kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Malmö Norra kontrakt

Malmö Norra kontrakt var ett kontrakt i Lunds stift inom Svenska kyrkan. Kontraktets församlingar låg i norra Malmö kommun. Kontraktet ombildades 2017 till en del av Malmö kontrakt.

Kontraktskod var 0726.

Administrativ historik
Kontraktet bildades 2001 av  

hela Malmö mellersta kontrakt med
Malmö S:t Petri församling
Malmö S:t Pauli församling som 2014 uppgick i Malmö S:t Johannes församling
Malmö S:t Johannes församling 
Möllevångens församling som 2002 uppgick i Möllevången-Sofielunds församling som 2014 uppgick i Malmö S:t Johannes församling
Eriksfälts församling som 2014 uppgick i Fosie församling i Malmö Södra kontrakt
Sofielunds församling som 2002 uppgick i Möllevången-Sofielunds församling som 2014 uppgick i Malmö S:t Johannes församling

delar av Malmö östra kontrakt med
Kirsebergs församling som 2014 uppgick i Malmö S:t Petri församling
Västra Skrävlinge församling som 2014 uppgick i Fosie församling i Malmö Södra kontrakt
Husie församling som 2002 uppgick i Husie och Södra Sallerups församling som 2014 uppgick i en återbildad Husie församling
Södra Sallerups församling som 2002 uppgick i Husie och Södra Sallerups församling som 2014 uppgick i en återbildad Husie församling

Referenser
Supplement 2001 till Regionala koder enligt indelningen den 1 januari 1998 (MIS 1998:2), SCB 2001

Noter

Historiska kontrakt i Lunds stift
Bara kontrakt

Bara kontrakt var ett kontrakt i Lunds stift inom Svenska kyrkan. Kontraktet församlingar ligger i Svedala kommun, Lomma kommun, Staffanstorps kommun och Burlövs kommun.  Kontraktet upphörde 2018 och dess församlingar överfördes då till Torna och Bara kontrakt.

Kontraktskoden var 0704.

Administrativ historik
Kontraktet omnämns på 1600-talet och omfattade från mitten av 1800-talet och före 1962

Svedala församling
Törringe församling som mellan 1962 och 1980 ingick i Oxie och Skytts kontrakt/Skytts kontrakt och som 1998 uppgick i Törringe-Västra Kärrstorps församling som 2002 uppgick i Svedala församling
Västra Kärrstorps församling som 1998 uppgick i Törringe-Västra Kärrstorps församling som 2002 uppgick i Svedala församling 
Hyby församling som 2002 uppgick i Värby församling
Bara församling som 2002 uppgick i Värby församling
Skabersjö församling som 2002 uppgick i Värby församling
Burlövs församling
Uppåkra församling
Knästorps församling som 2002 uppgick i Uppåkra församling
Tottarps församling som 2002 uppgick i Uppåkra församling
Görslövs församling som 2002 uppgick i Uppåkra församling
Särslövs församling som 2002 uppgick i Uppåkra församling
Mölleberga församling som 2002 uppgick i Uppåkra församling
Kyrkheddinge församling som 2000 uppgick i S:t Staffans församling
Esarps församling som 2000 uppgick i S:t Staffans församling
Stora Råby församling som 1962 överfördes till Torna kontrakt
Bjällerups församling som 2000 uppgick i S:t Staffans församling
Lomma församling
Lyngby församling som 1974 överfördes till Torna kontrakt
Genarps församling som 1974 överfördes till Torna kontrakt
Gödelövs församling som mellan 1 maj 1925 och 1962 samt från 1974 ingick i Torna kontrakt
Flackarps församling som 1965 uppgick i Uppåkra församling
Brågarps församling som 1964 uppgick i Staffanstorps församling
Nevishögs församlingsom 1964 uppgick i Staffanstorps församling

1962 tillfördes från Oxie kontrakt
Bjärshögs församling som 2002 uppgick i Värby församling

1964 bildades
Staffanstorps församling som 2000 uppgick i S:t Staffans församling

1974 (eventuellt 1973) tillfördes från Rönnebergs kontrakt
Borgeby församling som 2000 uppgick i Bjärreds församling
1974 tillfördes från Torna kontrakt
Fjelie församling som 2000 uppgick i Bjärreds församling
Flädie församling som 2000 uppgick i Bjärreds församling
1980 tillfördes från Skytts kontrakt
Börringe församling som 2002 uppgick i Svedala församling

Referenser
Regional koder 1998 (pdf) Scb
post om kontraktet i Riksarkivet

För allmänna uppgifter från före 2000 enligt respektive församlingsartikel
Svensk Uppslagsbok

Noter

Historiska kontrakt i Lunds stift
Viba Femba

Viba Femba är en svensk musikgrupp från Uppsala bildad 1984, då under namnet Glad ton. Året därpå utökades bandet med ytterligare en medlem, vilket gjorde dem till fem, varpå de tog sitt nya namn 1986. Deras musik framförs ofta a cappella, men även med ackompanjemang av trummor och så småningom med kontrabas. 1999 tog de emot Povel Ramels Karamelodiktstipendium och har dessutom, tillsammans med Ramel, sjungit hans låt Var är tvålen, då med det nya namnet Var är hålen? i en reklamfilm för Vattenfall.

Medlemmar
Gunnar Axelson-Fisk
Peter Boivie
Henrik Ekman
Sebastian Rilton

Tidigare medlemmar
Erik Lindman (tenor 1995-2016).
Staffan Lindberg (bas 1984-2003).
Niklas Högefjord Viba Fembas producent, som medverkade i föreställningarna Vanliga Män och Julefrid 2003-2005 (bland annat som ersättare för Staffan)
Erik Ojala (kontrabasist som medverkade på CD:n "Om du vill ha sällskap" och i showen "Vanliga män")
Gunnar Misgeld Viba Fembas första tenor tillika producent för de två första skivorna.
Johan Schinkler
Johan Jern
Johan Pejler
Johan Karlström

Diskografi 

 (CD-singel)

Shower
Låg ribba (1996)
Flygande flopp (1998)
Bubka (2001)
Pang på pudeln med Tina Ahlin (2003)
Julefrid (2003, 2004, 2005)
Vanliga män (2004)
Krypa tätt intill (2006)
Undran inför naturen (2007)
Vibafemba + Sven Wollter = sant (2007)
Vibafemba + Ulla Skoog = sant (2008)
Vibafemba + Tomas von Brömssen = sant (2009)
''En vals för Vibafemba (Premiär på Skövde stadsteater 26 nov 2010)

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Viba Fembas webbplats

Karamelodiktstipendiater
Musikgrupper bildade 1984
Svenska vokalgrupper
Musikgrupper från Uppsala
Rauk

Rauk är en strandpelare som uppkommer på strandterrasser vid vågornas abrasion på kuster bestående av inhomogena bergarter. Mer motståndskraftiga partier isoleras och blir kvarstående i kustlinjen som abrasionsvittnen. Raukarna på Gotland har uppkommit under den ännu pågående landhöjningen efter den senaste nedisningen.

Etymologi 
'Rauk' är ett gutniskt ord, i svenskan sedan 1852, rotbesläktat via fornnordiska hraukur med bland annat råge och dialektala rök i betydelsen 'skyl'.

Raukar i Sverige 
Raukar är vanliga på Gotland, men finns också på Öland.

Raukar på Gotland 
Raukarna på Gotland är en kvarleva av de korallrev som bildats för c:a 400 miljoner år sedan i ett tropiskt hav, under den s.k. silurperioden. När korallreven fossiliserades packades lagrad kalksten och lerig märgelsten, vilket täcktes senare av is. För c:a 10 000 år sedan började landet höja sig allteftersom ismassorna smälte. Havet började bearbeta den mjuka delen av berggrunden, men inte revkropparnas hårda kärna som stod kvar som isolerade stenpelare.

Det finns raukar på ett 25-tal platser på ön Gotland. De största raukfälten finns på norra Gotland och Fårö, samt på mellersta Gotlands ostkust, på Karlsöarna och på Storsudret i söder.

Gotlands mest kända rauk är Hoburgsgubben som från en viss vinkel och med lite fantasi liknar ett manshuvud.

Galleri

Raukar på Öland 
På Öland finns raukar vid Byrum i Borgholms kommun.

Se även 
 Gotlands geologi
 Monolit
 Digerhuvud
 Hoburgsgubben
 Folhammar
 Kaffepannan
 Langhammars
 Jungfrun
 St Olofsholm
Byrums raukar

Källor

Externa länkar

Geomorfologi
Geologiska naturfenomen
Erken

Erken är en sjö i Roslagen norr om Norrtälje som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Broströmmen. Vid provfiske har bland annat abborre, björkna, braxen och gers fångats i sjön.

Erken är Upplands tredje största sjö, efter Mälaren och Tämnaren. Vid Erken har Uppsala universitet ett limnologiskt laboratorium. Vattnet i sjön används till dricksvatten i Norrtälje kommun. En utmärkt badplats finns i sjöns östra del i tätorten Svanberga, som är den största orten runt sjön. Erkens största tillflöde är Kristineholmsån i väster. Sjön avvattnas av Broströmmen i öster. Största ö i Erken är Södergarn.

Vid sjöns södra sida ligger Norra Malma säteri med forskningsstationen Erkenlaboratoriet och Norra Malma naturreservat.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Björkna
 Braxen
 Gärs
 Gädda
 Löja
 Mört
 Nors
 Gös
 Lake

Delavrinningsområde 
Erken ingår i delavrinningsområde (663876-165406) som SMHI kallar för Utloppet av Erken. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 7 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Broströmmen mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (50 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 1 procent av avrinningsområdet.

Se även 
 Lista över insjöar i Norrtälje kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 
Erken – Naturskyddsföreningen i Stockholms län
Erken – svanberga.com

Insjöar i Broströmmens avrinningsområde
Insjöar i Uppland
Insjöar i Norrtälje kommun
Badplatser i Sverige
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Stereofoni

Stereofoni eller stereo, av grekiska stereos som betyder hård, fast, solid eller i sammansatta ord tredimensionell, rumslig, plastisk. Stereofoni är en metod som innebär att vanligtvis två olika elektriska signaler används vid ljudåtergivning. 4-kanalsstereo (ibland kallad kvadrofoni; se engelskans quadrophonic) var populärt på 70-talet och kunde vara diskret (CD-4-systemet för LP-skivor), matriserad (SQ, QS m.fl.) eller simulerad utifrån fasskillnaderna i en vanlig stereoupptagning, s.k. ambiofoni.

De matriserade versionerna behövde bara två lagrade kanaler från vilka man extraherade extrakanaler. Den enklaste matrisen ger vad som brukar kallas en ambiofonisk dekodning, medan mera avancerade varianter med styrbar gain för att maximera den statiska och dynamiska kanalseparationen kom fram först i biograferna (dolby stereo) och senare för hemmabruk i olika varianter. Mest kända idag är Dolby pro logic, circle surround och Dolby pro logic II. Dessa system liksom diskreta flerkanalssystem (5.1, 6.1, 7.1...) är mer kända under uttrycket surround.

Är signalen bara en, kallas det monofoni. Om det ger en flerdimensionell upplevelse kan man kalla tekniken stereofonisk. Det vanliga är dock att man skiljer mellan just stereo och mono, och menar att monofonin inte är stereofonisk, det vill säga förenklar stereobegreppet till att betyda antingen "registrering med horisontell riktverkan bevarad" eller helt enkelt "tvåkanalig".

Med ljudet i tvåkanalsstereo kan vi lokalisera ljudet i ljudbilden lateralt, men ingenting hindrar att även ljudled och höjd kodas. Det sker dock med andra mekanismer än bruk av vänster- och högerkanalbalansen i amplitud- eller tiddomän.

Vår hörsel använder flera sätt för att urskilja riktning hos ljudkällor:

 Skillnad i klangfärg, ljud med höga frekvenser (korta våglängder) böjs inte av runt föremål (i det här fallet vårt huvud) lika mycket som ljud med lägre frekvenser (längre våglängder). Därför kommer en ljudkälla som inte befinner sig mitt framför lyssnaren att uppfattas med mörkare klangfärg av ena örat.
 Ljudstyrka, ett öra som är vänt mot ljudkällan kommer att uppfatta den starkare än ett bortvänt öra, av samma skäl som ovan.
 Tidsskillnad, ljudets hastighet i luft är begränsad, därför anländer ljudet från en ljudkälla som inte befinner sig mitt framför lyssnaren lite senare till det ena örat än det andra.

Se även 
Monofoni
Ambiofoni
Surround

Ljudteknik
Stereoanläggning

En stereo eller stereoanläggning är en hemelektronikanläggning som skall kunna återge ljud stereofoniskt med ljudkvaliteten hi-fi, vilket innebär att ljudet skall hålla hög kvalitet. På stereon finns det numera vanligen FM-mottagare, kassettdäck och cd-spelare. Tidigare fanns även grammofon, eller minidisc-spelare. Vissa nya stereoanläggningar kan även ha MP3 och minneskortsläsare.

Se även 
Bergsprängare
Bilstereo

Ljudteknik
Monofoni

Monofoni kan avse:

Monofoni (ljudteknik) – en ljudåtergivningsmetod där man använder endast en överföringskanal
Monofoni (musik) – en enstämmig sats
Mono

Mono kan syfta på

 Mono (byggnad) – ett flerbostadshus vid Maria Bangata 2B på Södermalm i Stockholm
 Monofoni (ljudteknik) – en ljudåtergivningsmetod där man använder endast en överföringskanal
 Mono (musikgrupp) – en japansk musikgrupp från Tokyo
 Mono (utvecklingsplattform) – ett system av verktyg för programutveckling
 Mono, Benin, departement i Benin
 Mono, Ontario, ort i Kanada
 Monomorfi – en egenskapen hos en morfism
 Mononukleos – fackspråk för körtelfeber
 Monoplan – ett flygplan som har ett par vingar
Helsingborgs kontrakt

Helsingborgs kontrakt är ett kontrakt i Lunds stift inom Svenska kyrkan. Kontraktets församlingar ligger sedan 1 januari 2020 alla i Helsingborgs kommun.
 
Kontraktskoden är 0711.

Administrativ historik
Kontraktet bildades 1962  av

en del av Luggude södra kontrakt med
Helsingborgs Maria församling
Helsingborgs Gustav Adolfs församling
Raus församling 
Bårslövs församling som 2010 uppgick i Kvistofta församling
Fjärestads församling som 2010 uppgick i Kvistofta församling

en del av Rönnebergs kontrakt med
Kvistofta församling
Glumslövs församling som 2010 uppgick i Kvistofta församling

1977 bildades
Filborna församling som 2022 uppgick i Helsingborgs Gustav Adolfs församling

1 januari 2020 överfördes Kvistofta församling till Luggude-Åsbo kontrakt.

Kontraktsprostar
1998- Gudrun Erlandson.
2018 - Kristian Lillö.

Referenser
Regional koder 1998 (pdf) Scb
För allmänna uppgifter från före 2000 enligt respektive församlingsartikel

Noter

Kontrakt i Lunds stift
Viola

För andra betydelser, se Viola (olika betydelser).

Viola, altviolin eller altfiol, är stråkfamiljens altmedlem. Den som spelar instrumentet kallas violast eller altviolinist. 

Violan är äldre än den mindre violinen, och tillkom under 1500-talet ur de äldre stråkinstrumenten lira da braccio (härav det tyska namnet), rebec och fiddla. 

Medan olika violiner varierar mycket lite i måtthänseende tillverkas violor i olika storlekar och modeller, dels för att passa olika violasters fysiska förutsättningar, dels på grund av olika preferenser vad gäller tonen. Kroppslängden (d.v.s. längden på resonanslådan) hos en viola kan därför variera mellan 38 och 43 cm – i ovanliga fall ännu större. Professionella musiker brukar föredra minst 40 cm långa instrument för klangens skull.

I de flesta avseenden spelas viola på samma sätt som violin. Avstånden på greppbrädan är dock påtagligt större på grund av att strängarna är längre. Dessutom används en något tyngre och aningen grövre stråke. Jämfört med violinspel krävs ett spelsätt med mer tyngd (dock ej tryck) för att uppnå god violaklang, som kännetecknas av en fyllig ton. Spel i höga lägen kan vara krävande på grund av att spelarens vänsterarm måste sträckas runt den stora instrumentkroppen. 

Strängarna stäms till tonerna (från den översta till den lägsta)  , ,  och . De tre lägsta har en mörk klangkaraktär, i synnerhet c-strängen. A-strängen har en något annorlunda, intensiv tonkaraktär men är inte lika briljant som violinens högsta sträng. Violans unika klangfärger beror bland annat på att den har en resonanslåda som av praktiska skäl är underdimensionerad i förhållande till andra stråkinstruments.

I notskrift noteras violan oftast i c-klav (altklav), men i högre lägen används g-klav. Den är stämd i kvinter en oktav över cellon och en kvint under fiolen. 

I symfoniorkester och stråkorkester spelar violastämman oftast en ackompanjerande roll, men i de senaste ca 100 årens musik har den blivit mer framträdande.

Violan är det stråkinstrument som används minst utanför den klassiska musiken, men den förekommer även i svensk folkmusik, såväl äldre som nyare.

Se även 
 Violin
 Cello
 Kontrabas
 Lista över musikinstrument
 Lista över musikgenrer

Stråkinstrument
Folklore (tidskrift)

Folklore, Journal of Folklore, är en elektronisk tidskrift som startades 1996 vid Institutionen för estländska språk vid det statliga Estonian Literary Museum i Tartu i Estland. Tidskriften behandlar folklore, folktro och relaterade fält från olika nationer.

Externa länkar
Tidskriftens webbplats

Tidskrifter startade 1996
Folktro
Webbtidningar
Karl Bernhard Wiklund

Karl Bernhard Wiklund, född den 15 mars 1868 i Västerås, död den 29 augusti 1934 i Uppsala, var en svensk språkvetare. Han var professor i finsk-ugriska språk vid Uppsala universitet 1905–1933.

Biografi
Wiklund blev filosofie doktor 1896, docent samma år, extra ordinarie professor 1905 och slutligen kom han att inneha professuren i finsk-ugrisk språkforskning vid Uppsala universitet 1909–1933. Wiklund var en språkvetare som hade kunskaper om hela den uraliska språkfamiljen och gjorde banbrytande insatser inom den jämförande uraliska grammatiken. Med honom etablerades en ny disciplin vid Uppsala universitet.

År 1894 hade Wiklund fått en tjänst som lärare i finska och samiska vid Uppsala universitet. Redan under gymnasieåren i Västerås hade han intresserat sig för dessa språk och 1885, direkt efter studentexamen, återfanns han i Jokkmokk. Han doktorerade i samisk ljudlära, ty det var samernas kultur och språk som låg honom närmast om hjärtat. Finskan ägnade han endast ett mera förstrött intresse. Sina intryck efter en resa i Värmlands finnskogar sammanfattade han i tidskriften Ymer (1902). 

Wiklund var även viktig vid tillkomsten av nomadskolor för Sveriges samer. 

Tillsammans med Karl Ferdinand Johansson, Karl Vilhelm Zetterstéen och Johan August Lundell grundade Wiklund år 1906 den svenska språkvetenskapliga tidskriften Le monde oriental. Här skrev han flera viktiga artiklar. 

Wiklund invaldes 1930 som ledamot nummer 830 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Året efter sin pensionering avled Wiklund. Under hans levnadsår var finsk-ugriska språk ett mycket litet ämne, som huvudsakligen lästes av teologer som ämnade börja en karriär i Tornedalen. Björn Collinder var en av Wiklunds mest namnkunniga elever. 

Karl Bernhard Wiklund ingick äktenskap 22 augusti 1905, och är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi (urval)

Källor

Noter

Externa länkar 
  
 

Svenska professorer i finska
Personer inom samisk språkforskning
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Västmanlands-Dala nation
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1868
Avlidna 1934
Män
Forskare från Västerås
Svenska forskare under 1900-talet
Hallsberg, Sjöbo kommun

Hallsberg är en gård i Sjöbo kommun i Sverige. Gården låg från början i byn Heinge, men flyttades till sin nuvarande plats 1825 i och med skiftesreformen. Sedan dess har fyra generationer i släkten Nilsson verkat på gården. Gården har en vattenkvarn med en undantagsbostad.

Vid gården har Nils Nilsson fram till sin död 1896 huggit 13 ovanligt formade stenar med bilder och texter. Dessa berättar att hans livsfilosofi och bibeltrogenhet.

I början av 1970-talet donerades gården till Färs Härads hembygdsförening och gjordes om till museum.

Källor
 

Byggnader och anläggningar i Sjöbo kommun
Kultur i Sjöbo kommun
Arbetslivsmuseer i Sverige
Rundgång

Rundgång kan syfta på:

Fenomen
 Akustisk rundgång – en ton som kan uppstå då en mikrofon tar in det en högtalare ger ut
 Optisk rundgång – den optiska motsvarigheten till akustisk rundgång

Kultur
 Rundgång (radioprogram) – ett radioprogram från Sveriges Radio i Göteborg 1977–1979
 Rundgång (TV-program) – ett musikprogram som sändes på SVT2 år 2006
 Rundgångsfestivalen – en musikfestival i Vämöparken i Karlskrona

Järnväg
 Rundgång (tåg) – flytta loket till andra ändan av ett tågsätt när ett tåg ska vända
Sed

Sed, eller SED, kan syfta på:

 Sed – vedertaget bruk, se sedvänja
 SED – en teknik utvecklad av Canon och Toshiba för tillverkning av platta bildskärmar, se Surface-conduction electron-emitter display
 SED – det statsbärande partiet i Östtyskland, bildat efter andra världskriget, se Tysklands socialistiska enhetsparti
 sed (stream editor) – ett Unixprogram som började utvecklas i början av 1970-talet
 Sed-festivalen – en fornegyptisk ceremoni där farao hade en central roll och firades endast när han hade regerat i 30 år
Sed (mytologi) – en egyptisk gud 
 SED – en variant av klassisk elektrodynamik, se Stokastisk elektrodynamik
 Sederoman – en roman om moraliska seder
 Nordisk sed – en beteckning för hednisk folktro så som en religion

Se även
Sedlig
Nemesis

Nemesis (grekiska Νέμεσις) är i grekisk mytologi vedergällningens, företrädesvis den straffande vedergällningens eller hämndens gudinna. Hon framställdes som en sträng, allvarlig jungfru, ofta bevingad, med sänkt, självprövande blick. Hennes attribut var väsentligen svärd och gissel.

I sin egentliga betydelse av hämndgudinna straffade hon särskilt människorna för övermod, hybris, gentemot gudarna. Nemesis var enligt Hesiodos dotter till Okeanos, världshavet och Nyx, natten och anses ofta vara besläktad med moirerna, ödets gudinnor.

Hennes främsta tempel fanns i Rhamnous norr om Marathon som uppfördes i mitten av femte århundradet f. Kr. troligen till  hennes ära som den gudinna som straffade persernas övermod.

Källor 

Salmonsens konversationsleksikon

Externa länkar

Rättvisa
Gudinnor i grekisk mytologi
Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala

Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala (HVU) är en svensk kunglig akademi.

Humanistiska Vetenskapssamfundet inledde sin verksamhet 1889 med en donation av J. Westin som ekonomisk grundval. Enligt stadgarna, som stadfästes av Kungl. Maj:t den 28 mars 1896, är samfundets ändamål att främja utvecklingen av de filosofiska, historiska och filologiska vetenskaperna. Antal ledamöter är högst 50. Medlemskap i samfundet förkortas LHVS.

Humanistiska Vetenskapssamfundet utger sedan 1890 skriftserien Skrifter utgivna av K. Humanistiska vetenskapssamfundet i Uppsala, och sedan 1943 årsboken Årsbok. Kungl. Humanistiska vetenskaps-samfundet i Uppsala (= Annales Societatis litterarum humaniorum regiae Upsaliensis).

Se även
Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund

Externa länkar
Webbplats

Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala
Organisationer bildade 1889
Organisationer i Uppsala
Bjäre kontrakt

Bjäre kontrakt var ett kontrakt i Lunds stift inom Svenska kyrkan. Ingående församlingar ligger i Båstads kommun och Ängelholms kommun. Kontraktet utökades 2020 med en del pastorat och församlingar från Luggude kontrakt och namnändrades samtidigt till Bjäre-Kulla kontrakt.

Kontraktskoden var 0714.

Administrativ historik
Kontraktet omnämns på 1500-talet men hade till 1760 gemensam kontraktsprost med Norra Åsbo kontrakt. Kontraktet omfattar från början av 1800-talet 

Västra Karups församling som 2010 uppgick i Västra Karup-Hovs församling
Torekovs församling
Hovs församling som 2010 uppgick i Västra Karup-Hovs församling
Förslövs församling som 2002 uppgick i Förslöv-Grevie församling
Grevie församling som 2002 uppgick i Förslöv-Grevie församling
Barkåkra församling
Hjärnarps församling som 2002 uppgick i Hjärnarp-Tåstarps församling
Tåstarps församling som 2002 uppgick i Hjärnarp-Tåstarps församling
Båstads församling som 2010 uppgick i Båstad-Östra Karups församling
Rebbelberga församling som 2010 uppgick i Ängelholms församling

1962 tillfördes från Norra Åsbo kontrakt
Tåssjö församling som 2006 uppgick i Munka Ljungby församling
Munka-Ljungby församling som 2006 uppgick i Munka Ljungby församling
Ängelholms församling 

1962 tillfördes från Södra Åsbo kontrakt
Höja församling som 2010 uppgick i Ängelholms församling

1972 tillfördes från Laholms kontrakt och Göteborgs stift
Östra Karups församling som 2010 uppgick i Båstad-Östra Karups församling

1974 tillfördes från Åsbo kontrakt
Össjö församling som 2006 uppgick i Munka Ljungby församling

vid en tidpunkt efter 1998 och senast 2003 tillfördes från Åsbo kontrakt
Strövelstorps församling som vid en tidpunkt efter 1998 och senast 2003 överfördes till Bjäre kontrakt

Referenser
Regional koder 1998 (pdf) Scb
post om kontraktet i Riksarkivet
För allmänna uppgifter från före 2000 enligt respektive församlingsartikel
Svensk Uppslagsbok

Noter

Historiska kontrakt i Lunds stift