kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Duccio di Buoninsegna

Duccio di Buoninsegna, född omkring 1255 i Siena, död 1319 i Siena, var en italiensk målare, verksam i Siena.

Biografi
Duccio var den förste och kanske även den främste av de religiösa målarna från Siena, som på 1200-talet var centrum för stadsstaten med samma namn i norra Italien. Han räknas som en av de främsta uttolkarna av den bysantinska traditionen, men vidareutvecklar denna mycket formella tradition med mer naturalistiska och realistiska element. Den bysantinska traditionens konstverk uttryckte religiositet med tvådimensionella figurer, utan ambitioner att avbilda personerna realistiskt. Duccio kom att införa något nytt, nämligen personer som verkade levande och som tycktes befinna sig i rörelse. Även om hans tidiga verk från omkring 1270 utmärks av den "bysantinska" bakgrunden i guld, innehåller särskilt de senare verken de första tecknen på den naturalism som kom att utmärka ungrenässansen. Denna realism utövade ett mycket stort inflytande på andra samtida konstnärer från Siena som följde i hans spår.

Madonna Rucellai 

Denna målning beställdes ursprungligen av Compagnia dei Laudesi 1285 för högaltaret i Santa Maria Novella i Florens och betraktas som en av den tidens största och mäktigaste altartavlor. Verkets namn kommer från den florentiska adelsfamiljen Rucellai, som ägde det kapell där tavlan placerades och som troligen även är de verkliga beställarna. Det bysantinska arvet syns tydligt i de omgivande stiliserade figurerna mot den gyllene bakgrunden och i hur Madonnan och Barnet är vända mot betraktaren. Den omsorgsfullt komplicerade tronen representerar den kristna kyrkan.

Vad som bryter mot den tidigare skolan är bland annat Jungfru Marias mantel, som följer kroppskonturerna, och hur änglarna håller sig fast i tronen på ett sätt som är beroende av gravitationen. Kroppsformerna som skymtar genom kläderna och de schvungfulla linjerna i Jungfru Marias mantel tyder på att Duccio studerat gotiska skulpturer. Därutöver använder Duccio färger som någonting mer än bara ett sätt att skilja de olika figurerna åt. Änglarnas dräkter är avbildade i variationer på ljusblått, rosa, grönt och ljuslila, vilket skapar ett rytmiskt mönster. Jungfruns mantel är traditionellt blå, dels eftersom det blå pigment man använde var det dyraste pigmentet, och dels eftersom himlens färg uttryckte renhet. Beroendet av Cimabue är också tydligt, och Duccio övervinner det först ett par år senare. Konstverket innebar startskottet för en ny typ av religiös konst, som var lättare att identifiera sig med och relatera till än den tidigare bysantinska formalismen. Målningen finns idag i Uffizierna i Florens.

Verk i urval 
 Madonna med tre franciskaner (1280)
 Madonna Gualino (1280–1283)
 Madonna Rucellai (1285)
 Maestà (1308–1311)

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 
 Web Gallery of Art - Duccio di Buoninsegna
 

Personer från Siena
Sienesiska målare
Gotik
Män
Födda 1255
Avlidna 1319
Italienska målare under 1200-talet
Italienska målare under 1300-talet
Mol

Mol är SI-enheten för substansmängd. Ett system med substansmängden 1 mol innehåller ett bestämt antal element (atomer, molekyler eller liknande) av denna substans. Antalet utgörs av det fasta värdet för Avogadros konstant 6,02214076 x 1023. Om man exempelvis säger att ett visst provrör innehåller 2 mol fruktsocker löst i vatten, vet man därmed hur många molekyler fruktsocker det är (2 · 6,02214076 · 1023 st). Enheten är en av de sju grundenheterna i SI och dess enhetssymbol är mol.

Grundläggande användning i kemin 
Mol är ett mycket viktigt begrepp inom kemin. Det knyter ihop den teoretiska mikrovärlden där man skriver reaktionsformler med enstaka molekyler och den praktiska makrovärlden där man i varje ml löser enorma mängder molekyler som man inte kan räkna en och en. Ändå måste man veta hur många molekyler man tillsätter av olika ämnen för att reaktionen ska gå jämnt ut. I mikrovärlden kan man lätt räkna ut hur mycket en enda molekyl av ett visst ämne väger. Ur detta får vi också veta hur mycket en mol av ämnet väger i makrovärlden (se molmassa). Vi kan därför med vågens hjälp ta rätt mängd av varje ämne och därmed få en reaktion i provröret som stämmer kvantitativt med den teoretiska reaktionsformeln.

Definition och kommentar 
Mol definieras som substansmängden av ett system som innehåller lika många element som det fasta värdet för Avogadros konstant 6,02214076 x 1023. Definitionen säger också att enheten bara kan användas om det är angivet vilka element som substansmängden avser. Elementen kan vara atomer, molekyler, joner, elektroner, andra partiklar eller angivna partikelgrupper.

Alla system på 1 mol har samma antal element, oberoende av tryck, temperatur och aggregationstillstånd. Observera dock att olika slag av element har olika massa. Ett system av atomer eller molekyler har en massa som beror på atommassan för de ingående atomerna. 1 mol 12C har massan 12 gram (exakt), 1 mol O2 har massan 32 gram och 1 mol 1H (väteisotopen protium) har massan 1 gram.

Enheter härledda ur mol 
De enheter som är härledda ur mol, både inom och utom SI, används främst inom kemin. Ett alternativt sätt att beskriva substansmängd är enheten ekvivalent, som är en mol laddning. Koncentration av kemiska ämnen mäts oftast i molar (M, mol per liter lösning), men kan också mätas i molal (mol per kg lösningsmedel) eller normal (N, ekvivalenter per liter lösning). Mol per tidsenhet (inom SI alltid mol per sekund) används för att mäta reaktionshastigheter, och flera andra liknande enheter används för reaktionskonstanter inom kemisk kinetik. Katalytisk aktivitet mäts med den härledda SI-enheten katal (kat = mol/s) eller icke-SI-enheten enzymenhet (U = µmol/min). Alla dessa enheter kan liksom mol självt förses med SI-prefix.

Se även 
 Avogadros konstant
 Atommassenhet

Referenser

Externa länkar 
BIPM - The International System of Units (SI)

Grundläggande SI-enheter
Antalsenheter
Lista över renässanskonstnärer

Lista över renässanskonstnärer sorterade efter period:

1300-talet 
 Duccio di Buoninsegna
 Giotto (Giotto di Bondone)
 Giovanni da Milano
 Guariento
 Lorenzetti
 Simone Martini
 Maso di Banco
 Pietro da Rimini
 Paolo Veneziano
 Giovanni Pisano
 Tommaso da Modena
 Vitale da Bologna

Ungrenässansen 
 Leon Battista Alberti
 Filippo Brunelleschi
 Donatello (Donato di Niccoló di Betto Bardi)
 Fra Angelico (Guido di Pietro da Mugello)
 Fra Filippo Lippi
 Andrea Mantegna
 Masaccio (Tommaso di Ser Giovanni di Mone)
 Masolino da Panicale (Tommaso di Cristoforo Fini)
 Paolo Uccello (Paolo di Dono)
 Cosimo Tura

1400-talet norr om Alperna 
 Jan van Eyck
 Robert Campin
 Flémallemästaren
 Jean Fouquet
 Nicolas Froment
 Hugo van der Goes
 Stephan Lochner
 Hans Memling
 Moulinmästaren
 Martin Schongauer
 Claus Sluter
 Rogier van der Weyden
 Konrad Witz

Perspektivkonsten 
 Antonello da Messina
 Giovanni Bellini
 Sandro Botticelli
 Vittore Carpaccio
 Cima da Conegliano
 Francesco del Cossa
 Luciano Laurana
 Filippino Lippi
 Piero della Francesca
 Piero di Cosimo (Piero di Lorenzo)
 Ercole de' Roberti
 Andrea del Verrocchio

Högrenässansen 
 Donato Bramante
 Giorgione
 Correggio
 Albrecht Dürer
 Leonardo da Vinci
 Lorenzo Lotto
 Michelangelo (Michelangelo Buonarroti)
 Andrea Palladio
 Rafael
 Tizian

Manierism 
 Domenico Beccafumi
 Alonso Berruguete
 Giovanni da Bologna
 Bronzino
 Benvenuto Cellini
 Rosso Fiorentino
 Giulio Romano
 El Greco
 Nicolò dell'Abate
 Parmigianino (Girolamo Francesco Mazzola)
 Jacopo Pontormo
 Francesco Primaticcio
 Rosso Fiorentino (Giovanni Battista di Jacopo)
 Francesco Salviati (Francesco de' Rossi)
 Bartholomaeus Spranger
 Tintoretto (Jacopo Robusti)
 Giorgio Vasari

Listor med anknytning till renässansen
Listor med anknytning till kultur
Julgranskula

En julgranskula är en kula av glas eller plast som hängs i julgranen som dekoration. Julgranskulorna, liksom själva julgranen, uppkom i Tyskland. Det finns belägg från 1840-talet. Till en början dekorerades julgranarna med äpplen och i staden Lauscha i Thüringen började Hans Greiner tillverka olika typer av julgransdekorationer som blev populära. Snart började produktionen av julgranskulor av glas (1847) som till en början avbildade frukter och nötter. Modet spred sig till Västeuropa och under senare delen av 1800-talet hade det nått USA. Tyskland och Lauscha dominerade julgranskulebranschen fram till dess DDR-regimen förstatligade verksamheten.

Till Sverige kom julgranskulorna under 1860-talet. I Norrbotten och till viss del i Västerbotten, svenska Lappland och Ångermanland används det dialektala ordet pumla eller pomla i betydelsen julgranskula.

Referenser

Externa länkar 

Julpynt
Giovanni da Milano

Giovanni di Giacomo di Guido da Caversago, vanligen kallad Giovanni da Milano, född 1325, död 1370, italiensk målare verksam i Florens och Milano.

Sitt namn till trots var Giovanni framför allt aktiv i Florens men han fick sin utbildning i Milano. Han påverkades dels av den s.k. Internationella gotiken från Frankrike, dels av Giotto. Han är mest omtalad för freskerna i Basilica di Santa Croce di Firenze och polyptyken i Prato där han försökte kombinera den detaljerade modelleringen som förknippas med måleriet i Florens med den värme och finhet som utmärkte Sienamålarna.

Några verk 
 Scener ur Jungfru Marias liv, Basilica di Santa Croce di Firenze, 1365
 Scener ur Magdalenas liv, 1365
 Jungfruns födelse, 1365
 Franciskus av Assisi, 1360
 Polyptyk med Madonna och helgon, även kallad Polyptyken i Prato, 1355

Källor

Externa länkar 
 Web Art Gallery - Giovanni da Milano - bilder

Italienska konstnärer
Män
Guariento

Guariento di Arpo eller Guariento d'Arpo, vanligen kallad Guariento, född 1310, död 1370, var en italiensk konstnär i Padua. 

Guariento är den förste målaren i Padua som är känd vid namn men i övrigt är inte mycket känt om hans liv. Han brukar räknas till gotiken men hans verk bär också drag från bysantinskt måleri och Giotto. Istället för den idealiserade och statiska verkan som hans samtida föredrog är figurerna i Guarientos konst påtagligt levande och uppvisar olika känslostämningar. Guariento målade främst fresker och altartavlor i Padua men blev 1355, då redan berömd i sin hemstad, inbjuden att måla en stor paradisscen i Venedigs stadshus. Guariento ledde aldrig någon egen verkstad men kan ses som en stamfar till den s.k. "Paduaskolan" som inkluderar konstnärer som  Giusto de'Menabunoi och Altichiero.

Några verk
 Paradisfresken, Dogepalatset, Venedig
 Ett antal fresker, Eremitanikyrkan, Padua

Se även 
 Ridolfo Guariento

Källor

Externa länkar 
 
 Web Art Gallery 
 The Metropolitan Museum of Art 
 Centre of Behavioural and Forensic Toxicology 
 Ängel 
 Jungfru Maria

Italienska konstnärer
Män
Lorenzetti

Lorenzetti kan avse:

 Ambrogio Lorenzetti (1290-1348), italiensk målare
 Enrico Lorenzetti (1911–1989), italiensk roadracingförare
 Pietro Lorenzetti (1280-1348), italiensk målare
Simone Martini

Simone Martini (även kallad di Martino), född omkring 1284 i Siena, död 1344 i Avignon, var en italiensk målare verksam i Siena, Pisa, Assisi, Orvieto och Neapel. Han var bror till Donato Martini.

Biografi 
Martini räknas som Sienaskolans viktigaste konstnär under 1300-talet, jämbördig med Giotto. Där Dante framhöll Giotto som den främste, prisade Petrarca Martini. Vasari påstod felaktigt att Martini var lärjunge till Giotto; i själva verket studerade han för Duccio. Jämfört med Giottos dramatiska framställningar utmärker sig Martini mer med skönhet och enkel, gärna symmetrisk, komposition och lyrisk situationsskildring. Förutom påverkan från sin lärare rymmer hans verk influenser från såväl fransk gotik som skulptören Giovanni Pisano.

Martini utgick från Duccios färgharmonier samtidigt som han fortsatte försöken med att använda linjen till dekorativa ändamål, och hans senare verk har nästan karaktären av abstrakta kompositioner. År 1315 var han tillräckligt uppskattad för att få uppdraget att måla en Maestà i Sienas stadshus. I detta verk framgår tydligt Martinis påverkan från Duccio, men det avslöjar även hans kännedom om Pisano-familjens skulptur samt den sienesiska konstens användning av linjen.

Martini kom i direktkontakt med hovet och den franska litteraturen när han 1317 av Robert d'Anjou kallades till Frankrike. År 1320 var han verksam i Pisa och Orvieto, och 1328 befann han sig i Siena för att måla det berömda porträttet av Guidoriccio da Fogliano i färd med att inspektera sina stridslinjer från hästryggen samt andra fresker i stadshuset.

År 1333 var Martini i Florens och arbetade tillsammans med sin svåger Lippo Memmi. År 1339 vistades han vid påvehovet i Avignon, där han blev god vän med Petrarca; man vet att han målade ett porträtt av Petrarcas Laura (senare försvunnet). ”Säkert har min vän Simone en gång sett Paradiset”, sade Petrarca, och det var Martinis bild av det jordiska paradiset som scen för den höviska kärleken som kom att influera den internationella gotikens konstnärer i hela Europa.

Bebådelsen och två helgon (1333) 
I altarbilden Bebådelsen och två helgon, som utfördes för Cappella di Sant'Ansano i Sienas katedral, återfinns det renaste uttrycket för det italienska 1300-talets högt utvecklade linjebetonade konst. Omgivna av guldglansen tycks figurerna befinna sig i ett overkligt rum. Mellan den gest som ärkeängeln Gabriel utför och Jungfru Marias känsloreaktion uppstår en spänningsfylld dynamik. Verkets huvudaktörer flankeras av Sankt Ansanus, Sienas skyddshelgon, och Sankta Margareta.

Verk i urval 
 Maestà, Siena, 1315
 Den helige Ludvig från Toulouse kröner Robert d'Anjou, Neapel, 1317
 Den helige Martins liv, Assisi, 1312–1317
 Sankta Katarina-polyptyken, Pisa, 1319
 Orvieto-polyptyken, Orvieto, omkring 1321
 Guidoriccio da Fogliano, Palazzo Pubblico, Siena, 1328
 Bebådelsen, Florens, 1333
 Korsnedtagningen, 1333

Referenser

Externa länkar

 

Personer från Siena
Italienska konstnärer under 1300-talet
Födda 1284
Avlidna 1344
Män
Ugglan
Maso di Banco

Maso di Banco, död 1348, italiensk målare verksam i Florens. 

Maso var en av Giottos främsta elever och omnämndes av Lorenzo Ghiberti som sin tids främsta konstnär. Han arbetade i en elegant och monumental stil som låg nära Masaccios och Piero della Francescas. 

Några verk:
 Fresker i Basilica di Santa Croce di Firenze, Florens, ca 1341
 Fresker i Cappella di Bardi di Vernio, Florens

Se även 
 Nanni di Banco

Källor

Externa länkar 
 Web Art Gallery

Italienska konstnärer under 1300-talet
Män
Avlidna 1348
Födda okänt år
Sofia (olika betydelser)

Sofia (av klassisk grekiska σoφíα, "vishet") kan syfta på: 

 Sofia (namn) – kvinnonamn
 Sofia (visdom) – filosofiskt och teologiskt begrepp
 Sofiaflickorna – gymnastikförening i Stockholm
 Sofia Vokalensemble – i Stockholm
 SOFIA – Stratospheric Observatory for Infrared Astronomy

Geografi

Bulgarien 

 Sofia (huvudstaden), Oblast Sofija grad, Stolitjna Obsjtina, 
 Sofijska oblast, region, 
 Sofiadalen – en dal beläget centralt i västra Bulgarien

Chile 

 Sofía (gruva i Chile), Región de Atacama, Provincia de Copiapó, 
 Sofia (gruva), Región de Antofagasta, Provincia de Antofagasta,

Madagaskar 

 Sofia (vattendrag), 
 Sofiaregionen, region,

Peru 

 Sofía (gruva i Peru), Junín, Provincia de Jauja,

Sverige 

 Sofia församling, Storstockholm, Stockholms stad, 
Sofia kyrka – i Stockholm
 Stockholms Sofia distrikt – ett distrikt i Stockholms kommun och Stockholms län
Jönköpings Sofia församling – i Jönköping
Sofiakyrkan – i Jönköping
 Jönköpings Sofia distrikt – ett distrikt i Jönköpings kommun och Jönköpings län
Sophiahemmet – efter drottning Sofia, sjuksköterskeskola som utbildade sofiasystrar.
Sofiaparken – med Sofiagatan i stadsdelen Norr i Örebro
 Sofia (tunnelbanestation) – en planerad tunnelbanestation

USA 

 Sophia, West Virginia – en ort i Raleigh County

Se även
 Santa Sofia –  flera
Hagia Sofia (olika betydelser) – flera
Domenico Colombo

Domenico Colombo, född cirka 1418, död 1496, var en italiensk ullvävare. Han var far till fyra barn, däribland Christofer, som reste till Amerika 1492. Sonen Bartolomeo var kartritare och inspirerade Christofer. Colombo gifte sig med Suzanna Fontanarossa omkring 1445. Hon dog före sin make.

Familj
Domenico Colombo gift med Suzanna Fontanarossa (alt. Susanna Fontanarossa)
Cristoforo
Bartolommeo
Giacomo
(dotter, bortgift med osthandlaren Giacomo Bavarello)

Källhänvisningar

Externa länkar
Trivia Library

Födda 1418
Avlidna 1496
Personer i Italien under 1400-talet
Män
Personer inom näringslivet under 1400-talet
Pietro da Rimini

Pietro da Rimini, född 1280, död 1350, var en italiensk målare verksam omkring 1300–1333 i Rimini. 

Pietro var en central gestalt i Riminiskolan som kombinerade influenser från Giotto med mer lyrisk inspiration från tidigare konstnärer som Pietro Cavallini. Pietro färdigställde Den helige Franciskus 1333, nu i Montottone och Nedtagningen från korset i Urbino (hans enda signerade verk) cirka 1330. 

Skildringen i Nedtagningen har dramatiserats, och Kristi lidande har accentuerats i Giottos anda genom att hans kropp har överdimensionerats och dess tyngd framhävts av de hängande armarna. Samtidigt rymmer verket drag av ungrenässansens realism och studium i till exempel det halvtransparenta tygstycket.

Se även
 Francesco da Rimini
 Giovanni Baronzio

Externa länkar
 Web art gallery

Italienska konstnärer
Män
Isaac Albéniz

Isaac Albéniz, född 29 maj 1860 i Camprodon, Girona, död 18 maj 1909 i Cambo-les-Bains, Basses-Pyrénées (nuvarande Pyrénées-Atlantiques),  var en spansk pianist och kompositör.

Biografi
Albéniz började redan i koltåldern lära sig pianospelet från sin äldre syster och vid fyra års ålder uppträdde han som pianist. Han sökte som sjuåring inträde i Conservatoire de Paris, men han bedömdes för ung. Kommande år flyttade familjen till Madrid och han kunde då få utbildning vid den statliga musikhögskolan och man konstaterade att den lille gossen hade en utomordentlig talang när det gällde pianospel. 

Vid 16 års ålder fick han inträde i musikhögskolan i Leipzig och därefter också i Bryssel. I Bryssel vann han 1879 ett förstapris som pianist, men han ville till varje pris studera tillsammans med Franz Liszt och flyttade till Budapest för att uppfylla sin dröm. Väl kommen till Budapest fann han att Liszt var på annat håll och han träffade aldrig sin förebild. 

Albéniz liv kom nu att bland annat innehålla en hel del turnerande som pianist. Mitt ibland detta turnerande och uppträdande komponerade han ett stort antal pianostycken, men de mest kända är Spansk svit (Suite española), Spansk rapsodi (Rapsodia española) och Iberia, som kom att bli hans svanesång. Han fullbordade den mellan 1905 och 1909 och han avled den 18 maj 1909 i en sydfransk stad i Pyrenéerna.

Albéniz skrev uteslutande för piano, men en del av hans kompositioner har senare transkriberats till andra instrument. Ett känt sådant stycke är "Asturias (Leyenda)" från Spansk svit, Op. 47 som ofta framförs på gitarr (exempelvis av Andres Segovia, Sharon Isbin), men som också uppförts som symfonisk rock (David Garrett, Dark Moor). För scenen komponerade han flera operor, exempelvis Henry Clifford, Pepita Jiménez och Merlin.

Externa länkar  
 
 Utdrag ur "Rhymes Becquer" av Isaac Albéniz
 
 Mallorca (Shockwave) BinAural Collaborative Hypertext
 Complete Edition av "Rhymes Becquer" av Isaac Albéniz

Spanska klassiska kompositörer
Spanska pianister
Födda 1860
Avlidna 1909
Män
Personer från provinsen Girona
Paolo Veneziano

Paolo Veneziano, född omkring 1290, död omkring 1360, var en italiensk målare verksam i Venedig. Far till Giovanni Veneziano och Luca Veneziano.

Paolo Veneziano tillhör de viktigaste konstnärerna som målade i den bysantinska stilen i 1300-talets Venedig. I hans verk kan man se influenser från Giotto, något som då inte var vanligt i det venetianska måleriet som höll hårt i det bysantinska arvet.

Verk (urval) 

 Dandolo, Madonnan, helgonen Franciskus och Elisabeth, Frarikyrkan, Venedig, 1339
 Korsfästelsen, 1340
 Marias död, Vicenza, 1333
 Sankt Göran, San Giacomo Maggiore, Bologna

Se även 
 Domenico Veneziano
 Andrea Veneziano

Externa länkar 
 Web Art Gallery

Italienska konstnärer
Män
Födda 1290
Avlidna 1360
Södra Karelen

Södra Karelen (finska Etelä-Karjala) är det östligaste landskapsförbundet i före detta Södra Finlands län. Södra Karelen har sitt ursprung i det historiska landskapet Karelen. Södra Karelen består av 9 kommuner med sammanlagt cirka 132 000 invånare (2013). Centralorten i Södra Karelen är staden Villmanstrand.

Kommuner 

Det finns nio kommuner i landskapet (2020). Städerna är markerade med fet stil.

 Imatra
 Lemi
 Luumäki
 Parikkala
 Rautjärvi
 Ruokolax
 Savitaipale
 Taipalsaari
 Villmanstrand

Välfärdsområde 
Hela landskapet tillhör Södra Karelens välfärdsområde som ansvarar för social- och hälsovård samt räddningstjänst.

Språk
Befolkningen efter språk den 31 december 2014. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande.

Referenser

Externa länkar 

 eKarelen-landskapsportal
 Södra Karelens landskapsförbund

 
Karelen
Päijänne-Tavastland

Päijänne-Tavastland ()  är ett landskap i Finland. Folkmängden i landskapet uppgick den 31 december 2017 till 201 228 invånare  och den totala arealen utgjordes den 1 januari 2012 av 6 254,68 kvadratkilometer. Huvudort är Lahtis stad.

Kommuner
Det finns tio kommuner i landskapet (2021). Städerna är markerade med fet text.

 Asikkala
 Gustav Adolfs
 Heinola
 Hollola
 Itis
 Kärkölä
 Lahtis
 Orimattila
 Padasjoki
 Sysmä

Tidigare hörde även Kuhmois till Päijänne-Tavastland, men idag hör kommunen till Birkaland. Itis kommun överfördes 2021 från Kymmenedalen.

Välfärdsområde 
Hela landskapet tillhör Päijänne-Tavastlands välfärdsområde som ansvarar för social- och hälsovård samt räddningstjänst.

Ekonomiska regioner 
Inom landskapet finns endast en ekonomisk region:

 Lahtis ekonomiska region (nr 071)

Språk
Befolkningen efter språk (modersmål) den 31 december 2014. Finska, svenska och samiska räknas som inhemska språk då de har officiell status i landet. Resten av språken räknas som främmande.

Se även
 Landskap i Finland
 Finlands ekonomiska regioner

Referenser

Webbkällor
 Päijänne-Tavastlands landskapsförbund

Noter

Externa länkar 

Päijänne-Tavastland
1155

1155 (MCLV) var ett normalår som började en lördag i den Julianska kalendern.

Händelser

Juni 
 10 juni – Då den norske kungen Sigurd Munn blir mördad i Bergen återstår två kungar i Norge, vilka är Sigurds bröder Inge och Öystein, som samregerar.
 18 juni – Fredrik Barbarossa kröns till tysk-romersk kejsare av påven Hadrianus IV.

Födda 
 28 februari – Henrik den yngre, kung av England (medregent till sin far Henrik II) 1170–1183.
 11 november – Alfons VIII, kung av Kastilien 1158–1214.
 Gregorius IX, född Ugolino di Conti, påve 1227–1241 (född omkring detta år).
 Maud de Braose, engelsk adelsdam.

Avlidna 
 10 juni – Sigurd Munn, kung av Norge sedan 1136 (mördad).

Externa länkar