kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Showgirls

Showgirls är en amerikansk/fransk erotisk dramafilm från 1995 med Elizabeth Berkley i huvudrollen som Nomi Malone, en artist och dansare i Las Vegas. Filmen regisserades av Paul Verhoeven och manuset skrevs av Joe Eszterhas.

Filmen är känd för sina många erotiska inslag och fick väldigt dålig kritik när den gick upp på biograferna. Den vann sammanlagt sju Razzie Awards (den var nominerad till 13). Med tiden har den dock blivit något av en kultfilm. Den har dragit in över hundra miljoner dollar på hyrvideomarknaden. 

Filmen hade premiär i USA den 22 september 1995.

Handling
Nomi är en ung dagdrivare som kommer till Las Vegas för att slå sig fram som dansare.

Om filmen

Skådespelaren Kyle MacLachlan som spelar Zack Carey i filmen, och som innan Showgirls hade synts i bland annat Dune (1984), Blue Velvet (1986), tv-serien Twin Peaks (1990–1991) och The Doors (1991), har i efterhand medgivit att han blev överraskad när han för första gången såg den slutgiltiga versionen av filmen. Han berättade för tidningen Metro i maj 2012 att alla inblandade hade gått in i arbetsprocessen med de bästa av intentioner.

Rollista (i urval)

Filmmusik 
Soundtrackalbumet till filmen innehåller följande låtar och artister:

I'm Afraid of Americans – David Bowie, Brian Eno
Animal – Prick
New Skin – Siouxsie & The Banshees
Wasted Time – My Life With the Thrill Kill Kult
Emergency's About to End – Possum Dixon
You Can Do It – No Doubt
Purely Sexuel – Xavier
Hollywood Babylon – Killing Joke
Beast Inside – Freaks of desire
Helen's Face – Scylla
Somebody New – My Life With the Thrill Kill Kult
Goddess – David A. Stewart
Walk Into the Wind – Andrew Carver

Referenser

Noter

Engelska originalcitat

Externa länkar
Internet Movie Database

Razzie-pristagare för sämsta film
Amerikanska dramafilmer
Las Vegas på film
Nevada på film
Filmer i regi av Paul Verhoeven
Filmer från United Artists
Avis

Avis är ett amerikanskt världsomspännande biluthyrningsföretag. Den första Avisbilen hyrdes ut på Detroits flygplats 1946 av grundaren Warren E. Avis (1915-2007). Fler Avis-kontor öppnades inom kort över hela USA. 2014 finns Avis i mer än 165 länder med fler än 5 750 uthyrningskontor världen över. 1966 öppnades det första Avis-kontoret i Sverige och har nu mer än 120 uthyrningskontor på ett 80-tal orter runtom i landet. "We try harder" är Avis ledstjärna än idag.

Källhänvisningar

Externa länkar 

 Avis webbplats

Amerikanska biluthyrningsföretag
Företag bildade 1946
Alex James

För basisten i britpopbandet Blur, se Alex James (musiker)

Alexander Wilson James, född 14 september 1901 i Mossend, Lanarkshire, död 1 juni 1953, var en skotsk fotbollsspelare.

Alex James var en av de mest berömda spelarna under 1930-talet. Han spelade vänsterinner, och var känd för sin passningsskicklighet och för sin enastående bollkontroll. I modern tid har han blivit jämförd med Dennis Bergkamp. Ett annat kännetecken för Alex James var hans "pösiga" shorts, som han bar under matcherna.

James inledde karriären i Raith Rovers'' innan han flyttade till Preston North End 1925. Han tillbringade fyra år i Preston, och gjorde 55 mål på 157 matcher, men mot slutet hamnade han i flera dispyter med klubben. Bråken handlade dels om löner (på den tiden fick professionella spelare inte tjäna mer än åtta pund i veckan), dels om att Preston vägrade släppa iväg James på landslagsuppdrag.

1929 lämnade James Preston för Herbert Chapmans Arsenal. Arsenal betalade 8 750 pund för James, som var med om att göra klubben till den dominerande i engelsk fotboll under 1930-talet. Herbert Chapman gav James rollen som speluppläggare i Arsenal, en roll som det tog lite tid att anpassa sig till. James hittade dock till slut rätt, och ses numer som en av Arsenals största spelare genom tiderna. I och med att han spelade längre bak i plan än tidigare, kunde han inte göra lika många mål i Arsenal som tidigare under karriären. Han gjorde bara 27 mål på 261 matcher, men i gengäld spelade han fram till många fler. Med Arsenal vann James ligan 1931, 1933, 1934 och 1935 samt FA-cupen 1930 och 1936. I 1930 års final gjorde James det första målet.

Han spelade endast åtta landskamper för Skottland. Han gjorde bland annat två mål när Skottland besegrade England med 5–1 på Wembley 1928.

Alex James avslutade karriären 1937. Han jobbade senare som journalist och tränare, innan han avled, 51 år gammal.

Källor

Spelare i Preston North End
Spelare i Arsenal FC
Män
Födda 1901
Avlidna 1953
Skotska landslagsspelare i fotboll
El Mina

El Mina kan syfta på:
 El Mina, Libanon, en stad i Libanon
 El Mina (departement), ett departement i Mauretanien
Nes, Eysturoy

Nes (IPA: , danska: Næs) är en tätort på Färöarna. Nes ligger långt söderut på ön Eysturoy, vid västkusten mot den långa fjorden Skálafjørður. Nes ligger i Nes kommun, och omnämndes första gång i Hundbrevet från 1300-talet. Idag har Nes mer eller mindre vuxit ihop med Toftir, men räknas fortfarande som en egen ort. Nes kyrka, Fríðrikskirkjan, räknas även som Toftirs kyrka.

Vid folkräkningen 2015 hade Nes 327 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Porkeri

Porkeri (IPA: , danska: Porkere) är en ort i Vágsfjørður på Suðuroy i Färöarna. Porkeri utgör hela Porkeris kommun och ligger nära grannorterna Vágur och Hov. Ortens främsta turistattraktion är den gamla träkyrkan från 1847, och i orten finns dessutom ett litet museum. Vid folkräkningen 2015 hade Porkeri 297 invånare.

Historia
Sägnen säger att de första bosättarna i området här fann små skelettrester från grisklövar (färöiska: purkur) i jorden, som de sedan byggde in med en stenmur. Därför fick platsen namnet Purkurgerði, som senare blev Porkeri. Gamla ruinrester från 700-talet i området tyder på att kelter har bott här. Arkeologerna har, förutom kyrkorester, funnit tecken på att folk bosatt sig här omkring år 1000. Det finns planer på vidare utgrävningar i orten. Första gång Porkeri omnämndes i skrift är i en kunglig jordbok från 1350, i de så kallade Hundbrevet, som omtalar en hundägare från Porkeri.

De flesta menar att det var först på senare tid började byggas ordentligt i orten, tidigare fanns endast några enstaka hus. Två stenhus har restaurerats som härstammar från 1570, och ytterligare ett från 1850 har restaurerats. De tre husen har sedan blivit en viktig attraktion för det historiska Färöarna. 1801 hade orten 95 invånare fördelat på 16 hus. 1950 hade befolkningen ökat till 461 invånare, och vid folkräkningen 2012 hade Porkeri 314 invånare. Dagens Porkeri består idag främst av hus byggda från 1890 till idag. Man kan än idag se de gamla kaptensbostäderna uppförda mellan 1900 och 1935 som ligger i en lång rad från hamnen upp mot ortens centrum.

Familjerna i orten var tidigare mycket beroende av havet, med fiske, fågelfångst, valfångst och torvproduktion. Torvbåtarna överlastades ofta; den sista allvarliga olyckan inträffade 1952, då en båt förolyckades i ett oväder och en besättning på fyra män omkom. Många fiskare och sjömän från Porkeri har genom tiderna fått sin grav i havet, och dessa har fått ett eget minnesmärke (tillsammans med sina namn) på orten.

Porkeri är känt för att bygdens män från 1880-talet åkte upp mot Island och Grönland (se Kangerluarsoruseq som också är känt som Føroyingahavnin'' (Färingahamnen)), och Newfoundland med skonerter och slupar. Dessa män åkte i egna båtar eller som manskap och styrmän på andras båtar. Det gav en så god avkastning att många fick råd att bygga sina egna hus.

Dagens Porkeri är fortfarande delvis en fiskeby. Många ättlingar till sjömän har fortsatt i samma spår som sina förfäder med dagens moderna fiske- och handelsfartyg. Över lag är många av ortens invånare sysselsatta inom fiskeindustrin.

Porkeri är också känt som en av Färöarnas bästa platser för odling av korn. Fram till 1950-talet hade varje familj i orten en ko var. Då det 1960 grundades ett mejeri för hela Färöarna i Torshamn gick man i Porkeri över till endast avel av kor och mjölkproduktion för egen konsumtion.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar

Flick Porkeri
Faroeislands.dk Porkeri
Zacharias Müllers erindringer
www.faroe stamps

Orter på Färöarna
Leynar

Leynar (IPA: , danska: Lejnum) är en ort på Färöarna. Den ligger i Kvívíks kommun på huvudön Streymoys västkust. Ortens bebyggelse ligger utspridd på åsarna ovanför stranden Leynasandur, som är en populär badplats och rekreationsområde under sommaren. I dalen strax utanför Leynar ligger insjön Leynavatn som är en populär plats för fiske. Från Leynar går Vágatunnilin över till Vágar.

Leynar omnämndes första gången 1584.. Vid folkräkningen 2015 hade Leynar 102 invånare.

Befolkningsutveckling

Personligheter 
 Sverri Egholm, skådespelare.

Referenser

Orter på Färöarna
Stykkið

Stykkið (IPA: , danska: Stykket) är en ort på Färöarna, belägen i Kvívíks kommun på ön Streymoy. Geografiskt ligger Stykkið mellan Kvívík och Leynar och grundlades som en niðursetubygd 1845.. Vid folkräkningen 2015 hade Stykkið 39 invånare.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar 
 Dansk webbplats om alla orter på Färöarna

Orter på Färöarna
Válur

Denna artikel behandlar orten på Färöarna, för fotbollslaget Valur från Island, se Valur.

Válur (IPA: , danska: Vålen), är en ort på Färöarna, belägen i Kvívíks kommun på ön Streymoy. Orten hade 49 invånare vid folkräkningen 2015., men har vuxit ihop med den intilliggande orten Vestmanna (i grannkommunen Vestmannas kommun) och betraktas ibland som en del av denna.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Toftir

Toftir (färöiska: Toftir, danska: Tofte) är en tätort på Färöarna. Orten ligger vid Skálafjørður på Eysturoy och är administrativt centrum för Nes kommun. Toftir har en stor fiskehamn och en fiskemottagning, båda uppförda 1969. Platsen är en del av en bebyggelse som sträcker sig tio kilometer längs Skálafjørður. Vid folkräkningen 2015 hade Toftir 787 invånare.

Samhälle

Toftir har en historia som går tillbaka till landnamstiden, men omnämndes första gång i skrift 1584. Platsens namn innan digerdöden 1349 ska ha varit Hella. Den lokala sägnen säger att endast en kvinna överlevde digerdöden i orten, vilket gjorde att hela orten förföll. Därmed uppkom också namnet Toftir som betyder ruiner. Toftirs nuvarande kyrka, Fríðrikskirkjan, byggdes 1994.

Det lokala fotbollslaget är B68 Toftir, som spelar sina hemmamatcher på Svangaskarð arena. Anläggningen ligger i bergen utanför orten och öppnades 1980. Färöarnas herrlandslag i fotboll spelade sina hemmamatcher på denna plats innan Tórsvøllur öppnades i huvudstaden Torshamn 2000.

Toftir har en större affär med sena öppettider, ett kafé, Í Hópinum, som också verkar som lokal bar i orten, samt en affär, Navia, som säljer produkter gjorda av ull och även souvenirer. Dessa begränsade affärsmöjligheter har sin förklaring i Toftirs geografiska närhet till Runavík som endast ligger tre kilometer bort. Runavík är också Eysturoys främsta affärsstad.

Förutom fotboll finns i orten simsällskapet Flot, grundat 1984, ett volleybolllag grundat 2010 och en schackklubb, som blivit en av Färöarnas främsta. Båtklubben Bátafelagið grundades den 13 mars 2005 och två månader efter detta hölls den första Båtfestivalen i Toftir. Denna festival är årligen återkommande.

Befolkningsutveckling

Sport 
 Tofta Ítróttarfelag B68

Personligheter
 Johan M. Fr. Poulsen, politiker.

Referenser

Orter på Färöarna
Skælingur (ort)

Skælingur (IPA: , danska: Skælling), är en ort på Färöarna, belägen i Kvívíks kommun på ön Streymoy. Skælingur ligger vid foten av berget med samma namn. Man trodde länge att detta var Färöarnas högsta berg, men det är idag ögruppens elfte högsta berg. Vid folkräkningen 2015 hade Skælingur 16 invånare.

Orten omnämndes första gången i skrift 1584. 1704 fick två halvsyskon i byn ett barn tillsammans, och dessa fördes till huvudstaden Torshamn där de blev dömda till döden genom halshuggning för blodskam 1706. Detta var också Färöarnas sista dödsstraff.

Bron över Breiðá i Skælingur var motiv på ett frimärke från Postaverk Føroya 1986 och tecknades av Ingálvur av Reyni och graverat av den svensk-polske frimärksgravören Czesław Słania.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Vatnsoyrar

Vatnsoyrar (IPA: , danska: Vandsøre) är en by på Färöarna, belägen på nordsidan av Färöarnas största insjö, Sørvágsvatn, på ön Vágar, och är därmed den enda färöiska byn som inte ligger vid havet. Vatnsoyrar var tidigare en del av Miðvágurs kommun, men tillhör sedan 2009 den nya Vágars kommun. Vid folkräkningen 2015 hade Vatnoyrar 48 invånare. Samhället är idag känt för fönstertillverkaren Vatnsoyrar Snikkaravirki och Brøðrasamkomans bönhus Zarepta.

Idag finns också ett mindre museum med motorfordon, Vatnsoyra bilasavn, som bland annat har en T-Ford från 1915 och en Ford Model TT från 1922, vilka var de första typerna av bilar som fanns på Färöarna.

Historia
Vatnsoyrar är en av Färöarnas yngsta byar, och grundades av tre män den 21 oktober 1921. De hade fått tilldelat varsin del mark för jordbruk, och flyttade dit med sina familjer. Platsen räknas därmed ibland som en niðursetubygd, men exkluderas ofta från denna grupp eftersom den grundades efter 1910. Under de första tjugo åren fanns inte mer än tre hus i byn, men tillflyttning skedde efter andra världskriget.

Under kriget flyttade större delen av befolkningen då en brittisk militärbas byggdes. Sjön användes som flygbas, och en flygplats byggdes strax i närheten.

Sedan kommunikationen i området blivit bättre med vägar och kommunal trafik, jobbar de flesta av invånarna idag i andra tätorter i närheten såsom Miðvágur, Sandavágur och Sørvágur.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar

Orter på Färöarna
Miðvágur

Miðvágur (IPA: , danska: Midvåg) är en mindre stad på Färöarna, belägen i Vágars kommun på ön Vágar. Miðvágur var centralort i den tidigare egna kommunen, men vid kommunreformen 2009 bildades den nya Vágars kommun, där den också är centralort. Vid folkräkningen 2015 hade Miðvágur 1 074 invånare.

Staden ligger på den södra delen av ön och är öns centrum, med bland annat en polisstation. Den har varit bebott sedan vikingatiden. Här fanns tidigt också en lokal tingsplats, det så kallade várting. Här bodde prästfrun Beinta Broberg, som fick smeknamnet Den onda Bente och som Jørgen-Frantz Jacobsen skildrat i romanen Barbara.

Annexgården Kálvalíð, beläget på nordsidan, är det äldsta huset i samhället och en av de äldsta på Färöarna. Den används numera som lokalt museum.

Orten klassas som en av de bästa platserna för Grindadráp, beroende dels på fjordens utformning, dels på den breda sandstranden. År 1899 slaktades en flock på 1 300 pilotvalar, det är det största som någonsin fångats.

I Miðvágur finns företaget Oilwind som producerar och exporterar fiskeutrustning, som snella (plural: snellur), en vidareutveckling av det trafitionella färöiska fiskehjulet som monteras på sidan av båten. Denna nya version är datorstyrd och drar själv upp repen och ger alarm om det finns tillräckligt med fisk på krokarna.

Miðvágur delar en årlig fest, Vestanstevna, tillsammans med orterna Vestmanna, Sandavágur och Sørvágur. Stadsfesten är ett slags "mini-Ólavsøka" och hålls i början av juli.

Befolkningsutveckling

Personligheter
 Beinta Broberg (1667-1752), prästfru, bokunderlag för Barbara.
 Jens Christian Svabo (1746-1824), prästson, skrev den första färöiska ordboken och som förnyade det färöiska språket, med bland annat standardiserad grammatik.
 Joen Pauli Højgaard Ellefsen (1936–), politiker.

Referenser

Externa länkar

Orter på Färöarna
Kvívík

Kvívík (IPA: , danska: Kvivig) är en tätort på Färöarna. Orten är belägen på västkusten av huvudön Streymoy och är administrativt centrum för Kvívíks kommun. Geografiskt omfamnar orten en liten vik som delas i två av ån Stórá. Vid folkräkningen 2015 hade Kvívík 381 invånare.

Samhälle
Den första skolan i Kvívík togs i bruk 1907 och dagens skola invigdes 22 augusti 1976 efter en ceremoni av vicebiskop Ejvindur Vilhelm. Skolan tar in elever från Kvívík, Stykkið och Skælingur. De övriga eleverna i kommunerna, från Válur och Leynar, får platser i skolorna i Vestmanna och Leynar. Från sjätte klass får eleverna i kommunen fortsätta studierna på ungdomsskolan i Vestmanna. Skolan har idag omkring 60 elever, och vid ungdomsskolan i Vestmanna finns ett 30-tal elever från Kvívíks kommun.

I Kvívík finns ett samlingslokal, Glæman. Det är kooperativa föreningen Samvirki som äger och driver huset. Byn har både bankkontor och postkontor och de flesta invånare arbetar på andra orter än hemorten. I övrigt bedrivs jordbruk i orten och här finns också två hantverksföretag.

Befolkningsutveckling

Historia
Det är osäkert när Kvívík grundades, men orten räknas som äldre än från år 1200. Fynd av hus från 1000- eller 1100-talet, som troligtvis uppfördes av irländska munkar har hittats, och detta tyder på att Kvívík kan vara en av Färöarnas äldsta bosättningar. Bebyggelsen i orten har kontinuerligt förnyats genom nybyggnationer och rivningar av äldre byggnader. Den äldsta byggnaden i orten idag är från 1700-talet.

I Kvívík finns både kyrka och prästgård. Den första kyrkan i Kvívík byggdes under mitten av 1800-talet och dagens kyrka, Kvívíkar kirkja, togs i bruk 1903. Prästgården på Kirkjuteigur härstammar från ungefär samma tid som den första kyrkan.

Referenser

Externa länkar 
 

Orter på Färöarna
Léo Delibes

Léo Delibes, född 21 februari 1836 i La Flèche i Sarthe, död 16 januari 1891 i Paris, var en fransk tonsättare. 

Delibes utbildade sig vid Pariskonservatoriet. Han var från 1853 organist vid kyrkan S:t Jean et S:t François i Paris och ackompanjatör vid Théâtre Lyrique. 1865 blev han körledare vid stora operan och 1881 kompositionslärare vid konservatoriet.

Sin största framgång fick Delibes med baletten Coppélia, som bygger på en berättelse av E.T.A. Hoffmann, och framfördes på operan 1870. Succén följde han upp 1873 med operan Le roi l'a dit, 1876 med baletten Sylvia, samt 1883 med operan Lakmé. Den första baletten, La Source, (källan), skrev han 1866 i samarbete med tonsättaren Léon Minkus. Delibes skrev 1882 ett antal pastischer på gamla melodier och danser till Victor Hugos skådespel Le Roi s'amuse. De kom att ligga till grund för Verdis opera Rigoletto. Operan Lakmé innehåller den kända klockarian men det mest kända stycket i operan är Blomduetten, som använts flitigt i filmer och reklamfilmer. Kassya var Delibes sista opera. Ett mycket berömt och omtyckt stycke är den lilla mässan "Messe breve" för damkör och orgel.

Verkförteckning (urval)

Balett
La Source (med Léon Minkus, 1866)
Coppélia (1870)
Sylvia ou la Nymphe de Diane (1876)

Opera
Monsieur de Bonne-Étoile (1860)
La Cour du roi Pétaud (1869)
Le roi l’a dit (1873)
Jean de Nivelle (1880)
Lakmé (1883)
Kassya (1893, postumt)

Operett
Deux sous de charbon (1856)
Deux vieilles gardes (1859)
L'Omelette à la Follembuche (1859)
Le Serpent à plumes (1864)
L'Écossais de Chatou (1869)

Noter

Externa länkar  
Verkförteckning på Klassika.de

Franska operatonsättare
Franska klassiska kompositörer
Franska musiker under 1800-talet
Personer från La Flèche
Födda 1836
Avlidna 1891
Män
Skúvoy

Skúvoy (danskinspirerad äldre namnform: Skuö) är en ö i centrala Färöarna. Ön har en total area på 10 km² och 57 invånare (2002). På ön finns orten Skúvoy och kommunen Skúvoyar kommuna.

Externa länkar 

Öar i Sandoyar sýsla
Skarvanes

Skarvanes (IPA: , danska: Skarvanæs) är en ort på ön Sandoy, en av de öar som utgör Färöarna. Skarvanes ligger i Húsavíks kommun och hade år 2015 endast 14 invånare. Byn nämns första gången i skriftlig form 1404. Platsen var en av de bästa på öarna för odling av korn, men frånflyttning har skett.

Från Skarvanes finns god utsikt mot Stóra och Lítla Dímun och flera av husen i orten används som sommarhus.

Díðrikur í Kárastovu, även kallad Díðrikur í Skarvanesi, föddes på Stóra Dímun men bodde i Skarvanes, varför han fick sitt smeknamn.

Befolkningsutveckling

Referenser

Externa länkar 

Orter på Färöarna
Sandavágur

Sandavágur (IPA: , danska: Sandevåg) är en tätort på ön Vágar, en av de öar som utgör Färöarna. Samhället var fram till 2009 centralort i Sandavágurs kommun, men är sedan kommunreformen en del av Vágars kommun. Vid folkräkningen 2015 hade Sandavágur 861 invånare.

Historia
Sandavágur ligger några hundra meter öster om grannorten Miðvágur, och grundades under vikingatiden. Enligt en runsten från 1200-talet skall platsen grundats av rogalänningen Torkil Onandarson. Stenen hittades 1917 och finns idag i Sandavágurs kyrka.

Färöarnas lagman höll till i Sandavágur till 1816, då lagmansämbetet lades ner och Färöarna blev ett danskt amt.

Sandavágur är en gammal kyrkoby, och det har funnits kyrkor här sedan den katolska tiden. Från skriftliga källor vet man att det funnits sex kyrkor i orten. Dagens kyrka byggdes 1917 och är ritad av arkitekten Magnus Jacobsen.

Befolkningsutveckling

Personligheter
 Samuel Jacob Sesanus Olsen (1904-1994), lärare, författare och översättare.
 Torkil Nielsen, fotbollsspelare.
 Venceslaus Ulricus Hammershaimb, språk- och folkminnesforskare.

Referenser

Orter på Färöarna
Kirkja

Kirkja (IPA: , danska: Kirke) är en av de två byarna på ön Fugloy i Färöarna. Orten utgör tillsammans med grannorten Hattarvík kommunen Fugloys kommun. I likhet med Hattarvík ligger Kirkja  svårtillgängligt från vattnet på grund av klipporna. Därför har man byggt en betongkaj med trappor upp till bebyggelsen. Namnet för orten kommer sig av att det fanns en kyrka här på medeltiden. Den nuvarande kyrkan uppfördes 1933.

Vid folkräkningen 2015 hade Kirkja 27 invånare.

Befolkningsutveckling

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 Dansk webbplats om alla orter på Färöarna

Orter på Färöarna
Hattarvík

Hattarvík (IPA: , danska: Hattervig) är den minsta av två byar på Fugloy, Färöarnas östligaste ö. Orten grundades runt år 900 och är omgiven av höga berg på tre sidor. Det finns sedan slutet av 1980-talet en väg till grannbyn Kirkja. Hattarvík är centralort i Fugloys kommun, och tillsammans med Kirkja de enda två orterna i kommunen.

Vid folkräkningen 2015 hade Hattarvík endast 14 invånare.

Nordöst om Hattarvik ligger Stapi odde som är Färöarnas östligaste punkt (se även Färöarnas ytterpunkter).

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Svínáir

Svínáir (IPA: , danska: Svinåer) är en by på Färöarna. Den är belägen längst in i sundet mellan Streymoy och Eysturoy, Sundini, i Eiðis kommun och hade vid folkräkningen 2015 42 invånare. Svínáir grundlades som en niðursetubygd under första halvan av 1800-talet..

Den färöiska politikern Jógvan Poulsen (1854-1941) kom från Svínáir.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter på Färöarna
Kyrkans barntimmar

Kyrkans barntimmar kallas en verksamhet som kristna samfund bedriver för barn i förskoleåldern. Till skillnad från söndagsskolan är verksamheten som regel förlagd till dagtid mitt i veckorna. Verksamhetens innehåll är som regel i huvudsak en öppen förskola med visst inslag av kristet budskap i form av sångstunder och en barnbön. Flera olika samfund erbjuder verksamhet med rubriken "kyrkans barntimmar".

I Svenska kyrkan hade fenomenet sin storhetsperiod under 1970- och 80-talen samt tidigt 90-tal. I början av 2000-talets första decennium rapporterades att verksamheten minskat på flera håll och ersatts av förskoleverksamhet.

Se även
 Söndagsskola
 Vacation Bible School

Källor

Fotnoter

Barnaktiviteter
Svensk frikyrkorörelse
Svenska kyrkan
Utbildning i kristendom