kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bertine Zetlitz

Bertine Axeliane Robberstad Zetlitz, född 9 april 1975, är en norsk popartist och författare. Hon växte upp på Frogner i Oslo. Tolv år gammal var hon med i NRKs lördagsprogram för barn och unga, Midt i smørøyet. Hon gick musiklinjen vid Foss gymnasium. I februari 1997 skivdebuterade hon med singeln «Getting Out».

Hon har fått Spellemannprisen fyra gånger. För debutalbumet Morbid Latenight Show, som kom i mars 1998, fick hon Spellemannprisen 1998 som "årets nykomling" och "popsolist. Hon fick också Spellemannprisen 2000 i klassen "popsolist" för albumet Beautiful So Far och Spellemannprisen 2003 i klassen "kvinnlig popsolist" för albumet Sweet Injections. Detta albumet blev det stora genombrottet for Zetlitz i Norge, och såldes i ca. 75000 exemplar. Albumet Rollerskating följde upp succén med över 80000 sålda album på fyra månader. Detta ledde till att hon blev Norges mest sålda kvinnliga artist 2004.

Diskografi
Studioalbum 
 Morbid Latenight Show (1998) 
 Beautiful So Far (2000) 
 Sweet Injections (2003) 
 Rollerskating (2004) 
 My Italian Greyhound (2006)
 Electric Feet (2012)
 Tikamp (2015)

 Singlar 
 "Getting Out" (1997)
 "Apples And Diamonds" (1997)
 "Snow On A Hot Day" (1997)
 "Fi Fy Fo Fum" (Bertine Zetlitz & Marte Krogh) (1998)
 "Adore Me" (2000)
 "Cruel" (2000)
 "Fate" (2001)
 "For Fun" (2003)
 "Twisted Little Star" (2003)
 "Girl Like You" (2003)
 "Fake Your Beauty" (2004)
 "Ah Ah" (2004)
 "Midnight" (2006)
 "500" (2006)
 "Islands In The Stream" (Bertine Zetlitz med Thom Hell) (2006)
 "Ashamed" (promo) (2007)
 "Starlight" (2012)
 "Electric Feet" (Bertine Zetlitz med Samsaya) (2012)

Samlingsalbum
 In My Mind - Best of 1997-2007 (2007)

Bibliografi
 Og dagen inntil nå er god (2000)

Källor 
Store norske leksikon: Bertine Zetlitz
Biografi på NRK's webbplats läst 29 juni 2013
Rockipedia: Bertine Zetlitz

Referenser

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Bertine Zetlitz i Dagbladet Forfatter
 Bertine Zetlitz i NRK Forfatter

Födda 1975
Norska popsångare
Pop- och rocksångare
Norska författare under 2000-talet
Kvinnor
Levande personer
Författare från Oslo
Norska sångare under 2000-talet
Sångare från Oslo
Karlovy Vary (region)

Karlovy Vary (tjeckiska: Karlovarský kraj) är en av Tjeckiens administrativa regioner. Huvudort är Karlovy Vary. Högsta punkten är Klínovec (1 244 meter över havet) i bergskedjan Erzgebirge. Regionen är den enda av Tjeckiens regioner som helt ligger inom före detta Sudetenlands område.

Referenser
Nattövning

Nattövning är en roman av den svenske författaren Eyvind Johnson utgiven 1938.

Handling
Romanen är en del av Eyvind Johnson arbete mot nazism och fascism, och kretsar kring en grupp människor med Johnsons alter ego Mårten Torpare som nav, vars öden sakta vävs samman. Romanen präglas av indignation över de starkt växande totalitära krafterna som dominerade det sena 1930-talets politiska spelplan, och avslutas med en tydlig appell att bekämpa fascismen med alla medel, även med vapen i hand.

Mottagande
Vid sin utgivning på hösten 1938 blev romanen livligt diskuterad. Den behandlades av minst fyrtio recensenter varav ytterst få avstod från att ta ställning för eller emot tendensen. Den antinazistiska hållningen berömdes i en lång rad av arbetarrörelsens tidningar och även i en del liberala och konservativa organ. I Social-Demokraten framhöll Erik Blomberg att romanen var en stridsskrift av en ”socialistisk humanist” som förstått idéernas betydelse i kampen. En tongivande kritiker som Torsten Fogelqvist i Dagens Nyheter hörde dock till de kritiska. Han ansåg att felet med boken inte var att det saknade tendens, utan att denna inte var tillräckligt humanistiskt och att det hela ur konstnärlig synpunkt var ojämnt. I tyskvänliga tidningar som Göteborgs Morgonpost och Nya Dagligt Allehanda kritiserades romanen hårt.

Källor
Örjan Lindberger Människan i tiden. Eyvind Johnsons liv och författarskap 1938-1976, Bonniers 1990 

Romaner av Eyvind Johnson
Skönlitteratur 1938
1930-talet i skönlitteratur
Marc Riboud

Marc Riboud, född 24 juni 1923 i Saint-Genis-Laval i Rhône, död 30 augusti 2016 i Paris, var en fransk fotograf och bildjournalist. 

Marc Riboud växte upp i Lyon i en syskonskara på sju barn, och han var yngre bror till företagarna Jacques, Antoine och Jean Riboud. Fadern var väg- och vattenbyggnadsingenjören och järnvägsdirektören Paul Riboud, medan farfadern var en av grundarna av Lyonnaise de Banque. Marc Riboud började fotografera redan i sin ungdom, och tog till exempel bilder från Världsutställningen i Paris 1937 med sin fars bälgkamera av märket Kodak.

Han deltog i den franska motståndsrörelsen 1944 och studerade efter andra världskriget till maskiningenjör vid École Centrale de Lyon 1945–48. Han arbetade som tekniker i Lyon ett par år, innan han bytte yrkesinriktning för att bli frilansande fotograf. Han flyttade till Paris 1952 och blev 1955 full medlem i bildbyrån och fotografkollektivet Magnum. Från 1954 bodde och arbetade han i London. Från 1955 gjorde han ett stort antal fotoreportage  i Ostasien, till exempel 1957 i Kina. Under Vietnamkriget gjorde han 1968, 1972 och 1976 unika bildreportage i det för andra fotografer stängda Nordvietnam.

År 1961 gifte han sig med den amerikanska skulptören Barbara Chase, som var bosatt i Paris. Paret hade två barn.

Bibliografi i urval
Women of Japan. Andre Deutch, 1959
Visions of China, Photographs 1957-1980, Pantheon Books 1981, 
Three Banners of China.  Macmillan, 1966. 
Photographs at Home and Abroad. Abrams, 2000
Marc Riboud in China: Forty Years of Photography New York, Abrams, 1997, 
Marc Riboud: 50 Years of Photography, av Annick Cojean, Flammario, 2004, SBN 978-2-08-030447-6
The Face of North Vietnam, tillsammans med Philippe Devilliers,  Holt, Rinehart, and Winston, 1970, 
Bangkok, tillsammans med William Warren. Weatherhill/Serasia, 1976.
Angkor: The Serenity of Buddhism. London, Thames and Hudson 1993,

Källor

Noter

Franska fotografer under 1900-talet
Män
Födda 1923
Avlidna 2016
Franska fotografer under 2000-talet
Ústí nad Labem (region)

Ústí nad Labem (tjeckiska: Ústecký kraj) är en administrativ region i Tjeckien. Huvudort är Ústí nad Labem.

Distrikt 
 Děčín
 Chomutov
 Litoměřice
 Louny
 Most
 Teplice
 Ústí nad Labem
Antonio Stradivari

Antonio Stradivari (latiniserat Antonius Stradivarius), född cirka 1644 i Cremona, Italien, död 18 december 1737 i Cremona, var en välkänd italiensk violinmakare.

Stradivari tros ha skapat omkring 1 100 musikinstrument, däribland violiner, violor, celli och viola da gambor.

Hans instrument brukar räknas som de finaste stråkinstrument som någonsin skapats. De är väldigt högt värderade och spelas av professionella musiker ännu idag.

Stradivaris grav återfinns i Piazza Roma i Cremona i Italien.

Några uppmärksammade försäljningar 
Nedan anges några uppmärksammade försäljningar av Stradivarius-fioler:

 2005 - Stradivarius-violin med smeknamnet "Lady Tennant" såldes för drygt 2 miljoner dollar på auktionshuset Christie's i New York.
 2006 - Stradivarius-violinen "The Hammer" / "Hammaren" tillverkad 1707 såldes för 3,54 miljoner dollar på samma auktionshus. Namnet är efter svenske storsamlaren Christian Hammer (1818–1905), som en gång ägde instrumentet.
 2011 - Stradivariusfiolen "Lady Blunt" tillverkad 1721 såldes i London för motsvarande cirka  miljoner dollar.
 2022 - Stradivariusfiolen "da Vinci, ex-Seidel" tillverkad 1714 såldes för 15,3 miljoner dollar, strax under rekordet från försäljningen 2011 av fiolen "Lady Blunt".

Kollektion på Metropolitan Museum of Art, New York

Referenser 

Fiolbyggare
Avlidna 1737
Italienska musikinstrumentmakare
Män
Födda 1644
Personer från Cremona
Polysackarid

Polysackarider är kolhydrater  som byggs upp av ett stort antal monosackarider. Strukturen kan vara linjär eller förgrenad. De är i allmänhet svårlösliga i vatten och saknar smak. 

Om alla monosackarider som ingår i en polysackarid är av samma typ kallas den homopolysackarid, annars kallas den heteropolysackarid.

Exempel på polysackarider är de energilagrande stärkelse och glykogen, och byggmaterialen cellulosa och kitin. De polysackarider i livsmedel som inte är stärkelse eller glykogen räknas som kostfiber.

Cellulosamolekyler är uppbyggda av 2000–3000 druvsockermolekyler. De är längre än stärkelsemolekyler och snurrar inte ihop sig utan flätas samman till fibrer. Cellulosafibrerna kan sägas utgöra skelettet hos växterna.

Se även
Monosackarider
Disackarider
Oligosackarider
Lipopolysackarider
Socker

Källor

Kemi år 7-9

Externa länkar
Karin Miller

Karin Margareta Miller, född 29 januari 1925 i Lysvik, Värmlands län, död 26 juli 1999 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk skådespelare. 
 
Miller filmdebuterade i Rolf Husbergs Kärlek och störtlopp 1946 och kom att medverka i drygt 40 film- och TV-produktioner. 1973 hade hon rollen som skolfröken i serien Den vita stenen.

Miller är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi (i urval)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Lysviks socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1925
Avlidna 1999
Kvinnor
Nentser

Nentser (nentsiska: ненэй ненэче, nenəj nenəče, ryska: ненцы, nentsy) eller juraksamojeder är ett folk med trettio- till fyrtiotusen personer som lever i ryska Nentsien.  Gruppen bor längs den arktiska kusten från nordöstra Europa till Tajmyrhalvön men är koncentrerad till Jamalo-Nentsien och Nentsien runt de norra uralbergen. De är den största gruppen inom folkgruppen samojeder och cirka 70% av dem talar nentsiska vilket är ett språk som tillhör den uraliska språkfamiljen.

Nentsernas ekonomi är mestadels baserad på storskalig renskötsel.

Historia
Nentserna kom till de områden de lever i idag under 1100-talet, medan nentserna i det östra området höll sig isolerade kom de västra nentserna att ha en större förbindelse med ryssar. En del nentser såg upp till Novgorod under 1200-talet och senare till tatarerna. När Ryssland försökte kolonisera Sibirien i mitten av 1600-talet kom dock grupperna att motstå hårt. Ryssland kom senare att inkorporera nentserna till statsbyggnadsprojekt, där en del nentser omplacerades till ögruppen Novaja Zemlja under 1800-talet så att de öarna skulle få suveränitet.

Sovjettiden
Sovjeterna etablerade kollektiv renskötsel inom nentsernas områden 1929. Rikare boskapsskötare kom att förtryckas, renar konfiskeras, kvinnor, barn och äldre begränsas till sedentism. Nentserna hade ett flertal uppror som kuvades och undangömdes av Sovjet. Skulle man dock ha i åtanke regionens utsikter uppmuntrade Sovjet generellt nentsernas traditionella aktiviteter.

Eftersom nentsernas hemland är rikt på tillgångar i form av olja och gas började Sovjet under senare delen av 1900-talet bygga gasbrunnar och rörledningar genom renarnas betesmarker. Renflockarna hade i början av 1900-talet överträffat betesmarkernas kapacitet och förstörelsen av betesmarkerna på grund av kolväten kom att förvärra detta. Efter att Sovjetunionen upplöstes 1991 har nentserna aktivt kämpat för sina rättigheter med regionala organisationer och med kontakter med renskötare i andra länder som Finland, Sverige och Norge.

Se även
Olenegonka sjpits
Renskötsel

Referenser

Noter

Tryckta källor
Millar, James (2004), Encyclopedia of Russian History (Vol. 3), Thomson Gale.

Externa länkar 
 
Arktis
Ursprungsfolk i Europa
Ursprungsfolk i den arktiska regionen
Roland Hedlund

Roland Napoleon Hedlund, född 17 november 1933 i Kågedalen i Västerbotten, död 8 mars 2019 i Skellefteå landsdistrikt, var en svensk skådespelare och teaterchef.

Biografi 
Efter folkskolan arbetade Hedlund inom diverse yrken som springschas, affärsbiträde, lastkarl och på gummifabrik. I samband med värnplikten började han 1954–1956 ta lektioner för Willy Koblanck. 1956 turnerade han i Finland med Landsteatern och 1957–1963 var han engagerad vid Åbo Svenska Teater. Han återvände till Sverige och Göteborgs Stadsteater där han verkade 1963–1967. 1968 återvände han till Finland och Lilla Teatern i Helsingfors där han kom att vara engagerad i två omgångar, med mellanspel vid Riksteatern. 1977 kom han till Folkteatern i Göteborg och 1984–1987 var han dess chef. Mellan 1994 och 1997 var han chef för Västerbottensteatern.

Hedlund har kallats "en av våra mest kända okända skådespelare". Han filmdebuterade i Lars-Eric Kjellgrens långfilm Våld 1955 och har medverkat i nästan 70 film- och TV-produktioner. Han vann 1969 en Guldbagge för sin roll i Bo Widerbergs Ådalen 31. Han har ofta gestaltat vardagliga personer, inte sällan präglade av en påtaglig naturalism. I Bengt Bratts och Lennart Hjulströms TV-serie Gyllene år gjorde han rollen som en övre medelklassman i livskris och 1978 spelade han huvudrollen i TV-serien Bevisbördan. Han har ofta spelat myndighetspersoner, till exempel rollen som korrupt polis i Kjell Sundvalls Jägarna (1996).

Han var åren 1964–1978 gift med skådespelaren Lisa Bergström (född 1926).

Filmografi 

 (TV-teater)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Skådespelare från Skellefteå kommun
Män
Födda 1933
Guldbaggen för bästa manliga huvudroll
Avlidna 2019
Personer från Kågedalen
Jakob Nielsen (datalog)

Jakob Nielsen, född 5 oktober 1957 i Köpenhamn, Danmark, är en dansk-amerikansk författare och konsult inom dator- och webbanvändbarhet.

Han doktorerade i gränssnittsdesign och datavetenskap vid Danmarks Tekniska Universitet. 1990 publicerade han tillsammans med ingenjören Rolf Molich den första formella beskrivningen av heuristisk utvärdering av gränssnitt. 1991 ansåg Nielsen att hypertext var framtiden för gränssnittsdesign. Han var Sun Microsystems gränssnittsexpert, vid tiden för webbens genombrott i mitten av 1990-talet. Sedan driver han 1998 konsultföretaget Nielsen Norman Group tillsammans med gränssnittsexperten Donald Norman. Hans böcker och webbkrönikor om användbarhet har ansetts som obligatorisk läsning för webbutvecklare.

Idag anses Nielsen vara en av de ledande auktoriteterna inom användbarhet. Han är känd för sin ofta hårda kritik mot populära webbplatser och mot överdriven användning av grafik, animeringar, Flash och liknande som inte hjälper användbarheten.

Nielsens tio heuristiska principer

Böcker i urval
Användbara hemsidor: analys av 50 webbplatser ().
Användbar webbdesign ().
Hypertext and hypermedia ().

Källor

Fotnoter

Litteratur
Chen & Macredie (2005). ”The assessment of usability of electronic shopping: A heuristic evaluation”, International Journal of Information Management 25, s. 516–532

Externa länkar
Jakob Nielsens webbplats
Lista över publicerade artiklar av Nielsen

Danska datavetare
Amerikanska datavetare
Människa-datorinteraktion
Danska författare
Amerikanska författare
Födda 1957
Män
Levande personer
Personer från Köpenhamn
Alumner från Danmarks Tekniske Universitet
Béziers

Béziers är en stad och kommun i departementet Hérault i regionen Occitanien i sydöstra Frankrike. År  hade Béziers  invånare.

Béziers är romarnas Beterræ (Civitas biterrensium) och äger betydande fornlämningar från den romerska tiden, bland annat en nyrekonstruerad antik teater. Under 400-talet erövrades det av västgoterna, under 700-talet av frankerna. Béziers är känt för massakern under Albigenserkriget, då staden vägrat lämna ut de 200 albigenser som befann sig i staden. När sedan staden 22 juli 1209 intogs kom hela stadens dåvarande befolkning på ungefär 20 000 människor att massakreras.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Béziers

Referens:INSEE

Kända personer födda i Béziers
 Pierre-Paul Riquet (1609–1680)
 Jean Moulin (1899–1943)
 Max Cabanes (född 1947)

Sport
Béziers Volley spelar i Ligue A och har blivit franska mästare i volleyboll.

Några kyrkor i Béziers

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Hérault

Källor

Externa länkar 

 

Orter i Occitanien
Kommuner i Hérault
FN:s ekonomiska kommission för Europa

Ekonomiska kommissionen för Europa, som ofta förkortas ECE (av det engelska namnet Economic Commission for Europe), är Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa. Det är ett av fem regionala organ under Ekonomiska och sociala rådet.

ECE har sitt säte i Genève, Schweiz. Ordförande är Olga Algayerova.

ECE:s huvudarbetsområden är
Ekonomiskt samarbete
Miljö
Landanvändning
Statistik
Förnyelsebar energi
Tekniskt samarbete
Skogar och trä
Handel
Transport (systemet med Europavägar sköts av ECE)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats 

FN:s ekonomiska och sociala råd
Organisationer bildade 1947
Kommissioner i FN
August Hagborg

Vilhelm Nikolaus August Hagborg, född 26 maj 1852 i Göteborg, död 30 april 1921 i Paris, var en svensk konstnär.

Biografi 
Hagborg studerade vid Konstakademin i Stockholm 1871–1874. Under studietiden blev han kamrat med flera senare framstående målare såsom Carl Larsson, Georg Pauli, Ernst Josephson och Anders Zorn. Hösten 1875 reste han till Paris. Där målade Hagborg inledningsvis inom kostymgenren. På Parissalongen 1876 ställde han ut den tidningsläsande pojken Gavroche, som nästföljande år ställdes ut på akademien i Stockholm och köptes av Oscar II. Hagborg målade studier från hemprovinsen Käringön till sin nästa salongstavla, Väntan, en fiskarhustru i kroppsstorlek med sin lilla flicka på armen, som återkom på världsutställningen 1878.    

Vid Frankrikes nordkust fann Hagborg en ny miljö och därifrån hämtade han många av sina motiv, bland annat Lågvatten vid Engelska kanalen, som visades på Salongen 1879. Målningen fick medalj av tredje klassen och inköptes för Luxembourgmuseets räkning (senare överförd till Musée d'Orsay). Målningen blev Hagborgs genombrott. Som en målare på modet höll han fast vid motivet som lyckotavlan bar: låga, långsträckta sandstränder, fiskebåtar vid vattenbrynet, ett lugnt hav som speglas mot en hög himmel, och sol i silverdis som sätter stämningen. Det grå i strand, hav och himmel innehåller ofta en rikedom av fint stämda toner. 

Under sommarbesök i Sverige målade Hagborg figurmotiv från Skånes kust och från Dalarö. Efter 1914 fann han motiv även i Dalarna.

Hagborg fick aldrig tillfälle till några längre utlandsvistelser utanför Frankrike. År 1884 tillbringade han dock någon månad i Devon, England, tillsammans med Robert Thegerström. Till Italien kom han först på äldre dagar under ett kortare besök. I sällskap av Fritz Thaulow företog han en studieresa dit 1899. 

Hagborg blev riddare av Vasaorden 1883 och kommendör av andra klassen av Nordstjärneorden 1908.

Hagborg finns representerad på många museer, till exempel på Nationalmuseum i Stockholm med bland annat
oljemålningen En morgon i Cayeux, Normandie, som inköptes 1886, på Musée d'Orsay med Lågvatten i La Manche (1879), och på Göteborgs konstmuseum med Kyrkogården i Trouville (1883) samt vid Norrköpings konstmuseum.

August Hagborg var gift med Gerda Hagborg, född Göthberg. Han var bror till konstnären och simhopparen Otto Hagborg.

Galleri

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

Svenska genremålare
Kommendörer av andra klassen av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Representerade vid Musée d'Orsay
Konstnärer från Göteborg
Svenskar i Frankrike
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1852
Avlidna 1921
Män
Historisk tidskrift

Historisk tidskrift är en fackvetenskaplig tidskrift om historia och ekonomisk historia som sedan 1881 utges av Svenska historiska föreningen.

Dess förste redaktör var Emil Hildebrand, 1881–1905, vilken efterföljdes av Torvald Höjer, 1906–1920 och Sven Tunberg, 1921–1933. Sedan nr 2021:4 är Susanna Erlandsson redaktör.

Tidskriften efterträdde i viss mån den av Carl Silfverstolpe 1875–1878 utgivna Historiskt bibliotek. Som bilaga har även utgivits Svensk historisk bibliografi.

Källor 
 Historisk tidskrift från tidskrift.nu
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 sid. 58.

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats

 Historisk tidskrift i Libris

Svenska tidskrifter
Akademiska tidskrifter
Svensk uppslagsbok
Börje Lindberg

Gunnar Börje Lindberg, född 14 maj 1928 i Stockholm, är en svensk skulptör. 
Börje Lindberg utbildade sig hos Lena Börjeson 1950 vid Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1952-57 för Bror Hjorth och Stig Blomberg. Han är bosatt i Glemmingebro i Ystad kommun och arbetar främst i trä, men har även gjort en del skulpturer i brons, keramik och andra material. Hans förmodligen främsta och största skulpturala verk rondellskulpturen i Landskronas infart. På Österlen engagerade han sig i undervisning på Österlens Konstskola i Simrishamn. Han är representerad på Moderna museet i Stockholm.

Lindberg tilldelades 2020 Ystads kommuns kulturpris.

Offentliga verk i urval
Varandras spegel i Bagarmossens centrum, Stockholm
Bollspel, Brännkyrka läroverk, Stockholm
Generalslagsmål, Solna
33 lågor, Österportsrondellen, Landskrona
SIN flaggor, Branteviksrondellen, Simrishamn
Meditation, Huddinge sjukhus
Tegelvägg, Norrtälje sjukhus
Spegel, Rosenlunds sjukhus, Stockholm

Galleri

Källor
 Konstnärslexikonett amanda: Börje Lindberg.

Noter

Externa länkar
Börje Lindberg prisas av Ystads Kommun.  Läst 12 november 2021.
Börje Lindberg i Ystads Allehanda.  Läst 12 november 2021.

Svenska skulptörer under 1900-talet
Män
Födda 1928
Levande personer
Örnsberg

Örnsberg är ett informellt område omfattande västra delen av stadsdelen Aspudden och östra delen av stadsdelen Hägersten i Stockholms kommun.

Historik

Örnsberg har fått sitt namn efter ett torp som låg vid Örnsbergsviken (nuvarande Hägerstenshamnen). Huset brann ner på 1920-talet i en större eldsvåda som förstörde tegelbrukets byggnader och flera hus i området. Torpet hade sitt namn efter den första ägaren, Nils Öhrn, som förvärvade det år 1740. På ett fotografi från 1905 syns gården som låg längst in i Örnsbergsviken, ungefär där Örnsbergs båtklubb ligger idag.

I slutet av 1800-talet etablerade Olsson & Rosenlunds AB sin verksamhet mellan Örnsberg och Hägersten och anlade sågverk, snickeri, tegelbruk, varv samt bostäder för sina arbetare. Lertäkten för tegelbruket låg mellan dagens Örnsberg och Axelsberg, än idag syns fortfarande en sänka i marknivån.

Eftersom området är informellt har det inga officiellt fastställda gränser, men det brukar avse det område som betjänas av tunnelbanestationen Örnsberg. Stationen trafikeras av tunnelbanans röda linje och ligger mellan stationerna Aspudden och Axelsberg. Avståndet från station Slussen är 5,6 kilometer. Stationen invigdes den 5 april 1964 och har en plattform utomhus med entré från östra änden vid Örnsbergsvägen.

Mellan Vinterviken och Hägerstenshamnen reser sig Örnberget vars topp ligger 31 meter över Mälaren. På berget finns bänkar och grillplatser. Härifrån har besökaren en vidsträckt utsikt över Mälaren och Klubbfjärden. Nedanför berget ligger Örnbergsbadet och en promenadbrygga som sammanlänkar Hägerstenshamnen med Vinterviken.

Panorama från Örnberget

Ny bebyggelse
I slutet av 2000-talet projekterades en omfattande utbyggnad av bebyggelsen i Örnsberg. I kvarteret Plomben, strax väster om tunnelbanestationen byggdes 340 lägenheter. Den första etappen stod klar 2009. Stationen, som för närvarande ligger i ett öppet schakt, kommer möjligen att däckas över med bostadsbebyggelse med fasader mot Hägerstensvägen.

Bilder

Se även
 Örnsbergs Scoutkår
 Örnsbergs kanotsällskap

Källor
Stadsmuseet i Stockholm: Örnsberg.

Aspudden
Informella områden i Stockholm