kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
TSV Alemannia Aachen

TSV Alemannia Aachen, tysk fotbollsklubb från Aachen. Den utgör fotbollssektionen av Alemannia Aachen.

Historik 
Alemannia hade sina största framgångar på 1950- och 1960-talen. Man nådde cupfinaler (1953, 1965) och lyckades under ett av sina tre år i Bundesliga att ta en överraskande andraplats (1967). 2004 nådde Alemannia på nytt final i DFB-Pokal men förlorade mot Werder Bremen. Då Bremen som mästare redan var kvalificerade för spel i Europa fick Alemannia plats i Uefacupen. Alemannia nådde tredje omgången. Senare blev laget mer stabilt och kunde efter en stark säsong 2005/2006 i 2. Bundesliga ta sig upp i Bundesliga. Redan ett år senare flyttades laget ner igen.

Kända spelare 
 Jupp Kapellmann
 Jupp Derwall
 Willi Landgraf
 Reinhold Münzenberg
 Erik Meijer
 Branko Zebec
 Torsten Frings
 Jan Schlaudraff
 Lewis Holtby

Externa länkar 

 Officiell webbsida

TSV Alemannia Aachen
FC Energie Cottbus

FC Energie Cottbus, tidigare BSG Energie Cottbus, tysk fotbollsklubb i Cottbus

FC Energie har spelat i både DDR:s och Tysklands högsta liga. När klubben nådde Bundesliga var det en stor sensation då få forna DDR-klubbar lyckats ta sig till Bundesliga.

Historia 
1966 skapades BSG Energie Cottbus. 1991 bytte man namn till FC Energie Cottbus. Cottbus kvalificerade sig 1997 för 2. Bundesliga och tre år senare slutade laget på tredje platsen som betydde uppgradering till Bundesliga. Cottbus höll sig tre år kvar i högsta divisionen och efter säsongen 2002/03 blev det åter spel i 2. Bundesliga. Där stannade laget fram till säsongen 2005/06 som avslutades med en tredje plats. Sedan kom manskapets andra gästspel i Bundesliga. Säsongen 2008/09 slutade klubben på 16 plats i Bundesliga och fick kvala mot FC Nürnberg, där man totalt förlorade med 5–0 och klubben spelade därför säsongen 2009/10 i 2. Bundesliga, vilket man fortsatte med till och med 2014/15.

Följande två år spelades i 3. Liga, därefter två år i Regionalligan. Från och med säsongen 2018/19 spelar man åter i 3. Liga.

Kända spelare 
 Marko Topić
 Andrzej Juskowiak
 Radosław Kałużny
 Jens Melzig
 Frank Lehmann
 Christian Beeck
 Jonny Rödlund
 Jörg Schwanke
 Tomislav Piplica
 Petrik Sander
 Boubacar Sanogo
 Nikolas Ledgerwood

Kända tränare 
 Eduard Geyer

Referenser

Externa länkar 
 Website des Vereins
 Artikel på tyskfotboll.se om FC Energie Cottbus
1. FC Saarbrücken

1. FC Saarbrücken är tysk fotbollsklubb från Saarbrücken

Kända spelare 
 Edmund Conen
 Felix Magath

Externa länkar 

 Officiell webbplats 
 Ludwigspark.de – Onlineportal för klubbens fans 
 1. FC Saarbrücken (svenska)
 1. Tysk fotboll (svenska)
José Coceres

José Coceres, född 14 augusti 1963 i Chaco i Argentina, golfspelare som spelade i många år på Europatouren innan han blev medlem på den amerikanska PGA-touren.

Cocerse växte upp med 10 syskon i en tvårumslägenhet. Han blev caddie och har lärt sig att spela golf från grunden helt själv. Han blev professionell 1986 och kom med på Europatouren 1991. Efter två svaga inledande år på touren har han spelat stabilt sedan 1993 och 2000 var hans bästa år då han kom på trettonde plats på Order of Merit. Hans två segrar på Europatouren kom 1994 och 2000.

2001 gick Coceres över till PGA-touren. Hans första säsong var svag då han missade kvalgränserna i sju tävlingar och endast hade två topp tioplaceringar. Dock vann han dessa två tävlingar och blev den förste argentinaren som vann en tävling på PGA-touren sedan Roberto DeVicenzo i 1968 års Houston Champions Invitational. Coceres bröt armen innan säsongsstarten 2002 och har inte hittat tillbaka till sitt spel sedan dess.

Coceres har vunnit flera tävlingar i sitt hemland och övriga Sydamerika. 2002 blev han den tredje golfspelaren som fick Argentinas största sportutmärkelse, "The Olympian".

Meriter

Segrar på USA-touren
2001 Worldcom Classic - The Heritage of Golf, National Car Rental at Walt Disney World Resort

Segrar på Europatouren
1994 Heineken Open Catalonia
2000 Dubai Desert Classic

Sydamerikanska segrar
1991 Pinemar Open (Argentina)
1992 Montevideo Open (Uruguay), Los Cardales Challenge (Argentina)
1993 Pinemar Open (Argentina)
1995 Tournament of Champions (Argentina)
1996 Los Loenes Open (Chile)
2004 Argentine Open

Externa länkar
José Coceres på PGA Tour
José Coceres på European Tour
José Coceres på Golf Stars Online



Argentinska golfspelare
Män
Födda 1963
Levande personer
Personer från Chaco (provins)
Bernard Butler

Bernard Butler, född 1 maj 1970 i Stamford Hill, London, är en brittisk musiker, gitarrist, pianist, multiinstrumentalist, musikproducent och sångare.

Bernard Butler är mest känd som gitarrist i Suede, innan han i juli 1994 lämnade gruppen. Efter avhoppet från Suede bildade han 1995 den kortlivade duon McAlmont & Butler med David McAlmont. Gruppen gav ut skivan The Sound of McAlmont & Butler (1995). Som soloartist utgav Butler skivorna People Move On (1998) och Friends and Lovers (2000). McAlmont & Butler återförenades 2002 och utgav Bring It Back.

Åren 2004–2006 spelade Butler i The Tears tillsammans med Brett Anderson. Gruppen gav år 2005 ut albumet Here Come the Tears.

Bernard Butler har även procucerat andra artisters skivor, bland andra The Libertines, Heather Nova, Mark Owen, Sophie Ellis-Bextor, Duffy, och Sharleen Spiteri.

Diskografi

Suede
 Suede, 1993
 Dog Man Star, 1994

McAlmont & Butler
 The Sound of McAlmont & Butler, 1995
 Bring it Back, 2002

Solo
 People Move On, 1998
 Friends and Lovers, 2000

The Tears
 Here Come the Tears, 2005

Referenser

Externa länkar

Födda 1970
Brittiska musiker
Brittiska pop- och rockmusiker
Artister på Creation Records
Multiinstrumentalister
Män
Levande personer
Musiker från London
Sub utraque

Sub utraque, latin ’under båda (gestalterna)’, beteckning för att både bröd och vin utdelas till kommunikanterna vid nattvardsgång.

Under den böhmiska kyrkoreformationen på 1400-talet var en av husiternas ledare Jakoubek från Stříbro (Jacobellus, död 1429). Han hade redan 1414 infört kalkens utdelande även till lekmän, och när konciliet i Konstanz definitivt fördömde detta, blev nattvarden sub utraque specie det samlande baneret för husiterna.

Genom reformationen infördes kommunion sub utraque i de reformerade kyrkorna. Efter Andra Vatikankonciliet (1962–1965) kan den vid olika tillfällen även förekomma i romersk-katolska kyrkan.

Se även
 Utrakvism

Källor 

Nattvarden
Magnus Arvidsson (fotbollsspelare)

Magnus Arvidsson, född 12 februari 1973, svensk före detta fotbollsspelare, anfallare.

Klubbkarriär
Magnus Arvidsson värvades av tyska FC Hansa Rostock från svenska Trelleborgs FF 1999. Arvidsson är den spelare som gjort flest mål för Rostock i Bundesliga. 2006 gick han till svenska Halmstads BK. Inför säsongen 2009 skrev han på ett halvårskontrakt med Helsingborgs IF och gick därmed som Bosman från Halmstad.

Arvidsson gjorde 1995 tre mål på under två minuter för IFK Hässleholm i en match mot Landskrona BoIS.

Den 30 maj 2009  tillkännagav Helsingborgs IF på sin hemsida att Magnus Arvidsson slutar med fotbollen. Orsaken var en svårrehabiliterad knäskada.
"Jag insåg att det inte fungerade längre. Ibland kändes det bra, ibland sämre. Ska man vara med och konkurrera i HIF:s A-lag så måste man vara hundraprocentig" kommenterade Magnus Arvidsson beslutet att sluta på hemsidan.

Efter sejouren i HIF gick han tillbaka till moderklubben Förslövs IF och blev spelande tränare.
Arvidsson var senare tränare i Vejby IF under fem säsonger men till säsongen 2022 lämnade han rollen och ersattes av Jonas Axeldal.

Klubbar
Förslövs IF (2009–2011)
Helsingborgs IF (2009–2009)
Halmstads BK (2006–2009)
FC Hansa Rostock (1999–2006)
Trelleborgs FF (1998–99)
IFK Hässleholm (1995–97)
Helsingborgs IF (1992–94)
Förslövs IF (–1991)

Referenser

Externa länkar

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollsspelare i IFK Hässleholm
Spelare i Trelleborgs FF
Spelare i FC Hansa Rostock
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Män
Födda 1973
Levande personer
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Svenska landslagsspelare i fotboll
Roberto De Vicenzo

Roberto De Vicenzo, född 14 april 1923 i Villa Ballester i Buenos Aires-området, död 1 juni 2017 i Ranelagh i Buenos Aires, var en professionell argentinsk golfspelare.

DeVicenzo var en av 1950-talets förebilder inom golf och han vann 230 segrar över hela världen under sin karriär, inklusive fyra på PGA Tour och 1967 års The Open Championship.

Många kommer ihåg honom mest för hans otur i 1968 års Masters då han signerade sitt scorekort för ett högre antal slag än han verkligen hade. På det 17:e hålet skrev han 4 slag i stället för 3 då han gjorde birdie. Golfreglerna säger att de högre antal slagen gäller sedan scorekortet har signerats. Om han inte hade skrivit fel så hade han kommit på delad förstaplats tillsammans med Bob Goalby och han hade haft chansen att vinna genom 18 håls särspel dagen efter. Hans kommentar efteråt blev berömd: "What a stupid I am!"

Under den senare delen av sin karriär lyckades DeVicenzo bra på Senior PGA Tour då han vann Liberty Mutual Legends of Golf tre gånger och US Senior Open 1980. Han vann även 1974 års PGA Seniors Championship och representerade Argentina 17 gånger i Canada Cup och Golf World Cup. Argentina vann Golf World Cup 1953.

Meriter

Majorsegrar
1967 The Open Championship

Segrar på PGA-touren
1957 Colonial National Invitational,  All American Open
1966 Dallas Open Invitational
1968 Houston Champions International

Segrar på Senior PGA Tour
1980 US Senior Open
1984 Merrill Lynch/Golf Digest Pro-Am

Utmärkelser
1970 Bobby Jones Award
1989 World Golf Hall of Fame

Källor

Externa länkar
Roberto DeVicenzo på About.com
Roberto DeVicenzo på PGA Tour

Argentinska golfspelare
Födda 1923
Män
Avlidna 2017
Larry Flynt

Larry Claxton Flynt, Jr., född 1 november 1942 i Magoffin County, Kentucky, död 10 februari 2021 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk porrmogul, ägare av Flynt Publications och grundare och ägare av tidningen Hustler.

Biografi 
Larry Flynt växte upp under fattiga förhållanden på landsbygden i Kentucky. Han och några kamrater ägnade sig bland annat åt att sälja hembränd sprit, så kallad moonshine, till lokala kunder. Han drev strippbarer innan han startade den omdiskuterade herrtidningen Hustler. Förutom pornografi kom Hustler att innehålla respektlös satir över exempelvis republikaner, den kristna högern och TV-predikanter, vilket gav Flynt juridiska problem. Han stämdes flera gånger, bland annat av Jerry Falwell, och utkämpade ett antal rättegångsbataljer. Av en del ses Flynts frispråkighet och vilja att strida för Hustlers artiklar som betydelsefulla för den amerikanska yttrandefriheten.

Den 6 mars 1978 utsattes Flynt för ett mordförsök i Georgia. En ensam skytt greps senare. Attentatet ledde till att Flynt efter detta blev rullstolsburen.

År 1996 skildrades Flynts livshistoria, och hans juridiska strider, av Miloš Forman i den Oscarsnominerade filmen Larry Flynt – skandalernas man med Woody Harrelson i titelrollen. Även Flynt hade en mindre roll i filmen, som domare (han dömer en yngre version av sig själv till 25 års fängelse).

Flynts medieimperium har huvudkontor i Los Angeles, Kalifornien och själv bodde han i stadsdelen Bel Air.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Personer inom USA:s näringsliv
Pornografer
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Personer från Magoffin County
Födda 1942
Avlidna 2021
Män
Kazimierz Deyna

Kazimierz Deyna, född 23 oktober 1947 i Starogard Gdański, Polen, död 1 september 1989 i San Diego, USA, var en professionell fotbollsspelare.

Han började spela ungdomsfotboll i Włókniarz Starogard Gdański. 1966 spelade han i ŁKS Łódź, men karriären tog fart på allvar när han gick över till Legia Warszawa. 1969 och 1970 blev han polsk mästare med Legia. Landslagsdebuten skedde i en match mot Turkiet den 24 april 1968. Med polska landslaget tog Deyna guld vid Olympiska spelen 1972, där han blev turneringens bäste målskytt med nio mål. Även i Montréal 1976 var Deyna med om att föra Polen till OS-final. Den här gången fick man dock nöja sig med silvermedaljerna. Deyna var lagkapten i Polens två första VM-turneringar sedan ett längre uppehåll, 1974 och 1978. 1974, då Polen tog brons, gjorde han tre mål och 1978 gjorde han ett mål. Totalt spelade Deyna 85 landskamper och gjorde 33 mål (om man räknar med OS-matcher blir det 102 matcher/45 mål). 1979 värvades han av Manchester City och 1981 flyttade han till den amerikanska ligan, där han kom att spela i San Diego Sockers och Legends San Diego. Kazimierz Deyna avled i en bilolycka i San Diego i september 1989. 1994 valdes han av polska fotbollsförbundet och läsarna av polska sporttidningar till tidernas bäste fotbollsspelare i Polen.

Externa länkar 

 Kazimierz Deyna på 90minut.pl 
 Kazimierz Deyna (youtube.com)
 Kazimierz Deyna - 1947-1989 (youtube.com)

Polska fotbollsspelare
Födda 1947
Avlidna 1989
Män
Fotbollsspelare i ŁKS Łódź
Fotbollsspelare i Legia Warszawa
Spelare i Manchester City FC
Spelare i VM i fotboll 1974
Spelare i VM i fotboll 1978
Olympiska silvermedaljörer 1976
Polska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Polen
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1976
Olympiska guldmedaljörer 1972
Polska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Polen
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1972
Polska landslagsspelare i fotboll
Polska idrottare under 1900-talet
Hans Stuck

Hans Villiez von Stuck, född 27 december 1900 i Warszawa i Polen, död 9 februari 1978 i Grainau i Tyskland, var en  österrikisk racerförare. Far till racerföraren Hans-Joachim Stuck.

Hans Stuck föddes i Polen och växte upp i Schweiz men han hade tyska föräldrar. Han inkallades till militärtjänst i Tyskland 1917. Stuck blev senare österrikisk medborgare.

Racingkarriär
Hans Stuck började med framgång köra racing i Austro-Daimler 1926. På grund av depressionen i Tyskland var såväl Austro-Daimler som Mercedes tvungna att lägga ned racing och därmed blev Stuck arbetslös. Han fick då tipset av en vän att kontakta den nye makthavaren Adolf Hitler och be om hjälp. Hitler lyssnade på Stucks historia och lovade honom att han skulle slippa köra för Bugatti eller Alfa Romeo och att DAP skulle sponsra en tysk tävlingsbil när man fick makten. Under tiden gifte sig Stuck med Paula von Reznicek, en framgångsrik tysk tennisspelare och journalist.
Strax efter maktövertagandet ringde Hitler upp Hans Stuck och frågade vad han behövde. Stuck designade då tillsammans med baron Klaus von Oertzen och Ferdinand Porsche en grand prix-bil som Hitler godkände, en Auto Union med en 4,4 liters V-16-motor på 295 hk.

1934 gjorde Stuck en enastående säsong och vann grand prix-lopp i Tyskland, Schweiz och Tjeckoslovakien. Året efter blev han emellertid frånåkt av sina stallkamrater Achille Varzi och Bernd Rosemeyer. Inför säsongen 1936 designade Auto Union om bilen så att den fick bättre aorodynamiska egenskaper och en 6 liters V-16 på 520 hk (Auto Union Typ C). Den nya bilen kom att dominera inom racingvärlden. Stucks framgångar uteblev medan hans stallkamrat Rosemeyer kröntes som Europamästare. 

Samtidigt pågick en häxjakt på hans hustru Paula Stuck, som uppgavs ha judisk härkomst. 1937 fick Stuck sparken, eftersom man ansåg att han var för gammal och att han hade avslöjat sin lön för Rosemeyer. Efter att Varzi blivit morfinist och Rosemeyer hade dött, ville Auto Union återanställa Stuck, men den möjligheten stoppades direkt av SS. Stuck beklagade sig vilt för alla, inklusive Heinrich Himmler och Adolf Hitler. SS meddelade strax därefter Auto Union att Führern skulle bli besviken om inte Stuck fick köra för dem. Stuck kom då tillbaka och 1938 vann han bland annat det tyska förarmästerskapet, men året efter gick det inte så bra.

Efter andra världskriget gick Stuck runt bannlysningen av tyska förare genom att anta österrikiskt medborgarskap och började direkt tävla i formel 2.

Hans och Paula Stuck skildes 1948 och strax därefter gifte han sig med Christa Maria Thielmann, en kvinna som han träffat redan 1939. Tillsammans fick de 1951 sonen Hans-Joachim. 

Hans Stuck fortsatte köra racing, omväxlande i Porsche och BMW, till 1960.

F1-karriär

|}

Noter

Källor

Födda 1900
Avlidna 1978
Österrikiska racerförare
Grand Prix-förare
Österrikiska Formel 1-förare
BRM-förare
Män
Baldassare Longhena

Baldassare Longhena, född 1598 i Venedig, död där den 18 februari 1682, var en italiensk arkitekt under barocken. Han var elev till Vincenzo Scamozzi.

Longhenas mästerverk är kyrkan Santa Maria della Salute (påbörjad 1631) i Venedig. Den dominerar inloppet till Canal Grande. Dess oktagonala form möjliggör överblick från alla sidor. I bottenvåningen visar Longhena fortfarande, i Palladios anda, en viss återhållsamhet i det arkitektoniska formspråket, men de ofantliga voluterna, som tar upp kupolens utåtriktade tryck, skapar en helt barockmässig rörelse. Exteriören är helt i Istria-kalksten, medan interiören har kolonner av mörkgrå sten, som kontrasterar mot väggarnas vita stuckatur.

Källor
 
 Santa Maria della Salute

Externa länkar

Italienska barockarkitekter
Italienska konstnärer under 1600-talet
Personer från Venedig
Födda 1598
Avlidna 1682
Män
Ugglan
Ekorrån

Ekorrån är en å i skogarna väster om Siljan. Ån, som inte är mycket mer än en stor bäck, får detta namn nedanför Gesundabergets södra sida. Där förenas Rossbergsån med några myravvattnande bäckar. Därifrån rinner den österut och passerar genom Ekorrmyren vid Ekorrbergets södra fot, där Smisbäcken ansluter. Så småningom når den Mångsjön, precis vid Mångåns utlopp därur, och är således en biflod till den senare ån, vilken mynnar i Siljan några kilometer söder om Gesunda. Någon kilometer ovanför utloppet i Mångsjön är Ekorrån på en sträcka av något hundratal meter delad i två separata flöden.

Vattendrag i Mora kommun
Vattendrag i Dalarna
Österdalälvens avrinningsområde
Olaf Thon

Olaf Thon, född 1 maj 1966 i Gelsenkirchen, är en tysk för detta professionell fotbollsspelare (mittfältare).

Olaf Thon slog igenom i Schalke 04 och debuterade i det västtyska landslaget redan som 18-åring mot Malta 1984. Efter en sejour i Bayern München kom Thon tillbaka till Schalke 1994 och spelade där fram tills 2002. Thon blev världsmästare med Västtyskland i VM 1990 och slog in den avgörande straffen i semifinalen mot England.

Meriter
 A-landskamper: 52 (4 mål)
VM i fotboll: 1986, 1990, 1998
VM-guld 1990
VM-silver 1986
Tysk mästare: 1989, 1990, 1994
Tysk cupmästare 2001, 2002
Uefacupen 1997

Externa länkar

Spelarbiografi om Olaf Thon (svenska)

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Män
Födda 1966
Levande personer
Spelare i FC Schalke 04
Spelare i FC Bayern München
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i VM i fotboll 1998
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1988
Spelare i Fußball-Bundesliga
Världsmästare i fotboll
Sojuz (rymdfarkost)

Sojuz () är en serie rymdfarkoster i de bemannade sovjetiska och ryska rymdprogrammen. Utvecklingen av farkosterna startade i början av 1960-talet och har sedan dess genomgått flera modifieringar. Den första bemannade flygningen genomfördes med Sojuz 1 den 23 april 1967. Den slutade i tragedi då fallskärmarna trasslade ihop sig under landningen och kapseln störtade mot marken. Den enda kosmonauten ombord, Vladimir Komarov, omkom omedelbart vid haveriet.

Konstruktion

Omloppsmodul 
I omloppsmodulen finns allt som inte behövs för landningen, till exempel experiment, dockningsmekanism och toalett. Stänger man luckan mellan omloppsmodulen och återinträdeskapseln kan omloppsmodulen användas som luftsluss.

Från och med Sojuz-TMA har omloppsmodulen fått ett litet utskott med ett fönster riktat framåt, strax bakom dockningsluckan.

Hela modulen kan modifieras för att passa olika experiment utan att det påverkar återinträdeskapseln.

Återinträdeskapsel 
Här återfinns besättningen under uppskjutning och landning. Härifrån styrs skeppet. Utsidan av kapseln är klädd med ett värmetåligt material för att skydda den vid återinträdet i jordens atmosfär. I slutskedet av landningen bromsas kapseln med hjälp av fallskärmar och den sista metern med krutraketer.

Servicemodul 
Här finns bland annat system för elförsörjning, navigering samt livsuppehållande system. Här finns även bränsle och raketmotorer för navigering, dockning och återinträde.

Återinträde efter flygning 
Ända fram till Sojuz TM-5:s landning den 7 september 1988 hade man före motortändningen för återinträdet separerat omloppsmodulen, detta för att farkosten skulle bli lättare, vilket i sin tur leder till att man inte behöver använda så mycket bränsle vid återinträdesmanövern. Huvudmotorn på Sojuz TM-5 tände inte som planerat, vilket ledde till att man fick stanna i omloppsbana i ytterligare 24 timmar utan toalett och tillräckligt med vatten. Från och med Sojuz TM-6 separeras omloppsmodulen efter att återinträdesmanövern genomförts.

Varianter

Tekniska data

Sojuz A 
1963

Sojuz 7K-OK 
1967-1971

Sojuz 7K-OKS

Sojuz 7K-L1

Sojuz 7K-L3

Sojuz 7K-T 
1973-1981

Sojuz 7K-TM 
1975

Sojuz-T 
1976-1986

Sojuz-TM 
1986-2002

Sojuz-TMA 
2003-2012

Sojuz-TMA-M 
2010-2016

Uppgraderingar ledde till att farkosten kan vara dockad till Internationella rymdstationen i upp till 1 år. Första uppskjutningen gjordes den 7 oktober 2010 och gick under namnet Sojuz TMA-01M.

Sojuz-MS 
2016-

Första uppskjutningen gjordes, den 7 juli 2016 och gick under namnet Sojuz MS-01.

Sojuz-GVK 
Är en obemannad version av Sojuz-farkosten. Farkosten är under utveckling och första testflygningen är planerad till augusti 2019.

Se även 
 Sojuzprogrammet
 Progress
 Shenzhou

Källor 

Sovjetunionens rymdprogram
Rysslands rymdprogram
Rymdfarkoster
Sojuzprogrammet
Mir
Internationella rymdstationen
Saljutprogrammet
Utforskningen av månen
Ralf Rangnick

Ralf Rangnick, född 29 juni 1958, är en tysk fotbollstränare. Han är sedan slutet av maj 2022 förbundskapten för Österrikes landslag. I juli-november 2021 var han sportchef för ryska Lokomotiv Moskva. 2012-2019 var han bland annat fotbollsdirektör för RB Leipzig, och var åren 2015-2016 samt 2018-2019 även tränare för laget. Han tog över som interimtränare för Manchester United i november 2021, och stannade där säsongen ut. 

Rangnick har också varit tränare i Bundesliga-lagen VfB Stuttgart (1999-2001), Hannover 96 (2001-2004), FC Schalke 04 (2004-2005) och TSG 1899 Hoffenheim (2006-2011). Han var särskilt framgångsrik i Hoffenheim, som han på två säsonger tog från Regionalliga Süd till Bundesliga. 2012-2015 var han fotbollsdirektör för Red Bull Salzburg samtidigt som han var ansvarig för RB Leipzigs utveckling.

Rangnick anses vara hjärnan bakom Gegenpressing, en taktik där ett lag, efter ha förlorat bollinnehavet omedelbart försöker vinna tillbaka bollen, snarare än att falla tillbaka i banan för att omgruppera sig. Han har fått beröm för att ha påverkat Thomas Tuchel, Julian Nagelsmann, Ralph Hasenhüttl och Jürgen Klopp i deras tränarroller.

Källor 

Tyska fotbollsspelare
Tyska fotbollstränare
Spelare i SSV Ulm 1846
Tränare i VfB Stuttgart
Tränare i Hannover 96
Tränare i FC Schalke 04
Tränare i TSG 1899 Hoffenheim
Tränare i RB Leipzig
Tränare i Manchester United FC
Födda 1958
Levande personer
Män
Personer från Backnang
Tyska idrottare under 1900-talet
Vincenzo Scamozzi

Vincenzo Scamozzi, född 2 september 1548 i Vicenza, död 7 augusti 1616 i Venedig, var en italiensk arkitekt. Han var medhjälpare till Andrea Palladio och lärare åt Baldassare Longhena.

Scamozzis mästerverk är villan Rocca Pisani (1575–1578) vid Lonigo samt Procuratie Nuove (1581–1599) vid Markusplatsen i Venedig. Han var även arkitekt för världens första specialbyggda inomhusteater Teatro all'Antica (1588–1590) i Sabbioneta.

Referenser

Externa länkar

Italienska arkitekter under 1500-talet
Personer från Vicenza
Födda 1548
Avlidna 1616
Män