kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sofia kyrka

Sofia kyrka är en församlingskyrka i Sofia församling i Stockholms stift. Den är belägen på Södermalm i Stockholm.

Kyrkobyggnaden

Kyrkan ritades av arkitekten Gustaf Hermansson efter en arkitekttävling 1899 och uppfördes i rhenländsk övergångsromanik. Bygget inleddes år 1902 på den högsta punkten av Vita bergen, 46 meter över havet. Grundstenen lades den 15 maj 1903 av kung Oscar II. Fyra år senare invigdes kyrkan, som är uppkallad efter Oscar II:s gemål drottning Sofia. Den hade då helt och hållet bekostats av Katarina församling, utan extra skatter, främst genom försäljning av mark till Stockholms stad till gator i området.  

Till sin form är Sofia kyrka en centralkyrka från vilken fyra lika långa korsarmar sträcker sig ut. I östra korsarmen ligger koret och i västra korsarmen finns huvudingången. Murarna är utförda i ljusröd granit med inslag av mörkare sandsten. Den kopparklädda spiran är en stålkonstruktion som omges av flera småtorn. Väggmålningar och glasmålningar utfördes av Olle Hjortzberg. Tornuret är tillverkat av Linderoths urfabrik vid Drottninggatan 28. När kyrkan var ny blev byggnaden kritiserad för att kopiera tyska förebilder.

Åren 1948 till 1951 restaurerades kyrkans interiör under ledning av Lars Israel Wahlman, arkitekten bakom bland annat Engelbrektskyrkan. I samband med det försvann Olle Hjortzbergs väggmålningar, medan glasmålningarna lämnades intakta. Väggmålningen i koret med motiv från bland annat bibelordet "Då skola de smida sina svärd till plogbillar och sina spjut till vingårdsknivar" är utförd av Hilding Linnqvist 1949–1950. Under andra halvan av år 2012 utfördes en omfattande renovering av kyrkan.

Inventarier
 Dopfunten är av sandsten är samtida med kyrkan. Funten har huggen dekor i form av rosor och en inskription.
 Predikstolen tillkom vid renoveringen 1948–1951.
 I tornet hänger tre kyrkklockor gjutna av Johan A. Beckman & Co. Största klockan är gjuten 1904, medan övriga två är gjutna 1906.

Orglar
Kyrkans första orgel byggdes 1906 av Johannes Magnusson, Göteborg med 24 stämmor, manualer  och pedal. 1951 flyttades vissa delar av orgeln till Mikaelskapellet medan de övriga återanvändes i den nybyggda orgeln.

1951 byggde A Magnussons Orgelbyggeri AB, Göteborg en elektropneumatisk orgel. En stor del av orgeln från 1906 ingick i orgeln. Fasaden ritades av Lars Israel Wahlman.

2012–2013 byggdes orgeln om och utökades av den engelska firman Nicholson & Co. Den har nu 56 stämmor fördelade på tre manualer och pedal.

Kororgel
Den mekaniska kororgeln med fyra stämmor byggdes 1975 av Åkerman & Lund Orgelbyggeri AB, Knivsta.

Bilder

Exteriör

Interiör

Referenser

Noter

Tryckta källor

Webbkällor

Vidare läsning

Externa länkar 

 
 

Kyrkobyggnader i Stockholms innerstad
Byggnader och anläggningar på Södermalm
Kyrkobyggnader i Stockholms stift
Kyrkobyggnader invigda 1906
Byggnader ritade av Gustaf Hermansson
1906 i Sverige
Gemål

Gemål är en äkta maka eller make. Ordet används främst i fråga om furstliga eller högt uppsatta personer och även om mytologiska gudomligheter.  

Ordet kan även brukas i sammansättningen prinsgemål om maken till en regerande drottning. Ett känt exempel ur historien är den brittiske prinsgemålen Albert av Sachsen-Coburg-Gotha.

Drottninggemål kan ha betydelsen ’regerande drottnings make’, till exempel prins Philip, drottning Elizabeth II av Storbritanniens gemål. När Elizabeths son prins Charles blev kung, tilldelades hans hustru Camilla den officiella titeln ’queen consort’ (drottning och regerande kungs gemål). I Sverige har man givit Camilla titeln drottninggemål och ordet tolkas nu som ’(ingift) drottning och regerande kungs maka’.
 
Ordet drottninggemål började användas i svenskan i mitten av 1800-talet och betydde då ’regerande drottnings make’. Kungagemål/konungagemål är också känt från 1800-talet och har betytt både ’regerande kungs maka’ och ’regerande drottnings make’.

Se även
Hovprotokoll
Majestät
Änkedrottning

Referenser

Noter

Källförteckning 
 Tidningen Sydsvenskans språkspalt 24 november 2022

Äktenskap
Make

Make kan syfta på:

Make (äktenskap) – en manlig part i ett äktenskap
Make (datorprogram) används för att automatiskt kompilera och länka datorprogram
Make, Botswana – en ort (village) i distriktet Kgalagadi i sydvästra Botswana
Högalids församling

Högalids församling är en församling i Södermalms kontrakt i Stockholms stift. Församlingen ligger på Södermalm i Stockholms kommun i Stockholms län och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen bildades den 1 januari 1925 genom en utbrytning ur Maria Magdalena församling.

Församlingen var till 1 maj 1925 annexförsamling i pastoratet Maria Magdalena och Högalid för att därefter utgöra ett eget pastorat.

Areal
Högalids församling omfattade den 1 januari 1976 en areal av 3,6 kvadratkilometer, varav 2,6 kvadratkilometer land.

Kyrkoherdar

Förste komministrar

Andre komministrar

Organister
Lista över organister.

Kyrkor 
Högalidskyrkan
 Sjukhuskyrkan på Södersjukhuset

Se även
Högalids distrikt

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Församlingar i Stockholms kommun 
Södermalm
Reimersholme
Långholmen
Harold Jeffreys

Sir Harold Jeffreys, född 22 april 1891 i Fatfield, död 18 mars 1989, brittisk matematiker som studerade flera ämnen ur ett matematiskt perspektiv, såsom astronomi, geofysik och hydrodynamik. Han var professor i astronomi och exper. filosofi vid Cambridge.

Arbetet inom geofysik ledde Jeffreys till att bli den första som föreslog att jordens kärna är flytande. Han tilldelades Murchisonmedaljen 1939 och Wollastonmedaljen 1964.

Jeffreys invaldes 1949 som utländsk ledamot nummer 862 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Noter

Brittiska matematiker
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1891
Avlidna 1989
Mottagare av Copleymedaljen
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Newcastle University
Åke Munthe

Helge Åke Rudolf W:son Munthe, född 7 augusti 1859 i Jönköping, död 29 januari 1933 i Danderyd, var en svensk filolog och rektor vid Frans Schartaus handelsinstitut. Han utgav en mängd böcker och uppsatser om spanska språket. Han var bror till Ludvig Munthe, far till Alf Munthe och svärfar till Carl Malmsten.

Efter studier i Uppsala, Madrid och Paris blev Munthe 1887 filosofie doktor på avhandlingen Folkmålet i Västra Asturien och docent i spanska och portugisiska. 1890-1925 var han rektor för Schartaus handelsinstitut i Stockholm. Bland Munthes filologiska arbeten märks Folkpoesi från Asturien (1889), Kortfattad spansk språklära (3:e upplagan, 1929) och ett flertal tidskriftsartiklar bland annat i Studier i modern språkvetenskap, som utgavs av Nyfilologiska sällskapet, där Munthe var en av grundarna. Munther publicerade även artiklar om svensk ordforskning i Språk och stil och Nysvenska studier. Även i kommersiella och nationalekonomiska frågor publicerade Munthe artiklar.

Källor

Noter

Externa länkar
 
 
 bild från släktforsknings hemsida

Svenska romanister
Svenska skolledare under 1900-talet
Filologer under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Forskare från Jönköping
Svensk ointroducerad adel
Födda 1859
Avlidna 1933
Män
Hanmora

Hanmora gård är en äldre herrgård och en mindre ort, belägen på västra Adelsön, Ekerö kommun.

Historik och bebyggelsen

Vid Hanmora finns inga kända fornlämningar. Det äldsta kända skriftliga källan är från början av 1500-talet där en iouan matisson j hammoræ omtalas. Hanmora var ursprungligen ett torp under Tofta. På 1600-talet fick gården sätesfrihet. År 1803 förvärvades Hanmora av sjökaptenen Gustaf af Klint som sju år senare även köpte den norr om Hanmora belägna egendomen Tofta. Båda gårdar sambrukades därefter genom af Klint och dennes ättlingar ända in på slutet av 1900-talet.

Hanmoras huvudbyggnad med sina två friliggande flyglar ligger öster om den gamla landsvägen (nuvarande Adelsö ringväg). Det är en mindre anläggning i karolinsk stil med anor ner i tidigt 1700-tal. I slutet av 1700-talet eller i början av 1800-talet ombyggdes den till sitt nuvarande utseende. Då fick huvudbyggnaden två lägre pocher och två fristående flyglar. Enligt en äldre målning från 1800-talet låg två rödmålade och knuttimrade stugor framför flyglarna och bildade ytterligare ett flygelpar. Förutom ett falurött magasin i två våningar är samtliga ekonomibyggnader rivna.

Till gården hör även en välbevarad timmerbyggnad som på 1850-talet fungerade som trädgårdsmästarbostad. Huset har en sexdelad plan och kompletterades i slutet av 1800-talet med en förstukvist i schweizerstil. Ytterligare en byggnad var kuskbostad. Även den är gott skick och uppförd som enkelstuga.

Gårdens vidare öden

Hanmora gård "upptäcktes" av stiftsadjunkten Håkan Zetterqvist som var ute på jakt efter lämpliga lägergårdar. Hanmora gård stod då under 1970-talets första år tomt och kontakt togs med fastighetsägaren Stockholms stads fastighetskontor, egendomsbyrån. Detta resulterade i att Kyrkans Ungdom i Stockholms stift (KUSS) under 1970- och 80-talet arrenderade gården för ungdomslägerverksamhet.

Senare bildades en stiftelse med Ekerö församling som stor intressent och som bland annat bekostade den separata dusch- och toalettbyggnaden. Stockholms stad sålde under 1980-talets slut fastigheten till Ekerö församling som i sin tur, på 1990-talet, avyttrade gården. Gården nyttjas idag som privat fritidsbostad.

Se även
Adelsö socken
Tofta gård

Källor
 Ortnamnsregistret: Hanmora.
 Stockholms läns museum: Tofta - Hanmora.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Ekerö kommun
Herrgårdar i Uppland
Orter i Ekerö kommun
Adelsö
Mälby, Ekerö kommun

Mälby är en gammal ort på södra Adelsön i Adelsö socken, Ekerö kommun. Vid Mälby låg en av Adelsös fyra skolor, Mälby skola. Idag finns det ingen skola på Adelsö. Mälby består idag mest av fritidsboende och några enstaka villor.

Historik
Mälby gård är känd sedan medeltiden. År 1596 omnämns en andrey olson i melby på alznönn. På 1700-talet var Mälby ett hemman tillhörande kronan vars ägor sträckte sig tvärs över Adelsön från Björkfjärden i väster till Hovgårdsfjärden i öster. 

Området var bebodd redan på vikingatiden som ett gravfält bestående av cirka tio fornlämningar strax väster om dagens bebyggelse kan vittna om. Norr om Mälby, på gränsen till Gredby, ligger ytterligare ett gravfält bestående av sex runda stensättningar och en gravhög som kallas Kung Racks grav. Graven omnämndes i början av 1800-talet av fornforskaren Nils Henrik Sjöborg. Kung Racks grav undersöktes 1920 av arkeologen Hanna Rydh och visade sig innehålla två begravningar, bland annat resterna av en kista med ett skelett respektive fragment av ett islamskt silvermynt från 905-906 e.Kr.

Referenser

Externa länkar

Orter i Ekerö kommun
Adelsö
Jacquerie

Jacquerie var en bonderesning som ägde rum i norra Frankrike under hundraårskriget 1358.

Bakgrund
Bondresningen startades som en reaktion på adelns och statens svaghet, och var ett direkt resultat av de samhälleliga och ekonomiska svåra förhållandena som följde i digerdödens spår. Den franska kronan var allvarligt skakad efter nederlaget vid Poitiers 1356 där hela armén utplånats och själve kungen, Johan II den gode, blivit tillfångatagen av engelsmännen.

Resningen
I stort antal drog bondeskarorna fram kring Somme, Oise och mellersta Seine, ledda av en Guillaume Callet. Från början kunde de härja relativt ostört, och ställde – enligt historieskrivarna – till med stora skador och begick oerhörda grymheter, men snart hade adeln samlat sig och gick till motangrepp. Upprorsledaren lurades av Karl av Navarra att delta vid förhandlingar, men när han kom, sattes han genast i bojor, torterades och dödades. Riddaridealet behövde inte appliceras på vanliga livegna bönder, ansåg man.

Trots att de upproriskas sak stöddes av borgarna i Paris, som samtidigt, under Étienne Marcels ledning, gjorde revolution mot adeln och konungamakten, och sände hjälptrupper till resningens assistans, så kunde bondeupproret slås ned vid Meaux 9 juni 1358, och det skedde i en fruktansvärd massaker på bonderebeller som inte bara förödade alla byarna runtomkring, men även lämnade staden Meaux (vars borgare hade deltagit på rebellernas sida) kvar som brinnande ruiner. Efter Meaux var resningen slagen och slut, men adeln fortsatte oförtröttligt med repressalierna och hela byar utplånades i hämndaktioner.

Upplösning
Kronprins Karl, som regerade Frankrike emedan hans far Johan den gode satt i engelsk fångenskap, erbjöd rebellerna amnesti. Kronprinsen hade inte alls deltagit i det blodiga kväsandet av upproret, utan höll under tiden på att samla sina arméer mot Étienne Marcels uppror i Paris, och det faktum att han tog avstånd från adelns hårda tag mot bonderesningen, fick hans popularitet att växa så att stora skaror anslöt sig till kronprinsens sak.

Det var den största bonderesningen i Frankrikes historia före den stora skräcken under franska revolutionen.

Se även
Bondekrig
 Croquant-upproren

Källor

Frankrike under 1300-talet
Uppror i Frankrike
Joseph Kasavubu

Joseph Kasavubu, född 1910, död 24 mars 1969, var en kongolesisk frihetskämpe och politiker. Han var president för Kongo-Léopoldville (kallad Republiken Kongo 1960-1964, Demokratiska republiken Kongo från 1964) från 30 juni 1960 till 25 november 1965.

Biografi
Kasavubu, som tillhörde bakongofolket, var katolik och studerade i ungdomen teologi. 1942 började han som statstjänsteman och nådde den högsta tjänstegraden som afrikaner kunde nå under det belgiska kolonialstyret. Han var en tidig ledare inom självständighetsrörelsen och blev 1955 ordförande för Abako, Alliance des Ba-Kongo, en kulturell och politisk organisation för bakongofolket. 1957 valdes han till borgmästare i Dendale i de första kommunala valen som tilläts av det belgiska kolonialstyret.

I Kongos första nationella val 1960 fick Patrice Lumumbas parti större stöd än Abako och dess allierade, men ingendera sidan kunde bilda en parlamentarisk majoritetskoalition. Som en del av en kompromiss utsågs Kasavubu till den nya republikens president medan Patrice Lumumba utsågs till premiärminister. Redan från första början rådde dock stark rivalitet mellan de båda ledarna. Kasavubu ville bygga en federal statsbildning medan Lumumba var för en stark centralmakt.

Den 5 september 1960 förklarade båda att de avsatt den andre. Det uppkomna dödläget löstes den 14 september genom att arméchefen Joseph Mobutu ingrep på Kasavubus sida och grep Lumumba som senare överlämnades till Katangas upprorsledare Moise Tshombe. 

De följande fem åren leddes landet av en rad svaga regeringar. I juli 1964 utsåg Kasavubu Tshombe till premiärminister. Den 25 november 1965 avsattes Kasavubu slutligen av Mobutu, som då var försvarsminister.

Källor 

Kongo-Kinshasas presidenter
Kinshasa-kongolesiska politiker
Födda 1910
Avlidna 1969
Män
Trans

Trans (av engelska trance; från fornfranska transe, "övergå från liv till död"; ursprungligen av latin transeo, "gå över ", "överskrida") är ett dissociationstillstånd, ett själsligt och kroppsligt tillstånd då man faller i dvala eller, den direkta motsatsen, exalterad upphetsning. Tillståndet uppnås genom autosuggestion eller hypnos. Inom humaniora och teologi används termen extas. Om tillståndet är ofrivilligt är det patologiskt, och kallas transtillstånd. Trans är även ett normaltillstånd och man glider in och ut ur trans vid olika aktiviteter där man fokuserar intensivt på en uppgift. 

Neurologiska laboratorieförsök har visat att det finns tre olika stadier av transtillstånd. I det första stadiet lurar hjärnan sig själv att se ett antal olika geometriska former. Dessa former framträder i starka pulserande färger som kan blinka och röra sig. Man ser dem oavsett om man har ögonlocket stängt eller öppet. Denna syn kallas med ett finare ord för entoptiska fenomen. Nervimpulser från hjärnan skickas till ögat och retar en nerv som sedan sänder tillbaka denna felaktiga information. Hur formerna ser ut är kulturellt obetingat.

I det andra stadiet försöker hjärnan tyda de entoptiska fenomenen. Ett rutmönster kan bli en stege och en rund form kan bli en apelsin. Bilderna som man ser blir därför olika beroende på ens minnen och vilken kultur man kommer ifrån. 

I det tredje stadiet blir transen mycket intensiv. Världen runtom kring försvinner mer och mer. En del beskriver det som att sugas ned i en mörk virvel där man i slutet möts av ett starkt ljus andra beskriver det som att färdas uppåt mot himlen genom att flyga. Runt omkring sig ser de bilderna från föregående stadier men mer utvecklade som monster, människor och djur. Nu kan man också uppleva att det händer saker med sin egen kropp. Att det växer ut extra kroppsdelar, att kroppsdelar försvinner och hur det sticker och bränner. Människor från västvärlden beskriver detta som att få elektricitet genom sig. Naturfolk beskriver det som att bli täckt av insekter. Det allra vanligaste att man upplever i detta stadium är att människor blir djur och att djur blir människor. Föremål i ens närhet kan börja förändra sig.

Etymologi
Trans- som prefix betyder över, bortom, att gå bortom, från latinets trans-, som preposition över, gå över, bortom, det troliga ursprunget är från trare-, som betyder att korsa (se igenom).

Referenser

Källor

Förändrade medvetandetillstånd
Moïse Tshombe

Moïse Tshombe, född 10 november 1919 i Musumba, Belgiska Kongo (idag Kongo-Kinshasa), död 29 juni 1969 i Alger, Algeriet, var en kongolesisk politiker. Han var ledare för Katangarebellerna, utbrytarstaten Katangas president, och det enade Kongos regeringschef 1964–1965.

Biografi 
Moïse Tshombe gick i missionsskola, och var därefter verksam som affärsman i Élisabethville, som då låg i Belgiens koloni Kongo. När landet förklarades självständigt 1960, utbröt statsförfall och myteri, och belgarna som förestod den statliga förvaltningen flydde landet på grund av oroligheterna. I det läget proklamerade Tshombe provinsen Katanga vara en självständig stat, och han valdes till landets president. Detta var upptakten till den så kallade Kongokrisen. 1963 slogs de katanganska styrkorna ner av FN, och när Kongo enades därigenom gick Tshombe i exil. 

Året därpå, 1964, föll Cyrille Adoulas regering, och president Joseph Kasavubu kallade Tshombe att bilda regering, bestående av de olika stridande parterna för att tvinga dem till samarbete. Tshombe ledde då det parti han hade bildat, CONACO, en sammanslagning av 49 partier. Landets ekonomi hade sedan uppbrottet från Belgien genomlidit en svår kris, och under Tshombe blev Kongo bankrutt. Med hjälp av fallskärmsjägare från Belgien och USA, försökte Tshombe slå ner de kvarvarande upprorsgrupperna i landet, men förgäves. 

Efter ett korrumperat val 1965 blossade nya stridigheter upp mellan de olika fraktionerna inom regeringen, vilket avlöpte med att Tshombe lät fängsla sin motståndare Bomboko. Presidenten svarade med att avsätta Tshombe i oktober 1965. Än en gång gick Tshombe i landsflykt. Han begav sig till Spanien, men kidnappades 1967, och blev förd till Algeriet. Kongo begärde av Houari Boumédiènne att han skulle utlämna Tshombe för att de skulle kunna ställa honom till svars för högförräderi, men trots att Algeriets högsta domstol tog beslut om det, förhindrade Boumédiènne att utlämnandet verkställdes. Tshombe avled i Algeriet 1969.

Det var Tshombe som FN:s generalsekreterare, Dag Hammarskjöld, skulle träffa när det svenska Transair-planet med FN-personal havererade utanför Ndola den 18 september 1961.

Se även
Kongokrisen

Referenser 
 Rolf Gustavsson, "Kongo. Från Lumumba till Mobutu", Världspolitikens dagsfrågor, Nr 8 1972, Stockholm: Utrikespolitiska institutet, 1972
 Anno 69, Malmö och Stockholm: Förlagshuset Norden och Svenska dagbladets AB, 1970, s. 144

Noter

Kinshasa-kongolesiska politiker
Kongo-Kinshasas regeringschefer
Katanga
Födda 1919
Avlidna 1969
Män
Lista över helgonattribut

Lista över helgonattribut är en alfabetisk uppställning över attribut tillsammans med de helgon som de förknippas med. Tabellen kan sorteras efter attribut eller helgon. Attributen var ett sätt att inom kyrkokonsten förtydliga vilket helgon som var avbildat och de var kopplade till dess helgonlegend. Dels var det okänt hur helgonen faktiskt såg ut och kyrkobesökarna var inte alltid läskunniga, så en namnskylt var inte tydlig nog.

Helgonattribut

Referenser

Noter 

Helgon
Listor med anknytning till kristendom
Laurent-Désiré Kabila

Laurent-Désiré Kabila, född 27 november 1939 i Baudouinville i Belgiska Kongo (nuvarande Moba i provinsen Tanganyika i Kongo-Kinshasa), död 18 januari 2001 i Kinshasa, var en kinshasakongolesisk rebelledare och politiker. Han var Kongo-Kinshasas president 1997-2001.

Biografi

1960-talet 
När Kongo blev självständigt 1960 tillhörde Kabila premiärminister Patrice Lumumbas stödtrupper. När Lumumba kuppades bort från makten av Mobutu Sese Seko sökte Kabila efter vägar att störta Mobutu.

Che Guevara anlände till Kongo tillsammans med ett hundratal gerillasoldater men fann Kabila mer intresserad av alkohol och kvinnor än att leda revolutionen. Kabila fick därför inget kubanskt stöd och efter ett misslyckat uppror sökte Kabila och hans kvarvarande trupper skydd i det bergiga Fizi-Baraka-området i Södra Kivu där de bildade Folkets revolutionära parti (PRP). 

Med stöd av folkrepubliken Kina bildade PRP en marxistisk utbrytarrepublik i Södra Kivu, som finansierades av intäkter från kollektivjordbruk, utpressning och mineralsmuggling.

1970- och 1980-talen 
I slutet av 1970-talet och början av 1980-talet hade Kabila samlat på sig en anmärkningsvärt stor personlig förmögenhet och skaffat sig hus i både Dar es-Salaam och Kampala. I Kampala ska han ha träffat Ugandas kommande ledare Yoweri Museveni. Museveni och Tanzanias förre president Julius Nyerere presenterade senare Kabila för Paul Kagame, som kom att bli president i Rwanda. Dessa personliga kontakter kom att spela en avgörande roll i mitten av 1990-talet, när Uganda och Rwanda sökte kongolesiska alibin för sin militära invasion av Zaïre. 

PRP-staten upplöstes 1988, varpå Kabila försvann och förmodades vara död.

1990-talet 
Sedan återkom han plötsligt, återupprättade PRP och tog över paraplyorganisationen AFDL som startade första Kongokriget med stöd av Uganda och Rwanda. 

Efter att ha störtat Mobutu i maj 1997 blev Kabila president i Demokratiska republiken Kongo (som landets namn ändrades till).

2000-talet 
Den 16 januari 2001 utsattes Kabila för ett attentat i vilket han sköts av medlemmar av sin egen livvaktsstyrka. Han avled två dagar senare i sviterna av attentatet. Efter mordet efterträddes han som president av sin son Joseph Kabila.

Källor 

Födda 1939
Avlidna 2001
Kongo-Kinshasas presidenter
Kinshasa-kongolesiska politiker
Mördade presidenter
Mördade afrikanska politiker
Män
Joseph Kabila

Joseph Kabila Kabange, född 4 juni 1971 i den lilla byn Hewa Bora i Södra Kivu (eller i Tanzania, vilket egentligen skulle göra honom till medborgare i det landet), blev president i Demokratiska republiken Kongo efter mordet på hans far Laurent-Désiré Kabila i januari 2001. Han satt på posten till 24 januari 2019 då han efterträddes av Félix Tshisekedi.

Han talar engelska och swahili, då han är uppväxt i bland annat Tanzania. Kabila deltog i upproret mot president Mobutu 1997 och utnämndes därefter till överbefälhavare.

År 2006 ställde Kabila upp i presidentvalet i Kongo och fick 45 procent av rösterna i den första valomgången. I den andra valomgången, som hölls den 29 oktober, ställde han upp mot Jean-Pierre Bemba och utropades kort därefter till segrare med 58 procent av rösterna. Han blev därmed den första demokratiskt valde presidenten i Demokratiska republiken Kongo på mycket länge.

Den 9 januari 2019 meddelades att  Félix Tshisekedi valdes till president i Demokratiska republiken Kongo vid valet den 30 december 2018. Han besegrade oppositionsledaren Martin Fayulu och Emmanuel Ramazani Shadary, den senare som stöddes av den utgående presidenten Joseph Kabila, som hade varit president i arton år.  Fayulu utmanade valresultatet efter påstådd riggning.

Den nye presidenten blev dock beroende av Kabilas läger, som dominerade parlamentet. Kring årsskiftet 2020/2021 såg det dock ut som om Tshisekedi var på väg att, åtminstone delvis, frigöra sig från Kabilas grepp.

Referenser

Externa länkar

Kongo-Kinshasas presidenter
Födda 1971
Levande personer
Män