kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan August Arfwedson

Johan August Arfwedson, född 4 januari 1792 på Skagerholms bruk i Finnerödja socken i Skaraborgs län, död 28 oktober 1841 på Hedensö, var en svensk kemist som är mest känd för sin upptäckt av grundämnet litium. Han är farmors farfar till kemisten Tomas Lindahl.

Biografi
Johan August Arfwedson tillhörde en framstående borgarsläkt från Stockholm. Hans gren var dock verksam inom bruksindustrin, så även fadern Jacob Arfwedsson. Modern Anna Elisabeth Holterman var dotter till Martin Holterman och släkt med Niclas Sahlgren.

Efter studier vid Uppsala universitet avlade Johan August Arfwedson bergsexamen 1812 och fick anställning som kanslist i Bergskollegium. Där ägnade han sig under Jöns Jacob Berzelius' ledning och i sitt privata laboratorium med mycken iver åt kemiska forskningar och upptäckte 1817, vid analys av prover av mineralet petalit från Utö järngruvor, oxiden till ett förut okänt grundämne, litium. Litium visade sig vara en alkalimetall och fick på Berzelius' förslag namnet lithion, "av sten". För sin upptäckt blev Arfwedson redan under sin livstid berömd.

Efter en 1818–19, delvis i sällskap med Berzelius, företagen resa i England, Frankrike och Tyskland invaldes han av franska vetenskapsakademien till korresponderande ledamot. 

Arfwedson författade flera värdefulla avhandlingar, dels av kemiskt, dels av mineralanalytiskt innehåll, vilka finns införda i Vetenskapsakademiens handlingar samt i de av Hisinger, Berzelius m.fl. utgivna Afhandlingar i fysik, kemi och mineralogi. Sedan Arfwedson genom arv kommit i besittning av en betydande förmögenhet i form av bl.a. Skagersholms och Brunnsbergs bruk, tillbringade han de sista 20 åren av sitt liv på sin inköpta egendom Hedensö i Södermanland med tillhörande Näshulta bruk, där han inrättade ett kemiskt laboratorium. Till följd av vidlyftiga ekonomiska bestyr blev han snart tvungen att åsidosätta sin forskning. Han följde dock med intresse vetenskapens framsteg och stod i livlig brevväxling med Berzelius. Efter Arfwedson har det grönländska mineralet "arfvedsonit" blivit uppkallat. 

Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 1821.

Familj 
Arfwedson var gift med Sara Sophia von Ehrenheim.

Källor

Noter 

Svenska kemister under 1800-talet
Upptäckare av grundämnen
Svenska brukspatroner under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Finnerödja socken
Födda 1792
Avlidna 1841
Män
Litium
Nerthus

Nerthus (latinsk namnform, även Nertus) med de rekonstruerade senare nordiska namnformerna Njärd och När och den belagda Njǫrðr (Njord), se nedan) var en germansk moder- och fruktbarhetsgudinna. Enligt den romerske historikern Tacitus, som beskrev Nerthuskulten i sin bok Germania 98 e. Kr., hade Nerthus en av kor dragen processionsvagn, som förvarades i en helig lund på en ö i oceanen. Vagnen fick endast vidröras av prästen. När prästen märkte att gudinnan var närvarande i vagnen lät han den dras runt till olika orter av kor. På varje ort som vagnen besökte firades glädjefester. När allt var över fördes vagnen tillbaka till den heliga lunden där gudinnan och vagnen tvättades i en avsides belägen sjö. De slavar som hade tjänstgjort under processionerna och tvättningen offrades sedan i samma sjö.

Under yngre bronsålder uppträdde avbildningar av kvinnor på hällristningar med en skålgrop mellan benen – något som vissa arkeologer menar kan symbolisera en könsmarkering eller en fruktbarhetssymbol, då menas att dessa kvinnofigurer kan ha varit prästinnor i en fruktbarhetskult i en tid då människorna tycks ha dyrkat en gudinna med halsring. Kvinnliga gudabilder försvinner under samma tid i hällristningsmaterialet. Detta kopplas samman med det Tacitus nämner: Nerthus, fruktbarhetsgudinnan, fick ej avbildas eller beskådas av folket. En gudom som ej får avbildas kan därför förklara en del av skålgroparnas symbolik. Arkeologen Bertil Almgren har också kopplat samman de många avbildningar av fotsulor som uppträder bland hällristningarna under yngre bronsålder med en kvinnlig fruktbarhetsgudinna av Nerthus' typ. Ett stöd för denna teori är att fotsulor och skålgropar ofta kombineras.

Namnet Nerthus är språkligt detsamma som Njord, i fornnordisk mytologi en manlig gud i vanernas gudaskara. Könsväxlingen har vissa sökt förklara med att kulten berört ett gudapar som förenats i ett fruktbarhetsbefrämjande bröllop. Sydskandinaviska mossfynd tycks bekräfta förekomsten av sådana riter, med åtföljande offer. En enklare tolkning är att hon är Njords icke säkert namngivna syster Njärd, mor till deras gemensamma barn Frej och Freja.

Inom ortnamnsforskningen anses av enstaka forskare att ett flertal mycket gamla namn med former liknande framförallt När- härstammar från platser som haft någon form av bindning till modergudinnan När alternativt Njärd (eller Njord). Exempel på sådana ortnamn är Närtuna och Närlunda (se exempelvis Närlunda, Ekerö kommun. Stockholmsstadsdelen Nälsta är ett annat exempel, liksom industriområdet Mjärdevi i Linköping (med Njärd- förvanskat till Mjärd-). Värt att notera är att -vi, -tun och -lund inom ortnamnsforskningen oftast anses beteckna kultplatser.

Se även 
 Njord

Källor

Externa länkar
Germania - kapitel 40 (det som omnämner kulten av Nerthus)

Gudar i germansk mytologi
Modersgudar
Fruktbarhetsgudar
Noatun (mytologi)

För gården Noatun i Sør-Varangers kommun i Norge, se Noatun (Pasvik)Noatun (fornnordiska Nóatún'', "skeppsplats") är i nordisk mytologi guden Njords hemvist. Poetiska Eddan omtalar Noatun som Njords borg och Snorres Edda talar om att Noatun låg vid vattnet, och att Njord föredrog Noatun framför Trymheim så till den milda grad att han skilde sig från Skade.

Källor 

Platser i nordisk mytologi
Skade

Skade (från fornisländskan Skaði ; även Ondurdis) är i nordisk mytologi jätten Tjatses dotter. Hon har blivit jaktens och skidåkningens gudinna. Skade kallas Ǫndurdís (”skiddisen”), vilket antyder att hon hörde hemma i fjällvärlden, där hon brukade jaga med pil och båge.

Mytologi

Äktenskapet med Njord
Hon var dotter till jätten Tjatse. När hennes far dödades av asarna, då han förföljde Loke och Idun, tog Skade på sig brynja och hjälm och begav sig till Asgård.   Detta visar att hon är en ringkvinna, det vill säga en kvinnlig arvtagare, som kan kräva förlikning i form av ett fördelaktigt äktenskap av den motsatta parten.
  
I Asgård blev hon  erbjuden att  välja en make bland gudarna. Skade ville ha den vackre Balder, Odens son, men fick vid valet bara se deras fötter. Hon såg då en med de vackraste fötter och valde honom i tro att det var Balder men det var Njord, eftersom han hade ovanligt vackra fötter - som en havsgud bör ha. Äktenskapet mellan Skade och Njord blev dock inte speciellt lyckat. Njord längtade till havet och måsarna och Skade till fjällen och vargarna. Inledningsvis försöker de stanna nio nätter vardera i Skades boning Trymheim i fjällen och Noatun, Njords boning vid havet, men det fungerade inte.

Så här klagade Njord före skilsmässan: 

"Leda är mig bergen - / jag var inte länge där/ bara nio nätter./ Vargars yl / lät alltför illa/ mot svanarnas sång."

Då sade Skade: "Sova kunde jag inte/ på havets bädd/ för fåglarnas skrän./ Han väcker mig, / som kommer från havet / varje morgon: måsen."

Istället förenade sig Skade med Oden och födde honom många söner, bland dem Säming, som blir stamfader till Ladejarlarna i Trondheim.

Hon föredrog att leva ensam på sin faders gård i fjällen, som hon sade till Loke: "...vet att från mina/ marker och gårdar/ kommer kalla råd att nå dig."

Sagan om Loke
Skades relation till Loke var mycket frostig, eftersom han skröt med att han var den förste vid dråpet av hennes far. Samtidigt antyder myterna och inte minst Loke själv att hon minsann visat andra känslor: "Lättsammare var du/ den gången när Loke bjöds att dela din bädd." Däremot framförs dessa anklagelser i Loketrätan, en dikt som består av förolämpningar mot många asar, utan belägg från andra källor. I varje fall kom Skade att längta efter hämnd och hon fick genomföra den, när Loke fängslas. Då tog hon en giftorm och fäste den så att giftet droppade ner i hans ansikte. Hans hustru Sigyn stod dock bredvid och höll ett fat för att fånga upp giftdropparna

Namn
Betydelsen av namnet Skade har varit omdiskuterat, men man lutar numera åt betydelse "skugga". Äldre forskning har velat härleda namnet till Skandinavien, men dessa förslag har knappast varit övertygande.

Bilder

Se även 
 Snorres Edda, öv. K.G.Johansson och M. Malm. 1997. (Fabel)
 Mytologi: Jakten

Referenser

Externa länkar

Jättar i nordisk mytologi
Gudar i nordisk mytologi
Jaktgudar
Edda

Edda eller Eddan kan syfta på:
 i första hand ett av två litterära verk: 
 Poetiska Eddan (även kallad Äldre Eddan eller Sämunds Edda) – en samling nordiska kväden och verser med gudomliga och mytologiska motiv av okända ursprungsförfattare
Codex Regius – en medeltida, isländsk handskrift som innehåller nästan alla eddadikterna ur Poetiska Eddan
 Snorres Edda (även kallad Yngre Eddan eller Prosaiska Eddan) av Snorre Sturlasson – en isländsk medeltida handbok i skaldekonsten och lärobok i nordisk mytologi, skriven omkring 1220. 
 Edda (mytologisk gestalt)  – en kvinna som omnämns i Poetiska Eddan
 Edda (namn) – ett isländskt kvinnonamn 
 Edda (tidskrift) - en nordisk vetenskaplig tidskrift för litteraturforskning, grundad 1914
 Eddapriset (Edduverðlaunin) – ett isländskt pris för inhemsk film och TV
 Edda I – ett körverk skrivet 1939 av den isländske kompositören Jón Leifs
 Mats Wendt's Eddan – ett 16 timmar långt cybersymfoniskt verk över den nordiska mytologin av den svenske tonsättaren Mats Wendt
 HMS Edda – en svensk kanonbåt
 673 Edda – en asteroid

Personer
 Edda Manga (1969–),  en svensk idéhistoriker och debattör
 Edda Magnason (1984–), en svensk låtskrivare, artist och filmskådespelare
Sigvald Jarl

Sigvald Jarl (även Sigvalde Jarl) var enligt isländsk tradition en av jomsvikingarnas hövdingar. Han ska ha blivit besegrad av jarlen Håkon Sigurdsson vid Hjörungavåg omkring 986, och genom svek medskyldig till Olav Tryggvasons fall i slaget vid Svolder omkring 1000. Han ska ha varit bror till Torkel den höge.

Personer under vikingatiden
Boltzmanns konstant

Boltzmanns konstant, efter Ludwig Boltzmann, är en naturkonstant som relaterar temperatur för en mängd partiklar (molekyler) till energi på partikelnivå. Konstanten betecknas med kB eller bara k och motsvarar den allmänna gaskonstanten R dividerad med Avogadros tal NA:

 

Konstanten har samma enhet som entropi. Dess värde definierades av CGPM i den senaste versionen av Internationella måttenhetssystemet (SI) som trädde i kraft den 20 maj 2019, och används sedan dess för att definiera magnituden på enheten kelvin.

.

Den termiska energin vid rumstemperatur är alltså ungefär

Se även 
 Stefan–Boltzmanns konstant
 Allmänna gaskonstanten

Källor 

Termodynamik och statistisk fysik
Fysikaliska konstanter
1392

1392 (MCCCXCII) var ett skottår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Juni 
 Juni – Några av de ovannämnda svenska borgarna spärras in i ett skjul på Käpplingeholmen och bränns inne, en händelse, som sedermera blir känd som Käpplingemorden. 300 tyskar utvisas samtidigt från staden.

Okänt datum 
 Strider blossar upp mellan tyska så kallade hättebröder och svenska borgare i Stockholm.
 Universitetet i Erfurt i Tyskland börjar sin verksamhet.

Födda 
 Flavius Blondus, italiensk ämbetsman och humanist.
 Barbara av Celje, tysk-romersk kejsarinna och drottning av Ungern och Böhmen, Ungerns regent.

Avlidna 
 26 december – Erengisle Sunesson (Bååt), riddare, riksråd och jarl över Orkneyöarna.

Externa länkar
Upplands runinskrifter 961

Runinskrift U 961 eller Vaksalastenen står idag väl synligt på den östra vägkanten av Länsvägen 288 i närheten av Vaksala kyrka i nordöstra Uppsala och Uppsala kommun i Uppland.

Stenen
Stenen flyttades på 1860-talet från kyrkogårdsmuren vid Vaksala kyrka till sin nuvarande plats utmed vägkanten.
Textens "Igulfast" har på uppdrag av den dödes änka och dotter låtit utföra minnesvården. Den framstående runristaren Öpir, som verkade under 1000-talets senare del, ristade runorna. Öpir har sammanlagt signerat 45 runstenar i Uppland, men ristat många fler.

Inskriften

ᚼᚢᛚ‍ᛅ᛫ᛚᛁᛏ᛫ᚱᛅᛁᛋᛅ᛫ᛋᛏᛅᛁᚾ᛫ᚦᛁᚾᛅ᛫ᛅᛏ ᚴᛁᛏᛁᛚᛒᛁᛅᚱᚾ᛫ᚠᛅᚦᚢᚱ᛫ᛋᛁᚾ᛫
ᛅᚢᚴ᛫ᚱᚢᚾᚠᚱᛁᚦ᛫ᛅᛏ᛫ᛒᚮᚾᛏᛅ᛫ᛅᚢᚴ᛫ᛁᚼᚢᛚᚠᛅᛋᛏᚱ᛫ᚱᛁᚦ᛫ᛁᚾ᛫ᚢᛒᛁᛦ

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Referenser

Noter

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Upplands runinskrifter 978

Upplands runinskrifter 978 är en runsten som är inmurad i den södra väggen av Gamla Uppsala kyrka.

Inskriften

Historia
Runstenen låg tidigare som altarbord i kyrkan. 1856 flyttades den därifrån och murades in på sin nuvarande plats i kyrkväggen. När stenskivan formades till för att passa som altarbord gick en stor del av runslingan förlorad och inskriftens slut försvann.

England var målet för många vikingafärder. Sigvid har troligen varit där flera gånger, eftersom han fått tillnamnet Englandsfararen.

Se även

Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Referenser

Noter

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Upplands runinskrifter 938

Runinskrift U 938 är en runsten som idag är uppställd i Universitetsparken och bakom Gustavianum i Uppsala, Uppland.

Den står tillsammans med åtta andra runstenar: U 489, U 896, U 932, U 937, U 939, U 940, U 943 och U 1011.

Stenen 
Stenen som ristades på 1000-talet är inte signerad men enligt Samnordisk runtextdatabas tillskrivs har inskriften attribuerats till den kända runmästaren Öpir.

Under medeltiden fanns runstenen i franciskanklostret vid Gamla torget. Stenen återupptäcktes 1910 och flyttades till sin nuvarande plats i Universitetsparken. Stenen är horisontellt delat i två bitar som åter är sammanfogade. Den pryds av ett invecklat ornament med ett rundjur och ytterligare tre ormar som fyller ut hela stenens framsida. Inskriften börja vid rundjurets huvud och slutar vid svansen. På ristningens övre del syns ett kors. 

Av den kortfattade texten förblir det oklart i vilket förhållande Torbjörn stod till uppdragsgivaren Holmfast eller hans far Igulger.
Den från runortranslittererade och översatta inskriften följer nedan:

Inskriften

Runor: ᚼᚢᛚᚠᛅᛋᛏᚱ᛫ᛚᛁᛏ᛫ᚱᛁᛋᛅ᛫ᛋᛏᛁᚾ᛫ᛅᛏ᛫ᛁᚼᚢᛚᚴᛅᛁ᛫ᚠᛅᚦᚢᚱ᛫ᛋᛁᚾ᛫ᚢᚴ᛫ᚦᚭᚱᛒᛁᚭᚱᚾ

Runsvenska: hulfastr ' lit ' risa ' stin ' at ' ihulkai ' faþur ' si(n) ' uk ' þorbiorn

Normaliserad: Holmfastr let ræisa stæin at IgulgæiR, faður sinn, ok Þorbiorn.

Nusvenska: "Holmfast lät resa stenen efter Igulger, sin far, och Torbjörn."

Bildgalleri

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Källor

Noter 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Upplands runinskrifter 943

Runinskrift U 943 är en runsten som nu är uppställd bakom Gustavianum i Universitetsparken i Uppsala, Uppland. 

Den står tillsammans med åtta andra runstenar: U 489, U 896, U 932, U 937, U 938, U 939, U 940 och U 1011.

Stenen 
Stenens ornamentik består av en enkel runslinga i form av en runorm som kryper längs ytterkanten av stenens framsida, i mitten är ett stort kristet kors. Stora bitar av runslingan är bortslagna både på stenens vänstra och högra sida.

Inskriften
Bara en del av inskriften är bevarad, resten har funnits på de bortslagna sidorna.

Inskriften i runor

ᛒᛁᛆᚢᚱᚾ᛫ᛆᚢᚴᛅᛁᚾ᛫ᛅᛏᛁᚱᛅᚾᛏ

Inskriften i translitterering
biaurn × auk × ... ...ain × atir × -[ka]... ant +

Inskriften i normalisering
Biorn ok ... [st]æin æftiR ... and.

Inskriften i översättning
"Björn och ... stenen efter ... ande."

Historia
Runstenen ristades på 1000-talet. På grund av den ofullständiga inskriften förblir det oklart vem utöver Björn som reste stenen, samt vem som skulle hedras med stenen. Stenen är inte heller signerad av runristaren.

Till skillnad från de flesta andra runstenar som restes till minne av de döda vid sidan av viktiga vägar har den här stenen förmodligen från början stått som gravsten på en kristen gravplats.

Stenen har återupptäckts under en renovering av Ärkebiskopsgården cirka 100 meter från sin nuvarande plats.

Bildgalleri

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Referenser

Fotnoter

Källor 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Upplands runinskrifter 937

Runinskrift U 937 står idag med en rad andra uppländska runstenar i Universitetsparken i Uppsala. Ursprungligen kommer runstenen dock från Funbo socken. Runslingan har formen av en runorm där inskriften börjar vid svansen och slutar vid huvudet av rundjuret. Ornamentet mitt på ristningsytan är en så kallad trikvetra, tolkad som en treenighetssymbol. 

Runstenen U 991, som idag återfinns i Broby, har ordagrant samma inskrift och en snarlik ornamentik med U 937, vilket tyder på att de är skapade av samme runristare. Sannolikt har även U 937 ursprungligen stått vid runstensbron som korsar Lillån i Broby.

Inskriften

Inskriften i runor

ᚦᛁᛅᚴᚾ᛫ᛅᚢᚴ᛫ᚴᚢᚾᛅᚱ᛫ᚱᛅᛁᛋᛏᚢ᛫ᛋᛏᛅᛁᚾᛅ
ᛅᚠᛏᛁᛦ᛫ᚢᛅᚱ᛫ᛒᚱᚢᚦᚢᚱ᛫ᛋᛁᚾ

Historia
Runstenen U 937 ristades på 1000-talet. Den hittades 1875 mellan S:t Persgatan och Klostergatan i väggen till ett fransciskankloster.

Formuleringen "reste stenarna" visar att U937 ingått i ett runstensmonument bestående av flera stenar. Att monumentet funnits i Funbo socken vet man, eftersom runstenen U 991 med liktydande text och liknande ornamentik står kvar där. I Funbo står även U 990, som bröderna Väder, Tägn och Gunnar lät resa till minne av sin far Hörse. U 999, också i Funbo, är rest av fadern Hörse och hans bror Kättil till minne av deras far Tägn.

Bildgalleri

Se även

Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Referenser

Fotnoter

Källor

Externa länkar

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Upplands runinskrifter 939

Runinskrift U 939 är en runsten som idag finns uppställd bakom Gustavianum i Universitetsparken i Uppsala, Uppland. 

Den står jämte följande åtta runstenar: U 489, U 896, U 932, U 937, U 938, U 940, U 943 och U 1011.

Stenen
Stenen är ristad på 1000-talet. Under medeltiden blev den förmodligen använd som byggnadsmaterial i Franciskanklostret vid Gamla torget på andra sidan Fyrisån. Den återupptäcktes 1940 och flyttades till sin nuvarande plats i Universitetsparken. 

Rundjuret som utgör hela ornamentiken på stenen är en ringlade runorm med två stora öglor. Inskriften börjar på rundjurets svans och sluter vid huvudet. Runstenen blev inte signerad av sin runristare, men enligt den Samnordiska runtextdatabasen är den troligen ristad av runmästaren Öpir. Den från runor översatta inskriften lyder enligt nedan:

Inskriften

Runor: 
ᚠᚭᚱᚴᚢᚦᚱ᛫ᚢᚴ᛫ᛒᚱᚢᚾᛁ᛫ᛚᛁᛏᚢ᛫ᚴᛂᚱᛅᛘᛂᚱᚴᛁ᛫ᛅᛏ᛫ᛁᚴᚢᛚᚠᛅᛋᛏ᛫ᚠᛅᚦᚢᚱᛋᛁ__

Runsvenska: forkuþr uk ' bruni ' litu ' kera merki ' at ' ikulfast faþur si-

Normaliserad: Forkuðr ok Bruni letu gæra mærki at Igulfast, faður si[nn].

Nusvenska: "Forkunn och Brune lät göra minnesmärket efter Igulfast, sin far."

Bildgalleri

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Referenser

Fotnoter

Källor 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Upplands runinskrifter 932

Runinskrift U 932 är en runsten som nu är uppställd i Universitetsparken bakom Gustavianum i Uppsala, Uppland. Den står tillsammans med åtta andra runstenar: U 489, U 896, U 937, U 938, U 939, U 940, U 943 och U 1011.

Stenen 
Runstenen avritades 1643 och den fanns då "Vnder Vpsala Domkyrke mur sunnan till". På 1850-talet togs stenen loss ur väggen. Stora partier av runslingorna längs stenens kanter har under tiden blivit bortslagna. Stenen är ristad på tre sidor. På två av dem finns runtexter, på den tredje ornamentik i form av ett kristet kors. Den översatta inskriften följer nedan:

Inskriften 

Runor:
Sida A (vänstra sidan):

ᛘᚢᛚᛁ___ᛁᛏᛅᛋᛏᛁᚾᚦᛁᚾᚭ᛫ᛅᚠᛏᛁᛦ᛫ᛋᚢᛅᚱᛏᚼᚦᛅᛒᚱᚢᚱᛋᛁᚾ᛫ᚭᛋᛘᚢᚾᛏᚱ᛫ᛁᚾᚴᛁᛅᛚᛏ

Sida B (mellersta sidan):

ᛘᚢᛚᛁ᛫ᛅᚢᚴᚢᛁ__ᛅ_ᛁᚼ___ᛅᛋᛏᚱ᛫ᛅᚢ___᛫ᚦ__ᚼ᛫ᛚᛁᛏᚢᚱᛁᛏᛅ᛫ᛋᛏᛁᚾᚦᛁᚾᚭ᛫ᛅᚠᛏᛁᛦᛋᚢᛅᚱᛏᚼᛅᚠ___ᚴ_ᛋᚢᚦᚱᛒᛁ

Runsvenska:
Sida A: Muli ... ... [r]etta stæin þenna æftiR Svarthaufða, broður sinn. Asmundr. Ingiald/Ingialdr.Sida B: Muli ok Gunn...(?) o[k] Ig[ulf]astr(?) o[k] ... ... þ[au]n letu retta stæin þenna æftiR Svarthauf[ða by]gg[i i] Suðrby.

Nusvenska:
Sida A: "Mule ... uppreste denna sten efter Svarthövde, sin bror. Åsmund. Ingjald."

Sida B: "Mule och ... de lät uppresa denna sten efter Svarthövde (som bodde i) Söderby."

Det finns flera Söderby nära Uppsala. Man vet inte vilken av platserna som runtexten åsyftar. Runstenen är skapad av runmästaren Åsmund Kåresson. Med sina tre ristade sidor liknar den U 884 som också är signerad av Åsmund.

Bildgalleri

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Referenser

Noter 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Upplands runinskrifter 940

Runinskrift U 940 är en runsten som idag finns uppställd bakom Gustavianum i Universitetsparken i Uppsala, Uppland.

Den står tillsammans med följande åtta runstenar: U 489, U 896, U 932, U 937, U 938, U 939, U 943 och U 1011.

Stenen
Stenen prydas av ett rundjur i form av en orm, samt en mindre orm och ett kors på den övre delen. Ormens svans och hals är låsta med ett iriskt koppel. Ytterligare en rad med runor går längs stens nedre del. Texten lyder i översättning:

Inskriften
Inskriften kan delas i fyra rader eller sekvenser:
 (A) huvudslingan går längs med rundjurets kropp från nedre, vänstra sidan av stenen längs med utkanten runt stenen till rundjurets svansspets 
 (B) en kort sekvens som börjar på en sidogren nere på den vänstra sidan och slutar vid rundjurets huvud
 (C) signaturen som står längst ner på stenen
Enligt Samnordisk rundatabas finns det två tolkningar hur (A) och (B) ska sättas ihop.
Runor:

(A) ᛁᚼᚢᛚ᛫ᛆᚢᚴ᛫ᚦᚢᚱᚴᛁᛦ᛫ᛚᛁᛏᚢ᛫ᚱᛁᛏᛆ᛫ᛋᛏᛆᛁᚾ᛫ᛁᚠᛏᛁᛦ᛫ᚴᛁᛏᛁᛚᚠᛆᛋᛏᚱ᛫ᚠᛆᚦᚢᚱ᛫ᛋᛁᚾ᛫ᚼᛁᛆᛚᛒᛁ᛫ᛋᛅᛚ
(B) ᚴᛁᛚᛆᚢᚼ᛫ᚼᚭᚾᛏ
(C) ᚱᛁᚦ᛫ᚱᚢᚾᛅᛦ᛫ᚢᛒᛁᛦRunsvenska: (A) * ihul * a(u)(k) * þurkiR * litu * rita * stain * iftiR * kitilfastr * faþur * sin * hialbi * sal 
 (B) kilauh hont (C) riþ * runaR * ubiRNormaliserad:
Igull ok ÞorgæiRR letu retta stæin æftiR Kætilfast, faður sinn. Hialpi sal.
Gillaug and(?)/Hand(?).
Reð runaR ØpiR.NusvenskaI följden (A)→(B)→(C):
"Igul och Torger lät uppresa stenen till minne av Kättilfast, sin far. Hjälpe själen.
Gillög «hont»
Öpir rådde runorna."

I följden (B)→(A)→(C):
"Gillög, Hand, Igul och Torger lät uppresa stenen till minne av Kättilfast, sin far. Hjälpe själen.
Öpir rådde runorna."

Runristaren Öpir
Riksantikvarieämbetets tavla vid runstenen skriver:

Den mycket produktive runristaren Öpir, som verkade under 1000-talets senare del, har skapat omkring sextio runstenar i Uppland. De flesta av dessa är signerade med hans namn ubiR (ᚢᛒᛁᛦ). Utformningen och det avslutande "Öpir rådde runorna" anses ibland tyda på att Öpir inte själv alltid har ristat stenen, utan att han möjligen varit någon sorts handledare. Jämförelse med liknande signaturer på U 896, U 913 och U 961, gör det dock inte osannolikt att det var just Öpir som utförde den här ristningen. Om man läser runorna som:
 kilauh hont riþ runaR ubiR Gillaug Hand(?) reð runaR [en] ØpiR [risti] 
utförde Öpir ristningen möjligtvis under handledning av Gillög som sin lärare.

Åt andra sidan står just meningen riþ runaR ubiR''' på både U 896 (där som en extra rad på insidan av runslingan) och U 940 separerat från huvudslingan och ska säkert utgöra en fristående mening.

Bildgalleri

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Referenser

Fotnoter

Källor 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun