kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Richard Genée

Richard Genée, Franz Friedrich Richard Genée, född 7 februari 1823 i Danzig död 15 juni 1895 i Baden, tysk librettoförfattare, dirigent och kompositör. Han har bland annat skrivit den tyska texten till operetten Läderlappen. Han var son till Friedrich Genée och bror till Rudolf Genée. 

Genée var operadirigent i bland annat Köln, Düsseldorf, Prag och Wien. Han komponerade komiska operetter som Der Musikfeind, Der Seekadett, Nanon och Die letzten Mohikaner, talrika sånger, duetter, tersetter och körer, ofta med komisk anstrykning. Genée var i regel sin egen textförfattare och skrev även texter åt Johann Strauss d.y., Franz von Suppé och Carl Millöcker.

Filmmusik (urval)
Ack, jag gav henne blott uppå skuldran en kyss, ur Tiggarstudenten
1937 - Ryska snuvan
1939 - En enda natt
1939 - Skanör-Falsterbo
1946 - Iris och löjtnantshjärta
1947 - Krigsmans erinran
Tiggarstudenten
1932 - Svärmor kommer
1939 - Frun tillhanda
Fantinitza
1945 - Oss tjuvar emellan eller En burk ananas
Läderlappen, ouvertyr
1939 - Spelets regler
1956 - Flickan i frack
Om blott jag har din kärlek, ur Boccaccio
1931 - Trötte Teodor
1933 - Kära släkten
1954 - Per Grundén och Sonja Stjernquist
Nu är jag pank och fågelfri, ur Tiggarstudenten
1939 - Skanör-Falsterbo
1954 - Per Grundén och Sonja StjernquistHemlandstoner, ur Läderlappen1976 - FörvandlingenSnälla rara ni! Ni som är markis, ur Läderlappen1954 - Ung sommar1993 - Det bli'r i familien''

Källor

Noter

Externa länkar
 

Tyska librettister
Tyska dirigenter
Tyska kompositörer
Födda 1823
Avlidna 1895
Män
Personer från Danzig
Karl Haffner

Karl Haffner, född 8 november 1804 i Königsberg (nuvarande Kaliningrad), död 29 februari 1876 i Wien, var en österrikisk dramatiker och operettlibrettist. 

Haffner var själv verksam som skådespelare. Bland hans över hundra teaterstycken, delvis i Raimunds stil, märks Das Marmorherz (1844), Der Tod und der Wunderdoktor (som ligger till grund för August Blanches "Döden fadder") och Therese Krones, som någon gång sätts upp. Ett urval av Haffners verk är Österreichisches Volkstheater (3 band, 1845–46).

Framför allt är han känd som librettist till Läderlappen.

Källor

Externa länkar

Österrikiska skådespelare under 1800-talet
Österrikiska dramatiker
Tyskspråkiga dramatiker
Österrikiska librettister
Personer i Österrike under 1800-talet
Personer från Königsberg
Födda 1804
Avlidna 1876
Män
Lannaskede-Myresjö kyrka

Lannaskede-Myresjö kyrka är en kyrkobyggnad mellan samhällena Landsbro och Myresjö i Växjö stift. Den har varit gemensam församlingskyrka för de båda församlingarna Lannaskede och Myresjö. Kyrkan ligger mitt på den gamla församlingsgränsen med altaret i Myresjö församling och vapenhuset i Lannaskede församling. Från kyrkan är det 2 kilometer till tätorten Landsbro och 2 kilometer till tätorten Myresjö.

Kyrkobyggnaden
Lannaskede-Myresjö kyrka är byggd i sten med torn och smalare tresidigt kor. Långhuset är enskeppigt och försett med stora rundbågiga fönster. Predikstol på evangeliesidan. I tornet hänger tre klockor. I koret finns en glasmosaik av konstnären Arvid Wallinder i Nässjö.

Historik
Kyrkan uppfördes som en gemensam kyrkobyggnad för Lannaskede och Myresjö församlingar. Byggmästare var Peter Johan Petersson från Göteryd. Sten för bygget hämtades från Hjälmåkra och från Broby Östergård. Sand togs i Myresjö. Kyrkan var klar att ta i bruk år 1879 och invigdes påföljande år.

År 1964 byggdes kyrkan om och fick sitt nuvarande utseende.

Inventarier
En del inventarier har förts över från församlingarnas gamla kyrkor, till exempel:
Kyrkkista från 1400-talet.
Altartavla målad av Ludvig Frid.
Mellanklockan från 1400-talet – tidigare storklocka i Lannaskede gamla kyrka.
Storklockan och lillklockan, omgjutna på 1700-talet – hängde tidigare i Myresjö gamla kyrka.

Bland nyare inventarier märks:
Altaruppsats i form av glasmosaik symboliserande Treenigheten. Mosaiken är utförd av konstnär Arvid Wallinder, Nässjö och inköptes 1964.

Orgel
1878: Firma Åkerman & Lund, Stockholm, bygger en mekanisk orgel.
1964: Orgeln omdisponeras av firma Olof Hammarberg, Göteborg.

Disposition:

Litteratur och källor
Våra kyrkor, 734 sidor, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Se även
Lannaskede gamla kyrka
Myresjö gamla kyrka

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Vetlanda kommun
Orgeldispositioner
Kyrkobyggnader invigda 1880
1880 i Sverige
Johann Strauss

Johann Strauss kan syfta på:

Johann Strauss den äldre (1804–1849), en österrikisk kompositör, främst känd för sina valser.
Johann Strauss den yngre (1825–1899), en österrikisk tonsättare, dirigent och violinist, känd för sina berömda wienervalser och operetter

Se även 
 Strauss
Frederick Knott

Frederick Knott, född 28 augusti 1916 i Hankow i Kina, död 17 december 2002 i New York i New York, var en amerikansk författare, manusförfattare och dramatiker.

Källor

Noter

Externa länkar

Amerikanska författare
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska dramatiker
Alumner från Universitetet i Cambridge
Födda 1916
Avlidna 2002
Män
Sorø kommun

Sorø kommun ligger i Region Själland i Danmark. Kommunen har 29 393 invånare (2012) och en yta på 308,46 km². Sorø är centralort.

Vid kommunalreformen 2007 slogs kommunen samman med Dianalunds kommun och Stenlille kommun. Kommunen hade före sammanslagningen  invånare (2003) och en yta på 149,32 km².

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Kommuner i Region Själland
Stenlille kommun

Stenlille kommun låg i Vestsjællands amt, Danmark. Kommunen hade  invånare (2005) och en yta på 93,56 km². Stenlille var centralort. Från 2007 ligger kommunen i Sorø kommun.

Tidigare kommuner i Danmark
Sorø kommun
Johann Nestroy

Johann Nepomuk Nestroy, född 7 december 1801 i Wien, död 25 maj 1862 i Graz, var en österrikisk dramatiker, skådespelare och sångare.

Biografi 
Efter debutår som sångare och aktör vid skilda scener blev Nestroy efterhand främst komiker. Från 1831 verkade han i Wien, där hans stora framgångar ledde honom fram till en post som chef för Carl-Theater 1854-60. Från 1827 var han även litterärt verksam och författade samt bearbetade ett 80-tal pjäser för sin repertoar, som omfattade folkligt realistiska lustspel som Lumpacivagabundus (1833; fritt översatt till svenska av Frans Hodell 1865 som Andersson, Pettersson och Lundström) och Freiheit in Krähwinkel (1848), parodier (bland annat på verk av Friedrich Hebbel och Ferdinand Raimund) samt lokalaktuella sångspel som Wiener Possen. Nestroys samlade verk har utgetts i flera upplagor, bland annat 1924-30 i 15 band med biografi av Otto Rommel.

Nestroy har flera gånger uppförts i Sverige, bland annat i bearbetning av August Blanche och Frans Hodell.

Källor

Noter

Externa länkar
 
  
 

Österrikiska dramatiker
Tyskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1800-talet
Österrikiska författare under 1800-talet
Österrikiska skådespelare under 1800-talet
Författare från Wien
Födda 1801
Avlidna 1862
Män
Svensk uppslagsbok
Kulturåret 1801



Händelser
okänt datum – Sophia Brandel, Emilie Brandel och Marie Antoinette Petersén blir ledamöter i Musikaliska akademien.

Nya verk
François-René de Chateaubriand – Atala
Carl Gustaf af Leopold – Afhandling om Svenska stafsättet, den första normen för svensk rättstavning

Födda
 1 februari – Thomas Cole (död 1848), amerikansk landskapsmålare.
1 februari – Adolf Fredrik Lindblad (död 1878), svensk tonsättare.
 26 mars – Sophie Daguin (död 1881), fransk ballerina.
 23 juli – Carl Samuel Graffman (död 1862), svensk landskapsmålare.
 26 juli – Maria Röhl (död 1875), svensk porträttmålare.
17 augusti – Fredrika Bremer (död 1865), svensk författare och kvinnorättskämpe.
 7 december – Johann Nestroy (död 1882), österrikisk dramatiker och skådespelare.
11 december – Christian Dietrich Grabbe (död 1836), tysk dramatiker.
 18 december – Ulrik Torsslow (död 1881), svensk skådespelare, konstnär och teaterdirektör.

Avlidna
11 januari – Domenico Cimarosa, 51, italiensk operakompositör.
14 mars – Ignacy Krasicki, 66, Polens ledande poet under upplysningstiden, författare till Polens första moderna roman.
25 mars – Novalis, 38, tysk poet och novellist.
11 augusti – Félix María de Samaniego, 55, spansk fabeldiktare.
9 november – Carl Stamitz, 56, tysk tonsättare och violinist.
Euroskepticism

Euroskepticism eller EU-skepticism, efter engelskans euroscepticism, är skepsis gentemot Europeiska unionen som projekt. Euroskepticismen bygger ofta på en kritik mot vad man ser som EU:s överstatlighet och en önskan om att bevara nationellt självbestämmande.

I valet mellan tanken på "Europas förenta stater", tanken att EU ska i väsentliga avseenden fungera som ett enda land, eller tanken på endast frihandel, och ingen central politisk styrning, eller något mellanting vill euroskeptikerna ha så lite styrning som möjligt, kanske upplösa EU som projekt helt och hållet. En vanlig hållning inte minst i Sverige, är man intresserar sig för det egna landet, och tycker att EU kan göra som det vill, men det egna landet skall vara utanför.

Euroskepticismen är utbredd bland delar av folket i de flesta av EU:s länder, även bland grundarländerna som till exempel Frankrike, mer utbredd än bland politikerna. Detta har inneburit att förslag som politikerna tagit fram stött på motstånd; mest betydande tillfälle var 2005 när förslaget om Europeiska konstitutionen avslogs i folkomröstningar i Frankrike och Nederländerna.

Enligt opinionsundersökningar från 2016 var de länder med flest ut kritiska medborgare: Grekland, Frankrike, Spanien och Storbritannien. En undersökning från april 2018 fann att stödet för EU var “det högsta uppmätt sedan 1983”. Nära hälften (48 procent) av de 27 601 EU-medborgarna som utfrågades ansåg att deras åsikt kunde påverka EU, upp från 37 procent i 2016, medan 46 procent var av motsatt uppfattning. Två tredjedelar (67 procent) ansåg att deras land hade nytta av medlemskapet och 60 procent ansåg det vara bra att landet var med i EU, vilket var en stor ökning från 2011 då 47 procent uttryckt sig så.

Referenser

Externa länkar 

Europeiska unionens politik
Hjortahammar

Hjortahammar är ett gravfält i Förkärla socken i Ronneby kommun, nära ön Hasslö i Blekinge.

Gravfältet ligger vackert i nord-sydlig riktning uppe på en låg ås som avskiljer vatten på båda sidor. Ca 120 synliga fornlämningar är bevarade. Den norra delen av gravfältet har anlagts under den äldre järnåldern och här finns runda stensättningar som endast svagt markerar sig i terrängen. Södra delen av gravfältet har använts under yngre järnålder och här finns 70 runda stensättningar, 8 kvadratiska stensättningar, 4 treuddar, 5 gravhögar, 10 skeppssättningar, 5 stenrader och 8 resta stenar. Den största skeppssättningen är 40 meter lång, 12 meter bred och består av 9 resta stenar varav den högsta är 1,8 meter hög.

Hjortahammar har redan under vikingatiden varit en stor hamnanläggning vilket tyder på en central marknadsplats. Kraftiga pålspärrssystem under vatten från sent 1000-tal vittnar om detta. Hjortahammar var en av de viktigaste bondehamnarna i Blekinge fram till sextonhundratalets mitt.

Gravfältet är en del av naturreservatet Vambåsa hagmarker.

Externa länkar
 Hjortahammar gravfält i Fotevikens Museums databas.
 Pålsystemen utmed Blekinges kust i Fotevikens Museums databas.
 Riksantikvarieämbetet,  

Fornminnen från järnåldern i Sverige
Fornminnen i Blekinge
Gravfält i Sverige
Stenkretsar i Sverige
Gravhögar i Sverige
William Inge

William Motter Inge, född 3 maj 1913 i Independence, Kansas, död 10 juni 1973 i Los Angeles, var en amerikansk manusförfattare, dramatiker och skådespelare.

Biografi 
Inge utexaminerades 1935 från University of Kansas med en BA-examen i tal och drama. Från 1937 till 1938 undervisade han i engelska och drama på Cherokee County Community High School i Columbus, Kansas. Efter att ha återvänt och avslutat sin magisterexamen vid Peabody College 1938 undervisade han vid Stephens College, i Columbia, Missouri, 1938-1943.

Inge började som teaterkritiker vid St Louis Star-Times 1943. Med Tennessee Williams uppmuntran skrev Inge sin första pjäs, Farther Off from Heaven (1947), som sattes upp på Margo Jones Theatre '47 i Dallas. Tio år senare gjorde pjäsen stor succé på Broadway i omarbetad version med titeln The Dark at the Top of the Stairs.

Flera av hans verk har senare filmatiserats, däribland Kom tillbaka, lilla Sheba (1952), Utflykt i det gröna (1955), för vilken han fick Pulitzerpriset, samt Bus Stop (1956). Han Oscarsbelönades för originalmanuset till Feber i blodet (1961).

Referenser

Källor 

 Bra Böckers lexikon, 1976

Externa länkar 

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Amerikanska TV-skådespelare
Oscar för bästa originalmanus
Personer från Independence, Kansas
Födda 1913
Avlidna 1973
Män
Slaget vid Fredericksburgh

Slaget vid Fredericksburgh kan vara:

Första slaget vid Fredericksburg (1862)
Andra slaget vid Fredericksburg (1863)
Kelly Sotherton

Kelly Jade Sotherton, född den 13 november 1976 i Newport på Isle of Wight, är en brittisk friidrottare som tävlar i mångkamp och längdhopp. 

Sothertons genombrott kom när hon blev bronsmedaljör i sjukamp vid Olympiska sommarspelen 2004. Under 2005 blev hon silvermedaljör vid EM-inomhus i femkamp efter Carolina Klüft och samma år blev hon femma på sjukamp vid VM i Helsingfors. Vid samma mästerskap var hon även finalist i längdhopp där hon slutade på åttonde plats. 

Under 2006 vann hon guld i sjukamp vid Samväldesspelen. Hon deltog även vid EM i Göteborg där hon slutade sjua i sjukamp. Under 2007 blev hon silvermedaljör vid EM-inomhus i femkamp efter Klüft. Dessutom blev hon bronsmedaljör vid VM-utomhus i Osaka. 

Under 2008 deltog hon vid VM-inomhus där hon slutade tvåa i femkamp efter Tia Hellebaut. Utomhus deltog hon vid Olympiska sommarspelen 2008 där hon slutade på fjärde plats.

Personliga rekord 
 Längdhopp - 6,79 meter
 Femkamp - 4 927 poäng
 Sjukamp - 6 547 poäng

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1976
Brittiska mångkampare
Brittiska längdhoppare
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Brittiska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Storbritannien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Storbritannien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Kvinnor
Levande personer
Deltagande personer vid Internationella öspelen
Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund

Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund (SSKF), S-Kvinnor, är en sidoorganisation till Sveriges socialdemokratiska arbetareparti.

S-kvinnor driver jämställdhetsfrågor inom svensk politik och arbetar även för internationell och kvinnlig solidaritet.

Ordförande är, sedan oktober 2021, Annika Strandhäll. S-kvinnors medlemstidskrift heter Morgonbris, grundad 1904.

Historia 
År 1892 bildades den första socialdemokratiska kvinnoklubben i Stockholm, Stockholms allmänna kvinnoklubb, även kallad Allmänna Kvinnoklubben, och 1902 bildades även Kvinnornas Fackförbund. Kvinnornas Fackförbund och Allmänna Kvinnoklubben tog sedan initiativ till den så kallade Kvinnokonferensen, som ägde rum 1907. Det var då landets socialdemokratiska kvinnoklubbar som samlade. När den andra Kvinnokonferensen ägde rum år 1908, ändrade den namn till Kvinnokongressen, som sedan sammanträdde vart tredje år fram till 1920, då den ombildades till Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund. 

Under 1920 slöt sig 120 socialdemokratiska kvinnoklubbar i landet samman och bildade Sveriges Socialdemokratiska Kvinnoförbund.

På 1950-talet tog kvinnoförbundet avstånd från ett svenskt atomvapen, vilket anses ha bidragit till att den dåvarande regeringen sa nej till atomvapen.

Annat som kommit till stånd tack vare S-kvinnor är varvade listor/varannan damernas, sexköpslagen, maxtaxa inom barnomsorgen och att det socialdemokratiska partiet sedan partikongressen 2001 är uttalat feministiskt.

Ordförande 
 Signe Vessman, 1920–1936
 Disa Västberg, 1936–1952
 Inga Thorsson, 1952–1964
 Lisa Mattson, 1964–1981
 Maj-Lis Lööw, 1981–1990
 Margareta Winberg, 1990–1995
 Inger Segelström, 1995–2003
 Nalin Pekgul, 2003–2011
 Lena Sommestad, 2011–2013
 Carina Ohlsson, 2013–2021
 Annika Strandhäll, 2021–

Referenser

Vidare läsning 
 Karlsson, Gunnel, Från broderskap till systerskap : det socialdemokratiska kvinnoförbundets kamp för inflytande och makt i SAP, avhandling vid Göteborgs universitet, 1996.  Elektronisk resurs, fulltext

Externa länkar 
 S-Kvinnors webbplats

Politiska kvinnoförbund i Sverige
Kvinnoförbund
Socialdemokratiska organisationer i Sverige
Organisationer bildade 1920
Organisationer i Stockholm
Förvillelser

Förvillelser kan syfta på:

Förvillelser (roman) – Hjalmar Söderbergs debutroman
Förvillelser (pjäs) – en pjäs av William Shakespeare
Denise Lewis

Nation:  

Denise Lewis, född 27 augusti  i West Bromwich, Storbritannien är en friidrottare. 

Hennes främsta merit är att hon tog guld i sjukamp vid olympiska sommarspelen 2000 i Sydney. Hon har även tagit guld vid Samväldesspelen (både 1994 och 1998), silver vid världsmästerskapen (både 1997 och 1999) och brons vid olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta.

Personbästa

Brittiska mångkampare
Europamästare i sjukamp
Födda 1972
Kvinnor
Brittiska olympiska bronsmedaljörer
Brittiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2000
Olympiska bronsmedaljörer 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Storbritannien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Storbritannien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Storbritannien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Levande personer
Elie Wiesel

Elie Wiesel (/ˈɛli ˌviːˈzɛl/), född 30 september 1928 i Sighet i Rumänien, död 2 juli 2016 på Manhattan i New York, var en amerikansk franskspråkig författare och överlevare av Förintelsen. Från år 1956 fram till sin död var han bosatt i USA. Han erhöll Nobels fredspris år 1986.

Biografi 
År 1944 fördes Wiesels familj, som var ungersk-judisk, till Nazitysklands förintelseläger. Större delen av hans familj mördades, men själv överlevde han Auschwitz och Buchenwald. Wiesel skrev trilogin Natten, Gryningen och Dagen om sina upplevelser i Auschwitz. Hans mest kända bok, Natten, utkom ursprungligen på jiddisch år 1956 under titeln Un di velt hot geshvign ("Och världen teg"). Senare reviderades och översattes den till franska med titeln La Nuit ("Natten").

Elie Wiesel uttalade sig under efterkrigstiden om ett stort antal länder över hela världen som i hans ögon kränkt de mänskliga rättigheterna.

Utmärkelser 
  Nobels Fredspris (1986)
 Wallenbergmedaljen (1990)
 American Academy of Arts and Letters (1996)
  Amerikanska Presidentens frihetsmedalj
  Hederslegionen
 Knight Commander of the Order of the British Empire, KBE
 Rumänska Stjärnans orden (2002)
 Hedersledamot av Rumänska akademien

Översättningar till svenska 
 Tiggaren i Jerusalem (Le mendiant de Jérusalem) (översättning Erland Rådberg, Gummesson, 1971)
 Natten (La nuit) (översättning Britt Arenander, Forum, 1972); nyöversättning (André Borchert, Bookmark, 2019)
 Gryningen (L'aube) (översättning Kerstin Hallén, Forum, 1973)
 Dagen (Le jour) (översättning Kerstin Hallén, Forum, 1974)
 Löftet i Kolvillàg (Le serment de Kolvillàg) (översättning Kerstin Hallén, Forum, 1975)
 Guds utkorade: bibliska gestalter i skriften och sägnerna (Célébration biblique) (översättning Viveka Heyman, Stegeland, 1977)
 Porträtt och legender: om chassidismen (Célébration hassidique: portraits el légendes) (översättning Kerstin Hallén, Forum, 1978)
 Från en mördad judisk poet: ett testamente (Le testament d'un poète juif assassiné)  (översättning Ingrid Krook, Atlantis, 1983)
 Den femte sonen (Le cinquième fils) (översättning Ulla Bruncrona, Atlantis, 1985)
 Skymning i fjärran (Le crépuscule, au loin) (översättning Ulla Bruncrona, Atlantis, 1989)
 Det glömda (L'oublié.) (översättning Ulla Bruncrona, Libris, 1993)
 Alla floder rinner mot havet: minnen (Tous les fleuves vont à la mer) (översättning Ulla Bruncrona, Natur och kultur, 1996)

Källor

Externa länkar 

 Recension av Wiesels självbiografi av Rabbi David Goldberg
 Elie Wiesel och hans livsgärning
 

Ungerska författare
Franskspråkiga författare
Förintelseöverlevare
Mottagare av Nobels fredspris
Mottagare av Wallenbergmedaljen
Mottagare av Hederslegionen
Mottagare av Brittiska imperieorden
Mottagare av Rumänska Stjärnans orden
Födda 1928
Avlidna 2016
Män
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Mottagare av Frihetsmedaljen
Personer från Sighetu Marmației
Alumner från Paris universitet
Manuel Dorrego

Manuel Dorrego, 11 juni 1787 i Buenos Aires, död 13 december 1828 i Buenos Aires, var en argentinsk militär och politiker. Han var guvernör över provinsen Buenos Aires 1820 och återigen från 1827 till 1828.

Manuel Dorrego var son till José Antonio de Dorrego och María de la Ascensión Salas och var det yngsta av fem syskon.

Han fick guvernörsposten genom militären där han var general. Simon Bolivar imponerade mycket på honom. Dorrego blev avrättad (skjuten) utan rättegång på Juan Lavalles order, när dennes trupper marscherade in i Buenos Aires 1828.
 

Födda 1787
Avlidna 1828
Män
Argentinska politiker under 1800-talet
Argentinska guvernörer
Argentinska generaler
Personer från Buenos Aires
Juan Lavalle

Juan Lavalle, (Juan Galo Levieux de La Vallée) född 17 oktober 1797 i Buenos Aires, död 9 oktober 1841 i San Salvador de Jujuy, var en argentinsk militär och politiker. Han var guvernör i provinsen Buenos Aires 1828-1829.

Födda 1797
Avlidna 1841

Argentinska politiker under 1800-talet
Män
Argentinska generaler
Argentinska guvernörer
Personer från Buenos Aires
Vicente López y Planes

Vincente López, född 3 maj 1785 i Buenos Aires, död 10 oktober 1856, var en argentinsk författare, jurist och politiker, var Argentinas interimspresident mellan 7 juli och 18 augusti 1827. Han skrev även texten till Argentinas nationalsång som antogs som nationalsång 11 maj 1813.

Argentinska politiker under 1800-talet
Födda 1785
Avlidna 1856
Män
Personer från Buenos Aires