kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Björn Ambrosiani

Björn Ambrosiani, född 8 mars 1928, är en svensk arkeolog. Han har varit yrkesverksam vid Riksantikvarieämbetet och Statens historiska museum, bland annat som forskningschef inom museets tidigare organisation. År 1998 erhöll han professors namn.

Ambrosiani disputerade 1964 vid Uppsala universitet med avhandlingen Fornlämningar och bebyggelse. Studier i Attundalands och Södertörns förhistoria. Den blev skolbildande för det som under de följande tre årtiondena kallades för bebyggelsearkeologi, där man strävade efter att rekonstruera bebyggelseutvecklingen särskilt i Mälarområdet utifrån gravfältens kronologi och utbredning. 

1969–71 ansvarade Ambrosiani för de första utgrävningarna av Birkas stadsområde Svarta jorden på Björkö sedan Hjalmar Stolpes grävningar på 1870-talet. Man utgick här från ett bryggfundament som var synligt i markytan vid stadens forna hamn. Ambrosiani var även projektledare för nästa utgrävning i Svarta jorden 1990–95. I samband med denna publicerade han fem populärvetenskapliga böcker om Birka tillsammans med programledaren och producenten Bo G. Erikson. Ambrosiani medverkade vid denna tid återkommande i Eriksons Vetenskapens värld, främst i programserien ”Birka – Vikingastaden”.

Ambrosiani är idag pensionerad, men leder fortfarande Birkaprojektet vid Riksantikvarieämbetet, främst som huvudredaktör för publikationsserien Birka Studies.

Bibliografi i urval
 Fornlämningar och bebyggelse. Studier i Attundalands och Södertörns förhistoria (1964).
 
 Birka vikingastaden. Vol. 1, [Jakten på Svarta jordens hemligheter har börjat!] (1991)
 Birka vikingastaden. Vol. 2, [Sensationella fynd i Stolpes schakt] : [unika gjutformar från vikingatidens verkstäder!] (1992)
 Birka vikingastaden. Vol. 3, [Askan i svarta jorden avslöjar: de första husen!] (1993)
 Birka vikingastaden. Vol. 4, [Smycken och djurben bland 40000 fynd – vattensållet avslöjar livet för 1200 år sedan] (1994)
 Birka vikingastaden. Vol. 5, [Vikingastaden lever upp igen i TV:s modell av 800-talets Birka] (1995)
 Helen Clarke och Björn Ambrosiani, Vikingastäder (Höganäs: Wiken, 1993) – svensk översättning av Clarke och Ambrosianis Towns in the Viking Age (London: Leicester University Press, 1991; reviderad utgåva 1995) – japansk översättning ”Vaikingu to tosi” (Tokyo: Tokai University Press, 2001)

Referenser

Noter 

Svenska innehavare av professors namn
Svenska professorer i arkeologi
Födda 1928
Män
Alumner från Uppsala universitet
Levande personer
Krell Industries

Krell Industries (även Krell)  är en amerikansk tillverkare av high-end-stereoanläggningar. De tillverkar främst förstärkare och Cd-spelare men även förförstärkare, högtalare, subwoofers och SACD-spelare.

Krell grundades 1980 av Dan D'Agostino, VD och utvecklingschef. Företaget är baserat i Orange, Connecticut.För några år sedan utmanövrerades Dan D'Agostino och lämnade Krell för att starta en ny tillverkare under eget namn.

Externa länkar
 www.krellonline.com

Amerikanska hemelektronikföretag
Företag bildade 1980
Dyrenes Beskyttelse

Dyrenes Beskyttelse (sv. Djurens beskydd) är Danmarks största djurskyddsförening bildad 1875, och har 70 000 medlemmar. Dess beskyddare är Danmarks drottning Margrethe. Organisationen ägnar sig åt djurskyddsfrågor, och påverkar genom exempelvis lobbyarbete i EU:s olika organ.

Externa länkar
Dyrenes Beskyttelses webbplats

Föreningar i Danmark
Politik i Danmark
Organisationer bildade 1875
Järnlöst slutsteg

Järnlöst slutsteg, eller OTL (Output Transformerless) är en rörförstärkare som har ett slutsteg utan utgångstransformator. En vanlig konstruktionslösning från Philips på 1960-talet använde pentoder typ EL86 och en anodspänning på 450 Volt. Högtalarna hade 800 ohms impedans.

Det finns även "järnlösa" slutsteg framtagna av audioamatörer avsedda för 8-16 ohms högtalare.

Ljudteknik
Fukuoka prefektur

Fukuoka prefektur (福岡県 Fukuoka-ken) är belägen längst norrut på ön Kyushu i Japan. Residensstaden är Fukuoka.

Administrativ indelning 

Prefekturen var år 2018 indelad i 29 städer (-shi) och 31 kommuner (-chō, -machi eller -mura).
Kommunerna grupperas i elva distrikt (-gun). Distrikten har ingen administrativ funktion utan fungerar i huvudsak som postadressområden.

Fukuoka och Kitakyūshū har speciell status som signifikanta städer (seirei shitei toshi).

Städer:
 Asakura, Buzen, Chikugo, Chikushino, Dazaifu, Fukuoka, Fukutsu, Iizuka, Itoshima, Kama, Kasuga, Kitakyūshū, Koga, Kurume, Miyama, Miyawaka, Munakata, Nakagawa, Nakama, Nōgata, Ogōri, Ōkawa, Ōmuta, Ōnojō, Tagawa, Ukiha, Yame, Yanagawa, Yukuhashi 

Distrikt och kommuner

 Asakura distrikt 
Chikuzen
Tōhō
 Chikujō distrikt 
Chikujō
Kōge
Yoshitomi
 Kaho distrikt 
Keisen
 
 Kasuya distrikt 
Hisayama
Kasuya
Sasaguri
Shime
Shingū
Sue
Umi

 Kurate distrikt 
Kotake
Kurate
 Mii distrikt 
Tachiarai
 Miyako distrikt 
Kanda
Miyako

 Mizuma distrikt 
Ōki
 Onga distrikt 
Ashiyab
Mizumaki
Okagaki
Onga

 Tagawa distrikt
Aka
Fukuchi
Itoda
Kawara
Kawasaki
Ōtō
Soeda
 Yame distrikt 
Hirokawa

Kommunikationer 
Prefekturens största järnvägslinjer är Sanyo Shinkansen från Osaka och Kyushu Shinkansen från Kagoshima. Bägge slutar på stationen Hakata i Fukuoka.
Den största flygplatsen är Fukuoka flygplats som har både inrikes och utrikes trafik.

Galleri

Källor 

Kyushu
 
WP:Projekt Japan
Eros

Eros (grekiska Ἔρως) var en kärleksgud i grekisk mytologi. Han var son till Afrodite.

Eros var hos grekerna den såsom en gud tänkta och avbildade personifikationen av kärleken, motsvarande romarnas Amor (Cupido). Hos Homeros förekommer Eros ännu inte, men hos Hesiodos och de orfiska skalderna är han en av de äldsta och mäktigaste gudomligheterna, en son av Chaos, själv all alstrings upphov och därför även den verksamma principen vid världsskapelsen (den så kallade "kosmogoniske Eros"). Men enligt det allmännare föreställningssättet var han kärleksgudinnan Afrodites följesven och ofta betecknad såsom hennes son. Som hans far uppges vanligen Ares, men stundom även Zeus, Hermes eller Zefyros, under det att andra versioner av sagan helt och hållet frånkänner honom någon far. Såväl i poesin som i den bildande konsten framställs han som en liten bevingad gosse eller som en halvvuxen underskön yngling (av bildhuggaren Praxiteles med flera). Hans attribut är i den äldre konsten vanligen en lyra, senare båge med pilar och koger eller en brinnande fackla. Till honom sällar sig ofta de besläktade gudomligheterna Himeros och Pothos (längtan och åtrå) samt Anteros (motkärleken), vilka dock, såsom varande endast sidor av hans eget väsen, saknar självständig individualitet. I yster skalkaktighet driver Eros sitt spel, utan undseende eller åtskillnad, såväl med gudar som människor, i vilkas bröst hans pilar tänder kärlekens låga. Även de grymmaste vilddjur kuvas av hans makt.

Ibland mångfaldigas hans väsen till ett flertal kärleksgudar eller eroter, för vilka den poetiska och konstnärliga fantasin uppfunnit de mest växlande situationer och sysselsättningar. En förandligad Eros, det bildliga uttrycket för den i människosjälen inneboende längtansfulla dragningen till det goda och sköna, spelar en stor roll i den grekiska filosofin, särskilt hos Sokrates och Platon, vars dialog Symposion just ägnas åt utredningen av Eros natur, och samma tanke framträder även i den allegoriska myten om Eros (Amor) och Psyche, som finns återgiven av den romerske författaren Lucius Apuleius i hans Metamorfoser.

Psyche (själen) älskades av Eros och njöt i föreningen med honom den renaste lycksalighet, men var strängeligen förbjuden att skåda hans anlete. När hon till följd av egen nyfikenhet och sina systrars uppmaningar förleddes att bryta mot detta förbud, blev hon till straff övergiven av sin älskling, med vilken hon dock sedan, efter långvarigt sökande och luttrad genom bittra lidanden, för evigt återförenades. I den bildande konsten har detta ämne ofta behandlats (av Rafael, Antonio Canova, Bertel Thorvaldsen m. fl.). I Stockholms Nationalmuseum finns av Johan Tobias Sergel en marmorgrupp, "Amor och Psyche", som framställer det ögonblick, då Eros lyfter vingarna till flykt, därvid med förebrående vemod blickande ned på Psyche, som förgäves bemödar sig att hålla fast honom.

Se även 
 Mytologi: Kärleken
 Erotik
 Anteros – Broder till Eros

Referenser 

 

Gudar i grekisk mytologi
Kärleksgudar
Afrodite
Ishikawa prefektur

Ishikawa prefektur (石川県 Ishikawa-ken) är belägen i Chūbu-regionen  på ön Honshū i Japan. Residensstaden är Kanazawa.

Administrativ indelning 

Prefekturen var år 2016 indelad i elva städer (shi) och åtta kommuner (chō eller machi)).
De åtta kommunerna grupperas i fem distrikt (gun). Distrikten har ingen administrativ funktion utan fungerar i huvudsak som postadressområden.

Städer:
 Hakui, Hakusan, Kaga, Kahoku, Kanazawa, Komatsu, Nanao, Nomi, Nonoichi, Suzu, Wajima 

Distrikt och kommuner

 Hakui distrikt: Hōdatsushimizu och Shika
 Hōsu distrikt: Anamizu och Noto
 Kahoku distrikt: Tsubata och Uchinada
 Kashima distrikt: Nakanoto
 Nomi distrikt: Kawakita

Kommunikationer 
2015 öppnades Hokuriku Shinkansen-linjen vilket gav prefekturen förbindelse med höghastighetståg till Tokyo. Linjens enda station i Ishikawa är Kanazawa.

Källor 

 
Chubu
WP:Projekt Japan
Kumamoto prefektur

Kumamoto prefektur  är belägen på ön Kyushu, Japan. Residensstaden är Kumamoto.
Prefekturen drabbades hårt av jordbävningar i april 2016.

Administrativ indelning 

Prefekturen var år 2016 indelad i fjorton städer (-shi) och 31 kommuner (-chō, -machi eller -mura).
Kommunerna grupperas i nio distrikt (-gun). Distrikten har ingen administrativ funktion utan fungerar i huvudsak som postadressområden.

Kumamoto har speciell status som signifikant stad (seirei shitei toshi).

Städer:
 Amakusa, Arao, Aso, Hitoyoshi, Kamiamakusa, Kikuchi, Kōshi, Kumamoto, Minamata, Tamana, Uki, Uto, Yamaga, Yatsushiro 

Distrikt och kommuner:

Amakusa distrikt
Reihoku
Ashikita distrikt
Ashikita
Tsunagi
Aso distrikt
Minamiaso
Minamioguni
Nishihara
Oguni
Takamori
Ubuyama

Kamimashiki distrikt
Kashima
Kōsa
Mashiki
Mifune
Yamato
Kikuchi distrikt
Kikuyō
Ōzu

Kuma distrikt
Asagiri
Itsuki
Kuma
Mizukami
Nishiki
Sagara
Taragi
Yamae
Yunomae

Shimomashiki distrikt
Misato
Tamana distrikt
Gyokutō
Nagasu
Nagomi
Nankan
Yatsushiro distrikt
Hikawa

Galleri

Källor 

 
WP:Projekt Japan
Djävulsön (film)

Djävulsön, isländsk film från 1996. Filmen bygger på en roman med samma namn av Einar Kárason. Romanen är första delen i en trilogi, där de följande delarna heter Guldön och Det förlovade landet.

Handling
Reykjavik under de efter andra världskriget följande åren. De amerikanska och brittiska ockupationsarméerna har lämnat kvar sina baracker. Dessa blir hem åt de hundratals underklassfamiljer som svämmar in i staden. Djävulsön skildrar den kulturkrock som är oundviklig då den amerikanska ungdomskulturen möter detta folk.

Rollista (i urval)
Baltasar Kormákur - Baddi
Gísli Halldórsson - Thomas
Sigurveig Jónsdóttir - Karolina
Halldóra Geirharðsdóttir - Dolly
Sveinn Geirsson - Danni
Guðmundur Ólafsson - Grettir
Ingvar Eggert Sigurðsson - Grjoni
Magnús Ólafsson - Hreggvidur
Pálína Jónsdóttir - Hveragerdur

Externa länkar

Kvikmyndir.is (Icelandic)

Filmer 1996
1940-talet på film
Isländska dramafilmer
Isländska filmer baserade på böcker
Isländskspråkiga filmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Friðrik Þór Friðriksson
Reykjavik på film
Le Lion rouge

Pincez Tous vos Koras, Frappez les Balafons är sedan 1960 Senegals nationalsång. Texten skrevs av Léopold Sédar Senghor, och musiken av Herbert Pepper.

Kultur i Senegal
Nationalsånger i Afrika
Kanagawa prefektur

Kanagawa prefektur (神奈川県; Kanagawa-ken) är belägen i Kanto-området på ön Honshu, Japan. Residensstaden är Yokohama.

Administrativ indelning 
Prefekturen var år 2016 indelad i nitton städer (shi) och fjorton kommuner (machi eller mura).
De fjorton kommunerna grupperas i sex distrikt (gun). Distrikten har ingen egentlig administrativ funktion utan fungerar i huvudsak som postadressområden. 
Tre städer, Yokohama, Kawasaki och Sagamihara, har status som signifikant stad (seirei shitei toshi). 

Städer:
 Atsugi, Ayase, Chigasaki, Ebina, Fujisawa, Hadano, Hiratsuka, Isehara, Kamakura, Kawasaki, Minamiashigara, Miura, Odawara, Sagamihara, Yamato, Yokohama, Yokosuka, Zama, Zushi 

Distrikt och kommuner:

 Aikō
Aikawa
Kiyokawa
 Ashigarakami
Kaisei
Matsuda
Nakai
Ōi
Yamakita

 Ashigarashimo
Hakone
Manazuru
Yugawara
 Kōza
Samukawa
 Miura
Hayama

 Naka
Ninomiya
Ōiso

Guvernörer

Källor 

 
WP:Projekt Japan
Magnavox Odyssey

Magnavox Odyssey var den första spelkonsolen för hemmabruk, släppt av företaget Magnavox 1972 i USA. Konsolen designades av Ralph H. Baer. Ralph H. Baer gjorde även den första "pistolen" till ett tv spel, där man sköt med pistolen mot pixlar i tv:n, en uppfinning som var flera år före sin tid.

Teknologi
Odyssey var en hybrid mellan analog och digital teknik, den gick på batterier och saknade helt ljud.
Systemet använde en sorts primitiva spelkassetter för att möjliggöra olika spel. Dessa innehöll dock ingen elektronik utan en uppsättning "brytare" som talade om för konsolen hur spelets logik fungerade. Med systemet såldes även transparenta plastöverdrag som sattes på TV-rutan för att ge en färgliknande grafik.

Pong
Ett av spelen till Odyssey var "Tennis". Detta var en föregångare till Ataris Pong och andra liknande spel. Eftersom Magnavox hade patentskydd på konceptet stämde de Nolan Bushnell och flera andra konsolföretag.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Magnavox Odyssey
Video om Magnavox Odyssey med The Angry Video Game Nerd

Produkter lanserade 1972
Spelkonsoler
Krukmakeri

Krukmakeri kan både beteckna tillverkning av krukor och andra föremål av lera, samt den verkstad där detta görs. En person som arbetar med krukmakeri kallas för krukmakare. Krukmakaren drejar krukor, fat och andra föremål på en drejskiva. 

Efter torkning bränns leran och bildar då ett nytt material: keramik, efter grekiskan keramos, som betyder bränd lera. Keramik kan bland annat delas in i lergods och stengods. Lergods bränns vid runt 1 000 °C och stengods vid runt 1 250 °C. Traditionellt arbetade krukmakaren med lergods, leran bröts i närheten av krukmakeriet och produktionen var till största del bruksgods.

Metoder 

Den äldsta och mest ursprungliga metoden att tillverka krukor – ofta kallad ringtekniken – är att göra långa smala lerkorvar som läggs på varv på varv, där varje ny lerkorv trycks fast vid den tidigare. Ringtekniken har brukats på de äldsta fynd av keramik man funnit, och används fortfarande idag, bland annat av shipibofolket i Peru. Flera olika tekniker för att trycka fast lervarven finns.

Drejskivan uppfanns redan i det antika Egypten omkring 3000 f.Kr. Den spred sig dock ganska långsamt, för den är inte nödvändig för småskalig lerkärlstillverkning. Till Norden och Sverige kom drejskivan först under tidig medeltid. På andra håll i världen, bland annat i Afrika, har metoden använts in i modern tid. I Amerika förekom inte heller drejning före européernas ankomst.

En drejskiva består av två runda skivor, monterade på en lodrät axel. Krukmakaren roterar den undre skivan med foten, som sätter den övre skivan i rörelse där sedan leran bearbetas. Det finns även drejskivor som drivs av till exempel elmotorer och vattenhjul.

Bränning 

Det finns även en rad olika tekniker för bränning och efterbearbetning av lerkärlen. Glasering är en av de vanligare efterbehandlingarna för modernare lerkärl. Glasyr i egentlig mening, genom att upphetta sand till extremt höga temperaturer kunde man även tidigare få sandkornen i leran att förglasas och därmed skapa en sorts glasyr. Sådan glasyr framställdes första gången i Kina under 600-talet. Araberna lyckades oberoende av den kinesiska tekniken att utveckla glasyren omkring år 1000. Under tidig medeltid spred den sig till Europa.

Obränd keramik har bland annat använts till lagringskärl, såsom för säd och liknande varor. Bränd keramik har istället använts till bland annat vattenbehållare och kokkärl.

Antikens Grekland 
Huvudartikel: Det antika Greklands keramik 

Antikens greker utvecklade tidigt en stor skicklighet i att tillverka bruksföremål i keramik. De tillverkade många typer av speciella vaser; amforan användes för att lagra och transportera olja, kratern användes för att blanda vin, kryddor och vatten, lekyten var formad som en flaska och användes för offergåvor.

Se även 
 Porslin
 Keramik

Referenser

Noter

Keramik
Hantverk
Tillverkning
Wikipedia:Basartiklar
Produktionssystem

Produktionssystem är inom nationalekonomin det system som produktionen av varor och tjänster ordnas efter. Exempel: kapitalistisk marknadsekonomi och socialistisk planekonomi. I Kina råder blandsystemet socialistisk marknadsekonomi.

Nationalekonomi
Fittja församling

Fittja församling var en församling i Uppsala stift och i Enköpings kommun i Uppsala län. Församlingen uppgick 2010 i Lagunda församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen utgjorde under medeltiden ett eget pastorat för att därefter till 1 maj 1867 vara moderförsamling i pastoratet Fittja och Hjälsta. Från 1 maj 1867 till 1962 var församlingen annexförsamling i Hjälstaholms pastorat för att från 1962 till 2010 vara annexförsamling i Gryta pastorat. Församlingen uppgick 2010 i Lagunda församling.

Kyrkor 
Fittja kyrka

Se även
Fittja socken

Källor 

Historiska församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Enköpings kommun
Kalmar kyrka

För huvudkyrkan i staden Kalmar, se Kalmar domkyrka.
Kalmar kyrka är en kyrkobyggnad i Kalmar socken i Uppland. Kyrkan är församlingskyrka i Kalmar-Yttergrans församling i Håbo kommun och ligger väster om Kalmarviken vid Mälaren.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan har en stomme av gråsten och består av ett rektangulärt långhus med rakt kor i öster och torn i väster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Långhus och sakristia täcks av sadeltak medan tornet täcks av en låg, pyramidformad huv.

Tillkomst och ombyggnader
Vid slutet av 1100-talet uppfördes en gråstenskyrka i romansk stil och utgör västra delen av nuvarande kyrkobyggnad. Omkring år 1300 förlängdes kyrkan åt öster och blev en salkyrka i gotisk stil. Även sakristian tillkom då. Under 1400-talets senare hälft uppfördes kyrktornet och kyrkorummet försågs med kryssvalv av tegel. Samtidigt uppfördes ett vapenhus i söder som försågs med tegelvalv. Korportalen murades igen. År 1485 målades väggar och valv av Albertus Pictor. Dessa kalkades över 1776 men togs fram och konserverades 1958. 1695 förstorades fönstren. 1813 eldhärjades kyrkan och fick repareras. 1830 byggdes nuvarande kyrktorn vid västra sidan som ersättning för det nedbrunna tornet från 1400-talet. Samtidigt revs det medeltida vapenhuset i söder och tornets bottenvåning inreddes till vapenhus. 1967 genomfördes en restaurering under ledning av arkitekt Jörgen Fåk. Korfönstret återställdes då till sitt medeltida skick. Interiören målades om och exteriören rappades om.

Man hittade en runsten vid kyrkan år 1990, med texten "... och Stenbjörn ... sin broder Syhsa". Stenen har fått beteckningen U 631 och förvaras på kyrkans vind. Parsten U 632 med texten "Nigulas lät upp­resa stenarna efter Syhsa, sin fadern" förvaras i SHM (inv.nr 24372).

Inventarier
 Dopfunten har en cuppa av röd sandsten från slutet av 1100-talet. Cuppan vilar på en sentida fot.
 På korets sydvägg är fem medeltida skulpturer uppställda. Tre av skulpturerna är från ett altarskåp från 1400-talets mitt.
 I koret finns ett medeltida sakramentsskåp.
 Nuvarande orgel är tillverkad av Åkerman & Lund Orgelbyggeri och kom på plats 1973 då den gamla orgelfasaden från 1811 behölls.

Bilder

Referenser

Tryckta källor
 Vägvisare till kyrkorna i Uppsala län, sidorna 100 - 101, Karin Blent (redaktör), Länsstyrelsen i Uppsala län, 1997, 
 Våra kyrkor, sidan 41, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor

Vidare läsning

Externa länkar
 Håbo pastorat

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader i Håbo kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Kyrkbränder i Sverige
Bränder 1813
Remedy

Remedy kan syfta på:

Remedy Entertainment – en spelutvecklare som grundades 1995 och är baserad i Esbo, Finland
Remedy (artist) – en amerikansk rappare
Remedy Lane – ett album av Pain of Salvation
Remedy (musikalbum) – ett album av Old Crow Medicine Show
Honda Prelude

Honda Prelude är en bilmodell tillverkad av den japanska fordons- och motortillverkaren Honda. Modellen introducerades den 24 november 1978 och tillverkades till 2001 i totalt 5 generationer. Det är en coupémodell av amerikanskt snitt som från början var liten i storleken men växte något med generationsbytena. Den första baserades på den innevarande första generationen av Honda Accord som bland annat fick låna ut motor, bromssystem och de individuella hjulupphängningarna med fjäderben runt om som placerades i ett nykonstruerat sportigare chassi vars hjulbas var 60 mm kortare än hos samtida Accord. Släktskapet syns visuellt tydligare i andra generationen, som i sin tur lånade ut frontens design med uppfällbara strålkastare av pop up-typ till USA-utförandet av samtida Accord. Tekniskt var det i regel Prelude som erbjöd den mest avancerade tekniken och med tredje generationen erbjöds också ett system för automatisk styrning av bakhjulen kallat 4WS, som underlättar fickparkering och förbättrar spårhållningen i högre farter. Den sista modellen fick ett mycket påkostat chassi med individuell hjulupphängning med dubbla tvärlänkar.

Prelude användes vid starten av Honda för att introducera den japanska återförsäljarkedjan Honda Verno och modellserien började kort därefter även marknadsföras internationellt. Prelude var riktad mot att konkurrera med bland andra japanska coupé-modeller som Toyota Celica, Nissan Silvia och Mitsubishi Eclipse. När Prelude-serien lades ner 2001 ersattes den av Honda Integra DC5, som var avsedd att ersätta båda modellserierna Integra och Prelude med en gemensam modellserie.

Namnet Prelude (av latinets "preludium", inledning) hade registrerats som varumärke av biltillverkaren Toyota som dock välvilligt överlät det till Honda. Prelude blev den första bilmodellen från Honda i en serie av bilar med namn som syftade på musikaliska termer. Den följdes av Quintet (kallad Quint på vissa marknader, också den baserad på teknik från Accord-serien), Concerto och Ballade. Storleksmässigt placerar sig modellen mellan Honda Accord Coupé och Honda Legend Coupé.  

Prelude
Framhjulsdrivna fordon
Honda MT-5

Honda MT-5 är en populär 4-växlad moped som tillverkades av Honda mellan 1982 och 2000. Den drivs av bensin och dess bensintank rymmer 6,8 liter, varav 1 liter reserv, och den har en separat oljetank. Modellen tillverkades i ett antal olika färgkombinationer till exempel svart/gul, vit/blå, röd/vit, svart/röd och gul/blå, och den så kallade "jubileumsmodellen" med färgen röd/blå.

Trimning och styling

Det finns många stylingdetaljer till MT-5, till exempel Paris-dakarkåpor, höjningsatser, lykta med dubbla insatser, byta framskärm och ta bort blinkers.

Specifikationer 
Motor: AD01E
Cylindervolym: 49,9 cm3
Slaglängd: 41,4 mm
Förgasare: Keihin 13 mm
Drevning: 12/45
Bromsar: Trumbroms fram + bak
Tändning: CDI 
Växlar: 4 (finns också 5-växlade)
Batteri: 6 V 4 Ah
Tankvolym: 6,8 + 1 l reserv
Däck fram: 2,50 19"
Däck bak: 3,00 16"
Hjulbas: 1245 mm
Längd: 194,5 cm
Bredd: 78,0 cm
Höjd: 110,5 cm
Sitthöjd: 81,0 cm
Axelavstånd: 124,5 cm
Torrvikt: 82 kg
Högsta belastning: 120 kg

Se även
 Honda MB-5

Källor
https://web.archive.org/web/20090827155611/http://mt5.se/index.php

MT-5