kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hérault

Hérault är ett franskt departement i regionen Occitanien i södra Frankrike. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Hérault regionen Languedoc-Roussillon. Departementet är namngivet efter floden  Hérault. Huvudort är Montpellier. 

Södra delen domineras av vindistriktet Languedoc med sin stora vinproduktion. Andra näringar är frukt- och grönsaksodlingar samt en betydande industri, speciellt kring huvudorten Montpellier där det finns elektrisk, elektronisk och mekanisk industrinäring. Bauxit utvinns i stor skala och vid Lodève-bäckenet bröts under 1900-talet uran. Turismen är också en viktig inkomstkälla och många besökare uppskattar speciellt medelhavsstränderna och den natursköna omgivningen.

Betydande orter 
 Montpellier
 Béziers
 Sète
 Agde
 Pézenas
 Lodève
 Frontignan

Sevärdheter 
 Agde: St. Etienne-katedralen
 Les Gorges de l'Hérault: kalkstensraviner
 Cirques de Mourèze et de Navacelles
 Grottorna i Clamouse och Grotte des Demoiselles
 Canal du Midi
 Balaruc-les-Bains: varma källor
 Béziers: Pont Vieux, Cathedrale St. Nazaire, Slussarna i Fonserannes (Les 9 Écluses), blomstermarknad
 Minerve: Katharer-fästning
 Montpellier: Gamla staden, universitet, triumfbåge, teater
 Roquebrun: botanisk trädgård
 Saint-Guilhem-le-Désert: Abbaye de Gellone, medeltida stadskärna
 Sète: fiskehamn, marknad, fästning, tornerspel kring kanalerna (juli)
 Vendres, Mèze: Bassin de Thau, skaldjursfiske

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Hérault

Källor 

 
Frankrikes departement
Alam I

Alam I, eller Bahadur Shah I, född i Burhanpur 14 oktober 1643 med födelsenamnet Muazzam, äldste son till stormogulen Aurangzeb, död i Lahore 1712. När Alam väl besegrat sina rivaler om tronen fick han under sina fem år som stormogul (1707-1712) regera över ett ihopfallande imperium.

Under Alams tid reste sig sikherna under Guru Gobind Singh, vilket slutade med sikhernas frigörelse från Mogulriket. Efter Alams död följde ett sedvanligt tronföljdskrig, under vilket tre av hans fyra söner stupade, och den fjärde Djahandar Shah besteg tronen.

Referenser 

Stormoguler
Födda 1643
Avlidna 1712
Män
Personer i Indien under 1700-talet
Frankrikes utomeuropeiska departement

Utomeuropeiska departement, på franska département d'outre-mer (DOM) (egentligen "departement bortom haven"), kallas de tidigare franska kolonier som blivit en formell del av Frankrike, nämligen Guadeloupe och Martinique i Karibiska havet, Franska Guyana i Sydamerika samt Mayotte och Réunion i Indiska oceanen. Begreppet infördes genom den konstitution som antogs för den fjärde republiken 1946.

De utomeuropeiska departementen är fullvärdiga delar av Frankrike. Dessa områdens juridiska status inom Frankrike kan jämföras med den som gäller för Hawaii och Alaska inom USA. Frankrikes departement kan jämföras med län i Sverige.

Saint-Pierre och Miquelon blev ett utomeuropeiskt departement 1976 men det ändrades till territoriellt samhälle (collectivité territoriale) 1985, alltså självstyrande, senare har det fått statusen utomeuropeiskt förvaltningsområde. Sedan 22 februari 2007 är öarna Saint-Barthélemy och Saint-Martin inte längre en del av Guadeloupe, utan självstyrande franska utomeuropeiska förvaltningsområden. Mayotte är ett utomeuropeiskt departement sedan 31 mars 2011.

Som integrerade delar av Franska republiken har de utomeuropeiska departementen representation i nationalförsamlingen, senaten, de ekonomiska och sociala råden, Europaparlamentet och använder euro som valuta. Sedan Frankrikes regerings decentraliseringspolicy antogs kring 1982 håller dessa departement dessutom val till regionala församlingar jämställda med de Conseil général, som styr i vissa frågor i regionerna i själva Frankrike. 

Områdena räknas som delar av Europeiska unionen, men har undantag, såsom att de inte är med i EU:s momsunion och Schengensamarbetet. Se även Territorier associerade med Europeiska unionen.

Områdena skiljer sig markant från Frankrikes utomeuropeiska förvaltningsområden (collectivités d'outre-mer) som har inre självständighet, och som inte formellt är den del av Frankrike, men som hör till Frankrike bland annat utrikespolitiskt.

Se även 
 Frankrikes administrativa indelning
 Undantag inom Europeiska unionen

Externa länkar 
 Ministère de l'Outre-Mer

Frankrikes departement
Bark

Bark är det yttre skiktet som omger den egentliga veden på stammar, grenar och rötter hos träd och buskar. Det yttersta lagret utgörs av korkceller. Där kan finnas korkporer, som är upphöjda, millimeterstora bildningar med smal öppning överst, på frukter eller årskvistar. Korklister är korkartade lister på kvistar. 	

Bark förekommer främst hos barrträd och tvåhjärtbladiga växter. Begreppet är inte helt konsekvent eller enhetligt, och brukar användas om all vävnad som finns utanför kambium hos växterna. Den består av ett inre floem och ett yttre periderm (korkvävnad). På tunna kvistar och rötter består barken även av epidermis och cortex.

Det inre floemet bidrar dels till skydda och stärka trädet, men transporterar även organiska ämnen. Om trädet ringbarkas och detta skikt skärs av dör trädet. Det yttre peridermet består av döda korkceller med inlagring av suberin i cellväggarna. Peridermet kan samlas hos vissa arter i täta lager som först på äldre stammar spricker. På ek, poppel och sälg brister den redan tidigt på längen som skorpbark, hos andra som platan, tall och gran avstöts den i tunnare eller tjockare flak som fjällbark. Hos björken förekommer en mera läderartad fällbark eller oregelbundet utbildad skorpbark. Hos en och idegran bildar barken långa repliknande strängar.

Användning 
Många slag av bark används inom tekniken och medicinen. Således används bark av arter som ek, gran, björk, lärkträd, pil eller mimosa vid garvning. Bark används även som krydda, t.ex. kanel.

Näver 
Näver är ett material bestående av det yttre lagret bark från arter i björksläktet och är bland annat ett historiskt byggmaterial.

Kork 
Kork är ett material bestående av korkekens bark. Materialet kork har länge använts för att försluta flaskor men även till flöten och flottörer, mattor, packningar med mera.

Mat 
Bark kan användas till förtäring, exempelvis kanel eller som ingrediens i barkbröd.

Källor

Se även 
 Barkbröd
 Samisk barktäkt

Externa länkar 
Materialguiden

Växtanatomi
Trä
Bark (olika betydelser)

Bark kan syfta på:

 Bark – det yttre skiktet på stammar, grenar och rötter hos träd och buskar
 Bark (album) – ett musikalbum av Jefferson Airplane från 1971
 Bark (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet
 Bark, Schleswig-Holstein – en kommun i Tyskland
 Barkskepp – ett tre- eller flermastat fartyg vars aktersta mast, mesanmasten, är gaffelriggad och resten av masterna råriggade
 Bark (båt) - en före detta skeppsbåt, slup, som riggats med två settee-segel och användes i marinen för övningar och tävling
 Barkentin – ett åtminstone tremastat fartyg som för råsegel på fockmasten och gaffelsegel på de andra masterna
 Hjärnbark – det yttre skiktet av storhjärnan
 Njurbark – en del av njuren

Se även
 BARK – Sveriges första dator från 1950
Ille-et-Vilaine

Ille-et-Vilaine (Il-ha-Gwilen på bretonska) är ett franskt departement i Bretagne. Huvudort är Rennes. Det är ett av de 83 departement Frankrike ursprungligen indelades i vid den Franska revolutionen.

Geografi 
Departementet ligger i regionen Bretagne och gränsar i väst till Morbihan och Côtes-d'Armor, i syd till Loire-Atlantique, i väst till Mayenne och Maine-et-Loire och i norr till Manche och till Engelska kanalen, närmare bestämt till Saint-Malo bukten.

Departementet genomflyts av floderna Ille, Vilaine, Rance och Couesnon.

Ille-et-Vilaine indelas i fyra arrondissement, vilka benämns efter sina huvudorter:

 Fougères - huvudort Fougères, 6 kantoner, 57 kommuner
 Redon - huvudort Redon, 7 kantoner, 53 kommuner
 Rennes - huvudort Rennes, 31 kantoner, 179 kommuner
 Saint-Malo -huvudort Saint-Malo, 9 kantoner, 63 kommuner

Befolkning 
Det bor 955 846 personer i departementet, 1997 passerade folkmängden Finistère som det folkrikaste departementet i Bretagne.
Av de 352 kommunerna i Ille-et-Vilaine, har sju av dem mer än 10 000 invånare (2007):

 Rennes, 207 922 invånare, departementshuvudstad och största stad i Bretagne. Frankrikes 10:e största stad.
 Saint-Malo, 48 563 invånare
 Fougères, 20 678 invånare
 Vitré, 16 691 invånare
 Cesson-Sévigné, 15 261 invånare
 Bruz, 15 031 invånare
 Dinard, 10 643 invånare

Historia 
 1790 : skapades departementet Ille-et-Vilaine med 9 distrikt : 
 Bain-de-Bretagne
 Dol
 Fougères
 La Guerche-de-Bretagne
 Montfort
 Redon
 Rennes
 Saint-Malo
 Vitré
 1800 : omorganiserades departementet, och 6 arrondissement skapades:
 Fougères
 Montfort
 Redon
 Rennes
 Saint-Malo
 Vitré
 1926 : avskaffades Montfort och Vitré
 1993 : bytte Montfort namn till Montfort-sur-Meu

Språk 
Franska är det dominerande språket i området. Det keltiska språket bretonska har i princip aldrig talats öster om linjen Mont-Saint-Michel/Pornic, en linje som går genom departementet. Det romanska språket gallo förekommer i departementet, och exempelvis Rennes tunnelbana har tvåspråkiga skyltar på gallo och franska.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ille-et-Vilaine

Källor 

Frankrikes departement
Barkbröd

Barkbröd var en förr, under missväxtår och hungersnöd i bland annat Nordens fattigare trakter, ofta bakad brödsort, som vanligen bestod av en blandning av barkmjöl av tall, men även av björk, alm, lind med flera, samt råg- och/eller vetemjöl. I vissa trakter blandades bark i mjölet även under helt normala skördebetingelser.

I Oppland i Norge blandade man i bark tillsammans med lavar och mossarter i nödårsmjölet. De trädslag som främst användes var lind, ask och alm och det gick så långt, att lindarna närmast utrotades i fylket under 1700-talet.

Fortfarande vid 1900-talets början förekom någon gång barkbröd i Finland och Norrbotten. I dag finns barkmjöl att köpa i en del hälsokostbutiker.

Det är inte den yttre barken som används, utan ett tunt skikt (floem) som finns mellan veden och ytterbarken. Smaken är kraftigt besk. Man skördar barken på våren då saven stiger och det släpper lätt, därefter torkar man den och sedan rostar över eld tills den blir skör och möjlig att finfördela och sikta till ett mjöl.

Barkmjöl har även använts till gröt; ”Barkmjöl användes även till gröt. Man kokade först välling av rågmjöl och redde sedan av med barkmjöl.”

Samerna blandade barkmjöl i soppor och grytor och fick därigenom både energi och C-vitamin. De skördade bark från levande tallar, vilket kan ses i de spår som brukar kallas för samiska barktäkter. I Sverige har man funnit en barktäkt som är  gammal, men man tror bruket är betydligt äldre än så..
Man har funnit barktäkter liknande de man funnit i Sverige på tallar även i norra Sibirien, i USA och Kanada..

Energiinnehållet i mjöl av tallbark är 82 kcal/100g (343 kJ/100g).

Annat nödbröd
Även vårlök kan dryga ur kosten missväxtår.

Källor
Recept, barkbröd. Skogsreflexen.

Noter

Bröd
Tväråmark

Tväråmark är en by vid Täfteån i Sävars socken i Umeå kommun cirka 15 kilometer nordost om Umeå. 

Namnet är sannolikt bildat ur det fornvästnordiska mansnamnet ”Thvari” (”Þvari”). Liksom andra mark-byar med sådana förled anses byn ha uppkommit som nybygge under medeltiden. Södra Tväråmarks bebyggelsekärna ligger på det område där bebyggelse fanns redan på medeltiden. Omnämnd i jordeboken år 1543 som ”Thuaramarc”. År 1571 hade Tväråmark två större bondgårdar (med 10 kor) och tre mindre (2–4 kor) vid skatteuppbörden för Älvsborgs (första) lösen. Laga skifte förrättades 1861–1865 varvid den gamla byn glesades ut av att en del av bebyggelsen flyttades till ett område cirka 1 kilometer uppströms Täfteån (nu Norra Tväråmark eller traditionellt Nördbyn där rd uttalas sammandraget som tjockt l-ljud). För övrigt innebar laga skiftet ingen genomgripande uppsplittring av bebyggelsen.   

Under 1900-talet byggdes oftast bostadshus på åkermark, medan teknikutvecklingen senare  har befrämjat en återgång till nybebyggelse på  ovanför åkermarken belägna skogsåsar (drumliner).

Externa länkar
Litet om Tväråmark

Källor

Sigurd Fries, Våra ortnamn (1991). I: Tidskriften Västerbotten, nr 4-91, s. 182–227. Västerbottens museum, Umeå.

Orter i Umeå kommun
Indre (departement)

Indre är ett franskt departement i regionen Centre-Val de Loire. Huvudort är Châteauroux. Departementet har fått sitt namn efter floden Indre.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Indre

Källor 

Frankrikes departement
Centre-Val de Loire
Barkskepp

Bark eller barkskepp (genom , av medeltidslatin: barca, "lastbåt") är i modern tid ett tre- eller flermastat fartyg vars aktersta mast, mesanmasten, är gaffelriggad och resten av masterna råriggade. Till skillnad från de övriga masterna saknar mesanmasten märs och har endast salning. På mesanmasten förs ett gaffelsegel, kallat mesan, och ovanför detta ett gaffeltoppsegel, som löper på mesanstången (mastens förlängning) och halas ut på gaffeln. På större barkskepp  är mesanseglet ofta delat, och en mindre gaffel finns då ungefär mitt på undermasten. För övrigt är ett barkskepp tacklat som ett "fullriggat" skepp eller en fregatt.

Utformning 
Ordet bark användes ursprungligen om en i örlogsflottan använd segelbåt, av ursprung i Medelhavet, med två master, vardera med ett gaffelsegel. Det blev senare en förkortad benämning på barkskepp.

En bark kan seglas med mindre besättning än en fullriggare, men är i oceanfart betydligt bättre än skonare. Barken är därför den segelfartygstyp som längst kunde konkurrera med ångfartygen i oceanfart, efter att inte ens klipperskepp längre klarade sig på de mer vinstbringande traderna. Stora barkskepp av stål (eng.  windjammer) kunde byggas och seglas ekonomiskt in på 1920-talet. Ålänningen Gustaf Erikson höll en flotta av segelfartyg fram till efter andra världskriget, köpta billigt, ofta bara för skrotvärdet, av rederier som övergått till ångfartyg.

Bevarade barkskepp (urval) 

Bland barkskepp, som bevarats som seglande skolfartyg, museifartyg eller hotellfartyg kan nämnas:
tremastade barken T/S Gunilla, byggd 1940 i Oskarshamn, numera seglande skolfartyg vid Öckerö seglande gymnasieskola.
tremastade barken, valfångstfartyget Charles W. Morgan, sjösatt 1841, tagen ur bruk 1921, nu museifartyg i Mystic, Connecticut. 
tremastade barken Sigyn, byggd av trä på Gamla varvet i Göteborg 1887, numera museifartyg i en flytdocka i Åbo.
fyrmastade barken Pommern, byggd av stål i Glasgow och sjösatt 1903, numera museifartyg i Västra hamnen i Mariehamn
fyrmastade stålbarken Moshulu byggd i Skottland 1904,numera restaurang i Philadelphia i USA
fyrmastade stålbarken Viking byggd av Burmeister & Wain i Köpenhamn, sjösatt 1 december 1906, numera hotell och restaurangfartyg i Göteborg.
fyrmastade stålbarken Passat byggd i Hamburg 1911, numera museifartyg och vandrarhem i Travemünde, Tyskland
tremastade stålbarken Statsraad Lehmkuhl byggd 1914 som tyska skolfartyget Grossherzog Friedrich August, sedan 1921 hemmahörande i Bergen och seglande för olika uppdragsgivare.
fyrmastade stålbarken Sedov byggd 1921 som tyska Magdalena Vinnen II, senare Kommodore Johnsen, sovjetiskt krigsbyte 1945, numera ryskt skolfartyg.
fyrmastade stålbarken Kruzenshtern byggd 1926 som tyska Padua, sovjetiskt krigsbyte 1946, numera ryskt skolfartyg.
tremastade barken Sagres III byggd av stål på Blohm + Voss i Hamburg, sjösatt 1937, numera seglande skolfartyg i Portugals marin.

Referenser

Webbkällor

Noter

Externa länkar 

Segelfartygstyper
Ugglan
Djahandar Shah

Djahandar Shah, född 9 maj 1661, död 6 januari 1713, var en indisk stormogul från 29 mars 1712, med Zulfiqar Khan som grå eminens. 

Djahandar var svag, njutningslysten och korrumperad, och hans giftermål med Lal Kunwar var impopulärt. Han förråddes av Zulfiqar Khan när Farruch Sijar gjorde uppror. Djahandar mördades i ett fängelse den 6 januari 1713.

Referenser 

Stormoguler
Män
Personer i Indien under 1700-talet
Edmund

Edmund är ett mansnamn med brittiskt ursprung, sammansatt av ord med betydelserna rikedom och beskyddare. Namnet har använts i Sverige sedan 1620-talet. Den franska formen är Edmond.

Edmund är mycket ovanligt bland de yngsta i dag. Under 1990-talet var det bara en handfull fick det som tilltalsnamn. Just nu är dock trenden uppåtriktad.
31 december 2007 fanns det totalt 1 252 personer i Sverige med namnet, varav 167 med det som tilltalsnamn.
År 2003 fick 18 pojkar namnet, varav 8 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 18 mars (sedan 2001, tidigare namnsdag 16 november)

Personer med namnet Edmund/Edmond
Arvprins "Edmund" av Sverige, svensk prins far till Carl XVI Gustaf
Edmond Becquerel, fransk fysiker
Edmond Zhulali, albansk kompositör
Edmund Burke, brittisk filosof och politiker
Edmund Crispin, brittisk kriminalförfattare
Edmund Gettier, amerikansk filosof
Edmond de Goncourt, fransk författare
Edmond Halley, brittisk astronom
Edmund Hillary, nyzeeländsk bergsbestigare
Edmund Husserl, tysk filosof
Edmund Lindmark, gymnast och simhoppare, OS-guld i gymnastik 1920
Edmund Muskie, amerikansk senator, utrikesminister
Edmund Spenser, engelsk poet
Edmund Stoiber, tysk partiledare (CSU)
Edmund I av England
Edmund II av England (Edmund Järnsida)
Edmund Martyren, kung av Östangeln

Fiktiva figurer 
Edmond Dantès, huvudpersonen i Greven av Monte Cristo
Edmund Pevensie, en av syskonen i boken och filmen Häxan och lejonet

Mansnamn
Engelska förnamn
Svenska mansnamn
Svenska förnamn
Indre-et-Loire

Indre-et-Loire är ett departement i västcentrala Frankrike. Departementets namn kommer från floderna Indre och Loire som rinner igenom departementet. Regionhuvudstad i departementet är Tours, medan Chinon och Loches är arrondissementshuvudstäder.

Indre-et-Loire tillhör regionen Centre-Val de Loire och är omramat av departementen Loir-et-Cher, Indre, Vienne, Maine-et-Loire, och Sarthe.

Indre-et-Loire är en av 83 ursprungliga departement som skapades under Franska revolutionen den 4 mars 1790. Det bildades från den gamla provinsen Touraine.

Turism 
I departementet finns en mängd slott som helt eller delvis har öppet för allmänheten, ett urval är:
 Château d'Amboise
 Slottet i Azay-le-Rideau
 Château de la Bourdaisière
 Château de Chenonceau 
 Château de Plessis-lez-Tours
 Chinon
 Courcelles-de-Touraine
 Château de Langeais
 Marcay
 Montpoupon
 Tours
 Château de Villandry
 Château du Rivau
 Loches
 Chateau de Chenonceau

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Indre-et-Loire

Källor 

Frankrikes departement
Jura (departement)

Jura är ett departement i regionen Bourgogne-Franche-Comté i östra Frankrike intill gränsen mot Schweiz. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Jura regionen Franche-Comté.Huvudort är Lons-le-Saunier. Departementet har fått sitt namn efter Jurabergen. I departementet finns vinregionen Jura, som är Frankrikes minsta.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Jura

Källor 

Frankrikes departement
Bourgogne-Franche-Comté
Birr (valuta)

Birr (EB - Birr) är den valuta som används i Etiopien i Afrika. Valutakoden är ETB. 1 Birr = 100 santim.

Valutan infördes 1945 under namnet etiopisk dollar och blev officiellt Birr först 1976 och ersatte den italienska ockupationsmaktens lire som i sin tur 1936 ersatte den tidigare talari från 1894 och fick sitt namn efter det amhariska ordet för silver.

Användning 
Valutan ges ut av National Bank of Ethiopia - NBE som grundades 1906, ombildades 1931 och har huvudkontoret i Addis Abeba.

Valörer 
 mynt: 1 ETB
 underenhet: 1 (ovanlig), 5, 10, 25 och 50 santim
 sedlar: 1, 5, 10, 50 och 100 ETB

Externa länkar 
 Centralbanken NBE
 ETB sedlar  
   

Afrikanska valutor
Etiopiens ekonomi
666 (tal)

666 är det naturliga talet som föregås av 665 och följs av 667. Enligt Uppenbarelseboken i Nya testamentet är det vilddjurets tal.

Inom matematiken 
 666 är ett jämnt tal.
 666 är det 36:e triangeltalet, alltså summan av alla heltal från 1 till 36 (1+2+3+…+35+36). 
 666 är även ett ymnigt tal.
 666 är ett palindromtal i det decimala talsystemet.
 666 är ett palindromtal i det kvarternära talsystemet.

Trivia

Romerska siffror 
En annan egenskap är att talet skrivs med romerska siffror så som DCLXVI, där varje romersk siffra finns representerad, förutom siffran M (1000).

Roulette 
Ett roulettehjul är numrerat från 0 till 36 och summan av alla talen, 0 + 1 + 2 + ... + 36, är lika med 666.

Inom vetenskapen 
 666 Desdemona, en asteroid.

Musik och Film 
 666 är en tysk musikgrupp.
 Iron Maiden har gjort en låt/album som heter The Number of the Beast vilket syftar på talet 666.
 Entombed har gjort en låt som heter DCLXVI.

I musikstilar (ex. Black metal, Death metal och Thrash metal) nämns talet ofta. Detta betyder dock ej att de musikstilarna har koppling till djävulen.

Filmen Omen handlar om djävulens son och då spelar talet 666 en avgörande betydelse.

Religion 
666 är vilddjurets tal eller odjurets tal vilket omnämns i Nya testamentet, Uppenbarelseboken kapitel 13 vers 18. I Bibel 2000, används istället benämningen odjuret.

Här behövs vishet. Den som har förstånd skall tolka odjurets tal, ty det är en människas tal, och talet är 666.

Bland uppenbarelserna nämns ett odjur som stiger upp ur havet och ett som stiger upp ur jorden. Människorna beundrar och tillber det första, trots att det hädar Gud och förföljer de kristna. Det andra odjuret predikar om det första odjuret. Det dödar också alla som inte tillber det första odjuret, och ser till att alla får ett märke på högra handen eller pannan, och ingen utan märket kan köpa eller sälja. Odjurets tal anges till 666, men det finns en avvikande handskrift med talet 6. Med odjuret menas enligt en tolkning inte djävulen själv (i Uppenbarelseboken kallad draken) utan den makt som tjänar honom på jorden; vissa tolkar detta som Romerska riket.

Vissa inom Bibel-vetenskapen anser att odjuret syftar på kejsar Nero som förföljde de kristna svårt. Hans namn ger siffervärdet 666 på hebreiska och 616 på latin. Det andra odjuret är då kejsar Domitianus som återupptog förföljelserna under sin regering. 666 kan dock tolkas till flera helt olika namn, med mer eller mindre fantasi, så man kan inte vara säker på att det är kejsar Nero som åsyftas.

Många andra tolkningar har gjorts av odjuret och andra personer och händelser i Uppenbarelseboken.

Se även 
 666 f.Kr. och 666 e.Kr. (årtal)
 Siffra
 Tal
 Lista över tal
 Nummer
 Numerologi
 Gematri
 Räkneord
 Antikrist
 Apokalyptik
 Eskatologi
 Uppenbarelseboken

Källor

Externa länkar 
 

Nya testamentet

Heltal
Michail Fradkov

Michail Jefimovitj Fradkov (), född 1 september 1950 i Kujbysjev, Ryska SFSR (idag Samara, Ryssland) är en rysk politiker. Han var Rysslands premiärminister mellan 2004 och 2007, och därefter chef för Ryska federationens yttre underrättelsetjänst (SVR) mellan 2007 och 2016.

Biografi 
Fradkov tog ingenjörsexamen i Moskva 1972, och tjänstgjorde 1973–75 vid Sovjetunionens ambassad i Indien. Efter Sovjetunionens upplösning utnämndes han 1991 till Rysslands representant vid GATT i Genève. Därefter kom Fradkov att inneha flera ministerposter under 1990- och 2000-talet: åren 1992–97 var han vice utrikeshandelsminister, 1997–99 utrikeshandelsminister, och 1999–2001 handelsminister. År 2001 utsågs han till chef för den federala skattepolisen, och 2003–04 var han Rysslands sändebud till EU.

I mars 2004 blev Fradkov utsedd till premiärminister av president Vladimir Putin. I oktober 2007 ersattes han av Viktor Zubkov, och utsågs till chef för Ryska federationens yttre underrättelsetjänst. Fradkov efterträddes i oktober 2016 av Sergej Narysjkin, och utsågs i januari året därpå till chef för Ryska institutet för strategiska studier i Moskva.

Efter den ryska annekteringen av Krimhalvön 2014 införde EU i mars 2014 sanktioner mot ett antal personer inom och med koppling till Rysslands regering, däribland Fradkov. Även USA införde sanktioner mot honom 2018.

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1950
Personer från Samara
Levande personer
Ryska politiker under 1900-talet
Ryska politiker under 2000-talet
Rysslands premiärministrar
Personer inom SVR