kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Einar Ralf

Einar Christian Ralf, född den 24 juli 1888 i Malmö Sankt Pauli församling i dåvarande Malmöhus län, död den 27 september 1971 i Högalids församling i Stockholm, var en svensk sångare (tenor), kompositör, dirigent och arrangör.

Biografi
Einar Ralf var son till orgelbyggaren Hans Petersson Ralf och Hilda Granquist samt bror till operasångarna Oscar och Torsten Ralf. Han var kantor i Katarina kyrka i Stockholm från 1921, lärare i kördirigering och sång vid Musikkonservatoriet i Stockholm och direktor för Musikhögskolan 1940–1954. Han utnämndes till professor 1940. Einar Ralf var dirigent för Stockholms studentsångare under 50 år (1917–1967), samt dirigent för Radiokören från 1939 till 1952 då Eric Ericson tog över. Einar Ralf var också Svenska Sångarförbundets förbundsdirigent.

Ralf har genom översättning ur Carmina Burana skrivit den svenska texten till Kom du ljuva hjärtevän, vars melodi är komponerad av Adam de la Halle.

Ralf var kommendör av Kungl. Nordstjärneorden sedan 1954 (riddare 1943) och riddare av Kungl. Vasaorden sedan 1924.  Han erhöll guldmedaljen Litteris et Artibus 1930.

Einar Ralf gifte sig 1917 med Anna-Beth Dahl (1894–1984), dotter till landsfiskalen Alfred Dahl och Anna Pontén (av prästsläkten Pontén från Småland). De fick tre barn: grossisten Elisabeth Ralf (1918–2017), informationschefen Klas Ralf (1920–2018) och arkitekten Eva Ralf (1923–2007).

Priser och utmärkelser
1930 – Litteris et Artibus
1937 – Ledamot nr 617 av Kungliga Musikaliska Akademien
1960 – Filosofie hedersdoktor vid Stockholms universitet
1965 – Medaljen för tonkonstens främjande

Referenser

Tryckta källor
 Einar C Ralf i Vem är det, sid 782, 1969
 Einar C Ralf i Svenskt biografiskt lexikon, Band 29, sid 622, 1997

Fotnoter

Externa länkar
Einar Ralf i Svensk mediedatabas
Einar Ralf på Svensk musik, film och revyer 1900–1960

Födda 1888
Avlidna 1971
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska kördirigenter
Svenska musikpersonligheter
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Män
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Mottagare av Litteris et Artibus
Musiker från Malmö
Torsten Ralf

Torsten Ivar Ralf, född 2 januari 1901 i Malmö, död 27 april 1954, var en svensk operasångare (tenor). 

Ralf studerade sång vid Musikhögskolan i Stockholm och i Berlin. 1930 debuterade han på operan i Stettin. Förutom vid Operan i Stockholm var han verksam i Tyskland, England, Italien och USA och debuterade på Metropolitan 26 november 1945. Han utnämndes till hovsångare 1952. Ralf är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Torsten Ralf var bror till Oscar och Einar Ralf.

Operaroller 
 Lohengrin 
 Tannhäuser 
 Valkyrian
 Tristan und Isolde
 Parsifal 
 Tosca
 La fanciulla del West 
 Daphne
 Ariadne auf Naxos
 Aida
 Otello
 Fidelio

Referenser

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska operasångare under 1900-talet
Födda 1901
Avlidna 1954
Män
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Sångare från Malmö
Mottagare av Litteris et Artibus
Trollsmör

Trollsmör (Fuligo septica) är en slemsvampsart i släktet Fuligo. Den återfinns på förmultnad ved och stubbar, där den bildar stora slemmiga plasmodier, som är vita eller gula till färgen. När den mognar, bildas sporangier som sammansmälter till varierande form och färg. Trollsmör förekommer allmänt i hela Sverige under sommaren och hösten.

Trollsmör i folktron
I nordisk folktro använde häxor ett väsen som kallades för bjära eller trollhare för att stjäla mjölk från grannens kor. Bjäran spillde ibland lite av mjölken i skogen, vilket då kallades trollsmör. Trollsmör har även kallats bjäradynga, vilket vittnar om att man trodde att det var trollharens spillning.

Referenser

Tryckta källor
 

Protister
Slemsvampar
Nordisk folktro
Plasmodium

Plasmodium kan syfta på:

Plasmodium (släkte) – ett släkte i protozogruppen coccidier
Plasmodium (cellbiologi) – benämning på ett amöbaliknande, flercelligt stadium hos bland annat slemsvampar.
Plasmodium (cellmassa) – kan hos människan vara en flerkärnig cellmassa som uppkommer genom kärndelning men ingen motsvarande delning av cytoplasman.
Ann-Marie Backlund

Laila Ann-Marie Backlund, född 9 april 1970 i Bjuråker, är en svensk operasångerska (sopran). 

Backlund är utbildad vid Operahögskolan i Stockholm. Sedan debuten 1999 som titelrollen i Madama Butterfly i Göteborg har hon kreerat roller som Tosca, Leonora i Trubaduren, Micaela i Carmen och Crysothemis i Elektra, främst på operan i Frankfurt, där hon även sjungit Amelia i Maskeradbalen, Marguerite i Faust och Katerina i Katja Kabanova.

Svenska operasångare under 2000-talet
Svenska sopraner
Kvinnor
Födda 1970
Levande personer
Personer från Bjuråkers socken
Vornedskab

Vornedskab (danska, av ett äldre vordned, fornsvenska varþnaþer, varnaþer, "person som är under annans omvårdnad", av varþa, "vårda, ansvara för") kallades en skyldighet för bönder att stanna kvar på det gods där de var födda, och där överta en gård att bruka. Skyldigheten hade sin tillämpning på den själländska lagens område, vilket omfattade Själland, Lolland och Falster med tillhörande smärre öar.

Vornedskabet var närmast en följd av digerdödens härjningar och den under medeltiden naturliga benägenheten att ställa sig under en mäktig herres beskydd, men kan helt säkert i lika hög grad tillskrivas omsorger om jordbruket och landets odling. Vornedskabet omnämns första gången 1446, men redan i slutet av 1400-talet hade det urartat därhän, att herremännen sålde bönder. Detta oskick förbjöds av Kristian II såsom "ont och okristligt" och avtog efter hand, tills det helt och hållet avskaffades 1683. 

Bonden kunde inte flyttas från en gård till en annan, om han erlade stadgade avgifter, men väl överföras till ett annat gods med samme ägare som det förra. Var ingen gård ledig, kunde bönderna däremot flytta, och hade då även rätt att köpa sig fria. Även efter en längre tids vistelse i en stad upphörde vornedskabet. Kvinnorna var inte bundna av vornedskab. 

Kristian IV försökte avskaffa vornedskabet 1634, men stötte på motstånd hos adeln; på riksdagen 1660 upptogs frågan på nytt och likaledes av Kristian V 1682. År 1696 upphävdes vornedskabet på Møn och 1702 på de andra öarna för de bönder, som var eller blev födda efter Fredrik IV:s tronbestigning (1699). Det ersattes dock 31 år senare, av hänsyn till soldatutskrivningen, med stavnsbåndet, som blev gällande över hela Danmark.

Se även 
Livegenskap

Källor 

 

Danmarks agrarhistoria
Danmarks socialhistoria
Danmark under 1400-talet
Danmark under 1500-talet
Danmark under 1600-talet
Danmark under 1700-talet
Ugglan
Livegenskap
Blaj

Blaj (ungerska: Balázsfalva) är en stad i centrala Rumänien och är belägen i județet Alba i Transsylvanien. Befolkningen uppgick till 20 760 invånare i början av 2009.

Källor

Externa länkar
 Stadens officiella webbplats

Orter i Rumänien
Stavnsbåndet

Stavnsbåndet (stavnsbaandet, danska för "bundenhet vid torvan") kallas det ofrihetstillstånd, i vilket det danska bönderna hölls 1733–1799. Det avlöste vornedskabet (beroendeförhållandet mellan arrendatorn och jordägaren), som 1702 upphävdes för de bönder, vilka var eller blev födda efter kung Fredrik IV:s tronbestigning 1699: men det utsträcktes också till Fyn och Nörrejylland där vornedskabet inte funnits.

Förr har man satt dess införande till 1701, då lantmilisen upprättades, och nog fick bönderna i värnpliktsåldern lida flera inskränkningar i sin flyttningsfrihet (de skulle ha pass och skriftligt vitsord efter laglig uppsägning), men endast för att man skulle försäkra sig om deras närvaro vid utskrivningen. Dessa inskränkningar skärptes 1724 och vägen banades därmed för stavnsbåndet. Men detta, som 1731 infördes oberoende av lantmilisen, blev först riktigt genomfört genom förordningen av 4 februari 1733, då det uppdrogs åt godsägarna att upprätta listor över "alla bönder mellan 14 och 36 år" med rätt att utskriva vilka de ville, och då bönderna samtidigt ålades att stanna på det gods, där de var födda, tills de hade gjort krigstjänst eller fyllt 36 år. 

Senare blev stavnsbåndet ännu strängare, emedan förpliktelsen att stanna vid "fødestavnen" (därav namnet) skulle börja med nionde året (1764 slutligen fjärde) och det 1746 ålades de soldater, som gjort krigstjänst, att återvända till det gods de tillhörde, och motta städjehemman, likväl under förbehåll att ånyo kunna utskrivas. Således skiljer stavnsbåndet sig bara föga från vornedskabet. Först 20 juni 1788 löstes detta band för de bönder, som var över 36 eller under 14 år, och 1 januari 1800 för alla andra bönder.

Se även 
 Landboreformerna
 Livegenskap
 Frihedsstøtten

Källor 
 

Danmarks agrarhistoria
Danmarks socialhistoria
Danmark under 1700-talet
Ugglan
Livegenskap
Molla

Molla är kyrkbyn i Molla socken i Herrljunga kommun i Västergötland. Byn är belägen norr om Mollasjön, öster om länsväg 183 och söder om Annelund.

I byn ligger Molla kyrka samt ett vattenfall vid namn Fluxfallet. Där finns också en sjö, Mollasjön.

Orter i Herrljunga kommun
Nattvardsbullan

Nattvardsbullan (Bulla in cœna Domini, Bulla cœnœ) eller Skärtorsdagsbullan, kallas den kättarbulla, som förr upplästes på skärtorsdagen, vilken dag är ägnad minnet av nattvardens instiftelse och av ålder betraktades som dies indulgentiae (avlatsdagen), på vilken botgörarna upptogs i Kyrkan. Bullan utfärdades ursprungligen av påven Urban V år 1363. 

Att på en sådan dag bannlysas som kättare gav straffet en viss skärpa. Motsvarigheter till detta bruk, som föranleddes av inom Kyrkan uppkomna heresier och av enskilda personers olydnad mot Kyrkans myndighet, förekom redan före Urban V. Den av honom utfärdade bullan var riktad mot "heretici, rövare, saracener, furstar, som pålade kyrkan skatt och ingrep i den kyrkliga jurisdiktionen", och skulle uppläsas i Roms kyrkor varje skärtorsdag. De följande påvarna gjorde flera tillägg till bullan.

Pius V insatte 1568 protestanterna, särskilt lutheranerna, i denna bulla och påbjöd, att den skulle uppläsas inte bara i Rom, utan i alla katolska länder, vilket dekret väckte motstånd från både furstars och biskopars sida. Urban VIII blev 1627 nattvardsbullans siste redaktör. Från och med 1770 upphörde (under Clemens XIV) bullans högtidliga och regelmässiga uppläsning varje år. Pius IX upphävde 1869 formellt hela bullan genom en konstitution, som dock till sitt innehåll i vissa punkter är ett återupprepande av den gamla nattvardsbullan.

Källor 

Påvliga bullor
Louis Cavagnari

Sir Pierre Louis Napoleon Cavagnari, född den 4 juli 1841, död den 3 september 1879, var en anglo-indisk militär och diplomat. Han var son till en av Napoleons officerare, general Adolphe Cavagnari, och dennes irländska hustru. 

Cavagnari naturaliserades som brittisk medborgare 1857, trädde följande år i ostindiska kompaniets tjänst och deltog med utmärkelse i fälttåget i Oudh samt användes sedan av indiska regeringen i politiskt administrativa uppdrag vid nordvästgränsen, vilka han fullgjorde med utmärkt skicklighet och energi. Han tillhörde 1878 sir Neville Bowles Chamberlains stab vid dennes misslyckade beskickning till Afghanistan, vars avvisande gav anledning till andra anglo-afghanska kriget. 

Efter emiren Sjir Alis död avslöt Cavagnari med efterträdaren fördraget i Gandamak 26 maj 1879, belönades därför med titeln sir och utnämndes till brittisk resident i Kabul. Dit anlände han i juli och slog sig ned i det fasta citadellet Bala Hissar, vilket emellertid i september samma år angreps av en upphetsad skara afghanska krigare, som skoningslöst nedgjorde alla vita. Cavagnari fick under massakern ett dödande sår i huvudet, samtidigt med att det brinnande taket störtade in. Hans död gav signalen till ett nytt brittiskt fälttåg mot Afghanistan.

Källor
 Kaliprasanna, "Life of sir Louis Cavagnari" (Calcutta 1881). 
 

Födda 1841
Avlidna 1879
Brittiska militärer
Personer som stupat i strid
Män
Ugglan
Vaxskrivare

Vaxskrivare eller termo-transferskrivare är en typ av skrivare som arbetar med vax från patroner som värms upp och sedan appliceras på pappret med små stift. Vaxskrivaren ger snabba och kvalitativa färgutskrifter.

Referenser 

Utenheter
Aspö kyrka

Aspö kyrka kan vara:

Aspö kyrka, Blekinge
Aspö kyrka, Södermanland
Hasslö kyrka

Hasslö kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Nättraby-Hasslö församling, Lunds stift. Den ligger på norra delen av tätorten Hasslö på ön med samma namn.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan började byggas 1889 och invigdes 1890. Byggnaden, som ritades av stadsarkitekten i Karlskrona Hjalmar Thedenius, år uppförd i rött tegel och är i nygotisk stil. 

Kyrkan är orienterad i nord och sydlig riktning med tornet i söder och koret i norr. Sakristian öster om koret tillkom vid restaureringen 1965. Tidigare var sakristian inrymd i ett skrank bakom koret.

Interiör 
Kyrkorummet har ett brutet tak med synliga takstolar. Koret är försett med ett vitputsat kryssvalv av trä.
Kyrkans inventarier är från samma tid som när kyrkan uppfördes. Predikstolen är tillverkad i mörk ek och på dess sidor är rosor utskurna. Altarrunden och bänkarna är också tillverkade i mörk ek.

Orglar
Orgeln byggdes 1975 av J. Künkels Orgelverkstad  och är mekanisk. Den har åtta stämmor och är placerad vid koret. Tidigare använde man ett harmonium.

Orgelns disposition

Bildgalleri

Tryckta källor

 
Inventarium över svenska orglar 1988: I Lunds stift

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Karlskrona kommun
Kyrkobyggnader invigda 1890
1890 i Sverige
Lena B. Eriksson

Lena B. Eriksson, född 18 september 1960 i Enskede församling i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Eriksson utbildade sig vid olika teaterskolor såsom Teaterstudion 1979–1982. 1982 var hon med och startade Teater Galeasen i Stockholm 1983. Hon har sedan dess varit knuten till teatern och medverkat i flera uppmärksammade uppsättningar, däribland Lars Noréns Sakrament 1987, Artauds requiem 1991 och Änglar eller Soporna, staden och döden 1995. Hon har även varit engagerad vid Orionteatern, Riksteatern 1999–2000, 2016-2017 och Stockholms stadsteater 2001–2020 med över 30 produktioner. Därutöver har hon gjort produktioner för Radioteatern.Arbetat på Dramaten 2009 samt 2013/14.

Hon filmdebuterade 1988 i Suzanne Ostens Livsfarlig film. Hon nominerades till en Guldbagge 1998 i kategorin bästa kvinnliga biroll för sin medverkan i filmatiseringen av Klas Östergrens Veranda för en tenor.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
  på Teater Galeasen

Svenska skådespelare
Guldbaggenominerade
Skådespelare från Stockholm
Födda 1960
Levande personer
Kvinnor
Erik Pontoppidan den yngre

Erik Pontoppidan, född 24 augusti 1698 i Århus, död 20 december 1764, var en dansk teolog, historiker, författare och ornitolog.

Pontoppidan, som var son till stiftsprosten Ludvig Pontoppidan, blev 1721 lärare hos hertigen av Plön, som 1723 utsåg honom till slottspräst på Nordborg. Därefter blev han hovprost i Köpenhamn 1735, teologie professor 1738, biskop i Bergen 1745 och prokansler för Köpenhamns universitet 1755.

Författarskap
Pontoppidan var en mycket flitig författare, i synnerhet i historia och teologi. Han var anhängare till pietismen och motståndare till allt religiöst tvång. År 1737 skrev han sin Forklaring over Luthers katekismus, som i de danska skolorna var i bruk till 1794 och i Norge ända in på 1900-talet. Han utgav också en ny psalmbok (1740), som användes under lång tid. Han författade även den märkliga romanen Menoza, en asiatisk prinds, som rejste om og søgte christne som fick stor spridning (1742–1743, ny upplaga 1860) och översattes till holländska, tyska, franska och svenska (1771–1773 och 1860–1861).

Av hans historiska skrifter kan nämnas Marmora danica, en samling inskrifter i Danmark (två band, 1739–1741), Gesta et vestigia danorum extra Daniam (tre band, 1740–1741), Annales ecclesiæ danicæ (fyra band, 1741–1752), en dansk kyrkohistoria på tyska, som framkallade en tvist med Jakob Langebek, Origines havnienses (1760) och Den danske atlas, en historisk-topografisk beskrivning över Danmark (sju band, 1763–1781, de fem sista utgivna av Hofman). År 1745 skrev Pontoppidan en avhandling om Det danske sprogs skjæbne i Sønderjylland, första försöket att hävda modersmålets rätt, och han hade redan 1740 i Schaubühne Dänemarks framhållit Nordens tre språk som dialekter av ett enda. Som biskop samlade Pontoppidan ett Glossarium norvagicum (1749) och skrev även ett Forsøg til Norges naturlige historie (1752–1754).

Många av Pontoppidans smärre skrifter översattes till svenska, till exempel Sanning till gudaktighet, uti en enfaldig och grundlig förklaring öfver dr Lutheri Lilla katekes (1764; åttonde upplagan 1861) och hans Herrliga tros-spegel (1766; åttonde upplagan 1874).

Ornitologen
Som ornitolog anammade han mycket tidigt Linnés idé om en systematik baserad på en binärnomenklatur. I ett appendix till Danske Atlas beskrev och namngav han många av Nordens vanligare fågelarter på detta sätt för första gången, som exempelvis gråtrut, silvertärna, sillgrissla, smålom, myrsnäppa, spovsnäppa, jorduggla och fjällvråk.

Referenser

Noter

Källor
 

Norska biskopar
Danska präster under 1700-talet
Danska historiker
Danska teologer
Danska ornitologer
Danska författare under 1700-talet
Norska författare under 1700-talet
Danska psalmförfattare
Danskspråkiga författare
Danska romanförfattare
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Personer från Århus
Män
Födda 1698
Avlidna 1764
Fil (data)

En fil är en samling data (information) som är lagrad under ett filnamn i ett filsystem. Ordet fil är en variant på engelskans file (dokument) och definierar en samling data, av skiftande slag, lagrat i ett beständigt och fysiskt medium. En fil är en del av det filsystem, där filen åtskiljs och definieras av den till varandra relaterade karaktären hos dess egna innehållande data.

Filstorlek 
Filens storlek bestäms av dess innehåll och dess komprimerbarhet. Filens storlek mäts i byte, och en normal mp3-låt innehåller exempelvis oftast cirka 4 MB (4 194 304 byte). Det finns dock filsystem där speciella filer genereras vart efter att filen läses, de filerna har ingen egentlig filstorlek. Detta är dock väldigt ovanligt.

Den absolut maximala filstorleken på filer bestäms bl.a. av vilket filsystem hårddisken är formaterad i. Ett par filsystem och dess respektive maxstorlek är följande:

Fotnot: Den maximala volymstorleken beror på klusterstorleken och kan därmed variera för samma filsystem.

Användarfiler 
Användarfiler är de vanliga filerna som användaren skapar, använder eller bara sparar. Vanligt är att dessa filer innehåller text, bild, ljud, video eller andra typer av data. Filerna lagras vanligen på hårddiskar, magnetband, disketter, CD, DVD och flashminnen.

Systemfiler 
Systemfiler delas ofta upp i två olika typer av filer: de rena systemfilerna, som operativsystemet använder, och programfiler.

Programfiler 
Programfiler är filer som tillhör specifika program och innehåller ofta inställningar för programmen. Programfilerna är också programmet i sig självt.

Systemfiler 
Systemfilerna är de filer operativsystemet använder.

Tolkningar av filer 
För att en fil ska vara användbar måste den tolkas på något sätt, vanligtvis av ett datorprogram. Till exempel kan en textfil tolkas så att varje byte i filen motsvarar ett mänskligt läsbart skrivtecken, med hjälp av en teckentabell som ASCII eller ISO-8859-1. Andra filer som video och mer komplexa dokument kräver mer invecklade datorprogram för tolkning.

Ibland är filers format en affärshemlighet, för att försvåra uppgiften att skapa ett konkurrerande program som kan förstå filen, eller helt enkelt för att det inte är en lönsam investering att släppa dokumentation till formatet. Detta leder till en situation på engelska omnämnd som "vendor lock-in": om man vill byta program ställs man inför problemet att det nya programmet inte kommer att kunna läsa ens gamla filer. I länder där mjukvarupatent tillåts kan det vara olagligt att skriva datorprogram som tolkar vissa filformat. Om filformatet uppfattas som ett tekniskt effektivt skydd är det i EU förbjudet att saluföra eller tillhandahålla program som kan läsa det, annat än i samråd med den som kontrollerar formatet.

Se även 
 Backup
 Databas
 Filsystem
 Filändelse

Filsystem
Harald Brelid

Harald Brelid, född 18 mars 1960 i Mariestad, tekn.dr och forskare vid institutionen för kemiteknik vid Chalmers tekniska högskola. Projektledare i forskning om så kallad flisnjure.

Bibliografi i urval
TCF bleaching of softwood kraft pulp : metal management procedures, Göteborg, 1998 (doktorsavhandling)
Introduktion till massa- och pappersframställning (med Hans Theliander och Magnus Paulsson), fjärde upplagan, Göteborg, 2002

Svenska kemister under 2000-talet
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Födda 1960
Män
Levande personer
Personer från Mariestad
Teknologie doktor

En teknologie doktor, periodvis även teknisk doktor, förkortat tekn. dr, TeknD eller TD (i Finland även TkD), är en person som har avlagt doktorsexamen (tidigare doktorsgrad) och har sin grundexamen från en teknisk högskola, från teknisk fakultet vid universitet eller från teknisk utbildningslinje vid en högskola, exempelvis civilingenjörsexamen, arkitektexamen, teknologie masterexamen eller teknologie magisterexamen. Lunds tekniska högskola, en del av Lunds universitet, frångår dock denna regel. (Före 2007 kunde även personer med teknologie kandidatexamen antas.) Personen är därför doktor i teknologi.

Kungliga Tekniska högskolan (KTH) fick rätt att utdela teknologie doktorsgrad 1927, och Sveriges fem första teknologie doktorer promoverades vid KTH den 25 maj 1929. Den förste arkitekten att disputera blev Gustaf Birch-Lindgren (1934). Möjligheten att bli teknologie doktor vid Chalmers tekniska högskola tillkom 1937 i samband med att Chalmers tekniska institut blev teknisk högskola.

Den svenska teknologie doktorsgraden infördes efter förebild från Tyskland, där titeln Doktor-Ingenieur (Dr.-Ing.) infördes 1899. I engelskspråkiga länder brukar doktorer inom ingenjörsvetenskap däremot ha samma doktorstitlar som naturvetare, vanligen Philosophiae doctor (Ph.D.). Därför översätts svensk teknologie doktorsexamen till Ph.D.

Se även
Civilingenjör
Teknisk högskola
Teknologie licentiat
Filosofie doktor
Medicine doktor

Källor

Doktorsexamina
Rörliga digitala bilder

Rörliga digitala bilder finns av flera olika typer. Rörliga digitala bilder delas in i två huvudgrupper. Grupperna skulle kunna beskrivas med orden interaktiv respektive icke interaktiv.  Rörliga bilder av interaktiv typ har ett händelseförlopp som är påverkbart på samma sätt som i till exempel ett dator- eller TV-spel, rörliga bilder av interaktiv typ genereras oftast i realtid. Rörliga bilder av icke interaktiv typ har bygger på principen att innehållet avkodas och visas sekventiellt som i en film. Digitalt kodade filmer kan sparas som en fil på en dators hårddisk, en DVD-skiva eller ett digitalt videoband. Den lagrade filmens tekniska kvalitet är till stor del beroende av vilken komprimeringsmetod som används.

Se även
Filformat 
Kodek

Rörlig bild
Digitalteknik
Aletsch

Aletsch (tyska: Aletschgletscher, franska: Glacier d'Aletsch, italienska: Ghiacciaio dell'Aletsch) är Alpernas största glaciär.

Aletschglaciären sträcker sig från södra sidan av toppen Jungfrau ned i Rhônedalen. Den är 22,7 km lång och täcker en yta på 81,7 km² (2011). Den består av cirka 26,5 miljarder ton is. Området är ett världsarv sedan 2001 med utökad area 2007.

Fotografi som information om glaciärsmältning  
Den 18 augusti 2007 använde fotografen Spencer Tunick hundratals nakna människor i en "levande skulptur" på Aletschglaciären med ett fotografi som han sade var taget med syftet att rikta uppmärksamheten mot den globala uppvärmningen och att världens glaciärer krymper. De 600 deltagarna på den krympande glaciären sade att de deltog i fotograferingen (ett samarbete med Greenpeace) för att informera världen om vilken effekt det varmare klimatet har på de scweiziska glaciärerna.

Referenser 

Alperna
Glaciärer i Europa
Schweiz geografi
Världsarv i Schweiz
Världsarv inskrivna 2001