Backhoppning

Backhoppning är en vinteridrott som hör till kategorin nordisk skidsport. Utövaren startar genom att på skidor glida nedför en snötäckt backe, överbacken, ofta från stillastående. En god bit ned i överbacken vänder backen så att den sluttar något uppåt ett kort stycke, för att därefter vända tvärt lodrätt nedåt, det så kallade uthoppet. Härifrån tar utövaren sats och försöker sväva så långt som möjligt innan denne landar i den efterföljande nederbacken. Hela proceduren ska genomföras så stilfullt som möjligt, och avslutas med att utövaren åker över övergången och ut på slätten.

Utövaren får poäng som beräknas från hoppets längd, längdpoängen varierar med backens storlek, och stilkaraktärer på en skala från 1 till 20, som utdelas av fem domare. Från och med 2010 utdelas tillägg eller görs avdrag på poängsumman, beroende på vindförhållandena (riktning och styrka vid olika punkter i backen) och vilken punkt hopparen startar från.

Landningen skulle förr i tiden helst utföras med ett telemarksnedslag, där hopparen böjer på knäna och har den ena skidan längre fram. Den tekniken kom i användning för att det skulle gå att rätta till en obalans framåt eller bakåt, som annars skulle kunna resultera i fall. Dagens (2014) skor och bindningar förhindrar ofta att nedslaget görs på detta sätt. Satsen, det vill säga den rörelse som för hopparen från den hukande ställningen i överbacken till den utsträckta ställningen i överbacken, när hopparen lämnar uthoppet, är det moment som är viktigast för att hoppet ska bli lyckat.

Skidhoppare kan tävla individuellt eller i lag. Dessutom ingår skidhoppning som en av två i Nordisk kombination.

Världsrekordet i backhoppning innehas av österrikaren Stefan Kraft, som hoppade 253,5 meter i Vikersund, 2017.

Utförande och regler 
I hopptävlingarna ges poäng för både längd och stil. Hopplängden mäts på halvmetern när, från hoppkanten till nedslagsplatsen som är en tänkt punkt mitt mellan hopparens fötter avseende längdriktningen. Stilpoäng utdelas enligt det internationella skidförbundets normer. Vid större tävlingar poängsätter fem domare hoppets stil utifrån en skala mellan 0 och 20.

Stilpoängen bedöms i tre delar. Luftfärd, landning och "färden ut emot bromsplan". I luften kan man dra fem poäng, i landningen och färden ut emot bromsplan sju. Det finns en linje i backens nedre del som måste ha passerats innan hoppet kan bedömas som stående, kallas ofta för fallinje eller fallgräns. Om hopparen faller innan denna linje dras alla sju poäng från färden ut emot bromsplan. Landar man inte på fötterna dras även de sju poängen bort.

I luften bedöms bland annat ifall skidorna är i jämn höjd, att de inte korsar varandra och hur pass stadigt hoppet är.

I landningen är det viktigt att sätta en så kallad telemarkslandning (se även Telemark (skidåkning), det vill säga den klassiska stilen med att sätta den ena foten framför den andra. Om det inte är en telemarkslandning bör minst två poäng dras bort. I landningen bedöms också stadigheten och armföringen.

I färden ut emot bromsplan bedöms hur stadig denna färd är. Är det inga större malörer dras ofta inga poäng alls.

Historia 

Backhoppningen har som de flesta moderna inriktningar inom nordisk skidsport sitt ursprung i Norge. 1862 hölls den första backhoppningstävlingen i norska Trysil. Den första stora årligt anordnade backhoppartävlingen hölls från 1879 i Husebybakken i Oslo. 1892 flyttades tävlingen i Husebybakken till Holmenkollen som sedan dess är klassisk backhopparmark, med några av sportens största tävlingar. Backhoppning har funnits med i vinter-OS sedan starten i Chamonix 1924.

1936 blev Sepp Bradl, Österrike förste man att hoppa över 100 meter, med ett hopp på 101 meter. Första hoppet över 200 meter gjordes av finländaren Toni Nieminen år 1994.

I slutet av 1980-talet fick Jan Boklöv, Sverige stor uppmärksamhet, då han började med V-stilen. Boklövs revolutionerande hoppstil gav framgångar, trots poängavdrag.

Under senare år har backhoppningen haft problem med ohälsa, då flera backhoppare kraftigt gått ner i vikt, för att kunna prestera bättre. Man har därför infört nya regler så att man inte ska kunna dra fördelar av att gå ner kraftigt i vikt. Om man inte följer den s.k. BMI-regeln tvingas man hoppa med kortare skidor. Om man trots allt inte gör det, eller inte är uppmärksam nog, kan man riskera diskning.

Kvinnor och backhoppning

Historia 
Den första kända svenska kvinnliga backhopparen hette Sigrid Wiking-Olsson. Som femtonåring deltog hon i en backhoppningstävling som arrangerades vid Fiskartorpsbacken i Stockholm, vintern 1908. Hennes deltagande dokumenterades av tidskriften Sport im Bild 1909.

Damernas organiserade backhoppande var länge kraftigt begränsat. Herrar och damer har tidigare tävlat i samma klasser i backhoppning. Den kanske enda framgångsrika kvinnliga backhopparen i Sverige under den tiden var Carina Norén som var konkurrenskraftig upp till junioråldern, men som senare lade av.

2000-talet 
I dag tävlar damer och herrar i skilda klasser. Det finns också en internationell damcup i FIS regi. Damtävling i VM infördes 2009 i Liberec, och världsmästare blev Lindsey Van, USA. Continental Cup var kvinnornas högsta liga. Anette Sagen har vunnit fem gånger i rad. Säsongen 2011/2012 fick även damerna en världscup.

Efter att backhoppning blivit den enda OS-gren där damer inte kan delta, föregicks Vancouver-OS 2010 av en juridisk process där amerikanska kvinnor krävde tillträde till OS. När det stod klart att processen inte skulle bli framgångsrik sattes siktet i stället in på deltagande i Sotji 2014, vilket också lyckades. Den historiska segrarinnan i den enda tävlingen blev Carina Vogt.

I februari 2010 utlyste Oslo Bystyre en omröstning om vem som skulle få göra invigningshoppet i nya Holmenkollen den 3 mars 2010. För att göra en tydlig internationell markering om kvinnors rätt till backhoppning på samma villkor som män drogs en stor kampanj igång i Norge för att ge den norska elithopparen Anette Sagen i uppdrag att göra invigningshoppet. Kampanjen fördes i traditionella media såväl som på till exempel Facebook där en grupp samlade över 40000 medlemmar till Anette Sagens stöd. Kampanjen spreds även till andra länder som till exempel Sverige. 2010-03-01 förkunnade Oslo Bystyre sitt beslut att ge Anette Sagen förtroendet att göra invigningshoppet två dagar senare. Ledningen i Kollenhopp var inte tillfreds med beslutet utan lät de manliga elithopparna, med Bjørn Einar Romøren som förste man, göra provhopp i backen kvällen innan under medias närvaro. Syftet med detta ansågs allmänt vara att frånta Anette Sagen äran att bli förste hoppare och Kollehopps beslut har mött allvarlig kritik på många håll, bland annat i Oslo Bystyre.

Den första officiella världscupdeltävlingen för damer arrangerades i Lysgårdsbakken i Lillehammer den 3 december 2011. Vinnaren Sarah Hendrickson från USA blev därmed historisk.

Hoppbackarna 

Backhoppning på elitnivå sker i Normalbacken respektive Stora Backen. Den kritiska punkten K-punkt (där backprofilen vänder från att bli allt brantare till att börja flacka ut) för respektive backe är då 90 respektive 120 meter. De kallas för K90 och K120. Sedan sommaren 2004 är HS (hillsize/backstorlek) det officiella måttet på backarnas storlek och ersatte därmed K-punkten. HS markeras normalt med en horisontell linje i backen. Backen är som brantast vid K-punkten. Vid HS är backens lutning 32°. Från K145 och HS185 talar man om skidflygning.

Plastbacke 
Plastbacke kallas ibland sommarbackhoppningen. Flera backar är täckta av en gräsmatta av plast (som täcks över av snö om vintern) som i kombination med vatten skapar en hal yta som fungerar lika bra som snö.

Genom detta kan man träna på sommaren och det går även en hel del tävlingar på gräs. Summer Grand Prix är den högsta tävlingsnivån på sommaren, och de flesta elithoppare deltar. Även Continental Cup, Fis Cup, nationella mästerskap och så vidare genomförs i en sommarversion.

Skidflygning 

I skidflygning är utförandet det samma som klassisk backhoppning, frånsett att backarna är dock väsentligt längre.

Utrustning 
Dräkterna är för sporten specialtillverkade overaller som kostar omkring 4 000 kronor. De kontrolleras inför varje tävling och förseglas dagarna innan tävling, så att inget fusk ska kunna ske. Åkare har idag hjälm och skidglasögon, att jämföra med gamla tider då man enbart hade mössa på huvudet, vilket ökade risken för allvarliga skador.

Klassiska tävlingar 
Backhoppning är sedan 1924 gren i OS. Individuellt koras en vinnare i liten backe och en i stor backe. Även lagtävlingen är OS-gren. Backhoppning ingår tillsammans med längdskidåkning också i nordisk kombination i OS och VM. 
I kombinationstävlingen koras en individuell segrare samt en segrare bland nationslag. 
De nämnda grenarna står också på programmet när skid-VM i nordiska grenar avgörs.

Varje säsong avgörs backhoppningens världscup. I världscupen ingår den Tysk-österrikiska backhopparveckan. Denna består av fyra deltävlingar: i Oberstdorf, Garmisch-Partenkirchen, Innsbruck samt i Bischofshofen. Tävlingen i Garmisch-Partenkirchen på nyårsdagen har blivit en klassiker i SVT på nyårsdagen. SVT slutade dock sända 2006, men återupptog sändningen 2012. Eurosport sänder alla tävlingar numer. Klassiska tävlingar arrangeras varje säsong i hoppbackarna Holmenkollen i Oslo och Zakopane i Polen.

Utbredning 
Backhoppning är mycket populärt i Tyskland. Backhoppning är även populärt i Schweiz, Österrike, Tjeckien och Polen. Det handlar alltså mycket om områdena kring Alperna och Karpaterna för den europeiska backhoppningen. I Norden var länge Norge den ledande nationen, även om Finland under 1980-talets slut och 1990-talets början alltmer övertog den rollen. Finland har haft en av världens bästa backhoppare, Matti Nykänen, som dominerade sporten under 1980-talet.

Sverige tillhör sedan 1990-talets mitt inte längre toppnationerna, tidigare var backhoppning i Sverige dock ganska stort.

Backhoppningsrekord 

Här är en lista över olika rekord inom de fem klassiska internationella backhoppningstävlingarna, Olympiska Spelen, Världsmästerskapen i nordisk skidsport (engelska: FIS Nordic World Ski Championships), Världsmästerskapen i skidflygning (engelska: FIS Ski-Flying World Championships), Tysk-österrikiska backhopparveckan (engelska: Four Hills Tournament) och Världscupen i backhoppning (engelska: FIS World Cup).

Tabell 

Uppdaterad 15 februari 2015

Se även 
 Backhoppning i Sverige

Kända hoppbackar

 Bergiselschanze, Innsbruck, Österrike
 Čerťák, Harrachov, Tjeckien
 Große Olympiaschanze, Garmisch-Partenkirchen, Tyskland
 Gross-Titlis-backen, Engelberg, Schweiz
 Hakubabackarna, Hakuba, Japan
 Heini Klopfer-backen, Oberstdorf, Tyskland
 Hochfirstbacken, Schwarzwald, Tyskland
 Holmenkollen, Oslo, Norge
 Kulm, Bad Mitterndorf, Österrike
 Letalnica, Planica, Slovenia
 Lugnet, Falun, Sverige
 Lysgårdsbakken, Lillehammer, Norge
 Mühlenkopfbacken, Willingen, Tyskland
 Ōkurayama-backen, Sapporo, Japan
 Paul Aussleitner-backen, Bischofshofen, Österrike
 Rukatunturi-backen, Kuusamo, Finland
 Salpausselkä-backarna, Lahtis, Finland
 Schattenbergbacken, Oberstdorf, Tyskland
 Stadio del Trampolino, Pragelato, Italien
 Vikersundbacken, Vikersund, Norge
 Wielka Krokiew, Zakopane, Polen

Referenser

Externa länkar 

 FIS Hemsida: Resultat
 FIS Reglemente
 Ski jumping Hill Archive
 Nyheter om backhoppning
 SkijumpingUSA.com
 Olympc Ski Jumping History