kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Villa Park

Villa Park beläget i stadsdelen Aston i Birmingham, England, är fotbollslaget Aston Villas hemmaarena. Stadion tar 42 786 åskådare och används ofta som neutral arena i semifinalerna i FA-cupen, då den är lagom stor och ligger centralt i Storbritannien. Villa Park brukar rankas som en av Storbritanniens finaste fotbollsarenor.

Tidig historia 
Aston Villa spelade sina tidigaste matcher (mellan 1874 och 1876) på Mid Victorian Aston Lower Grounds Amusement Park (eller bara Lower Grounds) som låg i närheten av Aston Hall. På den lilla stadion spelade man förutom fotboll, även lacrosse, cricket och anordnade cykeltävlingar. Arenan visade sig snabbt vara för liten när klubbens popularitet växte i och med framgångarna. Ordförande Georg Ramsey insåg detta och hyrde in laget på en större plan, Perry Barr. En lokal pub i närheten fick fungera som klubbhus. På Lower Grounds spelades fortfarande stora matcher, som Cup-semifinalen 1884 och 1890. 

Efter 20 år på Perry Barr återvände 1897 ligasegrande Aston Villa till ett nyrenoverat Lower Park, senare känd som Villa Park. På den tiden tog arenan ungefär 18 000 åskådare. Den första matchen som spelade på den nyrenoverade arenan var en vänskapsmatch mot Blackburn. Aston Villa fick på den tiden betala en hyra på £250 per år för att utnyttja arenan. Efter första världskrigets slut började man att bygga om arenan igen. The Trinity Road Stand blev klar 1922, och invigdes av Hertigen av York. Villa Park blev helt färdigt i början av 1940-talet och den 2 mars 1946 slogs ett svårslaget rekord i Aston Villas historia. Hela 76 588 såg Aston Villa förlora mot Derby i sjätte omgången av FA-cupen.

1960-talet och framåt 
1958 installerades elektrisk belysning på Villa Park. The Holte End fick tak 1962 och man byggde om Witton Lanes tak till en mer konventionell design. Holte End blev efter ombyggnaden den största kortsidesektionen i Europa, med plats för 13 600 åskådare. Inför fotbolls-VM 1966 genomfördes även en del upprustningar av Villa Park, och tre matcher spelades på arenan under världsmästerskapet. 

Under det sena 1970-talet, när Aston Villa började etablera sig som ett topplag igen efter en tid i de lägre divisionerna, började planerna på en ombyggnad av arenan. I och med byggandet av North Stand blev hela Villa Park under tak för första gången i historien. Efter den tragiska Hillsborough-katastrofen 1989 blev man tvungen att bygga om arenan ytterligare. Man blev bland annat tvungen att sätta upp stolar på de gamla ståplatsläktarna. Detta resulterade i att Villafansen den 7 maj 1994 tog ett känslosamt farväl till sin gamla ståplats, The Holte End. Värmeslingor installerades inte förrän i juni 1996, precis efter EM-matcherna som hölls där. Den senaste ombyggnationen skedde under säsongen 2000/2001, då The Trinity Road Stand byggdes.

Fotbollsanläggningar i England
Sportanläggningar invigda 1897
Aston Villa FC
Finalarenor i Europeiska cupvinnarcupen i fotboll
Peter Puders

Peter Puders (egentligen Höglund), född 22 mars 1959 i Stockholm, död 2 september 2017 i Lund, var en svensk gitarrist.

Han spelade tidigare bland annat i punkbandet TT Reuter (1978–1981) och New wave-bandet Commando M Pigg (1982–1989) där han även producerade en del studioinspelningar.

Puders var även aktiv som studiomusiker under 80-talet och medverkade på inspelningar med bland annat Ulf Lundell, Stig Vig och Imperiet.

På 1990-talet började han spela med Joakim Thåström och medverkade på Thåströms soloalbum Thåström och Xplodera mig 2000. 
Puders var även medlem i industrimetalbandet Peace, Love and Pitbulls tillsammans med Thåström under åren 1994–1995. 

Under 2000-talet deltog Puders i olika projekt med Anders Karlsmark och Henrik Venant, bland annat på Karlsmarks soloalbum Gonnabyeme som gavs ut 2005.

Puders är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Diskografi

TT Reuter 
1979 – Kontroll av den udda guden (LP)
1979 – Hör inte till (singel)
1979 – Den udda gudens puls (singel)
1980 – Strandsatt (singel)
1981 – III Live (LP)
1981 – Sång, dans, sex (LP)
1981 – Guldpojken(singel)
1995 - TT-Reuter 
2004 - Kontroll av den udda guden cd

Commando M Pigg
1983 - Mot stjärnorna
1984 - En stjärna bland faror 
1985 - Time Beats
1995 - Kungen av Maj Folket av Juni (samlings-CD)
2007 - Decenniet 1980-90 (samlings-CD)

Commando
1986 - Time Beats (Germany)
1986 - V
1987 - V (Germany)
1987 - VI
1989 - Battle of this week (LP+CD)
1990 - Battle of this week (LP+CD Germany)
1990 - VI/Time Beats (samlings-CD)
1991 - Just a dream (CD USA/Kanada)

PLP
1994 - Red Sonic Underwear
2007 - War In My Livingroom 92-97 (samlingsalbum)

Stig Vig
1984 - Stig Vig & dom 40 Röjarna - Presenterar Kapten Sörensen'

Ulf Lundell
1987 - Det goda livet

Ulf Dageby

Imperiet
1988 - Tiggarens tal
1988 - Live/Studio (Samling)

Kajsa & Malena
1988 - Den andra världen

Thåström
1989 - Thåström
1991 - Xplodera mig 2000

Karlsmark
2005 - Gonnabyeme

Referenser

Noter

Externa länkar
Peter Puders bilder
Referens gitarr TT-reuter
Referens gitarr Commando M Pigg
Referens gitarr Imperiet
Referens gitarr Thåström

Svenska rockgitarrister
Svenska punkmusiker
Artistpseudonymer
Musik i Lund
Musiker från Stockholm
Män
Födda 1959
Avlidna 2017
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Eldridge R. Johnson

Eldridge R. Johnson, född 1867 i Wilmington, Delaware, död 1945, var en amerikansk uppfinnare och företagare.

Johnson konstruerade i slutet av 1890-talet den första fjäderdrivna grammofonmotorn, vilken innebar ett stort utvecklingssteg för grammofonen från handdriven leksak till central produkt inom musik- och nöjesindustrin. Grammofonerna producerades ursprungligen av Johnsons Consolidated Talking Machine Company i nära samarbete med Emile Berliners Berliner Gramophone Company som tillverkade skivorna till dem.

Sedan Berliner 1900 genom olika legala turer tvingats bort från den amerikanska skivmarknaden av bland annat konkurrenten Columbia grundade Eldridge 1901 på resterna av dennes gamla företag Victor Talking Machine Company. Han ledde sedan detta företag till 1927 varunder det utvecklades till det absolut ledande amerikanska skivbolaget. Eldridge såg inte bara till att företaget låg tekniskt i täten inom branschen utan kontrakterade också de största stjärnorna bland artister, inte minst inom klassisk musik. Till tidiga sådana storsäljare hörde tidens mest berömde operasångare, Enrico Caruso.

1927 sålde Johnson sin andel i Victor till en grupp investeringsbankirer för 30 miljoner dollar. Två år senare köptes bolaget upp av Radio Corporation of America (RCA).

Amerikanska uppfinnare
Personer inom USA:s näringsliv
Gravsatta på West Laurel Hill Cemetery
Personer från Wilmington, Delaware
Födda 1867
Avlidna 1945
Män
Menopaus

Menopaus, nylatin menopausis, av grekiskans μηνιαία meniaia, "menstruation", och παύσις, pausis, "slut", "upphörande", är definierat som tidpunkten för en kvinnas sista menstruation. Under tiden omkring menopaus befinner sig kvinnan i klimakteriet, även kallat övergångsåldern.

Tidpunkten för menopaus varierar, men infaller vanligen mellan 45 och 55 års ålder. I Sverige ligger genomsnittsåldern på 52 år. Definitionsmässigt följs menopausen av 12 månaders blödningsfrihet, varför tillståndet formellt sett bara kan konstateras i efterhand.

Symptom 
Många kvinnor upplever vissa symptom under tiden före och efter inträdet i klimakteriet. Cirka 8 av 10 kvinnor upplever dessa symptom, vars varaktighet och allvarlighetsgrad varierar. Hos de flesta kvinnor varar symptomen i cirka fyra år, men ungefär en av tio kvinnor lever med symptomen i upp till 12 år. Symptomen inkluderar värmevallningar, sömnproblem, nattliga svettningar, minskad sexlust, försämrad kognitiv förmåga, vaginal torrhet, humörsvängningar, huvudvärk, minskad muskelmassa, återkommande urinvägsinfektioner, palpitation samt stela, värkande eller ömmande leder.

Se även 
 Anti-müllerskt hormon
 Ovarialsvikt

Referenser 

Klimakteriet
Socialistlagen

Socialistlagen (tyska: Sozialistengesetze, Gesetz gegen die gemeingefährlichen Bestrebungen der Sozialdemokratie) var en lag i Tyskland som antogs 1878, och förbjöd socialistisk propaganda.

Två på en kort tid förövade mordattentat på kejsaren Vilhelm I, vilka visserligen inte ledde sitt ursprung direkt från socialdemokraterna, tillskrevs dock den av dem befordrade anarkistiska agitationen och blev den närmaste anledningen till den i oktober 1878 av tyska riksdagen antagna socialistlagen. 

Genom dess förbud för möten och skrifter av socialistisk eller kommunistisk natur och offentlig socialistisk agitation i allmänhet gavs socialdemokratin en undantagsställning, som bekräftades vid lagens upprepade förnyanden. Rikskansler Otto von Bismarck var emellertid angelägen om att kombinera socialistlagen med ett socialt lagstiftningsarbete, varigenom han hoppades kunna bryta udden av den spirande rörelsen. 

Genom ett kejserligt budskap till riksdagen den 17 november 1881 bebådades framläggandet av förslag om olycksfalls-, sjuk- och invaliditetsförsäkring. Sjukförsäkringen blev genomförd i juni 1883 och olycksfallsförsäkringen i juli 1884. I juni 1889 sattes kronan på verket av en allmän folkpensionslag. Dessa och andra sociala förbättringar hindrade dock inte den tyska vänsterns fortsatta tillväxt.

Socialistlagen upphörde att gälla den 30 september 1890.

Källor

Vidare läsning 
 Sozialistengesetze på Deutsches Historisches Museum.de

1878 i Tyskland
Tysklands lagar
Socialism
Politikåret 1878
Juridikåret 1878
Övergångsålder

Övergångsålder kan syfta på:

 Övergångsålder – den övergångstid som varar något år, då en kvinna övergår från att vara fruktsam till att inte längre få ägglossning, se klimakterium 
 Övergångsålder –  en benämning på ett tillstånd i en vuxen mans ålder, ofta med början omkring 50 år, som innefattar både fysiska och psykiska förändringar, se andropaus
Erfurtprogrammet

Erfurtprogrammet var ett tyskt socialdemokratiskt partiprogram antaget vid Tysklands socialdemokratiska partis (SPD) partikongress i Erfurt i oktober 1891, på förslag av Karl Kautsky. Det ersatte Gothaprogrammet, som antogs 1875.

Externa länkar 
 Socialismens grundläror: Bearbetning efter Erfurterprogrammet (1892) av Karl Kautsky

1891 i Tyskland
Politik i Tyskland
Socialism
Politik i kejsardömet Tyskland
Tysklands socialdemokratiska parti
Politikåret 1891
Erfurt
Edamerost

Edamerost är en ost som härstammar från orten Edam, nära Amsterdam, i Nederländerna. Beteckningen "Edam Holland" är namnskyddad, men kopior av osten tillverkas i andra länder under snarlika namn. Osten är traditionellt klotformad och paketerad i röd paraffin, men även gult paraffin förekommer.

Edamerosten är mycket mild i smaken, och avger nästan ingen lukt jämfört med andra traditionella ostar. Som de flesta andra hårdostar kan den lagras upp till 10 månader beroende på vilken smak som eftersträvas. Den brukar användas till julen och räknas ofta som en självklarhet på det svenska julbordet.

Den svenska röda varianten Edamer doppades i rött vax och blev omslagen med ett gul-orange folie. Den bytte 1980 namn till Koggost.

Referenser 

Julmat
Nederländska ostar
Rundpipiga ostar
Ostar på get- eller komjölk
Flora (namn)

Flora är ett latinskt kvinnonamn bildat av ordet flos som betyder blomma. Det kan även vara en kortform av namn som Florentia, Florentina och Florence. Namnet har förekommit i Sverige sedan slutet av 1700-talet.

Flora är den romerska mytologins vår- och blomstergudinnan.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 817 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Flora, varav 560 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: saknas (1901-1993: 20 juni)

Personer med namnet Flora
Flora Gomes, regissör och skådespelare från Guinea-Bissau
Flora Larsson,  kommendör i Frälsningsarmén, diktare, författare och sångförfattare, född i Argentina, inflyttad till Sverige
Flora Robson, brittisk skådespelerska
Flora Tristan, fransk feminist och socialist

Se även
Fleur

Källor

Kvinnonamn
Romerska namn
Volendam

Volendam är ett berömt fiskeläge i provinsen Noord-Holland i Nederländerna. Här finns det fortfarande människor som klär sig i traditionell holländsk dräkt (folkdräkt). Staden ligger inte långt från Amsterdam.

Externa länkar 

Orter i Noord-Holland
Edam-Volendam
I elfte timmen (film, 1916)

I elfte timmen är en svensk dramafilm från 1916 regisserad av Fritz Magnussen.

Om filmen
Filmen premiärvisades 18 september 1916 på biograf Biorama i Malmö. För foto svarade Hugo Edlund. Filmen spelades in vid Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö med exteriörscener från de Lithanderska godsen i Jämtland.

Rollista i urval
William Larsson - Brandt, godsägare 
Greta Almroth - Blanche, hans fosterdotter 
Stina Stockenstam - Maria, Brandts hustru 
Carl-Ivar Ytterman - Schwalbe, godsägare 
John Ekman - Janko, zigenare 
Nicolay Johannsen - Valentin Sporre, förvaltare

Källor
 Svensk filmdatabas - I elfte timmen

Svenska filmer 1916
Svenska dramafilmer
Svenska stumfilmer
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1916
Förlorade filmer
Bröderna Grimm (film)

Bröderna Grimm är en amerikansk långfilm från 2005 i regi av Terry Gilliam.

Handling 
Filmen utspelar sig i Tyskland i början av 1800-talet. Bröderna Jake och Will Grimm försörjer sig genom att skydda godtrogna mot icke-existerande troll, drakar och annat magiskt.

Skådespelare 
Heath Ledger - Jake Grimm
Matt Damon - Will Grimm
Jonathan Pryce - Delatombe
Lena Headey - Angelika
Peter Stormare - Mercurio Cavaldi
Monica Bellucci - Drottning

Externa länkar

Filmer 2005
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Filmer i regi av Terry Gilliam
Kulturella återgivningar av bröderna Grimm
Filmer från Atlas Entertainment
Kungligheter på film
Häxor på film
Filmer om bröder
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Miramax Films
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Bindi

Bindi är en utsmyckning i form av en liten färgad prick i pannan som traditionellt bärs av hinduiska kvinnor, särskilt i Indien. Den färgade pricken kan även kallas tilaka, bottu, bindiya eller kumkum. 

Idag bärs bindin ofta som dekoration, men ursprungligen har utsmyckningen haft mer tydlig religiös betydelse. Pricken är en symbol för fromhet och signalerar att personen är hindu. Pricken symboliserar också det tredje ögat. Det tredje ögat ser inåt, mot gudomen. Ogifta kvinnor hade en svart prick, medan gifta kvinnorna hade en röd prick; den röda pricken står också för att kvinnorna är lyckliga. 

För utsmyckning finns numera bindi i olika färger och i olika utföranden, till exempel i form av smycken som kan klistras på och kvinnor använder dem när de vill vara fina, exempelvis vid fester.

Källor 
  

Hinduism
Jeanne d'Arc (1948)

Jeanne d'Arc (engelska: Joan of Arc) är en amerikansk biografisk dramafilm från 1948 i regi av Victor Fleming. Filmens manus är baserat på pjäsen Johanna från Lothringen från 1946 av Maxwell Anderson.

Rollista i urval

Externa länkar 

 
 

Filmer 1948
Amerikanska biografifilmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer i regi av Victor Fleming
Jeanne d'Arc på film
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska filmer baserade på pjäser
Amerikanska historiefilmer
Filmer från RKO Pictures
Movex

Movex är ett affärssystem som utvecklas av det svenska företaget Intentia och som introducerades 1984. 
I maj 2006 gick Lawson Software och Intentia samman och blev Lawson. I samband med detta bytte Movex namn till Lawson M3, som senare bytte namn till Infor M3.

Källor

Externa länkar 
Företagets webbplats

Affärssystem
Jeanne d'Arc (kortfilm)

Jeanne d'Arc är en fransk stumkortfilm, skapad och utgiven 1900. Filmen regisserades och producerades av Georges Méliès.

Om filmen 
Filmen är en av de äldsta av en lång rad av filmer om Jeanne d'Arc.

Se även 
 Georges Méliès' filmografi

Externa länkar 

Filmer 1900
Franska kortfilmer
Franska stumfilmer
Svartvita filmer
Filmer i regi av Georges Méliès
Återfunna filmer
Jeanne d'Arc på film
Georges Méliès

Georges Méliès, född 8 december 1861 i Paris, död 21 januari 1938 i Paris, var en fransk illusionist och regissör som bidragit både till den tekniska och narrativa utvecklingen vid filmens födelse och första år. Méliès var en produktiv filmpionjär och innovatör gällande användandet av specialeffekter och populariserade metoder som stop motion substitution, dubbelexponeringar, timelapse-fotografering, dissolve transition och tintning. Han var också en av de första filmskaparna som använde sig av storyboards. Hans 500 filmer inkluderar Resan till månen (1902) och En rundresa i världsrymden (1904), båda involverar surrealistiska resor i stil med Jules Vernes och anses vara bland de viktigaste tidiga science fiction-filmerna, även om de står närmare fantasy-genren.

Biografi 
Innan han började göra film var Méliès illusionist. Efter att ha bevistat den första filmvisningen på Grand Café i Paris, ville han köpa en kinematograf av bröderna Lumière. De nekade, men Méliès fick snart tag på en liknande kamera och inledde en omfattande produktion av kortfilmer.

Som filmare använde han sig flitigt av specialeffekter. Han upptäckte att man kunde skapa förvandlingsnummer genom att stoppa kameran och byta ut delar av motivet. Detta hade han enligt sig själv upptäckt en gång när filmkameran som tog bilderna hade hakat upp sig för ett kort ögonblick. Han använde sig också av dubbelexponering och slow motion och var tidig med att klippa ihop flera scener till en längre handling. Han färglade också ofta sina filmer för hand. 

Hans filmer var under en period stilbildande och populära. Hans filmkonst utvecklades dock inte efter hans stora succéer som Resan till månen (1902). Filmkonstens utveckling gick om honom och efter en tid var hans filmer omoderna. Hans filmbolag tvingades så småningom i konkurs och han försörjde sig på leksaksförsäljning. Många av hans filmer kom att förstöras; enligt legenden återanvände den franska armén materialet till stövelklackar under första världskriget. Med tiden kom han dock att åter få ett visst erkännande och återgick till sin scenkarriär. Han dog 1938 vid 76 års ålder. 

Filmen Hugo Cabret (2011) regisserad av Martin Scorsese handlar delvis om Méliès liv.

Filmografi i urval

Källor 
 Bra böckers film- och TV-lexikon, band 2, Stockholm: Bra böcker, 1985
 Fantastisk filmfestival - Vem var Georges Méliès?

Externa länkar 

Georges Méliès on Google Play Store. Free App to download.

Franska stumfilmsregissörer
Födda 1861
Avlidna 1938
Män
Riddare av Hederslegionen
Radio Corporation of America

The Radio Corporation of America eller RCA var ett amerikanskt bolag grundat 17 oktober 1919 ur American Marconi och med patent från General Electric, Westinghouse med flera. Bolaget, namnändrat 1969 till RCA Corporation, köptes av General Electric 1986. Konsumentelektronikdelen såldes till Thomson 1987. Varumärket RCA licensieras av Thomson till flera företag bland annat Sony for RCA Records.

Dess skivbolag (RCA hade 1929 köpt upp Victor Talking Machine Company) har varit framgångsrikt. Det var dock på fallrepet när dess stora stjärna, Elvis Presley, plötsligt avled 1977. Hans bortgång ska ha räddat RCA, genom den ökade skivförsäljningen.
RCA Camden var ett budgetmärke som främst användes till att återutge material, som RCA redan givit ut under andra etiketter.

RCA är även namnet på den kabelstandard som är vanlig på bland annat vinylspelare, förstärkare, ljudkort och annan HiFi-utrustning, initierad av bolaget med samma namn.

Se även 
 RCA-kontakt

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats för varumärket RCA

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Ej längre existerande amerikanska företag
Skivbolag och skivmärken bildade 1919
Skivbolag och skivmärken upplösta 1986
General Electric
Jeanne d'Alcy

Jeanne d'Alcy, född 20 mars 1865 i Vaujours, Seine-Saint-Denis, Frankrike, död 14 oktober 1956 i Versailles, Yvelines, var en fransk skådespelare som medverkade i en rad filmer under filmmediets barndom, åren 1896–1903. Hon medverkade i flera filmer av Georges Méliès och var gift med honom från 1926 till hans död 1938.

d'Alcy gestaltas i filmen Hugo Cabret (2011) av Helen McCrory.

Filmografi (urval)
Le Manoir du diable (1896)
Faust et Marguerite (1897)
Pygmalion et Galathée (1898)
Jeanne d'Arc (1899)
Barbe-bleue (1901)

Källor

Externa länkar
 

Franska skådespelare under 1800-talet
Kvinnor
Födda 1865
Avlidna 1956
Personer från Seine-Saint-Denis
Martin Segerstråle

Martin Segerstråle, född 31 augusti 1984 i Åbo, är en finländsk kapellmästare, pianist och kompositör.

Segerstråle har studerat Musical Direction and Coaching vid Royal Academy of Music i London och avlagt musices magisterexamen vid Sibelius-Akademin med diplomexamina i kördirigering och pianospel. Han har även studerat musikvetenskap och tyska vid Åbo Akademi. Segerstråle har fungerat som dirigent för flera körer och var år 2014 grundande medlem i och första konstnärliga ledare för Ensemble Vida.

Segerstråle mottog Finlands Svenska Sång- och Musikförbunds dirigentpris, Kurt-Erik Långbacka-priset, i oktober 2014. Våren 2015 tilldelades Segerstråle Svenska Kulturfondens årliga kulturpris för sitt arbete för musiken i Finland.

Segerstråle har fungerat som kapellmästare och pianist vid Åbo Svenska Teater, Tampereen Teatteri, Svenska Teatern och Finlands Nationalopera.

Referenser

Externa länkar
Officiell hemsida

Finländska kördirigenter
Finländska klassiska kompositörer
Finländska klassiska pianister
Alumner från Åbo Akademi
Födda 1984
Män
Levande personer
Musiker från Åbo
Sabu

Sabu, artistnamn för Sabu Dastagir, född 27 januari 1924 i Karapur i Mysore, död 2 december 1963 i Chatsworth i Kalifornien, var en indisk skådespelare, bosatt i USA från 1944.

Filmografi i urval 

 (även visad som Djungelns son samt Elefantpojken)

Källor

Externa länkar 
 
 

Indiska skådespelare under 1900-talet
Födda 1924
Avlidna 1963
Män
Personer från Karnataka
Den perfekta stormen

Den perfekta stormen (engelska The Perfect Storm) är en amerikansk-tysk action-drama-thriller från 2000 i regi av Wolfgang Petersen med George Clooney i huvudrollen. Filmen hade Sverigepremiär den 16 augusti 2000.

Handling
Filmen handlar om ett gäng fiskare och kapten Billy Tyne (George Clooney) som efter en lång tid ute till havs kommer iland. Men när Billy inte får tillräckligt hög lön bestämmer han sig efter två dagar att gå ut igen, trots stormvarning. Efter några dagar ute till havs börjar en storm härska över östra nordatlanten och frågan är bara om Billy och hans gäng kan komma hem välbehållna?

Om filmen
Den perfekta stormen är regisserad av Wolfgang Petersen och baseras på en roman av Sebastian Junger och är verklighetsbaserad.

Filmen nominerades för 2 Oscar för bästa specialeffekter (gjorda under ledning av John Frazier) och bästa ljud. Filmen förlorade båda mot Gladiator.

I TV-serier
I både The Simpsons och Family Guy så har det gjorts parodier på denna film.

Rollista (i urval)
George Clooney - kapten Billy Tyne 
Mark Wahlberg - Bobby Shatford
Diane Lane - Christina 'Chris' Cotter 
John C. Reilly - Dale 'Murph' Murphy
William Fichtner - David 'Sully' Sullivan
Bob Gunton - Alexander McAnally III, Mistral Owner 
Christopher McDonald - Todd Gross
Karen Allen - Melissa Brown
Mary Elizabeth Mastrantonio - Linda Greenlaw
Allen Payne - Alfred Pierre 
John Hawkes - Mike 'Bugsy' Moran
Michael Ironside - Bob Brown
Dash Mihok - sgt. Jeremy Mitchell

Externa länkar

 

Filmer 2000
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Tyska actionfilmer
Tyska dramafilmer
Tyska thrillerfilmer
Tyska äventyrsfilmer
Tyska filmer baserade på böcker
Tyska filmer baserade på verklighet
Filmmusik av James Horner
Katastroffilmer
1990-talet på film
Massachusetts på film
Sjöfart på film
Sjöfartsfilmer baserade på verkliga händelser
Gang Related

Gang Related är en amerikansk film från 1997 i regi av Jim Kouf.

Rollista (i urval)
James Belushi - Det. Frank Divinci 
Tupac Shakur - Det. Rodriguez
Lela Rochon - Cynthia Webb
Dennis Quaid - Joe Doe/William R. McCall
James Earl Jones - Arthur Baylor
David Paymer - Elliot Goff
Wendy Crewson - Helen Eden
Gary Cole - Richard Simms

Externa länkar

Filmer 1997
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Domstolsfilmer