kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Shinobu Asagoe

Shinobu Asagoe, 浅越しのぶ, född 28 juni 1976 i Hyōgo, Japan, är en japansk högerhänt tidigare professionell tennisspelare.

Tenniskarriären  
Shinobu Asagoe blev professionell spelare på WTA-touren i februari 1997. Hon har varit lyckosam framförallt som dubbelspelare med åtta titlar under perioden 2002-2006. I singel har hon spelat tre finaler men ännu (november 2007) inte vunnit någon WTA-titel. I Grand Slam-turneringar nådde hon som bäst kvartsfinal i US Open 2004 som hon förlorade mot Lindsay Davenport. I ITF-arrangerade turneringar har hon vunnit 9 singel- och 10 dubbeltitlar. Asagoe rankades som en av de 100 bästa WTA-spelarna i singel vid säsongssluten 2002- 2005 och rankades som bäst som nummer 21 i singel (april 2005). I dubbel rankades hon som bäst som nummer 13 (maj 2006). 

Asagoe vann sina första tre internationella ITF-titlar i singel 1996 (Taipei-Kina, Kugayama-Japan och Kyoto-Japan). Hon följde upp med ytterligare fem titlar under perioden 1997-2002 (Caboolture-Australien, Noda-Japan, Claremont-USA, Noda-Japan och Haibara-Japan). 

På WTA-touren nådde hon singelfinalerna i Birmingham (2003 - finalförslust mot bulgariskan Magdalena Maleeva), Hobart (2004 - finalförlust mot amerikanskan Amy Frazier) och Auckland (2005, finalförlust mot slovenskan Katarina Srebotnik). I semifinalen i Birmingham 2003 besegrade hon Maria Sharapova och har för övrigt noterat toursegrar över spelare som Patty Schnyder och Shahar Pe'er.  

I dubbel har Asagoe vunnit sina WTA-titlar tillsammans med Katarina Srebotnik, landsmaninnorna Ai Sugiyama, Seiko Okamoto, och Nana Miyagi, argentinskan Gisela Dulko samt belgiskan Els Callens 

Shinobu Asagoe deltog i det japanska Fed Cup-laget 1999-2001, 2003-04 och 2006. Hon har spelat totalt spelat 27 matcher av vilka hon vunnit 17. Asagoe spelade också i det japanska olympialaget 2000 och 2004.

Spelaren och personen   
Shinobu Asagoe började spela tennis först som 13-åring. Hon spelar helst på hard-court och betraktar själv sin dubbelfattade backhand vara det bästa vapnet. 

Asagoe bor i födelsestaden Hyogo, Japan, och studerar vid sidan av tennisen engelska och kinesiska på universitetet i Sonoda.

WTA-dubbeltilar 
 2006 - Amelia Island (med Katarina Srebotnik)
 2005 - Auckland (med Katarina Srebotnik), Bangkok (med Gisela Dulko)
 2004 - Hobart (med Seiko Okamoto), MontrTal [Canadian Open] (med Ai Sugiyama), Tokyo [Japan Open] (med Katarina Srebotnik); 2002 - Birmingham (med Els Callens), Tokyo [Japan Open] (med Nana Miyagi).

Referenser

Externa länkar 
 WTA Tour: Shinobu Asagoe

Födda 1976
Japanska tennisspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Japan
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Japan
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2004
Kvinnor
Levande personer
WP:Projekt Japan
Personer från Hyogo prefektur
Vårtkaktussläktet

Vårtkaktussläktet (Mammillaria) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusväxter. 

Hur många arter det finns inom detta släkte råder det delade meningar om. Vissa uppgifter säger 300, andra menar att det är ungefär 170 arter. Det är den mest spridda kaktusen i odling och näst opuntiasläktet det största kaktussläktet i världen. Arter inom vårtkaktussläktet har inga åsar, i stället är de täckta med små vårtor arrangerade i olika geometriska mönster. Kranskaktussläktet och sydkaktussläktet är andra kaktusar med samma uppbyggnad, men de är inte för närvarande besläktade.

På varje vårta sitter en areol, därifrån utgår olika många och långa taggar eller hår, beroende på art och sort. Blommorna kommer ofta i en ring runt toppen. Alla kaktusar inom vårtkaktussläktet blommar redan som unga. De flesta arterna är relativt korta, runt 20 centimeter. Den längsta arten lär vara M. poselgeri som kan bli upp till två meter hög men bara fyra centimeter i omkrets. Till de minsta hör M. saboae som bara blir tre centimeter hög, men lär ska ha bland de största blommorna - över fem centimeter. 

Det vetenskapliga namnet Mammillaria kommer från latinets Mamilla och betyder bröst, vårta. Dubbelskrivningen av m är ett skrivfel i latinet från medeltiden.

Förekomst 
Vårtkaktussläktet finns över stora områden. De flesta finns i Mexiko, tio arter finns i södra USA och någon ända upp i Kanada. En art finns i Peru och någon också utmed Venezuelas kust.

Referenser 

 Botanica Random House Australia 2003 •  (engelsk) •  (svensk)
 IPNI • International Plant Names Index
 

Kaktusväxter
Opuntiasläktet

Opuntiasläktet (Opuntia) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusväxter, med omkring 180 arter och har kanske större spridning än något annat släkte inom familjen Cactaceae. 
Opuntiasläktet har tidigare varit ett jättesläkte med extrem variation i utseende hos arterna. Numera är släktet uppdelat i flera mindre och kvar i Opuntia är de klassiska "musse pigg-kaktusarna". De andra arterna har fördelats på cylinderopuntior (Cylindropuntia), koschenillkaktusar (Nopalea), ledkaktusar (Tephrocactus), lövopuntior (Brasiliopuntia), sylopuntior, (Austrocylindropuntia), tuvopuntior (Maihueniopsis), Consolea, Cumulopuntia, Grusonia, Miqueliopuntia och Tunilla.

Beskrivning
Buskar eller träd till 10 meter. Stammarna är indelade i platta ledstycken. Unga skott bär små cylindriska till koniska blad som snart fallar av. Areolerna bär glochider och ofta taggar och hår.
Blommorna kommer fram på ledstyckenas kanter och saknar blompip. När blomman är överblommad. vissnar den och faller av och lämnar en cirkelrund fördjupning efter sig överst på den annars äggformade frukten. Frukterna är oftast köttiga och är ätliga hos flera arter. De innehåller flera hårda, ganska stora frön som sitter i fruktköttet.  Frukternas utsida har glochider, så de måste hanteras varsamt.
Namnet härstammar från grekiska ordet "o pous" ("ο πους") som betyder "foten" på grund av dess form.

Förekomst
Man kan finna dem från Kanada via USA, Mexiko, Västindien, Galapagosöarna, till södra Argentina. Numera har de förvildats och finns runt hela medelhavsregionen, på Kanarieöarna, i Australien och i Sydafrika. De finns i såväl ökenområden som i bergstrakter med snö. Det finns opuntior som till och med klarar sig utomhus i Sverige. Vissa arter utsätts ibland för temperaturer som ligger kring -40°C, medan en del västindiska arter inte tål temperaturer nära 0°C.

Användning
Många arter odlas som prydnadväxter. Några bildar ätliga frukter som odlas lokalt eller kommersiellt.
Opuntia är också värdväxt för koschenillsköldlusen från vilken man framställer koschenill. Koschenill användes för att färga rouge och läppstift i rödaste rött. Bland annat i Australien startades företag som kunde använda lusen i färgframställning.

Odling
Opuntia-arterna är, med några få undantag, mycket lätta att odla. De flesta vill ha en jord som innehåller en rimlig mängd humus, men många kan odlas i vanlig lerjord från trädgården. Större delen av arterna växer bäst under lätt skuggat glas som unga plantor, men efter 3-4 år tål de fullt solljus. De behöver mycket vatten från vår till höst, när det är varmt. Det är omöjligt att nämna någon minimitemperatur för vintersäsongen, som skulle gälla generellt, eftersom det beror på varifrån arten härstammar. Ändå kan man säga att, med undantag av några få tropiska arter, de allra flesta arter tål temperaturer ner till 8 °C. Det finns också många som tål frost.

Referenser

Fotnoter

Källor
Botanica •  (engelsk) •  (svensk)
IPNI • International Plant Names Index

Se även
Lista över Opuntia-arter

Kaktusväxter
Krukväxter
Moshav

Moshav (hebreiska: מוֹשָׁב; plural: moshavim: מוֹשָׁבִים; "bosättning" eller "by") ett slags jordbrukskooperativ för småbrukare i Israel. Dess invånare bor i individuella hushåll (som kan gå i arv inom familjen), men äger dyrare utrustning gemensamt och marknadsför jordbrukets produkter tillsammans. Dess invånare kallas "moshavnik".

På landets sammanlagt 441 moshaver bor 3,5 procent av Israels befolkning. En annan sorts kollektivjordbruk i Israel kallas kibbutz. Tillsammans står kibbutzer och moshaver för 80% av Israels jordbruksproduktion.

Det finns flera sorters moshaver, men de vanligaste är
Moshav ovdim (hebreiska: מושב עובדים, ordagrant "arbetares moshav"). Här sker produktion och konsumtion på hushållsnivå.
Moshav shitufi (hebreiska: מושב שיתופי, ordagrant "kollektiv moshav"). Här sker jordbruksarbetet gemensamt och dess vinst delas lika.

Källor 

Israels samhälle
Jordbruksanläggningar
Myrkottskaktussläktet

Myrkottskaktussläktet (Ariocarpus) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusväxter.

Beskrivning
Arter inom släktet är i regel ganska dvärgväxande geofyta plantor med stor pålrot, och i naturen syns endast den allra översta delen av växten ovanjord. Det är mycket vårtiga plantor, och vårtorna är i en del fall långa, triangulära och släta, och i andra mera tillplattade med uppvikta kanter. Areolerna sitter på vårtspetsarna, eller i närheten av spetsen, men ingen av medlemmarna i detta släkte har taggar. 

Axillerna är oftast fulla av vit ull och det är från dessa ställen, men nära plantans mittpunkt, som blommorna utvecklas. Till skillnad från andra kaktusar så blommar de på hösten och ibland så sent som i november på norra halvklotet. Blommorna är trattformade och färgen varierar från vitt eller gräddvitt till rosa eller karmin. De är 2,5 - 5 centimeter i diameter. De sluter sig på nätterna, liksom de flesta kaktusblommor, men varar mellan tre och sju dagar. Frukten, som är något cylindrisk, är gräddfärgad eller blekrosa när den är mogen, och blir 1,3 - 2,5 centimeter lång.

Det vetenskapliga namnet Ariocaprus kommer från grekiskans aria, en typ av ek, och carpo’s som betyder frukt.

Förekomst
Myrkottskaktussläktet finner man huvudsakligen i de norra och centrala delarna av Mexiko, från Coahuila till Nuevo Leon, och även i de västra delarna av Texas, men mestadels i öknen i delstaten Chihuahua. De växer på stenig mark och bland klippor, ibland i sandig lera eller ofta i kalkstensjord.

Taxonomi
Släkten som har slagits samman med Ariocarpus och anses vara synonymer: 
Anhalonium Lem. 1839
Roseocactus A.Berger 1925
Neogomesia Castañeda 1941

Referenser

Kaktusväxter
Shebaagårdarna

Shebaagårdarna (arabiska: مزارع شبعا, Mazāri‘ Šib‘ā, hebreiska: חוות שבעא, Havot Sheba'a) är ett landområde med omtvistad jurisdiktion som är beläget vid gränsen mellan Libanon, Syrien och det av Israel annekterade området Golanhöjderna. Området är ungefär 14 km långt och 2,5 km brett. Det har många gånger beskjutits från Libanon. Enligt en del källor flyttade Israel etiopiska judar, så kallade falasha, till området på 1980-talet.

Området togs av Israel från Syrien under sexdagarskriget 1967 och annekterades officiellt 1981. Israels kontroll av Shebaagårdarna framhålls vara en orsak till Hizbollahs fortsatta attacker trots att Israel drog sig tillbaka från södra Libanon 2000.

FN:s säkerhetsråds resolution 242 från 1967 kräver "tillbakadragande av Israels väpnade styrkor från områden som ockuperats i den aktuella konflikten". Resolutionen talar om "de ockuperade territorierna" istället för "alla ockuperade territorier", vilket gett upphov till en del diskussioner, se engelska Wikipedias artikel om resolution 242. Resolutionen kräver också: "Upphörande av alla anspråk eller krigstillstånd och respekt för och erkännande av varje stats [Israel, Syrien, Egypten och Jordanien] oavhängighet, territoriella integritet och politiska oberoende i området samt dess rätt att leva i fred inom säkra och erkända gränser fri från hot eller våldshandlingar". Alla de inblandade staterna har brutit mot dessa krav.

Resolution 425, som antogs fem dagar efter att Israel gått in i Libanon 1978, kräver att Israel "genast drar tillbaka sina styrkor från allt libanesiskt territorium". I maj 2000 drog Israel tillbaka sina trupper från södra Libanon. Libanon bestred dock att Israel uppfyllt resolution 425:s krav, och hävdade att även Shebaagårdarna tillhörde Libanon och att israelerna måste dra sig tillbaka därifrån också.

Detta verkar vara första gången Libanon hävdar att Shebaagårdarna tillhör dem. Påståendet motsägs också av kartor, som visar att området är en del av Syrien. FN höll med Israel att området inte innefattas av resolution 425 och intygade att Israel genomfört tillbakadragandet, till den så kallade blå linjen. Syrien har sagt att Shebaagårdarna tillhör Libanon men har inte skriftligen meddelat FN att så är fallet, trots att FN uppmanat Syrien att göra det.

Libanon framhåller att innan sexdagarskriget levde många, som ägde land i Shebaagårdarna, i byn Shebaa (som ligger i Libanon). När Syrien förlorade området till Israel efter kriget kunde markägarna inte längre bruka sin jord.

Se även 
 Blå linjen – Demarkationslinjen mellan Libanon och Israel.

Noter

Källor 
 Engelskspråkiga Wikipedias artikel Shebaa Farms, 2 augusti 2006.

Israels geografi
Libanons geografi
Syriens geografi
Rörkaktussläktet

Rörkaktussläktet (Cleistocactus) är ett växtsläkte inom familjen kaktusväxter med mer än 20 arter som vanligen har ett pelarliknande eller trädliknande växtsätt. Med sina färggranna taggar och lysande blomprakt tillhör rörkaktusarna de mest populära kaktusarna. Alla släktets arter är kolibripollinerade. De olika arterna finns spridda i Sydamerika - från Peru till Argentina. Arterna är i regel lättodlade.

Det vetenskapliga namnet på släktet Cleistos kommer från grekiskans cleisto’s och betyder tillsluten eller stängd, vilket syftar på den ofta slutna blomman. Många arter inom släktet har kleistogama blommor.

Taxonomi
För vetenskapliga synonymer, se Wikispecies.

Referenser

Noter

Källor
Edward F. Anderson, The Cactus Family (Timber Press, 2001) 

Kaktusväxter
Solkaktussläktet

Solkaktussläktet (Disocactus) är ett mångformigt växtsläkte inom familjen kaktusväxter som innehåller både epifytiska och litofytiska arter.

Beskrivning
Stammar ribbade till platta eller bladlika stammar. Areolerna kan ha taggar, men de saknas helt hos andra arter. Blommorna varierar i storlek och form. De är dagblommande och vanligen klart färgade i rött till orange eller rosa, men andra färger förekommer också. Ståndarna sitter i två rader. Frukten är bärliknande.

Förekomst
Arter av detta släkte finner man i Mexiko och Centralamerika.

Systematik
Släktet står Epiphyllum och Pseudorhipsalis nära. Skiljs från Epiphyllum genom att blommorna slår ut på dagen, Epiphyllum är nattblommare. Pseudorhipsalis har en krans ståndare, Disocactus två. 
Detta mångformiga släkte har tidigare varit uppdelat i en mängd mindre släkten vilka numera samlats under Disocactus för att få en mer hållbar systematik. Mellan extremerna i släktet, ormkaktus (D. flagelliformis) och D. quetzaltecus, finns en jämn ström av övergångsformer som gör indelning i flera, mindre släkten svår.

Odling
Flertalet arter är lättodlade. De behöver en väldränerad, humusrik jord och riklig tillgång på vatten under sommaren. Ljus placering är viktig, arter med taggar och ribbade stammar kräver sol. De övervintras svalt och ljust och minimitemperaturen bör vara ca 10°C. Arter med ribbade stammar vill ha torrare övervintring än arter med platta stammar.

Hybrider
Solkaktusar korsar sig lätt med andra arter, både inom det egna släktet och med arter i andra släkten. Flera av släktets arter har använts flitigt för att få fram de så kallade bladkaktusarna, som på engelska ofta kallas "Orchid Cacti" (orkidékaktusar). En annan kategori hybrider har ribbade stammar och kallas "Rat Tail Cacti" (råttsvanskaktusar).

Synonymer
Aporocactus Lem. 1860
Heliocereus (A.Berger) Britt.&Rose 1909
Chiapasia Britt.&Rose 1923
Nopalxochia Britt.&Rose 1923
Bonifazia Standley&Steyermark 1944
Lobeira Alexander 1944
Pseodonopalxochia Backeb. 1958

Referenser

Kaktusväxter
Sjöborrekaktussläktet

Sjöborrekaktussläktet (Echinopsis) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusväxter. Släktet är ett av de äldsta kaktussläktena som är systematiskt upprättat, vilket skedde redan 1837, och innehåller nu cirka 130 arter samt många hybrider. Släktet är systematiskt svårt och många arter är mycket varierade. Detta har resulterat i mängder av publicerade vetenskapliga namn som idag räknas till synonymer

Beskrivning
Arterna kan vara klotformade till pelarformiga, vissa arter blir trädlika, några är krypande. En art är en utpräglad epifyt. Ribborna är vanligen tydliga, få till många. Areolerna är ulliga och bär få till många taggar.
Blommorna är dag- eller nattöppna beroende på art. De är vanligen trattlika eller skålformade. Blompipen har vanligen många fjäll, hår och borst, men saknar taggar. Hyllebladen kan ha alla färger utom blått.

Echino kommer från grekiska och betyder taggig eller igelkott och opsis betyder utseende.

Ursprungligen från Sydamerika; Peru till Brasilien, Uruguay, Paraguay, Argentina och Bolivia. Växer vanligen i torra områden, ofta på hög höjd över havet.

Taxonomiska förändringar 
Släktet är ett av de största i familjen och släktskapsförhållandena är fortfarande dåligt kända. Efter studier gjorda under 1970-talet och 1980-talet har ett antal släkten, som tidigare räknats som egna släkten, flyttats över till Echinopsis:

Referenser

IPNI • International Plant Names Index
SKUD • Svensk Kulturväxtdatabas
Desert plants (engelsk)
Echinopsis, engelska Wikipedia
Botanica Random House Australia 2003 •  (engelsk) •  (svensk)

Galleri

Kaktusväxter
Krukväxter
Bergkaktussläktet

Bergkaktussläktet (Oreocereus) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusar. Till detta släkte räknas sju arter hemmahörande i Bolivia, Peru, norra Chile och norra Argentina. 

Arter inom bergkaktussläktet bildar busklika plantor som förgrenar sig sparsamt från basen, 2-3 meter och bildar endast sällan trädlika exemplar. Stammarna är vanligen upprätta eller överhägande, sällan krypande. Ribborna har inskärningar mellan areolerna, eller är knöliga. Areolerna bär oftast långa hår och kraftiga taggar. Blommorna pollineras av kolibrier och kommer fram nära toppen på mogna plantor, de är rör- eller trattlika och öppna på dagen. Blompipen är hårig. Frukten kan vara torr, ihålig eller köttig, den öppnar sig vid basen.

Cereus kommer från grekiskan och betyder vaxljus. Dessa kaktusar liknar vaxljus.

Odling 
Arter inom bergkaktussläktet trivs inte på fönsterbrädan. En möjlighet att odla dessa kaktusar är i ett växthus där det går att upprätthålla en temperatur just över 0°C nattetid, men åtminstone 10-12°C dagtid under vintern. Sommaren kan bergkaktusar tillbringa utomhus. Starkt solsken och stora skillnader i temperatur mellan dag och natt är det optimala vädret för dessa håriga växter. Förutsatt att de inte får för mycket regn, då dessa aldrig vill bli genomblöta.

Referenser

Botanica Random House Australia 2003 •  (engelsk) •  (svensk)

Kaktusväxter
Cactaceae
Förlegade vetenskapliga teorier

En förlegad vetenskaplig teori har någon gång betraktats som mer eller mindre vetenskaplig, men har blivit ersatt av teorier som stämmer bättre överens med verkligheten.

Exempel 
 Klassiska element, teorierna om jord, eld, luft och vatten
 Humoralpatologi, medicinska idéer om kroppens vätskor
 Impetus, en teori för rörelser, ersatt av klassisk mekanik
 Flogiston och caloric var teorier för att beskriva förbränning och värme. De är idag ersatta av kemi och termodynamik.

Källhänvisningar 

Vetenskaplig teori
Héctor Elizondo

Héctor Elizondo, född 22 december 1936 i New York, är en amerikansk skådespelare och regissör. För den svenska publiken är Elizondo förmodligen främst känd för rollen som Dr Philip Waters i Chicago Hope och som Carlos Torres i Grey’s Anatomi.

Filmografi (filmer som haft svensk premiär) 

1971 - Billy Dynamites partner - Sopis
1971 - Kvinnor, något att räkna med - Lou Kellerman
1971 - Valdez - mexikansk ryttare
1972 - Tur med otur
1972 - Ett jobb för Jim Kane - Juan
1974 - Till polischefen - top secret - D'Angelo
1974 - Pelham 1-2-3 kapat - Grey
1976 - Asfaltsdjungeln - mannen inunder
1979 - Cuba - Ramirez
1980 - American Gigolo - Sunday
1981 - Kära Miss Ross ... - kommissarie Raphael Andrews
1982 - Titta vi opererar - Angelo/Angela
1984 - Flamingo Kid - Arthur Brody
1985 - Privat område - The Maestro
1986 - Courage - Nick Miraldo
1986 - Ingenting gemensamt - Charlie Gargas
1989 - Leviathan - havets hämnare - Cobb
1989 - Passion och politik - Vic Ramos
1990 - Pretty Woman - hotelldirektören
1990 - Han är jag! - fängelsedirektören
1991 - En mans lag - polislöjtnant Ortega
1991 - Vägen hem1991 - Frankie & Johnny - Nick
1991 - Tuffa tag på plan! 
1993 - En mänsklig historia - Dom Paulo
1994 - Snuten i Hollywood III - Jon Flint
1994 - Nu är vi kvitt, farsan! - löjtnant Romayko
1994 - Perfekt alibi 
1994 - 2000 Chicago Hope (TV-serie)
1997 - Turbulence - detektiv Aldo Hines
1999 - Runaway Bride - Fisher
2001 - En prinsessas dagbok - Joe
2004 - En prinsessas dagbok 2 - kungligt uppdrag - Joe
2006 - I-See-You.Com - Greg Rishwain
2011 - ''New Year's Eve - Kominsky

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska TV-regissörer
Amerikanska röstskådespelare
Födda 1936
Levande personer
Män
Alumner från City College of New York
Jami Gertz

Jami Gertz, född 28 oktober 1965 i Chicago i Illinois, är en amerikansk skådespelare.

Hon är sedan 1989 gift med miljardären Tony Ressler. De har tre barn och bor i Beverly Hills i Kalifornien.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Chicago
Födda 1965
Kvinnor
Levande personer
Makaronesien

Makaronesien är ett modernt uppfunnet samlingsnamn på flera ögrupper i norra Atlanten. Ögrupperna tillhör Portugal, Spanien och Kap Verde. Namnet kommer ursprungligen av grekiska för "de välsignade öarna", ett namn som användes av antikens greker för öarna väster om Gibraltar sund. Det används som en biogeografisk områdesbeteckning.

Beskrivning
Makaronesien består av fem arkipelager:
 Azorerna (Portugal)
 Kanarieöarna (Spanien)
 Kap Verde (Republiken Kap Verde)
 Madeira (Portugal)
 Selvagensöarna (Portugal)

Gemensamt för öarna i Makaronesien, förutom deras geografiska läge, är att de har bildats genom vulkanutbrott och flera geologiska händelser, samt att de koloniserats av Spanien och Portugal.

Klimatet på öarna varierar mellan subtropiskt och tropiskt. Azorerna och Madeira har lägre medeltemperatur och mer nederbörd än övriga öar.

Öarna har en unik biogeografi med flera unika växt- och djurarter. Ingen av öarna tillhörde tidigare någon kontinent så de ursprungliga växterna och djuren kom till öarna från långväga trakter. En gång i tiden täckte laurisilvaskogarna de större delarna av den högre terrängen på Azorerna, Madeira och delar av Kanarieöarna. Kap Verde, Selvagensöarna och de östra delarna av Kanarieöarna hade för torrt klimat för skogen. Laurisilvaskogen liknar den växtlighet som täckte medelhavsområdet och nordvästra Afrika innan den kyldes ned och torkade ut under istiden.

Avverkning av skogen, röjning för boskap och jordbruk och införande av exotiska växt- och djurarter har ersatt mycket av de ursprungliga växterna och djuren på öarna. Laurisilvaskogarna finns bara kvar på ett fåtal ställen. Som ett resultat är mycket av den endemiska floran och faunan hotad.

Källhänvisningar

Ögrupper i Atlanten
Kap Verdes ögrupper
Portugals ögrupper
Spaniens ögrupper
Justin Whalin

Justin Whalin, född 9 juni 1974 i San Francisco, är en amerikansk skådespelare. Han är känd i rollen som Jimmy Olsen i TV-serien Lois & Clark.

Filmer

Externa länkar 

Födda 1974
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Skådespelare från San Francisco
Levande personer