kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Elis (namn)

Mansnamnet Elis är en äldre variant av det bibliska namnet Elias. Namnet är relativt ovanligt, men har sedan mitten av 2000-talet en starkt uppåtgående trend. I slutet av 2009 hade 5 286 män och 47 kvinnor namnet som förnamn.

Namnsdag: 17 april (sedan 1986), tillsammans med Elias

Personer med namnet Elis
 Elis Ellis, skådespelare, tonsättare
 Elis Elmgren, poet
 Elis Eriksson, konstnär
 Elis Eriksson (möbelsnickare)
 Elis Håstad, professor, politiker (H),  landshövding
 Elis Johansson, stor grabb nummer 96 i bandy
 Hans Elis Johansson, Elis Johanssons son och stor grabb i bandy
 Elis Malmeström, biskop
 Bernhard Elis Malmström, professor i litteratur, författare, ledamot av Svenska Akademien
 Elis Sandberg, omdiskuterad läkare (THX (naturmedel))
 Elis Schröderheim, ämbetsman, ledamot av Svenska Akademien
 Elis Sidenbladh, geolog
 Elis Wiklund, längdskidåkare, OS-guld 1936

Se även 
 Elise

Mansnamn
Västra Nyland

Västra Nyland (i folkmun: Västis) är en svenskspråkig dagstidning med säte i tätorten Ekenäs i Raseborg, Finland. Tidningens främsta målgrupp är den svenskspråkiga befolkningen (finlandssvenskarna) i regionen Västnyland.

Tidningen grundades av Theodor Neovius och det första numret av tidningen kom ut den 7 oktober 1881. 1945 hade utgivningen utökats till sex dagar i veckan och under slutet av 1940-talet då tidningen Nyland lades ner utvidgade VN sitt spridningsområde österut så att det omfattade även Helsinge, dagens Vanda.

Papperstidningen utkommer sedan den 2 december 2016 två dagar i veckan (tisdagar och fredagar) och är efter övergången till tvådagarstidning en utpräglad lokaltidning. I samband med övergången till tvådagarstidning försvann all inrikes- och utrikesnyhetsmaterial ut ur tidningens utbud. Mellan årsskiftet 2011/2012 och 2 december 2016 utkom papperstidningen fem gånger i veckan (tisdag – lördag). Före årsskiftet 2011/2012 kom papperstidningen ut, under otaliga år, sex dagar i veckan (tisdag – söndag).

Upplagan låg år 2013 på 10 710 exemplar.

Västra Nylands digitala utgåvor 
Västra Nylands papperstidning utkommer i sin helhet också som e-tidning. Till skillnad från papperstidningen och e-tidningen utkommer tidningen Västra Nyland alla dagar i veckan även som en så kallad webbtidning. Liksom papperstidningen publicerar webbtidningen endast lokala nyhetsartiklar.

Fakta 
Tidningen Västra Nyland ägs av mediekoncernen KSF Media. Bland tidigare ägare märks Västra Nylands tidningar Ab och Ekenäs tryckeri Ab. Tidningen trycks hos Salon Lehtitehdas i Salo.

Under perioden 1881– 1882 skrevs tidningens namn med gammalstavning Westra Nyland. År 1883 ändrades tidningens namn till Ekenäs Notisblad. 1889 återtogs det gamla namnet, dock med något modernare stavning Vestra Nyland, för att 1919 få dess nuvarande namnform Västra Nyland.

I juni 2023 berättade tidningen att svenskt bolag Bonnier News blev majoritetsägare i KSF Media som hade tidigare i sin helhet varit i Konstsamfundets ägo. Förutom Västra Nyland ger KSF Media också ut tidningar Hufvudstadsbladet och Östnyland.

Utmärkelser 
Tidningarnas förbund i Finland har utsett tidningen Västra Nyland, fyra år i rad, till Finlands bästa lokaltidning i sin klass. Närmare bestämt har tidningen erhållit utmärkelsen år 2013, 2014, 2015 och 2016.

Chefredaktörer 

Den 21 april 2016 tillträdde Susanna Ilmoni tjänsten som ansvarig utgivare. Susanna Ilmoni är tillika ansvarig utgivare för samtliga tidningshus inom koncernen KSF Media.

Se även 
Lista över finländska dagstidningar

Källor  
Webbkällor
Tidningen Västra Nylands webbplats  Läst 7 januari 2017.
Noter

Finländska dagstidningar
Finlandssvenska tidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Dagstidningar startade 1881
Organisationer i Raseborg
Hjolbänningar

Hjolbänningar är en kortfilm från 1961 av Yngve Gamlin i dokumentärform (idag skulle filmen klassificeras som en så kallad mockumentär). 

I filmen skildras "hjolbänningarna" ("jolbänning", av fornjämtska jarðarbeinlingr, är jämtska för "jordbenling" där benling är skinnet på ett djurben eller stövel- eller strumpskaft), ett mystiskt folkslag i jämtsk folktro som finns i skogens myrar. Filmen är inspelad på Öhn i Ströms Vattudal.

Referenser

Webbkällor

Externa länkar
"Hjolbänningar" -  "Från bygden" på Jämtlands läns bibliotek

Svenska filmer 1961
Svenska dokumentärfilmer
Svenska fiktiva dokumentärfilmer
Svenska kortfilmer
Jämtland på film
Anton Ažbe

Anton Ažbe, född 30 maj 1862, död 5 augusti 1905 i München, var en slovensk konstnär.

Ažbe, som var förlamad sedan födseln och föräldralös vid åtta års ålder, lärde sig att måla som lärling till Janez Wolf och vid akademierna i Wien och München. Vid 30 års ålder grundade Ažbe en målarskola i München, som blev populär bland östeuropeiska studenter. Ažbe utbildade de "fyra stora" slovenska impressionisterna (Rihard Jakopič, Ivan Grohar, Matej Sternen, Matija Jama) och en hel generation ryska målare (Ivan Bilibin, Mstislav Dobuzhinsky, Igor Grabar, Alexej von Jawlensky, Vasily Kandinsky, Dmitry Kardovsky och Kuzma Petrov-Vodkin, för att nämna några). Ažbes utbildningsmetoder infördes och återanvändes av ryska konstnärer både hemma (Grabar, Kardovsky) och som emigranter (Bilibin, Dobuzhinsky).

Ažbes eget oomtvistade konstnärskap är begränsat till tjugosex grafiska verk, inklusive klassrumsstudier, de flesta i Sloveniens Nationalgalleri.
Hans länge planerade mästerverk blev aldrig verklighet. Hans gåtfulla personlighet blandades med alkoholism, kedjerökning och bitter ensamhet, minimalistisk simple living privat och excentricitet publikt. Som en publik fågelskrämma och en bohemisk sällskapsmänniska skyddade Ažbe sina personliga hemligheter till slutet, ett mysterium även för hans studenter och lärarkollegor. Omgivningen överförde omständigheterna kring hans förtida död i cancer till en vandringssägen.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Victor Baranovsky, Irina Khlebnikova (2001) (på ryska). Anton Ažbe i hudozhniki Rossii (Антон Ажбе и художники России). Moskvauniversitetet. .

Slovenska konstnärer
Födda 1862
Avlidna 1905
Män
Bad Santa

Bad Santa är en amerikansk långfilm från 2003 i regi av Terry Zwigoff, med Billy Bob Thornton, Tony Cox, Brett Kelly och Lauren Graham i rollerna.

Handling
Willie brukar varje jul jobba som jultomte tillsammans med Marcus, en liten dvärg. Willie har stora problem med alkoholen och super större delen av sin tid. Willie och Marcus brukar varje jul söka jobb på olika varuhus runt om i USA. De får ett jobb i ett varuhus i Phoenix under juldagarna. Dock så är de inte två vanliga arbetare, utan de planerar alltid att råna varuhusen på julafton.

Rollista

Externa länkar

Engelskspråkiga filmer
Filmer 2003
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska julfilmer
Miami på film
Slovensk

Slovensk kan betyda
 Tillhörande landet Slovenien
 Tillhörande språket slovenska
 Tillhörande folket slovener
Julfritt

Julfritt (originaltitel "Christmas with the Kranks") är en amerikansk komedifilm från 2004.

Handling 

I både boken och filmen skildras det hur det går för ett vanligt helyllepar att skippa julen när förväntningar och påtryck knackar på dörren. Paret Krank har fått nog av julfirandet och vägrar julpynta eftersom deras dotter, Blair, har åkt till Peru för att arbeta som fredskårist. Kranks vill istället använda den årliga julklappsbudgeten till att åka på en kryssning till Karibien. Men när Blair på julafton oväntat återvänder hem tillsammans med sin nya fästman, blir det ändrade planer.

Om filmen 
Julfritt regisserades av Joe Roth. Chris Columbus har skrivit filmens manus, som är baserat på kortromanen Julfritt ("Skipping Christmas") av John Grisham.

Rollista (i urval) 
Tim Allen - Luther Krank
Jamie Lee Curtis - Nora Krank
Julie Gonzalo - Blair Krank
Dan Aykroyd - Vic Frohmeyer
M. Emmet Walsh - Walt Scheel
Erik Per Sullivan - Spike Frohmeyer
Cheech Marin - Salino
Jake Busey - Treen

Filmer 2004
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska julfilmer
Engelskspråkiga filmer
Kondition

Med kondition (även på slang kallad ”kondis” eller ibland även ”flåset”) brukar man mena kroppens förmåga att utföra ett långvarigt, submaximalt arbete. Det kallas även aerob uthållighet eller syreupptagningsförmåga eftersom konditionen är ett mått på hur man kan tillgodogöra sig det syre man andas in. Syreupptagningsförmåga mäts vanligtvis i enheten ml / (kg×min ), det vill säga den maximala volymen syre i milliliter som kan tillföras varje kilogram kroppsvävnad per minut. Bland män är medelvärdet 45 ml/(kg×min), bland vältränade idrottsmän inom uthållighetsidrott är värden uppemot 85–90 inte sällsynta. Längdskidåkaren Gunde Svan sägs ha mätt 91 ml/kg/min och Charlotte Kalla 74 ml/kg/min. Kondition är en viktig indikator på hur väl hjärtats kärl fungerar. Den maximala syreupptagningsförmågan per kilo kroppsvikt (VO2 max) är normalt högst hos uthållighetsidrottare, såsom cyklister, längdskidåkare och långdistanslöpare då dessa idrotter kräver hårt arbete under längre tidsintervaller. De högsta absoluta värdena av syreupptagning ses ofta hos tyngre uthållighetsidrottare, exempelvis roddare, eftersom deras större muskelmassa ger lägre värde per kilo kroppsvikt.

Konditionsträning kan öka  hjärtats slagvolym och hjärtats ejektionsfraktion medan maxpuls främst styrs av gener och ålder. Det ökar även förekomsten av kapillärer och kollateralkärl samt antalet mitokondrier i de muskelceller som används. Även blodets förmåga att frakta syre till arbetande muskler förbättras då kroppens totala blodvolym ökar med uthållighetsträning. Lungornas kapacitet utgör inte en begränsande faktor för konditionen, eftersom trots att man arbetar på sin maximala förmåga går det att öka andningsfrekvensen ytterligare.

När hjärta och kärl inte längre förmår sprida nog med syre till musklerna, tar de anaeroba processerna över. Vid anaerobt arbete är mjölksyra en biprodukt. Den arbetseffekt där mjölksyran ackumuleras i stället för att transporteras bort brukar kallas mjölksyratröskeln. Ackumuleringen av mjölksyra är sannolikt den faktor som gör att man upplever att konditionen inte räcker mer.

Se även
Anaerob uthållighet
Beep-test
Coopers test
Respiration

Källor

Noter

Träningsfysiologi
Fysioterapi
Aris Golemi

Aris Golemi är en albansk-amerikansk dansare, född i Vlora i Albanien. Han studerade 1991–1995 koreografi och dans vid Tiranas universitet.

I april 1995 blev han vald att representera Albanien i USA tillsammans med dansgruppen "Tirana". I samband med detta valde han att bosätta sig i USA. Golemi har i USA blivit en av de mer eftersökta dansarna inom film- och musikbranschen, och har även haft uppdrag som koreograf. Han har gett kurser i  balett, jazz och hiphop. Han har själv deltagit i uppsättningar av Nötknäpparen och Askungen och var med i filmen Grinchen – Julen är stulen. Han har arbetat med artister som N'SYNC, Britney Spears och Sisqo.

Han är bosatt i Atlanta, är gift och har barn.

Externa länkar
Aris Golemis officiella webbplats 

Amerikanska dansare
Amerikanska balettdansörer
Personer från Vlora
Sändare

Sändare är en enhet som används för att generera energi som genom en antenn ger upphov till elektromagnetisk vågrörelse. Se vidare radiosändare. Det kan även avse sändare för andra medier, exempelvis för alstrande av ultraljudvågor.

Radioamatörer har genom avlagt prov och certifikat rätt att sända på för radioamatörer upplåtna frekvensband. Utbildning och provförrättning sker genom SSA (Sveriges Sändareamatörer), ESR och FRO.

Effektiv utstrålad effekt (ERP) används när man beräknar sändartäckningen, även för de flesta icke-rundradio  stationer.

Se även
 Radioamatör
Radio
FM-sändare
Radiofrekvens
Frekvens

Radioteknik
Hofterups kyrka

Hofterups kyrka, församlingskyrka i Dösjebro församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan daterades av Carl Georg Schultz till omkring 1075 och hävdade därmed att den var en av Danmarks äldsta stenkyrkor. Kyrkan är byggd med långhus, smalt kor samt halvrund absid. År 1861 byggdes tornet och klockorna flyttades in från en klockstapel som revs. De äldsta delar är byggda av skalmurar av kluvna flintstycken i jämna skift. Kärnan är gjuten av kalkbruk samt småstenar. Vid hörn och runt fönster finns sandsten. Kyrkan är helgad åt Sankt Andreas. I absid och kor finns kalkmålningar från 1100-talet. Bilderna ser avhuggna och halva ut. De fortsätter nämligen på vinden och är således målade innan valven slogs. Målningarna tros ha utförts av Finjagruppen. 1853 byggdes en korsarm i norr, i övrigt är exteriören välbevarad.

Under den tid då kyrkan byggdes var den hedniska vikingakonsten fortfarande vid liv, något som gestaltar sig i en lejonrelief av kritsten som finns inmurad i absidens yttermur.

Inventarier
Altaruppsatsen kom till kyrkan 1597.
Bildhuggeriet på predikstolen utfördes av Sven Sjöberg 1751. 
Altartavlan målades 1754 av Christian Holst. 
Läktare och bänkinredning är från 1912.

Orglar
1863 fick kyrkan sin första orgel med sex stämmor byggd av Johan Niklas Söderling, Göteborg. 
1912 byggde av Eskil Lundén, Göteborg en orgel med sex stämmor.
1977 byggdes en helt ny mekanisk orgel av Åkerman & Lund, Knivsta. Den fick också sex stämmor och utformades som ett ryggpositiv

Klockor
Kyrkans två klockor göts 1654 av Hans Meyer i Köpenhamn. 1949 sprack den lilla klockan och en ny göts av M & E Ohlssons klockgjuteri i Ystad. Den gamla lillklockan finns uppställd i vapenhuset. På en gravsten från 1700-talet, som finns inne i kyrkan, ser man tetragrammet JHWH.

Referenser

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

Bilder från Kulturmiljöbild

Kyrkobyggnader i Kävlinge kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Reality Bites

Reality Bites är en amerikansk romantisk dramakomedifilm från 1994 i regi av Ben Stiller.

Handling 
När Lelaina (Winona Ryder) tar examen från college upptäcker hon snabbt att det inte är så lätt att få in en fot på arbetsmarknaden. Känslomässigt slits hon mellan den bohemiske Troy (Ethan Hawke) och yuppien Michael (Ben Stiller). Lelaina har spelat in en video om sina vänner Troy, Vickie (Janeane Garofalo) och Sammy (Steve Zahn) och Michael, som Michael vill att TV-bolaget han jobbar på ska få visa.

Rollista i urval 
 Winona Ryder – Lelaina Pierce
 Ethan Hawke – Troy Dyer
 Janeane Garofalo – Vickie Miner
 Steve Zahn – Sammy Gray
 Ben Stiller – Michael Grates
 Swoosie Kurtz – Charlane McGregor
 Joe Don Baker – Tom Pierce
 Renée Zellweger – Tami
 John Mahoney – Grant Gubler

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1994
Amerikanska dramakomedifilmer
Texas på film
Regidebutfilmer
Filmer i regi av Ben Stiller
Engelskspråkiga filmer
Viktor IV (1159–1164)

Viktor IV, Ottaviano di Monticelli, född i Sabina, valdes efter Hadrianus IV:s död, med stöd från kejsar Fredrik Barbarossa, den 7 september 1159 till motpåve mot Alexander III. Han gavs stöd av de kejserliga synoderna i Pavia (1160) och Lodi, men förmådde likväl inte göra sig gällande mot Alexander. De båda rivalerna bannlyste varandra gång på gång.

Märkligt nog tog han sig namnet "Viktor IV", trots att han borde ha hetat "Viktor V". Han avled i Lucca den 20 april 1164.

Kardinalskap
 Kardinaldiakon av San Nicola in Carcere: 1138–1151
 Kardinalpräst av Santa Cecilia in Trastevere: 1151–1159

Källor

Motpåvar
Män
Födda 1095
Avlidna 1164
Litauer

Litauer (, singularis lietuvis/lietuvé) är en baltisk etnisk grupp som härstammar från Litauen. Det finns ungefär fyra miljoner Litauer runt om i världen varav drygt två och en halv miljoner bor i Litauen. Den litauiska diasporan är av ansenlig storlek i förhållande till landets befolkningsmängd. Framför allt bebor personer födda i Litauen och deras ättlingar USA, Storbritannien, Brasilien, Ryssland och Kanada.  

I de nordiska länderna bor omkring hundra tusen litauer, varav omkring 50 000 i Norge.

Historia 

Etniska litauer bebodde tidigare ett större geografiskt område än vad som i dag utgör republiken Litauen, där en majoritet av världens litauer i dag bor. 

Tidigare utgjorde litauer även befolkningsmajoriteter i nordvästra Belarus, Kaliningrad oblast och i delar av Lettland och Polen.

Se även 

 Balter
Letter
Lilla Litauen

Anmärkningar

Referenser

Noter 

Litauer
Etniska grupper i Europa
Durrës arkeologiska museum

Durrës arkeologiska museum är ett museum om arkeologi i staden Durrës i Albanien med många föremål från olika perioder i stadens historia. Museet ligger vid Adriatiska havets kust.

Sevärdheter i Albanien
Museer i Albanien
Durrës
Lindisfarne

Lindisfarne eller Lindesfarne, även kallad Holy Island (den heliga ön), är en ö, vilken vid ebb (två gånger om dagen) är förbunden med det engelska nordöstra fastlandet i Northumberland. 

Befolkningen uppgick år 2000 till 162 personer. Stora delar av ön är idag naturskyddsområde (främst för att freda fågellivet) och ön är ett omtyckt resmål för ornitologer. På ön finns Lindisfarne Castle. Ön utgör en egen civil parish med namnet Holy Island.

Klostret 
Klostret grundades av Aidan av Lindisfarne på befallning av kung Oswald omkring 635. Det blev en bas för kristendomen i norra England, och bas för missioner till Mercia. Skyddshelgonet, sankt Cuthbert av Lindisfarne, var först munk och sedan abbot i klostret, sedermera biskop av Durham.

Klostret är idag en ruin.

Räden mot Lindisfarne 793 
Lindisfarne är också känt från den första dokumenterade attacken från vikingar i England. Den 8 juni 793 brukar anses vara det datum då vikingatiden tog sin början genom att en skara vikingar då angrep klostret, dödade flera munkar, och tvingade resten att fly. De flyende munkarna tog med sig S:t Cuthberts lik (senare begravt i katedralen i Durham) från ön. Munkarna skrev: I 350 år har vi och våra förfäder bott i detta underbara land. Men aldrig tidigare har ett sådant skräckvälde rått i Britannien som det vi nu utsätts för. Vi trodde inte att det var möjligt att göra en sådan sjöresa.

Film och TV 
Ett antal filmer och TV-serier har spelats in på Lindisfarne. Mest känd är Roman Polańskis Djävulsk gisslan (Cul-de-sac) från 1966.

Filmografi 
Cul-de-sac (1966)
The Tragedy of Macbeth (1971)
Timewatch (1982), TV-serie 
Time Team (1994), TV-serie 
Cold Feet (1997), TV-serieavsnitt
Meet the Ancestors (1998), TV-serie 
A History of Britain (2000), TV-serie
Blood of the Vikings (2001), TV-serie 
Seven Ages of Britain (2003), TV-serie
 Vikings (2013), TV-serie

Se även 
Lindisfarneevangelierna

Refernser

Noter

Externa länkar 

England under vikingatiden
Öar i England
Kyrko- och klosterruiner i England
Ursäkta röran (vi bygger om)

Ursäkta röran (vi bygger om) var ett TV-program som sändes på TV4 år 2002. Bakom programmet stod Filip Hammar och Fredrik Wikingsson, som både var med i programmet och producerade det. Programmet gick ut på att Filip och Fredrik lurade, irriterade och hånade folk de träffade på gatan. I vissa inslag förekom även kändisar. Det hann sändas fyra program innan TV4 stoppade duon på grund av en mängd anmälningar till granskningsnämnden. TV-programmet fälldes senare för tre inslag.

Signaturmelodin till programmet var Pugh Rogefeldts låt "Finns det lite stolthet kvar, finns det också hopp om bättring".

Avsnitt

Inslag som fälldes i granskningsnämnden  
Ett av seriens mest uppmärksammade inslag blev "SM i nazireferens" som gick ut på att Filip Hammar lurade Emma Andersson (som ännu inte hade vunnit SVT:s sista Expedition: Robinson eller påbörjat sin programledarkarriär) att tro att hon var med i ett musikprogram som hette Treblinka, en referens till Nazitysklands förintelseläger i Treblinka. Filip nämnde under intervjun ytterligare femtiotalet ord som refererade till nazismen och samtliga passerade Emma obemärkt. I den utsända bilden fanns ett infällt räkneverk som räknade referenserna. Inslaget fälldes i granskningsnämnden för brott mot bestämmelsen om respekt för den enskildes privatliv.

Programmet fälldes även för ett inslag där Filip och Fredrik tog okända människor i skrevet. Motiveringen var att det "uppmuntrade och gav legitimitet åt handlingar av detta slag". Det tredje inslaget som fälldes var ett inslag om Livets ord som fälldes på grund av brist på saklighet.

Se även 
 Pyjamas (TV-program)

Referenser

Filip och Fredrik
TV-program i TV4
Inspiration

Inspiration (av latin inspiro, inblåsa, väcka liv i), ett stimuli som sätter igång mental verksamhet. I talspråk har ordet felaktigt kommit att betyda motivation eller kreativitet (särskilt sådan som direkt är påverkad av någonting). Historiskt har ordet används av kristna för att beskriva en ingivelse från Gud. Den traditionella uppfattningen bland kristna är till exempel att Bibeln författats genom gudomlig inspiration (given av den helige ande).

Alltifrån 1600-talet finns det olika inspirationsteorier. Till dessa hör verbalinspirationsläran, enligt vilken varje ord är gudaingivet, d. v. s. att också den yttre språkdräkten har gudomlig auktoritet (jämför biblicism).

Källor

Se även
Motivation
Kreativitet
Fantasi

Kognition
Pojken som kallades Det

Pojken som kallades Det: ett barns kamp för att överleva, (orig. A Child called It) 1995 (på svenska 2001), är en självbiografisk bok av Dave Pelzer som kom att bli en bästsäljare.

Författaren berättar om den barnmisshandel som han utsattes för från fyra till tolv års ålder, varefter han omhändertogs av myndigheterna. Hans mor var psykiskt sjuk och alkoholiserad och plågade sin son på ett oerhört grymt vis. Pelzers upplevelser betraktas som ett av de tre värsta fallen av barnmisshandel i Kaliforniens historia.

Dave är nu vuxen och har lyckats skapa sig ett värdigt och meningsfullt liv. Det här är hans egen berättelse om ett barns hopp och styrka att överleva. Han vill förmedla att ingenting är omöjligt och att saker kan gå vägen mot alla odds.

Boken följdes av Pojken som inte fanns och Pojken som överlevde.

Skönlitteratur 1995
Amerikansk litteratur
Självbiografier
Willem Barents

Willem Barents (nederländsk namnform: Barentsz eller Barentszoon), född cirka 1550 på ön Terschelling i Nederländerna, död 20 juni 1597 i närheten av ön Novaja Zemlja, Ryssland, var en nederländsk upptäcktsresande i slutet av 1500-talet. 

Barents deltog i tre av fyra expeditioner som i slutet av 1500-talet utgick från Holland i avsikt att finna Nordostpassagen till Stilla havet. Under den tredje av dessa upptäckte han Svalbard och Bjørnøya. Senare nådde han Novaja Zemljas nordöstra kust där hans skepp blev infrysta, och förblev infrysta även under sommaren. Efter att ha övervintrat på ön beslutade man i mindre öppna båtar längs kusten nå ryska lappmarken och Kolahalvön.

Barents dödades av en expeditionsmedlem som direkt efter dådet hoppade överbord. Enligt de 12 överlevande från den sista expeditionen ska Barents mördare ha verkat sjuk dagarna innan dådet. Bland annat ska han ha beskrivit vanföreställningar samt haft hallucinationer, sömnsvårigheter och tankestörningar.

1871 återfanns stugan där Barents besättning övervintrat, med bevarade böcker, anteckningar och kartor.

Barents var förste européen som övervintrade i Arktis. Barents hav är namngivet efter honom.

Källor 
 https://web.archive.org/web/20111204043652/http://www.polarconservation.org/education/explorers/willem-barentsz
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 

Födda 1550
Avlidna 1597
Nederländska upptäcktsresande
Nederländska polarforskare (Arktis)
Män
Upptäcktsresande under 1500-talet