kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
José Saramago

José de Sousa Saramago, född 16 november 1922 i Azinhaga i Santarém i Portugal, död 18 juni 2010 i Tías på Lanzarote i Spanien, var en portugisisk författare. Han tilldelades bland annat Camões pris 1995 och Nobelpriset i litteratur 1998.

Biografi 
José Saramago växte upp i en lantbrukarfamilj i en liten by norr om Lissabon. Efter att ha avbrutit andra studier av ekonomiska skäl utbildade han sig till mekaniker. Han arbetade sedan inom ett antal olika yrken, så småningom på olika förlag och tidningar. Saramago anslöt sig 1969 till Portugals kommunistiska parti, och förblev medlem i partiet fram till sin död. Han var biträdande chefredaktör vid dagstidningen Diário de Notícias fram till 1975, då han tvingades lämna tjänsten på grund av den politiska situationen efter nejlikerevolutionen. Därefter verkade Saramago en tid som översättare, men kunde från 1980-talet försörja sig som författare. År 1988 gifte han sig med den spanska journalisten Pilar del Río, som även har översatt hans verk till spanska. Han var från 1992 bosatt på Lanzarote.

Saramagos internationella genombrott kom med romanen Baltasar och Blimunda (1982). I hemlandet orsakade han stor kontrovers med romanen Evangeliet enligt Jesus Kristus (1991), där han omtolkar de bibliska evangelierna och låter Gud spela rollen av en maktfullkomlig cyniker. Förutom romaner och prosaberättelser har Saramago skrivit lyrik, essäer och dramatik och har sammanlagt publicerat ett trettiotal verk.

1995 tilldelades Saramago Camões pris och 1998 Nobelpriset i litteratur, det senare med motiveringen att han "med liknelser burna av fantasi, medkänsla och ironi ständigt på nytt gör en undflyende verklighet gripbar". År 2005 utnämndes Saramago till hedersdoktor vid Humanistiska fakulteten vid Stockholms universitet.

Bibliografi 
 Svenska översättningar av Hans Berggren, om ej annat anges

Filmografi 
La balsa de piedra (2002) – spelfilm av George Sluizer baserad på Saramagos roman La balsa de piedra (ej översatt till svenska).
Blindness (2008) – spelfilm av Fernando Meirelles med bland annat Julianne Moore baserad på Saramagos roman Blindheten.
José e Pilar (2010) – dokumentärfilm, regisserad av Miguel Gonçalves Mendes och producerad av Pedro Almodovar, som handlar om José Saramagos och dennes fru Pilar del Ríos liv tillsammans under hans sista år.
Enemy (2013) – spelfilm av Denis Villeneuve med bland annat Jake Gyllenhaal baserad på Saramagos roman Dubbelgångaren.
 Miguel Goncalves Mender, som regisserade José e Pilar, har beslutat att regissera Saramagos Evangeliet enligt Jesus Kristus.

Källor 
 Nobelpriset i litteratur 1998: Biobiliografisk notis. Svenska Akademien. Webbversion, läst 18 oktober 2007

Externa länkar 

 

Nobelpristagare i litteratur
Portugisiska nobelpristagare
Portugisiskspråkiga författare
Portugisiska författare under 1900-talet
Födda 1922
Män
Avlidna 2010
Aigeus

Aigeus (grekiska Aigeys, latin Ægeus) var i grekisk mytologi Pandions son, Kekrops sonson och konung i Aten. Hans ryktbaraste son var Theseus.

Det var Aigeus som hade den otacksamma uppgiften att sända unga atenare till Minos på Kreta att offras till Minotauros. Han lät motvilligt sin son medfölja skeppet till Minos för att få slut på tributen. När Theseus återvände hem efter att ha dödat Minotauros glömde han sitt löfte att, om han segrat, hissa vita segel i stället för de vanliga svarta. Aigeus stod varje dag på en klippa vid stranden och spanade ut över havet. När han äntligen upptäckte Theseus skepp vid horisonten såg han att seglet var svart. Övertygad om att Theseus omkommit störtade sig Aigeus av förtvivlan i havet som därefter efter honom kallades det egeiska.

Se även 
 Ariadne
 Asterion

Källor 
 

Personer i grekisk mytologi
Aeneas

Aeneas (grekiska Aineias) var i antikens mytologi en av sagohistoriens hjältar och enligt Homeros son till Afrodite och Anchises, konung i Dardanos. I Iliaden deltog han med sina dardaner i Trojanska kriget där han näst Hektor blev den tappraste kämpen på trojanska sidan. Som son av en gudinna och bemärkt för sin fromhet och vishet, var han en gudarnas älskling och skyddades av dem i striden, särskilt av Afrodite och Apollon.

Sagan om Aeneas färd till främmande länder härrör sig från grekiska historieskrivare och skalder efter Homeros, bland andra Stesichoros (omkring år 600 f. Kr.) som är den förste berättare som låter Aeneas komma till Italien och Timaios (omkring år 300 f. Kr.) som är den egentlige sagesmannen för den sedermera gängse berättelsen om Aeneas ankomst till Latium i Italien. Efter hand utbreddes föreställningen om Aeneas såsom grundläggare av Lavinium och stamfader för det romerska folket. 

Vergilius berättar i sitt romerska nationalepos Aeneiden att Aeneas, sedan han deltagit i trojanernas sista förtvivlade strid mot grekerna, flydde från Troja med hustrun Kreusa och deras lille son bärande sin lame far på ryggen. Hustrun förlorar han dock under flykten. Efter långa irrfärder, under vilka han besöker Thrakien, Delos, Kreta, Epirus, Sicilien och Kartago landstiger han i Italien vid Cumæ. Där uppsöker han sibyllan och, vägledd av henne, möter han i underjorden sin avlidne far. Därefter anländer Aeneas slutligen till Latium, där konungen i Laurentum ger honom och hans män ett stycke land. Där gifter sig Aeneas med kungens dotter Lavinia och grundlägger staden Lavinium. Efter flera strider med Lavinias före detta trolovade dödar Aeneas slutligen denne i en tvekamp, varefter han även själv försvinner från jorden. Han dyrkades sedermera som stamgud (Jupiter indiges) i en tempellund vid floden Numicius.

Aeneas son Ascanius lämnade Lavinium och anlade själv en ny stad, Alba Longa. Då ättlingarna till Ascanius i Alba Longa, tvillingbröderna Romulus och Remus, anlade staden Rom vid Tiberns utlopp, vars förste konung Romulus blev, blir Aeneas således av sagan stamfar till Roms förste kung.

I konst 
Aeneas är titelfigur i Henry Purcells opera Dido och Aeneas (1688).

Källor 

Personer i grekisk mytologi
Personer i romersk mytologi
Afrodite
Venus (mytologi)
Läder

Läder är hud som behandlats så att den blivit beständig mot förruttnelse, och samtidigt bevarat sin naturliga styrka och spänst. Denna behandling kallas garvning. Viktiga egenskaper hos garvat läder är slittålighet, formbarhet och förmåga att släppa igenom vattenånga. Veganskt läder kan tillverkas naturligt av  bakterier och jäst i kimchi, men det mesta är konstläder av polyuretan.

Typer av läder

Lädertyper sorterat på ursprung

Tamdjur 
 Hästläder
 Kalvläder
 Oxläder (buffelskinn)
 Svinläder, läder tillverkat av svinhud. Svinlädret är tunnare än oxläder och används oftast till lättare produkter som handskar och skor.

Vilda djur 
 Hjort
 Ren
 Älg

Ospecificerat djurskinn 
 Pergament

Lädertyper sorterade efter plats på kroppen den kommer från 
 Kärnläder, även kallat krupong, är ryggstycket på en djurhud. Detta har till skillnad från buk- och halslädret en jämn och stadig struktur.

Lädertyper sorterade i alfabetisk ordning 
 Chamois
 Drögläder (plattläder)
 Glacéläder
 Mocka
 Nappa
 Narvläder är hårsidan på läder och ordet narv används också för läderliknande mönster på andra material. Ordet är besläktat med engelskans narrow, ’trång’
 Nubuck
 Passerläder
 Ryssläder (juft)
 Råhud
 Spaltläder
 Smorläder är läder som fått ligga under lång tid i så kallad smorning, det vill säga i en blandning av oljor, fetter, vax och tjära. Därigenom blir lädret både mjukt, formbart och vattentätt. Lädersmorning för skovård går fortfarande att köpa i välsorterade skoaffärer.
 Sämskskinn framställs av älg-, get-, ox- eller hjortskinn.

Teknisk användning 
Tack vare bland annat dess smidighet, styrka och slitstyrka är läder väldigt passande i vissa tekniska detaljer. I säten på bilar är det framförallt slitstarkt. Det används även som tätning i till exempel cykelpumpar, och som en enklare typ av gångjärn.

Läder används i vissa fall även i kvalificerade applikationer, exempelvis hydraultätning vid mycket höga tryck.

Se även 
 Skinn
 Pälsverk
 Konstläder

Referenser

Externa länkar 
 Bilder från Klippans kromläderfabrik

Skinn
Amungen

Denna artikel handlar om sjön i Falu, Rättviks och Ovanåkers kommuner. Amungen kan också avse: Amungen (Husby socken, Dalarna)

Amungen är en sjö i Falu kommun, Ovanåkers kommun och Rättviks kommun på gränsen mellan Dalarna och Hälsingland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. 

Sjön avrinner genom Svärdsjövattendraget till Runn. Största tillflödena är Dalforsån, Oxnäsån, Halgån, Glitterån och Rockån. Mitt i sjön finns ön Sollen som är ca 300 ha stor.

Delavrinningsområde 
Amungen ingår i delavrinningsområde (678168-148924) som SMHI kallar för Utloppet av Amungen. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 50 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Lillälven (Tängerströmmen) som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (58 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Rättviks kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Dalälvens avrinningsområde
Insjöar i Dalarna
Insjöar i Falu kommun
Insjöar i Ovanåkers kommun
Insjöar i Rättviks kommun
Insjöar i Hälsingland
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Ahab

Ahab är ett mansnamn med bibliskt ursprung. Namnet är ovanligt i Sverige.

Exempel 
 Ahab eller Achav, en biblisk kung som dyrkade falska gudar
 En profet i Jeremias bok
 Huvudperson i Herman Melvilles roman Moby Dick från 1851. Romanen handlar om kapten Ahab, som blivit besatt av att jaga en vit kaskelot kallad Moby Dick.

Referenser 

Mansnamn
Ah Puch

Ah Puch, eller Ah Puh, är i mayaindianernas mytologi en dödsgud som härskar över Metnal, det värsta av de nio helvetena i underjorden, kallad Xibalba.

Se även 
 Mayansk mytologi
 Mytologi: Döden

Referenser

Gudar i mayansk mytologi
Dödsgudar
Agloolik

Agloolik är i den inuitiska mytologin ungsälarnas väktare, en ande bosatt under isen, som är välvilligt inställd till människorna och hjälper dem under jakt och fiske.

Referenser

Gudar i inuitisk mytologi
Agni

Agni är i tidig indisk mytologi en eldgud för både härd och offereld. Guden framställs med två eller tre huvuden, ibland med fyra armar och vanligtvis i sällskap med en bock. Agnis funktioner sammanfaller i viss utsträckning med guden Indras.

Namnet betyder "eld" på sanskrit och är besläktat med latinets ignis och ryskans ogon. I forniransk religion motsvaras han av Atar.

Asteroiden 398188 Agni är uppkallad efter guden.

Se även 
 Mytologi: Elden

Referenser 

Gudar i indisk mytologi
Eldgudar
Ah Kinchil

Ah Kinchil, även Kinich Ahau med flera namnformer, är i mytologin hos mayaindianerna en solgud med samma yttre kännetecken som Itzamna. På natten förvandlas Ah Kinchil till den fruktade jaguarguden.

Se även 
 Mayansk mytologi
 Mytologi: Gudar i djurgestalt

Referenser

Gudar i mayansk mytologi
Solgudar
Lägenhet

En lägenhet kallas en bostad i ett flerbostadshus.

Upplåtelseformer 
Det finns olika upplåtelseformer för lägenheter, till exempel genom hyresavtal, hyresrätt och bostadsrätt. 

Enligt svensk lag kan en lägenhet i ett bostadsföretag, till exempel en bostadsrättsförening, upplåtas, övergå (överlåtas) och återgå. Upplåtelse kan bara ske en gång i föreningens existens, medan överlåtelse sker vid varje försäljning. När en lägenhet väl återgått till föreningen kan inte den återfås av lägenhetsinnehavaren. En bostadsrättslägenhet hyr man ut i andra hand eftersom innehavet brukar räknas som första hand.

En bostad som innehas med äganderätt kan inte kallas lägenhet, eftersom en lägenhet är något som är upplåtet (av hyresvärden eller bostadsrättsföreningen), inte överlåtet. I Sverige ska ägarbostäder i flerbostadshus inte ha förekommit, men från den 1 juli 2009 gäller ny lagstiftning som gör det möjligt att bygga ägarlägenheter i nyproduktion.

Terminologi 
Lägenhetens utrymme definieras och mäts enligt SS 02 10 53. Det är viktigt när man säljer lägenheter att se till att utrymmet är korrekt, annars kan köparen kräva kompensation. Omvänt kan det alltså löna sig att vid köp kontrollera lägenhetens utrymme.

En lägenhet med fönster på två motsatta sidor av huset kallas genomgående lägenhet. En lägenhet med flera rum som ligger på rad bredvid varandra med fönster åt samma håll kallas lägenhet med rum i fil.

Terminologicentrum (Sveriges nationella centrum för fackspråk och terminologi) definierar lägenhet som ett eller flera utrymmen i en byggnad som i upplåtelsehänseende utgör en självständig enhet - Plan och byggtermer 1994, TNC 95.

Fastighetsrättsligt begrepp 
Begreppet lägenhet förekommer även inom fastighetsrätten och avser mindre eller större jordegendomar, så bebodde till exempel upptäcktstresanden Adolf Erik Nordenskiöld lägenheten Dalbyö i Västerljungs socken.

Lägenhetsbebyggelse kan vara "lämningar efter mindre bebyggelseenhet (jordbruksenhet), som inte skattlagts (lämningarna kan bestå av husgrunder, kulturlager eller andra anläggningar)".

Se även 
 Lägenhetshotell
 Lägenhetsregistret

Referenser 

Boendeformer
Fastighetsrätt
Bostadsföretag

Bostadsföretag är en skattemässig definition på boendeföreningsformer såsom bostadsrättsförening, bostadsförening och bostadsaktiebolag. Bostadsföretag har ofta likadana skatter och regler hur lägenheterna skall beskattas vid försäljning, uthyrning eller förmögenhet.

Bostadsföretag kan antingen vara äkta eller oäkta. Mer formaliserat språkbruk är bostadsfastighet respektive näringsfastighet. Ett oäkta bostadsföretag beskattas hårdare men den har ofta lägre kostnader, exempelvis på grund av att fastigheten har intäkter från uthyrningslokaler.

Associationsrätt
Bostad
Fastighetsbolag
Räkenskapsår

Räkenskapsår är de 12 månader som en juridisk persons (företag eller förening) Räkenskap gäller för. Räkenskapsåret kan, men måste inte, sammanfalla med verksamhetsåret. Ofta används det vanliga kalenderåret (gregorianska kalenderåret) 1 januari till 31 december som räkenskapsår, men det finns också så kallat brutet räkenskapsår som börjar den 1:e i vilken månad som helst och avslutas 12 månader senare.

Det är alltid 12 månader i ett räkenskapsår, förutom när ett bolag är nystartat eller har begärt att få lägga om räkenskapsåret (till exempel från brutet till kalenderår). Räkenskapsåret kan då bli förkortat eller förlängt, men det får då i Sverige inte vara längre än 18 månader.

När räkenskapsåret är slut skall vissa verksamheter upprätta bokslut. I vissa fall även presentera en budget. En förenings styrelse kallar i samband med detta till ordinarie årsmöte.

Aktiebolag i Sverige (sedan 1 januari 2000 även handelsbolag som har aktiebolag som delägare) skall efter räkenskapsårets slut även upprätta årsredovisning som skall insändas till Bolagsverket. Årsredovisningen innehåller en rad uppgifter som är väsentliga för att kunna se hur bolagets status är.

Se även 
 Bankår
 Årsredovisning
 Aktiebolag

Källor 
 Bokföringslagen (1999:1078)

Ekonomi
Bankår

Ett bankår är en metod för att mäta perioder som används i finansiella affärer och datormodeller som är baserade på en förenkling till ett år med 360 dagar, som består av 12 månader med 30 dagar vardera.  För att hämta en sådan kalender från den normala gregorianska kalendern hoppar man över vissa dagar. Bankåret kan ligga till grund för beräkning av ränta under ett kalenderår.

Två beräkningsmetoder
Det finns två allmänt tillgängliga metoder som skiljer på det sätt som de hanterar de fall där de månader inte är 30 dagar långa.
Längden på en månad som inte har 30 dagar beräknas som ett helt antal dagar mellan två datum A och B (där, enligt praxis, A är tidigare än B):
Europeiska metoden
 Om någon dag A eller B infaller den 31:a i månaden, kommer detta datum ändras till den 30:e 
 När dagen B infaller på den sista dagen i februari kommer det faktiska datumet B användas. 
 Amerikanska metoden
 Om både datum A och B infaller den sista dagen i februari, kommer datumet B att ändras till den 30:e. 
 Om ett datum infaller den 31:a i en månad eller sista dagen i februari, kommer den att ändras till den 30:e. 
 Om ett datum infaller den 30:e en månad efter applicering (2) och datum B infaller på den 31:a i månaden, då kommer datumet B att ändras till den 30:e. 

I båda fallen är beräknas skillnaden mellan de justerade datumen sedan genom att behandla alla intervenerade månader såsom varande 30 dagar lång.

Se även 
Gregorianska kalendern

Referenser

Ekonomi
Tideräkning
Lapplands län

Lapplands län (finska: Lapin lääni) var ett län i finska Lappland från 1938 till utgången av år 2009, då Finlands indelning i län avskaffades. 

Det gränsade till Uleåborgs län i söder, mot Bottniska viken och mot Sverige, Norge och Ryssland. Gränsen till Sverige utgörs av Könkämä-Muonio-Torne älv. Enbart 3,6 procent av Finlands befolkning var bosatt i Lapplands län och det var det överlägset glesast befolkade länet i Finland. De största städerna utgjordes av Rovaniemi (residensstad), Kemi och Torneå.

Historia 
För historia, geografi och kultur, se Lappland, Finland, Österbotten (historiskt landskap) och Västerbotten, Finland.

Lapplands län skapades när Uleåborgs län delades 1938. Det var Finlands nordligaste län. Efter freden i Fredrikshamn 1808–1809 införlivades delar av Lappland till Uleåborgs län och 1922 tillfördes Petsamo länet. År 1938 delades länet och Lappland blev ett eget län, i vilket också ingick den norra delen av det historiska Österbotten och den del av det historiska Västerbotten som 1809 blev finsk.

Vid länsreformen i Finland som genomfördes den 1 september 1997 reducerades antalet län i Finland från tolv till sex. Lapplands läns utsträckning förblev dock oförändrat.

Administration 
En länsstyrelse i Finland var en gemensam administrativ myndighet som leddes av sju olika ministerier. Länsstyrelsen för Lapplands län hade sitt kansli i Rovaniemi. Länsstyrelsen leddes av en landshövding; den siste landshövdingen i Lapplands län var Timo E. Korva.

Landskap 
Lapplands län bestod enbart av ett landskap, Lappland (Lappi), vars nuvarande gränsdragning är identisk med länets. (Se även Historiska landskap i Finland.)

Landskapet Lappland är indelat i 21 kommuner.

Heraldik 
Länsvapnet skapades genom att kombinera vapnen för de historiska landskapen Lappland och Österbotten.

Kommuner 2009
Städer i fet stil

Tidigare kommuner
Nedertorneå
Karunki (Karungi)
Kemijärvi landskommun
Petsamo
Rovaniemi landskommun

Landshövdingar
Kaarlo Hillilä 1938–1947
Uuno Hannula 1947–1958
Martti Miettunen 1958–1973
Asko Oinas 1974–1994
Hannele Pokka 1994–2008
Timo E. Korva 2008–2009

Källor 
Noter

Externa länkar 

 Lapplands läns länsstyrelse (officiell webbplats)

 
Finlands län före 1997
Finlands län 1997–2009
Stater och territorier bildade 1938
Peter Berggren (författare)

Peter Berggren, kapellist vid svenska hovet under mitten av 1700-talet. Berggren var åtminstone under en tid herrnhutare och uppges ha diktat flera av sångerna i den herrnhutiska sångboken Sions sånger.

Svenska psalmförfattare
Svenska författare under 1700-talet
Män
Bernhard Berglund

Bernhard Emanuel Berglund, född 12 januari 1891 i Timrå församling, Västernorrlands län,, död 27 december 1944 i Selångers församling, Västernorrlands län, var en folkskollärare och kantor. 

Berglund tog folkskollärarexamen och organistexamen i Härnösand år 1912 och var från år 1913 till sin död folkskollärare och kantor i Selånger.

Berglund har bland annat komponerat melodin till en psalm som finns med i Den svenska psalmboken 1986 (nr 530).

Kompositioner
En dunkel örtagård jag vet (1986 nr 530) tonsatt 1937, text av Emil Liedgren. Översatt till norska av Trygve Bjerkrheim, «Eg veit ein hage full av fred» (Norska psalmboken nr 434).

Noter 

Svenska koralkompositörer
Födda 1891
Avlidna 1944
Män
Bernhard av Cluny

Bernhard av Cluny (alternativt Morlaix) var en fransk munk, skald och psalmförfattare. Bernhard föddes av engelska föräldrar i Bretagne, Frankrike, år 1091. I unga år blev han munk i klostret Cluny, där han levde tills han avled den 20 augusti 1153.

Bibliografi
Under 1140-talet skrev han ett verk på daktylisk hexameter om det himmelska Jerusalem. Verket omfattar cirka 3 000 rader och är inspirerat av Uppenbarelsebokens två sista kapitel.

I The English Hymnal with Tunes år 1933 är han representerad med fyra psalmtexter. "Hic breve vivitur" (Brief life is here our portion; nr 371), "O bona patria!" (For thee, O dear, dear country; nr 392), "Urbs Sion aurea" (Jerusalem the golden"; nr 412) samt "Hora novissima" (The world is very evil''; nr 495).

Referenser 

Födda 1091
Avlidna 1153
Franska munkar
Franska psalmförfattare
Män
Personer i Frankrike under 1100-talet
Christian Andreas Bernstein

Christian Andreas Bernstein var teologie studerande, lärare, predikant och psalmdiktare. Bernstein föddes år 1672 i Domnitz nära Halle. Efter studier bland annat i Halle blev han först lärare vid Halles så kallade Paedagogicum och därefter predikobiträde åt sin far i Domnitz, där han dog den 18 oktober 1699.

Psalmer
Ni kära Guds barn, ni som troslivet övar

Källor 
Den Danske Salmebog online
Deutsche Nationalbibliothek
Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon

Tyska psalmförfattare
Födda 1672
Avlidna 1699
Män
Edward Henry Bickersteth

Edward Henry Bickersteth, född den 25 januari 1825 i Islington, död den 16 maj 1906 i London, var en engelsk biskop, psalmförfattare och skald. Han var son till Edward Bickersteth och far till Edward Bickersteth.

Bickersteth studerade i Cambridge och blev teologie doktor. Han prästvigdes 1848, blev domprost i Gloucester 1885 och biskop i Exeter samma år. Bickersteth utgav flera dikt- och sångsamlingar. ”Vemodsdraget i hans diktning ger den en starkt personlig färg”, skriver Oscar Lövgren.

Psalmer
Frid, verklig frid nr 321 i Svenska Missionsförbundets sångbok 1920, nr 527 i Sionstoner 1935
With thankful hearts our songs we raise nr 1148  i The Church Hymn book 1872 (1841)

Källor

Tryckta källor
Lövgren, Oscar Psalm- och sånglexikon (Gummessons, 1964), sp. 58f.

Noter

Brittiska psalmförfattare
Engelska biskopar
Domprostar
Engelska präster under 1800-talet
Brittiska författare under 1800-talet
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1825
Avlidna 1906
Män
Ida Björkman

Ida Elisa Björkman, född Ekberg, född 14 december 1878 i Grönby, Skåne, död 13 augusti 1948 i Osby, var en svensk evangelist och författare.

År 1899 gick hon en evangelistkurs och blev därefter evangelist i Helgelseförbundet. Hon gifte sig med Conrad Björkman 1904. Skrev psalmsånger, bland annat i Conrads Ungdomsstjärnan.

Psalmer
Den ropandes källa i Lehi
Guds källa har vatten tillfyllest för törstande kvinnor och män nr 718 i Psalmer och Sånger 1987
Uti ungdomens lyckliga dagar nr 2 i Ungdomsstjärnan med titeln "Från mörker till ljus".
Vid korets helga fot nr 17 i Ungdomsstjärnan med titeln "Korsblomman".

Svenska psalmförfattare
Födda 1878
Avlidna 1948
Kvinnor
Personer från Grönby socken