kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Richard Rodgers

Richard Charles Rodgers, född 28 juni 1902 i Queens i New York, död 30 december 1979 i New York i New York, var en amerikansk kompositör. Han skrev över 900 sånger och 43 Broadway-musikaler. Redan som artonåring skrev han sin första Broadway-musikal.

Han samarbetade från 1919 med textförfattaren Lorenz Hart (1895-1943). Efter dennes död skedde samarbete med Oscar Hammerstein II (1895-1960).

Ingen amerikansk kompositör har haft en längre och mer framgångsrik karriär än Richard Rodgers. Han har skrivit musiken till några av de allra mest populära musikalerna någonsin och många av melodierna har blivit så kallade evergreens, till exempel Oklahoma ("Oh, What a Beautiful Morning"), South Pacific ("Some Enchanted Evening" och "I'm in Love with a Wonderful Guy"), Kungen och jag ("Getting to Know You", "Shall We Dance", "Hello Young Lovers") och kanske den mest populära av de alla, Sound of Music. En annan av Richard Rodgers mest kända sånger är "The Lady Is a Tramp".

Melodin "It Might As Well Be Spring" från filmen Vår i luften Oscars-belönades 1945.

Verk med musik av Richard Rodgers

Text av Lorenz Hart
One Minute Please
Fly with Me (1920)
Poor Little Ritz Girl (1920)
The Melody Man (1924)
The Garrick Gaieties (1925–26)
Dearest Enemy (1925)
The Girl Friend (1926)
Peggy-Ann (1926)
Betsy (1926)
A Connecticut Yankee (1927)
She's My Baby (1928)
Present Arms (1928)
Chee-Chee (1928)
Spring Is Here (1929)
Heads Up! (1929)
Ever Green (1930)
Simple Simon (1930)
America's Sweetheart (1931)
Din för i kväll (1932)
Jumbo (1935)
On Your Toes (1936)
Vi charmörer (1937)
I'd Rather Be Right (1937)
I Married an Angel (1938)
The Boys from Syracuse (1938)
Too Many Girls (1939)
Higher and Higher (1940)
Pal Joey (1940–41)
By Jupiter (1942)
Rodgers & Hart (1975), revymusikal

Text av Oscar Hammerstein II
Oklahoma! (1943)
Carousel (1945)
Allegro (1947)
South Pacific (1949)
Kungen och jag (1951)
Me and Juliet (1953)
Pipe Dream (1955)
Askungen (1957)
Flower Drum Song (1958)
Sound of Music (1959)
Vår i kroppen (1962) (film)
A Grand Night for Singing (1993), revymusikal
State Fair (1996) (scenmusikal baserad på Vår i kroppen)

Andra textförfattare och soloarbeten
Victory at Sea (1952) (Robert Russell Bennett)
No Strings (1962) (text av Rodgers)
Do I Hear a Waltz? (1965) (Stephen Sondheim)
 Androcles and the Lion (TV) (1967) (text av Rodgers)
Two by Two (1970) (Martin Charnin)
Rex (1976) (Sheldon Harnick)
I Remember Mama (1979) (Martin Charnin/Raymond Jessel)

Referenser

Externa länkar 

 
 
 The Rodgers and Hammerstein Organization

Amerikanska kompositörer
Amerikanska filmmusikkompositörer
Födda 1902
Avlidna 1979
Män
Amerikanska musikalkompositörer
Åke Hermanson

Åke Oskar Verner Hermanson, född 16 juni 1923 i Mollösund, Bohuslän, död 8 augusti 1996 i Stockholm, var en svensk tonsättare.

Han skrev bland annat fyra symfonier 1969–1984. Han tonsatte även dikter av Ebba Lindqvist, Anna Greta Wide, Pär Lagerkvist och Karl Vennberg.

Hermanson arbetade som springpojke, brevbärare och krogpianist före debuten som tonsättare år 1951.
År 2007 gavs samlingsboxen Alarme, med ett stort urval av Hermansons verk, ut.

Åke Hermanson är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Priser och utmärkelser
1970 – Stora Christ Johnson-priset för Symfoni nr 1
1973 – Ledamot nr 779 av Kungliga Musikaliska Akademien
1984 – Litteris et Artibus
1986 – Rosenbergpriset

Verk (urval)
Preludium och fuga för orgel, op. 1 (1951/1965)
Lyrisk metamorfos för stråkkvartett, op. 2 (1954–57)
A due voci för altflöjt och viola, op. 3 (1957–58)
Invoco för stråkorkester, op. 4 (1958–60)
Stadier för sopran, flöjt, basklarinett, viola och slagverk, op. 5 (1960–61)
Suoni d'un flauto för altflöjt, op. 6 (1961)
In nuce för orkester, op. 7 (1962–63)
Bohuslänsk klagovisa (Nenia Bahusiensis) för 3-stämmig damkör, op. 8 (1963)
Symfoni nr 1 för orkester, op. 9 (1964–67)
Appell I–IV för orkester, op. 10 (1968–69)
Alarme för horn, op. 11 (1969)
In sono för flöjt, oboe/engelskt horn, viola, cello, op. 12 (1970)
Ultima för orkester, op. 13 (1971–72)
Två Lagerkvistsånger för sopran och piano, op. 14 (1971–81)
Symfoni nr 2 för orkester, op. 15 (1973–75)
Flauto d'inverno för basflöjt i C, op. 16 (1976)
Ars linae för trombon, flöjt, oboe, klarinett, fagott och horn, op. 17 (1976)
Mässa för måsar för blandad kör, op. 18 (1976)
Flauto del sole för flauto grande, op. 19 (1978)
Utopia för orkester, op. 20 (1977–78)
Symfoni nr 3 för orkester, op. 21 (1979–80)
La strada för horn och orgel, op. 22 (1980)
Quartetto d'archi no 2 för stråkkvartett, op. 23 (1982–83)
Somliga stränder för 16 vokalister och flöjt, op. 24 (1982)
Symfoni nr 4, Oceanus för orkester, op. 25 (1981–84)
Nature theme för oboe, op. 26 (1983)
Inscrit pour le piano, op. 27 (1984)
Flöjtkonsert, Flauto Universale, op. 28 (ofullbordad)
Rockall, urtidsversion i nutid för 2 horn, trombon, tuba, slagverk, op. 29 (1984)
Symfoni nr 5, Universale, op. 30 (ofullbordad)
Hymn till Saltö för cello, op. 31 (1985)

Källor 

Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Personer från Mollösunds socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1923
Avlidna 1996
Män
Helmuth Weidling

Helmuth Weidling, född 2 november 1891 i Halberstadt, död 17 november 1955 i Vladimir, var en tysk militär och artillerigeneral, General der Artillerie. Han dekorerades 1944 med Riddarkorset av Järnkorset med eklöv och svärd.

Biografi 
Weidling blev 1912 löjtnant vid 1. luftskeppsbataljonen och under första världskriget stred han som befälhavare för ett artilleribatteri. Efter kriget överfördes han till Reichswehr, befordrades den 1 september 1935 till löjtnant, befordrades till överste den 1 mars 1938 och den 10 november 1938 blev han befälhavare för 56. artilleriregementet, med vilket han deltog i fälttåget mot Polen 1939. Den 10 april 1940 blev Weidling artillerichef vid XXXX. pansarkåren och tjänstgjorde med pansarkåren i både fälttåget mot Frankrike 1940 och i det ryska fälttåget 1941. Den 1 januari 1942 blev han befälhavare för 86. infanteridivisionen, befordrades till generalmajor den 1 februari 1942 och befordrades till generallöjtnant den 1 januari 1943. Den 15 januari 1943 tilldelades han Riddarkorset av Järnkorset. Den 20 oktober 1943 utsågs Weidling till befälhavare för XXXXI. pansarkåren och blev den 1 januari 1944 general av artilleriet. Den 22 februari 1944 förlänades Weidling Riddarkorset av Järnkorset med eklöv. Den 12 april 1945 blev han befälhavare för LVI. pansarkåren och den 24 april utsåg Hitler honom till befälhavare (kampfkommendant) för Berlins försvar. Weidling tillfångatogs av sovjetiska trupper den 3 maj 1945 och avled i fångenskap 1955.

Enligt en uppgift mördades Weidling av KGB strax innan han skulle ha frigivits och repatrierats.

Populärkultur 
I filmen Undergången från 2004 gestaltas Helmuth Weidling av den tyske skådespelaren Michael Mendl.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

Födda 1891
Avlidna 1955
Personer från Halberstadt
Generaler i Nazityskland
Män
Mottagare av Riddarkorset med eklöv och svärd
Mottagare av Tyska korset
Deltagare i slaget om Berlin
Neusiedlersjön

Neusiedlersjön (tyska: Neusiedler See, ungerska: Fertő-tó, kroatiska: Nežidersko jezero/Niuzaljsko jezero) är den största endorheiska sjön i Centraleuropa och en av få europeiska stäppsjöar. Sjön ligger på gränsen mellan Ungern och Österrike. Sjön har en yta av 315 km², därav ligger 240 km² i Österrike och 75 km² på ungerskt territorium.

Sjön sträcker sig 36 km från norr till söder och är mellan 6 och 12 km bred från väst till öst. I genomsnitt ligger sjön 115,45 meter över Adriatiska havet och är faktiskt inte djupare än 1,8 meter som mest (i genomsnitt endast 1,0 meter). Regn och torka kan därför orsaka betydande översvämningar eller drastiskt sänka sjöns vattennivå. Sjön har försvunnit helt flera gånger under årens lopp, senaste skedde detta i början av 1900-talet.

Större delen av sjön omges av vass. Vattnet karakteriseras av stora mängder salt och gyttja som kommer upp från bottensedimenten. Under sommarmånaderna blir det ibland vassbränder då torr vass är ganska lättantändlig. Bränderna sprids sedan snabbt med hjälp av vinden.

Innan regleringsarbetena på 1900-talet sträckte sig sjön i sydost ända till Hanságs sumpmarker. Den var då nära sammankopplad med Donau och Raab. Idag styrs vattennivån genom en sluss på den ungerska sidan nära Mekszikópuszta. Bilaterala frågor behandlas av Österrikisk-ungerska vattenkommissionen.

Nationalparken som skyddar landskapet runt sjön som även den ligger i båda länderna, blev 2001 uppsatt på Unescos världsarvslista samt klassat som biosfärområde.

Området runt sjön drar en betydande mängd turister. Sjön är känd som Wienbornas sjö, då den erbjuder ypperliga möjligheter för segling och vindsurfing. Sjön har även en del kommersiellt fiske.

De större orterna som ligger vid sjöns stränder är Illmitz, Podersdorf, Weiden am See, Neusiedl am See, Jois, Breitenbrunn, Purbach, Donnerskirchen, Oggau, Rust och Mörbisch i Österrike samt Mekszikópuszta i Ungern. Kommunerna Illmitz, Apetlon och Podersdorf bildar ett hörn i sjön vilket ligger mellan sjön och ungerska gränsen.

2003 sjönk vattennivån med 30 cm i samband med torka.

Externa länkar 
UNESCO World Heritage Centre - Fertö/Neusiedlersee Cultural Landscape

Biosfärområden i Ungern
Insjöar i Győr-Moson-Sopron
Världsarv i Ungern
Biosfärområden i Österrike
Insjöar i Burgenland
Världsarv i Österrike
Världsarv inskrivna 2001
Endorheiska sjöar
Bloop

Bloop är ett ljud som har vid olika tillfällen hörts av sonarutrustning i Stilla havet. Ljudet registrerades första gången 1997 och källan till ljudet är fortfarande okänt, men dess geografiska ursprung har fastställts till cirka 50º S; 100º W.

Ljudet blev upptäckt genom hydrofonnätverket Equatorial Pacific Ocean Autonomous Hydrophone Array vars ursprungliga uppgift var att lyssna efter sovjetiska ubåtar. Ljudet matchar ljudprofilen för ett levande djur, men eftersom det är så kraftigt så tros det inte kunna ha producerats av något av världens nu kända djur. Vissa har föreslagit att ljudet kan vara producerat av en hittills okänd art jättebläckfisk, men detta motsägs bland annat av att ingen av de kända bläckfiskarna har en fysiologi som tillåter dem att producera ljud liknande bloopljudet.

En annan möjlig förklaring som nämnts är att ljudet kan ha uppstått vid islossning i Antarktis.

Referenser

Externa länkar 
 Spektrogram och ljud

Akustik
Stilla havet
Vetenskapsåret 1997
Fredrik Möller (politiker)

Fredrik Möller, född 17 februari 1976 i Järnforsen, Hultsfreds kommun, var kommunalråd (på halvtid) för Kristdemokraterna i Karlstads kommun 1998-2002. Han har också varit gruppledare för Kristdemokraterna i kommunfullmäktige i Karlstad. Möller stödde Erik Slottner som ordförande i Kristdemokratiska ungdomsförbundet (KDU) och lämnade KDU i protest när Slottner 2005 avsattes till förmån för den mer konservativa Ella Bohlin.

Möller har genomgått en tvåårig skådespelarutbildning, var verksam som skådespelare vid Scalateatern i Karlstad 1999-2006 och har även gjort roller där som dragshowartist. Han fick uppmärksamhet för ett dragframträdande vid Kristdemokratiska ungdomsförbundet (KDU) 2004, där han imiterade Lena Ph. Möller är utbildad statsvetare och har även arbetat som arbetsförmedlare. Han har även varit pressekreterare på Arbetsförmedlingen.

Källor 

Svenska kristdemokratiska kommunalråd
Män
Födda 1976
Levande personer
Kommunalråd i Karlstads kommun
Svenska dragqueens
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Hultsfreds kommun
Deutsche Bank Park

Deutsche Bank Park, tidigare kallad Waldstadion och Commerzbank-Arena, är en fotbollsarena i Frankfurt am Main i Tyskland.

Deutsche Bank Park är hemmaarena för Eintracht Frankfurt. Arenan totalrenoverades inför VM i fotboll för herrar 2006 och bytte den 1 juli 2005 namn till Commerzbank-Arena. 2020 bytte den namn till Deutsche Bank Park. Arenan kallas dock fortfarande för Waldstadion av Eintrachts fans.

Arenan har en publikkapacitet på strax över 50 000 åskådare.

Evenemang 
 VM i fotboll för herrar 1974
 Finalen i Uefacupen 1980
 EM i fotboll för herrar 1988
 Finalen i Uefa Women's Cup 2002
 Fifa Confederations Cup 2005
 VM i fotboll för herrar 2006
 Finalen i Uefa Women's Cup 2008
 VM i fotboll för damer 2011
 EM i fotboll för herrar 2024

Externa länkar 

 

Sportanläggningar i Frankfurt am Main
Sportanläggningar invigda 1925
Finalarenor i Uefacupen
Finalarenor i Uefa Women's Cup
Max-Morlock-Stadion

Grundig Stadion, tidigare EasyCredit-Stadion, dessförinnan Frankenstadion, är en tysk fotbollsarena i Nürnberg.

Grundig Stadion är hemmaarena för 1. FC Nürnberg.

Fram till den 14 mars 2006 hette EasyCredit-Stadion Frankenstadion men 1. FC Nürnberg sålde namnrättigheterna och döpte om arenan. Fansen protesterade mot namnbytet och såg hellre att arenan skulle få namnet Max-Morlock-Stadion efter klubbens gamla storspelare Max Morlock. Vissa fans väljer att kalla arenan Max-Morlock-Stadion istället.

Under VM i fotboll 2006 spelades bland annat åttondelsfinalen mellan Nederländerna och Portugal här.

Evenemang 
VM i fotboll 2006
FIFA Confederations Cup 2005

Sportanläggningar i Tyskland
Sport i Nürnberg
Sportanläggningar invigda 1928
Byggnader och anläggningar i Nürnberg
Finalarenor i Europeiska cupvinnarcupen i fotboll
Pima County

Pima County är ett county och ligger i södra delen av delstaten Arizona i USA.  Enligt folkräkningen år 2010 var countyts folkmängd 980 263. Den administrativa huvudorten (county seat) är Tucson. 

Saguaro nationalpark och Organ Pipe Cactus nationalmonument ligger i countyt, liksom Davis-Monthan Air Force Base.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 23 799 km². 23 792 km² av den arean är land och 7 km² är vatten.

Angränsande countyn  
 Yuma County - väst
 Maricopa County - nord
 Pinal County - nord
 Graham County - nordöst
 Cochise County - öst
 Santa Cruz County - sydöst
 gränsar till Mexiko i syd

Referenser 

 
Stater och territorier bildade 1870
Rheinenergiestadion

Rheinenergiestadion, i marknadsföringssyfte skrivet RheinEnergieStadion, är en fotbollsarena i Köln i Tyskland, byggd ?-2004

Rheinenergiestadion är hemmaarena för 1. FC Köln. Arenan ersatte Müngersdorfer som stod klar 1975. Till skillnad från dess föregångare är Rheinenergiestadionen modern fotbollsarena utan löparbanor där publiken sitter betydligt närmare fotbollsplanen. Under Fifa Confederations Cup 2005 och VM i fotboll 2006 bar arenan namnet VM-stadion Köln (eng. FIFA World Cup Stadium Köln/Cologne) då FIFA inte tillåter sponsorsnamn på VM-arenorna.

Evenemang
VM i fotboll 2006
Fifa Confederations Cup 2005

Externa länkar 
 Bildgalleri Rheinenergiestadion

Sportanläggningar i Köln
Sportanläggningar invigda 2004
Finalarenor i Uefa Europa League
HDI-Arena

HDI-Arena, tidigare Niedersachsenstadion, tysk fotbollsarena i Hannover

Niedersachsenstadion i Hannover blev AWD-Arena då företaget AWD köpte rättigheterna till arenanamnet i samband med en omfattande renovering inför VM i fotboll 2006. År 2013 köpte HDI-gruppen rättigheterna till arenanamnet. Arenan heter sedan dess HDI-Arena. Hemmalag är precis som tidigare Hannover 96.

Evenemang 
VM i fotboll 2006
FIFA Confederations Cup 2005

Niedersachsenstadion 
Gamla Niedersachsenstadion stod klar 1954 och byggdes av ruiner från sönderbombade delar av Hannover. Den har många gånger varit värd för landskamper i fotboll och var en av arenorna under VM i fotboll 1974. Den hade till skillnad från dagens HDI-arena löparbanor.

Referenser

Externa länkar 

Sportanläggningar i Hannover
Sportanläggningar invigda 1956
Marion Dönhoff

Marion Hedda Ilse Gräfin Dönhoff, född 2 december 1909 på Schloss Friedrichstein, död 11 mars 2002 på Schloss Crottorf, Rheinland-Pfalz, var en tysk grevinna och journalist.

Hon anses som en av de mest inflytelserika journalisterna och tidningsutgivarna i Tyskland under efterkrigstiden genom Die Zeit. 

Asteroiden 11075 Dönhoff är uppkallad efter henne.

Biografi 
Marion Dönhoff föddes som det yngsta av sju barn. Hennes föräldrar var greveparet August Dönhoff (1845–1920) och Maria Dönhoff, född von Lepel (1869–1940). Hon växte upp på familjens slott Friedrichstein, 20 km öster om Königsberg. Hennes syster Christa dog 1924 i barnsäng och hennes bror Heinrich stupade vid fronten 1942. En syster som hade Downs syndrom avled i början av 1960-talet. Hon överlevde som genom ett under en bilolycka som barn. 

År 1928 avlade hon studenten i Potsdam och började 1931 studera ekonomi i Frankfurt am Main. Efter Adolf Hitlers utnämning till rikskansler 1933 flyttade hon till Basel där hon promoverades 1935. Hon förvaltade sedan fram till krigsslutet 1945 familjens ostpreussiska gods Friedrichstein och Quittainen.

Under nazisternas styre stod hon i kontakt med medlemmar ur Kreisauer Kreis och var indirekt med i förberedelserna till 20 juli-attentatet. Flykten västerut från hemmet i Ostpreussen har hon skrivit om i boken Namen, die keiner mehr nennt: Ostpreußen. Menschen und Geschichte''''. Hon flydde med häst västerut för att undkomma de från öster framryckande sovjetiska trupperna i januari 1945 och red därför 1 200 km till slottet Vinsebeck vid Steinheim i Westfalen. 

År 1946 började hon skriva för Die Zeit i Hamburg och 1952 blev hon politisk chefredaktör för tidningen. 1954 lämnade hon i protest tillfälligt Die Zeit och flyttade till London och började arbeta med Observers söndagsupplaga. Efter sin comeback till Die Zeit kom Donhöff att leda tidningen in på en liberal kurs där hon kritiserade den rådande västtyska östpolitiken. Hon verkade för en försoning mellan väst och öst. Willy Brandts nya Ostpolitik kom i slutet av 1960-talet.

År 1968 blev Dönhoff Die Zeits chefredaktör vilket hon var fram till 1972. 1973 blev hon medlem i kretsen av tidningens ansvariga utgivare till vilken hon tillhörde ända fram till sin död 2002. Dönhoff, som stammar från en ostpreussisk adelsfamilj, förordade en aktiv politik med östblocket men höll samtidigt minnet av den förlorade hembygden vid liv. Hon gav ut bestsellers som Eine Kindheit in Ostpreußen (1962) och Namen, die keiner mehr nennt: Ostpreußen. Menschen und Geschichte''. 1971 mottog hon Friedenspreis des Deutschen Buchhandels ("Tyska bokhandelns fredspris") för sitt arbete för försoning mellan Tyskland och de östeuropeiska länderna.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
  Marion Gräfin Dönhoff på DHM

Tyska journalister
Personer från Ostpreussen
20 juli-attentatet
Födda 1909
Avlidna 2002
Kvinnor
Marion
Tyska grevinnor
Nelson Eddy

Nelson Eddy, född 29 juni 1901 i Providence, Rhode Island, död 6 mars 1967 i Palm Beach, Florida, var en amerikansk sångare och skådespelare.

Eddy hade bakgrund inom operan. Tillsammans med Jeanette MacDonald spelade han i en rad romantiska filmoperetter, vilka var enorma kassasuccéer under 1930-talet, till exempel Marietta (1935), Rose-Marie (1936) och En gång i maj (1937). Nelson Eddy och Jeanette MacDonald är filmhistoriens populäraste sångarpar och de kallades för "the Singing Sweethearts".

Deras sista film tillsammans var Hon var en ängel 1942 och därefter dalade Eddys popularitet snabbt. Han fortsatte dock att uppträda på nattklubbar och att ge en och annan konsert. 1967, under en konsert i Palm Beach, Florida, kollapsade han på scenen och dog av ett slaganfall.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 
 
 Nelson Eddy

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska röstskådespelare
Gravsatta på Hollywood Forever Cemetery
Personer från Providence
Födda 1901
Avlidna 1967
Män
Petrus II

Petrus II, egentligen Manuel Alonso Corral, född 22 november 1934, död 15 juli 2011 valdes till motpåve inom den palmarisk-katolska kyrkan 2005 med namnet Petrus II. Han efterträdde Clemente Domínguez y Gómez (Gregorius XVII).

Källor

Motpåvar
Män
Födda 1934
Avlidna 2011
Kristianstads GK

Kristianstads GK är en golfklubb utanför Åhus i Kristianstads kommun i Skåne. Den bildades 1924.

Golfklubben har två banor, en slättbana på Rinkabyfälten och en skogsbana bland furet inpå Åhus.

1993 valdes denna klubb till Årets golfklubb.

Externa länkar
Kristianstads golfklubb

Sport i Åhus
Sportklubbar i Kristianstads kommun
Årets golfklubbar
Sportklubbar bildade 1924
Groupe PSA

Groupe PSA, formellt Peugeot SA (Peugeot Société Anonyme) och 1991–2016 PSA Peugeot Citroën, är en fransk multinationell fordonskoncern med huvudkontor i Paris i Frankrike. Koncernen bildades genom Peugeots uppköp av Citroën i april 1976. År 1978 köpte PSA dåvarande Chryslers europeiska del Chrysler Europe. Stora samordningar har skett inom koncernen med många gemensamma komponenter och delvis i det närmaste likadana modeller hos de olika märkena. I mars 2017 köpte PSA tyska Opel och brittiska Vauxhall av amerikanska General Motors och är sedan dess Europas näst största biltillverkare efter Volkswagen AG.

PSA Peugeot Citroën har ett samriskföretag med Fiatkoncernen kallat Eurovan.

4 januari 2021 beslöt ägarna av Groupe PSA att bolaget skulle gå samman med Fiat Chrysler Automobiles och bilda den nya bilkoncernen Stellantis.

Referenser

Externa länkar
 PSA:s webbplats
  
Företag bildade 1976
Audi A6

Audi A6 är en tysk bilmodell tillverkad av Audi.

Audi A6 blev det nya modellnamnet på gamla Audi 100 under 1990-talet. Främsta konkurrenter är BMW 5-serie och Mercedes-Benz E-klasse. Förutom den vanliga A6-modellen har man också i olika generationer tillverkat S6 och RS6, som är sportversionerna. En annan variant är A6 Allroad, som är en kombimodell med reglerbar luftfjädring och tuffare utseende med terrängattribut.

Audi A6 C4 (Typ 4A)
I juni 1994 modifierades Audi 100 (C4) och döptes om till Audi A6.

Bensin
1.8 20v 92 kW / 125 hk
2.0 8v 74 kW / 100 hk
2.0 8v 85 kW / 115 hk
2.0 16v 103 kW / 140 hk
2.3 10v 98 kW / 133 hk
2.6 12v 110 kW / 150 hk
2.8 12v 128 kW / 174 hk
2.8 30v 142 kW / 193 hk
1.9 TDI 66 kW / 90 hk
2.5 TDI 85 kW / 115 hk
2.5 TDI:s 103 kW / 140 hk

Audi S6 av C4 karossen fanns att tillgå med nedanstående motorer

2.2T 230 hk
4.2 290 hk
PLUS 4.2 326 hk (Specialversionen av S6 V8 som tillverkades i begränsad upplaga med vässad 4.2liters V8, bibehållet vridmoment på 400 Nm, men med 326 hk istället för 290 hk som den vanliga S6 V8 hade)

Audi A6 C4 ersattes till 1997 års modell av A6 C5.

Audi A6 C5 (Typ 4B)

Den i Neckarsulm tillverkade Audi A6, C5 (typ 4B), var förlängd med 90mm. Den kunde bland mycket annat extrautrustas med champagnekyl i mittarmstödet. Bilens mått var 4886x1810x1475.

2005 fanns följande motoralternativ:

1.8  92 kW / 125 hk
1.8T 110 kW / 150 hk
2.0  96 kW / 130 hk
2.4  121 kW / 165 hk (från 2001 125 kW / 170 hk)
2.8  142 kW / 193 hk
2.7 Biturbo  169 kW / 230 hk
3.0  162 kW / 220 hk
4.2  220 kW / 299 hk
4.2  250 kW / 340 hk (Audi S6)
4.2 Biturbo  331 kW / 450 hk (Audi RS6)
1.9 TDI  81 kW / 110 hk
1.9 TDI  85 kW / 115 hk
1.9 TDI  96 kW / 130 hk
2.5 TDI  110 kW / 150 hk (från 2001 114 kW / 155 hk)
2.5 TDI  120 kW / 163 hk
2.5 TDI  132 kW / 180 hk

Audi A6 C6 (Typ 4F)
Audi A6, C6 (typ 4F) lanserades modellåret 2005 med följande motorer:

2.0 TDIe 136 hk
2.0 TDI 140 hk
2.7 TDI 180 hk
3.0 TDI 225 hk

2.4 177 hk
3.2 FSI 255 hk
4.2 420 hk

2006 tillkom även:

 2.0 T FSI 170 hk

2007 kom det även en 4.2 på 350 hk. 0–100 km/h på 6,1 sek.

Audi A6 C7 (Typ 4G)
Audi A6, C7 (typ 4G) lanserades modellåret 2011. Under 2012 kom också kombin, A6 Avant. Bilen kom med följande motorer:

 2.0 TDi 177 hk
2.0 TDi ultra 190 hk
 3.0 TDi 204 hk
 3.0 TDi 245 hk
 3.0 TDi 313 hk
 2.0 TFSi 180 hk
 3.0 TFSi 300 hk
 S6 - 4.2 TFSi V8 med COD (Cylinder on demand) 420 hk
 RS6 4.2 TFSi V8 560 hk
 RS6 Performance 605 hk

A6 C7 har, beroende på motor och årsmodell, antingen manuell 6-växlad, Multitronic, S-tronic eller Tiptronic 8-växlad växellåda.

Audi A6 C8 

Audi A6 C8 lanserades i Tyskland i juni 2018.

Referenser

Noter

Externa länkar
Audi RS6, Audi RS4, Audi RS5, Audi S4, Audi S8, Den största sidan om Audis prestandabilar 

A6
Framhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon