kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ottavio Piccolomini

Ottavio Piccolomini, född 11 november 1599 i Florens, död 11 augusti 1656 i Wien, var en italiensk  internationellt verksam militär och officer.

Biografi 
Piccolomini, som härstammade i tredje led från Pius II:s syster Caterina Piccolomini började sin bana som spansk pikenerare och var 1618 ryttmästare i den kavalleritrupp, varmed Dampierre skyndade Österrike till hjälp mot Böhmen. År 1625 följde Piccolomini med 1 000 kyrassiärer Pappenheim till Italien och fick överstes grad. År 1627 var han chef för Wallensteins livgarde samt deltog under Wallensteins, Collaltos och Tillys befäl i en mängd drabbningar. 

I slaget vid Lützen i november 1632 stod han på vänstra flygeln och utgjorde mål för svenska kavalleriets första anfall. Då de kejserliga utrymt slagfältet, stannade Piccolini ensam kvar där med sitt kavalleri och angrep fienden sju gånger, varvid han fick sex sår och förlorade fem hästar. Trots den tillit och välvilja Wallenstein visade honom, bland annat genom att 1633 utverka åt honom kavallerigeneralsfullmakt, inlät sig Piccolomini i, ja blev ledaren av den sammansvärjning, som avsåg Wallensteins våldsamma störtande. Det var efter Piccolominis instruktioner som Butler och dennes medhjälpare uppträdde i Eger natten till 25 februari 1634, då Wallenstein mördades. 

Utom marskalksstaven, som Piccolomini fått redan samtidigt med att den kejserliga befallningen om Wallensteins gripande utfärdades, fick han för sina "goda tjänster" 100 000 gulden och det stora böhmiska slottet i Nachod i Riesengebirge. I slaget vid Nördlingen 1634 stod han vid ärkehertig Ferdinands sida. Därefter kämpade han mot holländare och fransmän, vann 1639 vid Thionville en lysande seger över de senare, anförda av Feuquières, och belönades av kejsaren med utnämning till verkligt geheimeråd och av kungen av Spanien med hertigdömet Amalfi, som en gång lär ha tillhört Piccolominis förfäder. 

I slutet av samma år mottog Piccolomini under ärkehertig Leopold Vilhelm befälet i Böhmen mot svenskarna. Sedermera förlorade han och ärkehertigen slaget vid Wolfenbüttel, 1641 och slaget vid Leipzig, 1642, varefter båda lade ned sitt befäl. 1644–1647 förde Piccolomini befälet över spanjorerna i deras strider mot fransmännen i Nederländerna, men 1648 återgick han i kejserlig tjänst som högste befälhavare i Tyskland och deltog i, då han överföll svenskar och fransmän vid Dachau, den sista drabbningen i det långa kriget. Som kejsarens "principalkommissarie" deltog han 1649–1650 i fredsexekutionskonventet i Nürnberg

Källor

Externa länkar 

Födda 1599
Avlidna 1656
Personer i trettioåriga kriget
Italienska fältmarskalkar
Män
Deltagare i slaget vid Nördlingen
Deltagare i slaget vid Leipzig (1642)
Thorvald Køhl

Thorvald Heinrich Johan Køhl, född 7 oktober 1852 i Köpenhamn, död 19 mars 1931, dansk astronom, lärare, författare i Odder, Danmark.

Biografi
Køhl gifte sig med Madsen från Langeland 1875 och blev senare lektor vid Odder Kommunala Realskola. År 1883 byggde han ett eget observatorium i Odder. Den första observationen han företog från detta observatorium, var av en månförmörkelse den 4 oktober 1884 med totalitet klockan  23:02. Vid detta tillfälle hade han 36 besökare.

Køhls hustru avled 1892 och två år senare gifte han sig för andra gången.

År 1903 byggde han sitt eget observatorium "Carina".

Bibliografi
 Den Astronomiske Husven, 1883, 2. utg. 1926
Grundtræk af den fysiske Geografi, 1885.
Den plane Trigonometri, 189l
Fysiske Fortegninger, 1889.
En selskabstur til Månen, 1892.
Hvordan man ser på Himlen med væbnet Øje, 1892
Lærebog i Astronomien, 1896.
Astronomien i Billeder og Tekst, 1898.
Himmel og Jord, Kvällkurs i Populär Astronorni, 1913, 2. utg., Gyldendal, Köpenhamn, 1923.
Stjernehimlen, Nøgle til Bestemmelse af Stjerner, Milo, Odense, 1894. 2. utgåvan 1914.
Jorden en Stjerne - Stjernen en Jord, 1915.
Store Problemer, 1916.
Spørgetimer i Astronomi, Hagerup. Köpenhamn, 1919
Resultater af udvalgte Fiksstjerneobservationer 1877 - 1918, tryckt som manuskript 1919.
Stort "Stjernekort", 1 x 1 m vægkort, eget förlag.
Stjernekort med bevægelig Horisont, Brdr. Backhausens Förlag i Århus.
Et mindre Drejekort, Dolleris Forlag, Vejle.
Carina Observatoriet i Odder 1903-1923, 1924

Källor

Externa länkar
 http://www.taurus-observatoriet.dk/kastro1/carina/index.php

Danska astronomer
Danska lärare
Födda 1852
Avlidna 1931
Män
RIK

RIK kan betyda:

Redbergslids IK
Reymersholms IK
IATA:s kod för Carrillo Airport, Carrillo, Costa Rica.
Rik Verbrugghe, belgisk före detta professionell tävlingscyklist.
Napoleon II

Franz Joseph Karl Bonaparte (franska Napoléon François Joseph Charles Bonaparte), hertig av Reichstadt, Örnungen, erhöll vid sin födelse titeln "konung av Rom", född 20 mars 1811 i Paris, död 22 juli 1832 på slottet Schönbrunn utanför Wien. Son till kejsar Napoleon I och Marie Louise av Österrike.

Napoleon I abdikerade den 4 april 1814 till förmån för sin son, som därmed blev Napoleon II, men redan den 6 april återkallade senaten Ludvig XVIII till tronen. Napoleon II fördes till Wien, och de allierade tillät honom ej besöka fadern under dennes uppehåll på Elba. Inte heller fick han följa med modern till Hertigdömet Parma och Piacenza. Genom fördraget i Wien 1817 fastställdes att han inte ägde arvsrätt till Parma efter modern. Som ersättning blev Napoleon II 1818 hertig av Reichstadt.

Napoleons son växte upp med morföräldrarna i Wien och tillbringade somrarna på Schönbrunn. 

Han dog av miliartuberkulos, "galopperande lungsot". Adolf Hitler lät placera hans kvarlevor i Invaliddomen i Paris, bredvid kejsar Napoleon, den 15 december 1940 (på dagen 100 år sedan dennes stoft förts till sin sista vila där). Dock finns hans hjärta i urna nr. 42 i kryptan i Augustinerkirche i Wien och hans inälvor i urna nr. 76 i kryptan i Stefansdomen i samma stad.

Anfäder

Noter

Externa länkar 
 
 Spencer Napoleonica Collection på Newberry Library

Personer från Paris
Personer i Frankrike under 1800-talet
Napoleon
Huset Bonaparte
Män
Födda 1811
Avlidna 1832
Storkorset av Hederslegionen
Carlo Buonaparte

Carlo Buonaparte (franska Charles Marie Bonaparte), född 29 mars 1746 i Ajaccio, död 24 februari 1785 i Montpellier, är känd som far till kejsaren Napoleon I av Frankrike.

Carlo Buonaparte gifte sig den 3 juni 1764 i katedralen i Ajaccio med den vackra, ännu ej fjorton år fyllda Laetitia Ramolino.

Han studerade juridik i Rom och vid universitetet i Pisa. Han deltog först på frihetshjälten Paolios sida i Korsikas uppror mot republiken Genua, men efter nederlaget vid Ponte Nuovo anslöt han sig till fransmännen 1769 och blev sedan en av stöttepelarna för det franska partiet på Korsika. År 1778 blev han deputerad för den korsikanska adeln i Versailles och 1781 medlem av Korsikas adelsråd.

Barn:
 barn, född och död 1765
 barn, född och död 1767
 Joseph Bonaparte, född 1768, död 1844. Kung av Neapel 1806-1808, kung av Spanien 1808-1813.
 Napoleon I, född 1769, död 1821. Kejsare av Frankrike 1804-1814, 1815.
 barn, född och död 1771
 barn, född och död 1773
 Lucien Bonaparte, född 1775, död 1840
 barn, född och död 1776
 Elisa Bonaparte, född 1777, död 1820
 Louis Bonaparte, född 1778, död 1846. Kung av Holland 1806-1810.
 Pauline Bonaparte, född 1780, död 1825.
 Caroline Bonaparte, född 1782, död 1839.
 Jérôme Bonaparte, född 1784, död 1860. Kung av Westfalen 1807-1813.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter 

Napoleon
Huset Bonaparte
Födda 1746
Avlidna 1785
Män
Personer från Ajaccio
Alumner från universitetet i Pisa
Bowling for Columbine

Bowling for Columbine är en amerikansk dokumentärfilm från 2002 av Michael Moore.

Handling 
Filmen handlar om vapenindustrin, människans hållning till vapen och varför det händer så många dödsfall relaterade till handeldvapen i USA än i övriga industriländer.

Om filmen 
En av Moores bevekelsegrunder för att skapa denna film var Columbinemassakern 1999 och dess efterspel, där bland annat Marilyn Mansons låttexter påstås ha utgjort en inspirationskälla för mördarna. Filmen Oscarsbelönades som bästa dokumentärfilm år 2003.

Externa länkar 

 Bowling For Columbine.com

Amerikanska dokumentärfilmer
Filmer 2002
Skolrelaterade filmer
Oscar för bästa dokumentär
Columbinemassakern
Filmer från United Artists
Kaparbrev

Ett kaparbrev var en av en stat utfärdad fullmakt för en privatperson att plundra och kapa fiendestaters sjöfart. Framför allt utfärdades kaparbrev av England, Frankrike och Nederländerna under 1500-talet och 1600-talet, när dessa länders militära sjömakt var för svag för att kämpa mot Spanien som byggt upp ett kolonialvälde i Amerika.

Även på andra håll har kaparbrev använts som ett medel att stärka enskilda staters sjömakt i kristider. Även Sverige gjorde bruk av kaparbrev under vissa perioder. (Se Lars Gathenhielm)

De av kaparna erövrade fiendefartygen kallades för "priser", eftersom man för dem erhöll en penningsumma av den makt som utfärdat kaparbrevet.

Se även
Sjöröveri
Kapare

Sjökrigföring
Historiska dokument
Kapare
Friedland

Friedland kan syfta på:

Geografi

Polen
 Friedland in Niederschlesien – tyska namnet på en stad i Nedre Schlesiens vojvodskap, se Mieroszów
 Friedland in Oberschlesien (Friedland O.S.) – det tyska namnet på en stad i Opole vojvodskap, se Korfantów.
 Märkisch Friedland – det tidigare tyska namnet på en stad i Västpommerns vojvodskap, se Mirosławiec,  ej att förväxla med Friedland (Niederlausitz).
 Preussisch Friedland – det tyska namnet på en stad i Pommerns vojvodskap, se  Debrzno, ej att förväxla med Friedland in Ostpreussen (Pravdinsk i Ryssland).

Ryssland
 Friedland in Ostpreussen – det tyska namnet på den nu ryska staden i Kaliningrad oblast, se Pravdinsk 
Slaget vid Friedland – ett slag under Napoleonkrigen.

Tjeckien
 Friedland an der Mohra –  det tyska namnet på staden Břidličná nad Moravicí i Mähren.
 Friedland in Böhmen –  det tyska namnet på staden Frýdlant v Čechách i norra Böhmen.
 Friedland an der Ostrawitza –  det tyska namnet på staden Frýdlant nad Ostravicí i Mähren.

Tyskland
Friedland (Mecklenburg) – en stad i det tyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern.
 Slaget vid Kosabroma – ett slag 1761 under Pommerska kriget vid Friedland (Mecklenburg)
Friedland (Niederlausitz) – en stad i Landkreis Oder-Spree i förbundslandet Brandenburg.
Friedland, Niedersachsen – en kommun i Landkreis Göttingen i förbundslandet Niedersachsen.

Se även 
Friedlander
Friedländer
Jesus kär, var mig när

Jesus kär, var mig när är en bönepsalm av Lina Sandell från 1889. Den består av två korta strofer på en tysk 1800-talsmelodi. Psalmen byggs upp kring motsatsparen dag-natt, glädje-sorg. I båda verserna fokuseras på vägen till målet: "livets väg", "din stig". I vers 1 ber vi att Jesus ska vara nära oss, i vers 2 att han ska hålla oss nära honom.

Publicerad som
Nr 266 i Svensk söndagsskolsångbok 1908 under rubriken "Morgon och afton".
Nr 247 i Svensk söndagsskolsångbok 1929 under rubriken "Morgon och afton".
Nr 787 i Sionstoner 1935 under rubriken "Avslutning och avsked".
Nr 408 i Guds lov 1935 under rubriken "Morgon och afton".
Nr 520 i 1937 års psalmbok under rubriken "Barn", och där har den en annan melodi som dock aldrig slagit igenom.
Nr 683 i Frälsningsarméns sångbok 1968 under rubriken "Barn Och Ungdom".
Nr 184 i Den svenska psalmboken 1986, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 under rubriken "Dagens och årets tider/Under dagen". 
Nr 579 i Lova Herren 1987 med titelraden "Jesu kär, var mig när" under rubriken "Guds barn i bön och efterföljelse".
Nr 272 i Sions Sånger 1981 under rubriken "Barn".
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 23 under rubriken "Gud tycker om oss".
Nr 618 i Lova Herren 2020 med titelraden "Jesu kär, var mig när" under rubriken "Årstiderna och livets gång"

Referenser

Svenska psalmer
Bönepsalmer
Barnpsalmer
Verk av Lina Sandell
Sånger 1889
Morgon mellan fjällen

Morgon mellan fjällen är en psalm i bland annat den svenska psalmboken. 

Det var länge oklart vem som skrivit denna morgonpsalm. Länge tillskrevs åtminstone melodin den tyske organisten och kompositören Karl Heinrich Ernst Hauer, men nyare forskning har helt ändrat bilden av psalmens ursprung. Följande fakta är hämtade från verket Psalmernas väg, sidorna 170–171:

Texten går tillbaka på en sång av den romersk-katolske prästen Christoph von Schmid (1768–1854) och melodin är komponerad av musikläraren Johann Adam Anthes (1788–1843), men den blev tidigt spridd och sjungen i många länder och ursprunget föll i glömska. 

Pianoförsäljaren och baptisten Horace Waters tog in sången (med titeln Morn Amid the Mountains) i sin söndagsskolsångbok The Sabbath School Bell, där den finns med i andra upplagan 1859 (oklart om den fanns i den första). Redan dessförinnan var den dock översatt till svenska och i Amerika tycks den sedermera ha slutat sjungas.

Det var nog Betty Ehrenborg-Posses förtjänst att sången kom att bli så populär som den blev just i Sverige, eftersom hon mycket snabbt introducerade den i Sverige genom söndagsskolan och sitt sånghäfte Andeliga sånger för barn (1852). Sedermera togs den in i 1937 års psalmbok. 

Den första versen lyder:

Morgon mellan fjällen.
Hör, hur bäck och flod,
sorlande mot hällen,
sjunga: Gud är god, Gud är god.

Publicerad som 
Nr 8 i Stockholms söndagsskolförenings sångbok 1882 med fyra verser, under rubriken "Morgon- och aftonsånger".
Nr 603 i Herde-Rösten 1892 under rubriken "Morgon- och aftonsånger".
Nr 5 i Svensk söndagsskolsångbok 1908 under rubriken "Guds härlighet".
Nr 222 i Lilla Psalmisten 1909 under rubriken "Sånger vid särskilda tillfällen".
Nr 281 i Barntoner 1922 under rubriken "Årstiderna".
Nr 245 i Svensk söndagsskolsångbok 1929 under rubriken "Morgon och afton".
Nr 521 i 1937 års psalmbok under rubriken "Barn".
Nr 595 i Segertoner 1960.
Nr 651 i Frälsningsarméns sångbok 1968 under rubriken "Morgon och afton".
Nr 179 i 1986 års psalmbok, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990) under rubriken "Morgon".

Referenser

Externa länkar 
Hos Projekt Runeberg finns noterna till melodin.

Morgonpsalmer
Barnpsalmer
Tyska psalmer
Jag lyfter ögat mot himmelen

Jag lyfter ögat mot himmelen är en bön- och tackpsalm, med text av Johan Ludvig Runeberg, 1857. Psalmen infördes i de finländska psalmböckerna 1886, i den finskspråkiga med översättning från 1883, som följdes av flera översättningar.  På finska heter den "Mä silmät luon ylös taivaaseen".  Psalmen finns på två ställen i Svenska kyrkans psalmbok.

Musiken som används i de finländska psalmböckerna och i den finskspråkiga versionen i Sverige är komponerad av Rudolf Lagi 1867. I Svenska kyrkans psalmbok från 1986 används musik komponerad av Oskar Lindberg 1917.

Publicerad
Nr 410 i Den finska psalmboken för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland 1886
Nr 383 i Den svenska psalmboken för evangelisk-lutherska församlingarne i Finland 1886
Nr 158 i Svensk söndagsskolsångbok 1908 under rubriken "Böne- och lovsånger".i 
Nr 162 i Lilla Psalmisten 1909 under rubriken "Bönesånger".
Nr 223 i Svensk söndagsskolsångbok 1929 under rubriken "Barndoms- och ungdomstiden".
Nr 515 i 1937 års psalmbok under rubriken "Barn"
Nr 477 i Virsikirja, Finlands ev. luth. kyrkas finska psalmbok  1938
Nr 486 i Finlandssvenska psalmboken 1943
Nu ska vi sjunga, 1943, under rubriken "Andra vackra sånger och visor".
Nr 678 i Frälsningsarméns sångbok 1968 under rubriken "Barn och ungdom".
Nr 490 i Virsikirja, Finlands ev. luth. kyrkas finska psalmbok 1986
Nr 492 i Finlandssvenska psalmboken 1986 under rubrik "Människans ålder"
Nr 210 i Svenska kyrkans 1986 års psalmbok, 1986 års Cecilia-psalmbok, Psalmer och Sånger 1987, Segertoner 1988 och Frälsningsarméns sångbok 1990 under rubriken "Bönen"
Nr 647 i Svenska kyrkans 1986 års psalmbok, som en tvåspråkig psalm i två språkversioner under rubriken "Från Finland".
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 112 under rubriken "Tillsammans i kyrkan".

Källor
Finlandssvenska psalmboken 1986 (uppgifter om text och musik samt psalmnummer)
Virsikirja 1986 (uppgifter om psalmnummer, musik och år för översättning och införande)

Fotnoter

Barnpsalmer
Finländska psalmer
Verk av Johan Ludvig Runeberg
Friedrich Paulus

Friedrich Wilhelm Ernst Paulus (emellanåt felaktigt benämnd Friedrich von Paulus), född 23 september 1890 i Breitenau (i nuvarande Guxhagen) i Hessen, död 1 februari 1957 i Dresden, var en tysk general; generalfältmarskalk.

Biografi 
Paulus ledde den tyska 6:e armén under slaget vid Stalingrad och valde, mot Adolf Hitlers uttryckliga order, att kapitulera den 2 februari 1943 till Röda armén och gå i sovjetisk fångenskap. Paulus ville kapitulera tidigare, men Hitler vägrade och ville att armén skulle strida till sista man. Friedrich Paulus blev den förste tyske fältmarskalk som kapitulerade under kriget. Han och cirka 90 000 tyska soldater togs tillfånga av Sovjetunionen efter kapitulationen.

Under den sovjetiska fångenskapen slapp Paulus arbetsläger, på grund av sin grad som fältmarskalk. Paulus slapp leva i läger utan bodde i en datja tillsammans med Vincenz Müller och Arno von Lenski. Han deltog som vittne vid Nürnbergprocessen där han vittnade om förberedelserna av Operation Barbarossa och det tyska erövrings- och förintelsekriget. Han pekade ut Wilhelm Keitel, Alfred Jodl och Hermann Göring som de huvudansvariga. 

År 1953 släpptes Paulus och tilläts flytta till det dåvarande Östtyskland (DDR) och levde de sista åren av sitt liv i Dresden. Han var under dessa verksam vid det krigshistoriska forskningsrådet vid Volkspolizeis högskola. År 1960 publicerades Paulus försvarsskrift Ich stehe hier auf Befehl.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1890
Avlidna 1957
Män
Personer från Hessen
Fältmarskalkar i Nazityskland
Personer i Tyskland under andra världskriget
Deltagare i slaget vid Stalingrad
Charles Eugène de Croÿ

Charles Eugène de Croy  (även Croÿ och Croij ) , (; Karl Jevgennij de Krua), född 1651, död 30 januari 1702 var hertig, fältmarskalk och nederländsk militär av franskt ursprung. 

Croy gick 1675 i dansk tjänst, och blev 1676 överste och 1677 generalmajor och generallöjtnant. Han deltog på den danska sidan i slaget vid Lund 1676 och stormningen av Malmö 1677, intog Helsingborg 1678 och blev kommendant där. Croy trädde därefter i kejserlig tjänst som fältmarskalk och deltog med utmärkelse i kriget mot turkarna. År 1700 gick han i rysk tjänst, och fick kort före slaget vid Narva överbefälet över de ryska trupperna, men åtlyddes dåligt av sina ryska trupper. Utländska officerare var impopulära i de ryska trupperna och officerarna riskerade att dödas av dem. Rädslan gjorde att han tidigt överlämnade sig till svenskarna. 

Den svenska armén kunde inte ta några större mängder fångar, men officerarna greps och de flesta blev krigsfångar i Sverige. de Croy fick en form av husarrest i Reval, sedermera Tallinn, där han kunde röra sig fritt. Han blev känd för sitt utsvävande leverne och dog efter drygt ett år med stora skulder.

Kvarlevorna 
Efter sin död var de Croy skuldsatt och han placerades i förvar i Nikolaikyrkan där det förmodades att någon släkting eller statsmakten skulle bekosta en begravning. Stadens råd fick aldrig några pengar till begravning och kvarlevorna glömdes bort. Mer än etthundra år senare upptäcktes att hans stoft spontant hade mumifierats, vilket fick stor uppmärksamhet och han placerades för beskådan i Rosenkapellet i Nikolaikyrkan. Tidigt ryktades att hans stora intag av alkohol under sitt sista levnadsår i staden hade främjat mumifieringen. Hans stoft begravdes utan större uppmärksamhet år 1897.

Noter 

Födda 1651
Avlidna 1702
Ryska fältmarskalkar
Tyska fältmarskalkar
Danska generaler
Män
Deltagare i slaget vid Narva
Deltagare i slaget vid Lund
Deltagare i slaget vid Wien
Fältmarskalk

En fältmarskalk är ett befäl av den högsta graden i många arméer.

Fältmarskalk är i allmänhet som befälsgrad högre än general och den högsta graden inom militärmakten. I många länder är graden avskaffad, delas bara ut under krig, eller tilldelas endast som hedersgrad till kungliga personer.

Titeln har funnits i många militärkulturer sedan lång tid tillbaka. Själva ordet kommer av det frankiska mare scalci, ungefär "hästhållare". Titeln betecknade då befälhavaren för härens beridna del. Under 30-åriga kriget var fältmarskalken underordnad i förhållande till landsherrens generallöjtnant. I de svenska och franska härarna hade fältmarskalkarna oinskränkt militär och betydande politisk befogenhet. I Sverige var dock fältmarskalken underordnad riksmarsken, hans närmaste man var rikstygmästaren.

Fältmarskalken har i de flesta länder symboliserats med en så kallad marskalksstav, vilken ofta ses i såväl porträtt av höga militärer samt på gradbeteckningar för fältmarskalksgraden.

I olika länder

Finland
Endast en person har haft graden: Gustaf Mannerheim (1933) samt graden Marskalk av Finland (1942).

Frankrike
I Frankrike heter graden egentligen marskalk av Frankrike.

Grekland
Alexandros Papagos är den ende som tilldelats hederstiteln fältmarskalk av Grekland (1949), för sina insatser i kriget mot Benito Mussolini 1940

Italien

Ryssland

Storbritannien

Sverige

I Sverige har totalt 75 fältmarskalkar utsetts, från 1609 till 1824. Sedan 1972 används graden inte i Sverige, och hade då sedan länge beslutats att bara användas i krigstid.

Tyskland

Preussen

USA
I USA motsvaras graden av General of the Army, eftersom beteckningen Marshal har använts mest för polisiära befattningar.

Österrike-Ungern
Fältmarskalklöjtnant var en grad i den österrikisk-ungerska armén motsvarande generallöjtnant i andra länder.

Se även
Fältherre
General of the Army
Generalfältmarskalk
Marskalk

Noter

 
Militära grader
Mattias Alexander von Ungern-Sternberg

Mattias Alexander von Ungern-Sternberg, född den 3 mars 1689 i Stockholm, död den 13 januari 1763 på Äs gods i Södermanland, var en svensk friherre, fältmarskalk, lantmarskalk  och politiker (Mösspartiet).

Biografi
Mattias Alexander von Ungern-Sternberg var son till generallöjtnanten friherre Nils Alexander von Ungern-Sternberg  och friherrinnan Christina Beatrix Palbitzki. Han blev 1704 volontär och 1705 arklimästare vid amiralitetet och deltog från 1706 i Spanska tronföljdskriget, först i fransk och sedan i holländsk tjänst. År 1709 återvände han till Sverige och kämpade som frivillig i slaget vid Helsingborg 1710. Han blev kapten vid Livdragonerna 1712 och hade 1731 avancerat till överstelöjtnant vid Livregementet till häst.

Under frihetstiden började han delta i det politiska livet och slöt sig till mössorna. I 1741 års ryska krig deltog han till en början, men lämnade sin post för att bevista 1742 års riksdag och eftersom kritiken mot den misslyckade krigföringen gynnade mössorna, blev han vald till lantmarskalk. Hans avancemang i armén slutade med att han 1762 fick titeln generalmönsterherre för hela armén.

von Ungern-Sternberg invaldes 1747 som ledamot nummer 110 av Kungliga Vetenskapsakademien. Han var riddare av Serafimerorden (17 april 1748) och kommendör av Svärdsorden (16 april 1748).

Hans hustru sedan 1722 var grevinnan Beata Sophia Mörner af Morlanda (1690-1773).

Se även
 Lista över svenska fältmarskalkar

Källor

Anrep, Gabriel, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 4

Svenska fältmarskalkar
Lantmarskalkar
Mösspartiet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Kommendörer av Svärdsorden
Mottagare av Serafimerorden
Svenska militärer under 1700-talet
Militärer från Stockholm
Födda 1689
Avlidna 1763
Män
Ugglan
Svenska politiker under 1700-talet
Politiker från Stockholm
Karoliner
Deltagare i slaget vid Helsingborg
Mattias Alexander von