kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tilley Christiansen

Tilley Christiansen, gift Gerner, född 2 juni 1874 i Köpenhamn, död 31 maj 1955, var en dansk skådespelare.

Hon filmdebuterade i De fire djævle (1911) och spelade bland annat i fyra filmer för det tyska bolaget Eiko Film, regisserade av Alfred Lind.

Filmografi 
Enligt Internet Movie Database och Svensk filmdatabas:

Källor 

 

Födda 1874
Avlidna 1955
Danska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Skådespelare från Köpenhamn
Broder och syster

Broder och syster är en svensk kort dramafilm från 1912 i regi av Poul Welander.

Om filmen
Filmen premiärvisades 4 mars 1912 på Stora Biografteatern i Malmö. Den spelades in vid Stora Biografteaterns ateljé i Malmö.

Roller
Oscar Stribolt - Storm, grosshandlare 
Kai Lind - Axel, Storms son 
Tilley Christiansen - Laura, Storms dotter 
Poul Welander - Björk, kontorist 
Agnes Nyrup-Christensen - Jenny 
John Clausen - Flottenberg, Axels två vänner 
Arvid Ringheim - en medlem i förbrytargruppen

Svenska dramafilmer
Svenska kortfilmer
Svenska filmer 1912
Kortfilmer 1912
Filmer i regi av Poul Welander
Max Pemberton

Sir Max Pemberton, född 19 juni 1863 i Paddington i London, död 22 februari 1950 i London, var en brittisk romanförfattare. Huvudsakligen skrev han äventyrs- och detektivromaner. 

Pemberton var utbildad vid St Albans School, Merchant Taylors' School och Caius College, Cambridge. Han gav ut magasinet Chums, och Cassell's Magazine från 1896 till 1906, i vilka han publicerade tidiga verk av bland andra Austin Freeman, Clifford Ashdown, William Le Queux och Bertram Fletcher Robinson. 

Hans mest kända verk The Iron Pirate blev en bästsäljare i början på 1890-talet, och han blev en produktiv heltidsförfattare. Det var en historia om ett stort bensindrivet fartyg av järn som utmanövrerade och terroriserade världens flottor på Atlanten. Den följdes av Captain Black (1911). 

Pemberton grundade London School of Journalism, 1920 och adlades.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Kapten Black (översättning Mauritz Boheman, Skoglund, 1895) (The Iron Pirate)
 Den ointagliga staden (översättning Emilie Kullman, Skoglund, 1896)
 Den gyllene pansarkryssaren (okänd översättare, Antikvariska bokhandeln, 1897)
 Den vita drottningen (översättning Mauritz Boheman, 1897)
 Spionen i Kronstadt (översättning Emilie Kullman, Skoglund, 1899) (filmatiserad 1911 som Spionen)
 De hvita husarerna (översättning Ellen Wester, Björcks antikvariat, 1899)
 Kärlek och krig (översättning Emilie Kullman, Skoglund, 1900)
 En kvinnlig rysk spion (anonym översättning?, Hansen, 1900). Ny uppl. 1905 med titeln Den ryska spionen
 Roy den fågelfrie (översättning Karl Benzon, Skoglund, 1901)
 Nattens riddare (anonym översättning, Helsingborg, 1901) [trol. ur Hvar 8 dag] 
 Furstinnan Tekla (översättning Hanny Flygare, Hey'l, 1902) (The footsteps of a throne)
 Huset under hafvet (okänd översättare, 1902)
 Guld: berättelsen om en man och hans pengar (anonym översättning, Adolf Bonnier, 1904)
 De hundra dagarna (översättning Emilie Kullman, Skoglund, 1906)
 Diamantskeppet (anonym översättning?, Stockholms-Tidningen, 1907)
 Ur en juvelerares dagbok eller sällsamma berättelser om juveler och människor (okänd översättare, Norden, 1909)
 I kampen mot anarkister (okänd översättare, Chelius, 1910)
 Spionen från Kronstadt (översättning Göte Bjurman, Holmquist, 1911)
 Lady Evelyn (översättning M. Isberg, Nordiska förlaget, 1911) (The Lady Evelyn)
 Ett sällsamt giftermål (översättning Ernst Grafström, Holmquist, 1912)
 Vad kvinnan vill (översättning Ernst Grafström, Holmquist, 1913)
 Spionen i Kronstadt (översättning E. L., Västra Sverige, 1914)
 Huset under hafvet (översättning Ester Dahlström, Holmquist, 1914)
 Sångerskans förbindelse (översättning Eva Wahlenberg, Nordiska förlaget, 1915)
 Den blodröda dimman (okänd översättare, Zetterlund, 1930)
 De hundra dagarna (översättning Emilie Kullman, B. Wahlström, 1937)
 Spionen i Kronstadt (översättning Josef Almqvist, B. Wahlström, 1940)

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1863
Avlidna 1950
Män
Ortodox patriark av Jerusalem

Den ortodoxa patriarken av Jerusalem är överhuvud över Ortodoxa kyrkan av Jerusalem som är en grekisk-ortodox kyrka, och har fjärde rang av nio patriarker i den Östortodoxa kyrkan.

Jerusalem var ett kristet biskopssäte till konciliet i Chalkedon 451 då det erkändes som ett patriarkat. Kyrkans förste biskop var Jakob som led martyrdöden omkring år 62. När araberna erövrade Jerusalem erkände de staden som en helig plats för kristna och patriarken som deras ledare. 1099 utnämnde korsriddare en latinsk patriark och förvisade den ortodoxa patriarken från Jerusalem. Till 1187 levde den ortodoxa patriarken i Konstantinopel. Numera har patriarken sitt högkvarter i Heliga gravens kyrka. Där har patriarkatet hållit den heliga elden brinnande i mer än tusen år.

Majoriteten av de troende ortodoxa i Jerusalem är palestinska araber, men en stor del av församlingen är ryssar, rumäner och georgier.

Under senare år har patriarkatet varit indragen i en kontrovers, då Patriark Irenaios av Jerusalem sålde delar av kyrkans land till israeliska bosättare, vilket väckte starka känslor då palestinierna hade hoppats att dessa områden skulle ingå i den kommande staten Palestina. 22 augusti 2005 valde kyrkan enhälligt Patriark Theofilos III av Jerusalem till efterträdare, men Irenaios hävdar fortfarande att han är den rättmätige patriarken.

Se även 

Lista över ortodoxa patriarker av Jerusalem

Ortodoxa patriarker
 
Kristendom i Jerusalem
Kärleksdrömmar

Kärleksdrömmar är en svensk kort dramafilm från 1912. 

Filmen premiärvisades 16 december 1912 på Odéon i Stockholm. Den spelades in i Mölle i Skåne.

Roller
Ida Nielsen – Erna 
Poul Welander – assessor Würtzel

Externa länkar

Svenska filmer 1912
Svenska dramafilmer
Svenska kortfilmer
Svenska stumfilmer
Kortfilmer 1912
Grekisk-ortodoxa kyrkan av Jerusalem

Ortodoxa kyrkan av Jerusalem, Ortodoxa Jerusalem-patriarkatet eller Grekisk-ortodoxa kyrkan i Jerusalem, anses av de ortodoxa kristna vara kristendomens moderkyrka, eftersom det var i Jerusalem Kyrkan bildades vid pingst, när Den helige ande enligt Bibeln sänkte sig över Jesu lärjungar. Från Jerusalem spred sig Jesu evangelium över världen. Kyrkan tillhör den östligt ortodoxa kyrkan. Patriarkens och kyrkans kyvudsäte är i Den heliga gravens kyrka.

Medan kristendomen spred sig och romarnas förföljelser av hebréerna ökade, flydde många kristna Jerusalem och kyrkan i Jerusalem fick minskad betydelse för kristendomen. Under tiden 135-451 sorterade Jerusalems kyrka under Caesareas metropolitdöme, som i sin tur hörde till Antiokia-patriarkatet Först vid konciliet i Chalkedon 451 erkändes Jerusalem-patriarkatet och rankas som nummer fem efter Rom, Konstantinopel, Alexandria och Antiokia.

Sedan 22 augusti 2005 gör Theofilos III av Jerusalem anspråk på att vara ortodox patriark av Jerusalem, vilket bestrides av hans föregångare Irenaios av Jerusalem.

Källor

Ortodoxa kyrkor
Kristendom i Jerusalem
Organisationer i Israel
Röstkrav

Höga röstkrav innebär:

 att vara tvungen att använda rösten mycket
till exempel för telefonister som pratar mycket under en dag
 att ha höga krav på röststyrka
till exempel för personer som arbetar i bullriga miljöer
 att ha särskilda krav på röstkvalitet
till exempel för skådespelare och sångare
Höga röstkrav kan finnas såväl yrkesmässigt som på fritiden. Praktexemplet för ett yrke med höga röstkrav är musiklärare, som både ska använda rösten mycket, ofta har stora klasser vilket innebär buller, och har särskilda krav på sin sångröst. På fritiden finns stora röstkrav till exempel i barnfamiljer. Tillfälligt höga röstkrav finns till exempel för publiken på en ishockey-match.

Med höga röstkrav följer en förhöjd risk för röstrubbningar med funktionell orsak.

Se även
 Röstyrke
 Rösten
 Röstkvalitet
 Röstrubbningar

Rösten
Patriark av Jerusalem

Ett antal kristna trossamfund gör anspråk på titeln Patriark av Jerusalem för att beskriva deras kyrkoledare:
ortodoxa kyrkan av Jerusalem - se Ortodox patriark av Jerusalem
romersk-katolska kyrkan - se Latinsk patriark av Jerusalem
orientaliskt ortodoxa kyrkorna - se Armenisk patriark av Jerusalem

Patriarker
Patriark av Alexandria

Patriark av Alexandria kan syfta på:
 Latinsk patriark av Alexandria – ledare för romersk-katolska kyrkan i Alexandra 1215–1964
 Koptisk-katolsk patriark av Alexandria – överhuvud för Koptisk-katolska kyrkan 1741–
 Koptisk-ortodox påve och patriark av Alexandria – påve och patriark för Koptisk-ortodoxa kyrkan 444–
 Grekisk-ortodox patriark av Alexandria – ledare för Ortodoxa kyrkan av Alexandria 460–

Se även 
 Lista över patriarker av Alexandria – en lista över patriarker av Alexandria före schismen 451
Konsthögskolan vid Umeå universitet

Konsthögskolan vid Umeå universitet bildades 1987 och är belägen vid Umeälvens strand i stadsdelen Öst på stan i Umeå. Konsthögskolan utgör en del av Konstnärligt campus vid Umeå universitet tillsammans med Arkitekthögskolan, Designhögskolan, Bildmuseet, Sliperiet och HumlabX.

Utbildningar 
Konsthögskolan har två programutbildningar i fri konst: det treåriga kandidatprogrammet (BFA) och en tvåårig påbyggnadsutbildning, masterprogrammet (MFA). Det erbjuds även fristående kurser i estetik I, II, II, samt sommarkurser. Utbildningen i fri konst innehåller både praktiska och teoretiska moment. Studenter lär sig att arbeta med trä, metall, gips, brons, grafik, foto, video, ljud och datorbaserad konst.

Studenternas arbeten presenteras sedan 1993 kontinuerligt i det egna galleriet, samt vid årliga vårutställningar, som brukar hållas i skolans lokaler eller på det närbelägna Bildmuseet.

Forskning 
Konsthögskolan bedriver också forskarutbildning på konstnärlig grund, knutna till den nationella Konstnärliga forskarskolan, samt ett antal forskningsprojekt.

Lokaler 
Utbildningen bedrevs från starten i en byggnad som kommit till som en del av Umeå träsliperi och vars fasad ritades 1909 av Sigge Cronstedt. Fabriken var när den startade 1910 stadens första större industri och drevs fram till 1954. Sliperibyggnaden byggdes 1986 om till lokaler för Konsthögskolan, och inflyttning skedde ett år senare.

Våren 2012 flyttade Konsthögskolan in i nybyggda lokaler vid Konstnärligt Campus. De tidigare lokalerna i sliperiet byggdes åren 2013–2014 om till en mötesplats och inkubator för konstnärliga näringar och projekt, kallad Sliperiet, men kommer även fortsättningsvis att härbärgera Konsthögskolans egna galleri.

Källor

Noter

Externa länkar

 Konsthögskolan vid Umeå universitet

Konsthögskolor i Sverige
Utbildningsinstitutioner bildade 1987
Byggnader vid Umeå universitet
Kultur i Umeå
Konstnärligt campus vid Umeå universitet
Arkitekturåret 2012
Kyrillos av Jerusalem

Kyrillos av Jerusalem (Κύριλλος Α΄ Ἱεροσολύμων), född omkring 315, död 18 mars 386 i Jerusalem, var Patriark av Jerusalem 350–386 och deltog vid första konciliet i Konstantinopel 381. Han var även en framstående teolog och räknas till kyrkofäderna.

Kyrillos vördas som helgon i romersk-katolska kyrkan och ortodoxa kyrkor, med 18 mars som minnesdag. Han har i katolska kyrkan upphöjts till kyrkolärare.

Biografi 
Kyrillos blev patriark av Jerusalem 350. Han tillhörde i teologiskt avseende den så kallade antiokenska skolan och tvekade att ansluta sig i de arianska striderna till homoousiosianer, varför han ibland sägs ha tillhört homoiousiosianerna den första tiden. Han undviker emellertid själv termerna i sina skrifter.

Genom arianernas åtgöranden blev han tre gånger (358, 360 och 367) avsatt från sitt ämbete. Med homoiusianerna slöt han sig småningom helt till det nicenska partiet (Athanasius och Eusebios av Caesarea anhängare) och medverkade till homoousios seger på det andra ekumeniska mötet i Konstantinopel 381. 

Kyrillos höll redan som presbyter i Jerusalem 348 sina berömda 23 "katekeser", vilka dock egentligen är predikningar. Deras äkthet är otvivelaktig. De instruerar på ett lättillgängligt sätt, utan vetenskapliga ambitioner, för kristet liv med löpande hänvisningar till Bibeln. Katekeserna innehåller även några historiskt intressanta hänvisningar, som sankta Helenas återfinnande av Kristi kors, samt geografiska redogörelser för var i Jerusalem heliga platser är belägna. I ett avsnitt om chrisma skriver Kyrillos att det är med denna som människor kan bli kallade kristna, inte utan att smörjas med den.

På svenska har 1992 utgivits Kyrillos Katekeser i en volym med hans Protokatekes och Dopkatekeser i urval samt De mystagogiska katekeserna i översättning från grekiskan med inledning och kommentar av Per Beskow.

Källor

The Catholic Encyclopedia. Vol. 4. New York: Robert Appleton Company, 1908

Noter

Externa länkar

Patriarker
Kyrkolärare
Kyrkofäder
Helgon
Födda 315
Avlidna 386
Män
Ugglan
Författare under 300-talet
Hammer

Hammer är ett efternamn.

Personer med efternamnet
 Agneta Hammer (född 1952), svensk arkitekt
 Armand Hammer (1898–1990), amerikansk filantrop och företagsledare
 Armie Hammer (född 1986)), amerikansk skådespelare
 Bernhard Hammer (1822–1907), schweizisk statsman
 Bertil Hammer (1877–1929), svensk professor i pedagogik
 Christian Hammer (1818–1905), norsk.svensk juvelerare, konstsamlare och bibliofil
 Guido Hammer (1821–1898), tysk målare
 Hans Jørgen Hammer (1815–1882), dansk målare
Jan Hammer (född 1948), tjeckisk kompositör, jazzpianist och keyboardist
 Johan Hammer (1640–1698), svensk målare
 Joseph von Hammer-Purgstall (1774–1856), österrikisk orientalist
 Julius Hammer (1810–1862), tysk skald
Karl Vilhelm Hammer (1860–1927), norsk arkivman och publicist
Kristian Hammer (född 1976), norsk skidåkare, tävlare i nordisk kombination
Morten Hammer (1739–1809), dansk präst
Niels Hammer (aktiv omkring 1600), dansk skolman
Olav Hammer (född 1958), svensk religionshistoriker och författare
MC Hammer (född 1962), amerikansk rappare
Sarah Hammer (född 1983), amerikansk cyklist
 Walter Hammer (1907–2003), tysk jurist och SS-man
 William Hammer (1821–1889), dansk mlare

Fiktiva figurer 
Mike Hammer – detektiv skapad av Mickey Spillane

Tyska efternamn
Danska efternamn
Norska efternamn
Svenska efternamn
Den svarte doktorn

Den svarte doktorn är en svensk film från 1911. 

Filmen premiärvisades 18 augusti 1911 på Stora Biografteatern i Malmö, senare under året förbjöds av den nyinrättade Statens Biografbyrå.

Roller
Olivia Norrie - Evelyn 
Robert Schmidt - doktor Lorne, den svarte doktorn 
Knud Rassow - James Wilson, ingenjör 
Ejnar Zangenberg - dagdrivare 
Holger-Madsen - Evelyns far 
Bertha Nonboe

Externa länkar

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1911
Svenska stumfilmer
Kortfilmer 1911
Gustav Adolfsbakelse

Gustav Adolfsbakelse är en bakelse som äts till minnet av Gustav II Adolfs dödsdag den 6 november 1632. Traditionen att äta en bakelse den 6 november har även spridits till Finland där framförallt finlandssvenskarna firar Svenska dagen på Gustav II Adolfs dödsdag.

Historia 
Förmodligen började traditionen år 1854 i samband med Gustav II Adolfs-statyns invigning i Göteborg, där bland andra konditorn R. Rubenson varje år i Bloms hotels salonger brukade arrangera en uppskattad utställning av sina konstnärligt utförda bakverk och konfektyrer. Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning recenserade julutställningen 1854: "Man finner här artiklar, vilka kunna kallas verkliga små konstverk i sitt slag, som t.ex. små avbildningar av Gustav Adolfsstatyen, medaljonger innehållande kopior av kända genremålningar, utförda i choklad och socker etc." I GHT för 1854 kunde man, några dagar före statyns avtäckning, hitta en annons där Rubenson gjorde reklam för Gustav Adolfs-karameller med kungens bild. Idén att göra sötsaker av Gustav Adolf i Göteborg var verklighet redan innan göteborgarna kunde se kungabilden på torget.<ref>GHT, 11 december 1954, "Pappa till HT:s flygande - och sötsak av Gustav Adolf."</ref>

Möjligen skapades traditionen att äta just den 6 november 1909 av konditorn Carl Bräutigam på konditoriet Bräutigams på hörnet Östra Hamngatan/Kungsgatan i Göteborg. Han hade inspirerats av tysk tradition där man åt speciella bakverk på helgondagar och gjorde en bakelse med citron- eller chokladgrädde varvat med sockerkaka och på toppen en kungasilhuett i rosa marsipan.

 Bakelsen 
Det finns ingen standardiserad bakelse, utan varje region, stad eller till och med konditori har egna varianter. Nästan alltid har dock Gustav Adolfsbakelsen en kungasilhuett, vanligen i vit marsipan eller choklad. Mördegs- och sockerkaksbottnar överväger bland varianterna. I Norrtälje gjordes en variant med rund smördegsbotten och spunnet socker runt kungasilhuetten. Sockret symboliserade dimman som låg över slagfältet i Lützen.

I en tävling 2003 arrangerad av Livrustkammarens vänförening, Gastronomiska Akademiens vänförening och radioprogrammet Meny'' gjordes ett försök att skapa en standardiserad Gustav Adolfsbakelse. Petra Gunnarsson från Trollhättan vann med en bakelse gjord på sockerkaksbottnar, fläderkräm, svartvinbärskräm, hallongelé och tre chokladtrianglar som bildar en krona. Den nya bakelsen har emellertid inte fått någon större spridning på Sveriges konditorier.

Se även 
Gustav Adolfsdagen
Bakverk i kalendern

Källor

Externa länkar 

Bakelser
Göteborgs historia
November
Gustav II Adolf
Mat och dryck i Sverige
Slaget vid Lützen
Miljöhögskolan, Umeå

Umeå Miljöhögskola, är ett samarbete mellan Umeå universitet och Sveriges lantbruksuniversitet. Miljöhögskolan fungerar som en portal för miljöutbildning och -forskning i Umeå har och har bland annat till uppgift att öka kontakterna med omvärlden inom det miljövetenskapliga området.

Umeå universitet
Margit Sahlin

Margit Rigmor Sahlin, född 6 maj 1914 i Johannes församling i Stockholm, död 1 mars 2003 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk präst, författare och romanist.

Biografi 
Sahlin var dotter till Enar Sahlin och Rigmor Nettelbladt samt syster till Anna Bohlin, Gunvor Sahlin och Ingvar Sahlin.

Efter studentexamen 1931 blev hon filosofie magister 1934, filosofie licentiat 1936 och filosofie doktor 1940. Sahlin, som disputerat i romanska språk, studerade teologi och blev teologie kandidat 1943, det vill säga innan prästämbetet stod öppet för kvinnor. Hon var åren 1945–1970 sekreterare i Svenska kyrkans centralråd.  

På palmsöndagen 1960 prästvigdes de tre första kvinnorna för tjänst i Svenska kyrkan: Margit Sahlin och Elisabeth Djurle för Stockholms stift och Ingrid Persson för Härnösands stift. 

Margit Sahlin blev Sveriges första kvinnliga kyrkoherde 1970, då hon installerades i Engelbrekts församling. Sahlin har haft stor betydelse för Svenska kyrkan, inte bara vad gäller hennes arbete för kvinnors tillträde till prästämbetet, utan även för dialogen kyrka-samhälle. Sahlin grundade, och var direktor 1950–1970 för, S:ta Katharinastiftelsen som kom att bli ett forum och mötesplats för tvärtänkande och diskussion. Som ung utförde hon ett avgörande pionjärarbete genom att grunda stiftskvinnoråd runt om i Sverige under en tid då kvinnliga teologer inte kunde bli präster. Hon grundade också Kyrkliga kvinnorådet, en paraplyorganisation för stiftskvinnorådet. 1978 utnämndes hon till teologie hedersdoktor vid Uppsala universitet.

Hon var sommarvärd för Sveriges Radios program Sommar i P1 den 15 juni 1995.

Margit Sahlin förblev ogift och ligger begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

År 2015 bildades Margit Sahlin Akademin, en plattform för meningsutbyte mellan forskning, samhälle, kultur, och kyrka i Margit Sahlins anda, av Madeleine Åhlstedt och Annika Borg. Margit Sahlin Akademins syfte är även att stimulera till forskning om Margit Sahlin.

Källor

Vidare läsning 
 
 Sven-Erik Brodd & Gunnar Weman, Prästgårdsteologi. Församlingspräster under 1900-talets senare hälft utmanar 2020-talets kyrka. (Skrifter utg. av Stiftelsen Fjellstedtska skolan 4.) Uppsala 2022, s. 75–84.

Externa länkar
Svenska kyrkans första kvinnliga präster vigs 1960, SVT:s öppna arkiv
https://margitsahlinakademin.wordpress.com

Svenska teologer under 1900-talet
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Kvinnor
Födda 1914
Avlidna 2003
Svensk kvinnohistoria
Kyrkoherdar i Stockholm
Präster i Svenska kyrkan
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Präster från Stockholm
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Alumner från Uppsala universitet
Eldgryta

Eldgryta  är den kinesiska formen av fondue, "huo guo" eller på engelska "hot pot".

Eldgryta förekommer i ett flertal varianter, varav de vanligaste är den sichuanesiska och den mongoliska som mestadels serveras i Beijing. Eldgryta förekommer också, med annan kryddning, i länder som Vietnam, Kambodja, Thailand och Malaysia (där den kallas ångbåt, på grund av tillagningskärlets likhet med dylik tingest).

Eldgrytan serveras som en mer eller mindre kryddstark buljong över eld, vari man sedan med pinnar för ned kött och grönsaker innan man doppar dem i en "dipsås" för att få en tilltalande smakbrytning. Dipsåsen brukar innehålla saker som sesampasta, jordnötter, sesamolja, sojaolja, chiliolja och lagrad tofu (med smak liknande ädelost). När man äter den nordkinesiska varianten brukar den försiktigt kryddade buljongen serveras i ett mongoliskt kopparkärl, med förtennad insida, som företrädesvis eldas med kol. Dipsåsen innehåller här också alltid finhackad purjolök och koriander.

Se även 
 Sukiyaki

Matlagning
Kinesiska maträtter
Vietnamesiska maträtter
Thailändska maträtter
Kambodjanska maträtter
Malaysiska maträtter
WP:Projekt Kina
Finsk tango

Finsk tango är en tangovariant som har sitt ursprung i Finland. Både dansen och musiken har avlägsnat sig från sitt ursprung i den argentinska tangon och bildat en egen stil som visat sig vara en av de mest livskraftiga formerna av tango. I Finland är tangon stor och har varit stor under merparten av 1900-talet. Tangon har funnits i Finland åtminstone sedan 1913, då dansarna Evelyn Nygren och Bror Berger framförde tango på Apolloteatern i Helsingfors.

Finsk tangomusik
Finsk tango spelas mycket taktfast, gärna med ett lätt trumkomp. Melankoli är den känslostämning som dominerar de finska tangotexterna. Olavi Virta, Eino Grön, Erkki Junkkarinen och Henry Theel är kända artister. Toivo Kärki och Unto Mononen är den traditionella finska tangons mest kända kompositörer, och de är företrädare för den melankoli som i stort präglar den finska tangomusiken.

Dansen finsk tango
Dansen finsk tango liknar foxtrot, och bygger mer på fasta rytmfigurer än dess rioplatensiska föregångare.

Tangomarknaden
Varje år hålls det sedan 1985 en festival med finsk tango i den finländska inlandsstaden Seinäjoki. Festivalen Tangomarkkinat (Tangomarknaden) samlar mer än 100 000 deltagare (cirka 2 procent av Finlands befolkning på 5 miljoner). Höjdpunkten är kröningen av årets tangokung och årets tangodrottning, vilka sedan får stort utrymme i finländsk press.

Mellan åren 2009 och 2012 utsågs enbart en vinnare, en "tangokunglig".

Finsk tango i Sverige
Finsk tango är också mycket stor i Sverige bland sverigefinländarna och på många håll i Sverige finns det sverigefinska dansställen där mycket tango spelas. 
Sedan 2002 arrangerar Anders JA Rixer och Kirsti Isoaho - i Finland utbildade pardansledare -
kurser i Finsk/Nordic tango på Dans i Karlstad. Sedan 2007 arrangerar de tillsammans med Finska Föreningen och SvenskFinska Sällskapet den sverigefinska tangofestivalen, Let's Tango, i Karlstad i Värmland. Många sverigefinska tango-orkestrar och artister har blivit stora även i Finland. Bland dessa kan nämnas Jari Sillanpää.

Källor

Tango
Danser