Kurder

Kurder (från medelpersiskans 𐭪𐭥𐭫𐭲 kwrt- "nomad") är en folkgrupp som lever i delar av Iran, Irak, Syrien och främst Turkiet. Detta område kallas ofta Kurdistan men har aldrig utgjort någon egen stat. De talar olika kurdiska språk, som tillhör den iranska språkgruppen inom den indoeuropeiska språkfamiljen.

Kurdiska minoriteter finns också i grannländerna, främst Libanon, Armenien och Georgien. Under historien har kurder deporterats till bl.a. östra Iran och Afghanistan där det fortfarande finns stora kurdiska minoriteter. Efter migration och flykt finns en stor kurdisk diaspora i Västeuropa och Nordamerika.

Sedan urminnes tider är  kurder dels bofasta, dels nomader.

Ordets ursprung 
Ordet "kurd" har inte helt klarlagt ursprung och det finns lösa teorier som härleder det så långt tillbaka som till 3000-talet f.Kr. Den romerske historikern Polybius (100-talet f.Kr) och geografen Strabo (00-talet f.Kr) nämner kurder, och senare romerska författare använder ordet för en folkgrupp i provinsen Medien och delar av Anatolien. Det äldsta vetenskapliga belägget för användningen av ordet går tillbaka till sasanidisk tid (200-600-talen e.Kr.).  I medelpersiska källor används ordet 𐭪𐭥𐭫𐭲 kwrt- för att beteckna nomader oavsett vilket språk de talar, vilket brukar tolkas som att "kurd" ursprungligen betydde "nomad".

Språk 

Det som ofta kallas kurdiska är inte ett utan flera olika besläktade språk, som tillhör den indoeuropeiska  iranska språkgruppen. De två huvudspråken är sorani som talas i hela södra Kurdistan och kurmanji som talas i norra delarna av Kurdistan. Inom dessa finns ett stort antal talade dialekter, som kan skilja sig mycket från varandra. Många kurder talar även turkiska, persiska eller arabiska som andraspråk beroende på vilken stat de lever i.

För kurdiska används tre olika alfabet. I norra delarna av Kurdistan (Syrien och Turkiet) där de flesta kurder är kurmanjitalande används det latinska alfabetet. I hela södra Kurdistan (Irak och Iran) där de flesta kurder är soranitalande används en variant av det arabiska alfabetet.  Yekgirtu, som bland annat används i kurdiska media, är en form av latinska bokstäver som är förenklat och anpassat till både soranitalande kurder och kurmanjitalande kurder.

Litteratur 
Kurdisk litteratur har under 1900-talet levt under svåra förhållanden på grund av förbudet i Turkiet mot texter skrivna på kurdiska som gällde fram till 2008. Trots det långvariga förbudet så finns det kurdiska författare och poeter vars verk har blivit upptecknade. Nîzamî Gencewî, نیزامی گه‌نجه‌وی , Ehmedê Xanîs Mem û Zin och Sharaf al-Din Bitlisis Sharafnama betraktas som litterära mästerverk. I modern tid har en litteratur på modersmålet utvecklats, men ännu är de egna litterära verken få. I Sverige finns bland annat lexikon på svenska-nordkurdiska och svenska-sydkurdiska. 

Den muntliga traditionen och berättarkonsten är betydande och framförs ofta i form av sånger av en bard (dengbêj). Det finns även ett sångspråk, gorani, som oftast används i religiösa sammanhang.

Religion 
De flesta kurder bekänner sig till den sunnitiska grenen av islam, men ungefär en femtedel även till shiitisk islam. Ett betydande antal alevitiska kurder bor i Turkiet. I jämförelse med andra folk i området spelar religionen relativt liten roll i den kurdiska kulturen. 

I Irak och Syrien bor uppskattningsvis mellan en och två miljoner yasidier vilket motsvarar ungefär 8 procent av den totala kurdiska befolkningen och därmed är yazdanismen idag den största religionen bland kurderna efter islam.

Kurderna firar nyår newroz på vårdagjämningen; i Iran heter högtiden nouruz. Till skillnad från de religiösa högtiderna firas newroz överallt i Kurdistan, oavsett religiös tillhörighet.

Historia 
 Huvudartikel: Kurdernas historia
 På en sumerisk lertavla från omkring 3 000 f.Kr nämns landet Karda, vilket kan tyda på att det fanns ett folk som kallade sig kurder (eller något snarlikt) före indoeuropéernas ankomst till området. 
 400 f.Kr. – De krigiska bergsfolken carduchoi och kyrtier omnämns i den grekiske historikern Xenophons berättelse om de grekeriska legosoldater som under ledning av den persiske prinsen Kyros den yngre tog sig igenom Mindre Asien efter att ha mött nederlag mot Irans storkung Artaxerxes. Carduchoi och kyrtier har okänd etnicitet och har därför inte nödvändigtvis någon anknytning till kurder.
 200–300-talet – Den sasanidiske storkungen Shahpour I bekämpade Mādig, "kurdernas (kwrt-) kung" enligt den medelpersiska pahlavilitteraturen. På medelpersiska hade ordet kwrt- dock den allmänna betydelsen "nomad" vilket talar för att beteckningen inte nödvändigtvis har någon anknytning till kurder.
 642 – Islam sprids över Stor-Iran. En arabisk armé slåss mot kurder i Soran, nära dagens Mosul och Erbil.
 700-talet – Sadakiyerna, en kurdisk muslimsk dynasti som styrde över Iran och Urmiah regionen.
 900-talet – Rawadiddynastin, Shaddadiddynastin, Hasanwayhiderna var kurdiska dynastier och riken. Sunni- och Shia-dynastier som styrde i vad som idag anses vara araniska Azerbaijan-distriktet, Azerbaijan och Armenien.
 980-talet – Marwaniderna/Dustakid riket var ett sunni muslimskt kurdiskt rike i övre Mesopotamien.
 1000-talet - Anaziderna var den dominerande kurdiska dynastin.
 1100-talet – Ayyubidynastin grundades av Saladin
 1921 – Staten Irak bildades med ett territorium som innefattar en del av det kurdiska området.
 1923 – Turkiets nya gränser bildades med ett territorium som innefattar en del av det kurdiska området.
 1925 – Första kurdiska upproret i Turkiet.
 1927 – Araratrepubliken grundas på turkiskt territorium. Republiken faller 1930.
 1938 – Dersimupproret i den kurdiska stad som på turkiska kallas Tunceli slås ned av turkiska staten.
 1946 – Efter de allierades ockupation av Iran under andra världskriget bildades  med sovjetiskt stöd en kurdisk stat, Mahabadrepubliken i nordvästra Iran. När Sovjetunionen drog sig tillbaka föll republiken.
 1947 – Efter att Mahabadrepubliken fallit, avrättades den kurdiske ledaren Qazi Mohammad av iranska staten för landsförräderi.
 1958 – Iraks konstitution erkände två folkgrupper: araber och kurder.
 1978 – PKK (Partiya Karkerên Kurdistan) bildades i Turkiet.
 1979 – Islamiska revolutionen i Iran. 
 1984 – Den kurdiska organisationen PKK började utföra väpnade attacker i Turkiet och andra länder.
 1988 – Gasattacken i Halabja. Iraks krigsmakt använde stridsgas mot civila kurder och iranska soldater och dödade flera tusen personer.
 1989 – Abdul Rahman Ghassemlou (PDKI ledare 1989) mördades i Wien tillsammans med två andra kända kurder.
 1991 – Gulfkriget. Irakiska kurder tog snabbt över stora delar av regionen – inklusive mycket av den oljerika regionen Kirkuk. Upproret slogs ner mycket brutalt.
 1991 – Turkiet började att upphäva förbudet mot minoritetsspråk och det blev tillåtet att ge ut böcker och tidskrifter på kurdiska. TV-sändningar på minoritetsspråk var dock i praktiken inte tillåtna förrän 2004. Sorani och kurmanji börjar undervisas vid Institutionen för iranistik, University of Kurdistan, i Sanandaj i Iran.
 1992 – Dr Sadeq Sharefkandi, PDKI:s nya ledare efter Dr Abdul Rahman Qasimlou, mördades vid det så kallade Mykonosattentatet i Berlin av iranska agenter. 
 1994 – Leyla Zana, ledamot av Turkiets parlament, talade där på kurdiska. För detta dömdes hon till tio års fängelse.
 1999 – PKK:s ledare Abdullah Öcalan tillfångatogs av turkisk militär i Nairobi.
 2003 – USA och dess allierade invaderade Irak.
 2003 – Demokratiska unionspartiet PYD bildas i Syrien.
 2005 – Den kurdiska regeringen i Arbil gavs delvis självstyre i Iraks konstitution från 2005.
 2011 - Syriska inbördeskriget börjar. Bashar Al-Assad överger norra och östra Syrien där kurderna i Syrien bor. ISIS intar många städer och områden bebodda av kurder. 
 2012 - Kurderna kämpar tillbaka i norra Syrien mot ISIS och skapar en autonom stat som de kallar för Rojava.
 2016 - Rojava byter namn till AANES för att minoritets grupper ska få representation i den autonoma regeringen.
 2018 - Turkiet initierar flertalet attacker mot kurderna i Syrien i hopp om att stoppa deras autonomi. Turkiet anklagas för etnisk rensning mot kurder och andra minoritetsgrupper i regionen.

Kurder i olika länder

Turkiet 
I Turkiet bor det enligt kurdiska uppgifter 19 miljoner kurder. Statistik från år 2012 från den turkiska statistiska centralbyrån visar att det bor mer än 22 miljoner kurder  i landet.  Enligt en oberoende uppskattning från 1991 låg siffran på 11 miljoner. Den högsta siffran gör gällande 25 miljoner.

De utgör hälften av alla kurder och 18-25 eller 30 procent av Turkiets befolkning. Om man även räknar med halvkurder, blir antalet avsevärt större, eftersom blandäktenskap är vanliga. Ismet Inönü, var halvkurd och den numera fängslade PKK-ledaren Abdullah Öcalan hävdar att han är halvturk.

Sedan det moderna Turkiets skapande efter första världskriget har Turkiets regering vidtagit politiska, språkpolitiska och militära åtgärder för att undertrycka den kurdiska folkgruppen. 

Efter den turkiska revolutionen och Lausannefreden 1923 infördes i den nya staten Turkiet en stark centralmakt inriktad på ekonomisk modernisering och etnonationalistisk enighet. För kurderna innebar den etnonationalistiska politiken decennier av militariserad assimileringspolitik i form av deportationer, massakrer, förtryck, förbud att tala det kurdiska språket. Kurdiska barn tvingades gå i turkisktalande skolor. Den officiella benämningen av kurder blev bergsturkar och staten bytte ut namnen på de kurdiska städerna och byarna. De turkiska myndigheterna använde inte begreppet "kurder" officiellt förrän på 1990-talet.

PKK började 1984 bekämpa statsmakten militärt och kriget pågick fram till 1999, då PKK:s ledare Abdullah Öcalan sattes i fängelse. Som ett led i Turkiets strävan att bli medlem i EU började man från 1999 att förbättra situationen för landets minoriteter. Turkiets ställning som EU-kandidat väckte liv i debatten om kurders rättigheter. Bland den kurdiska befolkningen fanns starkt stöd för turkiskt medlemskap i EU, eftersom det förmodades leda till kulturell och politisk jämlikhet mellan kurder och etniska turkar. Under första delen av 2000-talet stärktes också kurdernas ställning steg för steg. Kurdernas existens som folkgrupp var redan i praktiken erkänd, nu blev det också möjligt att sända radio och TV på kurdiska, använda kurdiska språket offentligt i de flesta sammanhang, undervisa i kurdiska i skolorna. Sedan fredskontakter mellan staten och PKK kommit igång slopades 2013 förbudet för politiska partier att använda andra språk än turkiska i sin verksamhet.  Efter några år avstannade fredsprocessen, och den ”kurdiska öppningen” anses inte (2019) ha lett till varaktig förbättring av kurdernas läge i Turkiet.

Kurder är aktiva inom alla områden, både i Turkiet och i norra Kurdistan. Omkring 30 procent av ledamöterna i parlamentet är kurder och samma andel gäller även för toppledare i näringslivet. Tre av landets tidigare presidenter har varit av delvis kurdiskt ursprung. Omkring 10 miljoner kurder har flyttat från konfliktområdena i östra Turkiet till städerna i västra Turkiet. Undersökningar har visat att en majoritet av kurderna i Turkiet, 59 procent, år 2009 var emot en separation och en egen stat.

Irak 
Mellan 1970 och 1974 hade kurderna i norra Irak ett begränsat självstyre. Efter Kuwaitkriget 1991 proklamerade Förenta nationerna en skyddszon norr om den 36:e breddgraden. Vid det senaste Irakkriget 2003 kämpade kurdiska militära enheter tillsammans med USA och Alliansen. Efter kriget ökade det kurdiska politiska inflytandet i norra Irak och i hela landet.

Vid parlamentsvalet i Irak i januari 2005 fick Kurdistans demokratiska patriotiska allians 75 platser och partiets ledare, Jalal Talabani, blev Iraks president.

Iran 

Den skillnad som finns mellan kurdernas situation i Iran och deras situationen i Turkiet och Irak har två förklaringar. Kurderna har gemensamma historiska rötter med perserna och det kurdiska språket är närbesläktat med persiska då bägge språken tillhör den iranska språkgruppen. Toleransen mot etniska minoriteter har varit lägre i Turkiet och Irak än i Iran.

Under första världskriget styrde den politiskt sett svaga qajardynastin i Iran. Den kurdiske stamhövdingen Simko Shihak, ökänd för sina massakrer på iranska kristna, lyckades 1920 skapa en kortvarig självständighet för sin stam i Urmia i nordvästra Iran. I februari 1921 blev Reza Khan krigsminister i samband med statskuppen i Persien 1921 och utropades 1925 till landets kung av Pahlavidynastin. Han lyckades framgångsrikt försvara Irans territoriella självständighet mot Simko och andra militanta stamledare. 

Den 25 augusti 1941 ockuperades Iran av Sovjetunionen och Storbritannien. Den 16 augusti 1943 bildades den Kurdiska ungdomskommittén (Komala-i-Zhian-i-Kurd) i staden Mahabad med militärt och ideologiskt stöd av Sovjetunionen. Redan året före hade Moskva etablerat nära kontakt med lokala kurdiska stamhövdingar för att stärka sitt inflytande och säkra försörjningen av sina ockupationstrupper och den mest framträdande av dessa ledare var Qazi Muhammad.Komala stod både för kurdisk nationalism och för kommunistiska politik. Komala ombildades till ett politiskt parti, Kurdiska demokratiska partiet i Iran (KDPI), med Qazi Muhammad som ledare. 

Den 15 december 1945 utropade Qazi Muhammed och hans anhängare Republiken Mahabad vilket utlöste Irankrisen 1946. Efter framgångsrik diplomati från Irans premiärminister Ahmed Qavam drog Sovjetunionen i december 1946 tillbaka sina trupper. Iran återtog ockuperat territorium och både Folkrepubliken Azarbaijan och Mahabadrepubliken föll snabbt. Den 31 mars 1947 hängdes Qazi Muhammed för landsförräderi. 

1949 mildrades det politiska klimatet i Iran sedan den nationalistiske politikern Mohammad Mosaddeq utsetts till premiärminister och förstatligade den iranska petroleumindustrin. I augusti 1953 avsattes Mossadeq genom en statskupp, känd som statskuppen i Iran 1953, vilken initierades av USA och Storbritannien. Efter kuppen stärkte shahen Mohammad Reza Pahlavi sin konstitutionella makt i landet. Den kurdiska traditionella eliten integrerades i statsapparaten och vissa fick höga politiska poster.

Under slutet av 1970-talet skedde ett uppror i Iran, under ledning av militanta islamister och kommunister, vilket utmynnade i den iranska revolutionen 1979. Många kurder stödde upproret, trots att de flesta kurder är sunni, medan andra iranska minoriteter är shia. Förväntningarna var höga, men ayatollah Khomeini gjorde snart klart att en kurdisk autonomi skulle vara helt oacceptabel, då den stred mot idén om islams umma. 

Politiska partier är inte tillåtna i Iran, men den Islamiska Republiken Irans konstitution tillförsäkrade etniska minoriteter rätten till kulturell autonomi och undervisning på sina modersmål. Vid regimskiftet uppstod ett politiskt vakuum och lokala politiker tog liksom på andra platser i landet kortvarig kontroll över vissa kurdiska områden. På våren 1979 utbröt strider mellan kurdiska milisgrupper och iransk militär vilket ledde till att centralregeringen kunde återta kontrollen.

Sedan kriget mellan Iran och Irak hade brutit ut i september 1980 inkallades kurder på båda sidor i striderna. På grund av den militära uppladdningen, kunde Iran 1982 inleda en offensiv mot den opposition som regimen betraktades som antirevolutionärer (zedd-e enqelâb).

I Iran är kurdiska ett tillåtet språk och musik på kurdiska sänds i iransk statlig tv och radio. Kurdiska barn har kurdiska som hemspråk i grundskolan. Kurdiska och kurdisk realia undervisas även på iranska universitet, däribland Kordestan University i Sanandaj, sedan 2015.

Syrien 
Kurder utgör 9% av Syriens befolkning, totalt omkring 1,6 miljoner. Det gör dem till den största etniska minoriteten i landet. De flesta lever i Hasakahprovinsen i östra Syrien, men det bor även kurder längs norra gränsen mot Turkiet och i Aleppo, Damaskus och andra större städer. Befolkningen i Syrien kan vara en underskattad siffra, det finns uppgifter på 2,3 miljoner kurder i Syrien.

Före 1962 fanns det endast ett fåtal beduin-stammar i dessa kurdiska områden. På grund av jordreformen 1962, flyttades beduin-araber till de kurdiskt dominerade områdena. Intill varje kurdisk by inrättades en arabisk by - på så sätt försökte centralregimen att arabisera demografin.

Efter konflikterna i Turkiet på 1900-talet flydde många assyrier/syrianer till Syrien. Men medan syrianerna lyckades att integreras i det arabiska landet, så försökte kurderna att ta makten i al-Hasakah och bryta loss hela provinsen från Syrien. Det medförde att regeringen 1962 drog in medborgarskapet för den femtedel av den kurdiska befolkningen, som sades komma från Turkiet. De och deras ättlingar är än idag statslösa och i princip fångna i detta område, berövade alla sociala rättigheter i strid med internationell lag. Delvis för att undvika ytterligare demonstrationer och oro att sprida sig i landet, lovade den syriska regeringen i mars 2011, att tackla detta problem och bevilja dessa cirka 300,000 kurder som förnekats detta, syriskt medborgarskap.

Europa 
Kurdiska institutet i Paris bedriver forskning om kurderna och deras kultur. Kurderna är sedan 1980-talet en stor invandrargrupp framför allt i Tyskland. Det är främst kurder från Turkiet som bor i Europa, men på senare tid har allt fler kurder kommit även från norra Irak och från Iran.

Sverige 
Se kurder i Sverige

Tyskland 
Se kurder i Tyskland

Se även 
 Konflikten mellan Republiken Turkiet och PKK
 Kristendomen i Kurdistan
Förtryck av den kurdiska minoriteten i Republiken Turkiet

Referenser

Vidare läsning 
Alakom, Rohat  (2000), Svensk-kurdiska kontakter under tusen år, Avesta

Kurdistan
 
Antikens folkslag