kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Air Namibia

Air Namibia var ett flygbolag ifrån Namibia. Man flög med Airbus- och Embraerflygplan. Man har tidigare flugit bl.a.:

Airbus A330-200
 Airbus A319-100
Embraer ERJ 135

Externa länkar

Ej längre existerande namibiska flygbolag
Flygbolag bildade 1991
Flygbolag upplösta 2021
J’accuse

J’accuse...! () är ett berömt öppet brev som författades av Émile Zola och publicerades i den franska dagstidningen L’Aurore den 13 januari 1898.

Zola vände sig i brevet till Frankrikes president Félix Faure och tog ställning för den judiske officeren Alfred Dreyfus som blivit dömd för högförräderi.

Se även 
 Dreyfusaffären

Externa länkar

1898 i Frankrike
Media i Frankrike
Verk 1898
Nauru Airlines

Nauru Airlines (tidigare Our Airline  och Air Nauru) är ett flygbolag från Nauru. År 2006 ändrades namnet från Air Nauru till Our Airline. Företaget grundades 1970 och har sitt huvudkontoret på Nauru, beläget på landets flygplats.

Flotta 

Nauru Airlines flotta består av följande modeller (siffror från augusti 2016):

Tidigare trafikerande flygplan:

 Boeing 727-100
 Boeing 737-200
 Boeing 737-400
 Dassault Falcon 20
 Fokker F28 Fellowship

Destinationer 

Nauru Airlines opererar följande destinationer (uppdaterat mars 2018:

Air Nauru hade tidigare ett anmärkningsvärt stort nätverk i Asien-Osceanien, med flygningar till Hong Kong, Kagoshima, Taipei, Okinawa, Manila, Singapore, Guam, Saipan, Koror, Chuuk, Pohnpei, Kosrae, Majuro, Tarawa, Honolulu, Honiara, Port Vila, Nouméa, Apia, Pago Pago, Nadi, Tonga, Kantonön, Niue, Raratonga, Auckland, Melbourne, Sydney, Brisbane och Kiritimati, även känd som Julön.  Flygplanen trafikerade med ett genomsnitt på 20% köpta passagerarsäten. varav många plan endast hade ett fåtal resenärer. Naurus regering subventionerade flygbolaget med vinster staten gjort från landets fosfatbrytning. Då fyndigheterna började sina i början av 1990-talet, parallellt med misskötsel av öns resurser, började flygbolaget successivt avsluta rutter till destinationer som inte var vinstdrivande.

Vid nystarten 2006 har flygbolaget upprepade gånger justerat sitt destinationsnätverk. Då bolaget började sina nya flygningar 2006 erbjöd man två gånger i veckan flygningar från Brisbane till Honiara, Nauru, Tarawa och Majuro. Dessa kortades snart ner, och flygningar till Majuro avslutades. Sträckan till Tarawa avbröts mellan juli 2008 och november 2009, på grund av höga bränslepriser och att flygningarna till Tarawa inte var lönsamma utan en anslutningsdestination. Tarawa-sträckan avlystes igen 2011 efter dispyter, men återupptogs tidigt under 2012. Samtidigt avbröts flygningar till Honiara.

Även om det rapporterades under början av 2007 att Our Airline skulle börja flyga mellan Nauru och Fiji inom en snar framtid, erbjöd flygbolaget istället veckovis flygningar mellan Tarawa och Nadi på uppdrag av Air Kiribati med start i november 2009. Rutten mellan Nauru och Fiji som påbörjades 2010 lades ner i december 2011 efter dispyter mellan regeringen i Kiribati respektive Fiji.  Detta ersattes med flygningar två gånger i veckan från Nauru till Nadi utan mellanlandning.

Externa länkar

Källor 

Nauriska flygbolag
Flygbolag bildade 1970
Nils Stromberg

Nils Stromberg (ursprungligen Brattman), född 25 mars 1646 i Jönköping, död 16 augusti 1723 i Claestorp i Södermanland, var en svensk greve och militär. Stromberg var son till rådmannen och postmästaren i Jönköping Jöns Pedersson Brattman och Christina Gudmundsdotter och bror till Alexander Stromberg. År 1690 gifte han sig med friherrinnan Anna Catarina Fleming af Liebelitz som han fick sonen Claës Stromberg med.

År 1671 påbörjades Strombergs tjänstgöring i Holland och där nådde han överstelöjtnants grad. Stromberg adlades jämte sina fyra bröder 1674 under namnet Strömberg. Detta skedde medan han själv befann sig i Holland. Efter återkomsten till Sverige befordrades han till chef för Skaraborgs regemente 1689 och 1697 blev han generalmajor. 

Nils Strömberg upphöjdes jämte brodern Alexander till friherre under namnet Stromberg 1699. Samma år flyttades han till Pommern. 1703 befordrades han till generallöjtnant. 

Stromberg deltog vid belägringen av Thorn och stred vid Elbing. 1705 blev han generalguvernör och kungligt råd i Estland. 1706 var Stromberg i kurfurstendömet Sachsen med Karl XII. Samma år upphöjdes Stromberg till greve. 1709 utnämndes Stromberg till generalguvernör över Livland. Där blev Strombergs viktigaste uppgift att försvara Riga mot den ryska belägring som ägde rum mellan den 3 november 1709 och 3 juli 1710. Uppgiften misslyckades. Stromberg tvingades kapitulera för ryssarna. Därmed bröts den svenska dominansen över Baltikum. Stromberg hölls kvar som krigsfånge några månader innan han återvände till Sverige. 1711 utnämndes han till president för kammarkollegium och statskontoret.

Källor

Noter

Externa länkar
 
 Svenske adelsslægter Strömberg
 

Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Svenska grevar
Karoliner
Personer i stora nordiska kriget
Svenska generalguvernörer
Generalguvernörer i Estland
Generalguvernörer i Livland
Kungliga råd
Födda 1646
Avlidna 1723
Män
SBH
Militärer från Jönköping
Deltagare i belägringen av Thorn
Presidenter i Kammarkollegium
Olle Bull

Olle Bull, Oaky Doaks, är en amerikansk humoristisk tecknad äventyrsserie i riddarmiljö som skapades 1935 av Ralph Briggs Fuller och lades ned 1961.

Serien publicerades på svenska i tidiga nummer av 91:an.

Externa länkar
Oaky Doaks på Comic Book+

Amerikanska serier
Amerikanska dagspresserier
Amerikanska seriefigurer
Historiska serier
Quebecair

Quebecair var ett quebecensiskt flygbolag som var verksamt mellan 1947 och 1986. Bolaget köptes upp 1986 och ingår sedan 2000 i Air Canada.

Företagshistoria 

Quebecair hette från starten 1947 Rimouski Airlines och flög under det namnet tills det gick samman med Gulf Aviation 1953 under namnet Quebec-Air. Under denna tid flög man flygplansmodellerna Beechcraft Model 18, de Havilland Canada DHC-2 Beaver och Douglas DC-3. De flesta resorna utgick från staden Québec men 1957 började man även flyga från Montréal, och denna stad blev sedan Quebecairs operativa bas.

1958 brann det i en hangar vilket förstörde bolagets tre DC-3:or. För att ersätta dem inköptes Fokker F-27 Friendship vilka visade sig vara lyckosamma. När antalet flygturer ökade köpte man en ny, större flygplansmodell, Convair CV-240, som flögs på huvudrutten mellan Montréal och staden Québec.

Under 1960-talet övertogs flera andra flygbolag, Matane Air Service och Northern Wings 1965, Fecteau Air Service 1968 och Royale Air 1969. Den utökade flygtrafiken medförde att bolaget köpte sina första jetflygplan, BAC 1-11, och dessa användes på linjen Montréal - Toronto. 1974 köptes dels två Boeing 707 för chartertrafik, dels Boeing 727. Man flög charter till olika destinationer i Florida, Västindien, Europa och Hawaii men all chartertrafik upphörde 1979 och de två 707:orna såldes.

Quebecairs ekonomiska situation var dålig 1981 och man gjorde sig av med alla flygplansmodeller förutom F-27 och BAC 1-11. Under 1983 utökade man dock sin flotta igen, denna gång med Boeing 737-200. Följande år leasades ett par Douglas DC-8-63 för chartertrafik, men detta varade inte länge. Nästa år, 1985, var ett mycket svårt år för Quebecair och den finansiella situationen tvingade Québecs provinsregering (som hade ägt flygbolaget några år) att sälja det till Canadian Pacific Airlines i juli 1986.

Källor 
 

Kanadensiska flygbolag
Ej längre existerande kanadensiska företag
Flygbolag bildade 1947
Flygbolag upplösta 1986
Inayat Khan

Inayat Khan, född 5 juli 1882, död 5 februari 1927, indisk musiker som grundade den moderna Sufi-rörelsen. 

Som medlem i en islamisk sufi-orden hade han funnit att samma sanning uppenbarades i olika religioner. Från 1910 verkade han i Europa och USA och besökte Sverige 1925. Hans anhängare organiserade rörelsen 1923 med centrum i Genève i Schweiz.

Referenser

Noter 

Religiösa personligheter i Indien
Män
Födda 1882
Avlidna 1927
Getingarna

Getingarna kan syfta på:

 Getingar – en insektsfamilj i underordningen midjesteklar
 Getingarna (pjäs) – en pjäs av den antike författaren Aristofanes
 Getingarna Speedway – en speedwayklubb i Stockholm
 Supporterklubben Getingarna –  BK Häckens officiella supporterklubb
 Getingarnas orkester – ett dansband från Österlen i Skåne
Druvan (TV-program)

Druvan är ett ungdomsprogram som sändes i SVT under våren 1988 och våren 1989 med bland annat inslag av Charles Nonsens (en animerad figur av Johan Hagelbäck) och sketcher om det mesta, där bland andra Felix Herngren debuterade. En av programledarna var Rebecca de Ruvo. Ann Canvert medverkade också som programledare.

Referenser 

Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
TV-seriestarter 1988
TV-serieavslutningar 1989
Svenska TV-serier från 1980-talet
Vjatjeslav Fetisov

Vjatjeslav Aleksandrovitj Fetisov (), född 20 april 1958 i Moskva i dåvarande Sovjetunionen, är en rysk politiker samt före detta professionell ishockeyspelare och -tränare. Fetisov spelade som back och är ansedd som en av de bästa spelarna på den positionen i ishockeyhistorien. Han var lagkapten för det sovjetiska ishockeylandslaget i många år. Mellan 2002 och 2008 var han Rysslands idrottsminister, under Vladimir Putins första ämbetsperiod som Rysslands president.

Asteroiden 8806 Fetisov är uppkallad efter honom.

Vjatjeslav Fetisov valdes in i Hockey Hall of Fame 2001.

Karriär 
Vjatjeslav Fetisov vann under sin internationella karriär två OS-guld, 1984 och 1988, och ett OS-silver 1980. Han var även med och vann sju VM-guld; 1978, 1981, 1982, 1983, 1986, 1989 och 1990, samt ett VM-silver 1987 och två VM-brons 1985 och 1991. Fetisov var också med och vann Canada Cup med Sovjetunionen 1981. Fetisov tillhör, tillsammans med exempelvis Kanadas Martin Brodeur, en exklusiv skara spelare som vunnit samtliga stora ishockeytitlar – Stanley Cup, OS, VM samt Canada Cup eller World Cup.

De klubbar Fetisov spelat för är CSKA Moskva 1975–1989, New Jersey Devils 1989–1995 och Detroit Red Wings 1995–1998. Han var med och vann två Stanley Cup med Detroit 1997 och 1998. Efter sin tid som aktiv spelare var Fetisov assisterande tränare för New Jersey Devils åren 1999–2002. 11 december 2009 gjorde han comeback i CSKA Moskva efter 20 år.

1999–00 vann Fetisov Stanley Cup med New Jersey Devils som assisterande tränare och i OS 2002 var han lagledare för det ryska landslaget då man tog brons. 

CCCP Hockey är en svensk dokumentärfilm om den legendariska förstakedjan, "KLM" eller "Green Line", i det sovjetiska landslaget under 1980-talet visad första gången i Sveriges Television 28 april 2004.

Statistik

Klubbkarriär

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 Viacheslav Fetisov hhof.com
 Viacheslav Fetisov på nhl.com

Spelare valda i NHL Entry Draft 1983
Sovjetiska ishockeyspelare
Ryska ishockeyspelare
Ryska ishockeytränare
Ryska politiker under 2000-talet
Spelare i Trippelguldklubben
Olympiska guldmedaljörer 1984
Olympiska guldmedaljörer 1988
Olympiska silvermedaljörer 1980
Spelare i New Jersey Devils
Spelare i Detroit Red Wings
Spelare i HK CSKA Moskva
Män
Idrottare från Moskva
Födda 1958
Levande personer
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Sovjetiska olympiska silvermedaljörer
Världsmästare i ishockey
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Sovjetunionen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1980
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Sovjetunionen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1988
Rysslands ministrar
Stanley Cup-mästare 2000
Stanley Cup-mästare 1998
Stanley Cup-mästare 1997
Spelare valda i NHL:s amatördraft 1978
Spelare valda av Montreal Canadiens i NHL Entry Draft
Spelare valda av New Jersey Devils i NHL Entry Draft
Beriev Be-12

Beriev Be-12 Tjajka, förkortat Be-12 (ryska: Бериев Бе-12, Бе-12 Чайка, (mås). NATO-rapporteringsnamnː Mail), är ett 2-motorigt propellerflygplan som är tillverkat av Beriev, utrustat med glasnos. Be-12 har använts bland annat till att bekämpa skogsbränder och flygspaning.

Bilder

Externa länkar 

Amfibieflygplan
Sovjetiska ubåtsjaktflygplan
Sovjetiska militärflygplan under kalla kriget
Flygplan tillverkade av Beriev
Ikšķile

Ikšķile, även känd som Yxkull på svenska, är en tätort i Lettland. Ikšķile ligger vid floden Daugava, cirka 30 km uppströms Riga.

Namn
Ortnamnet härstammar från liviskan och betyder "Enby"; med räkneordet ”en” (synonym till ”ett”). Förleden är släkt med orden på estniska och finska för talet ett: 'üks' och 'yksi', efterleden med resp. 'küla' och 'kylä'.

Ikšķile har följande namn på olika språk: 
Ikesola (latin)
Uexküll (tyska)
Üksküla (estniska) 
Uxkull (franska) 
Yxkull (svenska)

Historia 
Ikšķile var den äldsta kända missionsorten i nuvarande Lettland. På 1180-talet börjar tyska katoliker missionera i Livland och 1186 utnämns augustinermunken Meinard till biskop i området, med säte i Ikšķile, av ärkebiskopen i Bremen. Efter Meinards död 1197, övertar Berthold ämbetet men sägs ha mördats av den livländske hövdingen Imaut. Nästa biskop heter Albert (Albert von Buxtehövden enligt vissa källor) och anländer 1199 med ett antal korsriddare ombord på 23 skepp. Han flyttar 1201 sitt biskopssäte till Riga.

I Ikšķile finns ruinerna av en medeltida borg kvar, vilken på medeltiden kallades  "castrum Ykescolense". Den tillhörde släkten Yxkull (som efter borgen kallade sig "de Ykeskola") som senare fick svensk anknytning, genom Karl IX:s hovmarskalk Wollmar Yxkull vilken givit namn till bland annat Wollmar Yxkullsgatan på Södermalm i Stockholm.

Ikšķile intogs av svenskarna kort efter Rigas erövring 1621, och där började de sedan anlägga en skans. 1627-28 var Ikšķile besatt av polackerna under Gosiewski. På Örnehufwudhs tillskyndan uppfördes sedan en större fältskans vid Ikšķile, som var en viktig övergångspunkt över Düna.

Under första världskriget februari-juli 1916 var Ikšķile, där ryssarna anlagt ett brohuvud, skådeplatsen för ofta upprepade väldiga artilleristrider. 10 januari 1917 utkämpades nordväst om Ikšķile åter en strid. Den 2 och 9 september samma år började tyskarna gå över Düna vid Ikšķile.

Referenser

Noter 

Orter i Lettland
Rick Allen

Rick Allen, född 1 november 1963 i Dronfield i Derbyshire, är en brittisk trumslagare och sedan 1978 medlem i rockbandet Def Leppard.

På nyårsafton 1984 voltade Allen med sin Chevrolet Corvette och miste sin vänsterarm. Läkare lyckades operera dit armen, men man blev tvungna att ta bort den igen på grund av att armen drabbats av en infektion. Infektionen höll på att sprida sig, så Allen hade troligen dött om de inte tagit bort armen igen. Med hjälp av specialbyggda trumset kunde han dock fortsätta spela med Def Leppard. Han spelade då virveltrumman och pukor med foten.

I filmen Hysteria: The Def Leppard Story från år 2001 spelas Allen av Tat Whalley.

Referenser 

Födda 1963
Brittiska trummisar
Män
Levande personer
Personer från Dronfield
Jennifer Capriati

Jennifer Capriati, född 29 mars 1976 på Manhattan i New York i New York, är en amerikansk högerhänt före detta professionell tennisspelare.

Tenniskarriären 
Jennifer Capriati blev professionell tennisspelare 1990, några veckor före sin fjortonårsdag. Hon har vunnit 14 singeltitlar på WTA-touren inklusive 3 Grand Slam (GS)-titlar. Under en period rankades hon som världsetta i singel (från 15 oktober 2001). I dubbel har hon tagit en titel (Italienska öppna med Monica Seles 1991). I dubbel rankades hon som bäst som nummer 28 (mars 1992). Hon har spelat in $ i prispengar.

Sina GS-titlar har hon vunnit i Australiska öppna 2001 och 2002 och Franska öppna 2001. Hon tog OS-guld 1992 i singel Barcelona genom att i finalen besegra Steffi Graf med 3-6, 6-3, 6-4.

Från år 2005 har Capriati inte kunnat spela tävlingstennis på grund av skada i höger axel som krävt kirurgiska ingrepp. Hon har ännu inte officiellt avslutat sin karriär, även om hon sannolikt har spelat sin sista tävlingsmatch.

Spelaren och personen 
Jennifer Capriati upplevde stor press och personlig utsatthet som professionell tennisspelare. Efter sitt olympiska guld 1992 förlorade hon sin tidigare spelglädje och motivation för tävlingsspel. Under 1993 uteblev resultaten och Capriati gjorde uppehåll i turnerandet. I maj 1994 arresterades hon för innehav av marijuana. Hon spelade sedan sporadiskt på WTA-touren under det följande året varefter hon gjorde ett uppehåll på ett och ett halvt år. Från 1996 var hon tillbaka på touren med förnyad spelglädje.
  
Capriati spelade med dubbelfattad backhand.

Tennisspelet Jennifer Capriati Tennis är namngivet efter henne.

Grand Slam-titlar (3) 
 År Mästerskap Finalmotståndare Setsiffror
 2001     Australiska öppna     Martina Hingis        6-4, 6-3
 2001     Franska öppna         Kim Clijsters         1-6, 6-4, 12-10
 2002     Australiska öppna Martina Hingis        4-6, 7-6, 6-2

Externa länkar
 
 

Amerikanska tennisspelare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från New York
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från USA
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1992
Olympiska guldmedaljörer 1992
Födda 1976
Levande personer
Kvinnor
Port Authority of New York and New Jersey

Port Authority of New York and New Jersey (New Yorks och New Jerseys hamnmyndighet) förkortat PANYNJ är en gemensam myndighet mellan New York och New Jersey som skapades 1921 genom en interstate compact som godkändes av USA:s kongress. Myndigheten leds av en styrelse på 12 ledamöter som inte erhåller något arvode, varav den ena hälften utses av New Yorks guvernör och den andra av New Jerseys guvernör.

PANYNJ har ansvar för hamnar, flygplatser (John F. Kennedy International Airport, LaGuardia Airport, Newark Liberty International Airport & Teterboro Airport), vissa vägsträckor, tunnelbanan PATH samt New Yorks busstation (Port Authority Bus Terminal).

De hade sitt huvudkontor i det norra tornet av World Trade Center i New York före 11 september-attackerna och har efter områdets återuppbyggnad det i Four World Trade Center.

Se även
 Metropolitan Transportation Authority

Referenser

Noter

Externa länkar
Port Authority of New York and New Jersey - officiell sida 

New Jersey
New Yorks delstatliga myndigheter
USA:s delstatliga myndigheter
Polismyndigheter i delstaten New York
Organisationer bildade 1921
Pågen

Pågen är ett svenskt bageriföretag med en koncernårsomsättning på 2,7 miljarder kronor (2013). Pågen bakar och säljer bland annat matbröd, hamburgerbröd, korvbröd, kaffebröd och skorpor. Företaget grundades 1878 av Anders och Matilda Påhlsson. Huvudkontoret är beläget i Malmö och produktionen sker vid företagets två bagerier i Malmö och Göteborg.

Företaget 
År 1878 startade Anders och Matilda Påhlsson A. Påhlssons bageri på Tallgatan i Malmö. Eftersom de inte fick tillgång till att sälja bröd i de ofta kooperativa mjölkbutiker som fanns, startade de i början av 1900-talet ett antal nya mjölkbutiker runt om i Malmö för att på så sätt distribuera och sälja sitt bröd. Efterhand växte det till ett 50-tal livsmedelsbutiker, mejeri med mera runt om i staden. Sedan dess har det fortsatt växa som ett renodlat familjeföretag genom generationerna. I Pågengruppen ingår även gamla varumärken som Lockarps, Kullens Bageri och Växjöbagaren. 

År 2000 gick företaget samman med Pååls, som också varit i samma familjs ägo i över 70 år, men som bedrivits separat i Göteborg. 

År 2007 lade Pågen ned Lockarps bageri i området Lockarp i Malmö, vars verksamhet flyttades till bagerierna i Göteborg och på Lantmannagatan i Malmö. År 2014 hade företaget drygt 1400 anställda.

Produkter, försäljning och export 

Hönökaka är ett tunt ljust matbröd som har tillverkats sedan 1950-talet. Den fick sitt namn eftersom bagaren som inspirerade till det var bosatt på Hönö. Jättefranska lanserades under 1960-talet och är enligt Pågen Sveriges första färdigskivade formfranska. Idén till produkten Gifflar kom av feltillverkade kanelsnäckor under 1970-talet. Matbrödet Lingongrova (skrivet LingonGrova) lanserades i början av 1990-talet under namnet Lantgrova, och inledningsvis sålde det dåligt. Men i början av 2000-talet hade det blivit Sveriges mest sålda bröd och enligt en undersökning av Nielsen Scantrack 2008 var Lingongrova det fjärde mest sålda livsmedlet med streckkod i Sverige efter Arlas mellanmjölk, Gevalia mellanbrygg och Marlboro Gold.

I Sveriges nordiska grannländer finns större delen av Pågens sortiment. I de flesta europeiska länderna återfinns Pågens avlånga skorpor, som säljs under varumärket Pågen Krisprolls. En stor del exporteras till Frankrike. Där har skorporna varit populära sedan 1980-talet. Pågen exporterade 26 miljoner skorpförpackningar till Frankrike år 2013.

Våren 2014 utsågs Pågen av Livsmedelsbolagen och Food from Sweden till Årets Livsmedelsexportör 2014.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats
Pågens Newsdesk

Svenska bagerier
Varumärken för dagligvaror
Företag bildade 1878
Företag i Malmö
Näringsliv i Skåne län
Scott Niedermayer

Scott Niedermayer, född 31 augusti 1973 i Edmonton, Alberta, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare som spelade 18 säsonger i NHL för klubbarna New Jersey Devils och Anaheim Ducks. Niedermayer var känd för sin snabba skridskoåkning och sina offensiva kvaliteter. Trots att han föddes i Edmonton växte Niedermayer upp i Cranbrook, British Columbia.

Bland hans meriter finns Stanley Cup-vinster 1995, 2000, 2003 och 2007, OS-guld 2002 och 2010, NHL All-Rookie Team 1993 och All-Star-matcher 1998 och 2001.

Scott Niedermayer har en yngre bror, Rob Niedermayer, som spelade för Anaheim Ducks under ett flertal säsonger, däribland 2006–07 då laget vann Stanley Cup.

Karriär
Scott Niedermayer ansågs tidigt vara en back utöver det vanliga. Efter att ha dominerat under ett flertal säsonger i juniorligorna så valdes han som tredje spelare totalt i NHL-draften 1991 av New Jersey Devils. Redan första säsongen i NHL så visade han genast vilken talang han var då han på 80 spelade matcher lyckades göra 11 mål och 40 poäng. Han fortsatte att leverera säsong efter säsong och blev en viktig back för New Jersey Devils genom åren. 

Niedermayer spelade totalt 12 säsonger i New Jersey Devils innan han blev värvad av Anaheim Ducks hösten 2005 där han fram tills pensioneringen 2010 var lagets lagkapten.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Meriter
Memorial Cup – 1992
Stanley Cup – 1995, 2000, 2003 och 2007
James Norris Memorial Trophy – 2004
Conn Smythe Trophy – 2007
NHL All-Rookie Team – 1992–93
NHL First All-Star Team – 2003–04, 2005–06 och 2006–07
NHL Second All-Star Team – 1997–98

Externa länkar
Scott Niedermayer på nhl.com

Referenser

Spelare valda i NHL Entry Draft 1991
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2002
Spelare i New Jersey Devils
Spelare i Trippelguldklubben
Spelare i Anaheim Ducks
Världsmästare i ishockey
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Kanada
Spelare i Kamloops Blazers
Olympiska guldmedaljörer 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Kanada
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2010
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Edmonton
Födda 1973
Levande personer
Män
Stanley Cup-mästare 2007
Stanley Cup-mästare 2003
Stanley Cup-mästare 2000
Stanley Cup-mästare 1995
Spelare i Utah Grizzlies (1995–2001)
Spelare i Mighty Ducks of Anaheim
Vinnare av Conn Smythe Trophy
Lagkaptener i Anaheim Ducks
Lagkaptener i Mighty Ducks of Anaheim
Lagkaptener i New Jersey Devils
Spelare valda av New Jersey Devils i NHL Entry Draft