Generalguvernementet

Den här artikeln handlar om det tyska Generalguvernermentet i nuv. Polen-Ukraina-Vitryssland 1939-1945. För Skånska generalguvernementet, se Skånska generalguvernementet, för generalguvernerment som statsskick, se Generalguvernement

Generalguvernementet (för de ockuperade områdena i Polen; tyska Generalgouvernement für die besetzten polnischen Gebiete) var en administrativ region i Polen, som Tyskland ockuperade efter invasionen av Polen, till skillnad från västra delarna av Polen, som Tyskland annekterade direkt. Generalguvernementet ägde bestånd mellan 1939 och 1945. Det av nazisterna deklarerade målet var att göra området "judefritt" och fördriva de etniska polackerna, för att landet istället skulle kunna tas i anspråk av tyska nybyggare (jämför "Lebensraum") och senare annekteras till Tyskland.

Samtliga polska skolor stängdes och ockupationsmakten reglerade invånarnas näringsintag till endast 2 500 kJ (600 kcal) per dag. På Generalguvernementets territorium uppfördes fyra olika förintelseläger: Bełżec, Sobibór, Treblinka och Majdanek. Många etniska polacker tvingades till det egentliga Tyskland för att utföra tvångsarbete.

Geografi 
Generalguvernementet bildades den 26 oktober 1939, efter Tysklands polska fälttåg. Generalguvernementet sträckte sig över centrala Polen och begränsades i öst av den tysk-sovjetiska demarkationslinjen vid floderna Bug och San, i söder av gränsen till Ungern (Karpato-Ukraina) och det då självständiga Slovakien, i väst och norr av det tyska protektoratet Böhmen-Mähren, de preussiska provinserna Schlesien (polska Śląsk) och Östpreussen samt Reichsgau Wartheland.

Administration 
Högste befattningshavare i Generalguvernementet var generalguvernören, Hans Frank, som hade sitt högkvarter först i staden Łódź (tyska Litzmannstadt), sedan i staden Kraków (tyska Krakau) från den 13 november 1939. Biträdande generalguvernör (statssekreterare) var 1939–1940 Arthur Seyss-Inquart och 1940–1945 Joseph Bühler. Från den 31 juli 1940 räknades Generalguvernementet som ett annex till Tyska riket, och därefter användes bara det första ledet i Generalguvernementets namn.

Den administration som generalguvernören var chef över kallades "Generalguvernementets regering". Högsta befattningshavare i de olika distrikten – Krakau, Lublin, Radom, Warschau och (från 1941) Galizien – kallades guvernör. Vid sidan av Frank hade även Hermann Göring högsta civila myndighet över Generalguvernementet, i sin egenskap av högste ansvarige för de tyska fyraårsplanerna.

Generalguvernementets fortsättning och slut 
Den 1 augusti 1941 bildades distriktet Galizien av nyerövrade områden i öst, varefter Generalguvernementet bestod av fem distrikt. Sommaren 1944 påbörjade Röda armén Operation Bagration vilket ledde till att Generalguvernementets territorium fram till floden Wisła (tyska Weichsel) hade befriats av sovjetiska och polska styrkor. I januari 1945, efter att Wisła-Oder-operationen inletts, var Generalguvernementet helt och hållet befriat av sovjetiska och polska trupper.

Civilförvaltning och polisorganisation 
Generalguvernör
 Hans Frank: 1939–1945

Statssekreterare
 Arthur Seyss-Inquart: 1939–1940
 Josef Bühler: 1940–1945 
 Ställföreträdare: Ernst Boepple

Högre SS- och polischef (Höhere SS- und Polizeiführer, HSSPF)
 Theodor Eicke: 1939
 Friedrich Wilhelm Krüger: 1939–1943
 Wilhelm Koppe: 1943–1945

Befälhavare för Sicherheitspolizei och Sicherheitsdienst
 Bruno Streckenbach: 1939–1941
 Karl Eberhard Schöngarth: 1941–1943
 Walther Bierkamp: 1943–1945

Befälhavare för Ordnungspolizei
 Emil Höring: 1 oktober 1939 – 25 oktober 1939
 Herbert Becker: 25 oktober 1939 – 31 oktober 1940
 Paul Riege: 31 oktober 1940 – 22 augusti 1941
 Rudolf Müller-Bonigk: 22 augusti 1941 – september 1941
 Gerhard Winkler (död 15 april 1945): september 1941 – 1 maj 1942
 Herbert Becker: 1 maj 1942 – 1 augusti 1943
 Hans-Dietrich Grünwald: 1 augusti 1943 – 8 mars 1944
 Fritz Sendel: 8 mars 1944 – 23 mars 1944
 Emil Höring: 23 mars 1944 – januari 1945

Distriktet Krakau 
Guvernör
 Otto Wächter: 1939–1942
 Richard Wendler: 1942–1943
 Ludwig Losacker: 1943
 Curt Ludwig Ehrenreich von Burgsdorff: 1943–1945

Stabschef
 Ferdinand Wolsegger
 Georg Eisenlohr
 Dr. Stumm

SS- och polischef (SS- und Polizeiführer, SSPF)
 Karl Zech: 1939–1940
 Hans Schwedler: 1940–1941
 Julian Scherner: 1941–1944
 Theobald Thier: 1944–1945

Kommendör för Ordnungspolizei
 Emil Höring: 1939
 Max Montua: 1939–1940
 Hermann Keuper: januari 1940 – december 1941
 Richard Gassler (död 30 juli 1942): 30 december 1941 – 30 juli 1942
 Werner Bardua: augusti 1942 – 1944
 Felix Bauer: 1944
 Günther Merk: 1944–1945

Kommendör för Sicherheitspolizei och Sicherheitsdienst
 Bruno Müller: 1939
 Walter Huppenkothen: 1939–1940
 Ludwig Hahn: 1940
 Max Großkopf: 1940–1943
 Rudolf Batz: 1943

Distriktet Lublin 
Guvernör
 Friedrich Schmidt: 1939–1940
 Ernst Zörner: 1940–1943
 Richard Wendler: 1943

Stabschef
 Fritz Schmige
 Ludwig Losacker
 Wilhelm Engler
 Ernst Schlüter

SS- och polischef (SS- und Polizeiführer, SSPF)
 Odilo Globocnik: 1939–1943
 Jakob Sporrenberg: 1943–1944

Kommendör för Ordnungspolizei
 Gerret Korsemann: 25 oktober 1939 — 1 februari 1941
 Walter Griphan: 1 februari 1941 — 5 december 1941
 Walter von Soosten: december 1941 — april 1942
 Hermann Kintrup: 22 maj 1942 — september 1943

Kommendör för Sicherheitspolizei och Sicherheitsdienst
 Alfred Hasselberg: 1939–1940
 Walter Huppenkothen: 1940–1941
 Johannes Müller: 1941–1943
 Karl Pütz: 1943–1944

Distriktet Radom 
Guvernör
 Karl Lasch: 1939–1941
 Ernst Kundt: 1941–1945

Stabschef
 Friedrich Egen

SS- och polischef (SS- und Polizeiführer, SSPF)
 Fritz Katzmann: 1939–1941
 Carl Oberg: 1941–1942
 Herbert Böttcher: 1942–1945

Kommendör för Ordnungspolizei
 Ferdinand Heske: 1939–1940
 Paul Worm: 1940-1942
 Erich Sachße: 1942
 Paul Baerhen: 1942–1944

Kommendör för Sicherheitspolizei och Sicherheitsdienst
 Fritz Liphardt: 1939–1943
 Joachim Illmer: 1943–1945

Distriktet Warschau 
Guvernör
 Ludwig Fischer: 1939–1945

Stabschef
 Heinrich Barth: 1939–1940
 Herbert Hummel: 1941–1944 (vice guvernör 1943–1944)
 Friedrich Gollert: 1944–1945

SS- och polischef (SS- und Polizeiführer, SSPF)
 Paul Moder: 1939–1941
 Arpad Wigand: 1941–1943
 Ferdinand von Sammern-Frankenegg: 1942–1943
 Jürgen Stroop: 1943
 Franz Kutschera: 1943–1944
 Walter Stein: 1944
 Paul Otto Geibel: 1944–1945

Kommendör för Ordnungspolizei
 Max Daume: 1939
 Karl Brenner: 1939–1940
 Max Montua: 1940
 Joachim Petsch: 1940–1942
 Rudolf Haring: 1942–1943
 Rudolf von Zamory: 1943
 Rudolf Haring: 1943–1944
 Wilhelm Rodewald: 1944
 Kurt Fischer: 1944–1945

Kommendör för Sicherheitspolizei och Sicherheitsdienst
 Lothar Beutel: 13 september 1939 — 23 oktober 1939
 Josef Meisinger: 23 oktober 1939 — 1 mars 1941
 Johannes Müller: 8 mars 1941 — 31 juli 1941
 Ludwig Hahn: 1 augusti 1941 — 16 december 1944
 Siegmund Buchberger: 16 december 1944 — 20 januari 1945

Distriktet Galizien 
Guvernör
 Karl Lasch: 1941–1942
 Otto Wächter: 1942–1944

Stabschef
 Ludwig Losacker
 Otto Bauer
 Josef Brandl

SS- och polischef (SS- und Polizeiführer, SSPF)
 Fritz Katzmann: 1941–1943
 Willi Ost: 1943
 Theobald Thier: 1943–1944
 Christoph Diehm: 1944
 Säte: Lemberg

Kommendör för Ordnungspolizei
 Paul Worm
 Joachim Stach
 Walter von Soosten
 Gustav Schubert

Kommendör för Gendarmeriet
 Franz Gansinger

Kommendör för Sicherheitspolizei och Sicherheitsdienst
 Helmut Tanzmann: 1941–1943
 Josef Witiska: 1943–1944

Se även 
 Aktion AB
 Lublins getto
 Sonderdienst
 Warszawas getto

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Historiska tyska stater
 
Nazityskland
Stater och territorier bildade 1939
Stater och territorier upplösta 1945