kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ely

Ely ( ) är en stad och civil parish i grevskapet Cambridgeshire i England. Staden ligger i distriktet East Cambridgeshire, cirka 24 kilometer nordost om Cambridge och cirka 39 kilometer sydost om Peterborough. Den är huvudort i den traditionella regionen Isle of Ely. Tätorten (built-up area) hade 19 090 invånare vid folkräkningen år 2011.

Historia 
Staden grundades år 673 av St Ethelreda, dotter till kung Anna. Den byggdes kring ett kloster norr om staden Cratendune på ön Ely, som ligger i floden Great Ouse. Fram till 1700-talet var staden en viktig hamn för trafiken över floden.

Klostret förstördes av danska vikingar 870, och återuppbyggdes ungefär hundra år senare. Ely var ett av de sista områdena i England som gjorde motstånd mot Vilhelm Erövraren. De kapitulerade inte förrän 1071. Katedralen i Ely påbörjades av Vilhelm Erövraren 1083, och färdigställdes 1351. Ely stift etablerades år 1109. Vid reformationen blev det ett anglikanskt stift, som 1995 hade ansvar för 610 000 medlemmar. Staden medverkade i Peasants' Revolt (Bondeupproret) 1381.

Oliver Cromwell bodde i Ely i flera år, efter att han ärvt tjänsten som fogde där, 1636.

Den traditionella kapprodden, The Boat Race, mellan Oxford och Cambridge 2021 hålls på grund av Covid-19-pandemin på floden Great Ouse i Ely.

Referenser

Externa länkar 

 
Orter i Cambridgeshire
Civil parishes i Cambridgeshire
Olof Hermelin

Olof Hermelin kan syfta på:

* Olof Hermelin (1658–1709), svensk professor, rikshistoriograf, statssekreterare och diplomat
 Olof Hermelin (1827–1913), landskapsmålare, fornforskare och författare
Nisbethska skolan

Ej att förväxla med Nisbethska skolan (Uppsala)

Nisbethska skolan, också kallad bara Flickskolan; från 1902 Nisbethska elementarläroverket för flickor eller Elementarskolan för flickor i Kalmar, var en svensk flickskola verksam i Kalmar mellan 1862 och 1967. 

Skolan grundades år 1862 av Fredegunda Nisbeth. Den växte fram ur en liten skola för privatelever i grundarens hem, det så kallade Nisbethska huset. Skolan växte och rummen byggdes undan för undan om till klassrum.
 
Skolan övertogs 1875 av Nisbeths syster Georgina Nisbeth, som var dess föreståndare till 1902. I Kalmar fanns redan bland annat den mycket välkända flickskola som Cecilia Fryxell (1806-1883) drev på sin egendom Rostad. Vid nedläggandet av Fryxells flickskola år 1877 övergick eleverna till den Nisbethska skolan, som fick ett kraftigt uppsving. Därefter bedrev man verksamheten i egna lokaler ute på staden, från 1880-talets mitt i hörnet av Larm- och Norra Långgatorna i ett hus (senare biograf) nära stadsmuren. Som timlärare anlitades lärare från 
stadens gymnasium. Språkundervisning med engelska, tyska och franska stod i centrum, och från 1897 undervisades i latin.  

År 1902 lämnade Georgina Nisbeth skolan på grund av ålder varvid den övergick i Kalmar stads ägo och fick namnet Elementarskolan för flickor. Den nya föreståndaren, Anna Danielsson organiserade om verksamheten och omvandlade skolan  från en privatskola till en skola av mer allmän typ. 

År 1907 flyttade skolan till ett trevånings skolhus som uppfördes vid Linnégatan och 1910 fick den rätt att utdela normalskolekompetens.” 

När de högre läroverken öppnade för flickor 1927 minskade antalet elever i flickskolan och 1930 beslöt  kommunen att ta över skolan som år 1936 fick namnet 
Kommunala flickskolan i Kalmar. År 1955 beslöt man att inrätta en femårig realskolelinje på skolan. År 1960 togs den första realexamen  i flickskolan och året efter blev den samskola. På 1960-talet återick skolan namnet Nisbethska skolan efter sin grundare och 1967 lades den ned.

Skolbyggnaden används av 
Institutionen för Kulturvetenskap och Institutionen för Språk och Litteratur vid Linnéuniversitetet, tidigare Högskolan i Kalmar.

Källor
 Georgina Nisbeth och hennes skola: en kulturbild från 1800-talets Kalmar. Utg. av Nordiska museet 1926
 H. Wibling, Flickskolan i Kalmar 100 år, 1962.
 https://web.archive.org/web/20150520132251/http://www.kalmarlexikon.se/f/flickskolan/

Noter

Kalmars historia
Högskolan i Kalmar
Flickskolor i Sverige
Ej längre existerande skolor i Sverige
Utbildningsinstitutioner bildade 1862
1862 i Sverige
Geoff Ogilvy

Geoff Ogilvy, född 11 juni 1977 i Melbourne i Australien, är en australisk golfspelare. Han har vunnit en majortävling och tre WGC-tävlingar.

Biografi 
Ogilvy föddes i Melbourne 1977 och blev proffs 1998. Han klarade European Tour Qualifying School 1999 vilket gav honom spelrättigheter på Europatouren, en tour han spelade på 1999 och 2000. Ogilvy klarade år 2001 PGA Tour Qualifying School vilket gav honom spelrättigheter på den amerikanska PGA Touren. Han slutade top-100 på PGA Tourens penninglista de kommande fem säsongerna, för att sedan vinna Chrysler Classic of Tucson år 2005. I februari året därpå, vann han över rutinerade Davis Love III i finalmatchen av WGC-Accenture Match Play Championship, för att vinna sin första WGC-tävling.

Ogilvy vann sin första och hittills enda majortävling i 2006 års US Open på Winged Foot Golf Club och blev då den första australiern att vinna en major sedan Steve Elkington 1995. Under den sista rundan av US Open, satte Ogilvy en 10 meter lång chipp från ruffen för par på det 71:a hålet, för att sedan på det 72:a hålet göra up-and-down för par, genom att sänka en nedsluttande 2 meter lång putt. Både Phil Mickelson och Colin Montgomerie behövde göra par på det 72:a hålet för att vinna över Ogilvy, eller bogey för särspel. Båda misslyckades dock; bägge spelarna gjorde dubbelbogey och förlorade med ett slag mot Ogilvy. Jim Furyk behövde par på det 72:a hålet för att dela med Ogilvy och hamna i ett särspel, men gör bogey.

År 2008 vann Ogilvy WGC-CA Championship, sin andra WGC-titel, med ett slag. I sin nästa tävling slutar han delad två i Shell Houston Open, vilket tar honom till en femteplats på världsrankingen. I februari 2009 vinner Ogilvy sin tredje WGC-tävling genom att besegra Paul Casey med 4&3 i finalmatchen av WGC-Accenture Match Play Championship.

Ogilvy vann 2014 Barracuda Championship, vilket blev hans första vinst sedan 2010.

Han var som bäst rankad 3:a i världen enligt den officiella världsrankingen.

Meriter

Majorsegrar

Segrar på PGA-touren

Vinster på PGA Tour of Australasia 
 2008 Australian PGA Championship
 2010 Australian Open

Lagtävlingar 
 Presidents Cup (Internationella laget): 2007, 2009, 2011

Källor

Externa länkar

Profil på PGA Tour
Profil på PGA European Tour

Australiska golfspelare
Födda 1977
Män
Levande personer
Idrottare från Adelaide
Endast ett steg till Jesus

Endast ett steg till Jesus är en sång med text från 1873 av Fanny Crosby och musik från 1877 av William Howard Doane. Sången, Only a step, var medtagen i Sankeys Sacred Songs och översattes till svenska 1878 av Erik Nyström.

Publicerad i
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1907 som nr 268
Fridstoner 1926 som nr 55 under rubriken "Frälsnings- och helgelsesånger"
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 64 under rubriken "Frälsningssånger  - Inbjudning"
Segertoner 1930 som nr 176 under rubriken "Väckelse och inbjudan"
Sånger och psalmer 1951 som nr 202 under rubriken "Troslivet. Kallelse och väckelse".
Segertoner 1960 som nr 452
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 22 under rubriken "Frälsning"
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 336 under rubriken "Frälsning".

Externa länkar
På Cyberhymnal finns melodin och den engelska texten

Amerikanska psalmer
Yvonne Hirdman

Yvonne Hirdman, född 18 januari 1943 i Stockholm, är en svensk historiker och professor emerita vid Stockholms universitet.

Biografi 
Yvonne Hirdman växte upp i Hökarängen, Malmberget och Oskarshamn. Hon avlade en fil. kand.-examen 1968 och disputerade 1974 vid Stockholms universitet med avhandlingen Sverges Kommunistiska Parti 1939–1945. Hon har bland annat bedrivit genusinriktad forskning och är särskilt känd för att i Sverige ha lanserat begreppet "genus", som då redan etablerats i det engelska språket: "gender" 1988. Hennes genusteorier kom först att få genomslag i den statliga Maktutredningen, där hon var en av ledamöterna. Hon har varit professor i historia vid Göteborgs universitet, verksam vid Arbetslivsinstitutet, professor i samtidshistoria vid på Södertörns högskola samt professor i historia vid Stockholms universitet. Idag (2017) är hon professor emerita vid Historiska Institutionen.   

År 2015 kom hennes självbiografi, Medan jag var ung.

Genus 
Yvonne Hirdman har forskat mycket om genus och är också den person som lanserade ordet "genus" i det svenska språket på 80-talet.  År 1988 gav Hirdman ut en rapport på Göteborgs Universitet i bokform med titeln: Genussystemet: teoretiska funderingar kring kvinnors sociala underordning, Maktutredningen. Det var i denna rapport som Hirdman skrev om begreppet genus i dess betydelse i det svenska språket och därefter lanserades begreppet i det svenska språket. År 2004 gav hon ut en bok vid titeln: Genussystemet - reflexioner kring kvinnors sociala underordning. Begreppet blev till hjälp när man pratade om det "kvinnliga" respektive det "manliga" i ett sammanhang av kulturellt och socialt istället för biologiska skillnader. År 2001 gav Hirdman ut sin första upplaga av boken Genus- om det stabilas föränderliga former. En nyare upplaga gavs ut 2003 med samma titel.

Familj
Yvonne Hirdman är dotter till språklektorn Einar Hirdman (1916–1999) och Charlotte Hirdman, född Schledt (1906–1966), samt sondotter till Gunnar och Maj Hirdman. Hon är vidare mor till Anja Hirdman och syster till Sven Hirdman och Eili Hirdman.

Bibliografi i urval

Priser och utmärkelser 
2003 – Årets väckarklocka
2005 – Kellgrenpriset
2010 – Hertig Karls pris
2010 – Augustpriset för årets svenska fackbok, för biografin Den röda grevinnan om hennes egen mor Charlotte, före detta grevinna Stenbock-Fermor i mellankrigsårens Berlin.
2016 – Moa-priset

Källor 
Eva Bolin: Yvonne Hirdman, 2004 på Utbildningsradions webbplats, läst 2015-03-07
Om Yvonne Hirdman på Stockholms universitets webbplats

Noter

Externa länkar 

 
 
 Texter av och om Yvonne Hirdman på marxistarkiv.se

Svenska professorer i historia
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska feminister
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Svenska genusvetare
Kvinnor
Födda 1943
Levande personer
Vinnare av Augustpriset
Alumner från Stockholms universitet
Aintree

Aintree är en by i Aintree Village civil parish, i distriktet Sefton, i grevskapet Merseyside utanför Liverpool i Nordvästra England. I byn ligger galoppbanan Aintree Racecourse där Grand National rids och racerbanan Aintree Circuit. 

Orter i Merseyside
Beat 'em up

Beat 'em up är en dator- och TV-spelsgenre där spelaren slåss mot andra datorkontrollerade fiender, ofta med inslag av olika typer av kampsporter. Genren brukar separera sig mot sportspel som wrestling och boxning.

Termen beat 'em up brukar normalt användas för att beskriva sidoscrollande fightingspel (så kallade Walk and punch-spel eller på svenska, "Gå och slå-spel") som Double Dragon eller Final Fight, men den används även för att beskriva tvåkampsmatchspel, som Street Fighter, Virtua Fighter eller Mortal Kombat. Inom genrens subkultur används istället ofta benämningen fighter. I de spelen behöver spelaren inte heller nödvändigtvis spela mot en datorkontrollerad motståndare.

Spel
Ett urval av beat 'em up-spel:
 Kung Fu Master
 Double Dragon
 Final Fight
 Dynasty Warriors
 Streets of Rage
 M.U.G.E.N

Ett urval av spel där spelaren spelar mot en motståndare, och ofta brukar räknas som beat 'em up:
 Tekken
 Street Fighter II
 Mortal Kombat
 International Karate
 Super Smash Bros. Melee
 Clay Fighter
 Killer Instinct

Se även
Shoot 'em up

Datorspelsgenrer
Hans Odöö

Hans Odöö, född 9 februari 1952, är en svensk författare, journalist, radiopratare och fotograf.

Odöö skriver främst naturskildringar från olika delar av världen. Han har även ett speciellt intresse för Carl von Linné och är buddhist. Odöö har sedan 1978 spelat rollen som Carl von Linné i en enmansteater 3000 gånger. Hans publik är allt från förskolebarn till konferenser, kungamiddagar och en internationell publik som Odöö når via turnéer och TV-program. På fritiden tränar han aikido där han har 4:dan av svart bälte. Han driver guideförmedlingen Uppsalaguide.com. Han agerar ibland reseledare, främst i Asien.

Bibliografi 
 Nyckel till ängens smådjur 1990
 Nyckel till Insjöns djur 1991
 När dimman lättar 1992 (tillsammans med Mattias Klum)
 Fakta om kameler 1993 (tillsammans med Set Bornstein)
 På upptäcktsfärd i regnskogen 1995 (tillsammans med Mattias Klum)
 En vandring i ditt gröna Uppsala 1997 
 Så skimrande 1998 (tillsammans med Jan-Peter Lahall)

Priser och utmärkelser 
 Årets Pandabok 1993
 Årets Pandabok 1999
 Uppsala kommuns hedersmedalj 2008

Svenskspråkiga författare
Svenska fotografer
Födda 1952
Män
Levande personer
Magnus Elander

Magnus Elander, född 1946, är fotograf, författare och forskare med särskilt intresse för djur, natur och vetenskap. Har deltagit i mer än 40 expeditioner och resor till Arktis under mer än 30 års tid. Hans bilder har publicerats i National Geographic Magazine och en lång rad andra internationella och svenska tidskrifter. Prisvinnare i BBC Wildlife Photographer of the Year. Har skrivit och varit medförfattare till åtta böcker om Arktis, ekoturism och stora rovdjur, som utgivits på flera olika språk. Är en av grundarna bakom Rovdjurscentret De 5 Stora och medlem i International League of Conservation Photographers.

Bibliografi 

 Polarliv 1980
 Stilla dagar i Arktis 1992
 Safari till världens finaste viltområden 1993 (tillsammans med Staffan Widstrand)
 Grönland 1996 (tillsammans med Hasse Schröder) 
 Ajunngilaq 1997 (tillsammans med Staffan Widstrand)
 Den lilla boken om vargen 2000 (tillsammans med Staffan Widstrand och Johan Lewenhaupt)
 Rovdjur 2002 (tillsammans med Staffan Widstrand och Johan Lewenhaupt)
 Den lilla boken om björnen 2002 (tillsammans med Staffan Widstrand och Johan Lewenhaupt)
 Vindar från Arktis 2008 (tillsammans med Staffan Widstrand)
 Sirius 2009 (tillsammans med Staffan Widstrand och Peter Bondo Christensen)

Priser och utmärkelser 

 Årets Pandabok 1994
 Årets Pandabok 2003
 Årets Pandabok 2009

Källor

Externa länkar
Magnus Elander

Svenska fotografer
Svenskspråkiga författare
Födda 1946
Män
Levande personer
Staffan Widstrand

Staffan Widstrand född 1959, är en svensk författare och fotograf.

Widstrand är “National Geographic Explorer”, Sony Imaging Ambassador och en av grundarna till, och den förste svensk som valdes in i International League of Conservation Photographers 2005.
Sedan 2007 är han VD för naturskyddskommunikationsprojektet Wild Wonders of Europe Wild Wonders of Europe. Widstrand är en av grundarna till Svenska Ekoturismföreningen (1996), (sedermera Naturturismföretagen), och dess kvalitetsmärke för svensk ekoturism, Naturens Bästa (2002) och även medgrundare av internationella initiativ som Wild Wonders of China och Rewilding Europe. Delägare i naturfotoresebyrån Wild Nature Photo Adventures.

Bibliografi 
 Safari till världens finaste viltområden 1993 (tillsammans med Magnus Elander)
 Ajunngilaq 1997 (tillsammans med Magnus Elander)
 Arktis idag 1997 (tillsammans med Magnus Elander)
 I Arktis 1999
 Den lilla boken om vargen 2000 (tillsammans med Magnus Elander och Johan Lewenhaupt)
 Rovdjur 2002 (tillsammans med Magnus Elander och Johan Lewenhaupt)
 Den lilla boken om björnen 2002 (tillsammans med Magnus Elander och Johan Lewenhaupt)
 Ourson Brun, 2004
 Vilda Sverige 2007
 Wild Sweden 2007
 Wildes Schweden 2007
 Vindar från Arktis 2008 (tillsammans med Magnus Elander)
 Wild Wonders of Europe 2010, (tillsammans med Peter Cairns, Florian Möllers och Bridget Wijnberg)
 Merveilleuse Nature 2010, (tillsammans med Peter Cairns, Florian Möllers och Bridget Wijnberg)
 Wild Wonders of Europe Exhibition catalogue, 2010
 Forets d'Europe, 2011
 Europas  Wilde Wasser, 2012
 A la Découverte des Arbres, 2012
 The Aurochs - Born to be wild 2013
 Ett Vildare Liv 2017 (tillsammans med Magnus Lundgren)
 Papua - Bland paradisfåglar och djävulsrockor 2021 (tillsammans med Magnus Lundgren)

Priser och utmärkelser 
 Årets Pandabok 1994
 Sedan 1996 11 st vinnarbilder i Wildlife Photographer of the Year
 Årets Naturfotograf i Sverige 2001
 5 st vinnarbilder i GDTs Europäischer Naturfotograf des Jahres sedan 2003
 Årets Pandabok 2003
 Årets Pandabok 2009
 Årets Pandabok 2018
 Årets Pandabok 2022

Källor

Externa länkar
Staffan Widstrand

Svenskspråkiga författare
Svenska fotografer
Födda 1959
Naturfotografer
Män
Levande personer
Robert "Knirr" Andersson

Robert "Knirr" Andersson, född 24 november 1969 i Ystad, är en svensk handbollstränare och före detta handbollsspelare (högernia). Han spelade 139 landskamper och gjorde 259 mål för Sveriges landslag, och vann två OS-silver (1992 och 1996), ett EM-guld (1994) och ett VM-brons (1995).

Robert Andersson är far till handbollsspelaren Julius Lindskog Andersson.

Meriter

Med klubblag 
 SM-guld 1992
 Skyttekung i Elitserien 1992, 189 mål
 1993 EUROPALAGET-Österrike
 1993 EHF-cupen FINAL, TSV Bayer Dormagen-Teka Santander 24-20, 20-26
 1994 Cupvinnarcupen SEMIFINAL, TSV Bayer Dormagen-OM Vitrolles Marseille
 2001 Final Tyska cupen
 2002 Final Tyska cupen
 2002 2:a tyska Bundesliga

Med landslag 
 OS-silver 1992 och 1996
 VM-brons 1995
 EM-guld 1994
 EM 1996 4:a

Externa länkar 
 
 

Svenska handbollsspelare
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1992
Olympiska silvermedaljörer 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sverige
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Sverige
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1996
Spelare i HSG Nordhorn
Spelare i Ystads IF HF
Spelare i TuS Nettelstedt-Lübbecke
Idrottare från Ystad
Födda 1969
Levande personer
Män
Europamästare i handboll
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Spelare i IFK Ystad HK
Handbollsspelare i RTV 1879 Basel
Igelström

Ätten Igelström har samma ursprung som ätterna Appelbom, Fägerstierna och Strömfelt och skall härstamma från en borgare Bengt Haraldsson i Nylödöse som enligt obestyrkta 1600-talsuppgifter var bror till biskopen Magnus Haraldsson som 1529 lämnade Sverige på grund av bibehållandet av sin katolska tro. Bengt Haraldsson var far till tullskrivaren i Älvsborg Harald Bengtsson vilken blev far till Anders Appelbom och Bengt Haraldsson (1579-1639/1640) som arrenderade Gäsene härad av kronan 1626-1632 och fick 1615 kronohemmanet Iglabo som livstidsförläning.

Bengt Haraldssons son var guvernementskamreraren i Livland Harald Bengtsson (1604–1678), som adlades den 7 juli 1645 med namnet Igelström och introducerades 2 mars 1647 under nr 320. 

Harald Bengtssons sonson kornetten Harald Igelström flydde 1700 till Polen sedan han begått dråp på en slaktardräng i Dorpat. Hans gods i Livland drogs in till kronan men hans barn återfick dem sedan området kommit under ryskt styre.

Ätten upphöjdes 5 mars 1739 i polsk friherrlig värdighet och huvudmannagrenen, den enda i dag kvarlevande, 29 juni 1792 i tysk riksgrevlig värdighet.

Ätten som efter adlandet inte varit representerad i Sverige, var inskriven på riddarhusen i Livland och Estland med namnet von Igelstrom. Den fortlever i dag i Tyskland och skriver sig där von Igelstroem.

Kända personer ur släkten Igelström 
 Gustaf Henrik Igelström (1695–1771), friherre, livländsk landrat (1747-1759)
 Otto Henrik Igelström (ru: Osip Andrejevitj Igelström) (1737–1823), greve, rysk diplomat och general 
 Konstantin Gustavovitj Igelström, (1799–1851)
 Anders (Andrej) Igelström (1860–1928), rysk bibliotekarie vid Helsingfors universitets Ryska bibliotek, journalist, politisk aktivist

Källor

Externa länkar 
 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Estland - adelsätter i estländska Riddarhuset

Svenska adelsätter
 
Livländsk adel
Tyska adelsätter
Polska adelsätter
Élyséepalatset

Élyséepalatset (), med adress Rue du Faubourg-Saint-Honoré 55 i Paris, i närheten av Champs-Élysées, är den franske presidentens officiella residens.

Historia
Élyséepalatset uppfördes mellan 1718 och 1722 av arkitekterna Armand-Claude Mollet och Jean Cailleteau för Louis Henri de La Tour d'Auvergne, greve av Evreux, och var länge känt som Hotel d'Evreux. Vid Evreuxs död inköptes det 1753 av Ludvig XV, som gav det i gåva till Madame de Pompadour. År 1773 köptes det av bankiren Nicolas Beaujon, som delvis byggde om det i ny design av Étienne-Louis Boullée. Den kungliga hertiginnan Bathilde av Orléans köpte det 1787 och lät anlägga en praktfull park omkring slottet. Under franska revolutionen hyrdes det ut och öppnades för allmänheten. 

År 1808 köptes palatset av kejsar Napoleon I, och det är efter honom det har fått sitt senare namn, då det under hans tid som ägare kallades Élysée-Napoleon. Det var i detta palats Napoleon undertecknade sin sista abdikation 1815. Vid Napoleons fall återlämnades det till Bathilde av Orléans, som i sin tur sålde det till Ludvig XVIII.

Élyséepalatset blev officiellt residens för Frankrikes president under den andra republiken år 1848.

Här skrevs Élysée-fördraget under den 22 januari 1963 av Konrad Adenauer och Charles de Gaulle.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Paris
Officiella residens i Frankrike
Paris åttonde arrondissement
Arkitekturåret 1722
Quartier de la Madeleine
Augustine Washington

Augustine Washington, född cirka 1694, död 23 april 1743, var far till USA:s förste president George Washington. Hans föräldrar hette Lawrence Washington och Mildred Gale. Farföräldrarna hette John Washington och Anne Pope.

Externa länkar
George Washington's heritage, 26 mars 2005.

Källor 

Godsägare under 1700-talet
Personer i USA under 1700-talet
Födda 1694
Avlidna 1743
Män
Personer från Westmoreland County, Virginia
Mary Ball Washington

Mary Ball Washington, född 30 november 1708, död 26 augusti 1789, var mor till George Washington, USA:s förste president. 

Hon föddes i Lively, Virginia, Lancaster County, Virginia, som enda barn till Joseph Ball, som dog då hon var tre, och Mary Johnson, som dog då hon var tolv. Som föräldralös blev hon enligt moderns testamente omhändertagen av advokaten George Eskridge. Hon gifte sig 1731 med Augustine Washington i dennes andra äktenskap.   

Barn:
George - (1732–1799)
Betty - (1733–1797)
Samuel - (1734–1781)
John Augustine - (1736–1787)
Charles - (1738–1799)
Mildred - (1739–1740)

Hon gifte inte om sig efter makens död 1743 utan levde ogift resten av livet, vilket var det vanliga för änkor i Virginia under denna tid. Hennes son köpte henne ett stort hus i Fredericksburg i Virginia och blev hennes testamentsexekutor och huvudarvinge. Relationen med hennes son George kan ha varit ansträngd på grund av hennes lojalistsympatier, men detta är obekräftat. Hon var fortfarande vid liv då sonen blev president, men dog senare samma år. Hon var bröstsjuk under sina sista år och avled möjligen i cancer. Hon begravdes enligt önskan vid den sten där hon brukat meditera, be och läsa.

Källor 

Amerikaner
Personer i USA under 1700-talet
Personer från Lancaster County, Virginia
Födda 1708
Avlidna 1789
Kvinnor
Bob vid olympiska vinterspelen 2006



Medaljörer

Medaljtabell

Deltagande nationer

Herrar

Dubbel
Tävlingsdag: 19 februari 2006 (final)

Fyrmans
Tävlingsdag: 25 februari 2006 (final)

Damer

Dubbel
Tävlingsdag: 21 februari 2006 (final)

Referenser

Noter

Externa länkar

Bob vid olympiska vinterspelen 2006
Monte Cristo (ö i Italien)

Monte Cristo (italienska: Isola di Montecristo) är en 10,4 km² stor och nästan obebodd ö i den toskanska arkipelagen. Ön är belägen ungefär mittemellan Korsika och det italienska fastlandet, söder om Elba och väster om Giglio. Det var på denna ö som Alexandre Dumas d.ä. förlade en del av handlingen till i romanen Greven av Monte Cristo, men beskrivningarna av bokens ö stämmer inte speciellt väl överens med verkliga förhållanden.

Monte Cristo är en avlägsen ö och hålls av de italienska myndigheterna som naturreservat och jaktpark. Enda sättet att komma dit är med egen båt, och man måste ha speciellt tillstånd för att gå i land. På ön finns resterna av ett benediktinerkloster från 1200-talet.

Referenser 

Italiens öar
Vulkaner i Italien