kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lisebergbanan

Lisebergbanan är en berg- och dalbana på Liseberg i Göteborg. Den invigdes 1987 och var då Europas längsta och högsta bergbana.

Banan är 1,34 km lång och tågen når en hastighet av 80 km/h. Under turen passerar man åkattraktionerna Flume ride, Uppswinget och Helix. Lisebergbanan är en av de populäraste åkattraktionen på Liseberg och hade 2007  1 450 000 åkande.

Designen och bygget
Lisebergbanan ligger på Geteberget inne på Liseberg. Banan specialdesignades av Anton Schwarzkopf för att passa terrängen på berget. Schwarzkopf, som även designat ett stort antal andra berg- och dalbanor i världen, har sagt att Lisebergbanan var hans personliga favorit. Åkattraktionen byggdes av det tyska företaget Zierer Karussell und Fahrzeugfabrik.

Ett krav för att banan skulle byggas, var att inga träd på berget fick fällas, såvida inte trädet var väldigt sjukt. Ett antal sjuka träd fälldes, men även ett friskt.

Med fem tåg som vardera rymmer upp till 22 personer, kan 110 personer åka i berg- och dalbanan samtidigt. Uppdraget i den första backen är 65 meter långt.

Den första säsongen klagade närboende på oväsen från Lisebergbanan. Detta löstes genom att hela banans räls fylldes med sand vilket fungerade ljuddämpande, samt att tågen försågs med ett då helt nyutvecklat stötdämparsystem. Tågen var tidigare utrustade med slitklackar för att minska ljudet från backspärrarna i den första uppförsbacken. Slitklackarna togs bort i samband med incidenten 2006 för att öka nödbromsförmågan.

Olyckan 2006
Den 15 juli 2006 skadades 21 personer i en kollision på Lisebergbanan. Ett tåg var på väg uppför den första uppförsbacken, men på grund av ett brott på kedjan som drar upp tågen rullade detta tåg baklänges tillbaka in till stationen och kolliderade med ett tåg som höll på att lastas ur. Eftersom inte hela tåget hade nått uppförsbackens grepphakar, samt att grepphakarna hade försetts med ett bullerdämpande plastlager som gjorde hakarna hala, förmådde säkerhetsspärrarna inte hålla kvar tåget. Samtliga 21 passagerare skickades till sjukhus för vård och kontroll. Medan utredningar pågick hölls åkattraktionen stängd. I mitten av augusti 2006 öppnades åkattraktionen igen efter att kedjan bytts ut och andra tekniska justeringar gjorts.

Bilder

Källor

Noter

Externa länkar

Lisebergbanan på RCDB

Berg- och dalbanor i Sverige
Åkattraktioner på Liseberg
Claus Frimann

Claus Frimann, född den 15 maj 1746 i Selje, Nordre Bergenhus amt, död den 11 oktober 1829 i Davik, Nordre Bergenhus amt, var en norsk präst och författare. Han var bror till Peter Harboe Frimann. 

Frimann deltog i Det norske Selskab i Köpenhamn, tillsammans med bland andra Johan Herman Wessel. Han var 1780–1823 kyrkoherde i Davik i Bergens stift. Frimann författade en beskrivande dikt, Horneelen (1777), vartill ämnet var hämtat från ett i hans födelsebygd beläget fjäll med samma namn, och vann därmed ett av Selskabet til de skønne og nyttige Videnskabers Forfremmelse utfäst pris. Till Frimanns mer kända arbeten hör Almuens Sanger (1790) och Den syngende Søemand (1793), vilken bland annat innehöll dikten "Den norske Fisker". Ett urval av Frimanns dikter utgavs 1851 av Welhaven, som satte honom mycket högt. Hans texter anses enkla och folkliga. Som psalmförfattare är han representerad i  Hemlandssånger 1891 och danska Psalmebog for Kirke og Hjem.

Källor

Externa länkar 
Digitaliserade böcker av Frimann vid Nasjonalbiblioteket.

 

Norska poeter
Danskspråkiga poeter
Norska psalmförfattare
Poeter under 1700-talet
Norska författare under 1700-talet
Norska präster under 1700-talet
Födda 1746
Avlidna 1829
Män
Ugglan
Observator

Observator är titel för en forskare vid astronomiskt observatorium och universitetens astronomiska institutioner med tjänsteställning under professor.

En observator vid de svenska universiteten hade till uppgift dels att tillsammans med professorn i astronomi deltaga i vården och skötseln av det astronomiska observatoriet och i de vetenskapliga arbetena där, dels att på observatoriet leda de för studenterna anordnade praktiska observationsövningarna. Befattningarna tillsattes av Kungl. Maj:t enligt samma grunder, kompetensfordringar och tillsättningsprocedur som professurerna vid universiteten. I Sverige avskaffades titeln 1969 då observatorerna i stället fick titeln biträdande professor.

Observator har även förekommit som tjänstetitel bland annat vid Rikets allmänna kartverk.

Källor

Se även 
 Demonstrator
 Laborator
 Preceptor
 Prosektor

Akademiska titlar
Astronomi
Ugglan
KGF Runa

Kvinnliga Gymnasistföreningen Runa (KGF Runa), är en sammanslutning gymnasieelever vilka definierar sig som kvinnor. Fröknarna, som eleverna kallar sig, studerar på Vasaskolan i Gävle och har som mål att väcka och vidmakthålla intresset för de sköna konsterna litteratur, teater, musik och konst samt att värna om det svenska språket. Föreningen startades år 1927 och firar sin födelsedag den 14 februari. Varannan fredag hålls, traditionsenligt, möten i en lokal i Vasaskolans källare. 

 Varje år, på våren, anordnas en soaré i fyra akter, som tidigare var sex akter. Temat bestäms på hösten, och är hemligt fram till premiären som hålls på Gävle Teater. Allt som ses på soarén har Fröknarna gjort själva under vårterminens gång: manus, sångtexter, koreografier och rekvisita. KGF Runa anordnar på hösten även en höstbal och ett luciatåg. Föreningen består av ett varierande antal Fröknar varje år då nya elever aspirerar till föreningen. De fröknar som tagit studenten utnämns till Hedersrunaiter men även andra personer som haft inflytande över de sköna konsterna kan utnämnas. KGF Runa har en styrelse som ser till att verksamheten bedrivs som den ska. Styrelsen består av 8 olika poster som kompletterar och håller samman föreningen. Styrelsen bestäms demokratiskt av föreningen på årsmötet som traditionsenligt hålls dagen efter soarén.

Se även
 GGF Verdandi
 Gymnasieförening

Externa länkar
KGF Runa

 
Föreningar vid svenska gymnasieskolor
Organisationer bildade 1927
Påfågelöga

Påfågelöga (Inachis io) är en fjärilsart; den enda i släktet Inachis. Den förekommer i stora delar av Europa och Asien.

Biologi 
Påfågelögat har ett vingspann på 55–65 mm och dessa kännetecknas av tydliga blå ögonfläckar mot en rödbrun bakgrundsfärg. Äggen som är gröna och ovala läggs huvudsakligen på nässelblad och kläcks på cirka en vecka. Larven är vitprickigt svart, och växer under en knapp månad innan den förpuppas. Påfågelögat ligger i en gulgrön till brun puppa i cirka två veckor. 

Det vuxna påfågelögat söker sig företrädesvis till röda och blå blommor – särskilt ängsvädd, hampflockel och olika arter av tistelsläktena Carduus och Cirsium. Fjärilen kan förflytta sig långa sträckor för att finna sina favoritblommor.

Fjärilen övervintrar som vuxen (imago), och kan därför ses redan i april. I Sverige förökar sig påfågelögat enbart med en generation om året. Den är värmekrävande under ägg- och larvstadierna, och kan under kalla somrar helt slås ut från en trakt. Utbredningen kan därför växla.

Namn 
Påfågelöga har fått sitt namn från de ögonliknande fläckar på fjärilens vingar som påminner om påfågelns fläckar på fjäderdräkten.

Referenser

Källor

Noter

Externa länkar

Praktfjärilar
Eksnabbvinge

Eksnabbvinge, Favonius quercus, är en blåskimrande fjärilsart i familjen juvelvingar som förekommer i stora delar av Europa. Den påträffas framför allt i ekskogar men kan vara svår att få syn på eftersom den lever uppe i trädkronorna.

Utseende 
Eksnabbvingen har ett vingspann på mellan 27 och 34 millimeter. Hanen är på ovansidan mörkbrun med ett blåviolett skimmer över nästan hela vingarna. Ytterkanterna är dock brunsvarta. Honan är också mörkbrun på ovansidan och skimrande blåviolett i ett fält som breder ut sig vid kroppen och längs bakkanten på framvingarna. Både hanen och honan har ett kort svansutskott på bakvingens ytterkant. På undersidan är båda könen lika. Vingarna är ljust grå med ett vitt och mörkbrunt smalt tvärgående band. Vid bakvingens bakhörn finns några små orange fläckar.

Larven är ljusbrun med några smala vita längsgående linjer och en mörkare brun linje på ryggen. På sidorna finns diagonala diffusa linjer i både mörkare och ljusare färg. Larven är ganska tjock och blir upp till 25 millimeter lång.

Puppan är brun och liknar en ekknopp.

Levnadssätt 
Denna fjäril, liksom alla andra fjärilar, genomgår under sitt liv fyra olika stadier; ägg, larv, puppa och fullvuxen (imago). En sådan förvandling kallas för fullständig metamorfos.

Flygtiden, den period när fjärilen är fullvuxen, infaller i juli och augusti. Under flygtiden parar sig fjärilarna och honan lägger de gråvita äggen ett och ett på värdväxtens blad. Larven övervintrar fullbildad i ägget och kläcks på våren. Värdväxter, alltså de växter larven lever på och äter av, är olika arter i eksläktet, bland annat skogsek, bergek och turkisk ek. Efter mellan 5 och 10 veckor har larven ätit sig stor och då förpuppas den nere i jordytan. Puppstadiet varar i ungefär tre veckor och då kläcks den fullbildade fjärilen ur puppan och en ny flygtid börjar.

Habitat 
Eksnabbvingens habitat, den miljö den lever i, är framför allt ekskogar. Den kan vara svår att få syn på eftersom den mestadels håller till i trädkronorna där den äter bland annat honungsdagg.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från norra Afrika och Europa genom Mindre Asien till Kaukasus,  Azerbajdzjan och Iran. I Norden förekommer den i Danmark, sydligaste Norge, i Sverige upp till södra Dalarna och södra Gästrikland och i sydligaste Finland.

Systematik 
Olika källor anger olika släkten för eksnabbvingen. Både Naturhistoriska riksmuseet och Fauna Europaea anger namnet Neozephyrus quercus medan Nationalnyckeln anger namnet Favonius quercus. Ytterligare ett namn förekommer, Quercusia quercus.

Källor

Externa länkar 
 www.lepiforum.de Tysk webbsida med bilder på ägg, larv, puppa och imago.

Juvelvingar
Alfred Binet

Alfred Binet, född 8 juli 1857 i Nice, död 18 oktober 1911 i Paris, var en fransk psykolog som är mest känd för att ha uppfunnit det första intelligenstestet.

I början av 1900-talet ville den franska skolministern få en procedur utvecklad för att identifiera intellektuellt lågpresterande skolbarn, så att dessa kunde tas ur den normala undervisningen och sättas i specialklass. Binet hade gjort sig ett namn i sin tidigare forskning på mänskliga förmågor (Perceptions d'enfants och Recherches sur les mouvements de quelques jeunes enfants, artiklar publicerade 1890 i La Revue Philosophique) , och tog 1904 plats i den kommission som tillsatts av skolministern med uppdraget att utveckla en sådan procedur.

Binet publicerade 1905 Binet-Simon-intelligensskalan tillsammans med sin medarbetare Theodore de Simon. Reviderade versioner publicerades 1908 och 1911, den sista just innan Binets död. Binet-Simonskalan utvecklades vidare av Lewis M. Terman från Stanford University, som tog in begreppet IQ som föreslagits av den tyska psykologen William Stern. Termans test lade grunden för ett intelligenstest som fortfarande används, som kom att kallas Stanford-Binet-intelligensskalan.

Binet genomförde även en av de första psykologiska studierna av spelet schack.

Binet gav även ett bidrag till trollerikonsten genom att publicera sina synpunkter i The Psychology of Prestidigation 1894.

Publikationer 
 La psychologie du raisonment; Recherches expérimentales par l'hypnotisme (1886), hans första bok.
 Perception intérieure (1887). 
 Etudes des psychologie expérimentale (1888).
 Les altérations de la personnalité (1892). 
 Introduction à la psychologie expérimentale (1894; med andra). 
 On Double Consciousness (1896). 
 La fatigue intellectuelle (1898; med Henri). 
 La Suggestibilité (1900). 
 Etude expérimentale de l'intelligence (1903). 
 L'âme et la corps (1905). 
 Les révélations de lécritique d'après un contrôle scientifique (1906). 
 Les enfants anormaux (1907; med Simon). 
 Les idées sur les enfants (1900). 

Han var även en av redaktörerna av L'année psychologique, en årligt utkommande volym med originalartiklar och genomgångar av psykologins utveckling.

Referenser

Externa länkar 
 Human Intelligence: Alfred Binet
 
 New Methods for the Diangnosis of the Intellectual Level of Subnormals, text av Alfred Binet

Födda 1857
Avlidna 1911
Franska psykologer
Alumner från Paris universitet
Personer verksamma vid Paris universitet
Män
Biträdande professor

Biträdande professor är en akademisk titel som i Sverige infördes 1969 för forskare med tjänsteställning närmast under professor. Titeln ersatte de tidigare laborator, observator, preceptor och prosektor.

Under 1990-talet kunde en universitetslektor befordras till biträdande professor. Titeln är inte längre allmänt förekommande i Sverige, men har aktualiserats igen 2007 i den så kallade Befattningsutredningen (SOU 2007:98) som ett nytt karriärsteg på nivån under professor. Till skillnad från professor och lektor är befattningen inte reglerad i högskoleförordningen, i stället är det upp till varje högskola att klargöra villkor och meriter för tjänsten. Därför skiljer sig tjänsterna åt mellan olika lärosäten. Universitets- och högskolerådet anger associate professor som engelsk översättning, men noterar att det främst gäller Nordamerika samt att även lektorer och biträdande lektorer kan översättas med samma begrepp.

Idag förekommer biträdande professor i anställningsordningarna vid bland annat högskolorna i Borås, Halmstad och Kristianstad, Chalmers tekniska högskola samt Linköpings universitet och Luleå tekniska universitet. Malmö universitet anger i sin anställningsordning att en forskare kan befordras från biträdande professor till professor, men anställningsordningen medger inte nyanställning av biträdande professorer. 

I Finland fick universitetsadjunkter 1951 titeln biträdande professor. Deras tjänster gjordes på 1960-talet om till biträdande professurer och 1998 till professurer.

Källor

Akademiska titlar
Sädesavkok

Sädesavkok är en mineralrik dryck som traditionellt används vid olika åkommor. Säden läggs först i blöt under en tid. Därefter kokas den. Efter att säden kokat färdigt silar man av vätskan. Den avkokade säden kan användas till till exempel gröt eller bakning.
Det mest kända sädesavkoket är Barley Water, som görs på korn.

Avkoken nedan har traditionell användning som:
Kornavkok - användning som "stärkande".
Speltavkok - för matsmältningen eller som fastedryck.
Havreavkok för mage och tarm tillsammans med kornavkok.
Rågavkok - som "stärkande".
Risavkok - traditionell användning vid diarré, tillsammans med till exempel mjölksyrat spad, citron eller äppelcidervinäger.
Hirsavkok användning som "närande".

Externa länkar 

Matlagning
Medicinsk historia
Alternativmedicin
Wikibooksrecept
Papperskorg

Papperskorg är en behållare ("korg") att slänga avfall i för senare avfallshantering, exempelvis återvinning eller förbränning. De finns i olika former, färger och material.

I hem och offentlig miljö 
Papperskorgar finns ofta på ställen där avfall/skräp förekommer och är ofta placerade intill kiosker, gatukök och parkbänkar. Större städer tillhandahåller gärna offentliga papperskorgar i en för staden typisk form- och färgsättning, exempelvis ofta grön- och guldfärgad i London eller Stockholm. Andra städer vill uppmana sina medborgare att slänga skräpet i papperskorgen med skämtsamma texter, som i Hamburg: "Eimer für alle" (Hink för alla) som är en anspelning på "Einer für alle", alltså En för alla.

I hemmen finner man ofta papperskorgar under diskbänkar, i kontorsrum och badrum. Papperskorgen under diskbänken kan numera vara uppdelad i olika fack för sopsortering.

I datorsammanhang

Begreppet "papperskorg" används i datorsammanhang för att illustrera vilka datafiler som är temporärt raderade. Filerna ligger i den så kallade Papperskorgen tills den töms, varvid innehållet raderas mer permanent. Papperskorgen syns vanligen som en ikon på det så kallade skrivbordet i operativsystemet.

Utöver detta använder operativsystemet OS X för Macintosh papperskorgen för att mata ut till exempel en CD eller DVD genom att man "släpper" den i papperskorgen. Samma sak fungerar med USB-minnen, externa hårddiskar och digitalkameror. Detta sker då utan att någon data raderas på den utmatade enheten.

Kuriosa

Att lägga något i det "runda arkivet" betyder att slänga det.

Bilder

Externa länkar

Avfallshantering
Channel One Cup

Channel One Cup är sedan 2006 namnet på den årliga ishockeyturnering för herrlandslag, som vanligtvis spelas i Ryssland i mitten av december, före den västkristna julen och var åren 1969-1996 känd som Izvestijaturneringen.

Historik
Turneringen började spelas 1967 i dåvarande Sovjetunionen, till 50-årsjubileet av ryska revolutionen 1917, och turneringen uppkallades efter dagstidningen Izvestija. Säsongen 1974/1975 spelades turneringen hemma-borta, och var utspridd över hela säsongen. 1992 spelades turneringen i Sankt Petersburg. Sedan 1996 ingår turneringen i Euro Hockey Tour. Från år 2000 har turneringen även inletts i andra länder. Turneringen kallades under 1970-talet och 1980-talet ofta för "Lilla VM". Namnet på turneringen har skiftat med åren.

I turneringen, som numera ingår i Euro Hockey Tour, deltar Finland, Ryssland, Sverige och Tjeckien. Flera gånger fram till 1999 deltog även Kanada, och 2002 även Slovakien. Från och med att Euro Hockey Tour startades säsongen 1996/1997 deltog Kanada (och, 2002 Slovakien) i turneringen, men utom tävlan i Euro Hockey Tour.

Turneringens namn 
 Turnering till 50-årsjubileet av ryska oktoberrevolutionen (1967)
 Internationell turnering (1968)
 Izvestija Trophy (1969-1996)
 Baltica Brewery Cup (1997-2002)
 Moscow International Tournament (2003)
 Rosno Cup (2004-2005)
 Channel One Cup (2006-)

Slutsegrare 
 1967: Sovjetunionen
 1968: Sovjetunionen
 1969: Sovjetunionen
 1970: Tjeckoslovakien
 1971: Sovjetunionen
 1972: Sovjetunionen
 1973: Sovjetunionen
 1974/1975: Tjeckoslovakien
 1975: Sovjetunionen
 1976: Sovjetunionen
 1977: Sovjetunionen
 1978: Sovjetunionen
 1979: Sovjetunionen
 1980: Sovjetunionen
 1981: Sovjetunionen
 1982: Sovjetunionen
 1983: Sovjetunionen
 1984: Sovjetunionen
 1985: Tjeckoslovakien
 1986: Sovjetunionen
 1987: Kanada
 1988: Sovjetunionen
 1989: Sovjetunionen
 1990: Sovjetunionen
 1991: inställt på grund av Sovjetunionens upplösning
 1992: Ryssland II
 1993: Ryssland II
 1994: Ryssland
 1995: Ryssland
 1996: Sverige
 1997: Tjeckien
 1998: Sverige
 1999: Ryssland
 2000: Ryssland
 2001: Tjeckien
 2002: Tjeckien
 2003: Finland
 2004: Ryssland
 2005: Ryssland
 2006: Ryssland
 2007: Ryssland
 2008: Ryssland
 2009: Finland
 2010: Ryssland
 2011: Sverige
 2012: Ryssland
 2013: Tjeckien
 2014: Ryssland
 2015: Tjeckien
 2016: Sverige
 2017: Ryssland
 2018: Ryssland
 2019 Sverige
 2020: Ryssland
 2021: Ryssland

Källor

Fotnoter

Sportevenemang i Moskva
Internationella ishockeytävlingar i Ryssland
Återkommande sportevenemang i december
Återkommande sportevenemang med premiär 1967
Octante trois psaumes de David

Octante trois psaumes de David är en koralsamling med psaltarpsalmer (Davidspsalmer) från 1551 av "de l'imprimerie de Jean Crespin". 

Av 1921 års koralbok med 1819 års psalmer framgår att en melodi är hämtad härur, men melodin beskrivs med orden: "En, som det vill synas, blott i Sverige använd form av en gammal hugenottmelodi, första gången tryckt i Octante trois psaumes de David - de l'imprimerie de Jean Crespin, som troligtvis har ett med denna gemensamt, möjligen tyskt, ursprung". Melodin används för psalmerna nr 23 och 142. Den kallas ibland Old 100th eftersom den i den franska koralboken användes för en psalm baserad på . Melodin verkar ej förekomma i 1695 års psalmbok. Psalmen Hela världen fröjdes Herran som är baserad på  har en annan melodi.

Psalmer
O Herre Gud, oändelig (1819 och 1937 nr 23) "Melodins huvudtext"
Betrakten väl de tio bud (1819 nr 142, 1937 nr 178)
Vår Gud, till dig du skapat oss (1986 nr 337)
Så älskade Gud världen all (1937 nr 31, 1986 nr 28)

Såsom hjorten träget längtar (1695 nr 53, 1819 nr 460, 1937 nr 358) "Melodins huvudtext"
Jesus, djupa såren dina (1695 nr 151, 1819 nr 77, 1937 nr 77, 1986 nr 441)
Kom, min kristen, Gud till ära (1695 nr 198, 1819 nr 217, 1937 nr 399)
Bort med tanken, sorgsna hjärta (1695 nr 243, 1819 nr 192, 1937 nr 362, 1986 nr 241)
Jesu, lär mig rätt betrakta (1819 nr 48, 1937 nr 39)
Lyssna, hör, du höga himmel (1937 nr 73, 1986 nr 448)
Allt är redo! Lyssna alla! (1937 nr 256, 1986 nr 534)
Jesu, gör mig så till sinnes (1819 nr 129, 1937 nr 392)
En gång dö och sedan domen (1695 nr 405, 1819 nr 449, 1937 nr 590, de äldre hade en annan melodi)
Herren är mitt lius och hälsa (1695 nr 44)
Ack, hur stort är mitt elände (1695 nr 254)
Lyssna Sion! Klagan ljuder (1937 nr 249)

Se även
La forme des prières et chants ecclésiastiques som är en tidigare upplaga av koralboken.

Koralböcker
Kanada i olympiska vinterspelen 2006

Kanadas OS-trupp vid olympiska vinterspelen 2006

Medaljer

Guld
Freestyle
Puckelpist damer: Jennifer Heil 
Skeleton
Singel herrar: Duff Gibson 
Curling
Herrar: Brad Gushue, Mark Nichols, Russ Howard, Jamie Korab, Mike Adam 
Skridsko
5 000 m damer: Clara Hughes

Silver
Längdskidåkning
Sprinstafett damer: Sara Renner och Beckie Scott - 
Skeleton
Singel herrar: Jeff Pain 
Bob
Två-mans herrar: Pierre Lueders & Lascelles Brown 
Short track
5 000 m herrar: Francois-Louis Tremblay 
5 000 meter stafett: Eric Bedard, Charles Hamelin, Francois-Louis Tremblay & Mathieu Turcotte

Brons
Short track
500 meter herrar: Anouk Leblanc-Boucher 
Skeleton
Singel damer: Mellisa Hollingsworth 
Konståkning
Singel herrar: Jeffrey Buttle 
Curling
Damer: Shannon Kleibrink, Amy Nixon, Glenys Bakker, Christine Keshen, Sandra Jenkins  
Skridsko
5 000 meter damer: Cindy Klassen 
3 000 meter damer: Cindy Klassen 

2006 i Kanada
Kanada i olympiska vinterspelen
Olympiska vinterspelen 2006
Izvestija

Izvestija (ryska: Известия, IPA: [ɪzˈvʲestʲɪjə]) är en nyhetstidning i Ryssland, bildad 1917. Izvestija betyder "levererat meddelande", men översätts i sammanhang av tidningar vanligtvis som "nyheter" eller "rapporter". Tidningen är en av de största nyhetstidningarna i Ryssland och har lånat namn åt Izvestijaturneringen i ishockey, numera Channel One Cup.

Historia

1917–1991

Under sovjeteran, när Pravda fungerade som språkrör för Kommunistpartiet, uttryckte Izvestija regeringens ståndpunkt. Dess fullständiga namn är Izvestija Sovetov Narodnych SSSR (på ryska: Известия Советов народных депутатов СССР, Rapporter från Sovjet av folkets suppleanter i Sovjetunionen).

1992–nutid
Efter Sovjetunionens fall beskriver Izvestija sig som en landsomfattande rysk tidning. 2005 hade tidningen en upplaga på 240 967.

Referenser

Se även 
 Pravda
 Iskra

Externa länkar

 Officiell webbplats

Dagstidningar startade 1917
Ryska dagstidningar