kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mejeriprodukt

Mejeriprodukt är ett samlande ord för matprodukter som produceras av mjölk såsom dryckesmjölk, kulturmjölk, grädde, ost och smör.

Vanligast är komjölk, men ibland används mjölk från andra däggdjur som till exempel getter, får, jakar, kameler, vattenbufflar eller hästar. En anläggning som tillverkar mejeriprodukter kallas mejeri. Historiskt har mejeriprodukter varit vanligt förekommande i Europa, Mellanöstern och det indiska köket, medan de varit nästan okända i östasiatisk mat. En orsak till detta tros vara att en majoritet av befolkningen i de östasiatiska länderna, men även Sydamerika och Afrika, är laktosintoleranta.

Sedan 1980-talet har det pågått en medveten strategi att öka konsumtionen av mjölkprodukter i Asien och Stillahavsregionen för att minska hunger och undernäring. Regionen är nu världens största producent av mjölkprodukter och Indien är det land som producerar mest.

Växtbaserade produkter som efterliknar mjölkbaserade produkter har också kommit att betecknas som mejeriprodukter.

Vanliga mejeriprodukter 
 Konsumtionsmjölk
 Filmjölk
 Crème fraîche
 Glass
 Smör
 Ost
 Gräddfil
 Yoghurt
 Ayran

Referenser 

Mejeriprodukter
Kiruna FF

Kiruna FF (KFF), Kiruna Fotbollförening, är en fotbollsklubb från Kiruna i Sverige. Kiruna FF bildades den 21 december 1970 genom en sammanslagning av klubbarna Kiruna AIF, IFK Kiruna, Kebnekaise IK och Kiruna BK.

År 1988 vann herrlaget division 2 norra och därmed inleddes klubbens storhetstid, med spel i division 1 norra 1989-1992 och 1994. Klubbens främsta merit är segern i division 1 norra 1991 och det därpå följande spelet i kvalsvenskan, där man dock hamnade på sista plats. Sommaren 1992 deltog man i Intertotocupen i samma grupp som ŠK Slovan Bratislava (Slovakien), Vác FC (Ungern) och Aarhus GF (Danmark). KFF slutade sist i grupp sju med 2 inspelade poäng efter två oavgjorda matcher, båda mot Aarhus.

Alltsedan 1984 har man spelat i Sveriges andra eller tredje division, och 2006 var inget undantag, då Kiruna FF:s spelade i nya division 1 norra. 2007-2008 spelade man i div 2, 2009-2012 i div 3.

Säsongen 2019 spelar herrlaget i Division 3 och damlaget i Division 2.

Spelare

Spelartruppen

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Proteam Online

Fotbollsklubbar i Sverige
Sport i Kiruna
Sportklubbar bildade 1970
Wilhelm Studemund

Wilhelm Studemund, född 3 juli 1843 i Stettin, död 8 augusti 1889 i Breslau, var en tysk klassisk filolog. 

Studemund blev 1868 extra ordinarie  professor i Würzburg, 1869 ordinarie professor där, 1870 i Greifswald, 1872 i Strassburg, 1885 i Breslau. 

Studemund inlade stora förtjänster om den latinska paleografin (i synnerhet om dechiffreringen av palimpsester), om Plautuskritiken och om Gajus Institutiones, av vilka senare han tillsammans med Paul Krüger utgav en kritisk upplaga (1877; femte upplagan 1905). Bland hans Plautus-verk kan nämnas Plauti fabularum reliquiæ ambrosianæ, utgiven av Oscar Seyffert (1890).

Källor

Noter

Tyska klassiska filologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Würzburgs universitet
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Stettin
Födda 1843
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Gajus (jurist)

Gajus var en romersk rättslärd under 100-talet e.Kr. Hans mest kända verk är Institutiones, en lärobok för jurister som låg till grund för de institutioner som ingår i kejsar Justinianus I Corpus iuris civilis.

Källor

Noter 

Romerska jurister
Romerska författare
Personer i Romerska riket under 100-talet
Män
Ugglan
Högsäter

Högsäter är en tätort i Färgelanda kommun i Dalsland och kyrkbyn i Högsäters socken. 

Högsäter är ett tidigare stationssamhälle vid Uddevalla-Lelångens Järnväg. Runt samhället växte det upp en mindre industriort med bland annat trä- och betongindustrier. I den sydöstra delen av samhället ligger Högsäters kyrka.

Befolkningsutveckling

Samhällsservice

I Högsäter finns matvaruaffär, lunchrestaurang, café, bygghandel, inredningsbutik, secondhandbutiker, bio, förskola och grundskola (F-6).

Föreningsliv
I Högsäter finns föreningar som Dalslands ballongklubb samt Högsäters GF med verksamhet inom fotboll, skidor, tennis, boule och styrketräning.

Kända personer
Skidåkaren  Jan Ottosson

Se även 
Högsäters socken

Referenser 

Tätorter i Sverige
Orter i Färgelanda kommun
Stigen

Stigen är en tätort i Färgelanda kommun i sydvästra Dalsland. Den är belägen 4 km öster om Färgelanda, samt 3 mil norr om Uddevalla och 3 mil nordväst om Vänersborg. Idag hyser Stigen flera småföretag, men är främst en bostadsort.

Historia 
Vid Stigen fanns vid mitten av 1800-talet ett färgeri och en vadmalsstamp. På initiativ av patronessan Maria Andersson på Stigens herrgård startades på 1860-talet vävnadsarbeten runt om i Färgelanda socken. 1874 lät hennes make, Magnus Andersson uppföra ett spinneri och väveri. Rörelsen expanderade och Stigens AB bildades 1897. 1904 förstördes fabrikslokalerna totalt av en brand, men återuppbyggdes snart. Yllefabriken drabbades hårt av krisen på 1920-talet och omkring 1930 upphörde driften nästan helt. Fabriken köptes då upp av Svenska Yllekoncernen AB, och nya fabrikslokaler uppfördes. Under denna tid upplevde fabriken en blomstringstid, och 1950 var 350 personer anställda vid fabriken. Årsskiftet 1970/71 övertogs Stigens Yllefabrik av staten, och hade i början av 1970-talet omkring 150 anställda.

Verksamheten upphörde definitivt under slutet av 1980-talet.

Stigen fick sin första poststation 1 april 1870. Den indrogs 27 juli 1895 i samband med att Uddevalla-Lelångens Järnväg öppnades med station i Färgelanda. Posten kom sedan 1 november 1930 att inrätta en ny poststation med benämningen Stigen, då först i yllefabrikens kontor. Under den mellanliggande tiden var Färgelanda postadress för orten.

Befolkningsutveckling

Se även
Färgelanda socken

Noter 

Tätorter i Sverige
Orter i Färgelanda kommun
Ej längre existerande svenska textilföretag
Ödeborg

Ödeborg är en tätort i Färgelanda kommun i Dalsland och kyrkbyn i Ödeborgs socken.

Historia
På berget (kullen) i samhället ligger ett gravfält från järnåldern. Vid Brötegården finns hällristningar med skepp, skålgropar och minst en människofigur.

De på 1950- och 60-talet dominerande företagen var Ödeborgs Bruks Aktiebolag (spikfabriken och tillhörande sågverk), Tegelbruket och WUCO (karosseriverkstad)(WUlf COmpani). Spikbruket grundades år 1898 vid Bratteforsfallet i Valboån. Järntråden som var utgångsmaterialet i spiktillverkningen transporterades hit på den smalspåriga Uddevalla-Lelångens Järnväg (ULB), "Lelångenbanan", (öppnades 1895, till SJ 1949). Spikbruket köptes upp av Gunnebo som även fortsatte produktionen av plastade stängsel fram till år 2005. Tegelbruket lades ned vid 1960-talets början, då även karosseriverkstaden Wulf & Co avvecklades. Mycket av det gamla kring Ödeborgs Bruk är kvar i form av byggnader, disponentvilla och arbetarbostäder. 

På 1950-talet hade samhället två livsmedelsbutiker, slakteributik, bageri samt en kolonialvarubutik. Vandrarhemmet låg vid backen ner mot järnvägsstationen. Den smalspåriga järnvägen gick ned till Uddevalla hamnstation. 

Stationshuset i Ödeborg uppfördes 1898 som ett- och etthalvvånings stationshus i trä. Stationsnamnet var tidigare "Ödesborg". Huset finns kvar (2013)

Skolor i samhället var Bruksskolan (1919), Kyrkskolan, Stommen och Lundebyskolan.

Befolkningsutveckling

Byggnader 
Fornsalen i Ödeborg har samlingar med cirka 6000 gamla föremål från den förindustriella tiden, bland annat den bila som användes vid den sista avrättningen i Valbo härad 1830. Fornsalen, som tillhör Södra Valbo Hembygdsförening, byggdes i tidstypisk nationalromantisk fornnordisk stil 1913, efter att bygdens folk donerat pengar. Skeppskanonerna utanför har köpts in som skrot och sedan donerats av bruket. Salen består av ett stort hallutrymme som delas av i åtta utställningsavdelningar med hjälp av skärmväggar.

På berget fanns tidigare en parkliknande anläggning med utsiktstorn i tegel, minnessten över Victor Andersson (grundare av Ödeborgs Spikbruk) och en borgliknande liten byggnad av tegel, som stod där vattentornet nu står.

Ödeborgs kyrka, en liten vit stenkyrka, är från 1200-talet.

Noter 

Bruksorter i Sverige
Tätorter i Sverige
Orter i Färgelanda kommun
Håvesten

Håvesten är en bebyggelse i Ödeborgs socken i Färgelanda kommun. Området avgränsades från 1995 till 2015 och från 2018 till en småort för att 2015 klassats som en del av tätorten Färgelanda.

Se även
Håvestens gravfält

Noter

Orter i Färgelanda kommun

Småorter i Sverige
Johannes Vahlen

Johannes Vahlen, född 27 september 1830 i Bonn, död 30 november 1911 i Berlin, var en tysk filolog. Han var far till Theodor Vahlen

Vahlen blev professor i klassisk fornkunskap vid universitetet i Wien 1858 och tillträdde 1874 en professur vid universitetet i Berlin.

Bibliografi
Ennianae poesis reliquiae (1854)
Naevii de bello punico reliquiae (samma år)
Laurentii Vallae opuscula tria (1864)
Aristoteles' De arte poetica (1867; 3:e upplagan 1885) 
Ciceros De legibus (1871; 2:a upplagan 1883)

Källor 
 

Tyska klassiska filologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Bonn
Födda 1830
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Alumner från Bonns universitet
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Rådanefors

Rådanefors är en tidigare småort i Ödeborgs socken i Färgelanda kommun vid länsväg 173 mellan Frändefors och Stigen. 2015 ändrade SCB definitionen av småorter något, varvid Rådanefors inte längre visade sig uppfyllde kriterierna för småorter.

Rådanefors är omgivet av sjöar, skogar och berg. Friluftsområdena Kroppefjäll och Ödeborgsfjället gränsar till Rådanefors.

Historia
Samhället växte upp kring Rådanefors järnbruk, som anlades av Jöns Koch på 1730-talet som ett bruk för ämnesjärnssmide. Som de flesta dalsländska bruk bestod produktionen främst av knippjärn och spik.

År 1764 köptes bruket av Johan von Cahman (1735–1780), som framgångsrikt drev detta parallellt med sina bruk Kollerö, Öxnäs och Loviseholm. år 1779 sålde Cahman allt till John Hall den äldre.

Redan vid mitten av 1800-talet började dock bruket få allt svårare med lönsamheten. Det led av att ingen järnväg byggdes dit, utan allt fick transporteras med häst och vagn. 1870 bestod bruket av en mekanisk verkstad med ångmaskin, tre järnsvarv- och två träsvarvstolar, en hyvelmaskin, en klippsax med press samt en gängmaskin. Arbetsstyrkan hade dock sjunkit till endast 14 arbetare. Under de sista åren tillverkades främst järnvägsmaterial. 1874 lades smidet slutligen ned. I början av 1880-talet startades en fabrik för tillverkning av hästskosöm vid det gamla bruket, och i slutet av 1880-talet bildades The Swedish Horse Shoe Nail Company. Bruket sysselsatte då 35–40 anställda. Redan 1893 upphörde dock tillverkningen. Efter nedläggningen flyttade brukets såg och kvarn in i fabriksbyggnaden, men även denna verksamhet lades ned på 1950-talet.

I Bruksherrgården bedrevs pensionatsverksamhet fram till mitten av 1960-talet.

Skolan lades ned 1965 och numera åker låg- och mellanstadiebarnen skolbuss till Stigen. Rådanefors hade egen poststation under perioden 1895–1951. Den sköttes först av bruksägaren och sedan av hans änka respektive dotter Alma innan den drogs in.

Rådanefors hade ett fotbollslag som spelade i division 6 Dalsland, numera nedlagt.

Kommunikationer
Västtrafiks busslinje Färgelanda-Frändefors har ett antal dagliga turer och passerar Rådanefors.

Noter

Orter i Färgelanda kommun
Svenska järnbruk
Tidigare småorter i Sverige
Mockfjärd

Mockfjärd är den näst största tätorten i Gagnefs kommun i Dalarna samt kyrkort i Mockfjärds församling. Den ligger vid Västerdalälven, Europaväg E16 och Västerdalsbanan.

Etymologi 
Namnet är belagt från 1529, då det talas om en skredare i myckelfjär och en Jogan Larinsson i mykla fiärd. År 1634 bor en Ingewald Hindrichsson i Möcklefiell. Mockfjärd kapellets namn skrevs förr Myckelfjärd, som sedermera drogs ihop till Mockfjärd. Förleden myckel (stor) anses syfta på de många fjärdar som Västerdalälven bildar, exempelvis Stopfjärden, Storfjärden, Gropfjärden och Färmsnäsfjärden.

Befolkningsutveckling

Om orten
Största industri är Moelven Dalaträ AB som har ett sågverk i Mockfjärd. Mockfjärds kyrka ligger på södra sidan om älven. I Mockfjärd finns bland annat skola (klass 1–9), dagligvaruhandel, restaurang, pizzerior och annan service. 

Ofta förknippar man Mockfjärd med  "Mockfjärdshus", men något sådant har aldrig existerat, utan företaget AB Elementhus som startade sin verksamhet 1952 och var under 35 år Sveriges största husfabrik. Fabriken betydde mycket för orten som blev ett industrisamhälle med inflyttning av arbetskraft och nya underleverantörer. I början av 1970-talet hade antalet anställda ökat till närmare 1 000 personer. Verksamheten lades ner i början av 1990-talet och cirka 300 arbetstillfällen försvann. Andra träindustrier som Moelven, Arcos husfabrik, Snickeri GISab, Dala Flodagolvet och Mockfjärdsfönster finns alltjämt kvar.

I Mockfjärd utspelade sig under år 1858 en hysteri som har kallats Blåkullafärderna i Mockfjärd. Orten hade en gång i tiden ett postkontor som blev rånat 1983, se Mockfjärdsvapnet. Fram till december 2011 hade Mockfjärd en järnvägsstation på Västerdalsbanan, men stationen lades ned när persontrafiken upphörde och tågtrafiken ersattes med buss.

Religion

Læstadianism 
Mockfjärd är en av de tätorter i Sverige med störst andel gammallæstadianer. De flesta har finländskt ursprung och kom till Sverige som arbetskraftsinvandrare på 1970-talet. Gruppen læstadianer är företagsamma. De har startat flera företag och sysselsätter ett hundratal personer.

Kända personer från Mockfjärd 
Stefan Bergqvist – f.d. NHL-proffs
Kymmer Olof Danielsson – fackföreningsledare, förtroendeman
Mats Eriksson – dragracingförare
Anders Frisell – spelman
Lotta Lotass – författare, ledamot av Svenska Akademien
Stina-Britta Melander – operasångerska

Galleri

Se även
 Mockfjärds kraftstation, Sveriges första kraftstation under mark.
 Tanså hytta, en rest av en av Mockfjärds stora industriepoker.
 Gagnefs socken

Noter

Externa länkar 

 Mockfjärd - Porten mot västerdalarna

Orter i Gagnefs kommun
Tätorter i Sverige
Sky Captain and The World of Tomorrow

Sky Captain and The World of Tomorrow, amerikansk-brittisk-italiensk film från 2004.

Handling 
Journalisten Polly Perkins (Gwyneth Paltrow) börjar undersöka varför flera framträdande forskare har försvunnit spårlöst i ett alternativt steampunk 1939 där Tyskland inte förbereder krig.

Om filmen 
Filmen är regisserad av Kerry Conran.

Rollfiguren Totenkopf gjordes efter arkivfilmer av Sir Laurence Olivier, 15 år efter hans bortgång 1989. Han är en av få skådespelare som medverkat i film så långt efter sin död.

Rollista (i urval) 
 Gwyneth Paltrow - Polly Perkins
 Jude Law - Joe "Sky Captain" Sullivan
 Giovanni Ribisi -	Dex Dearborn
 Michael Gambon - Chefredaktör Morris Paley
 Ling Bai - Mystiska kvinnan (eg. Bai Ling)
 Omid Djalili - Kaji
 Laurence Olivier - Dr. Totenkopf 
 Angelina Jolie - Kapten Francesca "Franky" Cook

Externa länkar 
 

Filmer 2004
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Brittiska actionfilmer
Brittiska science fiction-filmer
Brittiska äventyrsfilmer
Italienska actionfilmer
Italienska science fiction-filmer
Italienska äventyrsfilmer
Delvis animerade spelfilmer
1939 på film
Alternativ historia på film
New York på film
Galna vetenskapsmän på film
Regidebutfilmer
Nepal på film
Georg Curtius

Georg Curtius, född 16 april 1820 i Lübeck, död 12 augusti 1885 i Hermsdorf vid Warmbrunn (idag en stadsdel i Jelenia Góra), var en tysk språkforskare. Han var bror till Ernst Curtius. 

Curtius blev, sedan han utgivit sin avhandling De nominum graecorum formatione, 1842 filosofie doktor i Berlin och innehade därefter lärarplatser i Dresden, Berlin, Prag, Kiel och slutligen Leipzig, där han från 1862 var professor i klassisk filologi. 

Det var den jämförande språkforskningen och den klassiska filologin som Curtius ägnade sina forskningar, vilka i mer än ett avseende blev epokgörande. Hans huvudsyfte var att åstadkomma en förening mellan dessa båda vetenskapsgrenar, varigenom den jämförande språkforskningens resultat skulle komma filologin till godo. Sina åsikter i denna fråga framställde han i Die Sprachvergleichung in ihrem Verhältniss zur classischen Philologie (1845; andra upplagan 1848) samt i Philologie und Sprachwissenschaft (1862), och han tillämpade dem på ett lysande sätt i sina huvudarbeten: Grundzüge der griechischen Etymologie (1858-1862; femte upplagan 1879) och Das Verbum der griechischen Sprache (1873-76; andra upplagan 1877-80), genom vilka han lade en ny och fast grundval för den grekiska grammatiken och lexikografin. Genom sin efter samma principer utarbetade Griechische Schulgrammatik (1852; 24:e upplagan 1903, utgiven av Bernhard Gerth), till vilken ansluter sig Erläuterungen zu meiner griechischen Schulgrammatik (tredje upplagan 1875), omskapade han det grekiska språkstudiet vid elementarläroverken. 

I det lilla, men för sin tid viktiga arbetet Zur Chronologie der indogermanischen Sprachforschung (1867; andra upplagan 1873) sökte han bestämma den relativa åldern av de indoeuropeiska språkens äldsta grammatiska bildningar. Uppsatsen "Die Spaltung des A-lautes" (i Berichte der kön. Sächs. Gesellschaft der Wiss. för 1864) har varit av stor betydelse för utredningen av sistnämnda språks vokalsystem. Vidare är att märka Die Bildung der Tempora und Modi C, sprachvergleichend dargestellt (1846) samt de 1868-1878 i 10 band utgivna Studien zur griechischen und lateinischen Grammatik, innehållande bidrag dels av honom själv, dels av hans vänner och lärjungar. 

År 1878 grundade Curtius (tillsammans med Ludwig Lange, Otto Ribbeck och Hermann Lipsius) Leipziger Studien zur classischen Philologie. För övrigt utövade han även genom det av honom bildade och ledda "Grammatische Gesellschaft" i Leipzig ett synnerligen stort inflytande på språkstudierna därstädes och skapade omkring sig en hel skola av lärjungar.

Källor

Tyska klassiska filologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Karlsuniversitetet
Personer verksamma vid Kiels universitet
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer från Lübeck
Tyska forskare under 1800-talet
Födda 1820
Avlidna 1885
Män
Ugglan
Sifferbo

Sifferbo är en tätort i Gagnefs kommun belägen vid norra sidan om riksväg 70, nära gränsen till Borlänge kommun.

Historia
Sifferbos historia går tillbaka till 1500-talet. Namnet betyder egentligen Sigfridsbo (efter bonden Sigfrid Persson) och skrivs Sefreboda respektive Seffrebo år 1668. Under åren har byn haft 39 olika stavningar, där den senaste var Söffarbo. I byn verkade förr en lång rad stenhuggare som har lämnat många spår efter sig i form av stenbroar, grindstolpar, husgrunder och jordkällare.

Befolkningsutveckling

Historiska bilder

Samhället
Bebyggelsen domineras av falurödmålade trähus som står längs Bygattu som är Sifferbos huvudgata. Ortens centrum kallas Smejholn och ligger vid korsningen Bygattu / Sifferbovägen. Här står midsommarstången som reses på lördagen före ordinarie midsommarhelg. I slutet av augusti anordnas Sifferbo Trippeln, som är Sifferbos egen triathlon. Denna träningstriathlon arrangeras sedan år 2006 och består av simning 360 meter i sjön Gimmen, cykling 12,9 km samt löpning 4,4 km runt Änjansdalen.

Nutida bilder

Se även
Gagnefs socken

Noter

Externa länkar

Orter i Gagnefs kommun
Orter i Borlänge kommun
Tätorter i Sverige
Arvslindan

Arvslindan är en småort i Gagnefs socken i  Gagnefs kommun, belägen vid Dalälvens södra strand, omkring två kilometer nedströms älvmötet i Djurås. Genom Arvslindan löper länsväg W 583 mellan Borlänge och Mockfjärd, samt Västerdalsbanan. Järnvägsstationen trafikerades mellan 1905 och 1968.

Noter

Orter i Gagnefs kommun
Småorter i Sverige
Gräv

Gräv är en småort och by i Gagnefs socken i Gagnefs kommun. En mindre, obebodd del ligger i Leksands kommun.

Den huvudsakliga bebyggelsen ligger längs med den gamla landsvägen, mellan riksväg 70 och Österdalälven. 

I Gräv, öster om riksvägen, finns ett sandtag. Ishockeyspelaren Jens Nielsen har bott i byn.

Noter

Orter i Gagnefs kommun
Orter i Leksands kommun
Småorter i Sverige
George Robinson, 1:e markis av Ripon

George Frederick Samuel Robinson, 1:e markis av Ripon, född 24 oktober 1827 i London, död 9 juli 1909 på sitt gods Studley Royal invid Ripon, var en brittisk statsman, son till Frederick John Robinson, 1:e earl av Ripon.

Biografi 
Robinson bar till faderns död 1859 titeln viscount Goderich, ärvde då earltiteln av Ripon och samma år även farbroderns titel earl De Grey (han kallades därefter earl De Grey och Ripon). Han satt 1852-1859 i underhuset som rätt avancerad radikal och blev i Palmerstons ministär understatssekreterare 1859 i krigsministeriet och 1861 för Indien samt 1863 krigsminister (med säte i kabinettet). 1866 var han en kort tid (i Russells ministär) minister för Indien. Robinson tillhörde 1868-1873 Gladstones första ministär som lordpresident och fungerade 1871 som ordförande i den kommission rörande Alabamafrågan, vilken med Förenta Staterna åstadkom Washingtonfördraget om tvistens slitande genom skiljedom. För därvid inlagda förtjänster upphöjdes han samma år till markis av Ripon. 

Mycket uppseende väckte 1874 hans övergång till katolicismen. Robinson var 1880-1884 vicekung av Indien och hyllade på denna post en liberal reformpolitik, som av många ansågs alltför västerländskt doktrinär. Han upphävde sålunda bland annat flertalet förut gällande stränga kontrollbestämmelser rörande på indiska språk utkommande tidningar, en åtgärd, som sedermera visade sig betänkligt främja terroristisk antibrittisk propaganda. 

Vidare utsträckte han den kommunala självstyrelsen och verkade med mycken iver för folkundervisningens höjande. Ett lagförslag om indisk rättegångsreform, enligt vilket infödda domares jurisdiktionsrätt utsträcktes även till brittiska undersåtar av europeisk börd, väckte så häftig opposition inom europeiska kretsar i Indien, att brittiska regeringen måste stryka dess mest klandrade bestämmelser genom stadgandet, att inför infödda domare instämda européer ägde rätt att bli dömda av en jury, till minst hälften bestående av européer. 

Robinson var förste amiralitetslord i Gladstones tredje ministär (1886) och kolonialminister under Gladstone och Rosebery 1892-1895. I Campbell-Bannermans ministär (1905-1908) var han lordsigillbevarare och överhusets ledare samt innehade förstnämnda post även några månader efter ministärens rekonstruktion under Asquith (till oktober samma år). 

Robinson hade i sin ungdom anslutit sig till den mot 1840-talets slut framträdande "kristligt socialistiska" rörelsen och var till sin åskådning radikal demokrat under hela sin långa politiska bana. Hans inflytande inom det liberala partiet avtog emellertid märkbart efter hans övergång till katolicismen. Av Indiens infödda befolkning var Robinson kanske mer uppburen än någon föregående eller efterföljande vicekung.

Källor
 

Storbritanniens sjöministrar
Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska markiser
Vicekungar av Indien
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1827
Avlidna 1909
Män
Ugglan
Lords Privy Seal
Personer från London
Ledamöter av Royal Society
Storbritanniens lordpresidenter
Hagen, Gagnefs kommun

Hagen är en småort i Floda socken i Gagnefs kommun belägen utefter södra sidan av Västerdalälven nedströms kyrkan i Dala-Floda. 

I byn finns Wålstedts Ullspinneri, som tillverkar ullgarn för textilhantverk. I Hagen odlas ekologiska grönsaker som säljs i Wålstedts gårdsbutik.

Noter

Orter i Gagnefs kommun
Småorter i Sverige