kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Huygens princip

Huygens princip (efter Christiaan Huygens) är en beskrivning av hur en vågrörelse utbreder sig. Principen säger att varje punkt på en vågfront är en källa till en ny våg som utbreder sig sfäriskt. Efter en viss tid anges vågfrontens position av ytans tangent till de sekundära vågorna. Alla dessa punktvågor blir sedan tillsammans en ny våg. Med hjälp av Huygens princip kan optikfenomen såsom reflektion och brytning förklaras.

Kommentar om vågfronten 
Värt att notera i samband med brytning är en tänkt situation med marscherande soldater på rad. När de stöter på ett område med snö kommer ledet (det vill säga vågfronten) att orienteras om eftersom de som går i snön antas marschera långsammare än de som fortfarande är kvar på barmark, men det betyder inte att soldaterna ändrar riktning. Det gäller alltså att skilja på vågfrontens orientering och rörelsemängdens riktning.

Observera att Huygens princip inte förklarar Snells lag, då Huygens princip bland annat medför att flera brytningsvinklar är möjliga. Betänk interferenslinjer. Brytning av ljus förklaras av respektive materials permittivitet och det elektriska fältet. Betänk situationen i gränsytan. Det elektriska fältet är alltid vinkelrätt mot utbredningsriktningen. Dela in fältet i två vektorer, en parallell mot gränsytan, en vinkelrät emot. I gränssnittet är den parallella lika stor, medan den vinkelräta beror på materialets permittivitet. Använd sedan Maxwells ekvationer för att beräkna storleken på det vinkelräta fältet mot ytan. Sammantaget ger de två elektriska fälten ett nytt E-fält. Ljusets riktning fås därefter då det är vinkelrätt mot det nya E-fältet.

Matematisk beskrivning av källor 
Inom matematiken kan man till exempel studera divergensen av intensitetsvektorn. Om den är noll finns inga energikällor. Jämför

där divergensen i sfäriska koordinater blir

med

som bland annat med hjälp av produktregeln istället ger

Den sistnämnda formuleringen visar att en sfärisk våg som propagerar med utbredningsfarten  kan tänkas utgöra källor i mediet.

Externa länkar 
 

Vågor
Optik
Margit Manstad

Margit Elfrida Cecilia Manstad, gift Graaf, född 21 juli 1902 i Stockholm, död 23 mars 1996 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk skådespelerska.

Biografi 
Margit Manstad var dotter till ingenjören Ernfrid Petersson (1872–1928) och Helena Nilsson (senare Manstad) (1876–1951). Hon hade två äldre systrar, Signe och Elisabeth.

Manstad provfilmade 1923 hos regissören John W. Brunius vid Svenska teatern i Stockholm, och han gav henne en roll i En piga bland pigor. Scendebuten skedde samma år i pjäsen En dröm blott vid Wasa Teater i Vasa, där hon blev kvar i åtta månader.Hon var under perioden 1924–1933 verksam vid Blancheteatern, Komediteatern och Oscarsteatern.

Under åren 1933–1935 engagerades Manstad vid Dramatiska teatern och 1936 för två år vid Göteborgs stadsteater.

Manstad filmdebuterade 1923 i Anna-Clara och hennes bröder och slog igenom 1928 i den svensk-tyska filmen Parisiskor. Hon medverkade även i några helt tyska filminspelningar. Manstad medverkade i ett trettiotal filmer och sjöng in melodin "Plats för ett leende", som blev hennes enda grammofonskiva. Efter karriären bodde Manstad på Rivieran. 

Margit Manstad gifte sig 1942 med advokaten Stellan Graaf och blev änka 1987. De är begravda i Graafs familjegrav i Helsingborg.

Filmografi i urval

Teater

Roller

Radioteater

Roller

Bilder

Bibliografi 
 1987 – Och vinden viskade så förtroligt

Referenser

Noter

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 Margit Manstad i Dramatens rollbok
 Manstad-Graaf. Margit Elfrida Cecilia, skådespelerska, Sthlm i Vem är Vem? / Stockholmsdelen 1945 / s 546.
 Manstad-Graaf, Margit E C, skådespelerska, San Remo, Italien i Vem är hon / 1988 / s 313. 

Födda 1902
Avlidna 1996
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Kvinnor
Svenska stumfilmsskådespelare
Annandag påsk

Annandag påsk är inom kristendom dagen efter påskdagen. Enligt den kristna berättelsen var det dagen då Jesus, efter att ha blivit levande igen, uppenbarade sig för lärjungarna.

Fram till 1700-talet fanns även helgdagarna tredjedag påsk och fjärdedag påsk i Sverige.

Åtminstone vid Sveriges västkust var det vanligt att främst unga flickor klädde ut sig till brud med krans, krona och slöja. Därefter tågade flickorna genom byn och fick gåvor.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Möte med den uppståndne. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Officiell helgdag 
Annandag påsk är officiell helgdag i följande områden:

 Albanien
 Amerikanska Jungfruöarna
 Andorra
 Anguilla
 Antigua och Barbuda
 Aruba
 Australien
 Bahamas
 Barbados
 Belgien
 Belize
 Benin
 Botswana
 Brittiska Jungfruöarna
 Bulgarien (Julianska kalendern)
 Burkina Faso
 Caymanöarna
 Centralafrikanska republiken
 Cooköarna
 Cypern (Julianska kalendern)
 Danmark
 Dominica
 Egypten (som Sham El Nessim)
 Ekvatorialguinea
 Elfenbenskusten
 Fiji
 Finland
 Frankrike
 Franska Guyana
 Färöarna
 Gabon
 Gambia
 Georgien
 Ghana
 Gibraltar
 Grekland (Julianska kalendern)
 Grenada
 Grönland
 Guadeloupe
 Guatemala
 Guinea
 Guyana
 Haiti
 Hongkong
 Republiken Irland
 Island
 Isle of Man
 Italien
 Jamaica
 Kamerun
 Kanada (allmän helgdag i Québec, uppmärksammad av staten och oftast av stora företag, till exempel banker)
 Kap Verde
 Kenya
 Kiribati
 Kroatien
 Lesotho
 Lettland
 Libanon
 Liechtenstein
 Litauen
 Luxemburg
 Malawi
 Martinique
 Moldavien (Julianska kalendern)
 Monaco
 Montenegro (Julianska kalendern)
 Montserrat
 Namibia
 Nauru
 Nederländerna
 Nederländska Antillerna
 Nya Kaledonien
 Nya Zeeland
 Niger
 Nigeria
 Niue
 Norge
 Papua Nya Guinea
 Polen
 Rumänien (Julianska kalendern)
 Rwanda
 Saint Christopher och Nevis
 Saint Lucia
 Saint-Pierre och Miquelon
 Saint Vincent och Grenadinerna
 Salomonöarna
 Samoa
 Schweiz
 Senegal
 Serbien (Julianska kalendern)
 Seychellerna
 Slovakien
 Slovenien
 Spanien (i vissa autonoma regioner)
 Storbritannien (utom Skottland)
 Surinam
 Sverige
 Swaziland
 Sydafrika (Family Day)
 Syrien
 Tanzania
 Tchad
 Tjeckien (Pomlázka)
 Trinidad & Tobago
 Turks och Caicosöarna
 Tuvalu
 Tyskland
 Uganda
 Ukraina
 Ungern
 Vanuatu
 Zambia
 Zimbabwe
 Österrike

Källor 

Påsk
Allmänna helgdagar i Sverige
Måndag
Göran Gentele

Klas Göran Herman Arvid Gentele, ursprungligen Rubenson, född 20 september 1917 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 18 juli 1972 på Sardinien, Italien, var en svensk regissör och operachef.

Biografi 
Gentele var son till kapten Arvid Rubenson (1884–1968) i hans första äktenskap med Karin Cecilia Gentele (1893–1983).

Han blev filosofie kandidat 1939 och studerade vid Dramatens elevskola 1944–1946. Därefter inledde han sin karriär som regissör, först på Dramaten, och sedan på Kungliga Teatern i Stockholm där han svarade för uppmärksammade iscensättningar av verk som Menottis Konsuln och Blomdahls Aniara. Han blev chef för Kungliga Teatern 1963 och iscensatte 24 operor och två operetter. Gentele tilldelades medaljen Litteris et Artibus 1970.

År 1972 utsågs han till chef för Metropolitan i New York, men omkom i en bilolycka på Sardinien innan han hann tillträda. 

Han var gift två gånger, första gången 26 februari 1940 med Doris Sundblom (1916–1979) med vilken han fick en dotter, Jeanette Gentele, som är journalist. Andra gången var han gift från 1950 till sin död med skådespelaren Marit Bergson, med vilken han fick döttrarna Cecilia och Beatrice som omkom i samma bilolycka som fadern. Hustrun Marit överlevde dock och gifte om sig. Gentele hade även en son, Måns, född 1960 tillsammans med Gunilla Pontén.

Göran Gentele är begravd på Ingarö kyrkogård, tillsammans med sina döttrar.

Filmografi

Regi i urval
 
 

 (TV)

 (TV)
1961 – Bohème  (TV) 

1965 – Maskeradbalen  (TV)
1967 – Testamentet (Janáček) (TV) 
1969 – Miss and mrs Sweden

Filmmanus

Producent

Roller i urval

Teater

Roller

Regi

Radioteater

Roller

Priser och utmärkelser 
1958 – Spelmannen
1965 – Ledamot nr 719 av Kungliga Musikaliska Akademien
1970 – Litteris et Artibus

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 Göran Gentele på Malmö stadsteater

Chefer vid Kungliga Operan
Svenska filmregissörer
Svenska teaterregissörer
Svenska operaregissörer
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Litteris et Artibus
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Regissörer från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Personer som omkommit i trafikolyckor
Födda 1917
Avlidna 1972
Män
Svenska TV-regissörer
Kär och galen (musikalbum)

För fler betydelser se Kär och galen

Kär och galen är ett studioalbum av Ulf Lundell, utgivet 1 oktober . Det producerades av Lasse Lindbom, Ulf Lundell och Kjell Andersson. För albumet fick Lundell Rockbjörnen i kategorin "Årets svenska skiva".

Skivan har sålt 4x platina i Sverige och innehåller Lundells kanske mest kända sång, "Öppna landskap", som innebar hans stora genombrott för en större publik.

Albumet återutgavs till CD 1998, i en remastrad version med två extraspår.

Albumet är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009).

Låtlista
"Kär och galen" - 5:26
"Öppna landskap" - 4:39
"Herrarna" - 2:41
"Aldrig nånsin din clown" - 3:21
"I kvinnors ögon" - 3:25
"Laglös" - 4:40 (Vinylutgåvan anger Lasse Lindbom och Janne Bark som medkompositörer)
"I dina slutna rum" - 5:57
"Lycklig, lycklig" - 4:26
"När jag kysser havet" - 5:08
"Vid din grind igen" - 6:52

Bonusspår på remastrad utgåva 1998
"Hårt regn" - 7:51 (A Hard Rain's a-Gonna Fall av Bob Dylan översatt till svenska av Lundell. Tidigare utgiven på cd-versionen av Preskriberade romanser 1978-1981)
"Öppna landskap (demo)" - 4:21

Medverkande (urval)
Ulf Lundell - sång, gitarr
Hasse Olsson - Hammond-orgel
Janne Bark - gitarr
Pelle Alsing - trummor, marimba
Martin Cerha - bas
Olle Nyberg - piano, marimba
Lasse Lindbom - sång, gitarr

Listplaceringar

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information på Ulf Lundells webbplats

Album av Ulf Lundell
Musikalbum 1982
Album producerade av Lasse Lindbom
Joe DiMaggio

Joseph Paul "Joe" DiMaggio, född Giuseppe Paolo DiMaggio den 25 november 1914 i Martinez i Kalifornien, död den 8 mars 1999 i Hollywood i Florida, var en italiensk-amerikansk professionell basebollspelare som spelade 13 säsonger i Major League Baseball (MLB) 1936–1942 och 1946–1951. DiMaggio var centerfielder.

Asteroiden 3767 DiMaggio är uppkallad efter honom.

Karriär 

DiMaggio är en av de mest legendariska basebollspelarna genom tiderna och spelade under hela sin MLB-karriär för New York Yankees, under den tid som kom att kallas för klubbens "gyllene era". Där fick han smeknamnet The Yankee Clipper som en av Yankees största stjärnor. Han var med och vann World Series hela nio gånger (1936–1939, 1941, 1947 och 1949–1951) och togs ut till MLB:s all star-match under alla 13 säsonger som han spelade.

DiMaggio valdes in i National Baseball Hall of Fame 1955. Bland hans övriga meriter kan nämnas att hans tröjnummer 5 pensionerades av New York Yankees 1952 och att han tre gånger (1939, 1941 och 1947) vann American Leagues MVP Award. Hans slugging % under karriären (0,579) är nionde bäst i MLB:s historia.

Under 1941 års säsong satte DiMaggio ett nytt rekord för MLB när han hade minst en hit i 56 matcher i rad, ett rekord som anses vara ett av de mest svårslagna i ligans historia.

I slutet av 1960-talet arbetade DiMaggio under två år för Oakland Athletics, varav ett år som assisterande tränare.

Övrigt 
När DiMaggio gifte sig med Marilyn Monroe den 14 januari 1954 blev romansen uppmärksammad som USA:s hetaste. Äktenskapet blev dock stormigt och kortvarigt; Monroe ansökte om skilsmässa efter 274 dagar.

DiMaggio kallades ibland för Joltin' Joe, vilket återkommer i Simon and Garfunkels sång "Mrs. Robinson". Textraderna lyder:Where have you gone, Joe DiMaggio?A nation turns its lonely eyes to you, wo wo woWhat's that you say, Mrs. Robinson?"Joltin' Joe" has left and gone away, hey hey hey

DiMaggios familj härstammade från Sicilien.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Amerikanska basebollspelare
Idrottare från Kalifornien
Personer från Martinez, Kalifornien
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Spelare i New York Yankees
Medlemmar i National Baseball Hall of Fame
Mottagare av Frihetsmedaljen
Födda 1914
Avlidna 1999
Män
Claes-Bertil Ytterberg

Claes-Bertil Ytterberg, född 5 maj 1943 i Surahammar, är en svensk teolog och biskop emeritus i Västerås stift. Han var biskop där 1988-2008 och dessförinnan kyrkoherde i Arboga församling. Ytterberg är teologie doktor och hans doktorsavhandling avser Olov Hartmans teologi. Åren 2008-2018 var han ordförande för Karlfeldtsamfundet. Han har också skrivit C-uppsats i litteraturvetenskap om Väinö Linna

Ett av hans utredningsuppdrag har handlat om hur samhällsekonomin skall klara de stora pensionskullarna som kommer; hans slutsats är att halva befolkningen borde arbeta till 78 års ålder om samhället skall klara av det.

I ett pressmeddelande från Svenska kyrkan den 16 mars 2007 meddelade Ytterberg att Svenska kyrkan är beredd att förrätta ingående av registrerat partnerskap för homosexuella par i kyrkan, men vill upprätthålla en språklig distinktion mellan äktenskap för heterosexuella par, och registrerat partnerskap för homosexuella. (En försöksordning för välsignelse av redan ingånget registrerat partnerskap fastställdes av Kyrkostyrelsen den 6 december 2006.)

Ytterberg är gift med den tidigare socialdemokratiska riksdagsledamoten Mariann Ytterberg och är far till Arbogas f.d. kommunalråd Olle Ytterberg (2005-2014).

Se även 
Lista över biskopar i Västerås stift

Källor

Biskopar i Västerås stift
Män
Födda 1943
Levande personer
Hedersledamöter vid Västmanlands-Dala nation
Barnens brevlåda

Barnens brevlåda var ett svenskt radioprogram för barn som började sändas 11 september 1925 och kom att bli mycket långlivat. Programmet lades ned 1972 och hade då sänts hela 1 785 gånger. Programledare under hela eran var Sven Jerring, som blev Farbror Sven med hela svenska folket.

Den 14 november 1999 slogs det rekordet av radioprogrammet Smoke Rings, som då sändes för 1 786:e gången, som tidernas långkörare i SR.

I Barnens brevlåda medverkade barn, både brevledes och som gäster i studion där de sjöng, spelade instrument eller berättade något. Många artister gjorde sitt första framträdande hos "Farbror Sven". Under 1925 debuterade bland andra Sickan Carlsson och Birgit Tengroth i programmet, där även Alice Babs och Pekka Langer deltagit. En återkommande figur var Efraim Alexander, en påhittad person som Jerring själv framställde med förvrängd röst.

Lokala varianter av programmet fanns också i Norrbotten, där Bodens rundradio från 1926 sände under ledning av Farbror Totta, Torsten Svensson, och i Malmö, där programledaren kallade sig Farbror Kalle, i verkligheten polismästare Yngve Schaar.

Referenser

Noter

Källor
"När radion började i Norrbotten", program med bland andra Sven Jerring, Harald Johansson, Torsten Svensson, sänt i SR P1 den 9 augusti 1960.

Barnprogram i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1972
Radioprogram startade 1925
Homeworld

Homeworld är ett 3D-realtidsstrategispel från 1999 utvecklat av Relic Entertainment.

Spelet utspelar sig i rymden och är ett av de första realtidsstrategispelen som tillåter förflyttning av enheter i tre dimensioner.

Homeworld fick uppföljarna Homeworld: Cataclysm (2000) och Homeworld 2 (2003). Uppföljaren Homeworld 3 är under utveckling och är beräknat att släppas i februari 2024.

Referenser

Externa länkar

Datorspel 1999
Realtidsstrategispel
Linuxspel
Macintosh-spel
Windows-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Synergism (teologi)

Synergism är en kristen teologisk lära inom soteriologin, enligt vilken frälsningen uppnås genom samverkan mellan Guds nåd och människans fria vilja och handling.

En sådan åskådning är helt accepterad inom de ortodoxa kyrkorna men kom att ifrågasättas genom Augustinus läror om predestinationen och nådens oemotståndlighet. Den romersk-katolska teologin bevarade dock ett synergistiskt synsätt; frälsningen beror helt på Guds nåd, men människan har att sedan samverka med nåden.

Reformatorerna, med sin strängare augustinism, avvisade vanligen synergismen helt, vilket i sina yttersta konsekvenser leder till en kalvinsk predestinationslära. Människans medverkan hävdades dock av vissa teologer, vilket gav upphov till den "synergistiska striden" mellan lutherska teologer, i första rummet Johann Pfeffinger och Matthias Flacius.

Pietismen betonade omvändelse. Frälsningen och nåden förutsätter enligt denna syn synergism, det vill säga människans samverkan genom ett aktivt val, och en emotionell frälsningsupplevelse och frälsningsvisshet. Flertalet väckelsekristna frikyrkor har traditionellt betonat omvändelsen och frälsningsupplevelsen.

Externa länkar 

 

Kristen teologi
Kristen försoningslära
Percival Lowell

Percival Lowell, född 13 mars 1855 i Boston, död 13 november 1916 i Flagstaff, var en amerikansk amatörastronom.

Biografi
Lowell avlade examen i matematik vid Harvard University 1876. Han var framförallt intresserad av de kanaler på Mars som Giovanni Schiaparelli tyckt sig se. Han blev ledamot av American Academy of Arts and Sciences 1892.

Från 1894 bodde han i Flagstaff, Arizona, som genom sina många molnlösa nätter och höga höjd, över 2 000 meter, var en utmärkt plats att genomföra astronomiska observationer ifrån.

År 1894 grundade han Lowell-observatoriet i Flagstaff. Kring sekelskriftet publicerade han flera böcker om Mars. Genom sina skrifter om planeten kom han att sprida bilden av Mars som en planet med liv. Han tilldelades Jules Janssens pris 1904. År 1907 upptäckte han asteroiden 793 Arizona.

Under sina sista åtta år i livet sökte han efter en ytterligare planet - Planet X - som skulle finnas utanför Neptunus bana, då dess och Uranus bana inte stämde med beräkningarna. Efter hans död fann man Pluto 1930. Senare har det dock visat sig att avvikelserna från de beräknade värdena berodde på att massorna av Uranus och Neptunus inte var tillräckligt korrekt uppmätta. 

Asteroiden 1886 Lowell är uppkallad efter honom.

Bibliografi 
 1895 - 
 1906 - 
 1910 - 
 1915 -

Se även 
Astronomiska upptäckter av Percival Lowell

Källor

Noter 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Mottagare av Jules Janssens pris
Ledamöter av American Academy of Arts and Sciences
Forskare från Massachusetts
Personer från Boston
Födda 1855
Avlidna 1916
Män
Alumner från Harvard University
Nasse

Nasse är en figur, en kulting av tyg, i A.A. Milnes böcker och Disneys tecknade filmer om Nalle Puh.

Liksom de andra gestalterna i Nalle Puh-böckerna bor Nasse i ett träd i Sjumilaskogen. Nalle Puh är hans bästa vän. Nasse är ofta ängslig och ställer frågor till Puh. Trots sin stora rädsla för nästan allt ställer han alltid upp för sina vänner, även om det gäller till exempel heffaklumpsjakt. Hans favoritföda är "hållon". Det framgår av böckerna att hållon egentligen är (ek)ollon. Ljudlikheten med hallon är specifik för den svenska översättningen; i det engelska originalet är termen haycorn, som ligger ljudnära acorn, ’ekollon’.

Nasse har huvudrollen i Disneys film Nasses stora film.

I Disneys filmatiseringar har Nasse dubbats på svenska av Marie Isedal, Gunnel Fred, Jörgen Lantz, Pontus Gustafsson och Michael Blomqvist.

Referenser 
 

Figurer i Nalle Puh
Fiktiva svindjur
Litterära figurer som tolkats av Disney
Fiktiva figurer introducerade 1926
Sjumilaskogen

Sjumilaskogen () är skogen i den fiktiva värld där A. A. Milnes böcker om Nalle Puh utspelar sig. Den är inspirerad av verklighetens Ashdown Forest utanför Hartfield i England i Storbritannien.

De flesta av de platser som nämns i böckerna ligger dock utanför Sjumilaskogen, och Uggla är det enda djur som bor i skogen. Originalets Hundred Acre Wood, motsvarande en skog på mindre än en halv km², antyder också att det inte rör sig om någon med mänskliga mått mätt djupare skog.

Källor

Fiktiva skogar
Nalle Puh
Flagstaff

Flagstaff är en stad i den amerikanska delstaten Arizona med en yta av 164,8 km² och en befolkning, som uppgår till cirka 66 000 invånare (2010). Av befolkningen är cirka 16 procent av latinamerikansk härkomst.

Staden är belägen i den norra delen av delstaten cirka 200 km norr om huvudstaden Phoenix och cirka 200 km söder om gränsen till Utah. Norr om staden kan man hitta Grand Canyon, och strax öster ut finner man Barringerkratern. Flagstaff ligger utmed den berömda Route 66.

Flagstaff ligger på en altitud av ca 2100 meter över havet och till skillnad från städer som Phoenix och Tucson i södra Arizonas öken är Flagstaff en av USA:s snöigaste städer på vintern.

Källor

 
Orter i Arizona
Orter grundade 1876
Uggla (Nalle Puh)

Uggla är en figur i böckerna om Nalle Puh av A.A. Milne. Uggla anser sig själv vara synnerligen lärd och klok, och tröttar ofta ut omgivningen med långa redogörelser och svåra ord. Han kan skriva och läsa - åtminstone tror han att han kan det. Han kan stava sitt eget namn, Gugla, och han kan även stava ord som tisdag - även om han inte alltid stavar det rätt. Men han vet med sig att det går på tok när han ska skriva besvärliga ord som "mässling" och "rostat bröd". Han kan läsa, men bara om ingen tittar honom över axeln. Uggla bor till en början i Kastanjevillan, men efter att trädet blåst omkull flyttar han in i Guglebo, vilket så småningom visar sig vara Nasses hus.

I de svenska dubbningarna har hans röst gjorts av Börje Mellvig, Åke Lagergren, Carl Billquist, Roger Storm, Gunnar Uddén och Per Svensson.

Se även
Hätila ragulpr på fåtskliaben

Figurer i Nalle Puh
Fiktiva fåglar
Litterära figurer som tolkats av Disney
Fiktiva figurer introducerade 1926

en:List of Winnie-the-Pooh characters#Owl
Sparris

Sparris (Asparagus officinalis) är en art i familjen sparrisväxter och förekommer naturligt i Europa, västra Asien och norra Afrika.
Sparris odlas som grönsak, som till färgen antingen är vit eller grön. Vit sparris skördas under jord och skördas då toppskottet bryter fram. Grön sparris skördas ovanför jorden och skördas när den nått lagom längd. Det finns många sparrissorter med olika egenskaper. 

Vit och grön sparris är två olika sorter. Den vita tillhör de hårdskaliga och måste alltid skalas. Den gröna tillhör de mjukskaliga och skalas oftast inte. Den vita sparrisen blir grön till färgen om den kommer ovan jord men klassas då som otjänlig. Sparrisen hör till vårens primörer och skördas från april ända in i juni.

Risker
Sparris försvarar sig mot maskar och insekter med sparrissyra som har högst koncentration i rötter, fullvuxna skott och i bär. Växtsaften kan vara irriterande för huden och ge blåsor, och att äta bären kan ge magsmärtor, illamående, kräkningar och diarré.

Mängden sparrissyra är låg i de unga skotten, och de är därför ätliga. Den sparrissyra som finns kan i människans kropp brytas ner till olika svavelföreningar. Alla människor utsöndrar dock inte lika mycket svavelföreningar, och alla människor är inte lika känsliga för den doften.

Produktion

Synonymer 
Asparagopsis javanica Kunth 
Asparagus altilis (L.) Asch. 
Asparagus altilis subsp. polyphyllus (Steven ex Ledeb.) K.Richt.
Asparagus caspius Hohen. 
Asparagus collinus Schur
Asparagus dubius Decne.
Asparagus esculentus Salisb. 
Asparagus hedecarpus Andr. ex Baker
Asparagus hortensis Mill. ex Baker
Asparagus maritimus Mill. 
Asparagus officinalis var. altilis L.
Asparagus officinalis subsp. altilis (L.) Cif. & Giacom. 
Asparagus oxycarpus Stev.
Asparagus paragus Gueldenst. ex Ledeb. 
Asparagus polyphyllus Stev. ex Ledeb.
Asparagus sativus Mill. 
Asparagus schoberioides Kunth 
Asparagus tenuifolius Gilib. 
Asparagus vulgaris Gueldenst. ex Ledeb.

Se även
Klättersparris
Hängsparris
Sparrissläktet
Sparrisväxter

Referenser

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Sparris

Grönsaker
Sparrisväxter
Sp Växtindex

bn:শতমূলী