kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Flossie

Flossie är en svensk erotisk film från 1974 i regi av Bert Torn.

Handling 
Ambassadtjänstemannen Jack Archer i Stockholm är på jakt efter en kvinna. En dag träffar han Eva Levander, som känner igen honom från ett tidigare möte. Leander presenterar sin vän Flossie, en ung och oskuldsfull kvinna som sägs komma direkt från en internatskola i Schweiz. De tre lär känna varandra under heta former i en lyxvilla och återberättar sexupplevelser för varandra.

Om filmen
Filmen premiärvisades 9 december 1974 på biograf Plaza i Malmö. Den spelades in av Anthon Berg. Som förlaga har man John Archers underground-roman Flossie från 1810.

Roller i urval 
Marie Forså - Flossie 
Jack Bjurquist - Jack Archer, ambassadtjänsteman 
Anita Ericsson - Ylette 
Maija-Liisa Bjurquist - Eva Levander 
Gunilla Göransson - lärarinna 
Lars Dahlgård - Georg 
Marianne Larsson - Fanny 
Karl Göransson - dräng 
Gösta Bergkvist - biktfader 
Rune Hallberg - Robert 
Irina Lindholm - Evas vackra väninna 
Ulla Sandö - flicka på orgie 
Inger Sundh - flicka på kaj 
Tomas Svensson 
Lars Lind - Jack Franks röst dubbad

Filmmusik i urval
Pianokonsert nr 1 e-moll opus 11, kompositör Frédéric Chopin 
Orgelpreludium, kompositör Michel Corrette 
Konsert för cello, kompositör Dimitri Kabalevskij 
Divertimento, kompositör Sergej Ludvikovskij 
Moving Figures, kompositör Pjotr Sakun

Källor 

Filmer 1974
Svenska pornografiska filmer
Svenska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Mac Ahlberg
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1970-talsfilmer
Dr. Thomas Light

Dr. Thomas Light en figur från tv-spelsserien om Mega Man. Han är den person som skapade Mega Man och Mega Man X.

Hans första skapelse var en robot vid namn Proto Man som var något av en prototyp. Men något gick snett och roboten rymde. Några månader senare bestämde sig Dr. Light för att göra ett nytt försök. Han tog hjälp av sin kollega Dr. Albert Wily och de byggde åtta nya robotar och det blev succé.

Men så en dag så fick Dr. Wily för sig att ta över världen, då han tyckte att han var tillräckligt intelligent. Han stal sex av de åtta robotarna och byggde om dem till stridsmaskiner med världsherravälde som avsikt, och bara några veckor senare attackerade de staden. Rock, som en av robotarna hette, bad Dr. Light att göra samma sak med honom. Mot sin vilja byggde han om Rock till en stridsrobot med en kanon på armen. Numera kallades han för Mega Man (Rockman i Japan). Mega Man begav sig nu ut för att stoppa Dr. Wily, och detta fick han göra ett flertal gånger.

Under alla de år som gick och alla de strider som utspelades mellan Mega Man och Dr. Wily så bestämde sig Dr. Light för att bygga en ny och mer avancerad robot. Han kallade projektet för "X". X var en nyare version av Mega Man men när han slutligen var klar valde dock Dr. Light att söva ner honom i en kapsel tills den dagen någon valde att öppna den. Med kapseln lade han ett meddelande där han beskrev riskerna med X och hur farlig han kunde varit om han släppts lös på grund av X:s fria vilja.

Källor

Light, Thomas Dr.
Datorspelsfigurer
Fiktiva män i datorspel

en:List of Mega Man characters#Dr. Light
pt:Lista de personagens da série Mega Man#Dr. Light
Gryt

Gryt kan syfta på:
 Gryt (jordhåla) – grävlingens och rödrävens bo
 Grytjakt – jakt i gryt med hjälp av en grythund
 Gryt, Valdemarsviks kommun – en småort i Valdemarsviks kommun
 Gryt, Örebro – ett industriområde söder om Örebro
 Gryt, Östra Göinge kommun – en kyrkby i Gryts socken i Östra Göinge kommun
 Gryt (naturreservat) – ett naturreservat i Valdemarsviks kommun

Se även 
 Gryts distrikt
 Gryts församling
 Gryts kyrka
 Gryts landskommun
 Gryts socken
 Gryts skärgård
Havsål

Havsål (Conger conger) är en art i familjen havsålar av ordningen ålartade fiskar som lever i östra Atlanten; från Norge och Island i norr till Senegal i söder. Den finns även i Medelhavet och i Svarta havet. 

Havsålen är en bottenlevande, nattaktiv art som återfinns på djup ner till cirka 1 150  meter. Den kan bli upp till 3 meter lång och väga över 100 kilogram som mest. Den lever på fiskar, kräftdjur och bläckfiskar.

Havsålen får avkomma enbart en gång under sin levnad, och den blir könsmogen någon gång vid 5–15 års ålder. Den lägger sin rom i Medelhavet och i Atlanten utanför Portugal. En hona kan producera upp till 8 miljoner ägg. Unga havsålar lever nära kusten, men vuxna individer återfinns längre ut till havs.

Havsålen är en uppskattad matfisk.

Förekomst i Sverige 
Havsålen är en relativt ny art i Sverige. Den lever i saltvatten gärna på större djup. Svenskt sportfiskerekord är 11,99 kilogram.

Namnförbistring
I handeln förekommer flådd pigghaj med borttaget huvud, ibland felaktigt kallad havsål.

Källor 
 Delar av denna artikel är baserade på en översättning från engelska Wikipedia - European conger.
 FishBase

Ålartade fiskar
Religion i Indien

Det historiska Indien är ursprungslandet för bland annat hinduism, jainism, buddhism,  sikhism och ayyavazhi. Islam fördes till området genom arabiska invasionsförsök från och med andra häften av 600-talet, och från och med cirka år 1000 styrdes stora delar av området av muslimska häskare.

I den moderna republiken Indien är de flesta invånarna hinduer men landet är enligt sin grundlag en sekulär stat. Vid självständigheten från Storbritannien 1947 bildades Pakistan specifikt för att de indiska muslimerna skulle få en egen stat, och från Pakistan avsöndrades senare Bangladesh.

Den dominerande islamska riktningen är hanifitisk sunniislam. 

I Indien finns också kristna församlingar, där vissa enligt traditionen grundades av aposteln Thomas kring år 50 och som i varje fall kan räkna sin historia från 1300-talet.

Antalet trosbekännare

Omkring 45 % av indierna är anhängare av två eller flera religioner.

Källor

Se även
Lista över religioner i Indien efter delstat och befolkningsandel
Ständiger Rat für die internationale Zusammenarbeit der Komponisten

Ständiger Rat für die internationale Zusammenarbeit der Komponisten, franska: Conseil Permanent pour la Coopération Internationale des Compositeur, svenska: Ständiga rådet för tonsättarnas internationella samarbete, är en internationell tonsättarorganisation på tysk mark, grundad 1934 på initiativ av Richard Strauss. Rådet var en del av Reichsmusikkammer, det nationalsocialistiska Tysklands musikorgan och finansierades av det tyska propagandaministeriet och dess italienska motsvarighet. Endast personer som ansågs vara uttalade vänner till Tyskland kunde komma i fråga för en post i rådet. Rådet planerade och ordnade bland annat så kallade musikfester, internationella tonsättarfestivaler med musik som stilmässigt stod på traditionens och helst romantikens grund.

Richard Strauss bevistade 1933 musikfesten i Florens Il Maggio Musicale, och kom där i samspråk med ett antal italienska tonsättare om behovet av ett nytt internationellt musiksällskap som alternativ till ISSM, som på ett "elitistiskt" sätt främjade radikal modernistisk musik genom utföranden och uruppföranden av radikala kompositioner. Man diskuterade ett förment behov av att spela en repertoar som bättre kunde spegla ett internationellt musikutbyte och samtidigt ta till vara konsertpublikens intressen genom att spela en musik som publiken kunde ta till sig och vara av ett "större allmänt intresse".  Det tyska Allgemeiner deutscher Musikverein (1861–1937) arbetade sedan länge alltför traditionellt och lokalt för att vara ett alternativ.

Strax innan ISCM:s kongress skulle hållas i Warszawa försommaren 1934 skickades en anmodan till den svenska regeringen om att man från tysk sida önskade en svensk närvaro i Wiesbaden för att dryfta internationellt musikutbyte. En trevare skickades till Stim, som skickade Kurt Atterberg till mötet och som senare kom att representera Sverige i Ständiger Rat. Rådet bildades 6 juni 1934.

Kurt Atterberg var dess generalsekreterare 1935–1938. Föreningen svenska tonsättare bekostade Atterbergs arbete under denna tid och omkostnaderna för de svenska verkens uppförande under musikfesterna.

Ständiger Rat upphörde 1944.

Musikorganisationer
Lerums BK

Lerums BK, Lerums bandyklubb, även förkortat "LBK". Grundades 1932 och spelade då huvudsakligen bandy. Bandyverksamheten lades ned 1993.

Föreningen har valt att behålla namnet trots att man idag enbart spelar ishockey. Herrarnas A-lag har genom åren aldrig spelat i de högre divisionerna utan har ständigt pendlat mellan division 2-3. Säsongen 2010/2011 hade föreningen ett A-lag för dager i division 1. Ishallen heter Vättlehallen och är belägen i Stenkullen, en del av Lerums kommun. LBK har fostrat fyra spelare som spelar, eller spelat, i NHL. Dessa fyra är Loui Eriksson (Dallas Stars, Boston Bruins, Vancouver Canucks, Arizona Coyotes), Viktor Stålberg (Chicago Blackhawks, Nashville Predators, New York Rangers, Carolina Hurricanes, Ottawa Senators) Erik Karlsson (draftad till Carolina Hurricanes) samt John Klingberg (Dallas Stars).

Källor)

Upplösta bandyklubbar i Sverige
Ishockeyklubbar i Sverige
Sport i Lerums kommun
Sportklubbar bildade 1932
Italiens landslag i fotboll

Italiens landslag i fotboll kan vara:

Italiens damlandslag i fotboll
Italiens herrlandslag i fotboll
Brasiliens fotbollslandslag

Brasiliens fotbollslandslag kan avse
Brasiliens herrlandslag i fotboll
Brasiliens U20-herrlandslag i fotboll
Brasiliens damlandslag i fotboll
John A. Costello

John Aloysius Costello, född 20 juni 1891 i Dublin, död 5 januari 1976 i Dublin, var Republiken Irlands andra taoiseach. Costello fungerade två gånger som taoiseach (benämningen på Irlands regeringschef) och representerade Fine Gael-partiet.

Under hans första regering utropades Irländska republiken 1949 och samtidigt utträdde staten ur Brittiska Samväldet.

Källor
 

Irlands regeringschefer
Politiker från Fine Gael
Alumner från University College Dublin
Födda 1891
Avlidna 1976
Män
Laholmsbukten

Laholmsbukten är en bukt av Kattegatt, mellan Tylösand i norr och Hovs hallar på Bjärehalvön i söder. Strandlinjen har en längd på omkring 50 kilometer. Bukten är långgrund med ett medeldjup av cirka 20 meter. Mäktiga sanddyner skiljer stranden från det övriga kustområdet.  

Längs Laholmsbukten ligger flera badorter: Båstad, Hemmeslövsstrand, Eskilstorpsstrand, Skummeslövsstrand och Mellbystrand, för att nämna några. Bukten har däremot fått sitt namn efter staden Laholm, belägen cirka fem km inåt land. 

Gränsen mellan landskapen Halland och Skåne når havet mellan Båstad och Hemmeslövstrand.

Den nästan milslånga sandstranden användes i gångna tider som landsväg och där gick ännu på 1930-talet busstrafik till Båstad. Från europaväg E6 finns idag flera avfarter som leder till strandområdet.

Laholmsbukten har kallats ett problemområde på grund av övergödning och därmed sammanhängande algblomning. Sedan 1970-talet har syrebrist konstaterats i bottenvattnet. Orsak till miljöproblemen anses vara (i förhållande till det ringa vattendjupet) för hög belastning av näringsämnen, främst kväve från jordbruk, skog och vattendrag. Åtgärder för att minska tillförseln av kväve har fram till 2005 ej gett tillfredsställande resultat.

Referenser

Externa länkar
Havet i Laholms kommun

Hallands geografi
Skånes geografi
Fågellokaler
Bukter i Sverige
John Bruton

John Gerard Bruton, född 18 maj 1947 i Dunboyne, County Meath, är en irländsk politiker och diplomat, och var Irlands taoiseach (premiärminister) 1994–1997. Bruton satt i Oireachtas (Irlands parlament) underhus Dáil Éireann 1969–2004.

Källor 

Irlands regeringschefer
Irländska partiledare
Alumner från University College Dublin
Politiker från Fine Gael
Levande personer
Födda 1947
Män
Personer från Meath
Albert Reynolds

Albert Reynolds, född 3 november 1932 i Roosky i County Roscommon, död 21  augusti 2014 i Dublin, var Republiken Irlands taoiseach (premiärminister) 1992–1994 och partiet Fianna Fáils ordförande under samma period.
Reynolds satt i Oireachtas' (Irlands parlament) underhus Dáil Éireann mellan åren 1977 och 2002. Före sin tid som taoiseach hade Reynolds verkat som bl.a. finansminister, handelsminister, industriminister och kommunikationsminister i Irland.

Källor 

Partiledare för Fianna Fáil
Irlands regeringschefer
Irlands finansministrar
Födda 1932
Män
Avlidna 2014
Badort

En badort kallas en ort, med anläggningar för badbehandling eller för friluftsbad dit turister söker sig. Turistnäringen är på den typiska badorten en viktig inkomstkälla för de bofasta, och sommartid kan befolkningen på badorten ofta mångdubblas med allt vad det innebär av ökat utbud av restauranger, kultur och så vidare, för att sedan återgå till det normala när säsongen tar slut.

Historia

Från andra hälften av 1600-talet grundades badorter i Sverige i form av kurbadorter vid hälsokällor, som Medevi, Ramlösa och Sätra brunn. Flera anlades i början av 1700-talet, och verksamheten hade sin topp mot slutet av 1800-talet.

Den första havsbadorten i Sverige var Gustafsberg utanför Uddevalla, som anlades 1774, vilken fick sitt stora genombrott genom kronprins Gustavs besök 1804 och Karl XIII:s besök 1813. I Strömstad öppnades 1781 Lejonkällan och något senare ett tillhörande havsbad i särskilt havsbad. Gyttjebad tillkom 1783, kallbadhus 1813 och varmbadhus 1843. År 1811 inrättades ett havsbad vid Svartekällan i Varberg, som kom att utvecklas till en av Sveriges främsta badorter, och som är det enda kvarvarande kustbadet av äldre typ. Vid denna tid krävdes ännu en järnhaltig källa på platsen för att ett bad skulle få benämningen badort.

Efterhand växte fram badorter för endast havsbad. Bland de tidiga märks Marstrand, som fick ett uppsving genom Oscar II:s besök vid badorten. Carl Curman bidrog till Lysekils framväxt som en betydande badort.

Kring sekelskiftet 1900 växte en ny typ av strandbad fram med Mölle, Saltsjöbaden och Falsterbo som några av de mer populära platser det mondäna badlivet. Båstad, Särö och Arild blev populära genom besök av Gustav V. De gamla typerna av badkurorter minskade i popularitet, men fick ett tillfälligt uppsving genom Sebastian Kneipp, när badorter efter hans modell inrättades bland annat i Mösseberg, Tranås och Tyringe.

Efter andra världskriget ökade intresset för strandbad kraftigt, både vid hav och insjöar.

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Vilka var Västkustens badorter?  

Bebyggelsetyper
Röda rummet (TV-serie)

Röda rummet är en svensk TV-serie i nio delar från 1970, efter August Strindbergs roman med samma namn. Serien repriserades 1972, 1995, 2008 och finns sedan 2015 fritt tillgänglig via Öppet arkiv.

Serien är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009) och gavs ut på DVD 2013.

Handling 
Serien utspelar sig i Stockholm på 1870-talet. Arvid Falk tar anställning på Kollegiet för utbetalandet av ämbetsmännens löner efter att tidigare ha vandrat runt på diverse liknande verk. Han tröttnar dock på byråkratin och gör skandal genom att säga upp sig och samtidigt framföra ett sanningens ord till verkets protonotarie. Falk försöker sig istället på en karriär som författare samtidigt som han blir omdebatterad i pressen. Han umgås med ett antal konstnärer, bohemer och filosofer som med jämna mellanrum träffas på Röda rummet i Berns salonger. Han har också en motsägelsefull vänskap med konkurrenten Struve.

Om serien 
Manus: Herbert Grevenius
Regi: Bengt Lagerkvist
Musik: Bo Nilsson
Fotograf: Bertil Wiktorsson
Scenografi: Nils Svenwall

Skådespelare 

Per Ragnar - Arvid Falk  
Allan Edwall - Olle Montanus
Klas Jahnberg - Stålberg
Börje Mellvig - Aktuarien
Ragnar Arvedson - Protonotarien
Ulf Johanson - Äldste notarien
Tore Lindwall - Presidenten
Mathias Henrikson - Sellén, konstnär
Börje Ahlstedt - Lundell, konstnär
Jan Blomberg - Ygberg
Stefan Ekman - Renhjelm
Ernst Günther - Dr. Borg
Christian Berling - Isaac Levi
Jan-Olof Strandberg - Struve
Olof Thunberg - Carl Nicolaus Falk
Anita Wall - fru Eugenie Falk
Axel Düberg - Per Ilsson, riksdagsmanFredrik Ohlsson - Lagerborg, redaktör på RödluvanStig Järrel - bokförläggare SmithGeorg Rydeberg - Carl XVErland Josephson - von DardelGöthe Grefbo - AnderssonSolveig Ternström - MarieGrynet Molvig - Agnes, skådespelerskaKeve Hjelm - Falander, skådespelareÅke Fridell - teaterdirektörJohn Harryson - pastor Nathanael SkåreBarbro Hiort af Ornäs - Evelyn HomanDora Söderberg - fru SilvercrantzStig Engström - ung författare hos SmithFrej Lindqvist - LevinKurt-Olof Sundström - NyströmArtur Rolén - trädgårdsmästare vid Lill-JansLauritz Falk - amiralGeorg Årlin - officer på Tritons bolagsstämmaMats Dahlbäck - NiklassonCharlie Elvegård - RåströmWilly Peters - redaktör på GråkappanManne Grünberger - medarbetare på GråkappanGunvor Pontén - Jenny, skådespelerskaEinar Axelsson - gammal komikerToivo Pawlo - snickarenJan Erik Lindqvist - skomakarenMeta Velander - fattig änkaHelena Reuterblad - flickan på BernsMona Andersson - fru StruveOlle Björling - skärslipCarl Billquist - kapten GyllenborstArne Källerud - ordförande LöfgrenGunnar Nielsen - ryttmästare von SpornMargareta Sjödin - BedaÅke Lindström - redaktör på ArbetarfananUlf Palme - (berättaren)''

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Röda rummet på Öppet arkiv
 
 

1800-talet i svensk film
Stockholm på film
Svenska TV-serier från 1970-talet
Svenska TV-serier baserade på böcker
Svenska August Strindberg-filmatiseringar
Svenskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 1970
TV-serieavslutningar 1970
Metal Slug

Metal Slug är en spelserie skapad av det japanska företaget SNK. Spelen är av typen "Run 'n gun". Alla spel i serien, förutom Metal Slug: Evolution är plattformsspel i 2D.
Spelen går ut på att ta sig igenom fiendefyllda banor och förlora så få liv som möjligt. Man har vanligtvis 27 liv när spelet börjar.
På vägen kan man hitta nya skjutvapen, samt stridsvagnar och andra fordon.
När man inte är inuti ett fordon så räcker ett skott eller en attack för att bli dödad. Ett undantag är zombie-attacker i Metal Slug 3, som först förvandlar målet till en zombie som sedan kan bli dödad i en andra attack.

Huvudpersoner
Det finns flera huvudpersoner att spela som. De fyra vanligaste huvudpersonerna är Marco, Tarma, Eri och Fio, men det var inte förrän Metal Slug 6 kom som det blev någon egentlig skillnad emellan dem. Andra huvudpersoner är Ralf och Clark i Metal slug 6, Trevor och Nadia i Metal Slug 4 samt Walter och Tyra i Metal Slug Advance.
I Metal Slug 1 till 4 är General Morden och utomjordingar som kallas Mars People de primära fienderna.

Kritik
I Göteborgs-Posten fick Metal Slug Anthology kritik för sin långsamma utveckling, och ett relativt lågt betyg. Däremot har det fått betygen 8,3 av Gametrailers, 7,5 av IGN och 8,2 av Gamespot.

Versioner
Spelen finns i versioner för såväl stationära som bärbara konsoler:

Stationära konsoler
Gunforce 2
Metal Slug 1: Super Vehicle - 001 - Neo-Geo, Neo Geo CD, Sega Saturn, Playstation (1996).
Metal Slug 2 - Neo-Geo, Neo Geo CD (1998).
Metal Slug X - Neo-Geo, Playstation (1999).
Metal Slug 3 - Neo-Geo, Playstation 2, Xbox, Xbox 360 (Live Arcade) (2000).
Metal Slug 4 - Neo-Geo, Playstation 2, Xbox (2002).
Metal Slug 5 - Neo-Geo, Playstation 2 (2004).
Metal Slug 6 - Playstation 2 (2006).
Metal Slug Evolution - Playstation 2
Metal Slug Anthology - Wii, Playstation 2 (2007)

Metal Slug 1 inkluderas även i spelsamlingen SNK Arcade Classics Vol. 1 till PSP.

Bärbara konsoler
Neo-Geo Pocket Color
Metal Slug: 1st Mission
Metal Slug: 2nd Mission

Nintendo DS
Metal Slug 7

Game Boy Advance
Metal Slug Advance
Metal Slug 1 Classic Arcade Edition

Playstation Portable
Metal Slug Anthology (samma som PS2- och Wii-versionerna.)

MobiltelefonMetal Slug MobileMetal Slug Mobile: ImpactMetal Slug STG''

Externa länkar 

 Metal Slug Series (Planet SNK) 

Datorspelsserier
Justine och Juliette

Justine och Juliette är en svensk pornografisk komedifilm från 1975 i regi av Bert Torn.

Om filmen
Filmen premiärvisades 16 juni 1975 på biografen Rigoletto i Stockholm. Den spelades in vid Rialto-Saga Studio i Köpenhamn med exteriörer från Stockholm av Anthon Berg. Som förlaga har man en fri tolkning av Markis de Sades roman Justine eller dygdens besvärligheter från 1791.

Roller i urval
Marie Forså - Justine Karlsson 
Anne Bie Warburg - Juliette Karlsson, Justines syster 
Harry Reems - Don Miller, rik amerikan 
Felix Franchy - Robert, Justines fästman 
Poul Bundgaard - herr Nikander, bordellkund 
Kate Mundt - bordellmadamen 
Bent Warburg - Alfred, mannen som ger Justine och Juliette lift 
William Kisum - herr Osborne, bordellkund 
Bert Bellmann - Lars, den ljushårige hos Justine och Robert 
Otto Brandenburg - hotellportiern 
Jim Steffe - Erik, den mörkhårige mannen hos Justine och Robert 
Brigitte Maier - Birgit, kallad Bibi, flicka på bordellen 
Susanne Breuning - sångerska 
Louise Frevert - Mimmi, nattklubbsdansös 
Keld Rex Holm - Millers privatsekreterare 
Lisbeth Olsen - bordellflicka    
Nina Gunke - Juliettes väninna på festen

Dubbningsröster
Gunvor Pontén - dubbar Kate Mundt till svenska 
Börje Ahlstedt - dubbar Harry Reems till svenska 
Tor Isedal - dubbar Poul Bundgaard till svenska 
Rune Hallberg - dubbar Bengt Warburg till svenska

Filmer 1975
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Mac Ahlberg
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1970-talsfilmer
Louise Frevert

Louise Frevert född 31 maj 1953 i Frederiksberg, Danmark, är en dansk skådespelare och politiker. Hon var tidigare medlem av Det Konservative Folkeparti och DF och representerade partiet i det danska Folketinget. Hon lämnade dock partiet efter en schism den 8 maj 2007 och fortsatte i Folketinget först som politisk vilde och sedan som representant för Centrum-Demokraterne från den 28 september till Folketingsvalet den 13 november 2007. I valet representerade hon istället Centrum-Demokraterna som dock inte fick tillräckligt många röster för att komma in i Folketinget. Hon arbetar numera i en guldsmedsbutik i Köpenhamn.

Innan hon blev invald i Folketinget satt hon i många år som folkvald i Köpenhamns kommunfullmäktige. Innan den politiska karriären var hon en professionell magdansös. 1970 uppträdde hon för Irans shah Mohammad Reza Pahlavi. Hon har uppträtt som dansare med Debbie Cameron vid Eurovision 1981. Frevert har också arbetat som porrskådespelare och medverkade i ett antal filmer som producerades av filmbolaget Color Climax. I sitt tredje äktenskap lever Louise Frevert i ett registrerat förhållande med en annan kvinna. Hon är dessutom mor till fyra barn.

Filmografi (urval) 

 
1975 – I tvillingarnas tecken

Källor

Tryckta källor

Digitala källor
 Louise Frevert, Gyldendal: Den Store Danske Encyklopædi.

Noter

Externa länkar 
 
 
 Louise Frevert, Internet Adult Film Database
 Porno Frevert

Danska skådespelare under 1900-talet
Danska porrskådespelare
Folketingsledamöter från Centrum-Demokraterne
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Danska politiker under 2000-talet
Personer från Frederiksberg
Susanne Breuning

Susanne Breuning född 26 maj 1952 i Köpenhamn, dansk skådespelare.

Filmografi (urval) 
2004 - Kongekabale
1978 - Vinterbørn
 
1974 - I oxens tecken

Danska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1952
Levande personer
Danska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Köpenhamn
Otto Brandenburg

Otto Herman Max Brandenburg, född 4 september 1934 i Hejnsvig, Sydjylland, Danmark, död 1 mars 2007, var en dansk sångare, musiker och skådespelare.

Biografi
Han blev mycket populär som sångare då han 1960 deltog i den danska uttagningen till Eurovision Song Contest med låten "To Lys På Et Bord". Han hamnade utan placering men sålde hela 400 000 exemplar av skivan, att jämföra med de 4 000 som vinnaren det året sålde. Brandenburg deltog 1962 i Melodifestivalen.

Diskografi (urval)
1960: "What Do You Want to Make Those Eyes at Me For?"
1962: "Hello Mr. Twist"

Filmografi i urval  

1994 – Riket (TV-serie)

Referenser

Externa länkar 
 

Danska skådespelare under 1900-talet
Födda 1934
Avlidna 2007
Män
Deltagare i Melodifestivalen 1962
Danska sångare under 1900-talet
William Kisum

William Kisum, född 17 maj 1931 i Viborg, död 7 maj 2023, var en dansk skådespelare.

Filmografi (urval) 
1985 - Orions belte
1976 - I løvens tegn
  
1974 - I Tyrens tegn

Referenser 

Födda 1931
Danska skådespelare under 1900-talet
Män
Personer från Viborg, Danmark
Avlidna 2023