kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fairchild Channel F

Fairchild Channel F är en spelkonsol, i det som kallas den andra generationen av spelkonsoler. Den är det första tv-spelet med programvaran på utbytbara kassetter. Magnavox Odyssey, som kom 1972, hade utbytbara kassetter - dock utan någon ROM eller andra kretsar. Dessa var istället konstruerade av jumprar. Fairchild däremot hade kassetter med minne i form av Program Storage Unit som är ett slags ROM-minne med egen programräknare och extra logik.

Fairchild Channel F började säljas i november 1976 under titeln Fairchild Video Entertainment System av Fairchild Semiconductor och försvann från marknaden efter bara några år i och med den första videospelsdöden. Totalt släppte Fairchild (och senare Zircon) 26 olika spelkassetter till maskinen avsedda för konsumentmarknaden. För den tyska marknaden har det av företaget SABA släppts en översatt version av #1, kassett #3 med tyska förkortningar, en alternativ variant av #18 (Hangman) med annorlunda grafik och tysk ordlista samt en Schack-kassett som enbart släpptes av SABA. Det finns även två olika demonstrationskassetter, den första lär ut hur konsolen används och den andra visar grafik från olika spel.

Konsolen bygger på ett processorsystem kallat F8, detta skapades av Robert Noyce (Robert Noyce startade även företaget Intel 1968).

Namn i olika länder
Ursprungligen hette systemet Video Entertainment System eller VES, men när Atari släppte VCS året därpå ändrade Fairchild namnet och försökte göra konsolen känd som Channel F. I samband med detta började Fairchild använda en ny logotyp i form av ett F i en avrundad rektangel liknande en tv-skärm, och slutade använda sin Fairchild-textlogo i lika stor omfattning.

Tv-spelet såldes även under följande namn:

 Luxor Video Entertainment System, andra modellen: Luxor Video Entertainment Computer (Sverige)
 Adman Grandstand Video Entertainment Computer (Storbritannien)
 Saba Videoplay samt Videoplay 2, Nordmende Color Teleplay µP (Tyskland)
 Ingelen/ITT Tele-Match Processor (Österrike)
 Barco Challenger (Belgien)
 Dumont Videoplay (Italien)

Specifikationer
 CPU: Fairchild F8, 3850 @ 1,79 MHz (PAL 2,00 MHz, andra generationen PAL 1,77 MHz)
 RAM: 64 byte, 2 kilobyte Video-RAM
 Grafikupplösning: cirka 102 × 58 synliga pixlar beroende på TV (VRAM: 128 × 64)
 Färger: åtta färger (se nedan)
 Ljud: 500 Hz-, 1 kHz-, och 1,5 kHz-toner (dessa kan moduleras så att de skapar olika toner)
 In-enheter: två spelkontroller med åtta olika riktningar (fram, bak, höger, vänster samt upp, ner, med- och moturs)

De åtta färgerna hos konsolen
Det går att plotta med tre olika färger och sedan välja en av fyra olika bakgrundsfärger per rad.

Plot-färgerna är röd, grön eller blå, bakgrundsfärgerna är ljusgrå, ljusblå, ljusgrön eller svart. Om bakgrundsfärgen väljs till svart så blir alla pixlar på den raden vita.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 The Dot Eaters med historik
 Intervju med Jerry Lawson
 MobyGames lista över Channel F-spel
 Fairchild System

Produkter lanserade 1976
Spelkonsoler
Hasslerör

Hassle omdirigerar hit. För musikern, se Erik Hassle.

Hasslerör är en småort i Hassle socken i Mariestads kommun, Västra Götalands län belägen nära intill E20 strax norr om Mariestad.

Historia
Hasslerör var tidigare centralort i Hasslerörs storkommun. Hasslerör uppnådde sina högsta invånarantal under 1800-talet och 1900-talets första hälft.

Samhället
I Hasslerör finns en låg- och mellanstadieskola med tillhörande förskola. Intill skolbyggnaden finns Idrottshallen som till stora delar byggdes ideellt av lokalbefolkningen och som stod färdig i januari 1996. 

Strax norr om Hasslerör ligger Hassle kyrka.

Noter

Orter i Mariestads kommun
Småorter i Sverige
Tidigare tätorter i Västra Götalands län
Till-bryggerierna

Till-bryggerierna var en bryggerikoncern i Östersund. Koncernen uppgick 1989 i Falcon.

Historia
Bryggeriet bildades som Östersunds Ångbryggeri 1882 (bolag 1899) och bytte 1961 namn till Till-bryggerierna.

År 1972 inkluderades Norrlands bryggerier AB  i koncernen och två år senare köptes koncernen upp av Sven O. Perssons Persson Invest, vilket förhindrade att den inkorporerades i Pripps. Under de följande åren växte koncernen genom uppköp av de flesta av de norrländska bryggerierna från Gävle i söder till Luleå i norr. År 1976 köptes Bockens bryggeri i Gävle upp vilket medförde att Till-bryggerierna blev Sveriges tredje största bryggerikoncern. Luleåbryggeriet AB Nyckelbryggerier köptes upp 1979. 

Till var ett av de mer kända bryggerierna under mellanölsperioden (1965–1977) och då särskilt känt för varumärket Till fjälls. En period licenstillverkade man Kaltenberg, ett ljust öl av pilsnertyp. År 1982 hade Till-bryggerierna tre av de 16 anläggningar i Sverige som tillverkade lagrade maltdrycker. Efter mellanölsperioden redovisade Till-bryggerierna förlust i verksamheten. De började dock återhämta sig i början av 1980-talet. År 1982 var dess marknadsandel fem procent och bolaget hade totalt 283 anställda varav cirka 90 i Östersund.

När XL Cola introducerades 1985 var Till-bryggerierna dess huvudsakliga tillverkare. Bryggeriet köptes av Falcon 1989. 

Falcon fusionerades med Carlsberg Sverige AB 2001.

Se även
Svenska bryggerier

Referenser

Noter

Externa länkar
Bilder från Jämtlands läns museums bildarkiv
Några etiketter från Till-bryggerier

 Etikett: Till fjälls

Ej längre existerande svenska bryggeriföretag
Företag i Östersund
Företag bildade 1882
Företag upplösta 1989
Expansion Pak

Expansion Pak är ett utbyggnadsminne till Nintendo 64 som släpptes 1999. Detta minne är 4 MB stort, vilket ger tv-spelssystemet ett arbetsminne på totalt 8 MB och möjlighet för spelen att vara mer grafiskt avancerade.

Några få spel, däribland Donkey Kong 64, Perfect Dark och The Legend of Zelda: Majora's Mask, krävde utbyggnadsminnet för att kunna spelas.

Källor

Nintendo 64
Nintendo 64-tillbehör

en:Nintendo 64 accessories#Expansion Pak
Utbyggnadsminne

Ett utbyggnadsminne används huvudsakligen till digitala apparater som till exempel datorer och TV-spel för att öka maskinens arbetsminne. Ett större arbetsminne gör det möjligt att använda mer avancerade operativsystem, fler eller mer minneskrävande program och spel. Storleken på ett utbyggnadsminne kan variera från några få KiB vilket var en vanlig storlek till bl.a. de första hemdatorerna som kom i början av 80-talet, till storlekar som är vanligare idag (2005) på flera hundra, ibland tusentals MiB.

Datorminnen
VCS

VCS kan stå för följande saker:

 Atari 2600, Video Computer System, spelkonsol.
 Veritas Cluster Server, en datormodell.
 IATA:s kod för Chu Lai Airport, Con Son, Con Dao, Ba Ria-Vung Tau, Vietnam
Platåstövlar

Platåstövlar, är stövlar med platåsula; jämför platåskor. Dessa var särskilt populära under 1970-talet och bars då både av män och kvinnor. Platåstövlar förekommer dock fortfarande, bland annat hos gothare.

Stövlar
ELO

ELO eller Elo kan syfta på:

 ELO – en brittisk rockgrupp bildad år 1970, se Electric Light Orchestra
ELO 2 – det andra albumet av den engelska rockgruppen Electric Light Orchestra
 ELO – ICAO-kod för det polska flygbolaget Eurolot
Elo-rating – ett rankingsystem

Personer
 Arpad Elo (1903–1992), ungerskfödd amerikan som uppfann rankningsystemet Elo-rating
 Simon Elo (1986–), en finländsk politiker
 Jöns Elo Rydbeck (1827–1901), en svensk målare, tecknare och gravör
A13 (motorväg, Belgien)

A13 är en motorväg i Belgien som går mellan Antwerpen och Liège. Motorvägen går via Hasselt.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Belgien

Motorvägar i Belgien
A14 (motorväg, Belgien)

A14 är en motorväg i Belgien som går mellan Antwerpen och gränsen till Frankrike. Motorvägen går via Sint-Niklaas, Gent och Kortrijk. Denna motorväg är en viktig länk mellan Antwerpen och Frankrike.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Belgien

Motorvägar i Belgien
A15 (motorväg, Belgien)

A15 är en motorväg i Belgien som går mellan La Louvière och Liège. Motorvägen går via Namur.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Belgien

Motorvägar i Belgien
Norrköpings Förenade Bryggerier AB

Norrköpings Förenade Bryggerier AB, bryggeri i Norrköping, nerlagt 1972.

Bryggeriet bildades genom att flera mindre bryggerier i Norrköping (Störst av dem Norrköpings Bryggeri AB, bildat 1859) gick samman 1912. Under kommande år gick flera små bryggerier, vatten- och läskfabriker in i organisationen, bland annat från Åby, Finspång och Söderköping.

Bryggeriet köptes upp av Stockholms Bryggerier 1944, och blev genom det en del av Pripps 1964. Under den här tiden tillverkade man bland annat S:t Eriks Pilsner på licens. Produktionen lades sedan ner i etapper, de sista delarna 1972.

Bryggeriets lokaler vid Garvaregatan byggdes i början av 1980-talet om till lägenheter, en av de första gångerna en industrifastighet blev bostäder.

Källor
En pilsner från Norrköping Norrköpings Tidningars artikelserie Stolta stad 2002-04-13 (PDF)

Ej längre existerande svenska bryggeriföretag
Företag i Norrköping
Företag bildade 1912
Företag upplösta 1972
A16 (motorväg, Belgien)

A16 är en motorväg i Belgien som går mellan Mons och Tournai.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Belgien

Motorvägar i Belgien
A17 (motorväg, Belgien)

A17 är en motorväg i Belgien som går mellan Brygge och Tournai. Motorvägen går via Kortrijk.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Belgien

Motorvägar i Belgien
Dragan Stojković

Dragan Stojkovic (), född 3 mars 1965 i Niš i Jugoslavien (nuvarande Serbien), är en jugoslavisk och senare serbisk före detta fotbollsspelare och numera fotbollstränare.

Dragan Stojkovic, även kallad Piksi efter en tecknad figur, spelade som play-maker eller som anfallare. Det internationella genombrottet kom redan som 19-åring då Stojkovic deltog i EM tillsammans med det jugoslaviska landslaget. 1990 var Stojkovic en av nyckelspelarna då Jugoslavien nådde kvartsfinal i VM. 1998 var Stojkovic tillbaka i VM då Jugoslavien (Serbien-Montenegro) åter deltog. Det sista stora framträdandet på den internationella scenen gjorde Stojkovic i EM i fotboll 2000.

Meriter 

 84 A-landskamper för Jugoslaviens fotbollslandslag/Serbien och Montenegros fotbollslandslag
 VM i fotboll: 1990, 1998
 VM-kvartsfinal 1990
 EM i fotboll: 1984, 2000
 EM-kvartsfinal 2000

Externa länkar
 

Jugoslaviska fotbollsspelare
Serbiska fotbollsspelare
Serbiska fotbollstränare
Jugoslaviska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Radnički Niš
Spelare i Röda Stjärnan
Spelare i Olympique de Marseille
Spelare i Hellas Verona FC
Spelare i Nagoya Grampus
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1984
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i VM i fotboll 1998
Spelare i Jugoslaviska förstaligan i fotboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Jugoslavien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1988
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Jugoslaviska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Jugoslavien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1984
Spelare i Ligue 1
Spelare i Serie A
Spelare i J. League Division 1
Tränare i Nagoya Grampus
Tränare i Guangzhou R&F FC
Förbundskaptener för Serbiens herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener i VM i fotboll 2022
Personer från Niš
Födda 1965
Levande personer
Män
A19 (motorväg, Belgien)

A19 är en motorväg i Belgien som går mellan Kortrijk och Ieper.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Belgien

Motorvägar i Belgien
A21 (motorväg, Belgien)

A21 är en motorväg i Belgien som går mellan Antwerpen och gränsen till Nederländerna. Motorvägen går via Turnhout. Denna motorväg är en viktig länk mellan Antwerpen och Nederländerna.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Belgien

Motorvägar i Belgien
Josip Skoblar

Josip Skoblar, född 12 mars 1941 i Privalaka, Kroatien (dåvarande Jugoslavien), är en före detta kroatisk fotbollsspelare.

Skoblar fick sitt internationella genombrott 1962 då han var med i VM i Chile 1962 där Jugoslavien nådde semifinal.

Han värvades först till Hannover 96 i tyska Bundesliga där han gjorde tre lysande säsonger för klubben. Han skrev därefter på för franska Olympique Marseille och har gått till historien som en av klubbens största spelare genom tiderna. Han bildade ett fruktat anfallspar tillsammans med svensken Roger Magnusson i början av 1970-talet. Skoblar öste in mål och gjorde 151 mål på 174 matcher för klubben, säsongen 1971/72 gjorde han 44 mål, vilket än idag är rekord i Ligue 1 för antalet gjorda mål under en säsong av en enskild spelare.

Meriter
37 A-landskamper för Jugoslaviens fotbollslandslag
VM i fotboll: 1962
VM-semifinal 1962

Jugoslaviska fotbollsspelare
Spelare i NK Zadar
Spelare i OFK Beograd
Fotbollsspelare i Hannover 96
Spelare i Olympique de Marseille
Spelare i HNK Rijeka
Spelare i VM i fotboll 1962
Män
Födda 1941
Levande personer
Personer från Zadars län
Dragan Džajić

Dragan Džajić (), född den 30 maj 1946 i Ub i Jugoslavien (nuvarande Serbien), är en jugoslavisk före detta fotbollsspelare och numera serbisk medborgare.

Džajić anses som en tidernas bästa spelare från Jugoslavien med bland annat ett EM-silver i EM 1968. Här avgjorde han semifinalen mot de regerande världsmästarna England med matchens enda mål, och vann även slutturneringens skytteliga med två gjorda mål.

Džajić avslutade sin spelarkarriär 1978. Från 1979 tjänstgjorde han som teknisk direktör i Röda Stjärnan och 1998 blev han klubbdirektör för densamma. 2004 drog han sig tillbaka på grund av hälsoskäl.

Meriter 
 A-landskamper för Jugoslaviens fotbollslandslag
 VM i fotboll: 1974
 EM i fotboll: 1968
 EM-silver 1968

Referenser

Noter 

Jugoslaviska fotbollsspelare
Jugoslaviska landslagsspelare i fotboll
Serbiska fotbollsspelare
Fotbollsfunktionärer
Spelare i Röda Stjärnan
Spelare i SC Bastia
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1968
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1976
Spelare i VM i fotboll 1974
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Jugoslavien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1964
Uefa Golden Players
Födda 1946
Levande personer
Män
Didier Six

Didier Six, född 21 augusti 1954 i Lille, Frankrike, är en fransk före detta fotbollsspelare och tränare.

Anfallaren Didier Six gjorde 13 mål på 52 landskamper för Frankrike. Han gjorde landslagsdebut mot Tjeckoslovakien den 27 mars 1976, och tog en plats i VM-truppen två år senare. Han fick spela från start i de två första matcherna i VM i Argentina 1978 men Frankrike blev utslaget redan i gruppspelet. I VM i Spanien 1982 gjorde Six två mål på vägen mot semifinalen, som gick till straffsparksläggning mot Västtyskland. Där blev Six och Maxime Bossis syndabockar efter att ha missat varsin straff. Six spelade tre matcher i EM 1984, då Frankrike blev europamästare. Semifinalen mot Portugal, som fransmännen vann efter förlängning, skulle visa sig bli hans sista landskamp.

Under sin karriär representerade Six tretton olika klubbar. Hans första klubb var US Valenciennes, där han spelade 1972–77. Med Valenciennes blev han seriesegrare i franska division 2 säsongen 1974/75. Säsongen 1977/78 representerade han Lens, och blev då klubbens bäste målskytt med 13 mål på 29 matcher. I UEFA-cupen hösten 1977 mötte Lens italienska Lazio i andra omgången. Inför returen i Frankrike behövde Lens hämta in ett tvåmålsunderläge. Didier Six blev den store hjälten genom att göra två mål under ordinarie tid och ta matchen till förlängning. I förlängningen gjorde Six ytterligare ett mål och Lens vann till slut med hela 6–0. Den sista stora framgången på klubblagsnivå kom 1988, då han med turkiska Galatasaray vann både ligan och cupen.

Födda 1954
Män
Levande personer
Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Valenciennes FC
Spelare i RC Lens
Spelare i Olympique de Marseille
Spelare i Cercle Brugge KSV
Spelare i RC Strasbourg
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i FC Mulhouse
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i FC Metz
Fotbollsspelare i Galatasaray SK
Spelare i VfB Leipzig
Spelare i Ligue 1
Spelare i Erste Klasse A
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i English Football League
Spelare i Süper Lig
Spelare i VM i fotboll 1978
Spelare i VM i fotboll 1982
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1984
Tränare i RC Strasbourg
Förbundskaptener för Togos herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Mauritius herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Guineas herrlandslag i fotboll
Egentliga storkar

Egentliga storkar (Ciconia) är ett släkte i familjen storkar av ordningen storkfåglar. Sju till åtta nu levande arter är kända, varav en, maguaristork, finns i Sydamerika.

Kännetecken 
De egentliga storkarna är stora fåglar, vanligen 100 centimeter höga med vingspann på 180 centimeter och med långa tjocka näbbar. De har mer varierad fjäderdräkt än andra storkar, men flera arter har svarta fjädrar på överdelen av kroppen och vingarna, samt vit buk och vingundersida. Ungfåglarna är blekare, brunare versioner av de vuxna individerna.

Genom sin raka, kägellika näbb med en inskärning bakom spetsen och sitt befjädrade huvud skiljer de sig från övriga släkten i familjen. Vidare är bara ett band på varje sida om hakan samt ögontrakten nakna.

Levnadssätt 
De egentliga storkarna bildar par som håller samman hela livet. Typiskt bygger de stora bon av pinnar i träd, men åtminstone tre arter har dokumenterats bygga bon på mänskliga byggnader. Den sydamerikanska maguaristorken bygger bon på marken.

Liksom de flesta storkar, men i motsats till hägrar, så flyger de egentliga storkarna med halsen utsträckt. Då de kräver termiska uppvindar, som ju enbart bildas över land, för långdistansflygning, så finns det få vägar tillgängliga för de flyttande arterna vit stork och svart stork till häckningsplatserna i Europa. De kan därför ofta ses vid Gibraltarsund och Bosporen.

Utbredning och systematik 
Det finns idag egentliga storkar över hela världen, med undantag av Nordamerika och polartrakterna.

Arter i släktet
Det finns åtta nu levande arter i släktet Ciconia:
 Vit stork (C. ciconia)
 Svart stork (C. nigra)
 Abdimstork (C. abdimii)
 Asiatisk ullhalsstork (C. episcopus)
 Afrikansk ullhalsstork (C. microscelis) 
 Sundastork (C. stormi)
 Maguaristork (C. maguari)
 Amurstork (C. boyciana)

Ytterligare en art finns beskriven som utdöd under holocen, asfaltstorken (Ciconia maltha).

Källor
Delar av denna artikel är baserad på en översättning från engelska Wikipedia Läst 2006-09-02.

Externa länkar

Storkar
Coven

Coven är en grupp wiccaner som träffas och firar de wiccanska högtiderna. Det är en wiccansk motsvarighet till kristna kyrkors församlingar. Ordet används även om en klan av häxor och vampyrer.

Organisation inom religion
Harlan Ellison

Harlan Jay Ellison, född 27 maj 1934 i Cleveland, Ohio, död 28 juni 2018 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk fantasy- och science fictionförfattare som 1965 belönades med Nebulapriset för novellen "Ångra dig, Harlekin!" sade Ticktackmannen, 1969 för kortromanen A Boy and His Dog och 1977 för novellen "Jeffty is Five". Han fick 2000 motta SFWA:s Bradbury Award, tillsammans med Yuri Rasovsky, för manuset till 2000X – Tales of the Next Millennia. Han har arbetat som rådgivare till manusförfattarna och teamen bakom TV-serier/filmer som Babylon 5 (som begreppsmässig konsult) och The Twilight Zone (som kreativ konsult). Som redaktör stod han bakom några av science fiction-fältets mest uppmärksammade antologier: Dangerous Visions, Again, Dangerous Visions och den aldrig utgivna The Last Dangerous Visions.

Bibliografi
Web of the City aka Rumble (1958)
The Man with Nine Lives aka The Sound of a Scythe (1959
A Touch of Infinity (1959)
Spider Kiss aka Rockabilly (1961)
Doomsman aka The Assassin (1967)
Phoenix without Ashes (1975) tillsammans med Edward Bryant
Vic and Blood (1988) tillsammans med Richard Corben
Harlan Ellison's Dream Corridor (1995)

Novellsamlingar
The Deadly Streets (1958)
Sex Gang (1959)
The Juvies aka Children of the Streets (1961)
Gentleman Junkie: And Other Stories of the Hung-Up Generation (1961)
Ellison Wonderland aka Earthman, Go Home! (1962)
Paingod and Other Delusions (1965)
I Have No Mouth, and I Must Scream (Det tysta ropet) (1967)
From the Land of Fear (1967)
Love Ain't Nothing But Sex Misspelled (1968)
The Beast That Shouted Love at the Heart of the World (1969)
Over the Edge (1970)
All the Sounds of Fear (1971)
Alone Against Tomorrow (1971)
The Time of the Eye (1971)
Approaching Oblivion (1974)
Deathbird Stories (1975)
No Doors, No Windows (1975)
The Voice From the Edge: Midnight in the Sunken Cathedral (Ljud) (1975)
Edgeworks (1976)
The Illustrated Harlan Ellison (1978)
Strange Wine (1978)
The Fantasies of Harlan Ellison (1979)
Edgeworks 2 (1980)
Shatterday (1980)
Stalking the Nightmare (1982)
The Essential Ellison: A 35 Year Retrospective (1985)
Mefisto in Onyx (1987)
Night and the Enemy (1987)
Angry Candy (1988)
Slippage (1988)
Footsteps (1988)
Dreams with Sharp Teeth: A Three-Volume Omnibus (1989)
Mind Fields: The Art of Jacek Yerka, the Fiction of Harlan Ellison (1994) (33 berättelser inspirerade av Jacek Yerkas målningar)
Edgeworks 3 (1996)
Edgeworks 4 (1997)
The Essential Ellison: A 50 Year Retrospective (1998)
Troublemakers (2001)

Noveller
Blind Lightning (1956)
The Crackpots (1956)
Gnomebody (1956)
Hadj (1956)
Life Hutch (1956)

Utmärkelser 
 Asteroiden 10177 Ellison

Källor 

Födda 1934
Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare
Amerikanska fantasyförfattare
Engelskspråkiga fantasyförfattare
Nebulapristagare
Män
Avlidna 2018
Personer från Cleveland
Alumner från Ohio State University
Mark Hensby

Mark Hensby, född 29 juni 1971 i Melbourne, Australien är en professionell golfspelare på den amerikanska PGA-touren. 

Hensby blev professionell 1995 och kom med på PGA-touren 2000 där han har vunnit en tävling. Han har vunnit tre tävlingar på Nationwide Tour och på PGA European Tour vann han 2005 Scandinavian Masters på Kungsängen GC.

Meriter

Segrar på PGA-touren
2004 John Deere Classic

Segrar på Nationwide Tour
1998 Fort Smith Classic
2000 Carolina Classic
2003 Henrico County Open

Segrar på Europatouren
2005 Scandinavian Masters

Australiska golfspelare
Australiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Melbourne
Födda 1971
Levande personer
Män
Carmen Miranda

Carmen Miranda, född Maria do Carmo Miranda da Cunha den 9 februari 1909 i Marco de Canaveses i distriktet Porto i Portugal, död 5 augusti 1955 i Beverly Hills i Los Angeles i Kalifornien, var en brasiliansk sångerska och skådespelare.

Biografi 
Som barn flyttade hon med föräldrarna till Rio de Janeiro i Brasilien, där hennes far blev en framgångsrik fruktgrossist. Hon började sin karriär med att sjunga i radio och medverkade i flera brasilianska filmer, innan hon fick ett erbjudande från Broadway, där hon gjorde succé i musikalen Streets of Paris och även framträdde på lyxhotellet Waldorf Astoria. 

Hon gjorde sin första amerikanska film, Dansa, senorita!, 1940. Hon satte eld i biopubliken med sin sång och vilda dans – visserligen var hon överdrivet utstyrd med sina fruktprydda huvudbonader, men hon hade en personlighet som var svår att motstå. Hon personifierade den brasilianska samban och bidrog starkt till att den blev en populär sällskapsdans även bland "vanligt" folk runt om i världen.

Carmen Mirandas sista film blev musikkomedin Titta det spökar! där hon spelade mot Dean Martin och Jerry Lewis.

Miranda avled plötsligt 1955 i en hjärtattack; hennes kropp flögs till Brasilien, där landssorg utlystes.

Filmografi i urval

Brasilien

USA

Låtar i urval
"Cai Cai"
"Co, Co, Co, Co, Co, Co, Ró"
"Tico-Tico no Fubá"
"Paducah"

Referenser

Externa länkar

Brasilianska skådespelare
Kvinnor
Födda 1909
Avlidna 1955
Daniel Keyes

Daniel Keyes, född 9 augusti 1927 i Brooklyn i New York, död 15 juni 2014 i Boca Raton i Florida, var en amerikansk science fiction-författare som 1966 belönades med Nebulapriset för romanen Blommor till Algy.

Källor
Daniel Keyes, Author of ‘Flowers for Algernon,’ Dies at 86 New York Times

Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare
Nebulapristagare
Amerikanska författare under 1900-talet
Författare från delstaten New York
Personer från Brooklyn
Födda 1927
Avlidna 2014
Män