Emmy Award: Gästskådespelare i komediserie (Monk)
 2007 – Filmfestivalen i Berlin: Silverbjörnen (Den innersta kretsen)
 2017 – Filmfestivalen i Venedig: staden Roms pris (Passione (film 2010)

Referenser

Externa länkar 

 

Födda 1957
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Personer från Brooklyn
Alumner från Yale School of Drama
John Goodman

John Stephen Goodman, född 20 juni 1952 i Affton i St. Louis County i Missouri, är en amerikansk skådespelare.

Goodman medverkar ofta i bröderna Coens filmer. Han blev känd när han spelade Roseannes man Dan i komediserien Roseanne. Goodman är en av de värdar som återkommit flest gånger till Saturday Night Live. Han har varit värd för programmet tolv gånger och har gjort flera överraskningsframträdanden med start från säsongen 1989-1990.

2011 hade han roller i två filmer som senare nominerades till Bästa film på Oscarsgalan 2012: Extremt högt och otroligt nära och The Artist, varav den senare vann utmärkelsen.

Han bor i New Orleans, Louisiana. Goodman är sedan oktober 1989 gift med Annabeth Hartzog. De har en dotter som heter Molly.

Filmografi (i urval)

Film

TV

Datorspel

Referenser

Externa länkar

 
 
 St. Louis Walk of Fame
 John Goodman hos Emmys.com

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Missouri
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Födda 1952
Män
Levande personer
Personer från St. Louis County, Missouri
Personer från New Orleans
Alumner från Missouri State University
Jeff Bridges

Jeffrey Leon "Jeff" Bridges, född 4 december 1949 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare, sångare, producent och kompositör. Bridges var med i sin första film redan som spädbarn, Stämplad, 1951. Han medverkade senare i tv-serien Sea Hunt (1958–1960), med sin far, Lloyd Bridges och brodern, Beau Bridges. Jeff Bridges erhöll 2010 en Oscar och en Golden Globe för sin roll som Otis "Bad" Blake i filmen Crazy Heart (2009). Han har även Oscarsnominerats för sina rollinsatser i Den sista föreställningen (1971), Thunderbolt (1974), Starman (1984), The Contender (2000), True Grit (2010) och Hell or High Water (2016). Bland Bridges övriga filmer märks Tron (1982), Kniven är enda vittnet (1985), De fantastiska Baker Boys (1989), Fisher King (1991), Utan fruktan (1993), The Big Lebowski (1998), Seabiscuit (2003), Iron Man (2008), Tron: Legacy (2010) och The Giver (2014).

Biografi 
Jeff Bridges föddes i en skådespelarfamilj i Los Angeles och växte upp i Holmby Hills. Hans föräldrar var skådespelaren och författaren Dorothy Bridges och skådespelaren Lloyd Bridges. Han har två syskon, en bror och en syster i livet; en äldre bror dog i spädbarnsdöd 1948. Hans bror är skådespelaren Beau Bridges som agerade som extrapappa under hans uppväxt, då föräldrarna var borta mycket.

Privatliv 
Bridges gifte sig med Susan Geston 1977 efter att de träffats på den ranch där filmen Rancho Deluxe spelades in. Susan Geston var anställd som lantarbetare på ranchen. De har tre döttrar tillsammans.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Födda 1949
Män
Levande personer
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Oscar för bästa manliga huvudroll
Skådespelare från Los Angeles
Philip Seymour Hoffman

Philip Seymour Hoffman, född 23 juli 1967 i Fairport i New York, död 2 februari 2014 på Manhattan i New York, var en amerikansk skådespelare, regissör och producent. Hoffman spelade gärna färgstarka biroller hos regissörer som Paul Thomas Anderson (Boogie Nights), Todd Solondz (Happiness), Bröderna Coen (The Big Lebowski) och Cameron Crowe (Almost Famous). Särskilt samarbetet med Anderson blev fruktbart, de kom att samarbeta i fem filmer.

Biografi

Privatliv 
Philip Seymour Hoffmans far var protestant och hans mor var katolik, men han blev inte strikt uppfostrad i någon av konfessionerna. Han hade ett långvarigt förhållande med kostymdesignern Mimi O’Donnell, med vilken han hade en son och två döttrar.

Karriär 
Philip Seymour Hoffman tog en BFA (Bachelor of Fine Arts) i drama efter att ha slutfört sin utbildning vid New York-universitetet Tisch School of the Arts. Hans filmgenombrott kom 1991, då han medverkade i En kvinnas doft. Under 1998–1999 gjorde han storfilmer som Flawless, Magnolia och The Talented Mr. Ripley, som innebar ett större genombrott. I dokumentären Last Party 2000, som handlar om det amerikanska presidentvalet år 2000, spelade han "sig själv". Han fick goda recensioner för sin huvudroll i filmen Owning Mahowny (2003).

Utöver sin filmkarriär fick Hoffman erkännande för sina framträdanden på teaterscenen. Han blev nominerad två gånger för teaterpriset Tony Award, som bästa skådespelare år 2000 för återuppsättningen av Sam Shepards True West, och som bästa skådespelare år 2003 för återuppsättningen av Eugene O'Neills Lång dags färd mot natt.

2006 vann han en Golden Globe i kategorin Bästa skådespelare inom drama, för sin medverkan som Truman Capote i filmen Capote. Rollen gav honom dessutom en Oscar och priser som bästa skådespelare av minst 10 filmkritikerföreningar som till exempel National Board of Review, Toronto Film Critics och Los Angeles Film Critics. Samma år ersatte han Kenneth Branagh som Tom Cruises ärkefiende i Mission: Impossible III (2006).

Hoffman nominerades till ytterligare tre Oscars, utöver vinsten 2006. 2008 nominerades han för sin roll i Charlie Wilson's War, 2009 för rollen i Tvivel och slutligen 2013 för rollen i The Master. Samtliga tre gånger nominerades han i kategorin Bästa manliga biroll.

Död 
Som ung missbrukade Hoffman alkohol och droger, men uppgav 2006 att han hade varit drogfri sedan 22 års ålder. I maj 2013 skrevs han dock in på rehabilitering igen. Den 2 februari 2014 hittades Hoffman död i sin lägenhet på Manhattan, New York. Han påträffades av sin vän, journalisten och manusförfattaren, David Bar Katz som fann Hoffman liggande i sitt badkar med en nål i armen. Katz larmade polis och ambulans. Hoffman dog av en drogöverdos.

Filmografi

Filmer

TV

Teater

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Födda 1967
Män
Avlidna 2014
Amerikanska scenskådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från delstaten New York
Alumner från New York University Tisch School of the Arts
Dagens Medicin

Dagens Medicin är en svensk tidning som bevakar hälso- och sjukvårdssektorn. Dagens Medicin grundades 1994 av förlagen Ekonomi&Teknik förlag (numera Talentum) och Bonnier Tidskrifter. Numera ingår tidningen i Bonnier Business Media. 

Dagens Medicin riktar sig till läkare, sjuksköterskor, chefer, administratörer, politiker, myndighetsanställda och andra som fattar beslut i sjukvården. Den TS-kontrollerade upplagan var 19 000 exemplar år 2014. Antalet läsare enligt Orvesto Näringsliv 2020 var 81 000. 

Chefredaktör sedan starten och fram till 2009 var Per Gunnar Holmgren, som tidigare bland annat varit chefredaktör för Sydsvenska Dagbladet. Han erhöll, tillsammans med Anders Malmsten, Stora Journalistpriset 1999. Hösten 2009 blev Mikael Nestius ny chefredaktör för tidningen. Han efterträddes 1 mars 2014 av Christina Kennedy. I augusti 2020 tog Lisa Blohm över som chefredaktör.

Tidskriften delar sedan 2006 ut priset Guldskalpellen och flera andra priser i linje med Dagens Medicins mission om att förbättra svensk sjukvård.

Dagens Medicin har flera utländska systertidningar, i Danmark (Dagens Medicin), Norge (Dagens Medisin), Finland (Mediuutiset), Polen (Puls Medycyny) samt i Estland och Slovenien.

Dagens Medicin arrangerar under namnet Dagens Medicin Agenda seminarier och kurser för samma målgrupp som tidningen, det vill säga läkare och annan legitimerad vårdpersonal samt politiker och andra beslutsfattare inom området.

Dagens Medicin gav också ut Dagens Apotek under perioden 2009-2017. Inom Bonnier Business Medias affärsområde Medicin ingår utöver Dagens Medicin de digitala nyhetstjänsterna Läkemedelsmarknaden, Apoteksmarknaden, Digital Hälsa och Kommunal Hälsa.

Referenser

Externa länkar 
Dagens Medicin

Svenska tidskrifter
Haji Alis mausoleum

Haji Alis mausoleum (Haji Ali Dargah) i den indiska staden Bombay är en moské och dargah (mausoleum) uppfört på en för ändamålet byggd pir. Mausoleet ligger drygt 150 meter från land, och kan nås endast när tidvattnet står lågt. Den är ett av Bombays mest kända landmärken.

Haji Ali var en rik muslimsk affärsman som tog avstånd från världslig rikedom, och sedan avled vid pilgrimsresa till Mekka. Han betraktas av många indiska muslimer närmast som en form av helgon.

Byggnader och anläggningar i Bombay
Moskéer i Indien
Mausoleer i Indien
Bombardemagnus

Bombardemagnus var ett underhållningsprogram som sändes i Sveriges Television och hade premiär den 8 februari 1985. Magnus Härenstam och hans gäster bjöd sång, humor och sketcher. Bland gästerna fanns folkkära artister som bl.a. Björn Skifs, Lasse Berghagen, Lill Lindfors, Galenskaparna och Tomas von Brömssen. Återkommande gäster i ensemblen var Lis Nilheim, Ted Åström, Beatrice Järås och Hans Ernback. Det första avsnittet sågs av 3,8 miljoner tittare. Regissör var Lars Amble, han förekom även som gästartist i serien.

Medverkande
8 februari 1985 - Björn Skifs, Beatrice Järås och Ted Åström
15 februari 1985 - Lasse Berghagen, Lis Nilheim och Hans Ernback
22 februari 1985 - Lena Nyman, Lis Nilheim och Ted Åström
1 mars 1985 - Galenskaparna och After Shave
8 mars 1985 - Lill Lindfors, Hans Ernback och Lis Nilheim
15 mars 1985 - Lars Amble och Beatrice Järås
22 mars 1985 - Tomas von Brömssen, Beatrice Järås och Hans Ernback
29 mars 1985 - Brasse Brännström, Lis Nilheim och Ted Åström

Svenska TV-program
Humorprogram på TV
Solstollarna

Solstollarna är ett TV-program som först sändes i tio avsnitt på sommarmorgnarna i Sveriges Television med premiär den 15 juli 1985. Programmet skapades av Ola Ström och Per Dunsö och var en fristående fortsättning på Toffelhjältarna som sändes under jullovet 1984.

Den 17 oktober 1987 hade en andra omgång premiär och förutom damerna i personalen medverkade även varje vecka en känd artist eller grupp: Britt Dahlén, Lena Philipsson, Samantha Fox, Fredrik Willstrand, Lili & Susie, Mandy Smith, Anna Book, Dodo and the Dodos, Style samt Pernilla Wahlgren. Musiken gavs ut på albumet Gäster hos Solstollarna samma år.

Handling 
Solstollarna utspelades runt Ribersborgsbadet i Malmö där direktör Knegoff ägde ett slags café med benäget bistånd av sin sekreterare Ulla-Bella och unga lättklädda damer. Bland andra figurer i handlingen fanns Skumberg, tullaren Gömstedt, Gösta och Hjördis. Skumbergs genomgående tema var smuggling av danska wienerbröd med choklad.

Förutom Per Dunsö och Ola Ström medverkade i den första omgången även Carina Carlsson, Martyna Lisowska, André Gjörling och Anna Book. Som dansare medverkade Gunilla Svensson, Lisa Mattsson och Camilla Görman. I den andra omgången från 1987 hade dansarna bytts ut mot Katja Kisch, Chatarina Hådell, Paul Glaser och Catarina Andersson. Som musiker medverkade Bo Mårtensson, Håkan Nyberg och Thomas Nyberg. Tillsammans med Britt Dahlén spelade samtliga även andra roller i serien.

Om serien 
1991 utkom en ihopklippt samling av inslag från seriens två säsonger på VHS och i november 2006 gavs en DVD med det bästa ur Ströms och Dunsös produktioner ut, varvat med nytagna scener i gamla miljöer i Malmö. Samtidigt lanserades Solstollarnas officiella webbplats.

16 och 17 juni 2007 återförenades gänget på Victoriateatern i Malmö för tre utsålda konserter där de framförde sina mest omtyckta låtar men även några sketcher med Knegoff och Ulla-Bella, Gösta & Hjördis, Skumberg, tullaren och Lasse Polis. På scen stod Ström, Dunsö, Mårtensson, Håkan Nyberg, Thomas Nyberg, Gjörling och Lisowska samt några av "Ministollarna" som medverkade i Ströms och Dunsös föreställningar på 1990-talet.

Avsnitt

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 
Officiell webbplats

Malmö i fiktion
Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
Svenskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 1985
TV-program i SVT
Svenska TV-serier från 1980-talet
TV-serieavslutningar 1987
INTERCAL

INTERCAL är det mest populära av en liten samling parodi-programspråk, som mest fungerar som skrattspeglar och mentala utmaningar för inbitna programmerare. Programspråket skapades en morgon den 26 maj 1972 av Donald R. Woods och James M. Lyon på Princeton-universitetet, i syfte att skapa ett programspråk som skilde sig från alla andra programspråk konstruktörerna stött på. Inte desto mindre är det ett imperativt programspråk med subrutiner, goto-satser, variabler och arrayer, men dess syntax är tämligen svårläst, vilket givetvis är avsikten. Ett alldeles unikt särdrag i senare versioner är COME FROM-satsen som anger att en annan sats någonstans skall hoppa till COME FROM-raden, vilket gör programmen ännu mer svårlästa. Typisk är också PLEASE-satsen, som inte utför något, men måste finnas med tillräckligt ofta i källkoden.

Namnet INTERCAL lär stå för Compiler Language With No Pronounceable Acronym (kompilerat språk utan uttalbar förkortning). Namnet är en parodi på IT-världens förkärlek för förkortningar.

INTERCAL har en alldeles egen uppsättning namn på vanliga ASCII-tecken, till exempel kallas , tail och " rabbit-ears.

Programexempel 
"Hello, World!" i INTERCAL:

     PLEASE NOTE THAT THIS MAY ONLY RUN ON C-INTERCAL
     
     PLEASE DO ,1 <- #13
     DO ,1 SUB #1 <- #584
     DO ,1 SUB #2 <- #837
     DO ,1 SUB #3 <- #1100
     DO ,1 SUB #4 <- #1356
     DO ,1 SUB #5 <- #1615
     DO ,1 SUB #6 <- #1824
     DO ,1 SUB #7 <- #2135
     DO ,1 SUB #8 <- #2383
     DO ,1 SUB #9 <- #2642
     DO ,1 SUB #10 <- #2892
     DO ,1 SUB #11 <- #3140
     DO ,1 SUB #12 <- #3361
     DO ,1 SUB #13 <- #266
     
     PLEASE DO ,2 <- #1
     PLEASE DO .5 <- #0
     PLEASE DO .4 <- #1
 
     PLEASE COME FROM (1)
     DO .6 <- ",1 SUB .4"~#255
     DO .6 <- !6~#15'$!6~#240'
     DO .6 <- !6~#15'$!6~#240'
     DO .6 <- !6~#15'$!6~#240'
     
     DO .1 <- .5
     DO .2 <- .6
     PLEASE DO (1010) NEXT
     DO .3 <- .3~#255
     DO .5 <- .6
     
     DO ,2 SUB #1 <- .3
     PLEASE READ OUT ,2
 
 (1) PLEASE DO .4 <- ",1 SUB .4"~#3840
     PLEASE GIVE UP

Externa länkar 
The Intercal Resources Page
The INTERCAL programming language - Revised reference manual

Programspråk
ISO/IEC 8859

ISO/IEC 8859 är en serie teckenkodningar. ISO/IEC 8859-1
är del ett i serien, som består av 15 delar (alltså 15 olika teckenkodningar).

 ISO/IEC 8859-1 latin1; västeuropeiska
 ISO/IEC 8859-2 latin2; östeuropeiska
 ISO/IEC 8859-3 latin3; sydeuropeiska, maltesiska, esperanto
 ISO/IEC 8859-4 latin4; norderuropeiska, grönländska, samiska
 ISO/IEC 8859-5 kyrilliska
 ISO/IEC 8859-6 arabiska
 ISO/IEC 8859-7 grekiska
 ISO/IEC 8859-8 hebreiska
 ISO/IEC 8859-9 latin5; turkiska
 ISO/IEC 8859-10 latin6; "nordisk"
 ISO/IEC 8859-11 Thai; samma som TIS 620
 Det finns ingen del 12 (Latin/devanagari), och kommer aldrig att finnas.
 ISO/IEC 8859-13 baltiska
 ISO/IEC 8859-14 latin8; keltiska
 ISO/IEC 8859-15 Latin-9; Uppdaterad variant av latin1 som bl.a. innehåller tecknet €
 ISO/IEC 8859-16 latin10; "sydöstra Europa"

Alla dessa kodningar, samt de som bygger på japanska, koreanska och kinesiska standarder (EUC-JP, EUC-KR, EUC-CN, EUC-TW), plus de som gjorts av Microsoft, Apple och IBM (inklusive de EBCDIC-baserade), m.fl., håller på att ersättas av Unicode/ISO/IEC 10646. Programspråk som Java, C#, och ECMAScript använder Unicode som grund för teckenhantering, medan C/C++ endast på sistone försiktigt börjat introducera standarddatatyper (char16_t och char32_t) för Unicode. Andra kodningar, som de i ISO/IEC 8859-serien, stöds då genom konvertering.

Externa länkar 
 Registrerade teckenuppsättningar hos IANA (2013)

Teckenkodningar
ISO 8859
IEC 8859
Johnny Mnemonic

Johnny Mnemonic är en amerikansk film från 1995 i regi av Robert Longo.

Handling

Johnny Mnemonic (Keanu Reeves) är en kurir som transporterar viktig information mellan olika parter genom att informationen laddas ner i ett implantat som han har i huvudet. Denna gång får han information som dels är mycket värdefull, och därigenom medför att han blir en jagad, dels storleksmässigt är större än vad implantatet klarar av, vilket medför att han, om inget görs, dör.

Om filmen
Johnny Mnemonic är baserad på en novell med samma namn skriven av William Gibson. 

Faller i kategorin cyberpunk där världen och samhället styrs av Megapoler och gigantiska företag.

Rollista (i urval)
Keanu Reeves - Johnny Mnemonic 
Dina Meyer - Jane 
Ice-T - J-Bone 
Takeshi Kitano - Takahashi (as Takeshi) 
Dennis Akayama - Shinji 
Dolph Lundgren - Street Preacher 
Henry Rollins - Spider 
Barbara Sukowa - Anna Kalmann 
Udo Kier - Ralfi

Externa länkar
 

Filmer 1995
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska science fiction-filmer
Cyberpunkfilmer
Filmer inspelade i Ontario
Filmer från TriStar Pictures
Åke Senning

Åke Senning, född 14 december 1915 i Rättviks församling, Dalarna, död 21 juli 2000 i Zürich, var en svensk kirurg.

Biografi 
Åke Senning var son till distriktsveterinären David Senning och Elly Säfström. Han studerade i Stockholm och Karolinska institutet, där han 1944 blev med. lic. och 1952 disputerade med Ventricular fibrillation during extracorporeal circulation used as a method to prevent air-embolisms and to facilitate intracardiac operations. Sedan fick han en docentur vid Karolinska institutet och blev laborator där 1958. År 1961 blev han kallad till professuren i kirurgi vid Kantonsspital Zürich och tjänstgjorde där till 1985. 

Åke Senning var den första hjärtkirurg som framgångsrikt lyckades operera transposition av de stora kärlen via en ytterst sinnrik metod där blodet leddes rätt redan på förmaksnivå. Transposition av de stora kärlen betyder att kropps- och lungpulsådern har bytt plats och avgår från fel kamrar.Denna operation görs fortfarande men har ofta ersatt med en så kallad switch operation där arteria pulmonalis och aorta byter plats. 

Senning är internationellt känd eftersom han var en av de läkare som genomförde världens första operation av en pacemaker avsedd att sitta inuti en patient. Det skedde den 8 oktober 1958 på Karolinska sjukhuset. Patienten hette Arne Larsson. Senning utvecklade i samarbete med bland andra Clarence Crafoord och Viking Björk hjärt-lungmaskinen. På kirurgiska kliniken vid Kantonsspital i Zürich genomförde Andreas Grüntzig 16 september 1977 världens första perkutana ballongvidgning av ett kranskärl.

Senning var gift med Ulla-Britt Ronge, dotter till skogschef Erik Ronge och Gudrun Sönsteby.

Källor 

 
 Post i libris http://libris.kb.se/bib/1433124

Svenska kirurger
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Zürich
Personer från Rättviks socken
Födda 1915
Avlidna 2000
Män
Lotustemplet

Bahá'ís tillbedjans hus i Delhi (engelska: Bahá'í House of Worship; från arabiskan Mashriqu'l-Adhkár) eller Lotustemplet är ett tempel uppfört i vit marmor i form av en lotusblomma. Det ligger vid gatan Lotus Temple Road i den norra delen av Kalkaji, cirka 10 kilometer syd-sydost om Connaught Place, i den indiska huvudstaden. Det byggdes mellan 1980 och 1986 och dess arkitekt är Fariborz Sahba.

Bakgrund 
Nio vägar, nio trädgårdar, nio fontäner, alltid nio symboliserar tillbedjans hus, och alla bahá'ítempel har nio ingångar, en för varje av de stora världsreligionerna, så även Lotustemplet i Delhi. Templet har vunnit flera internationella priser för design och arkitektur.

Lotus som symbol 
Lotusblomman symboliserar Guds manifestation, och även renhet, mjukhet eller ömhet. Dess betydelse är djupt rotad i sinnet och hjärtan hos den indiska befolkningen. I det episka poemet Mahabharata, är skaparen Brahma beskriven som sprungen ut från lotus som växt fram från Vishnus navel under en meditation.

För besökare 
Varje dag besöker omkring 12 000 personer templet. Maximalt har det varit 150 000 på en helgdag.

Externa länkar 
 www.bahaindia.org

Religiösa byggnader i Indien
Bahai
Puttaparthi

Puttaparthi är en ort (formellt en by, village) i distriktet Anantpur i den indiska delstaten Andhra Pradesh. Folkmängden uppgick till 15 088 invånare vid folkräkningen 2011. Puttaparthi ligger 40 mil från Hyderabad i det bergiga gränsområdet mot Karnataka, och har blivit känt som födelseplatsen för Sathya Sai Baba. Turism och vallfart är viktiga näringar för orten.

Källor

Orter i Andhra Pradesh
Charles Sweeney

Charles William "Chuck" Sweeney, född 27 december 1919 i Lowell i Massachusetts, död 16 juli 2004 i Boston i Massachusetts, var en amerikansk generalmajor och bombplanspilot. 

Sweeney flög Great Artiste, en B-29 Superfortress, som observatörsplan bredvid bombplanet Enola Gay av samma typ när det fällde atombomben över Hiroshima i Japan 6 augusti 1945. Sweeney och hans andrepilot Fred Olivi fick det följande uppdraget. Från B-29:an Bockscar fällde de atombomben Fat man, som ödelade Nagasaki och dödade runt 39 000 människor, industriarbetare åtminstone 72 % av dem 9 augusti 1945.  

Charles W. Sweeney befordrades till brigadgeneral 1956 och blev då den yngste inom USAF med den graden. Han pensionerades 1976. 

Sweeney skrev även en bok, War's End: An Eyewitness Account of America's Last Atomic Mission (1997) .

Se även
Andra världskriget

Externa länkar
Charles W. Sweeney på af.mil

Personer från Lowell, Massachusetts
Personer som tjänstgjort i USA:s flygvapen
Födda 1919
Avlidna 2004
Män
WP:Projekt Japan
Konark

Konark är en stad vid Bengaliska viken, 65 km från Bhubaneswar, och nära Puri, i den indiska delstaten Odisha. Den tillhör distriktet Puri och folkmängden uppgick till 16 779 invånare vid folkräkningen 2011.

I Konark ligger det kända Soltemplet (eller Svarta pagoden) som 1984 blev uppsatt på Unescos världsarvslista.

Källor

Orter i Odisha