kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Predikat

Den här artikeln behandlar den språkvetenskapliga satsdelen predikat. För begreppet "predikat" inom logik, se artiklarna Första ordningens logik och Predikatlogik

Predikat är en satsdel som normalt utgörs av eller innehåller satsens finita verb, till exempel fiskade i Erik fiskade. Därmed är predikatet också den mest centrala och mest obligatoriska satsdelen. En fullständig och avslutad mening kan bestå av endast ett predikat, till exempel uppmaningen Ät!, eller det italienska Piove (Det regnar). I språk med subjektstvång (till exempel svenskan) måste dock en grammatiskt korrekt sats oftast – om man bortser från imperativsatser – innehålla både subjekt och predikat.

Om predikatet är en flerordskonstruktion finns följande möjligheter.

 Det finita verbet är ett temporalt eller passivbildande hjälpverb vilket tillsammans med en infinit form (infinitiv, supinum eller particip) bildar en analytisk (även kallad perifrastisk) verbform.
 Det finita verbet är ett modalt hjälpverb vilket tillsammans med infinitivformen av huvudverbet bildar en satsdel.
 Predikatsverbet är utbildat med en verbpartikel.
 Predikatsverbet är ett reflexivt verb. Det är alltså försett med ett pronomen i objektsform, vilket trots detta inte betraktas som objekt, utan som en del av predikatet.

En infinitiv styrd av annat verb än hjälpverb kan ofta analyseras som objekt, till exempel Han försöker smita. Där en sådan analys inte är naturlig kan det finnas skäl att utöka kategorin hjälpverb; jfr följande exempel: Han verkar vara klok, Det visade sig vara fel.

I vissa språk kan en infinitiv fungera som satskärna, alltså som predikat, till exempel tyska Aufhören! Även predikatlösa satser förekommer, till exempel All makt åt folket!

Ett flerordspredikat är en fras vars beståndsdelar ofta är spridda i själva satsen. Då predikatet är spritt i satsen ger man det ofta en särskild markering när man gör satslösning på papper: Jag ville gärna dansa med Laila.

Predikatet brukar ibland efterfrågas med frågan "Vad händer i satsen?". Sådana frågor fungerar ofta dåligt och är inte att rekommendera.

Externa länkar
 Vad är predikat? på http://www.satsdelar.se/.
Syntax
Rektion

Rektion eller styrning är en syntaktisk term som betecknar det förhållande att ett ord har vissa krav på underordnade satsled. Kraven gäller dels antal underordnade led, dels den morfologiska formen hos dessa. Oftast har termen använts om verbrektion. Man skiljer till exempel på verb som inte tar något objekt (sova), verb som tar direkt objekt (tvätta byxor) och verb som tar såväl direkt som indirekt objekt (ge ngn pengar). Dessa egenskaper åsyftas med termerna intransitiv, transitiv och bitransitiv. De underordnade leden kan utgöras av till exempel nominalfraser (som i ovannämnda exempel), prepositionsfraser (hoppas på ngt) eller infinitiver (be ngn komma). Även adjektiv kan utöva rektion; jfr värd beröm, full av äpplen. Verbalnomen kräver ofta samma underordnade led som utgångsverbet, men inte sällan i modifierad form: hoppas på fred – hopp om fred. Det direkta objektets nominalfras måste förändras: tvätta byxor – tvätt av byxor. Prepositioner, slutligen, bestämmer kasus på efterföljande substantiv eller pronomen (tyska: an mich, bei mir). Även detta förhållande kallas rektion.

Rektion kan realiseras såväl med som utan flektionella medel, i motsats till en annan viktig syntaktisk mekanism, kongruens, vilken alltid realiseras flektionellt. 

Det finns också en senare, sekundär, användning av termen rektion, nämligen som beteckning på det satsled som utgör bestämning till en preposition. En alternativ benämning på detta satsled är prepositionens objekt eller komplement. Emellertid är sammansättningen prepositionsobjekt tvetydig: i exemplet Hon tänker på honom kan såväl hela prepositionsfrasen på honom som nominalfrasen honom betecknas med denna term. 

Syntax
Objekt (satsdel)

Objekt är ett satsled som fungerar som bestämning till transitiva verb. Objektet är en nominal funktion och har därmed i regel formen av en nominalfras, nominal infinitivfras eller bisats. Semantiskt har objektet ofta rollen av det som påverkas, uppnås, eller upplevs i och med utförandet av verbets handling. Vissa verb är bitransitiva, vilket innebär att de kan ta två objekt. Det ordinarie objektet kallas då direkt objekt och det andra för indirekt objekt i svensk grammatik. Det indirekta objektets semantiska roll är ofta den som gagnas eller drabbas av verbets aktion mot det direkta objektet. 

Exempel: 

 Jag serverade maten.
 Jag serverade henne maten.

I båda dessa satser är maten direkt objekt. I den andra satsen är henne indirekt objekt.

Markering 
Objekt markeras morfologiskt eller syntaktiskt. Morfologisk markering av objekt innebär huvudsakligen kasusböjning; i exempelvis tyska och fornsvenska tar  direkta objekt ackusativt kasus, och indirekta objekt dativt kasus. Syntaktisk markering av objekt innebär att objektet markeras på position i satsen. Svenska har huvudsakligen syntaktisk markering av objekt: i satsen hunden jagar katten måste katten i regel tolkas som objekt, om inte kontexten öppnar för en annan tolkning (exempelvis om satsen yttras som svar på frågan Vad jagar katten?). Personliga pronomen har dock en speciell objektsform i svenskan, vilket gör att de lite friare kan flyttas till satsens början: mig är objekt i både Hunden jagar mig och Mig jagar hunden, och hunden är objekt i både Jag jagar hunden och Hunden jagar jag. Om objektet inte entydigt kan identifieras kan tolkningen avgöras semantiskt.

Prepositionsobjekt
I vissa svenska grammatikor förekommer begreppet prepositionsobjekt. Detta avser en typ av adverbial vars semantiska funktion liknar det typiska objektets, det vill säga att de i satsens semantik syftar på det som påverkas eller åstadkoms av verbets handling. De kallas därför också objektsadverbial eller objektsliknande adverbial. I satsen Jag serverade maten åt henne kan adverbialet åt henne betraktas som prepositionsobjekt.

Referenser 

Syntax
Ellös

Ellös är en tätort i Orusts kommun, belägen 15 km väster om kommunens centralort Henån. 

Ellös är den största industriorten på Orust, och hemort för Sveriges största fritidsbåtsvarv, Hallberg-Rassy.

Historia
Ellös nämns i skriftliga källor första gången 1610 som fiskeläge. Under sillperioderna byggdes två salterier och ett trankokeri. När sillen försvann livnärde sig befolkningen på annat fiske, jordbruk och sjöfart. Under 1900-talet tog livsmedelsindustri och båtbyggeri över som huvudnäringar. 

Ellös var belägen i Morlanda socken och ingick efter kommunreformen 1862 i Morlanda landskommun. I denna inrättades för orten 30 november 1893 Ellös municipalsamhälle som sedan upplöstes 31 december 1959. År 1900 hade municipalsamhället 261 invånare.

Befolkningsutveckling

Näringsliv

Historisk industri 
Det KF-ägda livsmedelsföretaget Skandiakonserv byggde en fabrik i Ellös under slutet av 1940-talet. Den blev en del av Foodia som ville avveckla fabriken mot slutet av 1980-talet, men istället såldes den och drevs vidare några år till.

Bankväsende 
År 1905 grundades Orusts lån- och sparkassa i  Ellös. Den övertogs av Göteborgs handelsbank år 1916. Denna bank övertogs i sin tur av Skandinaviska banken som behöll kontoret i Ellös. SEB fanns kvar på orten in på 1990-talet, med koncentrerade verksamheten till Henån därefter.

En sparbank för området, Tegneby sparbank, bildades 1887. Den bytte senare namn till Orusts sparbank och har alltjämt kontor i Ellös.

Utbildning 
I Ellös finns förskola samt skola för årskurs F-6, medan elever i högre årskurser bussas till Henån. Under åren 1992-2011 fanns på skolan undervisning för samtliga grundskolans årskurser.

Se även
Morlanda socken

Bildgalleri

Källor

Noter

Vidare läsning

Tätorter i Sverige
Orter i Orusts kommun
Tusen och en natt (olika betydelser)

Tusen och en natt kan syfta på:

 Tusen och en natt – en medeltida sagosamling

Långfilmer baserade på sagosamlingen 
 Tusen och en natt (film, 1942) – en amerikansk film, baserad på sagosamlingen
 Tusen och en natt (film, 1974) – en italiensk långfilm som bygger på sagosamlingen
 Tusen och en natt (film, 2000) – en brittisk långfilm som bygger på sagosamlingen

Övrigt 
 Tusen och en natt (TV-program) – pornografiskt program på TV 1000, 1991-2012
 Tusen och en natt (2010) – en svensk dokumentärfilm
 Tusen och en natt (låt av Noice) – en låt av den svenska punkrockgruppen Noice från 1982
 Tusen och en natt (sång) – som vann Melodifestivalen 1999
 Tusen och en natt - svensk text av Stikkan Andersson på Strangers in the Night från 1966
Emsfors

Emsfors är en kommungränsöverskridande tätort, huvudsakligen belägen i Oskarshamns kommun i Kalmar län, men även med en del i Mönsterås kommun.

Delen i Oskarshamns kommun tillhör Döderhults distrikt och resterande del Mönsterås distrikt.

Emsfors bruk
Emsfors bruk är ett pappersbruk, som ligger på ön Krokö vid en fors i Emån. Det första bruket var ett handpappersbruk som startades som Skrufshult 1731 av löjtnanten Eric Rappe på södra sidan av Emån i Mönsterås socken. Det var ett av de första i Småland. 1814 anlades Emsfors handpappersbruk av köpmannafamiljen Callerström, som verkade i trakten i ungefär 175 år. Emsfors var från början även det ett enkelt handpappersbruk, men 1873 installerades en fourdriniermaskin som kraftigt ökade kapacitetet och gjorde att man nu även kunde framställa omslagspapper, påspapper och tidningspapper. På 1890-talet installerades sulfitkokare och sulfitbruket startades 1907. Innan sekelskiftet köpte Emsfors bruk Skrufshults pappersbruk, då revs byggnaderna och ett nytt träsliperi byggdes på samma plats.

Bruket drevs sedan 1914/1915 av familjen Örn, som drev det med stor framgång. Det köptes av Klippans bruk 1965 och Södra Sveriges Skogsägares Förbund 1972, som i sin tur 1980 sålde bruket till Oskarshamns Industrilokaler AB och Oskarshamns kommun gick i borgen för köpet. Beslutet att köpa och gå i borgen för bruket överklagades och Regeringsrätten fastslog att kommuner inte kan driva någon verksamhet utanför den kommunala verksamheten.

Bruket var verksamt till 1989. I dag bedrivs endast en liten verksamhet på bruket i moderna lokaler, medan det gamla bruket förfaller som ett gammalt minnesmärke över industrihistorien. Efter bruket finns också ton med pappersmassa i skogen samt en förorenad fjärd, Nötöfjärden, där kemikalierna och massan dumpades.

Från bruket gick en två kilometer lång industribana med spårvidden 600 mm till hamnen i Påskallavik. Banan öppnades 1920.

Befolkningsutveckling

Referenser 

Orter i Oskarshamns kommun
Orter i Mönsterås kommun
Tätorter i Sverige
Historiska småbanor i Sverige
Enstaberga

Enstaberga är en tätort i Nyköpings kommun i Tuna socken. Den är belägen vid södra stambanan omkring en mil väster om Nyköping och lika långt öster om Jönåker, mitt emellan E4 och gamla riksettan.

Historia
Järnvägen kom till orten 1910, då den äldre östra stambanan gick Norrköping–Katrineholm.

Befolkningsutveckling

Näringsliv
I Enstaberga ligger flera företag, exempelvis Enstaberga Cementgjuteri, Enstaberga Rör, och Enstaberga Trä.

Noter 

Orter i Nyköpings kommun
Tätorter i Sverige
Haklapp

En haklapp är ett plagg som fästs runt halsen och vanligen täcker framsidan av bålen i syfte att skydda kläderna från nedspillning, särskilt under en måltid. Många haklappar har en särskild spillficka med syfte att samla upp den spillda födan, som annars riskerar hamna på oönskade platser. Haklapp används av barn, men även av många äldre och funktionshindrade. Även andra vuxna kan föredra att sätta på sig en haklapp i samband med måltider med risk för spill, exempelvis på en kräftskiva.

Att äta utan att spilla kräver koordination av flera olika rörelser, vilket barn i allmänhet behärskar först i skolåldern. Därför är det vanligt att barnen använder haklapp, bland annat inom barnomsorgen.

Haklappar med knytband finns dokumenterade sedan 1700-talet. De skall ej förväxlas med den delvis liknande kläddetalj som kom att kallas haklin. Vissa haklappar har ärmar och knäpps i nacken. Personer som använt förkläde i samband med matlagning kan välja att behålla det på under måltiden och förklädet fungerar då som en haklapp.

Från att ha varit en textil produkt som kan tvättas i tvättmaskin har haklappen alltmer övergått till att bli en plastvara, tillhörande köksutrustningen, som diskas i diskmaskin. Den textila haklappen har fördelen att även munnen och hakan kan avtorkas med den, medan en haklapp i hårdplast ofta är bättre på att fånga upp spill, eftersom den vanligen har en stor och hållfast spillficka.

Källor

Externa länkar

Barnkläder
Nyttoföremål
Barnmatning
Haklin

Haklin är ett plagg av linne som används tillsammans med huvudbonaden dok. Haklinet täcker bärarens hals upp till haka och kinder. Det användes av kvinnor i Europa under medeltiden och var högsta mode på 1200–1300-talet. Senare användes det främst i samband med sorg. Haklinet lever idag kvar i nunnedräkten.

Klädedräkt under medeltiden

be:Намітка
be-x-old:Намітка
de:Guimpe
en:Wimple
io:Vimplo
it:Soggolo
lt:Nuometas
ms:Wimple
ja:ウィンプル
no:Hakelin
pl:Podwika
ru:Намитка
uk:Намітка
Tvillingarnas vilda äventyr

Tvillingarnas vilda äventyr () är en amerikansk långfilm från 2000 i regi av Craig Shapiro, med Mary-Kate Olsen och Ashley Olsen i huvudrollerna.

Handling
Tvillingarna Maddie och Abby Parker (Mary-Kate Olsen och Ashley Olsen) flyttar till Australien som ett led i FBI:s vittnesskyddsprogram. Skurkarna kommer efter men trots det har tjejerna tid att surfa.

Rollista

Externa länkar

Filmer 2000
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer om tvillingsystrar

en:Our Lips Are Sealed
Nacksta

Nacksta är en stadsdel väster om Sundsvalls centrum som består av ett bostadsområde och ett industriområde. I området bor drygt 4 000 personer.

Nacksta är ett karaktäristiskt miljonprogramsområde. Här ligger även en rättspsykiatrisk regionklinik, ett utomhusbad, en stor livsmedelsbutik, låg- och högstadieskola, Kristinelunds äldreboende samt två vårdcentraler.

Nacksta by tillhörde fram till 1940-talet Selångers landskommun. I början av 40-talet gick dock östra delen över till Sundsvalls stad i utbyte mot Granlo. I och med det byggdes bl.a. kv. Vinkeltået och området runt Midälvaplan. I början av 1960-talet övergick resterande delar av Nacksta till Sundsvall och det är därefter som det stora miljonprogramsområdet byggdes. Husen närmast Midälvaplan består dock av äldre hus, vilka uppfördes innan det så kallade 'Miljonprogrammet'.

Se även
Nacksta kyrka

Källor

Noter 

Stadsdelar i Sundsvall
Miljonprogrammet
Nacksta
Ludvig Michael Runeberg

Ludvig Michael Runeberg, född 19 januari 1835 i Helsingfors, död 29 mars 1902 i Borgå, var en finländsk läroverkslektor och konstnär. Han var äldste son till Finlands nationalskald Johan Ludvig Runeberg, 

Runeberg visade tidigt goda konstnärliga anlag, men på grund av de osäkra ekonomiska utsikterna blev han mer eller mindre tvingad av fadern att studera. Han blev student vid Borgå gymnasium, studerade naturvetenskapliga ämnen och blev filosofie magister 1860. Han undervisade från 1860 som vikarie i naturkunnighet vid Kuopio gymnasium och blev 1863 ordinarie lektor i samma ämne vid gymnasiet, som hösten 1879 ombildades till högre allmänna läroverket Kuopio lyceum. Han pensionerades från lektoratet i Kuopio 1888, 53 år gammal.

På äldre dagar och särskilt efter pensioneringen började han alltmer ägna sig åt konsten som målare och kaméskärare. Det var främst genom sina kamébroscher som gav honom en plats i den finländska 1800-talskonsten; han blev Finlands förste kaméskärare. Han var gift med Hanna Öhman från Domargård utanför Borgå; hon var dotter till Johan Ludvig Runebergs kollega lektor J.E. Öhman.

Litteratur
Karin Allardt Ekelund, Ludvig Michael Runeberg, en kaméskärare under förra seklet, Helsingfors 1951.

Finländska konstnärer
Födda 1835
Avlidna 1902
Män
Konstnärer från Helsingfors
Lärare från Helsingfors
Pwd

pwd ett baskommando i Unix. Namnet är kort för print working directory och används för att skriva vilken aktuell sökväg är. Kommandot har endast ett fåtal funktionella växlar, --help och --version som visar hjälpsidan med användningsinfo och versionsnummer respektive.

Syntaxen är enkel, det är bara att skriva pwd i det aktuella skal man arbetar vid.

Se även 
 Unix

Standardprogram för Unix
Nottingham

Nottingham () är en stad i grevskapet Nottinghamshire i regionen East Midlands i England, med 305 680 invånare (2011). Stadsområdet har tillsammans med förorter 729 977 invånare och är det sjunde största i Storbritannien, efter Liverpool och före Sheffield. Nottingham bildar ett storstadsområde tillsammans med Derby, som ligger 20 kilometer väst om Nottingham. Nottingham-Derbys storstadsområde har enligt 2011 års folkräkning 1 543 000 invånare.

I Nottingham ligger Storbritanniens geologiska undersökning British Geological Survey (BGS). I Nottingham finns även två universitet, University of Nottingham och Nottingham Trent University. Universiteten har tillsammans över  studenter.

Bland kända personer från Nottingham finns Thomas Hawksley (vattenbyggnadsingenjör), D.H. Lawrence (författare och poet), Ian Paice (trumslagare), samt fotbollsspelarna Andy Cole, Jermaine Jenas, Jermaine Pennant och Chris Sutton.

I Nottingham och närbelägna Sherwoodskogen utspelar sig berättelsen om Robin Hood.

Vid Nottingham går motorvägen M1.

Staden nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Snoting(e)ham/Snotingquin.

Sport i Nottingham 

Klubbar:
 Nottinghamshire County Cricket Club spelar på Trent Bridge Ground (Cricket)
 Nottingham Forest spelar på City Ground (Fotboll)
 Notts County FC spelar på Meadow Lane (Fotboll)
 West Bridgford Rugby Club spelar på Stamford Road Ground (Rugby)
 Nottingham R.F.C spelar på Meadow Lane (Rugby)
 Nottingham University HC (Handboll)
 Nottingham Panthers spelar på National Ice Centre (Ishockey)

Referenser

Se även 
 City of Nottingham
 East Midlands Airport
 Nottingham Forest FC
 Notts County FC

Externa länkar 

 www.nottinghamcity.gov.uk
 www.nottingham.ac.uk
 www.ntu.ac.uk

 
Orter i Nottinghamshire
Tidigare civil parishes i Nottinghamshire
Domesday Book
Parkfield

Parkfield är en liten ort i Kalifornien, USA, med 37 invånare, känd som Kaliforniens jordbävningscentrum.

Parkfield drabbades tisdagen den 28 september 2004 av ett skalv av magnituden 6,0 på Richterskalan. Skalvet, som inträffade klockan 10.15 lokal tid, kunde kännas från Sacramento i norr till Santa Ana söder om Los Angeles i söder, en sträcka på cirka 650 kilometer. Efter huvudskalvet registrerades i närområdet under fem dagar cirka 900 efterskalv med en magnitud på upp till 5,0. Inga skador på människor noterades dock.

Parkfield, som ligger vid San Andreasförkastningen, anses vara ett av jordens seismiskt mest aktiva områden. Orten har tidigare mellan 1857 och 1966 råkat ut för sex liknande jordbävningar med en magnitud större än 6,0 på Richterskalan. 

Området runt Parkfield är formligen nerlusat med seismiska och andra självregistrerande instrument för att studera händelseförlopp och eventuella försignaler. Verksamheten, som har pågått sedan 1980-talet, går under benämningen Projekt Parkfield.

Orter i Kalifornien
Huvudduk

Huvudduk (huvudkläde) är en huvudbonad, oftast buren av kvinnor, som täcker håret, en varierande del av huvudet och ibland halsen, men inte ansiktet. En huvudduk görs av en triangelformad, eller dubbelvikt fyrkantig duk, vikt utmed diagonalen. Huvudduken kan sättas fast på huvudet på en rad olika sätt, genom att exempelvis vira den, sätta fast den med nålar eller att den knyts under hakan eller i nacken. Varianter av huvudduk är exempelvis dok, sjal, hijab, sjalett, bandana, huckle och snibb. Skillnaden mellan huvudduk, turban och andra virade huvudbonader av tyg, kan ibland vara flytande.

Bruk 

Huvuddukar av olika slag har använts sedan forntiden. De har burits, och bärs än idag, av en rad olika skäl, som för att skydda mot väder, värme eller kyla, av sanitära skäl, som mode, för att signalera social status, familjeförhållanden och skillnaden mellan vardag och fest, av religiösa, kulturella eller politiska skäl, för att påvisa sedesamhet eller av andra sociala konventioner. 

Under medeltiden i Västeuropa var huvuddukarna stora, ofta vita och stärkta tyger - dok - som lever kvar i vissa högtidskläder än idag. Dess omfång och storlek minskade till att senare bli kvadratiska, vikta och knutna på olika sätt bak i nacken. Fram till senare delen av 1900-talet var huvudduk vanlig bland kvinnor i sydvästra Asien, Europa, Nordafrika och Amerika, men även i många andra delar av världen. Sedan dess har bruket av huvudduk, precis som hattar, minskat i den västerländska kulturen. Dock är det fortfarande vanligt med huvudduk i många lantligare områden i Östeuropa och i många områden i Mellanöstern.

Hijab, vilket är en form av huvudduk, är vanlig bland många muslimska kvinnor. Den bärs av religiösa, kulturella, modemässiga och politiska skäl, och dess stil varierar beroende på kultur.

I de flesta länder på den Arabiska halvön är det vanligt att bära en enfärgad eller schackrutig huvudduk som kallas keffiyeh, ghutrah, shumagh eller chefiyah. På svenska kallas den ofta palestinasjal.

I Sverige 
Äldre svenska allmogenamn för huvudduk är huckle och klut (i Skåne). Traditionella huvuddukar i allmogestil syns numera mest som en del av vissa folkdräkter.

Se även 
 Slöja
 Turban
 Hijab
 Chador
 Keffiyeh
 Sudra

Referenser 
Delar av texten bygger på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Headscarf, läst 2019-08-18

Huvudbonader
Damkläder
Squash

Squash kan avse:

 Squash (sport) -  racketsport
 Squash (växt) - en växt vars frukter äts som grönsak