kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hamberg

Hamberg är ett svenskt efternamn, som den 31 december 2014 bars av 1514 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Hamberg
Albin Hamberg (1875–1968), keramiker
Axel Hamberg (1863–1933), geograf
Emma Hamberg (född 1971), författare, illustratör, programledare, chefredaktör 
 Eva Hamberg (född 1944), teologisk forskare
Harald Hamberg (1891–1954), industriman
Hugo Hamberg (1847–1923),  meteorolog
Kenneth Hamberg (född 1945), serieskapare
Lars Hamberg (1930–1995), radioman
Lars Hamberg (författare) (1922–2005), finlandssvensk författare, översättare och kulturjournalist
Maria Hamberg (född 1954), författare
Nils Peter Hamberg (1815–1902), kemist
 Pehr Hamberg (1840–1920), bankman
Per Gustaf Hamberg (1913–1978), konsthistoriker
Per-Martin Hamberg (1912–1974), radioproducent
 Seved Hamberg (1936–2015), konstnär 
Svante Hamberg (1826–1912), grosshandlare, riksdagsman
Theodor Hamberg (1819–1854), missionär
 Ulla Hamberg (1918–1985), finländsk kemist

Källor

Svenska efternamn
Shadowcat

Shadowcat heter egentligen Katherine "Kitty" Pryde och är medlem i superhjältegruppen X-men som skapades av serieförlaget Marvel. Hon var ihop med Colossus.
Hon ser ut som en normal äldre tonåring med långt lockigt brunt hår. Hennes kraft tillåter henne att passera oskadd genom solida material samt att promenera på luft. Hennes judiska ursprung och tro har spelat roll i vissa äventyr. Om hon passerar igenom elektronik går denna sönder. Hon har också kallat sig Ariel och Sprite. Nu är hon rektor med Wolverine på Xaviers skola för begåvade. 

På film har Shadowcat gestaltats av Sumela Kay (X-Men), Katie Stuart (X-Men 2) och Elliot Page (X-Men: The Last Stand och X-Men: Days of Future Past).

Referenser 

Superhjältar
Seriefigurer i Marvels universum
X-Men
Superhjältar i X-Men
Fiktiva skollärare
Fiktiva figurer från Illinois
Seriefigurer introducerade 1980
Professor X

Professor X heter egentligen Charles Xavier och är en superhjälte i Marvels fiktiva universum. Han driver Xaviers Institut för Begåvade Ungdomar i Salem och är en av världens mäktigaste telepater. Han kämpar för mutanters rättigheter och har även skapat superhjältegruppen X-Men. Med sina krafter kan han läsa andras tankar och manipulera deras medvetande.

Xavier är ofta rullstolsburen då han är förlamad efter en olycka. Flera gånger har han återfått förmågan att gå, men han förlorar den oftast på nytt. 

Xavier är styvbror till Cain Marko, också känd som Juggernaut. Han har ett komplicerat förhållande med sin vän Magneto - ibland är de ärkefiender, och ibland allierade. 

I spelfilmerna spelas Xavier som gammal av Patrick Stewart och som ung av James McAvoy. I tv-serien Legion spelas han av Harry Lloyd.

Filmografi
 X-Men (2000)
 X2: X-Men United (2003)
 X-Men: The Last Stand (2006)
 X-Men Origins: Wolverine (2009, cameo)
 X-Men: First Class (2011)
 The Wolverine (2013, cameo)
 X-Men: Days of Future Past (2014)
 X-Men: Apocalypse (2016)
 Logan – The Wolverine (2017)
 Deadpool 2 (2018, cameo)
 X-Men: Dark Phoenix (2019)
 Doctor Strange in the Multiverse of Madness (2022)

Källor

Externa länkar 
 Professor X på Marvel Universe Wiki

Superhjältar
Superhjältar i X-Men
Fiktiva rektorer
Amerikanska seriefigurer
Seriefigurer introducerade 1963
Fiktiva figurer från New York
Seriefigurer i Marvels universum
Magneto

Magneto är en fiktiv seriefigur skapad av författaren Stan Lee och tecknaren Jack Kirby för serieförlaget Marvel. Han dök första gången upp i The [Uncanny] X-Men #1 (1963), en serie där han har rollen av antagonist. 
2009 blev Magneto rankad som #1 på IGN:s "Top 100 Super Villains Of All Time".

Karaktärens egenskaper 

Magnetos riktiga namn är Max Eisenhardt, men han har en falsk identitet som Erik Lehnsherr. Han har förmågan att kontrollera metall och magnetism. Magneto kämpar för mutanters rättigheter på ett något extremt sätt och har på detta vis fått fiender i superhjältegruppen X-men, vilka också är mutanter.

Magnetos familj förföljdes av nazisterna på grund av att de var judar. Han sändes till Auschwitz (på hans arm finns tatuerat: A4782) efter att ha sett hela sin familj bli mördad. Han plågas fortfarande av att om han varit medveten om sina krafter vid denna tid, hade han kanske kunnat rädda sin familj. I lägret mötte han Magda (en zigensk flicka han träffat innan andra världskriget), och de flydde tillsammans och fick en dotter, Anya. När familjen hotades av en brand, räddade han dem med hjälp av sina krafter, men en skräckslagen mobb av människor lade sig i och han hämnades genom att döda flertalet av dem. Skräckslagen flydde Magda från Magneto. Några månader senare födde Magda tvillingar, som senare fick namnen Pietro och Wanda Maximoff, mer kända som Quicksilver och Scarlet Witch.

Magneto mötte Professor X när de båda arbetade på ett sjukhus nära Haifa i Israel. Ingen av dem avslöjade då att de var mutanter för varandra, men de debatterade livligt vad som skulle hända om mutanterna tog över efter den mänskliga rasen.

Magneto är i grunden god, men med tanke på vad han sett hända sina föräldrar har han blivit fylld med bitterhet och mörka tankar om vanliga människor.

Magneto är en av de mest kända judiska superskurkar som finns. Han är en vithårig man som ser ut att vara i 50-årsåldern. 

2008 utkom det första numret i miniserien "X-men: Magneto Testament", en del i Marvels "Marvel Knights"-serie. Det var i denna serie som Magnetos riktiga namn första gången avslöjades. Serien innehåller detaljer kring Magnetos uppväxt, hur hans familj mördades m.m.

Filmografi 
I X-Men-filmserien spelas han som gammal av Ian McKellen och som ung av Michael Fassbender.

 X-Men (2000)
 X2: X-Men United (2003)
 X-Men: The Last Stand (2006)
 X-Men: First Class (2011)
 The Wolverine (2013, cameo)
 X-Men: Days of Future Past (2014)
 X-Men: Apocalypse (2016)

David Hemblen gjorde Magnetos röst i den tecknade tv-serien X-Men och Christopher Judge gjorde den till X-Men: Evolution.

Referenser 

Superskurkar
Seriefigurer i Marvels universum
X-Men
Superskurkar i X-Men
Fiktiva figurer från Tyskland
Fiktiva skollärare
Fiktiva mutanter
Seriefigurer introducerade 1963
Fiktiva föräldralösa barn
Goda omen

Goda omen (engelsk originaltitel: Good Omens: The Nice and Accurate Prophecies of Agnes Nutter, Witch) är en roman från 1990 av Terry Pratchett och Neil Gaiman. Romanen översattes till svenska av Peter Lindforss 2000.

Handling
Handlingen utspelar sig när den bibliska apokalypsen är nära förestående och Antikrist har dykt upp. Ängeln Aziraphale och demonen Crowley, samt ett par människor som blir inblandade, gör vad de kan för att stoppa den, eftersom de anser att jorden inte är så illa ändå.

Adaptioner 
År 2014 sändes en radioföljetong av Goda omen i BBC:s kanal Radio 4. Där hade båda författarna varsin cameoroll.

Boken har även gjorts om till en tv-serie, en science-fiction komedi med bland andra David Tennant och Michael Sheen i rollistan, som hade premiär 2019. Serien fick en till säsong i 2023, baserad på ideér Gaiman och Pratchett hade för en potential uppföljare.

Referenser 

Brittisk fantasylitteratur
Skönlitteratur 1990
Verk av Terry Pratchett
Warren Worthington III

Warren Kenneth Worthington III är en fiktiv figur, en antihjälte i serietidningar i Marvel Comics-universumet. Ursprungligen var han känd som Angel och senare Archangelsk, och en av grundmedlemmarna i X-Men. Han skapades av författaren Stan Lee och serietecknaren/medförfattaren Jack Kirby och debuterade först i X-Men (vol. 1) #1 (september 1963) som Angel. Han debuterade först som Archangel i X-Factor (vol. 1) #24 (januari 1988). Sitt namn har han från de vita vingar som en dag växte ut från hans rygg, vilka ger honom flygförmåga. Han rekryterades av Professor X för att ingå i dennes superhjältegrupp X-Men.

Efter att ha attackerats av Marauders i äventyret Mutant Massacre var Angels vingar totalförstörda och fick amputeras. Han blev mycket deprimerad över detta och det verkade för omvärlden som att han begick självmord i ett exploderande flygplan.

I själva verket hade han blivit "räddad" av superskurken Apocalypse som förvandlade honom till en av Apokalypsens fyra ryttare, döden. Han lyckades dock bryta sig fri ur dennes influens och fick med tiden tillbaka sina naturliga vita vingar, men numera med blå hy. Är numera känd som Archangel.

Superhjältar i X-Men
Fiktiva figurer från New York
Fiktiva mutanter
Seriefigurer introducerade 1963
Träningsmetod

Träningsmetod är det sätt som man utformar och utövar träningen vid styrketräning. En utformad metod är inte något man strikt måste följas, utan kan modifieras till en mer passande metod för utövaren, men efter detta så ska man hålla sig till den. Är man dessutom noggrann är en dokumentering av resultatet något att föredra då framgång med en viss metod kan urskiljas.

Allmänt 
Det finns en hel del allmänna träningsmetoder för styrketräning och de flesta av dem har funnits med under lång tid under styrketräningens historia, vilket innebär att de inte har någon speciell upphovsman. En del av metoderna återfinns även i mer sofistikerade träningssystem, och en del av dessa metoder har använts av mer kända profiler. Inom bodybuildingkretsar så har de flesta hört talas om många metoder, och även säkert provat på dem. Exempelvis Arnold Schwarzenegger brukar använda sig av giant set-metoden och lär ha förbryllat många på den tiden. Det viktiga i valet av träningsmetod är att välja en som passar bra och som ger det resultat som man eftersträvar. Oavsett vilket resultat som eftersträvas är det alltid muskler, senor och ligament som tränas, och även om resultatet kan anses vara det primära är undvikande av skador definitivt det sekundära, och då det ej gäller ett idrottsligt utövande är nog ett undvikande av skador det primära.

Basmetoden 
Den här metoden är ganska bra för nybörjare och kräver inte så mycket engagemang från utövaren. Om man sedan bygger träningsprogrammet kring basövningar får man dessutom med de flesta muskelgrupperna. Basmetoden innehåller tre olika val och handlar om muskelstyrka, volym eller uthållighet. Då det gäller styrka skall man utföra fyra till åtta repetitioner (reps) i varje övning och tre set plus ett uppvärmningsset. Då det gäller muskelvolym är antal set detsamma, men med åtta till tolv reps. Vid uthållighetsträning utökas antalet reps ytterligare och hamnar då på tolv till sexton reps.

Träningsmetoder

Se även 
 Träningsprogram

Styrketräning
 
Fysioterapi
Antagonistmetoden

Antagonistmetoden är en träningsmetod som kan användas vid styrketräning. Metoden har fått sitt namn från ordet antagonist (motståndare) och bygger på att alltid alternera två motsatsmuskler att utföra en övning som låter den utmattade muskeln slappna av totalt.

Se även 
Övning

Styrketräning
Quicksilver (seriefigur)

Quicksilver heter egentligen Pietro Maximoff. Han är en skapelse av serieförlaget Marvel och har förmågan att kunna röra sig mycket snabbt. Han kämpar för mutanters rättigheter på ett något extremt sätt och har på detta vis fått fiender i superhjältegruppen X-Men, vilka också är mutanter.

Han är en vithårig man i 30-årsåldern. Han är son till Magneto och bror till Scarlet Witch. Syskonen jobbade för Magneto i dennes superskurkgrupp Brotherhood of Evil Mutants utan att veta om att han var deras riktiga far.

Quicksilver spelas av Evan Peters i filmerna X-Men: Days of Future Past (2014), X-Men: Apocalypse (2016), Deadpool 2 (2018), X-Men: Dark Phoenix (2019), han är även med i serien WandaVision (2021). En annan version av figuren spelas av Aaron Taylor-Johnson i The Avengers: Age of Ultron (2015). Båda skådespelarna har känt varann sedan tidigare och har även medverkat i en annan superhjältefilm tillsammans kallad Kick-Ass (2010).

Seriefigurer i Marvels universum
Seriefigurer introducerade 1964
Superskurkar
X-Men
Mr. Fantastic

Mr. Fantastic är en superhjälte skapad av Jack Kirby och Stan Lee på serietidningsförlaget Marvel. Hans egentliga namn är dr Reed Richards. Mr. Fantastics övermänskliga förmågor är att kunna sträcka ut sin kropp på alla ledder men han är även en utmärkt vetenskapsman och  ledande inom flera områden, däribland kosmisk strålning och biokemi. Han räknas som Marvels smartaste karaktär och har en iq på 267. Han är gift med Invisible Woman (Susan Richards) och bildat tillsammans med henne, Thing och Human Torch superhjältegruppen Fantastic Four.

När han först översattes till svenska hette han Långfinger.

Referenser 

Superhjältar
Seriefigurer i Marvels universum
Fiktiva figurer från New York
Fiktiva figurer från Kalifornien
Fiktiva figurer från Connecticut
The Authority

The Authority är en serietidning publicerad av Wildstorm, skapad av  Warren Ellis och Bryan Hitch. De flesta av karaktärerna är tagna från Stormwatch, en titel som Ellis tidigare skrivit.

Sju av de kraftfullaste superhjältarna inom Wildstorms universa tar på sig själva uppgiften att beskydda jorden från alla hot, både interna och externa utan att anse att de behöver be jordens regeringar om lov att göra så. Författaren tar detta beslut till sitt mest extrema och i serien går hela städer under och gruppen dödar helst superskurkar när de väl får tag på dem. Serien har bland annat med ett homosexuellt par (Apollo och Midnighter) samt visar på att superkrafter leder till supervåld och ond bråd död för nästan alla inblandade. 

Medlemmarna är:

 Jenny Sparks - 1900-talet personifierad (senare Jenny Quantum)
 Swift - Har vingar på ryggen, och kan med dessa flyga med riktigt höga hastigheter.
 the Engineer - har nanoteknologi i sin kropp, som tillåter henne göra att flyga och konstruera komplicerade apparater.
 the Doctor - den senaste i en lång linje av shamaner som har som uppgift att skydda jorden. Har verklighetsförändrande krafter.
 Jack Hawksmoor - i direktkontakt med världens städer, inklusive diverse resulterande superkrafter.
 Apollo - har solbaserade krafter, han kan bland annat flyga och är övermänskligt stark.
 the Midnighter - implantat gör Midnighter till en supersoldat, bland annat kan han förutsäga hur ett slagsmål kommer utspela sig.

Amerikanska serietidningar
Amerikanska serier
Seriefigurer i DC Comics
Superhjältegrupper
Mälarpirater (film, 1923)

Mälarpirater är en svensk film som hade biopremiär i Sverige den 22 oktober 1923 på biograf Regina i Gävle efter Sigfrid Siwertz roman Mälarpirater från 1911.

Om filmen
Boken filmatiserades också 1959 i regi av Per G. Holmgren och 1987 i regi av Allan Edwall.

Rollista i urval
Einar Hanson - Georg Schalén, son till Karl Schalén 
Albert Christiansen - Erik, hans bror, 11 år 
Tom Walter - Fabian Scholke 
Nils Arehn - greven till Tollerö 
Inga Tidblad - Rose, hans dotter 
Georg Grönroos - borgmästare Konrad Schalén 
Tekla Sjöblom - fru Schalén 
Georg Blomstedt - laxhandlare Anakreon Vinquist 
Carl Browallius - Nicander 
Albert Ståhl - Scholke, sotarmästare, Fabians far 
Tyra Dörum - fru Scholke 
Justus Hagman - grevens hovmästare 
Josua Bengtson - fiskare

Källor

Fotnoter

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1923
Filmer i regi av Gustaf Molander
Svenska stumfilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Sigfrid Siwertz-filmatiseringar
Svenska 1920-talsfilmer
Korridorboende

Ett korridorboende är en boendeform där flera mindre lägenheter i en korridor samsas om vissa gemensamma utrymmen, såsom till exempel kök, toalett, dusch, vardagsrum med mera. Korridorboende är ett vanligt studentboende men förekommer också som boende för gymnasister som studerar på annan ort än hemorten och som arbetarbostäder.

Korridorboenden har ofta låg hyra, som inkluderar möblemang, vatten- och elförbrukning och i förekommande fall även internetanslutning och städning. Om städning av allmänna ytor inte ingår sköts denna gemensamt av de boende, ofta efter ett i samförstånd upprättat schema.

I korridorboenden av låg standard är lägenheterna mycket små (cirka 10 m²) och delar många eller samtliga bekvämligheter med övriga boende i korridoren. Det finns också korridorboenden där samtliga lägenheter har både riktigt kök och badrum och där det gemensamma utrymmet inskränker sig till till exempel ett samlingsrum. Mellan dessa två ytterligheter finns alla upptänkliga varianter av korridorboende.

I små korridorer eller korridorer där man tvingas dela olika bekvämlighetsinrättningar uppstår ofta en god gemenskap som till och med kan likna ett kollektivhus eller ett bostadskollektiv, medan stora korridorer där lägenheterna är välutrustade ofta blir anonyma och där de boende i stort sett bara lämnar sina rum för att gå ut.

En del korridorer blir rena genomgångsboenden i studentens bostadskarriär. Boende som vill bo i korridor för gemenskapens skull brukar inte tycka om genomgångsboenden, stora korridorer och korridorer där de flesta bor bara för att de "måste" utan föredrar mindre korridorer med låg boendeomsättning och sociala grannar.

Externa länkar

Association of College and University Housing Officers - International
The Evolution of the College Dorm

Boendeformer
Studentbostäder
Hans Bellmer

Hans Bellmer, född 13 mars 1902 i Kattowitz i dåvarande Tyska kejsardömet (Katowice i dagens Polen), död 23 februari 1975 i Paris, var en tysk bildkonstnär. Med sina elegant utförda, virtuost skickliga blad intog han en plats bland 1900-talets främsta tecknare och grafiker. Under 1930-talet uppmärksammades han genom utställningen Die Puppe där han presenterade kvinnliga skyltdockor med makabra uttryck. Han var mycket fascinerad av sexualitet och använde ofta kvinnor och kvinnors genitalier i sitt konstskapande.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Böcker av och om Hans Bellmer på svenska bibliotek. libris.kb.se

Franska konstnärer under 1900-talet
Tyska målare under 1900-talet
Tyska fotografer under 1900-talet
Män
Födda 1902
Avlidna 1975
Fantastisk realism
Surrealister
Personer från Katowice
Marianne Karlbeck

Marianne Karlbeck Strååt, född 19 mars 1923 i Nanking i Kina, död 20 februari 2014 i Lidingö församling i Stockholms län, var en svensk skådespelare.

Biografi
Karlbeck var dotter till civilingenjören Orvar Karlbeck, då verksam i Kina, och Sigrid, ogift Wengberg. Efter studier vid Musikaliska Akademien 1944–1946 och Dramatiska teaterns elevskola 1946–1949 blev hon engagerad vid Dramatiska teatern 1949 och var vid Uppsala stadsteater 1952–1957. Efter gästspel på Intima teatern och TV-teatern blev hon på nytt engagerad vid Dramaten 1960.

Marianne Karlbeck var 1947–1949 gift med textilfabrikören och musikdirektören Ernest Thiel (1921–1997), son till Olof Thiel och sonson till Ernest Thiel. Hon gifte sig därefter 1949 med skådespelaren Hans Strååt (1917–1991) och fick barnen Camilla 1950, Jannika 1952, Michaela 1958 och Daphne 1958.

Marianne Karlbeck är begravd på Lidingö kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller

Radioteater

Roller

Referenser 

 Marianne Karlbeck Strååt listad under rubriken "Dödsfall"
 Gravinformation

Externa länkar 
 
 Vägglusen på Radioteatern

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Alumner från Dramatens elevskola
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1923
Avlidna 2014
Kvinnor
Christina Lundquist

Christina Lundquist, egentligen Kristina Gunvor Cecilia Lundkvist Klingvall, född 20 december 1932 i Södertälje, död 16 augusti 2001 i Höganäs, var en svensk skådespelare.

Biografi
Christina genomgick Dramatens elevskola och blev känd för Dramatens publik vid stjärnan Margit Carlqvists plötsliga tillfälliga sjukdom, då Christina fick göra inhopp i den känt svåra rollen Hedvig i Henrik Ibsens klassiska Vildanden. Det fortsatte med bland annat spel mot Per Myrberg i Härbärget. Hon var ännu tonåring när hon medverkade i filmerna Kanske en gentleman (Regi Ragnar Frisk) och Trots (regi Gustaf Molander). På tidens ganska vanliga tema, generationsklyftan och ungdomlig trotsighet, blev Trots den film där hon uppmärksammades av en bredare allmänhet, 1952, då filmen hade sina lockande affischnamn i Per Oscarsson, Jarl Kulle och Stig Järrel.

Christina Lundquist deltog i TV-teater, som på den tiden var direktsändning, exempelvis i Jean Paul Sartres Stängda dörrar i Alf Sjöbergs regi. Kring 1960 hade hon uppnått viss berömmelse och syntes i större roller och i ett flertal reportage i veckopressen. Dock kom hon att agera mer på teaterscener än på bioduken. Filmen Karneval 1961 gjorde ingen stor lycka. Det året var hennes större uppgift att resa med Riksteaterns uppsättning av Så tuktas en argbigga, av William Shakespeare i Sandro Malmquists regi. En smått udda filmsatsning 1968, då Korridoren spelades in i autentiska sjukhusmiljöer på Karolinska institutet, omtalades tillfälligt, men produktionen gjorde inget avtryck i filmhistorien, annat än för Per Ragnars gestaltning av en känslig ung läkare.

Filmografi (urval)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor 

Svenska skådespelare
Alumner från Dramatens elevskola
Kvinnor
Födda 1932
Avlidna 2001
Personer från Södertälje
Andizjan

Andizjan (även Andizjon eller Andijon som är den nya uzbekiska stavningen) är en stad i Ferganadalen i östra Uzbekistan med 350 300 invånare (2008). Staden är huvudort i provinsen med samma namn (Andijon viloyati på uzbekiska) som är Uzbekistans mest tätbefolkade provins. 

Staden var känd som Andugan på 900-talet. Den förstördes av mongolerna, men i slutet av 1200-talet började en ny storhetstid med en sonson till Djingis khan, Kaydu khan, som gjorde Andizjan till huvudstad i kungariket Fergana, en position som staden behöll i trehundra år. Andizjan var centrum för en livaktig och lönande handel med Kashgar. 1483 föddes stadens store son, Zahiriddin Muhammad Babur som dock snart tvingades lämna staden. Tillväxten av khanatet i Kokand ledde till att Andizjans betydelse minskade. Ryssarna under general Michail Skobeljev erövrade staden 1876 efter hårt motstånd. Staden var 1898 centrum för en revolt ledd av en ishan av naqshbandiorden, Madali. Upproret slogs brutalt ned av ryssarna efter tre dagars hårda strider. År 1899 nådde järnvägen staden och en förryskningsprocess inleddes. 1902 drabbades Andizjan av en svår jordbävning där minst 4500 människor dog och stora delar av den gamla staden förstördes. 

Andizjan är idag centrum för Uzbekistans oljeindustri och 75% av den konstbevattnade arealen i provinsen utgörs av bomullsodlingar. Den koreanska biltillverkaren Daewoos lokalisering av sin bilfabrik till Andizjan var ett viktigt tillskott till stadens och regionens näringsliv. 

Andizjan uppmärksammades i maj 2005 i och med militärens massaker den 13 maj på många hundra demonstranter som protesterade mot presidenten Islam Karimovs regim.

Noter 

Orter i Uzbekistan
Tentativa världsarv i Uzbekistan
Svenerik Perzon

Svenerik Perzon, folkbokförd Sven Erik Perzon, född 29 april 1928 i Ljusdal, död 24 januari 2005 i Ystad, var en svensk skådespelare, sångare och textförfattare.

Biografi
Perzon växte upp i Nore, och var son till hemmansägaren Per Perzon och Elna Johansson. Efter genomgången utbildning vid Dramatens elevskola engagerades han i revyer runtom i landet samt vid Riksteatern. Han upptäcktes av Lulu Ziegler och slog igenom som sångare och estradör i en kabaretvåg som uppstod efter att varietéförbudet 1955 upphävts på de svenska krogarna. Han blev "superstjärna", enligt Myggans nöjeslexikon, tillsammans med Jan Gabrielsson, Ulla-Bella Fridh och Gösta Knutsson i TV-serien Söndagsbilagan 1962.

År 1965 turnerade han med Himmelssängen tillsammans med Ulla-Bella och flyttade samma år till Rhodos, där han verkade som program- och artistchef för olika arrangörer av resor. När militärjuntan styrde över Grekland arbetade han på Mallorca. Perzon återvände till Sverige i början av 1970-talet. Han bosatte sig i Skåne och blev företagare inom heminredning. 

Perzon spelade också in skivor, med bland andra Barbro Hörberg, Monica Nielsen och Ulla-Bella Fridh.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (urval)

Diskografi i urval
1960 – Monsieur Morbide 
1960 – ur filmen Mälarpirater, Svenerik Perzon, Monica Nielsen, Karl Åke Eriksson
1960 – Mera dragspelssolo, Barbro Hörberg, Svenerik Perzon och Gunnar Lundén-Weldens orkester
1960 – Guiseppi, Ulla-Bella och Svenerik Perzon

Referenser

Externa länkar
 
 
Svenerik Perzon på Svensk mediedatabas

Svenska skådespelare
Födda 1928
Avlidna 2005
Män
Personer från Ljusdal
Svenska sångare
Svenska låtskrivare