kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Daniel Tarschys

Nils Daniel Tarschys, född 21 juli 1943 på Lidingö, är en svensk professor i statsvetenskap vid Stockholms universitet och politiker (folkpartist).

Tarschys doktorerade år 1972 på avhandlingen Beyond the State. The Future Polity in Classical and Soviet Marxism. År 1983 utnämndes han till professor i öststatsforskning vid Uppsala universitet och 1985 till professor i statsvetenskap vid Stockholms universitet.

Tarschys var riksdagsledamot för Folkpartiet 1976–1982 och 1985–1994, invald i Stockholms läns valkrets. Han var statssekreterare hos statsminister Ola Ullsten 1978–1979. Som riksdagsledamot var han ordförande i Socialutskottet 1985–1991 och Utrikesutskottet 1991–1994 samt ledamot av Europarådets svenska delegation och utrikesnämnden.

Han utnämndes 1994 till generalsekreterare i Europarådet. Under hans tid som generalsekreterare invaldes Ryssland som den 39:e medlemmen i Europarådet. Ceremonin i Strasbourg, när den ryske utrikesministern Jevgenij Primakov lämnade över medlemskapshandlingarna till Tarschys och de båda hissade den ryska flaggan utanför rådets högkvarter, har betecknats som det symboliska slutet på kalla kriget. Han avgick från posten vid mandatperiodens slut 1999, samma år som organisationen firade sitt 50-årsjubileum. Han efterträddes av Walter Schwimmer.

Tarschys har publicerat ett flertal skrifter och rapporter, bland annat stridsskriften Den nygamla vänstern tillsammans med Carl Tham 1967 där det sena 1960-talets vänsterströmningar analyseras och kritiseras.

Tarschys valdes in som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademin 16 januari 2008.

Han är gift med Regina Rehbinder och har två döttrar, Amelie Tarschys Ingre och Charlotte Tarschys. Han är son till professorn Bernhard Tarschys och docenten Karin Tarschys samt bror till Rebecka Tarschys, Hedvig Hedqvist och Elisabeth Lindmark. Riksdagsledamöterna Nils och Erik Alexanderson är hans morfar respektive morbror.

1967 hade han posten som sekreterare i Sveriges Elevkårer. Tarschys talar esperanto, som han lärde sig i tonåren, och deltog i 1956 års världsesperantokongress i Köpenhamn. Tarschys invigningstalade på Svenska Esperanto-förbundets kongress i riksdagshuset i Stockholm 1987 (hundraårsjubileum för Esperanto). Han ersatte Ingemund Bengtsson som hade blivit sjuk.

Tarschys var ordförande i Bergwallkommissionen.

Referenser

Litteratur 
 Patrick Krassén & Erik List: "60 år av radikalism. Liberala Studentförbundets historia 1947–2007" (2007)

Externa länkar 

Webbplats på Stockholms universitet

Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Svenska professorer i statsvetenskap
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Europarådets generalsekreterare
Storkorset av andra klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Esperantister
Personer från Lidingö
Födda 1943
Levande personer
Män
Äkta tvättsvamp

Tvättsvamp eller badsvamp, sfäriska svampdjur av släktet Spongia eller Hippospongia som lever i Medelhavet. En annan vanlig art i handeln är Aplysina fistularis. Dessa fiskas för att bearbetas så att endast det porösa skelettet återstår, och används sedan vid bad, och målning. Badsvampar har en stor invändig yta och kan absorbera stora mängder vatten. Detta gör dem väl lämpade som badsvampar, vilka de använts som av människan sedan urminnes tider.

Djuret äter genom att vatten sugs in i små porer och passerar ut genom större öppningar. Vissa celler fångar in passerande små varelser och dött material som föda.

Förökningen sker genom att könsceller släpps ut och möts ute i vattnet. Även losslitna bitar kan bilda nya djur.

Andra tvättsvampar

De flesta kommersiella tvättsvamparna är syntetiska, och tillverkade av plast eller cellulosa. Även den inre strukturen från frukten luffa säljs under namnet tvättsvamp.

Referenser 

Svampdjur
Etyd

Etyd (franska étude), studium, studie, övningsstycke, är ett musikstycke, avsett att utbilda färdigheten att spela ett instrument. Vanligen genomförs i ett sådant stycke en figur eller passage i olika lägen och vändningar. Man skiljer mellan etyder för den blott mekaniska färdigheten och sådana för ett smakfullt föredrag. De senare har ofta ett självständigt musikaliskt värde och används till konsertstycken (konsert-etyd). Förträffliga etyder för piano skrev Cramer, Clementi, Bertini, Czerny och till virtuosändamål Chopin, Moscheles, Liszt, Rubinstein med flera; för violin bland andra Rode och Kreutzer, för gitarr bland annat Heitor Villa-Lobos och Matteo Carcassi.

Begreppet etyd betydde ursprungligen ett konstnärligt arbete framställt för att användas som studiematerial. I dag används dock ordet främst som benämning på musikaliska övningsstycken.

Se även 
 Platt-etyder

Källor 
 

Typer av musikstycken
Konst
Musiktermer
Musikutbildning
TV 1000 Russkoe Kino

TV1000 Russkoe Kino (TV1000 Russian Kino, kyrilliska: ТВ1000 Русское Кино) är en TV-kanal ägd av Viasat Broadcasting som sänder ryskspråkiga långfilmer dygnet runt. Kanalen lanserades den 1 oktober 2005 för Viasats satellitkunder i de baltiska länderna samt via kabelnät i Ryssland, Ukraina, Kazakstan och andra OSS-länder. Bland Viasats övriga betal-TV-kanaler i Östeuropa fanns tidigare TV1000 East, Viasat History och Viasat Explorer.

TV-kanaler i Ryssland
TV-kanaler och TV-stationer startade 2005
Ryskspråkiga TV-kanaler
Olga Svendsen

Olga Svendsen, född 22 februari 1883 i Köpenhamn i Danmark, död 22 oktober 1942, var en dansk skådespelare.

Filmografi (urval)

1929 – Hr. Tell og Søn
1931 – Krudt med knald
1932 – Med fuld musik
1932 – I Kantonnement
1932 – Han, Hun og Hamlet

Källor

Externa länkar

Danska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1883
Avlidna 1942
Skådespelare från Köpenhamn
George Alec Effinger

George Alec Effinger, född 10 januari 1947 i Cleveland, Ohio, död 27 april 2002, science fiction-författare som 1988 belönades med Nebulapriset för långnovellen Schrödinger's Kitten. Ibland, särskilt i början av sin karriär, använde han sig av pseudonymen O. Niemand.

Hans första roman – What Entropy Means to Me (1972) – nominerades för Nebula Award. Han fick störst framgång med Marîd Audran-trilogin som utspelar sig i 2100-talets Sydvästasien, där människor kan ändra sina personligheter eller organ med cybernetiska implantat och moduler. Romanerna är i själva verket inspirerade av de franska kvarteren i New Orleans, och Effinger har omvandlat bekantas livsöden och historier han snappat upp på barerna och i staden till fantastik. De tre publicerade romaner var When Gravity Fails (1987), A Fire in the Sun (1989), och The Exile Kiss (1991).

Långnovellen "Schrödingers Kitten" (1988) fick inte bara Nebulapriset, utan även en Hugo Award och det japanska priset Seiun Award. En samling aav hans mest kända berättelser publicerades postumt 2005 med titeln George Alec Effinger Live! From Planet Earth. Utgåvan inkluderar dessutom den kompletta samlingen berättelser som Effinger skrev under pseudonymen "O. Niemand". Varje O. Niemand-historia är en pastisch som följer berättartonen hos en stor amerikansk författare – Flannery O'Conner, Damon Runyon, Mark Twain, m.fl – alla placerade i asteroidstaden Springfield. "Niemand" är ett tyskt ord som betyder "ingen", och Initialen O var för Effinger en del av ordleken och betydde helt enkelt "noll" (O. Niemand betyder således "Noll Ingen").

Bibliografi (urval)

Romaner

Självständiga romaner
 1972 – ej översatt till svenska ( What Entropy Means to Me )
 1973 – ej översatt till svenska  ( Relatives )
 1975 – ej översatt till svenska  ( Nightmare Blue ) - tillsammans med Gardner Dozois
 1976 – ej översatt till svenska  ( Felicia ) 
 1976 – ej översatt till svenska  ( Those Gentle Voices: A Promethean Romance of the Spaceways )
 1978 – ej översatt till svenska  ( Death in Florence )
 1979 – ej översatt till svenska  ( Heroics )
 1981 – ej översatt till svenska  ( The Wolves of Memory )
 1988 – ej översatt till svenska  ( Shadow Money )
 1990 – ej översatt till svenska  ( The Red Tape War ) tillsammans med Mike Resnick och Jack L. Chalker)
 1990 – ej översatt till svenska  ( The Zork Chronicles )
 1992 – ej översatt till svenska  ( Schrödinger's Kitten )
 1998 – ej översatt till svenska  ( The League of Dragons: A Castle Falkenstein Novel )

Nick of Time-serien
(ej översatt till svenska)

Marid Audran-serien
(ej översatt till svenska)
 

 
 (noveller, postumt)

Sammanställningar
(ej översatt till svenska)
 

Födda 1947
Amerikanska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare
Nebulapristagare
Män
Avlidna 2002
Personer från Cleveland
Harry Komdrup

Harry Komdrup, född 6 januari 1896, död 25 maj 1958, var en dansk skådespelare.

Filmografi (urval) 
1918 – Mod lyset

1922 – Store forventninger
1927 – Dydsdragonen

Källor

Externa länkar 
 
 

Födda 1896
Avlidna 1958
Danska skådespelare under 1900-talet
Män
Personer från Ålborg
James Morrow

James Morrow, född 1947, science fiction-författare som 1988 belönades med Nebulapriset för novellen Bible Stories for Adults, NO. 17: The Deluge och 1992 för kortromanen City of Truth. Han diskuterar ofta filosofiska och religiösa spörsmål i sina verk.

Källor

Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga författare
Nebulapristagare
Män
Födda 1947
Levande personer
Alumner från Pennsylvania State University
Apache Tomcat

Apache Tomcat är en servletmotor som implementerar Servlet- och Java Server Pages (JSP)-specifikationerna från Sun Microsystems.

Källor
https://web.archive.org/web/20100710004503/http://tomcat.apache.org/ - Officiell webbplats för Apache Tomcat
http://www.apache.org/ - Officiell webbplats för The Apache Software Foundation

Fria serverprogram
Internet
Moses Hess

Moses Hess (Moritz Hess), född 21 januari 1812 i Bonn, död 6 april 1875 i Paris, var en tysk-judisk filosof, en föregångare inom socialistisk och sionistisk teoribildning. Hess studerade filosofi vid universitetet i Bonn, dock utan att avlägga examen. Han var personlig vän med både Karl Marx och Friedrich Engels och anses vara den som politiskt "omvände" den sistnämnde.

Bland Hess verk finns titlar som Rom och Jerusalem (1862), Mänsklighetens heliga berättelse (1837) och Det europeiska triarkatet (1841). Hess ska vara egentlig upphovsman till sentensen "religionen är ett opium för folket", vilket kan vara troligt, medan Marx hävdade att "religionen är folkets opium" ("Opium des Volkes"). Han godtog inte Marx materialistiska historiesyn, utan hävdade att kampen mellan raserna och folken var den viktigaste faktorn i mänsklighetens historiska utveckling.

Bibliografi 
Rom und Jerusalem: die letzte Nationalitätsfragen: Briefe und Noten, Leipzig, 1899 
Jüdische Schriften, Berlin, 1905 
Utgivet av Wolfgang Mönke: Neue Quellen zur Hess-Forschung : mit Auszügen aus einem Tagebuch, aus Manuskripten und Briefen aus der Korrespondenz mit Marx, Engels, Weitling, Ewerbeck u.a., Berlin, 1964

Litteratur 
 Lundgren, Svante: "Moses Hess - jude och socialist" Nordisk Judaistik - Scandinavian Jewish Studies Vol. 10, No. 2 (1989), 75-93
 

Tyska filosofer
Män
Födda 1812
Avlidna 1875
Unghegelianer
Personer från Bonn
Tyska socialister
Tyska kommunister
Predikativ

Ett predikativ (av senlatinets praedicativus, av predikat) är en satsdel som vanligen består av ett substantiv, adjektiv eller particip och som relaterar en egenskap till satsens subjekt eller objekt. Det finns flera typer av predikativ. En första indelning kan göras beroende på om satsdelen i fråga är en starkt styrd bestämning till predikatet, d.v.s. befinner sig inom verkningssfären för dess valens, eller om den är "fri", alltså oberoende av predikatet.

Det starkt styrda predikativet delas in i två typer beroende på om det refererar till subjektet eller objektet. I enlighet därmed skiljer man på subjektivt predikativ, till exempel Han förefaller lat, och objektivt predikativ, till exempel De kallar oss mods. En alternativ, mer traditionell, benämning på dessa båda typer är predikatsfyllnad. Man kan säga att denna predikativ används för att fylla ut ett predikat och ge det en ytterligare, nödvändig, precisering.

Det fria predikativet kallas i traditionell grammatik predikativt attribut. Ett exempel är Vi återvände helt utmattade. Även detta satsled kan referera till antingen subjektet eller objektet i satsen. Eftersom det ofta är svårt att skilja på valensbundna och fria predikativ har man på senare tid föreslagit att termerna subjektivt resp. objektivt predikativ kan få omfatta även predikativa attribut.

Källor

Syntax

en:Predicative (adjectival or nominal)
William Michael Rossetti

William Michael Rossetti, född 25 september 1829 i London, död 5 februari 1919 i London, var en brittisk författare och konstkritiker. Han var bror till Dante Gabriel Rossetti och Christina Rossetti.

Rossetti var en av grundarna av Prerafaelitiska brödraskapet 1848 och blev redaktör för dess tidskrift, The Germ.

Källor

Litteratur 
 Dinah Roe: The Rossettis in Wonderland. A Victorian Family History, Haus Publishing, London 2003 .
 Angela Thirlwell: William and Lucy. The Other Rossettis, Yale University Press, New Haven & London 2003, .

Brittiska författare
Män
Födda 1829
Avlidna 1919
Dante Gabriel Rossetti
Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst

Chlodwig Carl Viktor, furste av Hohenlohe-Schillingsfürst, furste av Ratibor och Corvey, född 31 mars 1819 i Rotenburg an der Fulda i Tyska förbundet, död 6 juli 1901 i Bad Ragaz i Schweiz, var en tysk furste, diplomat och statsman samt Tysklands rikskansler mellan 1894 och 1900.

Biografi 
Hohenlohe föddes i Rotenburg an der Fulda 1819 som son till furst Franz-Joseph zu Hohenlohe-Schillingsfürst (1787–1841) och dennes gemål furstinnan Konstanze av Hohenlohe-Langenburg (1792–1847) och han fick en katolsk uppfostran. Hohenlohe fick först tjänst i den preussiska diplomatkåren, men efter hans fars död 1841, då Hohenlohe blev regerande furste av Schillingsfürst, fick han resa hem för att ta plats i det bayerska riksrådet.

Politiskt var Hohenlohe liberal och trodde starkt på idén om ett förenat Tyskland och fick som kungen av Bayerns rådgivare en inflytelserik position där han kunde påverka kungen. Hohenlohe gjorde under åren i det bayerska riksrådet många resor, till bland annat Italien och England och vistades ofta i Berlin varigenom han kom att bli en viktig person i europeisk politik. Under sina resor skaffade sig Hohenlohe något av en anti-kyrklig inställning; något som senare skulle färga av sig på hans politik i riksdagen, då han starkt stödde Bismarcks anti-påvliga hållning i den så kallade Kulturkampf.

Vid det tysk-österrikiska krigets utbrott i juni 1866 stödde Hohenlohe Preussen och ville att Bayern skulle ha en nära hållning till preussarna; något som även den bayerske kungen Ludvig II i sinom tid övertygades om. Därpå Hohenlohe utnämndes till ministerpresident i det bayerska riksrådet senare samma år. Som bayersk ministerpresident strävade Hohenlohe efter att ena de sydtyska staterna i ett förbund, precis som Otto Bismarck hade gjort med de nordtyska (Nordtyska förbundet). 

Eftersom Hohenlohe var en inflytelserik förespråkare för ett förenat Tyskland utnämndes han till vice talman i riksdagen 1871. År 1874 blev Hohenlohe Tysklands ambassadör i Paris, en viktig politisk post, på vilken han kvarblev till 1885. Under de kommande åren skulle han fortsätta att beklä på höga poster inom den tyska diplomatin, bland annat som tillförordnad utrikesminister.

År 1885 utnämndes Hohenlohe till guvernör över Elsass-Lothringen, det område som hade erövrats från Frankrike i samband med fransk-tyska kriget 1870–1871. Han fortsatte som guvernör till 1894, då han av kejsaren utnämndes till Tysklands rikskansler efter Leo von Caprivi. Hohenlohe accepterade uppdraget trots sin höga ålder (75 år). Hohenlohe skulle dock komma att bli ganska obemärkt som rikskansler. Han gjorde få framträdanden i riksdagen och offentligt under sin tid som kansler och avgick i oktober år 1900 av hälsoskäl. Hohenlohe avled sommaren därpå.

Källor

Externa länkar 

Tysklands regeringschefer
Födda 1819
Avlidna 1901
Tyska furstar
Chlodwig
Män
Preussens ministerpresidenter
Tyska diplomater
Bayerska politiker
Tyska politiker under 1800-talet
Tysklands utrikesministrar
TRL

TRL kan syfta på 
 Technology Readiness Level – en teknologis mognadsgrad 
 Total Request Live – ett amerikanskt TV-program på kanalen MTV
Hetairia

Hetairia (Hetäria, grekiska ἑταιρία, "kamratskap", "förening", "klubb") var i antikens Grekland en förening av likatänkande till ömsesidigt understöd.

I de demokratiska staterna utövades under politiskt upprörda tider ett stort och ofta fördärvbringande inflytande av som hemliga förbund organiserade hetairior, vilkas uppgift var att bekämpa demokratin. Så var till exempel i Aten under det peloponnesiska krigets tid (431–404 f.Kr.) förhållandet med de oligarkiska hetairiorna, vilka år 411 störtade den demokratiska författningen och år 404 genom förrädiska förbindelser med Sparta medverkade vid upprättandet av de "trettio tyrannernas välde".

I nyare tider har ordet använts som namn på några grekiska samfund av dels litterär, dels politisk art. I synnerhet ett par hetairior har blivit omtalade, den av skalden Rhigas på 1770-talet stiftade politiska hetairian och dess fortsättning, vilka arbetat för den grekiska nationalitetens pånyttfödelse och frihet, den 1814 bildade Hetairia ton filikon ("Filikerna") och Hetairia ton filomuson ("Filomusernas samfund"), som stiftades 1812.

Se även 
 Kamratkrigarna

Källor 

Organisationer under antiken
Antikens greker
Filomusernas samfund

Filomusernas samfund, en politisk förening stiftad i Grekland 1812, växte snart till ett stort förbund av mer än 80 000 medlemmar. Det stiftade och underhöll två läroanstalter (i Aten och i Milias i Thessalien).

Vid grekiska frihetskrigets utbrott upphörde hetairian 1821, men återupplivades 1824. Dess verksamhet upphörde emellertid ånyo vid kungariket Greklands upprättande (1832), om icke tidigare.

Referenser 

Organisationer bildade 1812
Grekland under 1800-talet
Kandahar (provins)

Kandahar (; , Qandahar) är en av Afghanistans 34 provinser (wilayat). Det är den folkrikaste provinsen näst Kabul. Provinsens huvudstad är Kandahar, som är en av de största städerna i Afghanistan och vilken var bas för talibanerna innan de förlorade makten under den USA-ledda invasionen 2001. En övervägande majoritet av befolkningen är pashtuner.

Administrativ indelning
Provinsen är indelad i 18 distrikt, varav Dand och Takhta Pul är provisoriska.
 Arghandab
 Arghistan
 Daman
 Dand
 Ghorak
 Kandahar
 Khakrez
 Maruf
 Maywand
 Miyanishin
 Nesh
 Panjwayi
 Reg
 Shah Wali Kot
 Shorabak
 Spin Boldak
 Takhta Pul
 Zhire

Referenser

Externa länkar 

Afghanistans provinser
Hydrogeologi

Hydrogeologin är den del av geologin som studerar grundvattnet, dess förekomst, egenskaper och rörelse.

Se även
Hydrologi
Alija Izetbegović

Alija Izetbegović, född 8 augusti 1925 i Bosanski Šamac i Bosnien-Hercegovina (dåvarande Jugoslavien), död 19 oktober 2003 i Sarajevo, var en bosniakisk politiker, jurist, filosof och det självständiga Bosnien och Hercegovinas första president samt författare till flera böcker varav en är Islam Between East and West.

Biografi 
Izetbegović kom från en förnäm adelsfamilj som under 1800-talet varit en del av den osmanska aristokratin i Belgrad varifrån de fördrivits efter att Serbien uppnått självständighet från Osmanska riket. Hans farfar hade varit borgmästare i Bosanski Šamac men efter att faderns affärer gått i konkurs flyttade familjen 1927 till Sarajevo där Izetbegović studerade och avlade juristexamen.

År 1983 dömdes Izetbegović till 14 års fängelse av den kommunistiska regimen för "kontrarevolutionär verksamhet" eftersom hans böcker Islam Between East and West och The Islamic Declaration påstods vara fientliga mot det rådande systemet i Socialistiska Federativa Republiken Jugoslavien. Domen mot Izetbegović fick mycket uppmärksamhet i media och efter påtryckningar från olika internationella människorättsorganisationer samt intellektuella kretsar i Jugoslavien mildrades domen två gånger.

1988 släpptes Izetbegović fri och bildade "Partiet för demokratisk aktion" (SDA) inför de första demokratiska valen som skulle komma att hållas 1990. Partiet fick en etnisk muslimsk (bosniakisk) karaktär i likhet med de partier som serberna och kroaterna bildade. SDA blev det största partiet och Izetbegović blev den jugoslaviska delrepubliken Bosnien och Hercegovinas siste president och senare det självständiga Bosnien och Hercegovinas förste president 1992–2000. Izetbegović spelade en avgörande roll i samband med skapandet och försvaret av staten Bosnien och Hercegovina. Hans ståndpunkt vid upplösningen av Jugoslavien 1990–1992 var att delrepubliken Bosnien och Hercegovina skulle stanna kvar inom varje form av Jugoslavien så länge både Kroatien och Serbien ingick i denna statsbildning. Ett Jugoslavien utan någon av dessa två delrepubliker var oacceptabelt för honom, eftersom det i praktiken antingen skulle innebära ett Stor-Serbien eller Stor-Kroatien. Tillsammans med den makedoniske presidenten Kiro Gligorov vädjade Izetbegović under splittringsprocessen 1991 till de övriga republikerna att inte söka självständighet. Izetbegović vände sig även till EG och bad om att det inte skulle erkänna utbrytarrepublikerna Slovenien och Kroatien. Izetbegović liksom Gligorov visste hur illa det kunde gå för deras republiker om krig bröt ut även hos dem.

Den 19 september 1996 vann han valet till Bosnien och Hercegovinas presidentråd och blev därmed rådets ordförande och innehade sedan posten tills han avgick den 14 oktober 2000.

Källor

Fotnoter

Se även 
Bakir Izetbegović
Franjo Tuđman
Slobodan Milošević
Bosnienkriget

Födda 1925
Avlidna 2003
Bosniska politiker
Personer i Bosnienkriget
Jugoslaviska politiker
Män
Personer från Šamac
Wikipedia:Projekt neutralitet
Hesykasm

Hesykasm (hesykaster, av grekiska hesychos "lugn, stilla"), var en mystisk rörelse som uppstod under 1300-talet bland munkarna på berget Athos. Den uppkom i samband med de politiska motsättningarna inom bysantinska riket och framkallade den sista stora religiösa striden inom den grekiska världen under medeltiden. 

Hesykasterna satt orörliga, drog sina tankar helt och hållet ifrån den yttre världen, tittade på sina egna navlar och använde liknade fysiska knep som hjälpmedel för att kunna höja sig till åskådning av det oskapade gudomliga ljuset, det ljus, varav lärjungarna såg Kristus omstrålad på berget Tabor. Denna kvietistiska lära, som är en grekisk nyplatonsk form av mystikens segertåg genom Europa, frambärs främst av Gregorios Palamas, sedan ärkebiskop av Thessaloniki. 

Munken Barlaam från Kalabrien ansåg denna lära som kättersk, då det att anta någonting annat oskapat än Gud vore att anta två gudar, enligt katolsk lära. Läran om det oskapade ljuset godkändes dock på en synod i Konstantinopel 1341 och på ett allmänt möte där 1351. Den framgång hesykasternas åsikt vid nämnda möten hade berodde dels av Athos-munkarnas stora auktoritet i grekiska kyrkan och stödet av Areopagen, dels av tronstrider och att Barlaam gjordes misstänkt som påverkad av latinskt inflytande. I verkligheten hävdade också grekiska kyrkan, då hon tog parti för hesykasterna, sin egenart gentemot den romerska, liksom genom hesykaststriden den grekiska kyrkan principiellt och för alltid avvisade den västerländska skolastiken. Därför upprätthålls i den grekiska teologin fortfarande läran om skådandet av det oskapade gudomliga ljuset.

Referenser

Noter

Webbkällor
 

Östlig kristendom
Ugglan
Kristna sekter
Hustler

Hustler är en pornografisk månadstidning som publiceras i USA. Tidningen grundades av Larry Flynt och publicerades första gången 1974 av Larry Flynt Publications (LFP).

Relaterade tidskrifter 
LFP publicerar även andra tidskrifter som också marknadsförs som "Hustler-tidskrifter". 

Hustler's Taboo
Barely Legal
Asian Fever
Hustler XXX

Referenser

Externa länkar
Hustler - Officiell webbplats (Obs, innehåller pornografiskt material.)

Amerikanska pornografiska tidningar
Tidskrifter startade 1974