kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Livsmedelsindustri

Livsmedelsindustri är industri som tillverkar livsmedel, bland annat genom förädling av jordbruksprodukter. Livsmedelsindustrin utgör en del av livsmedelskedjan som består av primärproducenter (lantbruket), livsmedelsproducenter (livsmedels- eller förädlingsindustri) och dagligvaruhandeln.

Sveriges livsmedelsindustri 
Livsmedelsindustrin utgör Sveriges tredje största industrigren och är en av Sveriges geografiskt mest spridda industrier. Svenska livsmedelsföretag kan delas in i ett femtontal delbranscher. De dominerande delbranscherna är slakt- och chark, mejeri samt bageri som tillsammans står för närmare hälften av antalet sysselsatta. Nästan hälften av livsmedelsföretagen finns inom bageri- och konditori.

Omsättningen i den svenska livsmedelsindustrin uppgick 2016 till cirka 185 miljarder kronor. Förädlingsvärdet, branschens bidrag till BNP (produktionssidan), var knappt 42 miljarder, vilket ger en förädlingsgrad om 24 procent.

Svenska livsmedelsföretag 
Det finns ungefär 4 600 livsmedelsföretag i Sverige, varav drygt 1 300 enmansföretag. Småföretagen dominerar och endast cirka 650 företag har fler än 10 anställda.

Sveriges 20 största livsmedelsföretag sett till antal anställda är (i storleksordning) Arla Foods AB, AAK AB, Cloetta Sverige AB, Scandi Standard AB, Pågengruppen AB, Orkla Foods Sverige, KLS Ugglarps AB, Fazer Bageri AB, Gunnar Dafgård AB, Blentagruppen AB, Atria Sverige AB, Findus Sverige AB, Skånemejerier AB, Orkla Confectionery & Snacks AB, Kronfågel AB, Nestlé Sverige AB, Norrmejerier ek.för., Barilla Sverige AB, Santa Maria AB.

Livsmedelsindustrin i Sverige sysselsätter närmare 49 000 personer, men antalet som är beroende av den svenska livsmedelsproduktionen är väsentligt mycket högre. Den så kallade sysselsättningsmultiplikatorn inom livsmedelsindustrin är 2,8 vilket innebär att en anställd inom livsmedelsindustrin ger sysselsättning till ytterligare i snitt 1,8 personer.

Svensk livsmedelsexport 
År 2017 exporterade Sverige mat och dryck till ett värde av ca 50 miljarder kr. De största livsmedelsexportvarorna idag är vodka, kaffe och mejeriprodukter, och förädlade livsmedel står för två tredjedelar av den totala svenska exporten. Svensk livsmedelsexport ökar för tillfället med sex till sju procent per år.

Referenser

Noter
Miguel Najdorf

Miguel Najdorf (född som Moishe Mieczysław Najdorf i Warszawa, Polen 15 april 1910, död i Málaga, Spanien 4 juli 1997) var en polsk-argentinsk schackspelare och stormästare (1950) av polsk/judiskt ursprung.

Flytt till Argentina
Vid krigsutbrotten 1939 befann sig det polska schacklandslaget på schackolympiaden i Buenos Aires, och Najdorf tillsammans med de övriga i landslaget stannade i Buenos Aires efter turneringens slut. Efter kriget försökte Najdorf få kontakt med sina släktingar i Polen, men de hade alla blivit skickade till koncentrationsläger där de troligtvis dött.

Najdorf stannade i Sydamerika där han berikade schackkulturen. Han spelade bland annat partier mot bland annat Che Guevara, Fidel Castro och påven. Han fortsatte att framgångsrikt delta i turneringar upp i 80-årsåldern.

Öppningar
Mest känd är hans namn i en variant i den sicilianska öppningen, en av de vanligaste spelöppningarna, och populär bland världsmästarna Bobby Fischer och Garry Kasparov.

Schackolympiader
Najdorf spelade 11 gånger för det argentinska landslaget i schack-OS mellan 1950 och 1976. Han spelade på första bordet i Dubrovnik 1950 (+8 –0 =6) och på första bordet i Helsingfors 1952 (+11 –2 =3). Totalt tog Najdorf elva olympiska medaljer (sju lagmedaljer för Polen och Argentina (fyra silver, tre brons) och fyra individuella medaljer (tre guld 1939, 1950 och 1952 och ett silver 1962). Argentinas bästa laginsats i OS var i Helsingfors 1952.

Källor

Polska schackspelare
Argentinska schackspelare
Födda 1910
Avlidna 1997
Män
Stormästare i schack
Amarillo Slim

Amarillo Slim, egentligen Thomas Austin Preston, Jr., född 31 december 1928 i Johnson, Arkansas, död 29 april 2012 i Amarillo, Texas, var en amerikansk pokerspelare. 

Amarillo Slim vann main event under World Series of Poker 1972. Därefter vann han ytterligare tre WSOP-turneringar, varav två i pot limit omaha. Han valdes in i Poker Hall of Fame 1992. Under 1980-talet var han värd för sin egen årliga pokerfestival med turneringar, Amarillo Slim's Superbowl of Poker.

Amerikanska pokerspelare
Världsmästare i poker
Pseudonymer
Personer från Washington County, Arkansas
Födda 1928
Avlidna 2012
Män
Androgenokänslighet

Androgenokänslighet är ett medicinskt tillstånd som innebär att personer med manlig kromosomuppsättning inte kan ta upp manligt könshormon, androgener. Detta innebär att barn som föds med detta tillstånd utvecklar yttre kvinnliga könsattribut, trots normal produktion av manligt könshormon. 

Okänsligheten kan vara antingen total eller partiell. Vid total androgenokänslighet utvecklar personen normala kvinnliga attribut, men vid partiell androgenokänslighet kan den yttre könsorganens femininitet variera beroende på graden av androgenokänslighet. Detta kan exempelvis leda till att urinrören mynnar felaktigt, så kallad hypospadi. Vid total androgenokänslighet är individen steril, då inga manliga könsorgan utvecklats, och någon livmoder inte heller återfinns i kroppen

Okänsligheten orsakas vanligtvis av att de receptorer som ska ta upp androgener inte fungerar som de ska, som följd av en DNA-mutation. Vid partiell androgenokänslighet är en del, men inte alla, androgenoreceptorer i kroppen dysfunktionella. Vid total androgenokänslighet fungerar ingen androgenreceptor som de ska. Samband mellan arvsanslag och partiell androgenokänslighet har dock bara påvisats i hälften av de undersökta fall som gjorts, vilket innebär att det sannolikt finns fler faktorer som kan göra att en individ föds med partiell androgenokänslighet.

Androgenokänslighet är till hög grad ärftligt. Okänsligheten återfinns hos mellan 1 och 5 barn per 100 000.

Se även
Intersexualism

Referenser

Externa länkar 

Intersexualism
Endokrina sjukdomar
Feminisering
Infertilitet
Blå toner

Blå toner (engelska: blue note, 'blå ton') är en musikalisk samlingsterm för att beskriva en viss typ av toner som ligger mellan tonerna i ett tempererat tonsystem. Det kan också handla om tonföljder/kombinationer där sådana toner ingår. Kunskap om detta lärs traditionellt inte ut på konservatorier för klassisk musik och förknippas främst med blues och jazz, men förekommer även i svensk folkmusik.

I olika musikgenrer 
Blå toner förekommer i blues och jazz ofta vid skalans tredje och sjunde ton (ters respektive septima). Dessa toner intoneras ofta "svävande".

Blues
Sett ur ett västerländskt perspektiv använder sig bluesmusiken ofta av de sänkta tredje, femte och sjunde tonerna i durskalan. Beroende på den speciella karaktär detta ger åt musiken brukar de kallas för blå toner. Medan den ackordföljd som bildar en så kallad bluestolva periodvis hade varit vanlig under århundraden, så var den nya aspekten i bluesen att man ofta använde sig av den sänkta tredje, sjunde och ibland femte tonen i melodin, tillsammans med spel av direkt närliggande toner (till exempel liten sekund) samtidigt eller glidande, liknande användningen av prydnadsnoter i den klassiska musiken. När en klassiskt skolad musikutövare tolkar en prydnadsnot distinkt, så använder en bluessångare eller bluesmunspelare emellertid en glissando-liknande teknik. En pianist eller gitarrist kan spela de två tonerna samtidigt och sedan släppa prydnadsnoten. Gitarristen kan även använda slide eller böja tonen genom att böja strängen. Blues spelas ibland även i moll, då den så kallade bluesskalan används.

Den för västerländsk musik främmande tonaliteten har av många förklarats som resultatet av importen av svarta slavar från Afrika till Förenta staterna, vilket ledde till sammanfogandet av en afrikansk och en europeisk musiktradition. I dessa båda kulturer fanns en vitt skild uppfattning av musiken och dess skalor.

Folkmusik
Inom folkmusik från olika delar av världen – däribland Sverige – är det vanligt med kvartstoner.

Jazz
Jazzen använder sig ibland av atonala noter.

Referenser 

Blues
Jazz
Toner, stämning och intonation
Åke Persson (jazzmusiker)

Carl Åke Persson, född 25 februari 1932 i Hässleholm, död 5 februari 1975 i Stockholm, var en svensk jazzmusiker (trombon).

Biografi 
Persson gjorde redan som 19-åring en skivinspelning med Lars Gullin. Han var under fortsatta 50-talet en av de allra flitigaste och deltog i många olika grupper, bland annat med Hacke Björksten, Roffe Ericson, Arne Domnérus, Ernie Englund och i Harry Arnolds Radioband. Persson spelade i olika tyska radiostorband, i Quincy Jones orkester,  Peter Herbolzheimers Rhythm Combination & Brass, i Kenny Clarke  Francy Boland Big Band samt även i Duke Ellingtons och Count Basies band på deras Europaturnéer.

Diskografi
i eget namn:
 The Great Åke Persson (Four Leaf Clover)

som sideman:
Lars Gullin: Lars Gullin Octet, (1951: Gazell, Vinyl EP – GEP-10)
Lars Gullin: Lars Gullin, Åke Persson, (1957:Philips, LP,P 08202 L, 1973:Philips, LP, 6378.506, 2007:Philips, LP, UCJU-9086)
Clifford Brown: Clifford Brown Memorial (Original Jazz Classics OJC017)
 Kenny Clarke Francy Boland Big Band: All Smiles (MPS 06024 9814790)
 Kenny Clarke Francy Boland Big Band: More Smiles (MPS 06024 9814789)
 Duke Ellington: In Sweden 1973 (Caprice 21599)
 Stan Getz: In Sweden 1958-60 (Dragon DRCD 263)
 George Gruntz: The MPS Years (MPS 533552-2)
 Quincy Jones: Free And Easy (Ancha ANC 9500-2)
 Nils Lindberg: Symphony No. 1 & Jazz From Studio A (Dragon DRCD 331)
 Monica Zetterlund: Swedish Sensation! The Complete Columbia Recordings, 1958-60)

Priser och utmärkelser
1959 – Gyllene skivan för Quincy – Here We Come

Vidare läsning

Referenser 

Svenska jazztrombonister
Personer från Hässleholm
Födda 1932
Avlidna 1975
Män
Projekt jazz
Ulf Adåker

Ulf Adåker, född 18 april 1945 i Stockholm, är en svensk jazzmusiker (trumpet) och kompositör. Adåker grundade jazzfusionsgruppen Egba. Han medverkade även i Radiojazzgruppen. 

Adåker har odogmatiskt rört sig över genrer driven av sitt intrsse för rytmer och nya klanger.

Utmärkelser och priser 

2015 – Bert Levins stiftelse för jazzmusik

Beställningsverk 
För Sveriges Radio / Radiojazzgruppen

 1981 Prphetics
 1986 Chordeograpy
 1992 Café International
För Konsert med Bobo Stenson trio och orkester 

 1999 Odyssey of Karib

För The Swedish Orchestra of Jazz Composers

 1986 RainWail
 1986 Nomus(?)

För Sigurdur Flosason och Reykjaviks symfoniorkester.

 1996 ZONES FOR ALTO SAXOPHONE AND STRING ORCHESTRA 

För Stockholm kommun / Kulturhuvudstad 1998

 1998 City Music

För Konstnärsnämndens tonsättarbeställningar

 2000 Tenon & Mortise  för blåsarkvintett, slagverk, piano, kontrabas, trumpet och gitarr.

För Norrbotten Big Band 

 2001 Monk by Five

För Per Tjernberg

 2007 Ensemblearrangemang till MUSIC FOR 21-PIECE ORCHESTRA AND SMALLER ENSEMBLES

Diskografi

Med gruppen EGBA
EGBA (Sonet) 1974 
Jungle-Jam (Sonet) 1976
Live at Montmartre (Sonet) 1977
Amigos Latinos (Sonet) 1978
Bryter Upp (MNW) 1979
Omen (MNW) 1981
Fuse (MNW) 1983
Electrobop (Dragon) 1989
Electronic Groove & Beat Academy (Amigo)
The Phoenix (Sara Records) 2004
Jubilee (2010)

i eget namn:
1998 – Something Juiceful (Dragon)
2001 – Monk by Five (Touché Music)
2001 – Reflections (Touché Music)
2002 – Mingus by Five (Touché Music)
2007 – Miles by Five'' (Touché Music)
2015 - Le Jazz Cool: Vinter i Vasastan (Quica Records)

Som sideman
Gugge Hedrenius: Blues of Europe
                              Blues Direct
1977: Bengt Hallberg: Vintage -77
Johnny Dyani: Born Under The Heat
Staffan Odenhall: Big Ears Big Band
Hot Salsa: Meets Swedish Jazz
Sigurdur Flosason: Distant Destination
2002: Linda Pettersson: WHO ARE YOU (Touché Music) 
2007:Per Tjernberg: Inside Information (Phono Suecia)
2019: Oktetten Lars 8: Heritage

Källor

Tryckta källor 
 
Biografi i DIG Jazz

Svenska jazztrumpetare
Musiker från Stockholm
Födda 1945
Levande personer
Män
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska musiker under 2000-talet
Ronneby blodbad

Ronneby blodbad var en massaker som ägde rum måndagen den 4 september 1564 under det nordiska sjuårskriget. Det handlade om ett blodbad i  meningen att det utöver en massaker som krigshandling även mördades kvinnor och barn.

Historik

Bakgrund
På väg in i Blekinge blev de svenska soldater som höll sig bakerst i fälttåget fångade av blekingeborna och därefter hängda i träden till skräck och avsky. I vredesmod över dessa avrättningar befallde kung Erik XIV att mellan Lyckeby och Ronneby skulle allt slås ihjäl och brännas.

Blodbadet
Svenska trupper anlände den 3 september till Ronneby och gav två gånger Ronnebyborna tillfälle att kapitulera. Ronnebyborna vägrade dock, även om deras position var svag – staden saknade fasta försvarsanläggningar. Troligen väntade staden på undsättning av danska trupper som fanns några mils avstånd västerut, samtidigt som man överskattade sin egen styrka. När de svenska trupperna anföll den 4 september forcerade de snabbt den palissad som var det enda hindret och började sedan plundra staden och massakrera dess invånare enligt kungens order. 

Så här står det skrivet i den svenska bulletinen om händelserna i Ronneby 1564:

Vattnet i älven (Ronnebyån) var rött av blod utav de döde kroppar. Och vore fienderna så försagde, att man föge omak hade för dem, utan man stack uti dem såsom en hop vildsvin, och skonade man ingen utan slog ihjäl alle varaktige, så att i staden blevo mer än tutusen man om halsen förutan någre kvinnor och barn, vilke de amäktige finnar sloge ihjäl.

Värt att notera är att man inte skonade livet på kvinnor och barn vilket var brukligt.

Efterspel
Ronnebys intagande kom att framställas som ovanligt blodigt i både svensk och dansk propaganda, dock av helt olika skäl. Svenskarna ville framställa den som en stor seger under ledning av Erik XIV, som framställdes som den store götakonungen vars härskaror vunnit en välförtjänt seger. Detta för att stärka kampviljan hos krigsfolket. Danskarna var å andra sidan intresserade av att framhäva den svenska grymheten för att på så sätt stärka motståndsviljan bland det egna folket. Båda sidor förstorade alltså upp vad som egentligen bara var att följa av gammal praxis; en intagen stad var på denna tid utlämnad åt angriparna. 

Flera ledande invånare i staden överlevde stormningen, bland andra borgmästaren Birger Jonsson.

Erik XIV:s inblandning
Även om Erik XIV i den svenska propagandan beskrivs som inblandad i stormningen finns det egentligen ingenting som tyder på att han faktiskt var på plats. Dagen efter stormningen har han daterat brev i Lyckå, tre mil från Ronneby, och dagen efter det var han uppenbarligen på väg tillbaka till Kalmar, där han kunde utarbeta skildringen av segern.

Se även 
 Blodbad
 Kalmar blodbad
 Linköpings blodbad
 Stockholms blodbad
 Åbo blodbad
 Viborgs blodbad

Källor

Noter

Externa länkar 
 Blekinge Museum: Ronneby Blodbad
 Ronneby Folkteater: Ronneby Blodbad
 "Vad hände vid Ronneby blodbad?" – Dick Harrison svarar i Vetenskapsradion Historia. Sveriges radio 20 januari 2012. Läst 23 juli 2021.

Danmark under 1500-talet
Nordiska sjuårskriget
Massakrer
1564
Ronnebys historia
Flejma

Flejma eller flame:a är en försvenskning av engelskans flame "flamma (upp); elda (på)" (företeelsen kallas flaming). Begreppet används för att beskriva diskussioner på elektroniska forum som går över styr och börjar fokusera på att förolämpa motståndaren istället för på sakfrågor. På skrivarsajter, communities, används begreppet också för att beskriva oseriösa påhopp. I engelskan utvecklades ordet "flame" till att få denna betydelse på ett antal amerikanska universitet under 1960-talet, men det kan hända att begreppet är betydligt äldre än så. Den försvenskade formen flejma noterades i Bonniers svenska ordbok i dess nionde upplaga 2009.

Ordet bashing, 'att slå hårt (på något)', används nästan synonymt med att flejma, men har en bredare betydelse. Det kan bland annat användas i sammansättningar som exempelvis blonde-bashing, 'att tala nedsättande om blondiner'.

Fisking används med likartad betydelse till flejma. Fisking används inom bloggvärlden för hård, djupgående kritik efter Andrew Sullivans kritik av brittiske journalisten Robert Fisk.

Se även 
 Internettroll
 Netikett

Referenser

Internet
Maria Malibran

Maria Malibran (även: María de la Felicidad García, María García de Malibran och  María Malibran de Bériot), född den 24 mars 1808 i Paris och död den 23 september 1836 i Manchester, var en spansk sångerska i det övre mezzosopranregistret som ofta sjöng roller i belcantooperor.

Maria Felicia García föddes i Paris av andalusiska föräldrar – fadern Manuel García var framstående tenor, kompositör och musiklärare. Både systern Pauline Viardot och brodern Manuel jr var berömda sångare. Fadern påstås lärt henne sång under tyranniska former. 1815 träffade familjen den italienske tonsättaren Rossini med vilken inledde Maria en livslång vänskap. 

1825 debuterade Maria som Rosina i Barberaren i Sevilla, med succé i London, där hon ersatte tidens stora primadonna Giuditta Pasta som insjuknat. 1825–1827 tog fadern med sig familjen till New York där Maria på nio månader sjöng huvudrollen i åtta operor. 1825 gifte sig Maria med den 25 år äldre amerikanske affärsmannen Eugene Malibran, men 1828 lämnade hon USA, enligt en del för att komma ifrån äktenskapet, enligt andra för att slippa undan den tyranniske fadern. 

1830 träffade hon den belgiske violinisten Charles de Bériot med vilken hon levde och gifte sig med när äktenskapet med Malibran 1835 upplöses via Lafayette, den franske hjälten från amerikanska frihetskriget vilken också sade sig vara förälskad i Maria. Under en ridtur i London 1836 kastades hon av hästen och avled några månader senare, den 23 september, i Manchester.

Hennes unika tolkningar av samtidens musik gjorde henne till dåtidens superstjärna. 2007 gjorde mezzosopranen Cecilia Bartoli ett försök på sin hyllningsskiva Maria att återskapa hennes mjuka röst med enorma höjd i koloraturen.

Kvinnor

Franska operasångare under 1800-talet
Mezzosopraner
Födda 1808
Avlidna 1836
Kubinka stridsvagnsmuseum

Kubinka stridsvagnsmuseum är ett ryskt museum med stridsvagnar från första världskriget, andra världskriget och kalla kriget. Museet är beläget i Kubinka, Moskva oblast, Ryssland.

Museet består av öppna och täckta utställningar av många kända stridsvagnar och pansarfordon under hela 1900-talet. Det är också känt för att hysa många unika fordon, till exempel den tyska supertunga stridsvagnsprototypen Panzerkampfwagen VIII Maus, den tunga stridsvagnen Troyanov och ett Karl-Gerät mobilt artilleri, och även enstaka eller begränsade produktionsprototyper från Sovjetunionen och Nazityskland. Museet har de senaste åren sedan 2016 byggt en ny anläggning (Patriot Park) där de sakta flyttar vagnarna. När exakt denna totala flytt är klart vet ingen. Så därför är det värt att besöka båda platserna. Båda platserna ligger ca 12 km från varandra. Nya Patriot Park är ett modernt komplex med 6800 parkeringsplatser. Finns också möjlighet till restaurangbesök samt en souvenir shop. Den gamla platsen gestaltas av garagelängor där stridsvagnarna står på rad i 6 olika längor. Patriot Park innehåller en rätt stor del utomhusföremål medan gamla siten är bara inomhus. Vill man som exempel se MAUS skall man åka till gamla platsen (2019).

Bilder

Externa länkar 
 Museets webbplats  

Museer i Ryssland
Militärhistoriska museer
Optimal Telecom

Optimal Telecom AB var ett fristående dotterbolag till Tele2 Sverige AB och ett i Kinneviksfären ingående IT- och telekommunikationsbolag, verksamt mellan 1998 och 2010. Optimal Telecom bedrev verksamhet inom fast- och mobil telefoni (under varumärket Tango) samt internet och använde sig av Tele2:s fasta och mobila nät. Parlino ägdes också tidigare av Optimal Telecom, men har nu blivit ett eget varumärke direkt under Tele2. Bolagets huvudkontor var beläget i Kista. Vd 2007–2010 var Johannes Boson. Bolagets verksamhet flyttades över till Tele2 under våren 2010.

Referenser

Externa länkar   
Optimal Telecom AB   

Svenska teleoperatörer
Företag i Stockholms kommun
Företag bildade 1998
Tele2
Datametrix Nordic

Datametrix AB var en nordisk IT- och telekommunikationsbolag som var dotterbolag till Tele2 Sverige AB. Datametrix var specialiserat på systemintegration. Företagets huvudkontor låg i Hägersten. I mars 2007 såldes den norska delen av företaget till Ignis ASA. 2008 såldes den norska delen vidare till Telenor.

Den 14 maj 2007 gick den svenska delen av Datametrix samman med UNI2 i Sverige . April 2011 köptes dotterbolaget Datametrix Outsourcing AB av Qbranch. Företages systemintegratörsverksamhet övertogs 2011 av moderbolaget Tele2.

Referenser

Svenska IT-företag
Svenska telekommunikationsföretag
Tele2
Ej längre existerande svenska IT-företag
Journal des débats

Le Journal des débats var en fransk tidning som utkom 1789–1944 under delvis olika namn. Tidningen grundades med namnet Journal des débats et des décrets kort efter generalständernas första sammankomster som ett organ som ord för ord återgav debatterna i Frankrikes nationalförsamling. 

År 1799 övergick tidningen till att vara en verklig politisk och litterär tidning. Journal de débats försvarade den ministeriella politiken under Ludvig Filip, var oppositionsorgan under Napoleon III, och var efter 1870 konservativt republikansk.

Källor

Externa länkar 

Franska tidskrifter
Svensk uppslagsbok
Nedlagda tidskrifter
Tidningar startade 1789
Tidskrifter nedlagda 1944
Åsa-Nisse och tjocka släkten

Åsa-Nisse och tjocka släkten är en svensk komedifilm från 1963 i regi av Börje Larsson.

Filmen hade premiär 30 augusti 1963.

Handling
Åsa-Nisses bror Julius "Julle" kommer på besök från USA. Nisse har skrutit för den framgångsrike brodern att han själv är minst lika duktig när det gäller affärer, men så är ju inte fallet.

Åsa-Nisse och Klabbarparn får även en bäbis på halsen.

Rollista
John Elfström - Åsa-Nisse, Nils Nilsson på Åsen/Julius "Yul" Nelson, hans bror från Amerika 
Artur Rolén - Klabbarparn 
Brita Öberg - Eulalia, Åsa-Nisses fru 
Mona Geijer-Falkner - Kristin, Klabbarparns fru 
Lena Dahlman - Lena Holm, sångerska 
Lennart Lindberg - Sten Wahlman, direktör, far till Lenas lille son 
Gustaf Lövås - handelsman Sjökvist 
Dagmar Olsson - Emma, hembiträde 
Inga Brink - fröken Björkemo 
Gunnar "Knas" Lindkvist - Karl Oscarsson, disponent vid Smålands Träindustri AB 
Karin Miller - fru Oscarsson 
Iwar Wiklander - journalisten på tåget 
Stefan Andersson - Johan, Lenas lille son 
Jerry Williams - expediten på musikhandeln, sångsolist 
Hasse Rosén - medlem i gruppen The Violents 
Johnny Landenfelt - medlem i gruppen The Violents 
Olof "Plutten" Darlington - medlem i gruppen The Violents 
Tonny Lindberg - medlem i gruppen The Violents 
Inga-Lill Åhström - fru Gustafsson, fostermamman 
Carl-Axel Elfving - taxichauffören 
Stig Johanson - föreståndaren för Folkets Park i Björkvik 
Curt Löwgren - fisketävlingsledaren 
Yvonne Lundeqvist - fröken Björkemos väninna i husvagnen 
Agda Helin - föreståndarinnan för pensionärshemmet

Musik i filmen
Kullerullvisan (Dalecarlian Girl), kompositör Lille Bror Söderlundh, text Karl-Erik Forsslund, instrumental
Vit silversand, kompositör Johnny Waard, text Al Sandström och Frogman, sång Jerry Williams
Feelin' Blue, kompositör och text Al Sandström, sång Jerry Williams
Byssan lull, musikbearbetning och text Evert Taube, sång Artur Rolén
Du går aldrig ensam, kompositör och text Al Sandström, sång Lena Dahlman
Alpens ros (titel Högt på alpens isbelagda spira/Uppå alpens isbelagda spira), text Wilhelmina Hoffman, instrumental
Just the Same, kompositör och text Al Sandström, sång Jerry Williams
Liebestwist
Åsa-Nisses Rag, kompositör Frogman, text Åkeson, instrumental

Källor 

Svenska filmer 1963
Svenska komedifilmer
Åsa-Nissefilmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Börje Larsson
Filmer från Svensk Talfilm
Svenska 1960-talsfilmer
Svenska uppföljarfilmer