ISO 639

ISO 639 är en internationell standard för språkkoder utgiven av Internationella standardiseringsorganisationen, som anger 2–3 bokstäver långa koder för namnen på världens språk. Genom att ersätta språkens namn är koderna användbara i många sammanhang. De används för att på ett otvetydigt och språkoberoende sätt kunna hänvisa till olika språk i biblioteksregister, webbsidor, och i många sammanhang där det förekommer informationshantering på olika språk, inklusive för datoriserade system.

Språkkoder skall inte förväxlas med landskoder i , eller toppdomän i domännamn på Internet, som syftar till att identifiera enskilda länder. Till exempel är landskoden för Sverige enligt  ”SE”, medan språkkoden för svenska språket enligt ISO 639-1 är ”sv”. Wikipedias olika språkversioner har webbadresser vars första del i stort sett följer .

Standarden
Standarden ges ut i fem delar, som revideras individuellt. Det är också olika organisationer som är registeransvariga för de olika delarna, och som har ansvaret för granskning och uppdatering. De har dock gemensamt att de alla har namn på två av ISO:s tre officiella språk som följer samma mönster:

På engelska:  Codes for the representation of names of languages — Part n: ...
På franska:  Codes pour la représentation des noms de langue — Partie n: ...

Under perioden 2009–2014 fanns det även en sjätte del av standarden, med fyrställiga bokstavskoder, men denna del befanns inte fylla någon funktion. Den var dessutom svår att utveckla och underhålla, så den drogs tillbaka.

Om språkfamiljer och språkgrupper
Språkfamiljer och språkgrupper finns delvis med redan i del 2. Den listan är dock begränsad, och är bara med i syfte att kunna ange språk som inte har någon egen kod. I del 5 finns betydligt fler språkfamiljer och  -grupper med, och syftet är att vara, eller bli, heltäckande för levande och döda språkgrupper och -familjer. Den ansvariga institutionen, Library of Congress, tar därför emot ansökningar om revideringar eller tillägg, och uppdaterar standarden efter hand.

Notera dock att syftet med standarden är att ange koder för språkens, språkvarieteternas och språkfamiljernas namn, inte att klassificera språken vetenskapligt. Även om del 5 innehåller ett förslag på hierarki inom språkfamiljerna, så är detta förslag endast en antydan, inte en fastslagen del av standarden. Det finns inte heller någon koppling av enstaka språk till någon av familjerna i standarden. Syftet är snarare att vara ett hjälpmedel för forskningssamhället, och för registrering av språk.

Makrospråk
I  definieras många koder för språk som i  och  är samlade under en gemensam kod. Delstandarden definierar därför begreppet makrospråk för ett språk vars varieteter i olika kontexter antingen kan ses som egna språk, eller som en varietet av ett makrospråk. Till exempel är det i vissa sammanhang praktiskt att hantera alla varieteter av arabiska som ett språk . I andra sammanhang är det viktigt att skilja på tourkou och hassaniyya, eller tunisisk arabiska och irakisk arabiska.

Redan i  och  förekommer vissa makrospråk. Till exempel förekommer för norska följande beteckningar:

Specialkoder och reserverade kodpunkter
 och  innehåller fyra stycken koder med speciell funktion: mis – Övrigt språk (kod saknas); mul – Flerspråkigt; und – Odefinierat språk; och zxx – Icke-språkligt. Koderna används bland annat i bibliotekskataloger för att klassificera medium som saknar språkligt innehåll, flerspråkiga verk, och verk på språk som det inte har definierats någon kod för.  saknar motsvarande koder.

Del 2 och 3 har också reserverat ett antal koder för lokalt bruk. De 520 koderna qaa–qtz är garanterade att aldrig definieras, så att de kan utnyttjas på ett sätt som användare behöver. De skall dock aldrig finnas med vid delning av data till andra användare, då detta motverkar syftet med dem. Del 1 har inga reserverade koder på samma sätt, men qa–qt är idag ounyttjade.

Hierarkier
Del 5, standarden för språkfamiljer och språkgrupper, definierar också ett sätt att ange att ett språk eller en familj eller grupp tillhör en viss angiven familj eller grupp. Denna hierarkiska ordning för släktskaper eller grupptillhörigheter anges i standarden med den större gruppen före det språk eller den familj som tillhör gruppen. Nivåerna avskiljs med kolon.

Till exempel: 
Sydsamiska är ett samiskt språk, en grupp av finsk-ugriska språk inom den uraliska språkfamiljen.
Anges som: 
urj : fiu : smi : sma

Hierarkin i sig anger inte nödvändigtvis släktskap, så "cau : ccs : kat" behöver inte betyda att författaren avser att georgiska tillhör familjen kaukasiska språk, bara att kartvelska språk tillhör den gruppen, till exempel genom geografisk närhet eller språkförbund.

Användning
Standarden används inom många områden där registrering av språk förekommer. I Sverige används den bland annat av bibliotekskatalogen Libris (). och SCB () för statistik om undervisning i språk och hemspråk, och för Sveriges nationella minoritetsspråk.

För internetorganisationen IETF:s språkkoder, som är baserade bland annat på ISO 639 (del 1, 2, 3), kan en språkkod från ISO 639 kombineras med en landskod från ISO 3166 för att specificera en lokal variant av ett språk, exempelvis ”fr-CH” för språket franska i landet Schweiz, om behovet finns att skilja det från franska i Frankrike (”fr-FR”) eller Kanada (”fr-CA”). I detta fall kan en språkkod även kombineras med en skriptkod från ISO 15924 för att för skriftspråk ange vilket skriftsystem som används. Detta används främst för språk som ofta skrivs i olika skriftsystem, till exempel serbiska, som alternativt skrivs med latinska bokstäver (”sr-Latn”) eller med kyrilliska bokstäver (”sr-Cyrl”).

Eftersom även World Wide Web Consortium använder  i standarden HTML så är den oerhört central för språkidentifiering av sidor på internet.

Omfattning och omfång
ISO 639-3 delar in språkkoderna i klasser  efter kodens funktion, som individuellt språk, makrospråk eller specialkod. Till dessa klasser tillkommer  med språkgrupper och språkfamiljer. Eftersom koderna i del 2 har en motsvarighet antingen i del 3 eller 5 så kan även de klassificeras enligt ovanstående schema. Detsamma gäller koderna i del 1, som definierar en delmängd av koderna i del 2.

Antalet koder varierar, främst för att nya koder tillkommer i del 3. Enligt den 2022 aktuella datan i de registeransvariga institutionernas databaser för del 2, del 3, och del 5 så är följande antal koder definierade:

Koder från ISO 639-1

Se även
 Lista över språkkoder i ISO 639
 Systematisk lista över språk
 ISO 15924 – Anger koder för namn på skriftsystem.
 ISO 3166 – Anger koder för namn på länder.

Anmärkningar

Källor

För listan över ISO 639-1-koder

Fotnoter

Externa länkar
 ISO 639/Joint Advisory Committee
 ISO 639-2 Registration Authority
 Lista över språkkoder i del 1 och 2
 ISO 639-3 Registration Authotity (SIL)
 Lista över språkkoder i del 3

Språkindelning
ISO-standarder