Trosrörelsen i Sverige

Trosrörelsen (efter engelska Word of Faith, ibland Faith Movement) är en rörelse inom kristendomen med ursprung i USA. Livets Ord i Uppsala är den i Sverige mest kända församlingen inom rörelsen.

Teologi 
Trosrörelsen är en del av den karismatiskt kristna rörelsen och betonar därmed den Helige Andes aktivitet i nutiden. Trosrörelsen kombinerar detta med en evangelikal och bibeltrogen (av kritiker kallad fundamentalistisk) bibelsyn, en baptistisk dopsyn och ett bejakande av apostoliskt ledarskap. När det gäller helande anser man inte bara att man kan be till Gud för att denne ska bota en sjukdom, utan också att man kan tilltala sjukdomen i Jesu namn och befalla den att lämna den sjuke, och kan ta ut i tro att den sjuke blivit frisk. Den svenska grenen av trosrörelsen betraktar idag sjukdom och död som konsekvens av att världens skadades vid Adams syndafall, och inte som en konsekvens av individens synd eller brist på tro, men har tidigare anklagats för en obarmhärtig syn på sjuka. 

Vad gäller teologi är Trosrörelsen en mångfasetterad rörelse. Då rörelsen i många år inte var organiserad som ett samfund finns inga centralt antagna lärosatser. I likhet med andra nyare kristna rörelser kännetecknas trosrörelsen av en stark kongregationalism, vilket gör varje församling självständig i lärofrågor. Trosrörelsen bibelsyn kan karaktäriseras som traditionell i bemärkelsen att man ser bibeln som Guds Ord och den enda giltiga auktoriteten för kristen tro. I likhet med flertalet andra karismatiska kyrkor ställer Trosrörelsen sig bakom innehållet i de tre fornkyrkliga trosbekännelserna.
Den svenska trosrörelsen är starkt USA-influerad. Den tidiga svenska rörelsen predikade Framgångsteologi (som Livets Ords Förlag gav ut en bok om 1986) och JDS-lära, så som dessa läror tydligt formulerats av rörelsens ledande amerikanska företrädare, bland andra Kenneth Hagin och Kenneth Copeland. I Sverige har dock dessa läror på senare tid avsevärt tonats ner. Trots uppmaningar från andra frikyrkorörelser och pastorer anses dock den i särklass mest tongivande predikanten inom rörelsen, Ulf Ekman, inte helt ha tagit avstånd från dessa läror utan har framfört modifierade varianter av dem bland annat i boken Doktriner - den kristna trons grundvalar (1995). I en intervju från 2008 hävdar han att han tydligt har korrigerat sin syn på JDS-läran. Kristen sionism är vanligt förekommande inom trosrörelsen.

Gudstjänsterna präglas av modern rocklovsång, ofta med proklamerande texter, och tungotal pågår ofta högt under församlingsbönen.

Samfundsidentitet 
Den svenska trosrörelsen influerar vissa medlemmar i flertalet andra kristna samfund som regelbundet besöker trosrörelsens konferenser. Bland andra samfund står trosrörelsen, vad gäller uttryck och kultur, närmast pingströrelsen och EFK. Vissa församlingar inom dessa samfund har tagit intryck av trosrörelsen, och många medlemmar i olika frikyrkosamfund har tagit del av trosrörelsens bibelskolor, konferenser, tidskrifter och TV-program, medan andra under främst 1980- och 1990-talen tog avstånd från rörelsen. Teologiskt har trosrörelsen vuxit fram ur den karismatiska rörelsen från 1960-talet och 1970-talet, för att senare inkorporera framgångsteologin. Men på senare år har man börjat leta sig tillbaka till rötterna och den historiska kyrkan allt mer, det vill säga att hämta inspiration från klosterliv. Den mest tongivande inom rörelsen, Ulf Ekman, har betonat detta starkt de senaste åren, och tillsammans med sin fru lämnade han Livets ord i mars 2014 för att upptas i katolska kyrkan.

Organisation 
Rörelsens organisation avviker från andra kyrkor. Flera av församlingarna i Sverige är organiserade som stiftelser istället för föreningar eller trossamfund. Till skillnad från en förening eller ett trossamfund så har inte en stiftelse medlemmar, i ordets juridiska mening. En stiftelse styrs istället av en styrelse eller förvaltare i enlighet med de riktlinjer som anges i det förordnande som upprättades när stiftelsen bildades, vilket är en direkt konsekvens av teologin om apostoliskt ledarskap.
Det sammanhållande organet i Sverige är den ideella föreningen Trosrörelsens predikantorganisation i Norden, (TRPO). Föreningen har sitt säte i Uppsala och bildades 1994. Ordförande i föreningen var sedan starten Ulf Ekman. Pastorer kan bli medlemmar. Det är denna förening som sedan 1995 har hand om rörelsens vigselrätt. Trosrörelsen erhåller inte statsbidrag från Myndigheten för stöd till trossamfund.

Kritik 
Hjälporganisationen för människor som drabbats av sekter, FRI (Föreningen Rädda Individen), menar att trosrörelsen är en sekt.

Sedan en tid har trosrörelsen gjort närmanden till övriga svenska kristna kyrkor och också blivit accepterad i vissa delar av frikyrkligheten. 2006 antogs Livets Ord som observatör i Uppsala Kristna Råd.

Den svenska trosrörelsen har även kritiserats för proselytism då man till en början hade sin främsta tillväxt genom att personer som redan var medlemmar i andra samfund, såsom Örebromissionen (numera en del av Evangeliska Frikyrkan), pingströrelsen och på vissa orter Evangeliska fosterlandsstiftelsen, övergick till trosrörelsen, ofta som en konsekvens av att de deltagit i bibelskola hos Livets Ord. De senaste tiotalet år har dock förhållandena normaliserats och flödet av medlemmar mellan samfunden är jämförbart med förhållandena i övriga frikyrkosverige.

Enligt författaren i A Different Gospel, är trosrörelsens verkliga upphovsman inte Kenneth Hagin utan E W Kenyon. Kenyon ansågs inte vara vare sig andedöpt eller pingstvän, han hämtade läromässigt sina idéer från flera olika, icke klassiskt kristna sammanhang, såsom till exempel Kristen Vetenskap, New Thought, och metafysiska kulter. Han säger också att författarna Hunt och McMahon  i sin bok "The seduction of Christianity" refererar till trosrörelsen som en väckelse i New Thought. Kenyon har inte några läromässiga drag från varken Wesley eller pingströrelsen som anses vara ursprunget till den karismatiska rörelsens uppkomst. Exempelvis är läran om gudomligt helande, enligt författaren, hämtad från grupper såsom Kristen Vetenskap, New Thought, Unity School of Christianity och Science of the mind. Kenyon skrev sina böcker med stoff från dessa religiösa grupper och Hagin använde Kenyons läror i sina egna böcker. Författaren visar i sin bok hur Hagin kopierat stora sjok ur Kenyons böcker i princip ordagrant. Livets Ord använde Kenyons och Hagins böcker som litteratur på sin bibelskola 1983 och under en tid innan Ulf Ekman hunnit skriva flera av sina egna böcker. McConnell gör i sin bok en biblisk analys  bland annat av uppenbarelsekunskapen, läran om helande och läran om framgång och ytterligare läror som trosrörelsen undervisar om. I författarens sammanfattning säger han att vissa saker som praktiseras inom rörelsen kan anses som skadligt för de som utövar det. Han nämner fyra specifika saker, positiva bekännelser, förnekelse av förnimmelser från sinnen och verklighet, till exempel sjukdomssymtom, indirekt förkastelse av medicinsk kunskap (om du har vuxit dig tillräckligt stark i din tro så behöver du inte läkare och vård), framgångsundervisningen.

Församlingar  
Trosrörelsen i Sverige hade i november 2014 omkring 30 församlingar, representerade genom pastorer i Trosrörelsens predikantorganisation (TRPO). Följande är exempel på medlemsförsamlingar:
 Agape Församling, Solna
 Arken (församling), Upplands-Bro 
 Bollnäs Bibelcenter
 Borås Kristna Center, Borås
 Brokyrkan, Sundsvall
 Församlingen Liv i överflöd, Lidköping
 Församlingen Livets Bröd, Piteå
 Församlingen Sion i Flen
 Korsets Kraft, Bromölla
 Korskyrkan Alingsås
 Kristet Center, Örebro
 Kungsör Kristna Center
 Livets Ord, Uppsala
 Livets Ord, Göteborg
 Livets Ord, Jönköping
 Malmö International Church
 Norrortskyrkan, Vallentuna
 Storsjökyrkan, Östersund
 Södermalmskyrkan, Stockholm
 Vallbykyrkan, Västerås
 Vetlanda Bibelcenter
 Victory Bibelcenter, Linköping

Viktigare företrädare 
 Kenneth Hagin
 Kenneth Copeland
 Ulf Ekman
 Robert Ekh
 Bror Spetz
 Linda Bergling
 Joakim Lundqvist

Referenser 

 
Kristen sionism