kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kryptografi

Kryptografi (grek. κρυπτός (kryptos) = "gömd", γράφειν (grafein) = "skrift") avser kommunikation som utformats med avsikt att undanhålla hemlig information från obehöriga. Kryptografin är det operativa utförandet av det man studerar inom kryptologin (läran om kryptografi).

Krypteringen kan verka på enskilda tecken eller binära bitar i klartexten - sådana system kallas chiffer och använder oftast olika matematiska krypteringsalgoritmer, för att göra ett meddelande skrivet i klartext obegripligt för utomstående. 

Två huvudtyper av chiffer finns. Dels s.k. utbyteschiffer, där klartextens bokstäver (eller binära bitar, om man arbetar med sådana), byts ut mot andra (arbetar man på binär nivå handlar det istället om att växla eller behålla bitar på olika ställen i en bitström, efter något system), dels s.k. omkastningschiffer, där bokstäverna (eller bitarna) i klartexten kastas om.

Man kan också använda kod (i sig ett slags utbyteschiffer), som istället byter ut hela ord, fraser, stavelser etc. mot däremot svarande kodgrupper, med hjälp av en kodbok. En kod kan vara ordnad - klartextens termer är uppställda i alfabetisk ordning jämte kodgrupperna, som också tilldelats klartexttermerna i alfabetisk (eller numerisk, om kodgrupperna består av siffror) ordning - eller oordnad, i vilket fall kodgrupperna är tilldelade klartexttermerna slumpvis. I det förra fallet behöver man bara en kodbok för att inkoda eller avkoda ett meddelande, medan man i det senare fallet behöver två: en där klartexten är ordnad alfabetiskt (med motsvarande kodgrupper i oordning) och en där istället kodgrupperna är ordnade alfabetiskt (med däremot svarande klartext i oordning), inte helt olikt en ordbok över ett främmande språk.

Koder är inte speciellt vanliga nuförtiden, utan man använder sig främst av olika datorgenererade chiffer. Sådan kryptering delas normalt upp i två kategorier:

 Symmetrisk kryptering, där samma kryptonyckel används vid kryptering och dekryptering.
 Asymmetrisk kryptering, där en nyckel används för att kryptera och en annan nyckel används för att dekryptera.

Att "knäcka" kryptot, det vill säga att kunna få fram klartexten utan tillgång till nyckeln, och att rekonstruera nyckeln kallas att forcera kryptot.

Steganografi är hemliga meddelanden skrivna och sända så att endast den avsedda mottagaren känner till att meddelandet överhuvudtaget existerar.

Historia 
Före modern tid handlade kryptologi endast om sekretess av meddelanden (d.v.s. kryptering) - konvertering från ett begripligt meddelande till ett obegripligt och tvärt om, vilket gör meddelandet oläsligt för personer utan kunskap om det hemliga språket (det vill säga nyckeln som behövs för dekryptering av meddelandet).
Kryptering har använts av bland annat spioner, militären och diplomater för att försöka säkerställa sekretess inom kommunikation. Under de senaste decennierna har området expanderat utvidgats till att innehålla bland annat tekniker för meddelandeintegritet, autentisering av sändare/mottagare, digitala signaturer och säkra betalningar.

Se även
 Kryptologi
 Kodboken av Simon Singh

Externa länkar
Katolska kyrkan (olika betydelser)

Katolska kyrkan kan syfta på:

 Romersk-katolska kyrkan, inklusive östkatolska delkyrkor i full gemenskap med biskopen av Rom, påven.
 Romersk-katolska kyrkan i Sverige, i nutid företrädd av Stockholms katolska stift som täcker hela Sverige.

Reformatoriska samfund 
Även andra kristna samfund gör ibland, såsom Engelska kyrkan och Svenska kyrkan, anspråk på apostolisk succession och/eller historisk katolicitet. Så även så kallade oberoende katolska samfund som uppstått från 1800-talet, till exempel Gammalkatolska kyrkan eller Liberala katolska kyrkan.

Se även 
 Katolicism
Arameiska

Arameiska är ett språk eller en grupp av språk som tillhör den semitiska språkfamiljen. Det talades ursprungligen i det forna Mellanöstern omkring 1000-talet f.Kr. av en folkgrupp som kallas araméer. Idag talas nyarameiska språk för det mesta av assyrier/syrianer.

När de arameiska rikena under 700-talet f.Kr. upphörde, absorberades deras språk och kultur av Nyassyriska riket. Arameiskan blev efter hand dåtidens internationella lingua franca, det vill säga det språk som användes när olika stater skulle kommunicera med varandra. Under Tiglat-Pilesar III:s regeringstid (744–727 f.Kr.) blev arameiska huvudspråket i Nyassyriska riket och spreds sedan till stora delar av Mellanöstern. 

Efter den muslimska erövringen har arameiskan trängts tillbaka till förmån för arabiskan, men nyarameiska språk talas fortfarande i viss utsträckning i Mellanöstern och av emigranter boende i andra delar av världen.   

Arameiskan är indelad i flera undergrupper, östarameiska språk som innefattar klassiska språk såsom syriskan som fortfarande används i både skrift- och talspråk i norra Mesopotamien och mandeiskan och nyarameiska talspråk såsom turoyo, nyöstsyriska, kaldeisk nyarameiska samt västarameiska språk där det enda moderna överlevande talspråket är Maalula-dialekten.

Vissa delar av Gamla Testamentet (Esra 4:8-6:18, 7:12-26 samt Dan. 2:4-7:28) är nedtecknade på västarameiska. Det var sannolikt det språk som Jesus talade. Några arameiska citat finns bevarade i grekisk transkription i Nya Testamentet. Arameiska, i form av syrianska, är det liturgiska språket i Syrisk-ortodoxa kyrkan, Österns assyriska kyrka, Kaldeisk-katolska kyrkan (se kaldeisk rit), Maronitiska kyrkan samt i de andra syriska kyrkorna.

Arameiskan inom judendomen
Talmud skrevs på en blandning av arameiska och hebreiska, och vissa böner i den standardtraditionella judiska böneboken är på arameiska, bland dessa är qaddish den som förekommer mest.

Språkhistoria 
 Fornarameiska, 925 f.Kr. - 700 f.Kr.
 Officiell arameiska, 700 f.Kr. - 300 f.Kr.
 Medelarameiska, 300 f.Kr. - 100 e.Kr.
 Senarameiska, 100 e.Kr. - 1200 e.Kr.
 Modern arameiska, 1200 e.Kr. -

Se även 

 Araméer
 Arameiska riken
 Syriska
 Nysyriska
 Nyarameiska
 Nya Testamentet på arameiska

Referenser 

 
 
Judiska språk
Främre Orientens språk
Utrotningshotade språk
Språk i Israel
Språk i Mesopotamien
Semitiska språk
Julevangeliet

Julevangeliet är det stycke ur Bibeln (Lukasevangeliet 2:1-20) som läses i kyrkorna under julafton, julnatten och juldagen, många gånger även under skolans julavslutning samt vid julspel), och som handlar om Jesu födelse. I samband med uppläsning av julevangeliet brukar man även höra profeten Jesaja, Jes. 9:2-7, eftersom han enligt kristendomen förutspådde att Jesus skulle födas.

Bibeltext
Det som läses är Lukasevangeliet 2:1-20.
Luk 2:1-7 har följande text:

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Julevangeliet i Bibel 2000:s version

Nya testamentet
Evangeliet
Jesus
Lista över Danmarks regenter

Lista över Danmarks regenter upptar de personer som har varit regenter (kungar, regerande drottningar och riksföreståndare) i kungariket Danmark sedan början av 900-talet. Listan inleds traditionellt med Gorm den gamle, då han är den förste danske kung, om vilken man har någorlunda säkra källor. Gorm avled omkring år 958 eller 964. Helt säkra källor finns dock först från Knut den stores tid, då en krönika tillkommer i skånska Lund. Alla tidigare upplysningar kommer från utländska källor och sju eller åtta runstenar. Upplysningar om när Knut I levde saknas, om han över huvud taget har funnits. Emellertid kallade sig Knut den helige själv Knut IV och därför är det numera tradition att räkna bakåt från honom. Det finns flera teorier om vem Knut I var. I några handskrifter, som utgår från Adam av Bremens verk, finns en Hardeknut före Gorm den gamle, medan vissa krönikor översätter namnet Gnupa med Knut. Detta kan stämma, eftersom g och k motsvaras av samma runa. I alla händelser finns i slutet av 900-talet en kung som i Danelagen låter slå mynt med namnet Knut. Numreringen av regenter beror på vilka kungar som tas med och när listans början sätts. I denna lista används den numrering som finns på det danska hovets hemsida.

Knytlingaätten

Estridska ätten

Pfalzisk-neumarktska ätten

Oldenburgska ätten

Oldenburg-Sönderborg-Glücksburgska ätten

Tronpretendenter 
 Olof Haraldsson (Oluf Haraldsen) – Framträdde i Skåne 1138 med krav på tronen och riket. Kämpade mot Erik Lamm i några år, innan han stupade vid Tjuteå i Skåne 1141 eller 1143.

Grafisk tidsaxel över Danmarks regenter

Se även 
 Danmarks monarki
 Lista över Danmarks regentgemåler
 Danmarks statsminister
 Danmarks hertigdömen
 Danmarks livgeding
 Lista över Englands regenter
 Lista över Finlands statsöverhuvuden
 Lista över Islands statsöverhuvuden
 Lista över Norges regenter
 Lista över Sveriges regenter

Externa länkar 
 Danska hovets officiella hemsida
 En dansk sida om regenterna från Kristian I till Fredrik VII

 
Regenter
Danmark
Local Area Network

Local area network, förkortat LAN, eller lokalt nätverk på svenska, är ett sammankopplat datornätverk där resurser som exempelvis servrar, internetuppkoppling och skrivare delas gemensamt.

LAN är ofta begränsat till en byggnad, eller möjligen en del av eller en grupp av byggnader, och som använder ett kommunikationsprotokoll i datalänksskiktet, till exempel Ethernet. Över detta körs sedan ett nätverksprotokoll, till exempel IP i nätverksskiktet. Ett LAN är ofta begränsat till ett eller få subnät och har ett begränsat antal anslutningar mot omvärlden via en eller flera routrar.

LAN består rent fysiskt av:
 Nätverkskort som man sätter i alla datorer (ofta integrerat på moderkortet).
 Kablar, ofta av partvinnad typ, så kallade TP-kablar.
 Hubbar (kopplingsdosor, analoga mot elektricitetens grenuttag).
 Switchar (kan filtrera trafiken på låg nivå).
 Routrar och Gateway:ar som kan skicka vidare trafik till andra nät.
och ibland räknar man i LAN:et även in:
 En eller flera servrar för filer, e-post, media, intranät och liknande.

Se även 
 LAN-party
 SAN
 MAN
 PAN
 WAN
 WLAN
 VLAN
 DMZ

Referenser

Externa länkar 

Nätverksklasser
Fogde

För fogde i modern mening, se Kronofogdemyndigheten.
Fogde är en person som för annans räkning har uppsikt över något. 

En fogde i Sverige var under äldre tider en ämbetsman och en titel i statsförvaltningen. Han förestod på regeringens vägnar styrelsen och uppbörden antingen inom ett landsområde eller i en stad.  Den fornsvenska beteckningen var foghate. Titeln fogde (försvenskning av latinets advocatus med betydelsen förespråkare eller biträde) avlöste på gårdarna titeln bryte under medeltiden, men speglar i stort sett samma ämbete: att ansvara för och förvalta någon sorts egendom åt dess ägare. Det kan vara en gård, ett markområde, eller ett slott, och då ses titeln fogde nästan som en avlösning av titeln jarl. På husabyarna, senare kallade kungsgårdar, styrde fogden. Därav ett av de äldre orden för fogde: husabyman. En annan synonym är prefectus.

Olika sorters fogdar

Konungens fogde 
Med Magnus Erikssons stadslag år 1350 ingick kungens fogde som medlem i magistraten, "de äldste" i en stad, som övervakade den kommunala verksamheten, polis- och rättsväsendet, och agerade domstol.

Byfogde 
Bystämmans ledamöter kallades byalaget (eller byarådet) och dess ordförande byålderman (byaålderman eller byfogde).

Gårdsfogde 
Svenska kronofogdens motsvarighet.

Se även 
 Fögderi
 Slottsfogde
 Brofogde
 Gruvfogde

Källor 
Nationalencyklopedin, uppslagsord fögderi samt fogde

Noter

Externa länkar 
 Några glimtar från exekutionsväsendets historia.

Titlar i statsförvaltning
Feodalism
Epos

Epos är en längre berättelse på vers och utgör en subgenre till epiken. Termen används även om längre, berättande prosaframställning av skönlitterär art.

Kännetecknande för epos är bland annat att realistiska inslag blandas med mytiska på ett sätt som ligger sagan nära. Handlingen utspelas i en förfluten tid, och dess huvudkaraktärer är hjältar, som är starkare och tapprare än folk är i dag. Vanliga motiv är krig och kärlek samt kampen mellan gott och ont. Epos brukar använda sig flitigt av upprepningar av ord, verser eller till och med hela situationer. Detta var ursprungligen till för att underlätta för berättaren eller sångaren att memorera texten.

Ibland lyfts särskilt vackra partier i vissa epos ur sina sammanhang och läses då som poesi, vilket är vanligt att finna i diktantologier (och inte ska förväxlas med "smakprov" som har ett annat syfte).

Atterboms romantiska Lycksalighetens ö är ett av många svenska epos, som var en mycket populär genre fram till 1800-talets andra hälft, då prosan nära nog blev allenarådande skrivsätt för såväl epiken som dramat. Ett annat epos är Johan Ludvig Runebergs diktverk Fänrik Ståls sägner från 1848. Ett av de fåtaliga exemplen på ett modernt epos är Aniara av Harry Martinson.

Sedan 1900-talet har termen brukats i sammansättningar som "bygdeepos", och avser då prosatexter. Detta språkbruk har tillkommit för att särskilja vissa betydande romaner från andra i samma genre, men skiljer sig från genren epos genom att de är realistiska. Märk dock att "epos" inte är en värderande benämning på betydelsefullhet, och heller inte att se som ett starkare ord än roman eller berättelse. I sådana fall där förstärkning behövs är "opus" lämpligt.

Se även  
Nationalepos

Källor 

Genrer inom poesi
Litterära genrer
Björn Järnsidas ätt

Björn Järnsidas ätt, även kallad Munsöätten, är en kungaätt som skall ha avlöst Ynglingaätten i Sverige, enligt ett genealogiskt tillägg till Hervarar saga. De flesta av dessa kungar är inte historiskt belagda i någon mera samtida källa, varför de räknas som svenska sagokungar. Tillägget är antikvariskt snarare än litterärt, men anses ändå inte tillförlitligt i frånvaro av separata källor. 

Som ättens stamfader räknas därvid Björn Järnsida, som enligt 1600-talshistorikern Johan Peringskiöld skulle ligga begravd i Björnshögen på Munsö, varför ätten ibland kallats Munsöätten.

Den förste kungen av ätten som är historiskt belagd är Erik Segersäll. För tiden före honom förekommer även andra namn på kungar än de som tas upp i Hervararsagan, varför mycken möda har lagts på att harmonisera källorna. En förklaring man då åberopat är skicket med samregenter och att källorna inte skulle ha bekymrat sig med att förklara detaljerna. Dagens forskare ser i stället detta som ett tecken på genealogins otillförlitlighet, då exempelvis Vita Anskarii står sig betydligt bättre inför källkritisk granskning. Försök har gjorts att harmonisera de båda källorna, främst genom att identifiera Björn på Håga och Anund Uppsale med Björn och Anund, två personer som förekommer i vitan. För att undvika att ge tolkningsföreträde till en enskild källa använder historiker ofta namn som Erik Segersälls ätt eller Gamla kungaätten när de talar om Erik Segersäll och hans ättlingar.

Kronologi
För de tidiga kungarna finns vissa kronologiska hållpunkter: Björn Järnsida bör enligt andra källor ha varit verksam på 860-talet. Enligt Hervararsagan skall dock dennes sonsonson Erik Anundsson ha varit samtida med Harald Hårfager, som föddes ca 850. Erik Anundsson sägs också vara farfar till Erik Segersäll, som blev svensk kung under senare delen av 900-talet (det sägs också att Harald avled under dennes livstid).

Om man accepterar identifikationen med Ansgars kung Björn får man dessutom ytterligare problem: denne bör ha dött flera år innan Ansgars andra besök på Birka år 852, och då skulle Erik Anundsson och Björn Eriksson tillsammans ha regerat i drygt 120 år.

Kungar av ätten enligt Hervarsagan
Randver
Sigurd Ring
Björn Järnsida
Erik Björnsson kanske samregerande med Refil 
Erik Refilsson
Anund Uppsale
Björn på Håga 
Erik Anundsson 
Björn Eriksson
Olof Björnsson, samregent med och bror till Erik Segersäll
Erik Segersäll, samregent (970-975) med och bror till Olof Björnsson
Olof Skötkonung, son till Erik Segersäll
Anund Jakob, son till Olof Skötkonung
Emund den gamle, son till Olof Skötkonung

Därefter fortsätter kungatalen fram till Filip Halstensson.

Stamtavla 
Stamtavla enligt Hervarar saga.

Se även
Erik Segersälls ätt

Noter 

Sverige under vikingatiden
Svenska sagokungar
Sveriges regenter
Björn Järnsidas hög

Björnshögen eller Björn Järnsidas hög är en kungshög belägen på Munsön i Mälaren och i Ekerö kommun. Högen är 20 meter i diameter och fem meter hög. Högen ingår i ett gravfält som består av 150 fornlämningar: fem gravhögar, en runsten och omkring 145 runda stensättningar. Gravfältet är daterat till vendeltid, det vill säga 550–800 e.Kr. 

Gravfältet tros ha tillhört kungsgården Husby, belägen liksom gravarna utefter Björn Järnsidas väg som går genom byn. Enligt sägnen är Björn Järnsida begraven i högen som också benämns "Kung Björns hög" eller "Björn Järnsidas hög". Runstenen (U 13), som ligger på toppen av Björn Järnsidas hög, är blott ett fragment av en runsten och har därmed också en fragmenterad text. Stenen är troligen från slutet av 1000-talet och därmed flera hundra år yngre än gravhögen.

Referenser

Externa länkar 
 

Gravhögar i Sverige
Fornminnen i Ekerö kommun
Gravfält i Sverige
Fornminnen i Uppland
Fornminnen från järnåldern i Sverige
Kungshög

Kungshög kan syfta på:

 Kungshög (grav) – ett fornnordiskt gravskick som var populärt i omgångar från neolitikum till vikingatiden
 Kungshög, Malmö – ett delområde i stadsdelen Oxie, Malmö

Se även
 Kungshögen
Kungsgården

Kungsgården kan avse:

 Kungsgården, Sandvikens kommun – en tätort belägen strax väster om Sandviken i Gästrikland
 Kungsgården, Söderhamns kommun – en by strax norr om Söderhamn i Hälsingland
 Kungsgården, Kramfors kommun – en by mellan Nyland och Lugnvik i Kramfors kommun i Ångermanland
 Kungsgården, Hedesunda – en by i vid Dalälven i Hedesunda socken, Gästrikland
 Kungsgårdens herrgård – herrgårdsbyggnad i Ovansjö socken

Se även
 Kungsgård – gårdar på olika orter i ett land, vilka kungen hade till sitt förfogande
 Kongsgården – en sevärdhet på Bygdøy utanför Oslo
 Tommarps kungsgård –  ett slott i Kvidinge socken i Åstorps kommun
 Kungslena kungsgård - herrgård i Tidaholms kommun, Västergötland
Y

Y  är den tjugofemte bokstaven i det moderna latinska alfabetet.

Versalt Y 
 grundämnet yttrium
 länsbokstav för Västernorrlands län
 yotta, SI-prefix för faktorn 1024.
 Y (SAB), bibliotekssignum

Gement y 
 yokto, SI-prefix för faktorn 10–24.

Historia 
Till det latinska alfabetet kom bokstaven Y från den grekiska bokstaven ypsilon, som i sin tur härstammar från den feniciska bokstaven "waw", som ursprungligen föreställde en krok eller en klubba.

Datateknik 
I datorer lagras Y samt förkomponerade bokstäver med Y som bas och vissa andra varianter av Y med följande kodpunkter:

Se även 
Y-kromosom
Y-namn

Latinska alfabetet
X

X  är den tjugofjärde bokstaven i det moderna latinska alfabetet. I svenskan uttalas den i regel som ks, men som s då den står initialt i ett ord.

Historia 

Till det latinska alfabetet kom bokstaven "X" från den grekiska bokstaven "chi". Den bokstaven står dock i modern grekiska för en av två tonlösa frikativor: [x] som i tyska ach eller [ç] som i tyska ich, i stället för ett x-ljud, som i stället skrivs med bokstaven "xi". Bokstaven "xi" härstammar från den feniciska bokstaven "samekh" med osäker betydelse, kanske "fisk", och även "chi" hade en motsvarighet i det feniciska alfabetet, dock inte i de senare semitiska alfabeten.

Datateknik 
I datorer lagras X samt förkomponerade bokstäver med X som bas och vissa andra varianter av X, plus bokstäver för klickljud, med följande kodpunkter:

Se även 
 Kryss
 Dimension X
 Planet X
 X-kromosom
 X Windows
 Romerska siffran X
 XX
 XXX
 XXXX
 χ och x ach-ljud

Latinska alfabetet
K

K [] är den elfte bokstaven i det moderna latinska alfabetet.

Betydelser

Versalt K 
 Blekinge län
 grundämnet kalium
 en atoms innersta elektronskal
 Kelvin, temperaturenhet
 K (bok av Mario Puzo), en bok av Mario Puzo
 K (bok av Katarina Frostenson), en bok av Katarina Frostenson
 Nationalitetsbeteckning för motorfordon från Kambodja
 K (SAB), bibliotekssignum för historia
 Artistnamn för en medlem i musikgruppen Moi dix Mois
 Den statistiska kategorin Strikeout i baseboll.
 K; en anime som sändes 2012.

Gement k 
 Vågtal i ekvationer
 Boltzmanns konstant
 kilo, en måttprefixenhet som står för 1000
 tonlös velar klusil, en typ av konsonantljud
 Förkortningen för ok/okej i chattspråk

Historia och användning 
Bokstaven "K" härstammar från den grekiska bokstaven kappa, som i sin tur härstammar från den feniciska bokstaven "kap", vilken ursprungligen skulle föreställa en handflata. Bokstaven "K" föll dock snart ur bruk i latinet. K-ljudet skrevs sedan oftast med bokstaven C, och "Karthago" och "Kalendae" är de enda ord, som brukar stavas med K i latinsk text. Senare kom dock bokstaven "K" att återupplivas, så att den kunde beteckna k-ljud i de germanska språken. I bland annat svenska, norska, danska och tyska stavas i regel ord med k-ljud med bokstaven K, till skillnad från andra språk som normalt stavar ord med k-ljud med bokstaven C (i engelskan används dock K i ord med k-ljud framför mjuk vokal).

I svenskan, där bokstaven K i vissa fall används för att beteckna ett tj-ljud, uttalas bokstaven K normalt endast "k" framför hård vokal (a, o, u och å) medan den (med ett fåtal undantag) uttalas "tj" framför mjuk vokal (e, i, y, ä och ö) och bokstaven J (i bokstavskombinationen "kj" som i kjol).

Datateknik 
I datorer lagras K samt förkomponerade bokstäver med K som bas och vissa andra varianter av K med följande kodpunkter:

I ASCII-baserade kodningar lagras K med värdet 0x4B (hexadecimalt) och k med värdet 0x6B (hexadecimalt).
I EBCDIC-baserade kodningar lagras K med värdet 0xD2 (hexadecimalt) och k med värdet 0x92 (hexadecimalt).
Övriga varianter av K lagras med olika värden beroende på vilken kodning som används, om de alls kan representeras.

Referenser

Noter 

Latinska alfabetet
L

L [] är den tolfte bokstaven i det moderna latinska alfabetet.

Betydelser

Versalt L 
 Talet 50 med romerska siffror.
 Auktorsnamn för Linné, betecknande att en art beskrivits och namngivits av denne – "Blåbär (Vaccinium myrtillus L.)". Carl von Linné är den ende som internationellt betecknas med en enda bokstav på detta sätt.
 Nationalitetsbeteckning för motorfordon från Luxemburg.
 Inom bibliotekens klassifikationssystem SAB beteckning för biografi med genealogi, se SAB:L.
 Tidigare länsbokstav, för det förutvarande Kristianstads län.
 Den statistiska kategorin förlust i baseboll.
 Partiförkortning för Liberalerna.

Gement l 
 Förkortning för volymenheten liter.
 I IPA-alfabetet en alveolar lateral approximant.
 Förkortning av latinets liquidus som beskriver ett flytande ämne och som skrivs efter kemiska beteckningar. (ex. H₂O(l) )

Historia 
Bokstaven L motsvaras av den grekiska bokstaven lambda, som i sin tur härstammar från den feniciska bokstaven "lamedh", vilken ursprungligen föreställde en stav, som man drev fram boskap med, eller en herdestav.

Datateknik 
I datorer lagras L samt förkomponerade bokstäver med L som bas och vissa andra varianter av L med följande kodpunkter:

I ASCII-baserade kodningar lagras L med värdet 0x4C (hexadecimalt), l med värdet 0x6C (hexadecimalt) och # med värdet 0x23 (hexadecimalt).
I EBCDIC-baserade kodningar lagras L med värdet 0xD3 (hexadecimalt), l med värdet 0x93 (hexadecimalt) och # med värdet 0x7B (hexadecimalt).
Övriga varianter av L lagras med olika värden beroende på vilken kodning som används, om de alls kan representeras.

Latinska alfabetet