kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Guido Reni

Guido Reni, född 4 november 1575 i Bologna, Italien, död 18 augusti 1642 i Bologna, var en italiensk målare under barockepoken. Han var en förfinad kolorist och känslig tecknare och räknas som den som fulländade den eklektiska klassicismen. Renis ofta melodramatiska framställningar av så vitt skilda motiv som Kristus, Lucretia och Kleopatra var mycket eftersökta.

Biografi
Reni föddes i en musikerfamilj i Bologna. Som nioåring sattes han i lära hos Denis Calvaert, där även Francesco Albani och Domenichino var lärjungar. Reni och Albani stod varandra nära, men detta förvandlades till rivalitet allteftersom de växte upp. Innan Reni fyllt tjugo år, anslöt han sig till den rivaliserande Accademia degli Incamminati under Ludovico Carraccis ledning. 1602–1614 vistades han i Rom tillsammans med Albani. Under påven Paulus V:s tid rönte han stor uppmärksamhet och uppskattning.

Reni fick i uppdrag att måla det påvliga kapellet i Quirinalpalatset, men ansåg att påvens ministrar betalade honom för lite och lämnade Rom för Bologna. Paulus V lät hämta honom och arrangerade med bostad med mera för honom. En annan gång lämnade han Rom för Neapel, där han fått i uppdrag att måla Gennarus kapell. Vid den tiden styrde och ställde en konstnärsklick bestående av Belisario Corenzio, Battistello Caracciolo och Jusepe de Ribera, och dessa motsatte sig i hög grad att konstnärer utifrån utförde uppdrag i Neapel. Reni återvände till Rom men återvände ånyo till Bologna.

I Bologna etablerade Reni en omtalad och produktiv målarskola. Han stannade nu huvudsakligen i Bologna, men gjorde en resa till Ravenna, där han tillsammans med tre lärjungar utsmyckade kapellet i katedralen med sin berömda målning Israeliterna samlar manna. Ett av hans mest kända verk är Aurora, en 280 × 700 cm stor fresk utförd för Casino Rospigliosi i Rom 1612–1614.

Bilder

Källor

Externa länkar

 

Födda 1575
Avlidna 1642
Bolognesiska målare
Män
Personer från Bologna
Barockmålare
Andrea Sacchi

Andrea Sacchi, född 30 november 1599 i Nettuno, Italien, död 21 juni 1661 i Rom, var en italiensk målare under barockens epok. Carlo Maratta var hans elev.

Biografi
Sacchi var en av de ledande representanterna för den klassiska traditionen från Poussin och Algardi under högbarocken. Han var elev till Francesco Albani och hade influerats av bröderna Annibale och Agostino Carracci. Bland hans målningar ingår Den gudomliga visheten (Palazzo Barberini, Rom) och Sankt Romualds uppenbarelse (Vatikanmuseerna). 

Andrea Sacchi avled år 1661 och är begravd i basilikan San Giovanni in Laterano.

Verk i urval
 Porträtt av cisterciensmunken Jean Baptiste de la Barrière (attribuering) – San Bernardo alle Terme
 Den heliga Annas död (1648–1649) – San Carlo ai Catinari
 Den helige Josefs dröm – San Giuseppe a Capo le Case
 Jungfru Maria uppenbarar sig för den helige Isidor (1622–1623) – Sant'Isidoro a Capo le Case
 Porträtt av kardinal Lelio Biscia (cirka 1630) – National Gallery of Canada, Ottawa
 Den helige Antonius av Padua uppväcker en död man (1631–1633) – Santa Maria della Concezione
 Jungfru Maria uppenbarar sig för den helige Bonaventura (1635–1636) – Santa Maria della Concezione
 Jungfru Marie himmelsfärd (attribuering) – Santa Maria in Monticelli
 Den helige Johannes Chrysostomos offrar en duva åt Madonnan och Barnet – Casa del Vescovo, Santa Maria del Priorato
 Den gudomliga visheten (1629–1631) – Palazzo Barberini
 Fontana dell'Acqua Acetosa (1661–1662)
 Madonnan med de heliga Ignatius, Frans Xavier, Kosmas och Damianus (1629) – Collegio Romano

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Personer från Nettuno
Italienska barockmålare
Födda 1599
Avlidna 1661
Män
François Lemoyne

François Lemoyne (François Le Moyne), född 1668 i Paris, död där 4 juni 1737, var en fransk målare.

Lemoyne beundrade den italienske målaren Pietro da Cortonas verk och var en av de sista franska konstnärerna som följde barocktraditionen i sina utsmyckningar.

Trots att han aldrig studerat i Italien var han mycket påverkad av den venetianska dekorativa skolan. François Boucher var en av hans elever. Lemoyne målade bland annat en plafond i kyrkan Saint-Thomas-d'Aquin i Paris, en kupolfresk i Mariakapellet i Saint-Sulpice samt den kolossala plafonden i Herculessalen i slottet i Versailles.

François Lemoyne begick den 4 juni 1737 självmord i sin bostad vid Rue des Bons-Enfants i Paris.

Källor

Externa länkar

Konstnärer från Paris
Franska konstnärer
Födda 1668
Avlidna 1737
Män
Konstnärer som begått självmord
Line Østvold

Line Østvold, född 7 november 1978 i Haugsbygd nära Hønefoss i Buskerud, död 19 september 2004 i Santiago i Chile, var en norsk snowboardåkare. Hon avled till följd av huvud- och nackskador som hon fått under träning i Chile. Hon hade trots sin låga ålder hunnit vinna världsmästartitlar i boardercross.

Externa länkar
Dödsruna på snowboarding.com

Kvinnor
Födda 1978
Avlidna 2004
Norska snowboardåkare
Personer som dött av idrottsolyckor
Voice XML

Voice XML, i marknadsföringssyfte skrivet VoiceXML, är en av flera specifikationer som ingår i W3C:s ramverk för talstyrning. Nuvarande (2004-09-20) version är VoiceXML 2.0.

Se även
SRGS
CCXML

W3C-standarder
SRGS

SRGS (Speech Recognition Grammar Specification) är en av flera specifikationer som ingår i W3C:s ramverk för talstyrning. Nuvarande (2004-09-20) version är SRGS 1.0.

Se även 
Voice XML

W3C-standarder
Karl von Frisch

Karl von Frisch, född 20 november 1886 i Wien, död 12 juni 1982 i München, var en österrikisk etolog som delade 1973 års nobelpris i fysiologi eller medicin tillsammans med Niko Tinbergen och Konrad Lorenz.

von Frischs bidrag till den framväxande etologin var hans uppmärksammade studier av hur bin kommunicerar. I sammandrag kan man säga att von Frisch fann att ett bi som hittat nektar, pollen eller liknande näring kommunicerar detta till andra bin i kupan genom en dans som anger riktning, storlek och kvalitet på näringskällan, samt, genom doftprov, vilken typ av näring det är frågan om.

Frisch invaldes 1952 som utländsk ledamot nummer 877 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Referenser

Litteratur

 Karl v. Frisch: Binas liv, Natur och Kultur, Stockholm, 1956 (översatt från Aus dem Leben der Bienen, Springer-Verlag OHG, Berlin, 1953)

Externa länkar
Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1973
Nobelprize.org, Karl von Frisch – självbiografi

Nobelpristagare i medicin
Österrikiska nobelpristagare
Österrikiska biologer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1886
Avlidna 1982
Män
Storkorset av andra klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Personer från Wien
Alumner från Wiens universitet
Piemonte

Piemonte (, ) är en region i nordvästra Italien. Regionen hade cirka 4,25 miljoner invånare (2022), på en yta av 25 387 km². Huvudort är Turin. Före år 1860 var Piemonte kungariket Sardiniens huvuddel.

Piemonte omges på tre sidor av Alperna. Aostadalen i nordväst hör både historiskt och geografiskt till Piemonte, men utgör en autonom region. I norr gränsar Piemonte till Schweiz, i väster till Frankrike, i söder till Ligurien, i sydöst till Emilia-Romagna och i öster till Lombardiet.

Piemonte är indelat i åtta provinser, av vilka sju är namngivna efter sin största stad: Alessandria, Asti, Biella, Cuneo, Novara, Turin, Verbano-Cusio-Ossola och Vercelli. Ett par andra viktiga städer är Moncalieri och Rivoli.

Geografi 
Piemontes slätter är bördiga jordbruksområden, där man odlar vete, ris, majs och vindruvor. Regionen är en av Italiens stora vinregioner. Mer än hälften av dess 70 000 hektar vingårdar har beteckningen DOC. Några kända viner är Barbera, Barolo, Barbaresco och Dolcetto. Regionen har också stora industriområden, bland annat i Turin där man tillverkar Fiat.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

 
Italiens regioner
Clemens X

Clemens X (latin den milde), född Emilio Altieri 13 juli 1590 i Rom, död 22 juli 1676 i Rom, var påve från den 29 april 1670 till sin död, den 22 juli 1676.

Biografi 
Emilio Altieri var tredje son till Lorenzo Altieri och dennes andra hustru Vittoria, dotter till Mario Delfini. En äldre bror, Giovanni Battista (1589–1654) var kardinal och hade tjänat i Peterskyrkan i Vatikanen i ungdomen. Släkten Altieri var romersk adel från 1400- till 1600-talet då den utslocknade på svärdssidan; som påve lät Clemens emellertid adoptera sin kvinnliga släktings make, och den grenen fortlevde med namnet.

Emilio Altieri studerade vid jesuiternas kollegium i Rom, doktorerade 1611 i rättsvetenskap, och inträdde i kyrkans tjänst som Giambattista Pamfilis (sedermera Innocentius X) advokat. Han var verksam i Sacra Romana Rota, och anlitades som apostolisk legat till Polen, och nuntie till Neapel. 1624 prästvigdes han, och blev 1627 biskopsvigd. Påve Alexander VII utsåg honom till sekreterare över biskopskongregationen, och av Clemens IX utnämndes han till superintendent över den påvliga skattkammaren. Han verkade som biskop ända tills Clemens IX på sin dödsbädd utnämnde den tio år äldre Altieri till kardinalpräst med Santa Maria sopra Minerva som titelkyrka.

Efter en konklav, som varade i nästan fem månader, enades kardinalkollegiet slutligen om att utse den åldrade Altieri till påve, den 29 april 1670. Han antog påvenamnet Clemens X. I praktiken styrde kardinal Paluzzi-Altieri hans pontifikat, som med Ludvig XIV började striden om regalierätten (rätten att under biskopliga vakanser ge bort lediga prebenden och få inkomsterna av stiften). Kardinal Paoluzzi-Altieri var farbror till den ingifte släkting som påven adopterade.

Clemens saligförklarade bland andra Johannes av korset och Pius V, och helgonförklarade Rosa av Lima med flera. När Polen invaderades av turkarna bistod Clemens de kristna ekonomiskt. Han lät dekorera Ponte Sant'Angelo med tio änglastatyer i marmor, och lät uppresa två fontäner framför Peterskyrkan.

Referenser 
 Artikeln bygger delvis på översatt material från Catholic Encyclopedia, Volume IV (1908)
 J.N.D. Kelly, The Oxford Dictionary of Popes, Oxford 1996

Externa länkar 

Män
Födda 1590
Avlidna 1676
Alumner från Universitetet La Sapienza
Påvar
Italienska kanonister
Heliga stolens diplomater
Personer i Kyrkostaten under 1600-talet
Ugglan
Påvar från Rom
Johan Hagander (1896–1991)

Johan Oscar Hagander, född 28 september 1896 i Ljusdal, död 1 januari 1991, var en svensk jurist, slutligen överståthållare (den näst sista) i Stockholm.

Hagander växte upp i Ljusdal som son till Theodor Hagander. Han blev juris kandidat vid Stockholms högskola och gjorde karriär inom domstolsväsendet. Han blev bland annat justitieråd och ordförande i arbetsdomstolen innan han avslutade sitt yrkesverksamma liv i Tessinska palatset, då ämbetsbostad för överståthållaren och sedermera för landshövdingen i Stockholms län. Han var överståthållare under tiden 1949–1963. Ganska länge fortsatte han med olika förtroendeuppdrag, som ordförande i Pressens opinionsnämnd och Fideikommissutredningen m.m.

Gift med Margit Larsson, född 3 november 1899, död 31 januari 1997, dotter till bruksdisponent Knut Larsson, riksdagsman och innehavare av Borgviks bruk i Värmland.

Haganders farmors far var Johan Hagander (1785-1865), borgmästare i Skövde. Haganders dotterdotter är Agneta Lagercrantz, författare och journalist vid Svenska Dagbladet.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 
   Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden (Serafimerorden), 6 juni 1961.
   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1951.
   Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 15 november 1946.
   Riddare av Nordstjärneorden, 1938.

Utländska utmärkelser 
   Storkorset av Danska Dannebrogorden.
   Storkorset av Finlands Vita Ros’ orden.
   Storkorset av Norska Sankt Olavs orden.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Överståthållare
Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Mottagare av Serafimerorden
Personer från Ljusdal
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1896
Avlidna 1991
Män
1012

1012 (MXII) var ett skottår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

April 
 19 april – Ärkebiskop Alphege av Canterbury mördas av sina danska tillfångatagare.

Maj 
 18 maj – Sedan Sergius IV har avlidit en vecka tidigare väljs Theophylactus till påve och tar namnet Benedictus VIII. I protest mot detta väljs Gregorius VI till motpåve, men avlider efter ett halvår.

Okänt datum 
 Den norske ladejarlen Erik Håkansson avgår från posten och överlämnar den till sin son Håkon. Eriks bror Sven fortsätter därmed att tillsammans med Håkan styra över Norge som ställföreträdare för den danske kungen Sven Tveskägg.
 Mael Morda inleder ett uppror mot Brian Boru på Irland, vilket pågår fram till 1014 då det avslutas genom Slaget vid Clontarf.
 Suleiman återinträder som umayyadisk kalif av Córdoba och efterträder så Hisham II.
 Kung Ethelred betalar danegäld.
 Oldrich efterträder Jaromir som hertig av Böhmen.
 Den fatimidiske kalifen al-Hakim beordrar att alla judiska och kristna helgedomar ska förstöras.

Födda 
 Benedictus IX, född Teophylactus, påve 1032–1044, 1045 och 1047–1048 (född detta år eller 1005).
 Rajendra I, kung i Cholariket.
 Marpa, tibetansk översättare av heliga texter.
 Guo (Renzong), kinesisk kejsarinna.

Avlidna 
 19 april – Alphege ärkebiskop av Canterbury.
 12 maj – Sergius IV, född Pietro Martino Boccapecora, påve sedan 1009.
 25 december – Gregorius VI, motpåve sedan 18 maj detta år.

Källor

Externa länkar
Ratos

Ratos AB, akronym för Ragnar och Torsten Söderberg, är ett svenskt börsnoterat investmentbolag.

Bröderna Ragnar och Torsten Söderberg grundade Ratos 1934 som ett förvaltningsbolag för familjens växande affärsverksamhet. Familjen var då ägare av bolaget Söderberg & Haak AB. Ratos blev så småningom ett blandat investmentbolag med betydande aktieposter i företag som Stora Kopparberg, Gränges och Esselte samt en helägd stålhandelsrörelse. 

Vd är sedan december 2017 den tidigare styrelseordföranden Jonas Wiström. Per-Olof Söderberg utsågs samtidigt till ny styrelseordförande.

2019 sålde Ratos Adelswärdska huset, den byggnad vid Drottninggatan i Stockholm där huvudkontoret är beläget. Köpare var Statens fastighetsverk. Anledningen till försäljningen var de alltmer ökade säkerhetskraven i omgivningen, eftersom byggnaden ligger mellan Sagerska palatset (statsministerbostaden) och Rosenbad (regeringskansliet) och området allt oftare spärrats av. Fastigheten köptes av Söderberg & Haak 1938 och blev senare Ratosägt. Ratos kunde disponera byggnaden till och med 2021.

Bolag 
Bolagen som Ratos äger är följande (2021-05-04)
 Aibel
 airteam
 DIAB AB
 HENT
 HL Display
 Kvdbil
 LEDIL
 Oase Outdoors
 Plantagen
 Speed Group
 TFS
 Vestia

Samarbete med högskolor och universitet
Företaget är en av de främsta medlemmarna, benämnda Capital Partners, i Handelshögskolan i Stockholms partnerprogram för företag som bidrar finansiellt till Handelshögskolan i Stockholm och nära samarbetar med den vad gäller utbildning och forskning.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Ratos webbplats

Företag listade på Stockholmsbörsen (large cap)
Företag tidigare listade på Stockholmsbörsens A-lista
Svenska riskkapitalbolag
Företag i Stockholms kommun
Företag bildade 1934
Agrippina den yngre

Agrippina den yngre, även Agrippina Minor (latin: Iulia Agrippina), född 6 november 15 e.Kr. i Oppidum Ubiorum (nuvarande Köln), död mellan 19 och 23 mars 59 i Kampanien, var dotter till Germanicus och Agrippina den äldre, samt kejsar Claudius fjärde gemål.

Biografi
Agrippina föddes i den stad som fick namnet efter henne, Colonia Agrippina (Köln). Hon var först gift med Gnaeus Domitius Ahenobarbus, som hon hade sonen Nero med, och senare gift med Passienus Crispus, som hon lär ha bragt om livet för att få ett stort arv.

Liksom sina systrar stod hon i brottsligt förhållande till sin bror Caligula. Hon lyckades genom fula knep förmå sin farbror, kejsar Claudius, att ta henne till gemål (49) och utnämna hennes son Nero till sin efterträdare. Hon lät förgifta Claudius (54), och Nero blev därefter kejsare och Agrippina hoppades få styra riket, men blev i stället osams med honom. Då hon slutligen hotade att låta uppsätta Claudius son Britannicus på tronen ledde det till Britannicus död, år 55. Fyra år senare blev Agrippina själv på Neros befallning mördad.

Källor 

Födda 16
Avlidna 59
Kungligheter som blivit mördade
Kvinnor
Romerska kejsarinnor
Personer från Köln
Caligula (romersk kejsare)
Personer i Romerska riket under 000-talet
687

687 (DCLXXXVII) var ett vanligt år som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

September
 21 september – När påven Konon avlider utses Theodorus till motpåve.

December
 15 december – Sedan Konon har avlidit den 21 september väljs Sergius I till påve, samtidigt som motpåven Theodorus blir avsatt.

Okänt datum
 Pippin, den andre med det namnet, övertager som rikshovmästare ledningen av frankernas rike.

Födda 
Wei Jiansu, kinesisk kansler.

Avlidna 
 21 september – Konon, påve sedan 686.

Källor

Externa länkar
Lactantius

Lactantius (grekiska: Λακτάντιος), född cirka 250 i Afrika, död 320 i Gallien, lärjunge till Arnobius den äldre, var först retor och språklärare i Bitynien samt efter år 317 lärare åt Konstantin den stores son Crispus. Lactantius författade åtskilliga skrifter, Divinae institutiones (i sju böcker) med fler, med ändamål att utlägga och befästa den kristna läran. Lactantius utmärker sig mindre genom dogmatisk-filosofisk grundlighet än genom klar och redig framställning samt nästan fornklassiskt språk, som starkt påminner om Ciceros; han har kallats "den kristne Cicero".

Källor

Externa länkar 

Födda 200-talet
Avlidna 320
Kyrkofäder
Män
Ugglan
Författare under 200-talet
Författare under 300-talet
Urban III

Urban III, född Uberto Crivelli omkring 1120 i Milano, död 20 oktober 1187 i Ferrara, var påve från den 25 november 1185 till sin död den 20 oktober 1187.

Biografi 
Uberto Crivelli tillhörde en ansedd milanesisk adelsätt. I september 1173 utsågs han till kardinal av påve Alexander III; hans ursprungliga titelkyrka är okänd, men i augusti 1182 blev han kardinalpräst av San Lorenzo in Damaso. Samma år han valdes till påve hade han utnämnts till ärkebiskop av Milano. Samma dag Lucius avled i Verona, valdes Uberto Crivelli till hans efterträdare, och kröntes den 1 december 1185 med påvenamnet Urban III. Brådskan kan bero på rädsla för att kejsaren skulle blanda sig i påvevalet.

Hela Urbans pontifikat upptogs av strider med kejsar Fredrik Barbarossa dels om biskopsutnämningar, dels om de donationer som Kyrkostaten erhållit från Mathilda av Toscana. Konflikten torde även ha en personlig botten: Barbarossa hade år 1162 krossat Milano, varunder många av Urbans släktingar hade lemlästats och proskriberats.

Urbans pontifikat inleddes med genomförandet av ett av de största bakslag Kyrkostaten upplevt, och som hade inletts under företrädaren: normandernas stöd från kungariket Sicilien gick om intet när tronarvingen Constance av Sicilien gifte sig med Barbarossas son Henrik VI. Hela Kyrkostatens suveränitet hade vilat på normandernas stöd. Alliansen var också den politiska grunden till att Barbarossa vågade förneka Kyrkostaten de matildiska arvgodsen. Påven å sin sida vägrade kröna Henrik till kejsare i Rom, men fick se sig sviken av patriarken av Aquileia som olagligt förrättade kröningen och därför exkommunicerades av Urban.

Urban III avled i Ferrara. Det brukar anföras att Urban avled till följd av nyheten om att korsriddarna lidit nederlag vid slaget vid Hattin, och att Jerusalem fallit. Han är begravd i Ferraras katedral.

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Män
Födda 1120
Avlidna 1187
Påvar
Personer i Kyrkostaten under 1100-talet
Personer från Milano
Kardinalpräster av San Lorenzo in Damaso
Guard

Guard är, inom basket, bollföraren som leder spelet i anfall.

Användning
I den typiska speluppställningen spelar man med en eller två guarder. Förstaguarden, den så kallade "ettan" eller "point guarden", driver oftast upp bollen och styr anfallet genom att visa tecken för olika spelsystem eller genom att fördela bollen.

Andraguarden – även kallad "tvåan", "shooting guard" eller swing guard – släpar (trailar) ofta efter den som driver upp bollen. Andraguardens främsta uppgift är att komma till skottlägen och gå mot korgen.

å
Basket

de:Guard
Bon Jovi (musikalbum)

Bon Jovis debutalbum Bon Jovi släpptes 1984 och såldes i över två miljoner exemplar. Albumet producerades av Jon Bon Jovis kusin Tony Bongiovi och Lance Quinn och spelades in på The Power Station i New York. Albumets ursprungliga namn var "Tough Talk". 

Låten "Runaway" släpptes som singel och blev en stor hit singel. Albumet sålde Guld i USA (500 000 exemplar). "Runaway" skrevs redan 1980 av Jon. Det är Hugh McDonald som sköter elbasen på låten.  Runaway hamnade på en 39:e plats på Billboard Hot 100.

Det mesta av materialet är skrivet av Jon Bon Jovi, Richie Sambora och David Bryan. De första låtarna som skrevs till albumet var "Come Back" och "Burning For Love". Albumet är även den enda Bon Jovi låten som innehåller en cover, i form av "She Don't Know Me". Singlar från skivan var "Runaway", "She Don't Know Me" och endast i Japan "Burning For Love".

Låtlista
Runaway - (3.52) (Jon Bon Jovi/George Karak)
Roulette - 4:39 - (Bon Jovi/Richie Sambora)
She Don't Know Me - 4:03 - (Marc Avec)
Shot Through The Heart - 4:24 - (Bon Jovi/[Ponti)
Love Lies - 4:09 - (Bon Jovi/David Bryan)
Breakout - 5:24 - (Bon Jovi/Bryan)
Burning For Love - 3:52 - (Bon Jovi/Sambora)
Come Back - 3:59 - (Bon Jovi/Sambora)
Get Ready - 4:09 - (Bon Jovi/Sambora)

Listplaceringar

Medverkande 
Bon Jovi
 Jon Bon Jovi - sång, bakgrundssång, gitarr
 David Bryan - Keyboard, bakgrundssång
 Richie Sambora - Sologitarr, Bakgrundssång
 Tico Torres  -Trummor
 Alec John Such - Bas, bakgrundssång
Övriga Medverkande
 Huey McDonald - Bas på "Runaway"
 Tim Pierce - Gitarr
 Frankie La Rocks - Trummor
 Roy Bittan- Keyboard
 David Grahmme - Bakgrundssång
 Mick Seely - Bakgrundssång
 Aldo Nova

Källor

Album av Bon Jovi
Musikalbum 1984
Amerikanska debutalbum
Debutalbum 1984