kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pidro

Pidro (även Pedro/Cinch/63/83) är ett kortspel som vunnit stor popularitet i de svenska delarna av Finland och särskilt i det svenska Österbotten. Även i USA, Italien, Azorerna och delar av Latinamerika spelas pidro och det sägs att det har kommit till Finland med återflyttare. 

Man ordnar även världsmästerskapen i pidro där de olika svenskösterbottniska byarna tävlar mot varandra. Pidro utgör en unik del av den finlandssvenska kulturen. Pidro kan spelas också digitalt.

Kortspelet uppvisar vissa likheter med Bridge och har troligen utvecklats därifrån. Pidro spelas i par. Spelarna värderar sina kort och bjuder. Den som bjuder högst får välja sort, vilket ger en stor fördel. Spelbara kort är alla kort i den valda sorten och den andra femman i samma färg. Efter detta spelas pidro i stick, där paren försöker samla poäng. Om den som bjöd inte kommer upp till den poäng summa som han lovade, det vill säga bjöd, så får det paret minuspoäng enligt samma summa som bjöds. Det lag som först når upp till 62 poäng vinner omgången. Många spelar dock med 63 poäng eller 64 poäng som gräns. 

Den österbottniska varianten av Pidro kännetecknas för övrigt av att det finns många små skillnader i reglerna. Vissa tillåter till exempel att sista spelaren, den som delade ut korten, får bjuda över 14, som är maximalt antal poäng som man kan få på ett varv.

Namnet pidro är en benämning på femmorna, som är de viktigaste korten i detta spel.

Poäng

De poänggivande korten är:

 äss ("hög") . 1 poäng (alltid poänggivande)
 knekten ..... 1 poäng 
 tian ........... 1 poäng
 pidro (5) ..... 2 * 5 poäng (samma färg)
 lågan (2) .... 1 poäng (alltid poänggivande)

Källor
 Artikel Kortspel, sång och mat kan ge Svenskfinland en plats på Unesco-lista på Svenska Yles webbplats, 20 november 2016. Läst 22 september 2017.
"Korttipeliopas" (svenska: Kortspelsguide) med pidros regler och historik på www.www.korttipeliopas.fi. Läst 22 september 2017.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

 Spela Pidro gratis tillsammans med andra på Internet
Ladda ner gratis kortspelet Pidro för Windows - Pidro Challenge
 Fri nedladdningsbar version av Pidro
 Engelsk sida om de olika varianterna

Kortspel
Carl Åkerblom

Carl Åkerblom är en fiktiv karaktär, ofta kallad morbror Carl spelad av Börje Ahlstedt i ett flertal filmer av Ingmar Bergman: Larmar och gör sig till, Den goda viljan, Söndagsbarn och Fanny och Alexander (som Carl Ekdahl). Skall troligtvis föreställa Bergmans egen morbror Johan.

Referenser 

Fiktiva figurer från Sverige
Delphi (studentbostadsområde)

Delphi är ett stort studentbostadsområde på Norra Fäladen i Lund, nära LTH (Lunds tekniska högskola). Bostäderna utgörs till största delen av korridorrum (1001 st) men även lägenheter i olika storlekar som alla ägs av stiftelsen AF Bostäder. Totalt omfattar området 1357 bostäder (2007).

I september 2008 blev ombyggnationen av områdets allmänna ytor färdig vilket gjorde att bland annat Nautilusgymmet fick större yta. En livsmedelsbutik, som nu har gått i konkurs, flyttade in i byggnaden medan pizzerian fick flytta till B-husets nedre del.

Delphi är känt för sin studentikosa anda med flera anrika traditioner såsom att kasta ut brinnande möbler från balkongerna (ej längre vanligt förekommande) samt det berömda Elvavrålet där studenterna vädrar sin tentamens-ångest genom att vråla ut i natten vid elva-slaget.

Delphi ritades av Hans Westman och byggdes 1969. En del så kallade fyrklöverhus, ibland kallade "självmordsbaracker", revs och ersattes 1995–1996 med nya låghus med tegelfasad, inne på gården byggdes höghus, även de med tegelfasad. Adressen är Magistratsvägen 55 A-Y och 57 A-P

Se även
Sparta studentboende
Ulrikedal
Vildanden, Lund

Externa länkar
Delphi (AF Bostäder, egen webbplats)

Byggnader och anläggningar i Lund
Norra Fäladen
Studentbostäder
Arvid Järnefelt

Arvid Järnefelt, född 16 november 1861 i Sankt Petersburg, Ryssland, död 27 december 1932 i Helsingfors, var en finländsk författare. 

Arvid Järnefelt var ett av nio barn till generallöjtnanten Alexander Järnefelt och Elisabeth, född Clodt von Jürgensburg. Han var bror till Kasper, Eero och  Armas Järnefelt och Aino Sibelius.

Han var utbildad jurist, Arvid och modern Elisabeth stod tolstojanismen nära. I Tolstojs anda verkade de under en tid som bönder i Virkby i Lojo, där de även tog initiativ till att en läsestuga för allmogen startades.

Utmärkelser

Utgivna verk (urval)
Greta och hennes Herre
Mina föräldrars roman
Mitt uppvaknande
Helena

Referenser

Noter

Externa länkar 

 

Finländska romanförfattare
Finskspråkiga romanförfattare
Födda 1861
Avlidna 1932
Män
Clodt von Jürgensburg
Finländare från Sankt Petersburg
Författare från Sankt Petersburg
Miss Sad UK

Miss Sad UK, musikgrupp från Stockholm. Miss Sad UK upphörde som band sommaren 2006 och samma år bildades istället gruppen Film On Four.

Externa länkar
Miss Sad UK
Bilder

Svenska pop- och rockgrupper
Svenska indiepopgrupper
Gianfranco Brancatelli

Gianfranco Brancatelli, född 18 januari 1950 i Turin, är en italiensk racerförare.

Racingkarriär
Brancatelli körde i det europeiska F3-mästerskapet 1975, som det året vanns av australiern Larry Perkins, och slutade på tionde plats. Året efter fortsatte Brancatelli i formel 3 och slutade den här gången på tredje plats i mästerskapet, efter bland annat segrar på Mantorp Park och Vallelunga.

1977 hoppade han över till Giancarlo Minardis formel 2-stall men lyckades inte särskilt vidare och slutade på sjuttonde plats totalt. 1978 körde han i det europeiska sportvagnsmästerskapet.

Säsongen  försökte Brancatelli sig på att köra i formel 1. Först två gånger i Kauhsen, men lyckades inte kvalificera sig till något av loppen och därefter en gång i Merzario, men lyckades då inte förkvalificera sig.

Efter den korta formel 1-karriären körde han bland annat i ETCC och vann det mästerskapet 1985 tillsammans med svensken Thomas Lindström.

F1-karriär

|}

Noter

Källor

Födda 1950
Italienska racerförare
Italienska Formel 1-förare
Formel 1-förare som aldrig startat
Män
Levande personer
Personer från Turin
Hanna Alström

Hanna Carolina Alström, född 5 mars 1981 i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Bakgrund 
Alström levde sina första år i Bagdad i Irak, där hennes far arbetade som byggnadsingenjör. I Sverige följde hon, fem år gammal, med sin äldre syster Sara Alström till Unga Teatern under ledning av Maggie Widstrand. När hon var sex år var hon med i Staffan Götestams Gränsland på Puckteatern och på Komediteatern. Senare kom hon att spela några barnroller på Dramaten i Ett dockhem 1989, där hon regisserades av Ingmar Bergman, och Amorina 1990. Hon filmdebuterade i kortfilmen Gull-Pian 1989. Alström gick ut S:t Eriks gymnasium på Kungsholmen i Stockholm år 2000. År 2003 började hon på Teaterhögskolan i Stockholm.

År 2022 medverkade hon i The Crown i en roll som , maka till affärsmanen Mohamed Al-Fayed.

Filmografi 

 (röst som Cera)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska barnskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Födda 1981
Levande personer
Kvinnor
Brunstensbatteri

Ett brunstensbatteri är en typ av batteri. Brunstensbatterier har kortare användningstid än alkaliska batterier men är i gengäld billigare. Principen för uppbyggnaden är lik det alkaliska batteriet. Brunstensbatteriet har zink som hölje och anodmaterial och mangandioxid (från mineralet brunsten) som katodmaterial. För att förbättra katodmaterialets elektriska ledningsförmåga blandas det med grafitpulver. Blandningen omger en grafitstav som leder ut strömmen. Brunstensbatteriets elektrolyt består av ammoniumklorid eller en blandning av ammoniumklorid och zinkklorid löst i vatten. Grundprincipen patenterades 1866 av fransmannen Georges Leclanché vilket är varför batteritypen ibland kallas Leclanchécell. En vidareutveckling var att tillsätta förtjockningsmedel som håller elektrolyten på plats så att batteriet fungerar oberoende av batteriets läge. Det kallas därför ibland för torrbatteri.

Vid strömuttag oxideras den metalliska zinken till två-värda zinkjoner och manganet i mangandioxiden reduceras från 4-värt till 3-värt tillstånd. Reduktionen sker på olika sätt beroende på hur mycket ström som tas ut men totalreaktionen kan typiskt beskrivas som: 
Zn(s)+ 2MnO2(s) + 2NH4Cl(aq) → Mn2O3(s) + [Zn(NH3)2]Cl2aq+H2O(l)
Även om grafitstaven är en väsentlig del för det praktiska utförandet deltar inte staven i de elektrokemiska reaktionerna. Zinken förbrukas däremot varför det vid djupgående urladdning finns risk för att hål bildas i zinkhöljet så att elektrolyt kan sippra ut. Moderna batterier är därför stålmantlade medan de tidigare hade cylinderytan täckt av ett papp- eller plasthölje.

Brunstensbatteriet ger en spänning på ca 1,5 V.

Det finns även en variant av brunstensbatteriet ("Super", "Heavy Duty") som endast använder zinkklorid som elektrolyt.

Batterier
Agneberg

Agneberg är en gymnasieskola i centrala Uddevalla.
Den tillhör tillsammans med Östrabo (1 och Y), Margretegärde och Sinclair Sveriges största gymnasieskola med mer än 4000 elever.
På Agneberg finns följande program: Barn- och fritid, Handels och administration, Ekonomi, Hotell- och Restaurang, Livsmedel, Samhällsvetenskap och SPINT (ett internationellt samhälls- och ekonomiprogram). Percy Barnevik är tidigare elev på skolan. Agneberg är en kommunal skola. Rektorer vid skolan är Fredrik Ekstedt, Teuvo Kanerva, Christina Bergstrand och Ulf Nilsson.

Referenser 

Gymnasieskolor i Västra Götalands län
Uddevalla kommun
Hamilton, Nya Zeeland

Hamilton är Nya Zeelands största inlandsstad och femte största stad med ca 120 000 invånare. Staden är belägen relativt centralt på Nordön och ligger vid landets största flod Waikatofloden och är huvudort i regionen Waikato. Hamilton har växt fram ur en liten militärbosättning från mitten av 1800-talet till en centralort för hela regionen. Idag är staden en viktig transportknutpunkt då bland annat vägen SH1 samt järnvägen mellan Auckland och Wellington passerar genom staden.

Klimat 
Hamilton har ett fuktigt, tempererat klimat med ca 1 184 mm regn årligen. Dagstemperaturen ligger i januari och februari mellan 22 och 26 °C samt i juli och augusti mellan 10 och 15 °C.

Sevärdheter 
 Waikato Museum of Art and History har en stor samling nyzeeländsk konst, samlingar kring Waikato-områdets historia och även de lokala maoris historia.
 Hamilton Gardens, i stadens södra utkant vid Waikatofloden, är den populäraste turistattraktionen. Här finns engelska, japanska och kinesiska trädgårdar med vackra paviljonger.
 Hot Air Baloon Fiesta är ett av de stora årliga arrangemangen i staden, som är ett centrum för ballongflygning.
 National Agricultural Fieldays i Mystery Creeks är Oceaniens största jordbruksmässa.

Referenser

Externa länkar

Orter i Nya Zeeland
Nordön
Badelunda

Badelunda kan syfta på:

 Badelunda socken – en socken i Västmanland ingick i Siende härad
 Badelunda landskommun – en tidigare kommun i Västmanlands län 1863–1945
 Badelunda församling –  en församling i Västerås pastorat i Domprosteriet i Västerås stift, namnändrad 1962 till Västerås-Badelunda församling
 Badelunda kyrka –  en kyrkobyggnad i Badelunda socken i Västerås stift
 Badelunda distrikt – ett distrikt i Västerås kommun och Västmanlands län 2016–
 Badelunda fornminnesområde – ett område öster om Västerås
 Badelundaåsen – en lång och stor rullstensås i Svealand
Badelunda (naturreservat) - ett naturreservat på en del av åsen
John Wetton

John Kenneth Wetton, född 12 juni 1949 i Willington i Derbyshire, död 31 januari 2017 i Bournemouth, var en brittisk basist, sångare och gitarrist. Han var bandmedlem i Mogul Thrash, Family, King Crimson, Roxy Music, Bryan Ferry Band, Uriah Heep, UK samt Asia.

Wettons största höjdpunkter i karriären är hans medverkan på King Crimson-albumet Larks' Tongues in Aspic (1973), UK:s självbetitlade debutalbum (1978) samt Asias självbetitlade debutalbum (1982), som för övrigt är det bäst säljande album Wetton medverkat på.

Wetton föddes i Derbyshire men växte upp i Bournemouth. Han avled i cancer 2017.

Diskografi (solo, urval)

Studioalbum 
Caught in the Crossfire, 1980, EG Records
Battle Lines, 1994, Eclipse Records
Arkangel, 1997, 
Welcome to Heaven, 2000, Avalon Records
Sinister, 2001, Giant Electric Pea Records
Rock of Faith, 2003, Giant Electric Pea Records
Raised in Captivity (2011) Frontiers Records

Livealbum 
Chasing the Dragon (Live in Japan), 1995, Eclipse Records
Akustika: Live in America, 1996, Blueprint Records
Live in Tokyo 1997, 1998, Blueprint Records
No Mans Land Live in Poland, 1998, Giant Electric Pea Records
Hazy Money Live in New York, 1998, Blueprint Records
Sub Rosa Live in Milan, Italy, 1999, Blueprint Records
Live At The Sun Plaza Tokyo 1999, 2000, Blueprint Records
Live in Argentina, 2002, Blueprint Records
Live in Stockholm 1998, 2003, Blueprint Records
Live in Osaka, 2003, Blueprint Records
Amata, 2004, Metal Mind Records
Agenda, 2004, Metal Mind Records
Amorata, 2009, METAL MIN2
Live via Satellite, 2015

Soundtrack album 
Chasing the Deer, 1998, Blueprint Records

Samlingsalbum 
King's Road, 1972-1980, 1987, EG Records
From the Underworld, 2003, Classic Rock Legends

Samarbeten 
One World (med Phil Manzanera), 1987, Geffen Records
Monkey Business 1972 – 1997 (med Richard Palmer-James), 1998, Blueprint Records
One Way or Another (med Ken Hensley), 2003, Classic Rock Legends
Icon (med Geoff Downes), 2005, Melodic Symphony
Heat Of The Moment 05, (EP), (med Geoff Downes), 2005

Källor

Externa länkar

Officiell webbplats
Rock Reviews 

Brittiska basister
Brittiska gitarrister
Brittiska sångare
Födda 1949
Män
Avlidna 2017
Taiganäbbmus

Taiganäbbmus (Sorex isodon)  är en art i familjen näbbmöss som förekommer i norra Eurasien. Den påminner om vanlig näbbmus (Sorex araneus) men är något större.

Kännetecken 

Kroppens längd är omkring 67 millimeter och därtill kommer svansen som kan vara något över 40 millimeter. Pälsens färg är på ovansidan svartbrun och på undersidan gråbrun. Den skiljer sig från den vanliga näbbmusen genom tändernas form, kromosomerna och kroppslukten.

Utbredning och habitat 

Arten är funnen i ett par fåtal exemplar i Sverige och har främst sitt ursprung längre österut. Utbredningsområdet sträcker sig från Östersjöns östra kustlinje över Ryssland (med undantag av tundran) till Bajkalsjön och bergstrakten Baekdudaegan på Koreahalvön. Som namnet antyder lever den huvudsakligen i taigan och i skogstäckta bergsområden. Habitatet är alltid fuktigt och har en större undervegetation.

Levnadssätt 

Taiganäbbmusen äter små ryggradslösa djur som daggmaskar, spindeldjur samt insekter och deras larver. I viss mån har den även as som föda.

Honor kan para sig upp till tre gånger per år. Per kull föds 5 till 8 ungar som efter lyckad övervintring blir könsmogna. I enstaka fall är ungarna könsmogna samma år. Livslängden går upp till ett och ett halvt år. De dör vanligen när tänderna är sönderslitna.

Hot och skyddsåtgärder 

I vissa regioner hotas arten genom intensivt skogsbruk, jordens försurning och torrläggning av marken men betraktad över hela utbredningsområdet är beståndet säkrad. IUCN listar arten som livskraftig. Taiganäbbmusen ingår i appendix III i Bernkonvensionen.

Referenser 

 Artdatabankens faktablad

Noter 

Näbbmöss
Däggdjur i palearktiska regionen
Ferrari Testarossa

Ferrari Testarossa är en bil som presenterades 1984 som efterträdare till Berlinetta Boxer. Den var främst riktad mot konkurrenter som Porsche 911 Turbo och Lamborghini Countach. Namnet anknyter till Ferraris tävlingsbil 250 Testa Rossa som var mycket framgångsrik under 1950-talet.

Historia

Testarossa
Under Testarossan elvaåriga liv gjordes ett antal förändringar. Efter ett par år omplacerades den högt placerade backspegeln ned till sidorutorna. De centrumbultade fälgarna ersattes 1988 med vanliga fembultade fälgar. 

Produktionen uppgick till 7 177 exemplar.

512TR
År 1991 kom andra generationens Testarossa, 512 TR. Förändringar var bland annat en ny front, stolar, förstärkt golv, ändrad motorhuv mm. Dessutom hade den högre effekt tack vare modifierat insug- och avgassystem, 10.1:1 kompression, större ventiler och ny motorstyrning från Bosch. 

Produktionen uppgick till 2 280 exemplar.

F512M
År 1995 ersattes 512 TR av F512 M. Fronten fick drag av Ferrari F355, aktern fick dubbla runda bakljus och popup-lamporna ersattes med fasta strålkastare under lexanglas. År 1996 efterträddes F512 M av Ferrari 550 Maranello.

Produktionen uppgick till 500 exemplar.

Design
Testarossans design ritad av Pininfarina var, och är fortfarande, mycket djärv. Speciellt utmärkande är de så kallade "gälarna" på sidorna som blev en stor trend bland 1980-talets bilbyggare. Karossen vilar på ett rörramschassi, och är till större delen uppbyggd av aluminium, undantaget dörrar och tak som tillverkades av stål.

Drivlina
Motorn är en platt (180 grader) 12-cylindrig V-motor (ofta felaktig kallad boxermotor, vilket den inte är eftersom kolvarna inte arbetar i mottakt) på ca 5 liter med fyrventilsteknik placerad i mitten av bilen. Den platta motorn gör att vikten placeras lågt, men bidrar även till att Testarossan är betydligt bredare baktill än framtill. Den femväxlade växellådan är placerad snett under motorn. Testarossan accelererar 0–100 km/h på cirka fem sekunder och har en toppfart runt 290 km/h.

Olika versioner

 USA-modellen har färre hästkrafter och därmed sämre prestanda än den europeiska versionen på grund av amerikanska avgaskrav.
 Det finns två olika varianter av blinkers fram, en i vilken övre raden är helt orange, en annan i vilken endast yttre delen är orange.
 De första modellerna hade en enkel backspegel, senare modeller har två backspeglar mer konventionellt utplacerade.
 Två olika bakre stötfångare förekommer.
 USA-modellen skiljer sig utseendemässigt från den europeiska bland annat genom rektangulära reflexer på fram- och bakskärm samt högt monterat bromsljus i "puckeln" på motorhuven.
 En cabrioletprototyp byggdes av Ferrari men kom aldrig i produktion. Straman är ett av de företag som konverterat Testarossor.

Media

 En vit Testarossa ersatte Sonny Crockets svarta Daytona Spyder som tjänstebil från och med tredje säsongen av Miami Vice. Rykten säger att Ferrari gjorde detta då Daytonan egentligen var en replika byggd på en Chevrolet Corvette av McBurnie.
 I Segas arkadspel OutRun kör man en röd Testarossa Spyder.

Bilder

Testarossa
Sportbilar
Bakhjulsdrivna fordon
Sture Kallin

Sture "Stubben" Gösta Kallin, född 5 juni 1930 i Stockholm, död 1 oktober 1998 i Malmö, var en svensk musiker (trummor).
 
Kallin var medlem i orkestern Hep Cats som blant annat uppträdde på Nalen. Han var  medlem i Putte Wickmans sextett till 1956 och turnerade senare med Swe-Danes. Under 1960-talet ingick han i husbandet i TV-programmet Hylands hörna.

År 1970 flyttade Kallin till Paris där han besökte klubbar och konserter, dock utan att spela själv. Från 1981 bodde han i Malmö. Han var välkänd i jazzkretsar och  under sina sista år spelade han med unga musiker i sin egen kvartett samt i ett tiomannaband som spelade till en show med Jan Sigurd och Monica Zetterlund.

Filmografi 
 - musiker

Källor 

Svenska trummisar
Män
Födda 1930
Avlidna 1998
Jack Norén

Jack Norén född 19 oktober 1929 i Chicago Illinois död 17 mars 1990 i Chicago Illinois, amerikansk jazzmusiker (trummor). 

Norén var verksam i Sverige 1946–1954 och 1960–1961. Han är begravd på Mangskogs kyrkogård.

Filmografi 
 – musiker
1952 – Arne Domnérus spelar – musiker

Källor

Externa länkar
 "Norén, Jack – trumslagare (och stundom sångare)" på Orkesterjournalen
 Jack Norén på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960

Amerikanska jazzmusiker
Svenska jazztrummisar
Män
Födda 1929
Avlidna 1990
Musiker från Chicago
Borås stadsteater

Borås stadsteater grundades 1964, då kulturnämnden i Borås tog över huvudansvaret för den dåvarande Borås kretsteater (grundad 1954 av Lars-Gerhard Norberg). 1975 flyttade teatern in i det då nybyggda Kulturhuset vid P.A Halls Terrass i centrala Borås där teatern än idag är kvar. Innan dess hade man använt sig av Borås gamla teater, byggd 1873 och riven 1983.

Teatern har två scener: Stora scenen med 497 sittplatser fördelat på parkett och balkong, och Lilla scenen med 115 sittplatser. Förutom teater ges även dansföreställningar.
Chef för Borås Stadsteater är Marie Nyman (sedan 2014).

Tidigare teaterchefer
Palle Granditsky, 1957–1964
Hans Råstam, 1964–1981
Bo G. Forsberg
Thomas Müller, 1986–1990
Gugge Sandström
Jan P Bordahl, 
Tom Deutgen, 2003–2006
Karin Veres, 2007–2011
Alf Algestam, tf teaterchef 2011–2012
Monica Wilderoth, 2012–2013
Johan Huldt, tf teaterchef 2014–2015

Fasta ensemblen 
Lennart Eriksson
Eva Claar
Frederik Nilsson
Lars G. Svensson
Gunilla Rydholm Eriksson 
Elin Bornell

Skådespelare som varit engagerade vid Borås Stadsteater

Föreställningar
1993 hade Mats Wahls teaterpjäs Kentaur urpremiär på Borås Stadsteater i regi av Göran Parkrud.

Källor 

https://www.bt.se/kultur/fem-teaterledare-skriver-i-ett-oppet-brev-till-kulturnamnden-det-ar-inte-personalen-det-ar-fel-pa/

Externa länkar 
Borås Stadsteater

Kultur i Borås
Stadsteatrar i Sverige
Borås kommun
Borås
Bjarne Nerem

Bjarne Arnulf Nerem, född 31 juli 1923 i Kristiania (nuvarande Oslo), död där 1 april 1991, var en norsk jazzmusiker (tenorsaxofon).

Bjarne Nerem var verksam i Sverige 1947–1949 och 1953–1970. Han kom till Sverige för engagemang hos Thore Jederby, fortsatte hos Nisse Skoog, Simon Brehm, Ernie Englund, Ove Lind och Arne Domnérus i vars krets på Nalen i Stockholm han länge ingick. Under sent 1950-tal spelade han också i Harry Arnolds radioband. Han var en av Skandinaviens främsta tenorsaxofonister.

Nerem var 1949–1955 gift med frisören Liv Rasten (född 1932) och 1956 med svenska sömmerskan Aino Christensen (1926–1965), dotter till Axel Christensen och förut gift med Simon Brehm. De var gifta till hennes död 1965. Omkring 1970 återvände han till Norge. Bjarne Nerem var också gift med Gro Nerem.

Filmografi
1949 – Kvinnan som försvann - musiker
1953 – Resan till dej - musiker

Priser och utmärkelser
1971 – Gyllene skivan för How Long Has This Been Going On
1980 – Buddyprisen
1987 – Gammleng-prisen

Källor

Externa länkar

Norsk musikkinformasjon: Bjarne Nerem
Diskografi på Norsk Jazzarkiv

Norska jazzmusiker
Norska saxofonister
Födda 1923
Avlidna 1991
Män
Musiker från Oslo
McBurnie

McBurnie är en amerikansk karosserifirma mest känd för sina replikor av Ferrari Daytona Spyder. Daytona-replikorna är baserade på Corvette och blev oerhört populära tack vare tv-serien Miami Vice, i vilken huvudrollsinnehavaren Sonny Crocket har en svart Daytona Spyder som tjänstebil. Ferrari reagerade och lyckades få McBurnie och andra replikatillverkare att lägga ned tillverkningen av Ferrari-replikorna.

Amerikanska karossbyggare
Byggsatsbiltillverkare