kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ipso facto

Ipso facto, latin för "genom själva sakförhållandet", i och genom sig själv.

Se även 
 Ipso jure
 De facto

Källor 

Latinska uttryck inom juridiken
Lagtolkning
Joe Elliott

Joseph Thomas Elliott, Jr., född 1 augusti 1959 i Sheffield i South Yorkshire, är sedan 1977 sångare i Def Leppard. 
Hans största influenser är bland annat Mott the Hoople, David Bowie, T.Rex och Queen.

I filmen Hysteria – The Def Leppard Story spelas han av Orlando Seale.

Discography (urval) 
Studioalbum med Def Leppard
On Through the Night (1980)
High 'n' Dry (1981)
Pyromania (1983)
Hysteria (1987)
Adrenalize (1992)
Slang (1996)
Euphoria (1999)
X (2002)
Yeah! (2006)
Songs from the Sparkle Lounge (2008)
Def Leppard (2015)

Album med Down 'n' Outz
My ReGeneration (2010)
The Further Adventures Of... (2014)
The Further Live Adventures Of... (2017)

Med Kings of Chaos
Re-Machined: A Tribute to Deep Purple's Machine Head (2012) 
"Never Before" 

Med Cybernauts
Cybernauts Live (2000)

Externa länkar

Joe Elliott på Deep Purples webbplats
Joe Ellott på Planet Rock

Födda 1959
Brittiska sångare
Män
Levande personer
Rick Savage

Richard "Rick" Savage, född 2 december 1960, är basist i den brittiska rockgruppen Def Leppard.

Biografi 
I sin ungdom lärde sig Rick Savage att spela gitarr tillsammans med sin äldre bror. De spelade låtar som Rod Stewarts "Maggie May" och Don McLeans "American Pie". Savage eftersträvade även en karriär som professionell fotbollsspelare med Sheffield United FC, trots sin hängivenhet till rivalerna Sheffield Wednesday FC. Sav valde slutligen musik och bildade ett band med några skolkamrater inklusive Tony Kenning och så småningom Pete Willis. Atomic Mass, som de hette, spelade mestadels Queen, Slade, Deep Purple, Jimi Hendrix och andra populära band.

Vid ett tillfälle beslutade man att Willis var en bättre gitarrist så Savage började spela bas istället. De behövde en sångare, så en bekant till Pete fick provspela, Joe Elliott. De tog senare in gitarristen Steve Clark och bytte namn till Def Leppard.

Savage drabbades av Bells pares runt 1994. Detta fick hans ansiktsmuskler försvagas och han blev delvis förlamad. Han har återhämtat sig, men effekterna av sjukdomen är fortfarande synliga, särskilt när han är trött.

Från en intervju med Gordon Shearer på DefLeppard.com: 
Shearer: "Vad händer när du utvecklat din Bells pares? Förändras det hur du behandlas med saker? Massor av prat, massor av kommentarer. Jag kan tänka att gå ifrån att du var - från rockgud till ..."
Savage: "Det var svårt att komma till rätta med och att förstå varför. Jag tyckte det var lätt att komma in i 'Varför jag?'-syndrom. Delvis på grund av funktionshindret. Det var mer att inte kunna äta ordentligt, eller inte kan sova utan att sätta en lapp på ögat eftersom ögat inte skulle stänga, och sådana saker. Den effekt den hade på vardagen var det svåraste. Som en jämförelse var det en mycket liten funktionsnedsättande sjukdom. Det håller mig ödmjuk, se vad Rick Allen gick igenom och hur han var tvungen att ta itu med saker. Jag skulle förstås helst inte ha fått sjukdomen, men jag fick den och jag gör det bästa av vad jag har."

I filmen Hysteria – The Def Leppard Story spelas han av Adam MacDonald.

Externa länkar

Brittiska basister
Män
Födda 1960
Levande personer
Atticus Clothing

Atticus, klädmärke skapat 2001 av Blink 182's frontmän Mark Hoppus och Tom DeLonge.

Märket Atticus Clothing är uppkallat efter en karaktär, Atticus Finch, i boken To Kill a Mockingbird av författaren Harper Lee.

Företaget var i hög grad musikinfluerat och släppte tre samlings-CD under titeln Dragging The Lake, med låtar från band såsom Blink-182, Alkaline Trio, New Found Glory, The Sounds, Bane, Jimmy Eat World, Taking Back Sunday, Lydia, Death Cab for Cutie, Rise Against och Coheed and Cambria.
Märkets mål är att ge något tillbaka till musikindustrin, och många småband har blivit hjälpta av att få vara med på dessa samlings-CD.

Externa länkar
 Atticus Clothing

Amerikanska klädmärken
Jan Koldenius

Jan Erik Koldenius, född 24 juni 1939 i Göteborg, död 20 augusti 2022, var en svensk skådespelare.

Biografi

Koldenius far var expedit i en herrekiperingsaffär och hans mor hemmafru. Efter skolgång i Hvitfeldtska högre allmänna läroverk för gossar och en teaterkurs vid ABF:s teaterkurs gick han två år på Calle Flygares film- och teaterstudio (med Calle Flygare själv som lärare) och blev 1962 antagen på Kungliga Dramatiska teaterns elevskola, som en av nio elever från skolans sista årsgrupp innan namnbytet till Statens scenskola med bland andra Per Ragnar, Anita Wall och Evabritt Strandberg som klasskamrater. Han utexaminerades 1965 och fick sedan engagemang vid Uppsala stadsteater.

I slutet av 1960-talet kom han till Småland och fick den gamla teatern i Växjö som hemmascen; Riksteatern stod som huvudman för Växjöensemblens verksamhet. På 1970-talet kom han att tillhöra Örebroensemblen.

Privatliv
Han var från 1968 gift med Malin Larsson och de fick tre barn tillsammans. Paret Koldenius skildes efter ett långt äktenskap och från 1996 var Koldenius sammanboende med skådepelaren Gunilla Orvelius. Koldenius konverterade till buddhismen och utgav 2007 boken En västerlänning möter buddhismen ().

Filmografi

1970 - Röda rummet  (TV-serie)
1971 Den mätbara arbetaren: några glimtar ur arbetslivet återgivna av Växjöensemblen
1973 - Om 7 flickor
1978 - Den sjunde frågan (TV-teater)
1980 - Hoppets här (TV-teater)
1984 - Finnbastu (TV-film)
1988 - Det är långt till New York (röst)
1988 - Som man ropar (TV-serie)
1994 - Markurells i Wadköping (TV-teater)
1996-1999 - Wilnius veckomagasin (TV-serie)
2002 - Var finns min seger? (Dokumentärspeaker)

Dubbning 
Vid sidan av sitt huvudsakliga engagemang som skådespelare har Koldenius även haft ett förflutet som röstskådespelare, under mitten av 1980-talet och fram till början av 2000-talet åt KM Studio AB i Karlskoga.

 1986 - Top Cat 
 1986 - Casper and the angels
 1986 - Sealab 2020 
 1987 - Lucky Luke
 1987 - Asterix: gallernas hjälte (Obelix)
 1987 - Defenders of the Earth - De försvunna juvelerna (Lothar/Ming m.fl.)
 1988 - Filmation's Ghostbusters
 1988 - The Adventures of Teddy Ruxpin
 1988 - 2004 - Bumbibjörnarna (Bernhard Bumbi)
 1989 - Babar och jultomten (Rataxes)
 1989 - Lyskompisarna på äventyr (Älgen)
 1990 -  Wuzzlarna (Krock)
 1991 - 1994 - Disneys kortfilmer (Stora stygga vargen m.fl.)
 1991 - 1992 Luftens hjältar (Baloo)
 1991 - 1992 - Darkwing Duck (Agent Vladimir Grizzlykoff)
 1993 -  Den otroliga vandringen  (Quentin)
 2003 - Atlantis - Milos återkomst (Chakashi)
 2003 - Gnottarna
 2005 - Grodan och hans vänner (Berättare)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Externa länkar

Svenska scenskådespelare
Svenska röstskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Göteborg
Födda 1939
Avlidna 2022
Män
Clausthal

är en ortsteil i staden Clausthal-Zellerfeld i Landkreis Goslar i förbundslandet Niedersachsen i Tyskland.  var en stad fram till 1924 när den gick samman med staden Zellerfeld.

Referenser 

Orter i Niedersachsen
Ammer

Ammer är en liten by vid Ammeråns mynning i Indalsälven. Ammer ligger i Ragunda distrikt (Ragunda socken) i Ragunda kommun, som ligger cirka sju mil öster om Östersund, Jämtland.

Allmänt
Ammer ligger invid riksväg 87 och präglas till stor del av Ammerån och skogarna runt omkring. Byn har en egen kvarn där traktens jordbrukare än idag maler sitt spannmål. I byn finns ett aktivt föreningsliv med en byutvecklingsförening som övertagit byns gamla skola och gjort om den till en bygdegård, en ridförening med eget ridhus samt en travförening med en fullängds travbana. Turistvägen Ammeråstigen följer Ammerån från Ammer till Hammerdal.

Externa länkar
 Byföreningens webbplats

Orter i Ragunda kommun
Vertex

Vertex kan syfta på:

 Vertex – inom geometri ett hörn
 Vertex – en av de två beståndsdelarna i en graf, se Nod (grafteori)
 Vertex (kurva) – en punkt på en kurva, där krökningen är störst. Kastas en kropp snett uppåt, beskriver den en så kallad parabel, och banans högsta punkt är parabelns vertex. Benämningen har sedan överflyttats även på motsvarande punkter hos andra kurvor, särskilt ellipsen och hyperbeln.
 Vertex (tidning) – en tidigare studenttidning i Umeå
Ferdinand von Lindemann

Carl Louis Ferdinand von Lindemann, född 12 april 1852 i Hannover, död 6 mars 1939 i München, var en tysk matematiker.

Biografi 

von Lindemann växte upp i Schwerin, där fadern var chef för gasverket. Hans universitetsstudier började i Göttingen med Alfred Clebsch som lärare. Sedan studerade han i Erlangen och München.

Han blev filosofie doktor vid Universitetet i Erlangen 1873, handledd av Felix Klein. Han fick sin habilitation från Universitetet i Würzburg 1877 och blev professor 1883 i Königsberg och 1893 i München. Där stannade han resten av sitt liv.

Forskning 
Lindemann ägnade sig främst åt geometrin samt därmed sammanhängande algebraiska och funktionsteoretiska undersökningar. Hans förnämsta arbete är avhandlingen Die Zahl π, där det för första gången bevisas, att talet π är ett transcendent tal (enligt Lindemann-Weierstrass sats) och ej kan vara rot till någon algebraisk likhet med rationella koefficienter, och därigenom olösbarheten av det urgamla problemet om cirkelns kvadratur.

Charles Hermite visade 1873 att e är ett transcedent tal. von Lindemann besöket honom i Paris strax efter det och utnyttjade sedan liknande metoder i sitt bevis för π.

Referenser

Noter

Andra Källor 
 Ferdinand Lindemann: Über unendlich kleine Bewegungen und über Kraftsysteme bei allgemeiner projectivischer Maßbestimmung, Dissertation, Friedrichs-Alexanders-Universität zu Erlangen, Leipzig: 1873 Druck von B. G. Teubner.
 Ferdinand Lindemann: "Über die Zahl ", Mathematische Annalen 20 (1882): pp. 213–225.
 Henri Poincaré: "Wissenschaft und Hypothese" ("La Science et l'Hypothèse"), Leipzig: 1904 B. G. Teubner (Autorisierte deutsche Ausgabe mit erläuternden Anmerkungen von F. und L. Lindemann)
 Lanczos Cornelius: "Tal i oändlighet", 1970
 Rudolf Fritsch: "The transcendence of Pi has been known for about a century - but who was the man who discovered it?", Results in Mathematics 7, 165 - 183 (1984)

Externa länkar 
 
 

Tyska matematiker
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Königsberg
Personer verksamma vid Münchens universitet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Födda 1852
Avlidna 1939
Män
Talteoretiker
Matematiker under 1800-talet
Matematiker under 1900-talet
Alumner från Erlangens universitet
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Münchens universitet
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid Würzburgs universitet
ARM (processorarkitektur)

ARM är en 32- och 64-bitars RISC-arkitektur utvecklad av ARM Holdings. Den gick tidigare under namnet Advanced RISC Machine och innan dess Acorn RISC Machine. ARM-arkitekturen är den mest spridda 32-bitars RISC-arkitekturen; den finns implementerad i många mikroprocessorer och mikrokontroller för inbäddade system. Eftersom ARM-processorer konsumerar lite energi så är de dominerande på marknaden för mobil elektronik där låg strömförbrukning är avgörande.

År 2007 använde ungefär 98 procent av de mer än en miljard mobiltelefoner som såldes varje år minst en ARM-processor.

År 2009 stod ARM för ungefär 90 % av marknaden för alla inbäddade 32-bitars RISC-processorer. ARM-processorer används flitigt i konsumentelektronik såsom mobiltelefoner, spelkonsoler, ADSL-modem, hemmarouter, GPS-navigatörer, digitala fotoramar och kringutrustning för datorer.

ARM-arkitekturen är licensierbar och följande företag tillhör de som använder eller har använt den under licens: Alcatel, Apple, Atmel, Broadcom, Cirrus Logic, Digital Equipment Corporation, Intel (genom DEC), LG, Marvell Technology Group, NEC, NVIDIA, Oki, Qualcomm, Samsung, Sharp, ST Microelectronics, Symbios Logic, Texas Instruments, VLSI Technology och Yamaha.

ARM-processorer utvecklas av ARM och av licenstagarna. Bland dessa kan nämnas familjerna ARM7, ARM9, ARM11 och Cortex. Processorer utvecklade av licenstagare är bland annat DECs StrongARM, Marvells (tidigare Intel) XScale, NVIDIAs Tegra, ST-Ericssons NOMADIK, Qualcomm Snapdragon och TI:s OMAP.

Exempel på operativsystem som kan köras på ARM-arkitekturen:
FreeBSD
FreeRTOS
NetBSD
Linux
Android
iOS
macOS
Windows RT
Windows 10

Referenser

Processorarkitekturer
Edoardo Verde

Edoardo "Dino" Verde född 13 juli 1922 i Neapel död 1 februari 2004 i Rom, italiensk sångtextförfattare manusförfattare och regissör.

Filmmanus i urval
1960 - Anonima cocottes

Regi
1963 - Scanzonatissimo

Externa länkar

Italienska filmregissörer
Italienska sångtextförfattare
Italienska manusförfattare
Män
Födda 1922
Avlidna 2004
Joakim Bennet

Joakim Steffen Bennet, född 1975 i Stockholm, är en svensk redaktionschef och senare chefredaktör för Svenska PC Gamer mellan 1998 och 2005.

Han slutade i samband med att förlaget som tidningen låg på blev uppköpt, och grundade tillsammans med avhoppare från Super PLAY livsstils- och spelmagasinet RESET.
Under 2005 har man även kunnat se honom i spelprogrammet Kontroll i SVT, där han recenserat spel och figurerat som professionell tyckare. I juni 2007 återvände han till Hjemmet Mortensen AB. Nu som chefredaktör för Super PLAY. Bennet var tidigare chefredaktör på spelsidan fz.semen lämnade över rollen till Calle Johansson-Sundelius 2009 och arbetar idag som redaktör.

Bennet är numera en av de ledande skribenterna på FZ.se  och syns bland annat i Youtube-showen Fragzone-fredag.

Referenser

Födda 1975
Levande personer
Män
Super Play
Rättsinstans

En rättsinstans, instans eller rätt definieras som en avdelning inom ett lands domstolar. Den domstol som först äger rätt att uppta ett mål sägs döma i eller vara första instans. En domstol som sen dömer i ett från en sådan instans vidareskickat mål kallas en överdomstol och sägs döma i andra instans och så vidare.

I högsta instans sägs den domstol döma från vilken ingen överklagan kan se. Som regel gäller att den första domstolens domslut inte utan vidare antas såsom slutligt avgörande och domen kan, om någon av parterna önskar det, överklagas till en överordnad domstol för ny prövning. Hur många gånger en sådan förnyad prövning kan tillåtas beror på den allmänna grund på vilken rättegångsordningen vilar. Om denna är byggd på muntlighet finns det svårighet i att flera gånger åter ta upp fallet till prövning. Om muntlighetsgrundsatsen ska bevaras så måste förhandlingen i sin helhet vid varje ny prövning förnyas och en sådan förhandling kanske inte så enkelt kan ske om parter och vittnen befinner sig på större avstånd från domstolen. Därför var tidigare överdomstolens prövning begränsad till den egentliga rättstillämpningen och i stället för en appellationsdomstol, som prövar saken i dess helhet, införa revisions- eller kassationsdomstolar som överrätter. Om rättegången däremot är skriftlig finns inga hinder att hur många gånger som helst presentera det skriftliga materialet för en ny domstol, även om den är belägen långt bort geografiskt sätt. Men även då måste en begränsning av instansernas antal finns, inte enbart på grund av de kostnader som en mångfald av domstolar förorsakar, utan även med hänsyn till utdragningen av tiden som sker vid en flera gånger förnyad prövning.

Två instanser kan då tänkas vara nog; eftersom parterna då får tillfälle att fullständigare än första gången utveckla sin talan och då på nytt få saken bedömd av domare med antagligen högre insikter. Emellertid är det för att bevara enheten i rättstillämpningen nödvändigt att all rättskipning i sin högsta instans har en enda spets. En sådan enhet kan inte i ett land av större utsträckning uppnås med enbart två instanser. Detta eftersom svårighet finns i att redan i andra instans förlägga hela rättskipningsarbetet till enbart en domstol. Därför anses det i allmänhet behövas att över andra instansen han ännu en, en högsta domstol, som då vanligtvis endast prövar själva rättstillämpningen.

Se även 
Instansordning
Kassationsdomstol
Revision
Rättsmedel

Källor 

Processrätt
Domstolar
Tingslag

Tingslag utgjorde beteckningen för häradsrättens domkrets (territorium), området som bildade en häradsrätts rättskipningsdistrikt. 
Domsaga betecknade territoriet för häradshövdingen, vilket inte alltid överensstämde med rättens distrikt. Historiskt sett kunde till exempel en domsaga innehålla ett flertal häradsrätter. 

Till grund för indelningen i tingslag låg i Götaland och Svealand häradsindelningen. I Norrland, samt större delen av Dalarna, var grunden socken- och landskapsindelningen. Ett tingslag kunde bestå av sockenmän, även benämnda rådmän, från ett antal socknar inom ett eller flera häraden. Ett stort härad kunde också av praktiska skäl indelas i mindre tingslag. För varje tingslag skulle det helst finnas ett ordinarie tingsställe med tingshus för sammanträdena, som i regel ägde rum fyra gånger om året. Under medeltiden sammanträdde man ofta under bar himmel. 

År 1971 ersatte den nuvarande tingsrätten de tidigare häradsrätterna och rådhusrätterna. Det judiciella området för tingsrätten och domaren, samt de ordinarie ledamöterna, blev därmed den domsaga som idag utgör en domkrets.

Se även 
Härad

Källor 
Lilla uppslagsboken, Förlagshuset Norden AB, band 4, spalt 1015 (om häradsrätt); och band 9, spalt 973 (om tingsställe).
Jan Erik Almquist, Lagsagor och domsagor i Sverige, 1954.

Rättshistoria
Domstolar
Förvaltning
 

Ugglan
The Man

The Man är en amerikansk actionkomedi från 2005. I huvudrollerna ser vi Samuel L. Jackson och Eugene Levy. Filmen regisserades av Les Mayfield.

Handling

En agent för det federala ATF dyker upp död på Detroits gator. Hans hårdkokta partner Derrick Vann (Samuel L. Jackson) får reda på att den nu döde partnern var misstänkt för korruption. Vann får 24 timmar på sig att leta upp och återta de vapen som stals och de brottslingar som utförde brottet.

Andy Fiddler (Eugene Levy) är en försäljare av tandläkarutrustning som är i stan för en konferens. På grund av ett missförstånd blir bovarna övertygade om att Fiddler håller på att handla vapen av dem. Vann har inte tid att reda upp sånt utan tvingar helt enkelt Fiddler att spela med...

Rollista (i urval)
Samuel L. Jackson
Eugene Levy
Luke Goss
Miguel Ferrer
Anthony Mackie

Externa länkar

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska filmer 2005
Michigan på film
Filmer från New Line Cinema
Engelskspråkiga filmer
Filmmusik av John Murphy
Filmer i regi av Les Mayfield
Kazimierz Marcinkiewicz

Kazimierz Marcinkiewicz, född 20 december 1959 i Gorzów Wielkopolski, Polen, är en polsk konservativ politiker. Han var Polens premiärminister från 31 oktober 2005 till 14 juli 2006. Han tillhörde partiet Lag och rättvisa som premiärminister men lämnade partiet 2007 och är sedan dess partilös.

Biografi 
Sina akademiska studier avslutade han 1984 på Universitetet i Wrocław. Senare har han också studerat vid Universitetet i Poznań. 1982-1989 arbetade Marcinkiewicz som lärare i matematik och fysik i Gorzów Wielkopolski.

Marcinkiewicz besökte Sverige 13 mars 2006. Den 7 juli 2006 meddelade Marcinkiewicz att han avsåg att avgå från posten som premiärminister. Ledningen för partiet Lag och Ordning, vilket Marcinkiewicz tillhör, föreslog att Jarosław Kaczyński, partiets ordförande, skulle överta posten. Dagen efter meddelade partiledningen att denne skulle efterträda Marcinkiewicz.

Källor

Polens premiärministrar
Födda 1959
Män
Levande personer
Personer från Gorzów Wielkopolski
Alumner från universitetet i Wrocław
Autoliv

Autoliv AB är ett svenskt multinationellt trafiksäkerhetsföretag.

Historik
Autoliv AB grundades i Vårgårda som bilföretaget Autoservice AB 1953 av bröderna Stig och Lennart Lindblad. Företaget började 1956 att tillverka tvåpunktssäkerhetsbälten och ändrade 1968 namn till Autoliv AB. Det köptes 1974 upp av Gränges Weda AB, som hade uppfunnit rullbältet sju år tidigare. Gränges Weda köptes i sin tur 1989 av Electrolux och namnändrades till Electrolux Autoliv AB. Under 1980- och 1990-talen växte företaget genom uppköp, främst i Europa. Mellan 1994 och 1997 var företaget noterat på Stockholmbörsen under namnet Autoliv AB och 1997 fusionerades det med amerikanska Morton ASP Inc till Autoliv, Inc.

Koncernen är idag en av världens största vad gäller fordonssäkerhet. Sammanlagt har koncernen drygt 67 000 anställda.
Hela Autoliv-koncernen hade 2018 40% marknadsandel för sin typ av bilsäkerhetsprodukter.

Autoliv i Sverige

Autoliv AB äger Autoliv-koncernens bolag i Europa, Asien med vissa undantag i Japan, Australien, Afrika, Kanada och i Latinamerika med undantag för Mexiko. I Sverige har Autoliv det svenska dotterföretaget

Autoliv Sverige AB i Vårgårda, som utvecklar och producerar airbagar av typen frontal, sido, pass och sidogardiner. Andra delen av fabriken utvecklar och producerar whiplashskydd, pedestrianskydd, integrerade barnstolar och bälteslås. Sammanagt sysselsattes i Vårgårda omkring 730 personer januari 2012.

Organisation
Ägare och moderbolag i Autoliv-koncernen är Autoliv, Inc., Delaware, USA, vilket heläger dotterbolaget Autoliv Holding AB, vilket i sin tur heläger dotterbolaget Autoliv AB.

Verkställande direktörer 
Gunnar Bark, 1997–1999 
Lars Westerberg, 1999–2007
Jan Carlson, 2007–2018
Mikael Bratt, 2018–

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska tillverkare av fordonsdelar
Företag tidigare listade på Stockholmsbörsens A-lista
Företag listade på Stockholmsbörsen (large cap)
Företag listade på NYSE
Multinationella företag
Svenska verkstadsföretag
Företag i Stockholms kommun
Företag bildade 1997
Företag bildade 1956