kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Norahällen

Norahällen, runinskrift U 130, är ristad i en slät berghäll vid Nora gård i Danderyd i Uppland.

Hällen var 1927 inhägnad med järnstaket som var borttaget 1973. Skyltad och uppmålad 1973, uppmålad 1987.

Inskrift 
Runor:
ᛒᛁᚢᚱᚿ ' ᚠᛁᚿᚢᛁᚦᛆᛦ ᛋᚢᚿ ᛚᛁᛏ ' ᚼᛆᚢᚴᛆ ' ᚼᛁᛚᛁ ᚦᛁᛋᛆ ' ᛆᚠᛏᛁᛦ ᚢᛚᛆᛁᚠ ᛒᚱᚢᚦᚢᚱ ᛋᛁᚿ ' ᚼᚭᚿ ᚢᛆᚱᚦ ᛋᚢᛁᚴᚢᛁᚿ ᚭ ᚠᛁᚿᛆ ᛁᚦᛁ ' ᚴᚢᚦ ᚼᛁᛆᛚᛒᛁ ᚭᚿ ᚼᚭᚿᛋ ' ᛁᛦ ᚦᛁᛋᛁ ᛒᛁᛦ ' ᚦᛆᛁᛦᛆ ᚢᚦᛆᛚ ᚢᚴ ᛆᛏᚱᚠᛁ ' ᚠᛁᚿᚢᚦᛆᛦ ᛋᚢᚿᚭ ᛁᛚᚼᛁᛆᛋᛏᛆᚦᚢᛘ

Texten har fått följande tolkning av Riksantikvarieämbetet: "Att Olev blev sviken på Finnveden betyder att han blev dödad av någon som låg i bakhåll eller hade gillrat en fälla. Han blev inte dödad i en rättvis strid. 'Odal och ättearv' betyder egendom som någon ärvt inom familjen. Björn och Olev hade alltså ärvt Nora, där runhällen finns, troligen av sin far. Men de bodde på Älgesta, som är en gård lite längre norrut i Uppland".

Arvsdokument 
Ristningen har daterats till 1000-talets mitt eller dess andra hälft. Ordet Odal är en äldre benämning på ärvd mark från förfäderna, således ett begränsat område med gammal hävd där jorden brukats inom samma släkt i många generationer. O-runans namn var också "odal", vilket bekräftar att ordet odal har en urgammal betydelse för ärvd jord. Norahällens runtext ger därför en viktig information om vikingatidens syn på äganderätten och i det här fallet utgör ristningen ett arvsdokument. Runorna är inhuggna i en stenhäll som ej går att flytta och som befinner sig på, eller i nära anslutning till den mark som urkunden omtalar.

Se även

 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Upplands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Källor 

Upplands runinskrifter
Danderyds kommun
Björn Finnvidsson

Björn Finnvidsson, levde på 1000-talet och var odalbonde på Älgesta gård i Uppland i Sverige, nära Arlanda och ungefär en kilometer norr om Husby-Ärlinghundra kyrka.

På gården lät han resa runstenen med följande text: 
Björn, Finnvids son, lät resa stenen till minne av sig själv. 
Björn, Finnvids son, finns nämnd på flera runinskrifter, bl.a. på Norahällen, där också hans bror Olev nämns.

Personer i Sverige under 1000-talet
Män
Födda 1000-talet
Avlidna okänt år
Godsägare under 1000-talet
Älgesta

Älgesta är en gård i Uppland, nära Arlanda och ungefär en kilometer norr om Husby-Ärlinghundra kyrka.

Ägarlängd
 Björn Finnvidsson, odalbonde på Älgesta vid cirka år 1000.

Byggnader och anläggningar i Sigtuna kommun
Gårdar i Uppland
Skärgård

En skärgård är en samling av skär, holmar, öar och omgivande vattenområde med anknytning till en kust. En skärgård är en typ av arkipelag eller ögrupp. Den senare termen kan användas om en större samling av öar oavsett dessas storlek, medan en skärgård domineras av smärre öar. Dess motsats är öppen kust.

Vanligen är en skärgård bildad i hårda bergarter, såsom gnejser eller graniter. De är främst begränsade till områden som har legat under inlandsisar och upplever en landhöjning. Det ger skärgårdarna en tämligen begränsad utbredning i form av Skandinaviska halvön och Finland, Skottland, nordöstra Kanada och södra Chile.

En skärgård trafikeras vanligtvis med färjor eller skärgårdsbåtar.

Skärgårdar

Sverige 
Förteckningen tar upp skärgårdsregionerna längs kusten från Strömstad till Haparanda.

Västkusten 
 Göteborgs skärgård
 Bohusläns skärgård

Sydkusten 
 Blekinge skärgård

Ostkusten  
 Gryts skärgård 
 Misterhults skärgård 
 Nyköpings skärgård
 Oskarshamns skärgård
 Oxelösunds skärgård
 Sankt Anna skärgård
 Stockholms skärgård
 Trosa skärgård
 Tjusts skärgård

Bottenhavet och Bottenviken 
 Hälsinglands skärgård
 Höga kusten
 Luleå skärgård
 Kalix skärgård
 Haparanda skärgård
Piteå skärgård

Insjöar 
 Mariestads skärgård
 Lurö skärgård
 Kållands skärgårdar
 Norra Vätterns Skärgård
 Yxningens skärgård
 Tranås skärgård

Finland 
 Nylands kust 
 Åbolands skärgård 
 Ålands skärgård
 Österbottens kust

Kroatien 
 Zadars skärgård

Nordamerika 
 Alexanderarkipelagen

Chile 
 Chonosöarna
 Archipiélago Guayaneco
 Archipiélago Mornington
 Archipiélago Madre de Dios
 Archipiélago de Hanover
 Archipiélago Wellington
 Eldslandet

Se även 
 Fjord
 Fjärd
 Holme
 Kobbe
 Skär
 Ö
 Ögrupp

Referenser 

 
Terrängtyper
Göteborgs skärgård

Göteborgs skärgård brukar indelas i norra och södra skärgården. Den södra skärgården ligger i landskapet Västergötland och ingår i Göteborgs kommun medan den norra skärgården ligger i landskapet Bohuslän och till största delen ingår i Öckerö kommun. Den norra skärgården kallas även för Öckerö-öarna eller Bohusläns södra skärgård.

Bakgrund
Längst ut i Göteborgs skärgård ligger Vinga (i höjd med Köpstadsö). Vinga är en del av Göteborgs södra skärgård och har varit en del av hemmanen på Brännö. Vinga exproprierades från hemmansägarna på Brännö år 1941.

Trafikverket Färjerederiet har bilfärjor från Lilla Varholmen till norra skärgården (Björköleden & Hönöleden). Några av öarna är förbundna med broar. Till södra skärgården går skärgårdsbåtar från Saltholmen, samt godsfärja från Fiskebäck.

Den högsta, naturliga punkten i Göteborgs skärgård är Stora Rös på Styrsö med 57 meter.

Indelning
Här följer en uppräkning av de största öarna i södra respektive norra skärgården.

Se även
Göteborgs skärgårds försvarsområde
Göteborgs skärgårdsskjutfält

Källor

 
Bilfria zoner
Sevärdheter i Göteborg
Bjärbystenen

Bjärbystenen med signum Öl 36, är en runsten i Runstens socken på Öland. Stenen låg tidigare intill Bjärby bro innan den åter restes öster om landsvägen. 

Texten säger att Fastulv har fått sin grav inne i kyrkan. Detta var säkert, såväl då som senare, en mycket hedrande viloplats. Runstenen till minne av den döde restes därefter i hembyn. Den avbildades 1634 av Johannes Haquini Rhezelius.

Inskriften

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Ölands runinskrifter
Sverige under vikingatiden

Externa länkar 
 Runstenar i Runstens socken
 FMIS

Källor 

Ölands runinskrifter
Runinskrifter i Borgholms kommun
Johannes Haquini Rhezelius

Johannes Haquini Rhezelius, eller Reese, död 1666 i Jönköping, var en tidig svensk arkeolog och byggnadsantikvarie.

Biografi
Johannes Haquini Rhezelius var son till kyrkoherden i Riddarholmskyrkan Haquinus Laurentii Rhezelius och Elin Larsdotter, samt sonson till psalmförfattaren Laurentius Jonae Gestritius. Han studerade från 1624 vid Uppsala universitet, blev sedan (omkring 1630) lärjunge till Martin Aschaneus och elev till Johannes Bureus. Någon gång under de första åren på 1630-talet anställdes han som kansliskrivare i hovkansliet på Kungliga kansliet. Omkring 1634 skickades han med fullmakt från Kammarkollegiet på sin första fornminnesinventering till Öland, Småland och Västergötland. Resan ansågs lyckad och hemkommen 1635 utsågs han till antiquarius och häfvdasökare. De närmaste åren företog han inventeringsresor i Uppland och Hälsingland, och assisterade ibland Johannes Bureus med dennes arbeten med runstenar. När Aschaneus avled återgick han till kansliet som kopist och notarie, och deltog som sekreterare i riksdagar för bondeståndet. 1646 flyttade han till Halland för en tjänst som guvernementssekreterare, gifte sig samma år med Anna Jönsdotter Hising som troligen kom från Jönköping, och blev 1654 borgmästare i Jönköping där han börjat bedriva handel. 1661-1664 var han suspenderad från tjänsten som borgmästare.

Under sin resa till Öland 1634 ritade Rhezelius av kyrkor, borgar, runstenar och gravfält. Från denna resa utgav han Monumenta runica (1634) och skrev dagbok. Materialet från hans resa i Uppland 1635-1638 publicerades först 1915; "Monumenta Upplandica". Hans största insats är inom arkitekturhistorien, där hans beskrivningar av sedermera rivna medeltidskyrkor saknar motstycke.

Källor 

 Ragnhild Boström, "Johannes Haquini Rhezelius" i Svenskt biografiskt lexikon, band 30, Stockholm 1998.
 Ragnhild Bsotröm, "Johannes Haquini Rhezelius och Ölands kyrkor." Kalmar län. Årsbok för kulturhistoria och hembygdsvård 63 (1979). 

Avlidna 1666
Svenska arkeologer under 1600-talet
Män
1597

1597 (MDXCVII) var ett normalår som började en onsdag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en lördag i den julianska kalendern.

Händelser

Februari 
 Februari – Hertig Karl (IX) leder ett kortvarigt krigståg mot Finland, varvid han intar Åbo slott. De finska bönderna besegras och Klubbekriget tar slut.

Mars 
 Mars – En riksdag i Arboga bekräftar åter hertig Karls riksföreståndarskap, varvid hertigens motståndare i rådet flyr till Sigismund i Polen.

Okänt datum 
 Sverige drabbas åter av missväxt.

Födda 
 12 januari – François Duquesnoy, flamländsk skulptör.
 31 januari – Jean-François Regis, fransk jesuit och predikant, helgon.
 24 februari – Vincent Voiture, fransk författare.
 19 november – Elisabeth Charlotta av Pfalz, kurfurstinna av Brandenburg.
 23 december – Martin Opitz, tysk skald och smaklärare.

Avlidna 
 27 januari – Jacob Ilkka, ledare för Klubbekriget (avrättad).
 13 april – Clas Eriksson Fleming, svensk friherre och riksråd, riksamiral 1571–1595 och riksmarsk sedan 1590.
 9 juni – José de Anchieta, spanska krönikör, poet och dramatiker.
 20 juni – Willem Barents, nederländsk upptäcktsresande.
 19 juli – Gunilla Johansdotter (Bielke af Åkerö), drottning av Sverige 1585–1592, gift med Johan III.
 12 november – Elisabet Vasa, dotter till Gustav Vasa och Margareta Eriksdotter (Leijonhufvud).
 21 december – Petrus Canisius, jesuit, kyrkolärare, helgon.
 Margaretha Coppier, hjältinna under det nederländska frihetskriget.
Helena Magenbuch, tysk apotekare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Lista över Sveriges regentgemåler

Lista över Sveriges regentgemåler upptar de personer (mestadels kvinnor och endast i Fredrik I:s fall en man), som har varit gifta med en svensk regent (kung, regerande drottning eller riksföreståndare). Den upptar endast de personer, som var gifta med regenterna under deras tid som regenter. Personer, som var gifta med regenter innan deras regeringstid, såsom exempelvis Gustaf VI Adolfs första hustru Margaret av Connaught, upptas alltså inte. Kronprinsessan Victorias make prins Daniel upptas inte heller ännu, eftersom Victoria ännu inte är regent. Emellertid medtas gemålerna oavsett vilken titel deras make/maka hade som regent. Under vikingatiden och den tidiga medeltiden är uppgifterna om födelse, död och giftermål ytterst osäkra, men åtminstone från och med 1500-talet och framåt är uppgifterna säkerställda. Regentgemålernas position och maktställning har också växlat mycket under historiens gång. Flera av dem har själva utövat stor makt, vid sidan av sina regerande makar, särskilt under medeltiden, medan andra har varit mer undanskymda och kanske mest blivit kända som mödrar till tronföljare. De allra flesta av äktenskapen har ingåtts av dynastiska skäl i politiska försök att skapa nya allianser. Det är i princip först under 1900-talet, som man har kunnat frångå alliansprincipen och låta äktenskapen tillkomma på mer eller mindre frivillig grund.

Erik Segersälls ätt

Stenkilska ätten

Sverkerska och erikska ätterna

Bjälboätten

Regentgemåler under Kalmarunionens tid

Vasaätten

Pfalziska ätten

Holstein-Gottorpska ätten

Bernadotteska ätten

Grafisk tidsaxel över Sveriges regentgemåler

Se även 
 Lista över Sveriges regenter
 Sveriges livgeding
 Sveriges underhållsländer
 Lista över Danmarks regentgemåler
 Lista över Norges regentgemåler

 
Regentgemåler
1589

1589 (MDLXXXIX) var ett normalår som började en söndag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Juli 
28 juli – Kashmir uppgå i Mogulriket.

Augusti 
 28 augusti–30 september – Johan III försöker få Sigismund att abdikera i Polen vid ett möte i Reval. Rådet lyckas både avstyra ett krig mellan länderna och förslaget att Sigismund skall följa med Johan till Sverige. Därmed ökar klyftan mellan rådet och kungen, som söker stöd hos brodern hertig Karl (IX). Därför upphävs Vadstena artiklar och Kalmar stadgar. Bröderna avsätter dessutom diverse rådsherrar.

Okänt datum 
 En svensk myntförsämring inleds.

Födda 
 12 april – Johan Kasimir av Pfalz-Zweibrücken, tysk greve, pfalzgreve och hertig, informell innehavare av det svenska riksskattmästareämbetet 1622–1634, gift med Gustav II Adolfs syster Katarina och far till Karl X Gustav.
 18 april – Johan, hertig av Östergötland, svensk prins, son till Johan III.
 28 april – Margareta av Savoyen, vicedrottning av Portugal och regent i Monferrato.
 1 augusti – Alexandrine von Taxis, tysk postmästare och grevinna. 
 28 augusti – Jan Rutgersius, holländsk filolog och diplomat.

Avlidna 
 2 mars – Alessandro Farnese, italiensk kardinal.
 29 juli – Maria av Pfalz, gift med hertig Karl (IX).
 1 augusti – Jacques Clément, fransk dominikanmunk som mördade den franske kungen Henrik III.
 2 augusti – Henrik III, kung av Polen 1573–1574 och av Frankrike sedan 1574.
 16 december – Michael Bajus, belgisk teolog.
datum okänt – Agia Filothei, grekiskt helgon.
 Heo Nanseolheon, koreansk poet.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
1593

1593 (MDXCIII) var ett normalår som började en fredag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en måndag i den julianska kalendern.

Händelser

Januari 
 20 januari – Stillestånd sluts mellan Sverige och Ryssland i Teusina i Ingermanland.

Februari 
 25 februari – Uppsala möte hålls i Sverige.

Mars 
 20 mars – En protestantisk trosbekännelse fastställs för den svenska kyrkan genom Uppsala möte. Röda boken avskaffas och ersätts av 1571 års kyrkoordning. Den augsburgska trosbekännelsen antas som bekännelseurkund för den svenska kyrkan.

Augusti 
 1 augusti – Uppsala universitet öppnas åter i enlighet med Uppsala möte.

September 
 30 september – Kung Sigismund anländer med familj till Stockholm för att göra anspråk på sitt arvrike.

Okänt datum 
 Abraham Angermannus, en av de mest framträdande svenska lutheranerna, väljs till ärkebiskop i den svenska kyrkan.

Födda 
 14 mars – Georges de La Tour, fransk konstnär, målare.
 19 maj – Jacob Jordaens, flamländsk målare.
 8 juli – Artemisia Gentileschi, italiensk konstnär.
 22 september – Matthäus Merian d.ä., schweizisk-tysk kopparstickare och förläggare.

Avlidna 
 8 oktober – Jakob Ulfeldt, danskt riksråd 1565.
 Katarina Bengtsdotter Gylta, svensk abbedissa. 
 Esther Imbert, fransk mätress.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Gregory Peck

Eldred Gregory Peck, född 5 april 1916 i La Jolla, Kalifornien, död 12 juni 2003 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Peck var en av de mest populära filmstjärnorna under 1940-, 1950- och 1960-talen. Han erhöll fem nomineringar till utmärkelsen Oscar för bästa manliga huvudroll och mottog en, för sin roll som Atticus Finch i dramafilmen Skuggor över Södern (1962).

Gregory Peck Oscarsnominerades även för sina roller i Himmelrikets nycklar (1944), Hjortkalven (1946), Tyst överenskommelse (1947) och Luftens örnar (1949). Andra noterbara filmer är Trollbunden (1945), Hämndens timme (1950), Prinsessa på vift (1953), Moby Dick (1956, och miniserien från 1998), Det stora landet (1958), Bravados (1958), Stormeld (1959), Kanonerna på Navarone (1961), Farlig främling (1962, och nyinspelningen från 1991), Så vanns vilda västern (1962), Omen (1976) samt Pojkarna från Brasilien (1978).

Biografi 
Gregory Peck var son till Bernice Mary (född Ayres) och Gregory Pearl Peck. Hans far var apotekare; föräldrarna skilde sig när Peck var fem år gammal och han växte upp hos sin farmor. Han studerade vid San Diego State College och tog sedan examen vid University of California at Berkeley; det var där som han blev intresserad av en karriär som skådespelare. 

Han skrev in sig vid Neighborhood Playhouse i New York och gjorde en uppmärksammad debut på Broadway 1942 i The Morning Star. Han framträdde i ytterligare en pjäs innan han begav sig till Hollywood. Där blev han snabbt en ledande stjärna, kanske mycket på grund av att många av de ledande stjärnorna befann sig ute i strid under andra världskriget. Peck själv hade frisedel på grund av en ryggskada han ådragit sig vid en roddkamp under universitetstiden. 

Peck belönades med en Oscar 1962 för sin roll i Skuggor över Södern; han var den förste Kalifornienfödde skådespelare som vann detta pris. Totalt var han nominerad till detta pris fem gånger som bästa skådespelare. Han porträtterade kapten Keith Mallory i Kanonerna på Navarone som han blev mycket känd för.

Privatliv 
Gregory Peck var engagerad i många välgörenhetsorganisationer; till exempel blev han 1966 ordförande i "American Cancer Society".

I sitt första äktenskap 1942–1955 med finskfödda Greta Kukkonen (1911–2008) fick Peck tre söner. Paret låg i skilsmässa när han filmade Prinsessa på vift i Rom 1953. Där träffade han fransyskan Veronique Passani (1932–2012) som han gifte sig med 1955; de fick två barn och förblev gifta fram till Gregory Pecks död.

Filmografi i urval 

 (tre avsnitt)
 (TV-film)
 (Amazing Grace and Chuck)

 (TV-film)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Födda 1916
Avlidna 2003
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Mottagare av Frihetsmedaljen
Skådespelare från Kalifornien
Män
Alumner från University of California, Berkeley
Alumner från San Diego State University
Mel Ferrer

Mel Ferrer, född Melchior Gastón Ferrer den 25 augusti 1917 i Elberon, New Jersey, död 2 juni 2008 i Santa Barbara, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och filmregissör.

Biografi 
Mel Ferrer var son till en kubansk kirurg och en amerikansk societetsflicka. Han hoppade av universitetsstudierna för att bli skådespelare och debuterade på Broadway 1938 som dansare i en musikal. Hans filmdebut kom 1949 i Lost Boundaries. Därefter medverkade han i cirka 60 filmer och 20 TV-serier, ofta i roller som känslig, reserverad man, även om han tvingades avbryta sin karriär under några år, då han drabbades av polio.

Han var gift flera gånger - hans mest kända maka var Audrey Hepburn, med vilken äktenskapet varade 1954–1968.

Vid 90 års ålder avled Ferrer den 2 juni 2008 på sin ranch i Santa Barbara i USA.

Filmografi i urval 

 

1976 – Ellery Queen, avsnitt The Adventure of the Disappearing Dagger (TV-serie)

 (TV-film)

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska filmregissörer
Födda 1917
Avlidna 2008
Män
Upplands runinskrifter 11

Hovgårdsstenen, även kallad Håkanstenen, är ett runblock nedanför Hovgårdens ruiner på Adelsö i Adelsö socken och Ekerö kommun i Uppland. Runstenen som kan dateras till tiden före 1080 har signum U 11. Den är placerad i strandläge vid Mälaren och på andra sidan vattnet syns Birka.

Inskriften

Tolkning: Tolir var bryte, vilket betyder att han var kungens fogde på Hovgården, och Gyla eller Gylla var hans hustru. Håkon har identifierats med Håkan Röde, som antas ha samregerat med Inge den äldre i slutet av 1000-talet. Håkon kan också ha varit den norske jarlen Håkon Ivarsson som utmanade Harald Hårdråde i första norsk-svenska kriget.

Stenen

Ristningen är skapad på ett jordfast stenblock som består av grå, finkorning granit. Blocket är 2,75 meter brett och 1,4 meter djupt, största höjden är 1,4 meter. Runornas höjd är 7-8 centimeter. Blockets södra sida är slät och har en grund och otydlig ristning, vilket beror på att ytan är skörbränd eftersom den använts för att elda ris och sly emot. Redan på 1600-talet saknades en del av runorna och ornamentiken på högra kanten. På andra ställen finns sprickor och bitar av tunna flak har skalats bort. 

Omkring år 1065 fraktades det sju ton tunga stenblocket hit ner till den flitigt trafikerade båthamnen. Runstenens bildyta placerades så att alla som anlände sjövägen skulle kunna se denna förnäma inskrift, läsa runorna och bli uppmärksammade på kungsgården. Mälarens vattennivå är idag fem till sex meter lägre på grund av landhöjningen och intill stenen finns rester av en forntida kaj. Det innebär att den placerades direkt vid dåvarande strandkanten. Från runblocket går i den forn- och medeltida hamnvikens förlängning, en väg upp till Adelsö kyrka och det intilliggande gravfältet med flera imposanta kungshögar.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Alsnö hus
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor

Externa länkar

 U 11, Hovgården, Adelsö
 Om Håkanstenen hos Kalle Runristare

Upplands runinskrifter
Birka och Hovgården
Runinskrifter i Ekerö kommun
Adelsö
Isak (Bibeln)

Isak (hebreiska: יִצְחָק, Yitzchak, arabiska: إسحٰق, ʾIsḥāq) var den andre av de tre israelitiska patriarkerna, omnämnd i Gamla Testamentet. Han var son till Abraham och Sara. Ismael var hans halvbror.

Isaks namn betyder "han kommer att skratta", vilket återspeglar Abrahams och Saras skratt, i misstro, när Gud berättade för dem att de skulle få ett barn.

Gud prövade Abraham genom att beordra honom att offra Isak på Moria berg, men detta återkallades i sista stund.

Isak gifte sig med Rebecka och fick sönerna Esau och Jakob. Han levde som nomad i trakten av Beer Sheva, men sägs även ha vistats i Gerar.  Första Mosebok anger att han jämte sina föräldrar, hustru och efterkommande är begravd i Makpelagrottan, Hebron.

Se även 
 Anfäder
 Ishaq

Kommentarer

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

Personer i Gamla Testamentet
Upplands runinskrifter 613

Runinskrift U 613 är en runsten som tidigare stod i Torsätra, Västra Ryds socken och Upplands-Bro kommun i Uppland. I samband med att Svea livgarde etablerade sig i området 1970 flyttades runstenen till Historiska museet i Stockholm. Texten lyder enligt inskriften nedan:

Inskriften 
 

Att han dog i "vita kläder" betyder här att han inför sin död blivit döpt och kristen och därför bar dopkläder.

Se även
U 613, "Unnas sten", i Historiska museets Sök i samlingarna
Lista över Upplands runinskrifter
Alfabetisk lista över runinskrifter

Källor 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Upplands-Bro kommun
Föremål på Statens historiska museum
Matthäus Merian den äldre

Matthäus Merian den äldre, även Matteus Merian den äldre, född 22 september 1593 i Basel, död 19 juni 1650 i Schwalbach, Tyskland, var en schweizisk-tysk kopparstickare och förläggare.

Biografi 
Han var son till rådmannen Walther Merian och gift med bokförläggaren Theodor de Brys dotter Maria Magdalena samt far till Caspar, Matthäus Merian och Maria Sibylla Merian. Han studerade tekniken för kopparstick hos Friedrich Meyer i Zürich och Friedrich Brentel i Strassburg och företog därefter studieresor till Frankrike och Nederländerna. Han etablerade en egen ateljé i Basel 1620 men övertog sin svärfars förlag i Frankfurt am Main 1624 där han fortsatte att publicera svärfaderns rikt illustrerade Theatrum Europæum och topografiska blad. Bokverket Theatrum Europæum innehåller propagandabilder från det 30-åriga kriget med kopparstick över bataljer, fästningar och städer samt slagen vid Breitebnfeld 1631, Lútzen 1632 och Nördingen 1634 efter teckningar från svenska officerare. De topografiska bladen visar sevärdheter i Europa samt Öst och Västindien. Sina stads- och landskapsbilder samlade han i den kulturhistoriskt viktiga Typographien (1–30, 1642–88) med över 2 000 stadsvyer från hela Europa. Sonen Matthäus Merian den yngre fortsatte i faderns spår och gav ut bland annat ett topografiskt arbete över Frankrike, Topographia Galliæ, som var förebild för Erik Dahlberghs Suecia antiqua et hodierna.
Bland Merian arbeten märks ett signerat porträtt av Gustaf II Adolf vid Augsburg 1632. Han är representerad vid Gripsholm och Skokloster.

Bilder

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 112, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Externa länkar 

Födda 1593
Avlidna 1650
Schweiziska grafiker
Tyska förläggare
Män
Personer i Schweiz under 1600-talet