kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lidingö (olika betydelser)

Lidingö kan syfta på:
 Lidingö – en ö tillhörande Uppland i Stockholms inre skärgård
 Lidingö kommun –  en kommun i Stockholms län bestående av ön Lidingö och ett antal kringliggande mindre ögrupper 1970–
 Lidingö (tätort) – en tätort i Lidingö kommun
 Lidingö socken – en socken i Uppland  1653–
 Lidingö landskommun – en tidigare kommun i Stockholms län 1863–1909
 Lidingö köping – en tidigare köping och kommun i Stockholms län 1910–1925
 Lidingö stad – en stadskommun 1926–1970
 Lidingö församling – en församling i Stockholms stift 1653–
 Lidingö kyrka – en kyrka i Lidingö församling
 Lidingö distrikt – det enda distriktet i Lidingö kommun i Stockholms län
 S/S Lidingö  ett svenskt fartyg som sänktes under andra världskriget
 IFK Lidingö – en idrottsförening
Ferdinand II

Ferdinand II kan hänsyfta på:

 Ferdinand II av Sicilien och Aragonien
 Ferdinand II av Neapel
 Ferdinand II, tysk-romersk kejsare
 Ferdinand II av Toscana
 Ferdinand II av Bägge Sicilierna
 Ferdinand II av Portugal
 Ferdinand II av Tyrolen
 Ferdinand II av León

de:Liste der Herrscher namens Ferdinand#Ferdinand II.
eo:Ferdinando (regantoj)#Ferdinando la 2-a
Ferdinand III

Ferdinand III av Kastilien
 Ferdinand III av León
 Ferdinand III (tysk-romersk kejsare)
 Ferdinand III av Sicilien, se Ferdinand I av Bägge Sicilierna
 Ferdinand III av Toscana

eo:Ferdinando (regantoj)#Ferdinando la 3-a
Ferdinand I

Ferdinand I kan syfta på 

 Ferdinand av Bulgarien (1861–1948)
 Ferdinand I (tysk-romersk kejsare) (1503–1564)
 Ferdinand I av Aragonien (1389–1416)
 Ferdinand I av Bägge Sicilierna (1751–1825)
 Ferdinand I av León (1017–1065)
 Ferdinand I av Neapel (1423–1494)
 Ferdinand I av Portugal (1345–1383)
 Ferdinand I av Rumänien (1865–1927)
 Ferdinand I av Toscana (1549–1609)
 Ferdinand I av Österrike (1793–1875)
Ferdinand I av Bägge Sicilierna

Ferdinand I (italienska Ferdinando I), född 1751, död 1825, kung av Bägge Sicilierna från 1816, som Ferdinand IV kung av Kungariket Neapel från 1759, som Ferdinand III kung av Kungariket Sicilien från 1759. Son till Karl III av Spanien.

Biografi
Vid faderns tillträde som Spaniens kung 1759 blev Ferdinand hans efterträdare som kung av Neapel och Sicilien. Ferdinands ledande minister var till en början Bernardo Tanucci, som företog ett stort antal reformer i upplysningslärornas anda. Sedan han 1768 blivit gift med Maria Karolina av Österrike, dotter till kejsar Frans I och Maria Teresia av Österrike, kom han alltmera under hennes inflytande, vilket hon använde till att 1777 avskeda Tanucci och 1784 upphöja John Acton till ledande minister. 

En omsvängning i inrikespolitiken i reformfientlig anda märktes, och utrikespolitiskt anknöt Neapel nu till Österrike. Ferdinand kom därigenom att sluta upp vid sidan av Frankrikes fiender under revolutionskrigen. Besittningarna på italienska fastlandet kom härigenom att för en lång tid framöver ockuperas av fienden. 1815 kunde han på nytt ta Neapel i besittning, och han antog nu namnet "Konung av Bägge Sicilierna". Hans fortsatta regering gick i reaktionens tecken, ett uppror 1820 förmådde honom att utfärda en författning, men den återkallades, sedan en österrikisk interventionsarmé krossat upproret.

Barn 
 Maria Teresa (1772–1807), gift med sin kusin kejsar Frans II
 Luisa Maria Amelia Teresa (1773–1802), gift med sin kusin Ferdinand III av Toscana
 Carlo (1775–1778)
 Maria Anna (1775–1780)
 Frans I av Bägge Sicilierna (1777–1830)
 Maria Cristina Amelia (1779–1849), gift med Karl Felix I av Sardinien
 Carlo (1780–1789)
 Giuseppe (1781–1783)
 Maria Amalia (1782–1866), gift med den framtida Ludvig Filip I av Frankrike 1809
 dödfött barn (1783)
 Maria Antonietta (1784–1806), gift med sin kusin Ferdinand VII av Spanien
 Maria Clothilde (1786–1792)
 Maria Enrichetta (1787–1792)
 Carlo (1788–1789)
 Leopoldo (1790–1851), prins av Salerno, gift med sin systerdotter ärkehertiginnan Clementina av Österrike, dotter till hans syster Maria Teresa
 Alberto (1792–1798)
 Maria Isabella (1793–1801)

Se även 
 Bägge Sicilierna

Referenser

Huset Bourbon-Sicilien
Neapels regenter
Siciliens regenter
Födda 1751
Avlidna 1825
Män
Ubbhults IF

Ubbhults IF är en idrottsförening i Marks och Kungsbacka kommuner i Sverige. Ubbhults IF grundades 1934 av Erik Eliasson, Eskil Olsson, Gustav Grönvall, Max Bengtsson och Arvid Olsson. Klubben huserade först på "Persons torp" tills den nuvarande anläggningen Ekåsvallen invigdes 1949. Genom åren har Ubbhult producerat flertalet talanger; den mest kända och idag aktuella är Tobias Hysén som började sin karriär i Ubbhults IF. På damsidan har Malin Ehrnberg Lekbrant spelat 144 allsvenska matcher för Landvetter IF.

Seniorfotboll
Klubben har tre seniorlag, herr a-lag, herr b-lag och dam a-lag. Föreningens herrseniorer spelar i division 6 Kinna. Damernas a-lag har ett samarbete med närliggande klubbarna IFK Hällingsjö och Sätila SK. Denna konstellation kallar sig för HUS; Hällingsjö, Ubbhult, Sätila. Sedan laget startades upp 2006 har damerna avancerat till division 3 efter serieseger i division 4 2009. 

Ubbhults IF fick stor medial uppmärksamhet när klubbens herrseniorer 1990 utsågs till Sveriges sämsta fotbollslag av Göteborgsposten. Seriesegrarna har inte varit många eller särskilt regelbundna. Senast och första gången Ubbhults IF vann serien, division 6 Kinnagruppen, och blev uppflyttade var 2003 då man vann division 6 Kinna överlägset med 14 poäng ner till tvåan och målskillad på +51. Denna framgång resulterade i en helsida i GP:s sportbilaga med rubriken; "Ubbhult - vinner i längden!"

Efter två säsonger med seriespel i div.5 degraderades herrlaget åter till div.6 inför säsongen 2006 där de fortfarande spelar sina matcher (2013).

Ungdomsverksamhet
Efter att ungdomsektionen gått på knäna större delen av 90-talet återupptogs det gamla samarbetet med IFK Hällingsjö. Sedan 2005 har klubben ungdomsverksamhet tillsammans med IFK Hällingsjö och lag i seriespel i alla åldrar. Klubben har cirka 400 medlemmar varav hundratalet aktiva inom främst fotboll men även inom friskis och boule.

Övrig verksamhet
Klubbens anläggning Ekåsvallen används till uthyrning året om. Där anordnas privata fester, pub-kvällar, danskurser, möten med mera. Ekåsvallen är även platsen för den traditionella årliga julmarknaden i Ubbhult. På julmarknaden agerar Leif "Loket" Olsson konferencier och står för underhållningen tillsammans med lokala talanger. På julmarknaden erbjuds lotteri och försäljning av lokalt producerade varor och hantverk. Även klubbens yngligar hyllas för årets prestationer på fotbollsplanen under julmarknaden.

Externa länkar
Ubbhults hemsida
Ubbhults IF (herr): Sveriges sämsta lag (artikel publicerad i GP 1990)
Ubbhults IF (herr): Vinner i längden! (artikel publicerad i GP 2003.)
Ubbhults IF (dam): Full fart på krislaget (artikel publicerad i BT 2007)

Bouleklubbar i Sverige
Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Kungsbacka kommun
Sportklubbar bildade 1934
Kolarbyns IBS

Kolarbyns IBS är ett innebandylag från Fagersta. De vann Svenska Cupen (Folksam Cup) 1982/1983 efter finalseger mot Hagsätra IBK och 1984/1985 efter finalseger med 2-1 mot Väsby IBK. Efter full tid övergick matchen i straffar. Där Jan Erik "Chiefen" Bergkvist satte 2-1 målet, och avgjorde matchen. Brukspojken Jan Modin bidrog även till vinsten.

Källor

Innebandyklubbar i Sverige
Schäslong

Schäslong (av franska chaise longue, "lång stol") är ett slags vilsoffa som är så lång att den sittande får plats att lägga upp benen. Schäslonger har ofta en karm vid ena ändan. Den sidodel med större sittdjup, som många moderna soffor har, kallas också schäslong. Överhuvudtaget har ordet kommit att beteckna vilsoffor i allmänhet.

Källor 

Liggmöbler
Ugglan
Stuteri

Ett stuteri är en anläggning för hästavel. Stuterier var tidigare vanligt förekommande vid större, enskilda och kyrkliga gods. Många av Europas länder inrättade även statliga stuterier.

Kroatien 
Stuteriet Đakovo

Sverige 
För att säkerställa den svenska krigsmaktens behov av hästar grundades under 1600-talet statsstuterier vid Erikssund, Strömsholms slott, Flyinge kungsgård och Ottenby kungsgård. En Stuteriöverstyrelse, som bestod av en ensam beslutande chef, inrättades 1818. Denna befattning var oavlönad till 1909 då en avlönad chefsbefattning inrättades. 1921 ändrades styrelsens organisation till att utgöras av en överdirektör, en byrådirektör samt två fullmäktige vid behandling av vissa frågor. Stuteriöverstyrelsen var underordnad jordbruksdepartementet, hade till uppdrag att följa hästavelns utveckling och leda landets hästväsen, så att försvarets, näringslivets och enskildas behov av hästar blev tillgodosett. Under stuteriöverstyrelsen hörde statens hingstdepåer och ledningen av hästpremieringen. Vid sidan av denna myndighet fanns det en särskild remonteringsstyrelse med ansvar för det militära remonteringsväsendet. Stuteriöverstyrelsen lades ner 1934; dess verksamhet övertogs då av lantbruksstyrelsen.

Österrike 

 Stuteriet Piber

Se även 
 Hingstdepå
 Remontdepå

Källor
Jaguar S-Type (1999)

Jaguar S-type är en personbil tillverkad av den  brittiska biltillverkaren Jaguar mellan 1998 och 2007. 

Den har designats för att påminna om den tidigare S-type, men det rör sig bara om vissa återkommande formelement på en i grunden helt ny plattform och inte något försök att bygga en moderniserad version av den ursprungliga S-type (jfr Volkswagen Typ 1 från 1934 och Volkswagen New Beetle från 1998).

S-type förekom endast med fyra dörrar och med bensin- och dieselmotorer mellan 2,1 och 4,2 liter. Nypriserna låg mellan 350.000 och 700.000 kronor beroende på motor, utrustning etc.

Versioner:

Externa länkar

S-Type (1999)
Bakhjulsdrivna fordon
Jaguar X-Type

Jaguar X-type är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Jaguar mellan 2001 och 2009. 

X-type förekommer som fyradörrars sedan samt som femdörrars kombi och med bensin- och dieselmotorer mellan 2,0 och 3,0 liter. De två största 6-cylindriga versionerna på 2,5 resp 3,0 liter är fyrhjulsdrivna medan den minsta bensinsexan och dieslarna är framhjulsdrivna. Sexväxlad automat kom årsmodell 2009 då även dieseln fick partikelfilter som standard och därav den något sänkta effekten.

Nypriserna 2009 låg mellan 306.000 och 438.000 kronor beroende på motor, utrustning etc.

Versioner:

Externa länkar 

X-Type
Framhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Sur, Schweiz

Sur (tysk och officiell stavning) eller Sour (rätoromansk stavning) är en ort och tidigare kommun i regionen Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2016 är den en del av kommunen Surses. 

Det traditionella språket är surmeirisk rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål. Under senare delen av 1900-talet har deras andel dock sjunkit till tre fjärdedelar, till förmån för tyska. Barnen från Sur går i skola i Savognin där undervisningsspråket är rätoromanska i årskurs 1-6 och tyska i årskurs 7-9. Nästan alla invånare är katoliker.

Källor

Länkar

Tidigare kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Mittelbünden

Mittelbünden är en region i de centrala delarna av den schweiziska kantonen Graubünden. Regionen omfattar 694,56 km², och består av de tre underregionerna Albula, Surses och Lenzerheide. Den omfattar de 22 kommunerna    
 Albula/Alvra
 Bergün
 Bivio
 Cunter
 Filisur
 Lantsch/Lenz
 Marmorera
 Mulegns
 Riom-Parsonz
 Salouf
 Savognin
 Schmitten
 Sur
 Tinizong-Rona
 Vaz/Obervaz

Källor
 Regionens officiella webbplats

Schweiz geografi
Alvaschein

Alvaschein (tyska) eller Alvaschagn (rätoromanska) är en ort och en tidigare kommun i regionen Albula i den schweiziska kantonen Graubünden, som från och med 2015 ingår i kommunen Albula/Alvra.

Det traditionella språket är surmeirisk rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål. Under 1900-talet har detta språk alltmer trängts undan på bekostnad av främst tyska. Vid senaste folkräkningen (2000) hade 40% rätoromanska som modersmål. Kommunen var officiellt rätoromansk, men i praktiken användes mest tyska som förvaltningsspråk. 
Alla låg- och mellanstadieelever undervisas dock på rätoromanska i grannkommunen Lantsch/Lenz.

Kyrkan är alltjämt katolsk, och den reformerta minoriteten söker sig till kyrkan i Filisur en mil österut.

Källor 
Historisches Lexikon der Schweiz

Noter 

Orter i Graubünden
Tidigare kommuner i Graubünden
Tinizong-Rona

Tinizong-Rona var en kommun i distriktet Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Den bildades 1998 genom sammanläggning av de tidigare kommunerna Tinizong och Rona (föråldrad tysk och tidigare officiellt stavning: Tinzen respektive Roffna). Från och med 2016 är den en del av kommunen Surses.

Språk och religion
Det traditionella språket är surmeirisk rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål. Under senare delen av 1900-talet har deras andel dock sjunkit till drygt hälften, till förmån för tyska. Barnen från Tinizong och Rona går i skola i Savognin där undervisningsspråket är rätoromanska i årskurs 1-6 och tyska i årskurs 7-9.

Det stora flertalet av invånarna är katoliker.

Länkar

Källor 

Tidigare kommuner i Graubünden
Savognin

Savognin (föråldrat tyskt och tidigare officiellt namn: Schweiningen)  är en ort och tidigare kommun i distriktet Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2016 är den en del av kommunen Surses.

Byn Savognin är sedan urminnes tider politiskt och kommersiellt centrum för hela Surses-dalen. I samband med turismens ökade betydelse har samhället byggts ut kraftigt, främst under 1960- och 1970-talet. 1978 byggdes en snökanon i Savognin, som första ort i Alperna.

Språk
Det traditionella språket är surmeirisk rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål. Under senare delen av 1900-talet har deras andel dock sjunkit till drygt hälften, till förmån för tyska. Undervisningsspråket i skolan är rätoromanska i årskurs 1-6 och tyska i årskurs 7-9.

Religion
Flertalet av invånarna är katoliker, och Savognin har inte mindre än tre katolska kyrkor. Eftersom en reformert minoritet har uppstått i området, till följd av inflyttning, finns sedan 1988 också en reformert kyrka.

Länkar

Källor 

Tidigare kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Salouf

Salouf (föråldrat tyskt och tidigare officiellt namn: Salux) är en ort och tidigare kommun i distriktet Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2016 är den en del av kommunen Surses.

Språk och religion
Det traditionella språket är surmeirisk rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål. Under senare delen av 1900-talet har deras andel dock sjunkit till tre fjärdedelar, till förmån för tyska. Barnen från Cunter går i skola i Savognin där undervisningsspråket är rätoromanska i årskurs 1-6 och tyska i årskurs 7-9.

Flertalet av invånarna är katoliker.

Länkar

Källor 

Tidigare kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Riom-Parsonz

Riom-Parsonz var en kommun i distriktet Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Den bildades 1979 genom sammanläggning av de tidigare kommunera Riom och Parsonz (föråldrade tyska och tidigare officiella namn: Reams und Präsanz). Från och med 2016 är den en del av kommunen Surses.

Språk och religion
Det traditionella språket är surmeirisk rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål. Under senare delen av 1900-talet har deras andel dock sjunkit till omkring två tredjedelar, till förmån för tyska. Barnen från Riom och Parsonz går i skola i Savognin där undervisningsspråket är rätoromanska i årskurs 1-6 och tyska i årskurs 7-9.

Det stora flertalet av invånarna är alltjämt katoliker.

Källor 

Tidigare kommuner i Graubünden
Mulegns

Mulegns (föråldrat tyskt namn: Mühlen) är en ort och tidigare kommun i distriktet Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2016 är den en del av kommunen Surses.

Historia
Bebyggelsen uppstod runt år 1500, genom inflyttning av tyskspråkiga walser, som så småningom tog över det lokala språket, surmeirisk rätoromanska. 

Mulegns ligger vid en förr tiden betydelsefull transporter över Alperna, och här fanns en stor skjutsstation. När Albulabanan öppnade 1903 förlorade orten i betydelse och ledde till en kraftig befolkningsminskning.

Språk och religion
Antalet brukare av rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål, har under senare delen av 1900-talet sjunkit till två tredjedelar, till förmån för tyska. Barnen från Mulegns går i skola i Savognin där undervisningsspråket är rätoromanska i årskurs 1-6 och tyska i årskurs 7-9. Nästan alla invånare är katoliker.

Länkar

Källor 

Tidigare kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Marmorera

Marmorera, på rätoromanska också Murmarera (föråldrat tyskt namn Marmels) är en ort och tidigare kommun i distriktet Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Sedan 2016 ingår den kommunen Surses. 

Byn Marmorera låg på dalbotten där floden Gelgia strömmar fram genom Surses, parallellt med en förr i tiden betydelsefull handelsväg. En stor del av näringsgrundlaget i Marmorera var relaterat till trafiken genom dalen, så när järnvägslinjen Albulabanan öppnade hamnade byn ett ekonomiskt bakvatten, följt av utflyttning, fattigdom och en kraftigt skuldsatt kommun. 

Efter andra världskriget erbjöd sig elektricitetsverket i staden Zürich att köpa ut byns invånare, och betala kommunens skulder och dessutom en stor årlig ersättning mot att få en 80-årig konsession på att skapa en vattenreservoar i dalen. Tillräckligt många nappade på förslaget för att det skulle gå igenom, även om många naturligtvis protesterade. 1948 sade kommunstyrelsen ja, och i norra delen av kommunen, nära gränsen mot Sur började en fördämning att byggas.

1954 revs hela byn med 29 bostadshus, 52 uthus, kyrka och skolhus. En ny bosättning byggdes i Scalotta, mellan fördämningen och kommungränsen, där det bosatte sig invånare som varit positiva till försäljningen. På östra bergssluttningen ovanför den gamla byn, intill den nya landsvägen och vattenreservoarens strand, byggdes ett annat område som kallades "nya Marmorera", som kom att bebos av motståndare, och dit också kyrkogården flyttades. De flesta kom dock att flytta ut från kommunen helt och hållet. 

Dalen dämdes sålunda upp och skapade den nya sjön Lai da Marmorera.

Marmorera har traditionellt bebotts av rätoromansktalande katoliker. Numera har två tredjedelar av invånarna tyska som modersmål, medan de allra flesta alltjämt tillhör den katolska konfessionen.

Länkar

Källor 
Neue Züricher Zeitung 2006-03-18

Tidigare kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Cunter

Cunter (föråldrat tyskt namn: Conters im Oberhalbstein) är en ort och tidigare kommun i distriktet Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2016 är den en del av kommunen Surses.

Språk och religion
Det traditionella språket är surmeirisk rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål. Under senare delen av 1900-talet har deras andel dock sjunkit till drygt hälften, till förmån för tyska. Barnen från Cunter går i skola i Savognin där undervisningsspråket är rätoromanska i årskurs 1-6 och tyska i årskurs 7-9.

Flertalet av invånarna är katoliker.

Länkar

Källor 
Historisches Lexikon der Schweiz

Tidigare kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Bivio

Bivio (, tidigare: Stalla,  , äldre tyskt namn: Stallen) är en ort och tidigare kommun i distriktet Albula i den schweiziska kantonen Graubünden. Från och med 2016 ingår Bivio i kommunen Surses.

Samtliga namnformer har ursprung i den latinska benämningen Stabula bivia ("stallet vid vägskälet"). Bivio ligger nämligen vid ett urgammalt vägmöte: Den från romartid fram till medeltid mycket betydelsefulla alpöverfarten Strada superiore kommer här norrifrån och delar sig en östlig gren över Julierpasset och en sydlig gren över Septimerpasset.

Språk och religion 
Ortens ursprungliga språk är rätoromanska, men inflyttning från Bregagliadalen på andra sidan Septimerpasset förde till att Bivio från 1500-talet fick en betydande andel invånare som talade italienska (eller egentligen den lombardiska dialekten bargajot). Som en följd av stor utflyttning av den gamla befolkningen och inflyttning av tyskspråkiga i samband med turistnäringens framväxt under 1900-talet, har tyska språket kommit att ta över allt mer. 

Även den kristna religionen utövas på olika vis i Bivio. Reformationen slog delvis igenom 1584, också detta till stor del genom invandringen från Bregaglia, så att det uppstod två parallella församlingar i Bivio: En katolsk och en reformert, och den ordningen gäller än idag. I nästan hundra åren begagnade de samma kyrka, men år 1675 byggdes en egen reformert kyrka.

Med reformationen etablerades italienska som språk i skola, kyrka och administration. Bivio var därför den enda officiellt italienskspråkiga kommunen på norra sidan av Alperna. 

Som en följd av de ändrade faktiska språkförhållandena beslutade kommunen dock 2005 att införa tyska som administrativt språk, och skolan ändrades från enspråkigt italiensk till att bli tysk-italienskt tvåspråkig.

Vid senaste folkräkningen (2014) angav 57 % tyska som huvudspråk, 25 % angav italienska och 4 % rätoromanska. I praktiken är de flesta invånarna två- eller trespråkiga. Katoliker och reformerta är i stort sett lika många.

Referenser 
 Historisches Lexikon der Schweiz

Noter

Externa länkar 

Tidigare kommuner i Graubünden
Orter i Graubünden
Wiesen, Schweiz

Wiesen (rätoromanska: Tain) är en ort i Davos kommun i regionen Prättigau/Davos i kantonen Graubünden, Schweiz. Wiesen var tidigare en kommun i distriktet Albula, men från och med 2009 utgör Wiesen den västligaste av sex kommundelar ("Fraktionsgemeinden") i kommunen Davos och tillhör därmed distriktet (från och med 2016 regionen) Prättigau-Davos.

Wiesen består av en by som ligger norr om floden Landwasser, en halvmil innan dess utflöde i Albula-floden.

Historia
Området användes för fäboddrift av bönder i Alvaneu, fram till dess att walsertyskar från Davos under 1200-talets slut började odla mark och därmed lade grunden till den nuvarande byn. Kyrkan byggdes på 1490-talet och blev reformert 1553. Numera finns dock en betydande katolsk minoritet, som söker kyrka i Davos Platz.

Sedan 1870-talet är Wiesen känt som kurort och sedan 1909 har den en järnvägsstation på Rhätische Bahn.

Källor

Noter 

Orter i Graubünden
Tidigare kommuner i Graubünden
Filisur

Filisur (rätoromanska: Filisour)  är en ort och tidigare kommun i region Albula i den schweiziska kantonen Graubünden som från och med 2018 ingår i kommunen Bergün Filisur. Den ligger i Albuladalen, där floden Landwasser rinner ut i Albula, och har en järnvägsstation på Rhätische Bahn med linjer mot Chur, Davos och Sankt Moritz. 

Det traditionella språket är rätoromanska, närmare bestämt dialekten surmiran, med vissa inslag av puter (dialekten i angränsande Övre Engadin). Traditionellt har man i Filisur, liksom i Bergün, använt puter som skriftspråk, främst som en följd av att man haft en gemenskap i att ha gått över till reformert kristendom i slutet av 1500-talet, till skillnad från övriga delar av Albuladalen som bibehållit katolicismen.

Rätoromanskan trängdes under 1800-talet till stor del undan till förmån för tyska språket, som en följd av stor inflyttning av jordbruksarrendatorer från Davosområdet, och försvann i stort sett under 1900-talet. Vid senaste folkräkningen (2000) hade endast 3 % rätoromanska som huvudspråk. Såväl kommunal förvaltning som skolundervisning är helt tyskspråkig. Bland den reformerta befolkningen har också uppstått en betydande katolsk minoritet, som numera har en egen kyrka.

Källor 

Orter i Graubünden
Tidigare kommuner i Graubünden