kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Porse

Porse är en dansk och svensk uradelsätt med ursprung från dåvarande danska Halland, känd från 1200-talet. Ätten tillhör de så kallade ”sjöbladsätterna”, vilket är en sentida benämning på ätter som förde sjöblad i sina heraldiska vapen eller sigill. Ätten Ribbing antas vara gren av Porseätten, på grund av att de tillhör sjöbladsätterna.

Vapen
 Blasonering: En sköld i guld med tre fallande röda sjöblad.

Med Peder Nielsen Porse död 1402 slocknade ätten ut.

Personer ur ätten
Ättens förste kände medlem var den danske stormannen Peder Porse, omtalad första gången 1272. Enligt Erikskrönikan skall han ha rymt till Sverige från Danmark där han blivit landsflyktig, vilket stämmer med att han var en av de stormän som 1287 dömdes fredlösa för mordet på Erik Klipping. 
Erikskrönikan omtalar även en Peder unge Porse, som förekommer i dokument 1300-1314. Han har antagits vara son till Peder Porse den äldre, men för detta saknas dock entydiga belägg. 
Knut Porse var troligen brorson till Peder unge Porse
En Peder Porse som var far till Bo Jonsson (Grip)s hustru Margareta Pedersdotter är möjligen identisk med en Peder Porse omtalad i Halland 1336 och 1345. Han var även far till riddaren Peder Porse, omtalad 1365-1386. Deras släktskap med övriga Porsar är okänd.
Knut Porse (död 1330-05-30) Hövding över Södra Halland, hövitsman på Varbergs slott. Hertig av Halland och Estland.

Senare generationer
Knut Porse (inte identisk med hövitsmannen på Varbergs slott). Gift med Birgitta Matsdotter.
Magnus Porse (dör 1380), väpnare och häradshövding i Tjust. Gift med Elin Gregersdotter (Sandbroätten) (död efter 1387).
Birgitta Magnusdotter (Porse), död 1450 i Vadstena, barnlös, hon överlever sina makar och barn.  Arvet utreds först av Karl Henrik Karlsson i Personhistorisk tidskrift.  

Med Birgitta Magnusdotter (Porse) utslocknade ätten Porse.

Referenser

Noter

Källor
 Thiset, Hiort-Lorenzen, Bobé, Teisen. Danmarks Adels Aarbog. Dansk Adelsforening, DAA 1901:220
 Sven Tito Achen. Danske adelsvåbener, en heraldisk nøgle. 1973

Externa länkar 
 
 Dansk biografisk Leksikon. Bind 18  side 485 - 486
 Finn Gaunaa. Roskildes Historie. Porse

Danska adelsätter
Medeltida danska ätter
Medeltida svenska ätter
Ungdomslistan

Ungdomslistan är ett lokalt politiskt parti i Hedemora kommun. Partiet bildades 2002 av ungdomar som tyckte att medelåldern i kommunfullmäktige var för hög och att de etablerade partierna inte uppmärksammade ungdomarnas frågor.

Valresultat

Se även
 Lista över politiska partier i Sverige

Lokala politiska partier i Sverige
Hedemora kommun
Politiska partier bildade 2002
Tidaholms Väl

Tidaholms Väl är ett lokalt politiskt parti i Tidaholms kommun.

Valresultat

Se även
 Lista över politiska partier i Sverige

Lokala politiska partier i Sverige
Tidaholms kommun
Adour

Adour (Aturri på baskiska) är en flod belägen i sydvästra Frankrike, 335 km lång. Adour rinner bland annat förbi staden Dax, och mynnar i Biscayabukten nära Bayonne. Adour har många biflöden. Dess avrinningsområde är 16 880 km².

Vattendrag i Frankrike
Biscayabuktens avrinningsområde
Adda

Adda är en flod i Italien som rinner upp i Ortleralperna öster mot Comosjön och avvattnar en del av Alpernas sydsida. Floden rinner först söderut och därefter genom den tättbefolkade, bördiga Valtellina rakt västerut i Comosjön, där den bildar ett stort delta. Den rinner sedan söderut över Po-slätten och faller ut i Po nära Cremona.

Adda har en längd från källan till Comosjön av 130 km och från Comosjön till Po 180 km. Adda är sedan segelbar på en sträcka av 50 km och genom kanaler, som utgår från trakten av Cassano d'Adda, förbunden med bland annat Milano och Ticino. Floden innefattar även tillgång på vattenkraft.

Källor
Svensk Uppslagsbok, Band 1, 1947-1955. (spalt 149)

Se även 

Vattendrag i Italien
Pos avrinningsområde
Palindromer
Achwa

Achwa är en 30 mil lång flod i Uganda och Sydsudan. Floden rinner upp i bergen i nordvästra delen av provinsen Katakwi och rinner norrut. Den mottager bifloderna Agago och Page från höger innan den rinner in i Sydsudan där den kallas Aswa och förenar sig med Vita Nilen några kilometer nordväst om gränsstaden Nimule.

Källor 
 Saundry, Peter. The Encyclopedia of Earth, "Achwa River, Uganda". Läst 24 maj 2014.
Vattendrag i Uganda
Vattendrag i Sydsudan
Nilens avrinningsområde
Achurjan (vattendrag)

Achurjan (armeniska: Ախուրյան; turkiska: Arpaçay) är en flod belägen i västra Armenien. Den rinner upp i sjön Arpi och söderut från sjön Tseli i provinsen Sjirak, igenom staden Gjumri i det armeniska höglandet, bildar gräns mot Turkiet i väster och mynnar ut i Aras vid Bagaran. Den passerar även orterna Ani, Jervandasjat och Jerazgavors. Floden är 186 km lång och har ett avrinningsområde på 9 670 km².

Referenser

Externa länkar 

Vattendrag i Armenien
Kuras avrinningsområde
Acheloos

Acheloos är en flod i Grekland som rinner mot söder från Lakmos i norra Pindos och mynnar ut i Joniska havet nordväst om halvön Peloponnesos. Floden har en längd på 220 kilometer och utgör gränsen mellan Aitolien och Akarnanien.

Mytologi
I grekisk mytologi var Acheloos en flodgud, ofta inom konsten framställd som en tjur med ett mansansikte, och den äldste av Okeanos' och Tethys' 3 000 söner. Han kämpade med Herakles om Deianeira och förvandlade sig under striden först till en orm och därefter till en tjur, i vilken senare skepnad hans ena horn blev avslitet av Herakles, som återgav det till Acheloos i utbyte mot Amaltheias ymnighetshorn. Acheloos dyrkades allmänt som det strömmande vattnets gudomlige representant.

Noter 

Vattendrag i Grekland
Gjumri

Gjumri (armeniska: Գյումրի), tidigare Alexandropol ( 1834–1924), Leninakan ( 1924–1990), Kumajri ( 1990–1992), är en stad i västra Armenien, belägen på floden Achurjan i provinsen Sjirak. Staden hade 147 000 invånare i början av 2008, vilket gör den till Armeniens näst största stad (efter huvudstaden Jerevan). Den är en av landets viktigaste industristäder och är en av de städer som drabbades hårdast av jordbävningen i området i december 1988. 

Bosättningar där staden idag ligger går tillbaka antingen till grekiska kolonisatörer på 400-talet f.Kr. eller till kimmerierna år 720 f.Kr., vilka kan ha varit upphov till stadens äldre namn Kumajri. Den moderna staden grundades av ryssar som Aleksandropol år 1834. Ett ryskt fort anlades på platsen 1837. Staden hette 1924-1990 Leninakan och 1990-1992 Kumajri.

Utanför Gjumri ligger Sjiraks internationella flygplats.

Sport 
 FK Sjirak (fotbollsklubb)

Bildgalleri

Se även 
 Lista över Armeniens städer

Källor 

Orter i Sjirak
Lista över städer i Armenien

Detta är en lista över några av de största städerna i Armenien, enligt befolkning år 2011.

 Jerevan - 1 060 138
 Gjumri - 121 976
 Vanadzor - 86 199
 Etjmiadzin - 46 540
 Abovjan, Kotjak - 43 495
 Kapan - 43 190
 Hrazdan - 41 875
 Armavir (stad i Armenien) - 29 319
 Artasjat - 22 269
 Idzjevan - 21 081
 Gavar - 20 765
 Goris - 20 591
 Tjarentsavan - 20 363
 Ararat - 20 235
 Masis - 20 215
 Asjtarak - 19 615
 Artik - 19 534
 Sevan - 19 229
 Dilidzjan - 17 712
 Sisian - 14 894
 Alaverdi - 13 343
 Stepanavan - 13 086
 Martuni - 12 894
 Spitak - 12 881
 Vardenis - 12 685

 
Armeniens städer
Vanadzor

Vanadzor (armeniska: Վանաձոր) (tidigare Karaklis eller Kirovakan) är en stad belägen i norra Armenien. Vanadzor hade 105 000 invånare i början av 2008, vilket gör den till landets tredje största stad.

Vanadzor är huvudort i provinsen Lori.

Sport 
 Lori Vanadzor (fotbollsklubb)

Källor 

Orter i Lori
Sámiebeällodahkie/Samepartiet

Sámiebeällodahkie/Samepartiet är ett lokalt politiskt parti i Malå kommun.

Partiet var representerat i kommunfullmäktige mellan 1994 och 2006.

Valresultat

Se även
Malå kommun#Politik
 Lista över politiska partier i Sverige

Lokala politiska partier i Sverige
Samiska organisationer
Politiska partier för minoriteter
Rotpartiet

Rotpartiet (rot) är ett lokalt politiskt parti i Åtvidabergs kommun som bildades inför kommunfullmäktige valet 1994 i Åtvidaberg. I valet 2006 fick det endast tio röster och förlorade därmed sitt mandat i kommunfullmäktige.

Valresultat

Källor

Noter 

Lokala politiska partier i Sverige
Åtvidabergs kommun
Lista över biskopar i Strängnäs stift

Detta är en lista över biskopar i Strängnäs stift.

Biskopar i Strängnäs före och under reformationen 
 1129: Gerðar 
 1171–1190: Vilhelmus
 1208–1210: Uffe
 1219–1224: Olov Basatömer
 1233–1241: Throgillius
 1253–1257: Col
 1267–1274/1275: Finvid
 1275–1291: Anund Jonsson
 1292–1307/1308: Isarus
 1308–1343: Styrbjörn
 1343–1345: Frenderus
 1345–1355: Sigmundus
 1355/1356–1378: Thyrgillus Johannis
 1378–1401: Tord Gunnarsson
 1401–1408: Petrus Johannis
 1409–1410: Gjord Petersson Rumpa
 1410–1419: Andreas Johannis
 1420–1428: Arnoldus Johannis
 1429–1443: Thomas Simonis
 1443–1449: Ericus Birgeri
 1449–1463: Siggo Ulphonis
 1463–1479: Johannes Magni 
 1479–1501: Kort Rogge
 1501–1520: Mattias Gregersson (Lillie)
 1520–1521: Jens Andersen Beldenak
 1522–1536: Magnus Sommar

Biskopar i Strängnäs under och efter reformationen 
Genom riksdagen i Västerås 1527 bröts den men medeltida kyrkans ekonomiska och militära maktställning i  Sverige, något som räknas som inledningen på reformationen. Denna var dock inte fullt genomförd förrän 1593, då kyrkan  i Sverige genom Uppsala mötes beslut fick en evangelisk-luthersk bekännelse.

1500-talet 
 1536–1555: Botuidis Sunonis
 1557–1561: Ericus Nicolai Swart
 1561–1562: Botuidis Sunonis
 1563–1585: Nicolaus Olai Helsingius
 1586–1607: Petrus Jonæ Helsingus

1600-talet 
 1608–1609: Petrus Kenicius
 1609–1637: Laurentius Paulinus Gothus
 1637–1638: Laurentius Olai Wallius
 1639–1642: Jacobus Johannis Zebrozynthius
 1643–1664: Johannes Matthiæ Gothus
 1664–1674: Erik Gabrielsson Emporagrius
 1674–1686: Carolus Lithman
 1687–1700: Erik Benzelius d.ä.

1700-talet 
 1701–1717: Johannes Bilberg
 1717–1728: Daniel Norlindh
 1731–1747: Daniel Lundius
 1749–1762: Erik Alstrin
 1763–1776: Jacob Serenius
 1776–1793: Carl Jesper Benzelius
 1793–1803: Stefan Insulin

1800-talet 
 1803–1827: Johan Adam Tingstadius
 1829–1838: Pehr Thyselius
 1839–1852: Hans Olov Holmström
 1852–1880: Thure Annerstedt
 1881–1889: Adam Teodor Strömberg
 1889–1927: Uddo Lechard Ullman

1900-talet 
 1927–1933: Sam Stadener
 1933–1952: Gustaf Aulén
 1952–1954: Dick Helander
 1955–1972: Gösta Lundström
 1972–1982: Åke Kastlund
 1982–1989: Tord Simonsson
 1989–2005: Jonas Jonson

2000-talet

Källor
Strängnäs stifts hemsida
Strängnäs stift genom sekler - en stiftshistorisk översikt,: Strängnäs stiftshistoriska sällskap2001,

Fotnoter

Biskopar i Strängnäs stift
Strängnäs stift
Romersk-katolska biskopar
Evangelisk-lutherska biskopar
Lista över orter i Ungern

Lista över Ungerns städer och mindre städer

Ungern har 346 städer (2013). Detta är en lista över landets städer med 30 000 eller fler invånare.

Invånarantalet i tabellen är från den 1 januari 2019.

Övriga

Referenser 

 
Orter
Ungern
Nebbiolo

Nebbiolo är en blå vindruva som framför allt odlas i Piemonte (Barolo, Barbaresco och Gattinara) i Italien för vinerna Barbaresco, Barolo och Gattinara men även i Lombardiet (Valtellina). 

Nebbiolo tros härleda från ordet nebbia som betyder "dimma". Under skörden, som i allmänhet äger rum i slutet av oktober, bildas en djup, intensiv dimma i region Langhe där många Nebbiolovinodlingar är belägna. Alternativa förklaringar, till namnet på druvan, hänvisar till den dimm-liknande och mjölkaktig slöja som täcker bären när de når vuxen ålder, eller så härstammar namnet kanske istället från det italienska ordet Nobile, som betyder ädel. 

Druvan ger viner med en lätt röd färg och en doft som för tankarna till mogna körsbär, plommon och violer och med tilltagande ålder till tryffel, svamp, tjära och förmultnade löv. Smaken är ofta komplex, extraktrik med påtaglig strävhet, torr och med viss bitterhet. Hög tanninhalt är kännetecknande och vinerna kräver ofta lång lagring för att mildra strävheten.

Chiavennasca och Spanna är exempel på några av alla kloner som finns på Nebbiolo. De bästa vinerna på Nebbiolo kommer från norra Italien, men druvan odlas också i mindre mängd i Australien, USA, Chile, Argentina och Grekland.

Källor

Externa länkar
 Vinklubben.se om Nebbiolo

Vindruvor
Slaget vid Salamanca

Slaget vid Salamanca utkämpades utanför byn Arapiles i provinsen Salamanca i Spanien sommaren 1812, medan huvuddelen av Napoleon I:s armé var upptagen i Ryssland. Arthur Wellesley, hertigen av Wellington, lyckades här besegra Auguste de Marmont och hans franska styrka, den s.k. franska Spanienarmén, vilket gjorde att engelsk-spanska hären kunde marschera in i Madrid den 6 augusti och påbörja belägringen av Burgos i september. Efter slaget sades det att "Wellington besegrade 40 000 man på 40 minuter". Den franska armén utgjordes av åtta infanteri- och två kavalleridivisioner och var aningen mindre än den engelsk-spanska.

Referenser

Externa länkar
 Slaget vid Salamanca Originalrapporter från The Times

Slaget vid Salamanca
Brittiska slag
Franska slag
Portugisiska slag
Slag under Napoleonkrigen
Spanska slag
Slag i Spanien
Krigsåret 1812
Kadarkút

Kadarkút är en stad i provinsen Somogy i Ungern. Staden hade 2 384 invånare (2019).

Vänorter 
  Veliko Trojstvo, Kroatien
  Voitsberg, Österrike

Referenser

Externa länkar  

Orter i Somogy
Trnovo

Trnovo kan syfta på:

Geografi

Bosnien och Hercegovina 

 Trnovo (ort i Bosnien och Hercegovina), Republika Srpska, 
 Opština Trnovo, kanton, Republika Srpska, 
 Općina Trnovo, kommun, Federationen Bosnien och Hercegovina,

Bulgarien 

 Veliko Trnovo, regionhuvudort, Veliko Tarnovo, Obsjtina Veliko Trnovo, 
Veliko Tărnovo – stad i norra mellersta Bulgarien

Robotskapade Bosnien och Hercegovinaförgreningar
Robotskapade Bulgarienförgreningar
Felicity Kendal

Felicity Kendal, född 25 september 1946 i Olton, West Midlands, England, är en brittisk skådespelare.

Hennes föräldrar, som var kringresande skådespelare i en Shakespeare-teatertrupp, tog med sig Kendal till Indien när hon var endast tre månader gammal, och där tillbringade hon sin barndom.

Hon fick sitt genombrott 1966 i en TV-pjäs mot Sir John Gielgud, The Mayfly and the Frog.

Hon ses ofta i roller som lite okynniga kvinnor, och spelar även mycket på scen. Hon blev 1995 CBE; Commander of the British Empire Order.

Internationellt är hon mest känd för TV-serien The Good Life (1974–1978).

Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1946
Levande personer
Kisköre

Kisköre är en mindre stad i provinsen Heves i Ungern. År 2019 hade Kisköre  invånare.

Källor

Orter i Heves (provins)
Csorvás

Csorvás är en mindre stad i provinsen Békés i Ungern. År 2019 hade Csorvás  invånare.

Första skriftliga omnämnandet av staden är från 1217, men först år 1857 blev Csorvás en självständig bosättning. Staden har en symmetrisk utformning och har byggts om tre gånger under sin historia. Vid utgrävningar har arkeologer funnit kyrkoruiner från tiden då huset Árpád regerade.

Vänorter
  Ozun, Rumänien
  Sládkovičovo, Slovakien
  Gornji Breg, Serbien

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats   

Orter i Békés (provins)
Bagamér

Bagamér är en mindre stad i provinsen Hajdú-Bihar i Ungern. År 2019 hade Bagamér  invånare.

Källor

Externa länkar

Orter i Hajdú-Bihar
Abádszalók

Abádszalók är en stad i provinsen Jász-Nagykun-Szolnok i Ungern. Staden hade 4 042 invånare (2019).

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Jász-Nagykun-Szolnok
Lista över biskopar i Växjö stift



Biskopar i Växjö före reformationen
Sankt Sigfrid 1000-tal (Legend)
Balduinus (1170)
Stenar (1180)–(1192)
Johannes Erengislonis (1205)
Gregorius (1241)
Forcondus (1257)
Ascerus (1261)–1287
Boetius Haetta 1287–1291
Magnus (1294)–(1319)
Boetius (1320)–(1343)
Thomas Johannis 1344–1376
Henricus Gödechini 1376–1381
Petrus Johannis Lodehat 1382–1386
Hemmingius Laurentii (1388)–(1406)
Eskillus Thorstani 1408–1426
Nicolaus Ragvaldi 1426–1438
Laurentius Michaelis (1440)–(1465)
Gudmundus Nicolai 1468–(1474)
Nicolaus Olavi (1475)–(1492)
Ingmarus Petri 1494–1530

Biskopar i Växjö under och efter reformationen
Genom riksdagen i Västerås 1527 bröts den men medeltida kyrkans ekonomiska och militära maktställning i  Sverige, något som räknas som inledningen på reformationen. Denna var dock inte som fullt genomförd förrän 1593, då kyrkan  i Sverige genom Uppsala mötes beslut fick en evangelisk-luthersk bekännelse.

Jonas Boetii 1530–1542
Nicolas Canuti 1553–1576
Andreas Laurentii Björnram 1576–1583
Nicolaus Stephani 1583–1595
Petrus Jonae Angermannus 1595–1630
Nicolaus Krokius 1632–1646
Joannes Baazius den äldre 1647–1649
Johannes Laurentii Stalenus 1649–1651
Zacharias Lundebergius 1651–1667
Johannes Rudbeckius den yngre 1667, tillträdde ej
Johannes Baazius den yngre 1667–1675
Jonas Johannis Scarinius 1675–1687
Canutus Hahn 1687, tillträdde ej
Samuel Wiraenius 1688–1703
Olaus (Erengislesson) Cavallius 1703–1708
Zacharias Esberg 1708, tillträdde ej
David Lund 1711–1729
Gustaf Adolf Humble 1730–1741
Erik Alstrin 1742–1748
Olof Osander 1749–1787
Olof Wallquist 1787–1800
Ludvig Mörner 1800–1823
Esaias Tegnér 1824–1846
Christoffer Isak Heurlin 1847–1860
Henrik Gustaf Hultman 1860–1879
Johan Andersson 1879–1894
N.J.O.H. Lindström 1894–1916
Ludvig Lindberg 1917–1928
Edgar Reuterskiöld 1928–1932
Samuel Stadener 1933–1937
Yngve Brilioth 1938–1950
Elis Malmeström 1950–1962
David Lindquist 1962–1970
Olof Sundby 1970–1972
Sven Lindegård 1973–1991
Jan Arvid Hellström 1991–1994
Anders Wejryd 1995–2006
Sven Thidevall 2006-2010
Jan-Olof Johansson 2010-2015
Fredrik Modéus 2015-

Källor
Växjö stifts officiella webbplats

Biskopar i Växjö stift
Växjö stift
Romersk-katolska biskopar
Evangelisk-lutherska biskopar
Listor med anknytning till romersk-katolska kyrkan i Sverige
Thure Annerstedt

Thure Annerstedt, född 6 januari 1806 i Tensta socken i Uppland, död 6 november 1880 i Strängnäs, var en svensk teolog, biskop och riksdagsman.

Biografi 

Thure Annerstedt var son till hovrättsnotarien Samuel Annerstedt och friherrinnan Charlotta Ulrika Cederström. Farfadern Daniel Annerstedt var professor i Uppsala. Annerstedt blev student i Uppsala 1824, filosofie magister 1830, prästvigd samma år, 1832 teologie kandidat och 1833 docent i pastoralteologi, i vilket ämne han 1835-1840 flera gånger hade förordnande som adjunkt.

Han blev teologie licentiat 1839, adjunkt i pastoralteologi 1840, teologie doktor 1845, kyrkoherde i Örebro 1846 och biskop i Strängnäs 1852. Han utsågs 1850 till ledamot i den kommitté som hade att utarbeta förslag till två nya årgångar av predikotexter, vilket förslag fastställdes 1860. Vidare blev han 1852 ledamot av den kommitté, som skulle se över Svenska kyrkans handbok och katekes. 

Annerstedt bevistade alla riksmötena från 1847 till 1866 och åtnjöt stort anseende och förtroende bland sina ståndsbröder. Under de sex sista ståndsriksdagarna var han ledamot av statsutskottet och under de fyra sista prästeståndets vice talman. Han var politiskt konservativ, i teologiskt hänseende högkyrklig, och var en av dem som kämpade längst emot representationsreformen.

Han var gift med sin kusin friherrinnan Charlotta Cederström, bror till Rudolf Annerstedt, farbror till juristen och politikern Ludvig Annerstedt och historikern Claes Annerstedt samt gammelmorbror till predikanten Sven Lidman.

Skrivet om Annerstedt 

Den för sin giftiga penna legendariske journalisten Henrik Bernhard Palmær, som var riksdagsman i borgarståndet 1847-48, beskriver Thure Annerstedt i riksdagsarbetet på följande vis:

"Strängt konservativ i sina grundsatser är han, genom förvärvad lärdom och naturlig fyndighet, farlig så väl i anfallet, som i försvaret. Och hans orationer sedan! Om dem kan jag - min redlige vän! - ej giva dig en exakt framställning, därest du ej någon gång haft det nöjet att spisa makaroner. Då känner du dessa vita, mjuka, oljiga, ihåliga, slingriga vetemjölsormar. Det är Annerstedts yttranden, ord för ord, bokstav för bokstav."

Referenser

Övriga källor
Svenska män och kvinnor, band 1, Stockholm 1942, s. 113
 Förteckning å Högvördiga Ståndets vid innevarande Riksdag närvarande ledamöter, prästeståndets protokoll 23/10 1865

Externa länkar

Vidare läsning 
 

Biskopar i Strängnäs stift
Prästeståndets riksdagsledamöter
Födda 1806
Avlidna 1880
Män
Ordensbiskopar
Personer från Tensta socken
Johan Albert Butsch

Johan Albert Butsch, född 6 februari 1800 i Borås, död 2 mars 1875 i Skånings-Åsaka församling, Skaraborgs län, var en svensk biskop och professor i kyrkohistoria.

Butsch blev student i Uppsala 1821, teologie docent 1824, prästvigd 1827, teologie licentiat 1830, teologie adjunkt 1832, professor i kyrkohistoria och teologiska prenotioner 1836 och biskop i Skara 1837.

Som teolog visade Butsch stor mildhet och tolerans mot oliktänkande. Fastän i grunden politiskt konservativ ställde han sig snarare gynnande än avvisande till reformsträvanden, till exempel i fråga om folkundervisning och religionsfrihet. Tyst och inåtvänd av naturen fullgjorde Butsch med nit och allvar sina plikter som stiftschef, men framträdde föga som författare.

Som bevis på det stora förtroende han åtnjöt kan nämnas att blev konfirmationslärare för Oscar I:s barn, att han som kommittéordförande deltog i arbetet på de 1862 antagna nya perikoperna, liksom i revision av kyrkohandbok och katekes, samt att han 1851 och 1855 uppfördes på förslag till ärkebiskop. Han undanbad sig bägge gångerna utnämning - sista gången med de för honom betecknande orden: "Jag älskar lugnet och skuggan."

Se även 
Lista över biskopar i Skara stift

Källor

Noter 

Biskopar i Skara stift
Svenska professorer i kyrkohistoria
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Teologer under 1800-talet
Svenska präster under 1800-talet
Präster från Borås
Födda 1800
Avlidna 1875
Män
Ugglan
Lista över biskopar i Härnösands stift

Detta är en lista över superintendenter och biskopar i Härnösands stift.

Superintendenter och biskopar i Härnösands stift 

 1647–1683: Petrus Erici Steuchius 
 1683–1695: Mattias Steuchius 
 1695–1702: Julius Erici Micrander 
 1703–1723: Georgius Nicolai Wallin 
 1723–1726: Petrus Jonæ Asp 
 1728–1744: Nicolaus Sternell 
 1746–1778: Olof Kiörning (titulerad biskop från 1773)
 1779–1803: Eric Hesselgren 
 1805–1812: Carl Gustaf Nordin 
 1814–1830: Erik Abraham Almquist 
 1832–1847: Frans Michael Franzén 
 1848–1864: Israel Bergman 
 1865–1875: Anders Fredrik Beckman 
 1876–1888: Lars Landgren 
 1888–1908: Martin Johansson 
 1910–1934: Ernst Frithiof Lönegren 
 1935–1950: Torsten Bohlin 
 1951–1958: Gunnar Hultgren 
 1958–1967: Ruben Josefson 
 1967–1975: Arne Palmqvist 
 1975–1983: Bertil Werkström 
 1983–1991: Bengt G. Hallgren 
 1991–2001: Karl-Johan Tyrberg 
 2001–2009: Tony Guldbrandzén 
 2009–2014: Tuulikki Koivunen Bylund 
 2014–: Eva Nordung Byström

Källor
 Härnösands stifts webbplats

  
Biskopar i Härnösands stift
Härnösands stift
SM i hembryggd öl

SM i hembryggd öl, Svenska mästerskapet i hembryggd öl, avgörs varje år i Svenska hembryggareföreningens regi.

Regler 
Bedömningen av de tävlande ölen sker av examinerade öldomare. För att göra bedömningen möjlig tävlar ölen i elva olika huvudklasser, som är uppdelade i (per 2020) 84 underklasser, enligt de publicerade öltypsdefinitionerna.

Domarna utser medaljörer i varje huvudklass, och till sist även en totalvinnare som blir Svensk mästare i hembryggd öl.

Utöver detta bedöms även de öl som bjuds ut på SM-dagen av publiken i tävlingen folkets val, med något mindre strikta regler än för domartävlingen.

Kronologi
SM i hembryggd öl har arrangerats varje år sedan 1989.

 2008 råkade tävlingen på juridiska hinder, men kunde ändå hållas.
 2020 skulle tävlingens publika del hållits i Göteborg, men ställdes in på grund av Coronapandemin. Istället hölls enbart en domartävling.
 2021 inställdes tävlingen helt.
 2022 råkade tävlingen återigen på juridiska hinder, men nu ställdes den publika delen in p.g.a. detta Däremot ska en domartävling hållas.

Vinnare "Svensk mästare"

Referenser

Ölfestivaler
Öl