kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Butch Cassidy och Sundance Kid

Butch Cassidy och Sundance Kid (originaltitel: Butch Cassidy and the Sundance Kid) är en amerikansk westernfilm från 1969 i regi av George Roy Hill.

Handling 
Filmen handlar om två bankrånare, Butch Cassidy (Paul Newman) och hans partner, Sundance Kid (Robert Redford). De rånar banker och tåg i vilda västern, men när de blir jagade dag och natt flyr de till Bolivia, och börjar om där.

Om filmen
Filmen bygger på levnadshistorien om två verkliga personer, Butch Cassidy (Robert Leroy Parker) och Sundance Kid (Harry Longabaugh).

Filmen hade svensk premiär 30 oktober 1969 på biograferna Rigoletto, Rival och Riverside i Stockholm.

Den första av en rad filmer som George Roy Hill gjorde med Paul Newman och/eller Robert Redford.
Butch Cassidy och Sundance Kid vann fyra Oscar vid Oscarsgalan 1970: bästa originalmanus, bästa foto, bästa originalmusik och bästa sång för Raindrops Keep Fallin' on My Head.

Rollista (i urval) 
Paul Newman - Butch Cassidy
Robert Redford - Sundance Kid
Katharine Ross - Etta Place
Strother Martin - Percy Garris
Cloris Leachman - Agnes
Ted Cassidy - Harvey Logan
Sam Elliott - kortspelare

Externa länkar 
 

Amerikanska westernfilmer
Amerikanska filmer 1969
1800-talet på film
1900-talet (decennium) på film
Bolivia på film
Wyoming på film
Filmer i regi av George Roy Hill
Engelskspråkiga filmer
BAFTA Award för bästa film
Filmer bevarade i National Film Registry
Amerikanska kompisfilmer
Termos

Termos, thermos eller termoskanna, är en temperaturisolerad behållare som främst används till att få drycker och mat och annat att behålla ursprunglig temperatur så länge som möjligt. Termos var ursprungligen ett varumärke för det tyska företaget Thermos AG. "Thermos" på grekiska betyder varm.

TV-kanna kallas den termoskanna med handtag och snås, som började användas i Sverige i slutet av 1950-talet.

Historik 
Isoleringskannans princip är baserad på en uppfinning av James Dewar 1874 och i Storbritannien kallas ofta isoleringskannor för Dewar-kärl ("Dewar vessel"). I Tyskland forskade Reinhold Burger om en praktisk användning av principen. Den 1 oktober 1903 fick han ett patent, som han 1909 sålde till "Thermos AG" i Berlin. Serieproduktionen av en isoleringskanna av märke "Thermos" startade 1920.

Konstruktion 
Termosens isoleringsförmåga kommer av att behållaren, termosflaskan, har dubbla väggar med vakuum däremellan. Eftersom det är vakuum mellan väggarna, finns ingen materia som kan leda värme. Ursprungligen tillverkades flaskan av glas. Den var stötkänslig och flaskan kunde lätt gå sönder om den fick en stöt. Under 1980-talet blev det vanligt med så kallade okrossbara termosar med flaskan tillverkad av rostfritt stål. Mattermosar har större kork för att medge bättre åtkomlighet till innehållet. Tidigare var termosens lock tillverkad av kork. Numera är det vanligt att locket är tillverkat i plast med en gummitätning och locket har ofta en ventil som medger att innehållet kan hällas ur termosen utan att locket behöver tas av.

Tillverkning i Sverige
Den första termosfabriken i Sverige, Termoverken i Jönköping (med varumärket "Kokhett")  startade tillverkning 1915. Tre andra företag har också tillverkat termosar i Sverige: Trelleborgs Glasindustri, AB Termosindustri i Kalmar (med varumärket "Calmar termos") och Jönköpings vacuumindustri (med varumärket "June").

Källor 
Thermos och termos på www.bergdala-glastekniska-museum.se
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Isolerkanne på tyskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 

 
Husgeråd
Varumärkesord
Degenererade varumärken
ADRIFT

ADRIFT, Adventure Development & Runner - Interactive Fiction Toolkit, är ett Windowsprogram skrivet av Campbell Wild som används för att skapa så kallad interaktiv fiktion eller textäventyr. Programmets största fördel jämfört med andra programspråk är det faktum att man som författare inte behöver kunna programmera. Istället kan snabbt börja skriva sitt eget spel och sprida det.

Externa länkar
 ADRIFT: Adventure Development & Runner - Interactive Fiction Toolkit

Datorprogram för programutveckling
Midsommarafton

Midsommarafton är en helgdagsafton som infaller på en fredag mot slutet av juni månad.

Midsommarafton firades i Sverige tidigare den 23 juni, dagen före midsommardagen som sammanföll med Johannes Döparens dag. I Lukasevangeliet, i Nya testamentet i Bibeln (Lukasevangeliet 1:36, 56–57) (1,26–37) nämns att Johannes föddes sex månader före Jesus, varför Johannes Döparens festdag sattes till 24 juni, sex månader före jul. Johannes Döparen är ett av få helgon där man firar födelsedagen snarare än dödsdagen (den "himmelska födelsedagen"). 

I Sverige är midsommardagen, helgdagen, sedan 1953 en rörlig helgdag och infaller på lördagen mellan 20 och 26 juni. Midsommarafton infaller därför alltid dagen före, på en fredag som inträffar på någon av dagarna mellan 19 och 25 juni. Johannes Döparens dag flyttades 2003 av Svenska Kyrkan till söndagen efter midsommardagen. Johannes Döparens dag finns dock kvar som namnsdag den 24 juni. I alla andra länder som firar midsommar (utom Finland) sker firandet på den dag som är egentliga midsommardagen, det vill säga den 24 juni. 

Midsommarafton är i Sverige förknippad med ett antal traditioner, såsom dans runt stången, sill, nubbe, blomsterkrans, björklövsdekorationer och sju sorters blommor under huvudkudden. 

I många nordeuropeiska länder firar man midsommar med brasor. Helgen infaller i närheten av sommarsolståndet. Natten som följer på midsommarafton är inte nödvändigtvis årets kortaste natt. Årets kortaste natt i Sverige inträffar vanligen natten mellan den 20 och 21 juni, utom år före skottår (2019, 2023, 2027 etcetera) då natten mellan den 21 och 22 juni är kortare.

I Danmark och Norge firar man dagen som Sankt Hans (ett äldre danskt namn på Johannes Döparen - "Hans" är en kortform av "Johannes", således "Sankt Johannes (dag)") och tänder Sankthans-bål, likt man gör i Sverige på Valborgsmässoafton.

Referenser

Noter

Kristna högtider
Midsommar
Temadagar i juni
Fredag
Peder Bengtsson Gylta

Peder Bengtsson Gylta, född omkring 1443, död 24 april 1527 i Vadstena kloster, häradshövding, prästmunk. Han var häradshövding 1490–1499.

Biografi
Peder Bengtsson Gylta har en väg uppkallad efter sig i Frufällan/Sparsör utanför Borås. Den heter Peder Gyltas väg. Därtill finns den sägenomspunna "Gyltas grotta", som 1853 blivit omskriven av författaren Anders Herman Bjursten, i en roman med samma namn.

Referenser

Noter 

Svenska munkar
Män
Födda 1443
Avlidna 1527
Personer i Sverige under 1400-talet
Ätten Gylta
Svenska birgittiner
Ibis

Ibis kan avse:

 Ibis (hotell) – en av Accor-koncernens budgethotellkedjor
 Ibis (tidskrift) – en tidskrift utgiven av British Ornithologists' Union
 Ibis (musikgrupp) – en svensk jazzgrupp
 Ibisfåglar – en fågelfamilj i ordningen pelikanfåglar med arter där ibis ingår
 IBIS – en samtals- och självhjälpsgrupp, se  Intresseföreningen bipolär sjukdom
IBIS (In Body Image Stabilization) – bildstabilistering inbyggd i kamerahuset
IBIS (ICAO Bird information system) - System som samlar data angående fågelkollisioner med flygplan

Se även
 Ibis Creek
Den purpurröda manteln

Den purpurröda manteln (originaltitel: The Robe) är en amerikansk biblisk mastodontfilm från 1953 i regi av Henry Koster. Filmen är baserad på den historiska romanen The Robe (svenska: "Icke av denna världen" eller "Den purpurröda manteln") från 1942 av Lloyd C. Douglas.

Filmen var den första som hade premiär i Cinemascope. I Sverige hade den premiär den 18 december 1953 på biografen Rigoletto i Stockholm. Vid Oscarsgalan 1954 blev den nominerad till fem Oscar och vann två: bästa regi och bästa kostym. Vid Golden Globe-galan vann den pris för bästa film i kategorin drama.

År 1954 hade uppföljaren Gladiatorerna (Demetrius and the Gladiators) premiär, i regi av Delmer Daves.

Handling 
Marcellus (Richard Burton) är en romersk tribun. Han är ansvarig för Kristi korsfästelse och vinner hans mantel genom ett spel. Efteråt plågas han av mardrömmar.

Rollista i urval 
 Richard Burton – Marcellus Gallio	
 Jean Simmons – Diana
 Victor Mature – Demetrius
 Michael Rennie – Peter
 Jay Robinson – Caligula
 Dean Jagger – Justus
 Torin Thatcher – Senator Gallio
 Richard Boone – Pilate
 Betta St. John – Miriam
 Jeff Morrow – Paulus

Referenser

Externa länkar 
 
 

Filmer 1953
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Henry Koster
Engelskspråkiga filmer
Golden Globe Award för bästa film – drama
Romerska riket på film
30-talet på film
Caligula på film
Tiberius på film
Jesus på film
Kulturella återgivningar av aposteln Petrus
Kulturella återgivningar av Paulus
Bassas da India

Bassas da India (franska, Îles Bassas da India) är ett så kallat franskt Territoire d'outre mér sedan 1897 och förvaltas direkt från Frankrike genom prefekten för de Franska sydterritorierna. De ingår i de så kallade Îles Éparses. Madagaskar gör sedan länge anspråk på området.

Geografi 
Öarna är en obebodd tropisk öatoll i västra Indiska oceanen mellan Afrika och Madagaskar i södra Moçambiquekanalen. De har en area av cirka 0,2 km² med en 35,2 km lång kustlinje och den högsta punkten befinner sig endast 2 m ö.h. Öarna är en del av en atoll med ett cirkulärt rev som utgör  toppen av en sedan länge utslocknad vulkan. Ankarplats saknas och fartyg måste därför lägga till utanför kusten.

De är sedan gammalt känd som en fara för sjöfarare eftersom öarna vid högvatten ligger under havsytan och är omgivna av rev. De är också utsatta för återkommande cykloner.

För besök krävs tillstånd, men ingen personal finns på plats för att övervaka detta. Öarna är ett populärt mål för dykexpeditioner, som organiseras i Sydafrika.

Historia 
Öarna upptäcktes på 1500-talet av portugisiska sjöfarare. De införlivades 28 februari 1897 i kolonin Franska Madagaskar. Efter Madagaskars självständighet 1960 förvaltades de från Réunion och sedan 2005 förvaltas de genom Franska sydterritorierna.

Externa länkar 

 Om Bassas da India

Ögrupper i Indiska oceanen
Frankrikes ögrupper
Håkan Jahnberg

Håkan Jahnberg, född 14 september 1903 i Kungsholms församling i Stockholm, död 14 december 1970 i Göteborg, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Jahnberg studerade teater i Stockholm för Karin Alexandersson och Karin Swanström. Han debuterade 1929 på Hippodromteatern i Malmö. Efter att ha spelat amatörteater i Stockholm fick han 1930 engagemang hos Oscar Winge på Hipp i Malmö. Från 1937 var han verksam vid Göteborgs Stadsteater där han gjorde totalt 146 roller fram till sin pensionering1967. Sommartid turnerade han i folkparkerna med Karin Kavli. Han gästspelade på Vasan i Stockholm i komedin Barfota i parken 1965. 

Jahnberg filmdebuterade i Edvin Adolphsons Atlantäventyret 1934 och kom att medverka i knappt 20 film- och TV-produktioner. Den filmroll han fick mest uppmärksamhet för var som kyparen i Ingmar Bergmans Tystnaden 1963. 

Han var sedan 1937 gift med skådespelaren Berta Hall. De är begravda på Örgryte nya kyrkogård i Göteborg. Deras  son är skådespelaren Klas Jahnberg.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Födda 1903
Avlidna 1970
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Män
Berta Hall

Berta Hall, som gift Berta Jahnberg, född 21 september 1909 i Strömstad, död 6 juni 1999 i Örgryte församling i Göteborg, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Berta Hall var dotter till Carl Hall (1862–1929), ägare till och redaktör för tidningen Norra Bohuslän. Efter studentexamen vid Palmgrenska samskolan inledde hon 1929 teaterstudier för Julia Håkansson. Hall debuterade på Nya Intima Teatern i Stockholm 1931 och turnerade därefter med Allan Rydings och Pauline Brunius sällskap. 

Hon kom till Göteborgs Stadsteater 1936 där hon sedan var verksam under hela sin karriär, med vissa gästspel på Riksteatern och stadsteatrarna i Malmö och Stockholm. Sina sista framträdanden gjorde hon i mitten av 1990-talet i Strömstad i Kent Anderssons version av Spelet om Envar. Hon spelade stora kvinnoroller i pjäser som bland annat Flugorna, Gengångare, Änkeman Jarl och Vem är rädd för Virginia Woolf? Så sent som 1988 turnerade hon med Riksteatern som Farmor i Farmor och Vår Herre.

Hon filmdebuterade i Alf Sjöbergs Himlaspelet 1942 och kom att medverka i drygt 20 film- och TV-produktioner. Många minns hennes svartklädda kvinna i Kullamannen 1967 eller hennes gestaltning av den elaka lärarinnan i Mor gifter sig 1979. Hennes sista roll för TV blev den i TV-serien Hem till byn (1990).

Hall mottog 1966 Svenska Teaterförbundets guldmedalj och 1974 tilldelades hon Teaterförbundets Gösta Ekman-stipendium.

Hon var från 1937 gift med skådespelaren Håkan Jahnberg. De är begravda på Örgryte nya kyrkogård i Göteborg. Deras son var skådespelaren Klas Jahnberg. Hon var syster till journalisten Åke Hall.

Filmografi 

 

 (TV)
 (TV)
 (TV)
 (TV)

1967 – Kullamannen (TV-serie)
 (TV)
1970 – Sonja (TV-serie)

 (TV)

 (TV)

 (TV)

1986 – Moa

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Personer från Strömstad
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Födda 1909
Avlidna 1999
Kvinnor
Hägerstensåsen

Hägerstensåsen är en stadsdel i Söderort inom Stockholms kommun. Stadsdelen gränsar till Hägersten, Midsommarkransen, Västberga, Solberga, och Västertorp. Stadsdelen är belägen på en ås, stora delar av området ligger mer än 50 meter över havet, den högsta punkten ligger vid Bokbindarvägen, 67 meter över havet.

Historia
Området tillhörde tidigare dels Västberga gård, dels Hägerstens gård. Ända fram till 1930-talet var området obebyggt. Det mesta av marken ägdes av företaget Olsson & Rosenlund. 1937 kontaktade företaget kommunen och bad att en stadsplan skulle tas fram för deras område, företaget ägde marken norr om nuvarande Sedelvägen. Stadsplanekontoret tog fram en sådan, och enligt den skulle området bestå av smalhus och ett mindre antal villor. Ett antal hus uppfördes också, men på grund av andra världskriget var utbyggnadstakten låg. 

Stadsplanen ändrades 1943. Efter förslag från arkitektkontoret Ancker-Gate-Lindegren ville man pröva nya stadsbyggnadsidéer som hämtats från utlandet. Istället för att som i andra stadsdelar sprida ut alla affärer ville man samla dem på ett enda ställe, vid nuvarande Riksdalertorget. Dessutom ville man ha gemensamma samlingslokaler i centrum. Gatorna och kvarteren fick namn med anknytning till ekonomi.

Byggandet satte ny fart 1947–1948. I centrum byggdes som ett utropstecken ett höghus på nio våningar efter ritningar av Ancker-Gate-Lindegren. Här uppfördes även Hägerstensåsens postkontor, ritat av arkitekt Erik Lallerstedt. Först 29 september 1957 kunde Hägerstensåsens medborgarhus invigas, arkitekt Bengt Gate på Ancker-Gate-Lindegren. Den södra delen av stadsdelen bebyggdes i slutet av 1940-talet med lamellhus. 1948 tillkom Hägerstensåsens skola som ritades av Sveriges främste skolarkitekt, Paul Hedqvist.

Under 1990-talet renoverade man eller byggde om många hus. Nya hus uppfördes vid Riksdalertorget och ett nytt butikshus kunde invigas 1995. Dessutom har man byggt nya hus över tunnelbanespåren. 

Stadsdelen Hägerstensåsen bildades 1 februari 1948, innan dess låg området i stadsdelarna Västberga och Hägersten. Mellan 18 november 1945 och 5 april 1964 gick spårvägslinje 17 hit, därefter kom tunnelbanan (se Hägerstensåsens tunnelbanestation).

Bilder

Tunnelbanestationen

Station Hägerstensåsen invigdes 1965 och trafikeras av T-bana 2 (röda linjen). Den ligger mellan stationerna Telefonplan och Västertorp. Avståndet från station Slussen är 6,7 kilometer.

Demografi
År 2022 hade stadsdelen cirka 8 100 invånare, varav cirka 32,8 procent med utländsk bakgrund. Det beräknas vara cirka 970 invånare (cirka 12 procent) med Grekisk bakgrund.

Källor

Skatteverket (2022)

Noter

Externa länkar

 
Stadsdelar i Stockholm
Åsar i Sverige
Curt Ericson

Curt Ericson, född Kurt Vilner Eriksson 13 januari 1918 i Skön, Medelpad, död 26 december 2006 i Hägersten, Stockholm, var en svensk skådespelare.

Ericson filmdebuterade 1953 i Lars-Eric Kjellgrens film I dimma dold, och kom att medverka i drygt 25 film- och TV-produktioner.

Curt Ericson är gravsatt i minneslunden på Skogsö kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 
 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Sköns socken
Gravsatta på Skogsö kyrkogård
Födda 1918
Avlidna 2006
Män
Inessiv

Inessiv är ett kasus i bland annat finskan. Det är ett så kallat lokalkasus; det vill säga det används för att uttrycka någontings placering i rummet. I svenskan uttrycks inessivrelationen vanligtvis genom att prepositionen "i" ställs framför det aktuella ordet. 

"Bil" och "bilen" heter på finska "auto" (finskan skiljer inte mellan bestämd och obestämd form) och "i en bil" eller "i bilen" heter "autossa". I språk som bara har ett lokalkasus kallas det ofta lokativ även om det bara fyller funktioner som motsvarar den finska inessivens.

Inessivändelser i olika språk
Finska: -ssa, -ssä
Estniska: -s
Ungerska: -ban, -ben
Sydsamiska: Sing:-sne, -isnie, Pl:-ine, -inie

Finska
Utöver "befintlighet i" kan kasus inessiv i finska även användas i betydelsen direkt beröring, den tid inom vilket något sker, eller ämnet av vilket något är betäckt och dylikt.

Exempel:
 Befintlighet i: talossa — i huset
 Direkt beröring eller fastsittande: Onko sinulla hattu päässä — Har du hatten på dig ("i huvudet")?
 Tid: Luin kirjan tunnissa — Jag läste boken på en timme
 Tillstånd (täckt av): Nenä oli veressä — Näsan var blodig ("i blod")

Referenser

Noter

Källor

Kasus
Formel 1-VM 1974

hade 15 deltävlingar som kördes under perioden 13 januari-6 oktober. Förarmästerskapet vanns av brasilianen Emerson Fittipaldi och konstruktörsmästerskapet av McLaren-Ford.

Vinnare 
 Förare:  Emerson Fittipaldi, Brasilien, McLaren-Ford
 Konstruktör:  McLaren-Ford, Storbritannien

Grand Prix 1974

Grand Prix utanför VM 1974

Stall, nummer och förare 1974

Slutställning förare 1974

Slutställning konstruktörer 1974

Noter

Externa länkar

Säsonger
Helena Kallenbäck

Asta Helena Kallenbäck Trolle, född Kallenbäck den 26 november 1944 i Risinge församling, Östergötlands län, är en svensk skådespelare. Hon är syster till författaren Ingrid Kallenbäck.

Biografi 
Kallenbäck växte upp i Motala. Hon studerade först vid universitetet i Grenoble och arbetade efter det som guide vid Stockholms stadshus. Hon utbildade sig därefter vid Statens scenskola i Malmö 1966–1969.

Efter examen följde engagemang vid Helsingborgs stadsteater, där hon debuterade i Jungfruleken. Via en kort sejour vid Östgötateatern kom hon 1978 till Folkan i Stockholm, där hon fick ett större genombrott i musikalversionen av Sommarnattens leende.
 
Kallenbäck filmdebuterade 1973 i Hans Alfredsons Kvartetten som sprängdes. Hon tilldelades en Guldmask 1990 som "Bästa kvinnliga skådespelare" för Linje Lusta. Hon har inte sällan fått gestalta hårda och neurotiska kvinnor, exempelvis i rollen som lärare i TV-serien Storstad (1990–1991) och ambassadörsfru i TV-serien Tre Kronor (1996–1997).

Hon har varit gift med skådespelaren Stig Olin och var dennes spökskrivare i memoarboken Trådrullen.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Maria, Sound of music – Lindsay & Crouse

Priser
1987 – Thaliapriset – Bästa kvinnliga huvudroll
1996 – Berlinale – Bästa kvinnliga skådespelerska

Referenser

Externa länkar
Kallenbäcks webbplats
The Internet Movie Database

Kvinnor
Födda 1944
Levande personer
Svenska scenskådespelare
Guldmasken för bästa kvinnliga skådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Personer från Risinge socken
Bonnie Tyler

Bonnie Tyler, född Gaynor Hopkins den 8 juni 1951 i Skewen i Neath Port Talbot i Wales, är en brittisk (walesisk) sångerska som är känd för låtar som "Lost in France", "It's a Heartache" och "Total Eclipse of the Heart". Hon har en karakteristisk, raspig röst och har kallats en "kvinnlig Rod Stewart".

Biografi 
Bonnie Tyler är egentligen walesiska men hennes verkliga karriär har utgått från amerikansk mark. Tylers röst är känd för att vara raspig, kraftfull och hes. Detta har stegrats på senare år, och har sin grund i att hon fick en knuta på stämbanden i mitten av 1970-talet. 1976 opererades hon, operationen misslyckade dock och hennes röst blev än raspigare. Själv tror hon att det berodde på att hon inte följde rekommendationen att inte tala på 6 veckor efter operationen.

Hon slog igenom 1976 med singeln "Lost in France" som följdes upp av albumdebuten The World Starts Tonight, med måttlig framgång. 1978 fick hon en stor hit med låten "It's a Heartache" från albumet Natural Force men efter detta började karriären plana ut. 1982 bytte hon skivbolag och sökte upp Jim Steinman, som tidigare skrivit låtar åt sångaren Meat Loaf. Steinman producerade hennes nästa album Faster Than the Speed of Night och skrev två låtar varav en var megahiten "Total Eclipse of the Heart, som blev Tylers största framgång hittills. Steinman var även inblandad i hennes nästa album, Secret Dreams and Forbidden Fire från 1986. Hon har även samarbetat med Mike Oldfield. Bland annat sjöng de duetten "Islands" (1987) av Oldfield tillsammans. Under början av 1990-talet så jobbade Bonnie med Dieter Bohlen, och tillsammans spelade de in 3 album.

Tyler representerade Storbritannien i Eurovision Song Contest 2013 med låten "Believe in Me".

Tyler är gift med Robert Sullivan, mäklare och tidigare kampsportare.

Diskografi 
Album

DVD
 (France)
 (Engalnd)
 (Malaysia)
 (Brazil)
 (CD, DVD, CD+DVD Deluxe)

Källor

Externa länkar 

 
 
 

Brittiska popsångare
Walesiska rocksångare
Födda 1951
Kvinnor
Levande personer
Personer från Neath Port Talbot
Artister som representerat Storbritannien i Eurovision Song Contest
Progressiv rock-sångare
Deltagare i Eurovision Song Contest 2013
OP Anderson Aquavit

O.P. Anderson Aquavit är en akvavit som lanserades 1891 till Göteborgsutställningen under namnet "Gammal Fin 1ma Aquavit" (1ma ska utläsas "prima"). Firman som tillverkade den hette O.P. Anderson & Son i Göteborg. O.P. Anderson Aquavit är Sveriges mest sålda och äldsta akvavit, med smaksättning av kummin, anis och fänkål, samt ekfatskaraktär (efter åtta månader på ekfat). Drycken är uppkallad efter fabrikören Olof Peter Anderson. 

O.P. Anderson Aquavit från 1891 är den äldsta kommersiella kryddade brännvinssorten i Sverige. Andra svenska akvaviter är bland annat Skåne Akvavit som är en mildare variant av O.P. Sherryfatslagrade varianter är Gammal Norrlands Akvavit och tappningar som är smaksatta med whisky såsom Herrgårds Aquavit.

O.P. Anderson & Son
Olof Peter Anderson föddes 1797 och kom 1814 till Göteborg där han arbetade i Petter Grönbergs Kemikaliehandel. År 1823 startade han eget och handlade med kemikalier och byggnadsmateriel. Från 1850-talet drev han firman tillsammans med sin son Carl August och det var då verksamheten koncentrerades till spritbranschen. Då O.P. Anderson Aquavit lanserades hade Olof Peter Anderson varit död i 15 år och sonen uppkallade brännvinet efter honom. Tillverkningen pågick fram till 1917 då den övertogs av AB Vin- & Spritcentralen.
Numera tillverkas den av Altia Sweden  på O.P. Anderson Distillery i Matfors, Sundsvalls kommun.

Referenser

Akvavit
Svenska spritdrycker