kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jean Chardin

Jean Chardin, född den 26 november 1643 i Paris, död den 26 januari 1713 i London, var en fransk upptäcktsresande.

Efter att ha inhämtat grundliga kunskaper sändes han av sin far, en protestantisk juvelerare, till Indien för att uppköpa diamanter. Han reste genom Persien till Surat och återvände sedan till Persien, där han sex år kvarstannade i Isfahan som shah Abbas skyddsling.

1670 återvände han till Frankrike, men begav sig redan följande år under stora äventyrligheter genom Kaukasien tillbaka till Persien, där han kvarstannade till 1667, då han via Godahoppsudden återvände till sitt hemland. Detta måste han dock åter lämna på grund av förföljelserna mot protestanterna, varför han begav sig till London, och 1683 sändes han till Nederländerna som engelsk minister och ombud för ostindiska kompaniet.

Han nedskrev Journal du voyage du chevalier Chardin en Perse et aux Indes orientales par la mer Noire et par la Colchide, som utkom i London och Amsterdam 1686-1711, försedd med illustrationer efter teckningar av en särskilt medförd tecknare. Detta ofta omtryckta verk har givit sin författare en välförtjänt berömmelse och var länge ett standardverk för kunskapen om Persien och andra orientaliska välden.

Källor

Noter

Iranister
Franska upptäcktsresande
Födda 1643
Avlidna 1713
Män
Personer från Paris
Ledamöter av Royal Society
Konsonant

En konsonant, eller ett konsonantljud, är ett språkljud som bildas genom en markant förträngning eller total avspärrning av svalget och munhålan. Ett annat ord för konsonant är medljud.

Klassificering 
Det finns sex olika typer av konsonantljud: pulmonisk-egressiva (eller pulmoniska), som är de vanligaste och vars ljud bildas genom utandning; två varianter glottala: ingressiva och egressiva; samt velar-ingressiva, som oftast går under namnet klickljud. Alla utom de pulmonisk-egressiva går under samlingsnamnet icke-pulmoniska konsonanter.

De pulmonisk-egressiva konsonanterna klassificeras efter artikulationssätt (på vilket sätt de produceras), artikulationsställning samt närvaro eller frånvaro av stämton. Artikulationsställningen är en kombination av artikulationsställe (den plats förträngningen sker) och artikulator (den rörliga del som skapar förträngningen). När till exempel konsonanten [k] bildas närmar sig tungryggen (artikulator) den mjuka gommen (artikulationsställe) och bildar en artikulationsställning.

Förhållandet mellan ljud och bokstav 
Ordet konsonant används som benämning på de bokstäver i ett alfabet som betecknar konsonantljud. Bokstaven Y kan i flera andra språk, däribland engelska och franska, motsvara en konsonant, en palatal approximant motsvarande det svenska j-ljudet, och det är också mycket vanligt i olika transkriptionssystem, till exempel pinyin och i transkription av arabiska.

Tabeller i fonetisk skrift

Se även 
 Alfabet
 Fonetik
 Vokal

Referenser

Noter

Övriga källor 
 

Fonetik
Konsonantljud
Einstein (olika betydelser)

Einstein kan syfta på

Albert Einstein

Personen
 Albert Einstein (1879–1955),  tysk-amerikansk teoretisk fysiker
 Albert Einsteins hjärna

Einsteins vetenskapliga arbete
 Bose–Einstein-kondensat
 Bose–Einstein-statistik
 Einstein–Podolsky–Rosen-paradoxen
 Einsteins allmänna relativitetsteori
 Einsteins fältekvationer
 Einsteins postulat
 Einsteins summakonvention

Annat av och kring Einstein
 Einstein-Freud korrespondensen
 Russell-Einsteinmanifestet

 Einsteinhaus Caputh, Einsteins sommarhus utanför Berlin 1929–1932
 Einsteins handfat, handfat från 1920 vid Leidens universitet, Nederländerna 
 Einsteinturm, astronomiskt observatorium i Potsdam, Tyskland från 1922, ursprungligen ett  smeknamn

Om Einstein och hans verk
 Beyond Einstein, populärvetenskapligt verk av Michio Kaku 1987
 Einstein (opera) – opera av Paul Dessau
 Einstein on the Beach - opera av Philip Glass

Uppkallat efter Albert Einstein
 2001 Einstein – asteroid
 Einstein (månkrater) - nedslagskrater på månen
 Einsteinium – grundämne nummer 99

 ATV-004 Albert Einstein – rymdfarkost uppskjuten 2013
 Einstein (station) – tunnelbanestation i Santiago de Chile
 Parc Albert-Einstein – park någonstans i Quebec, Kanada (robotartikel)
 Tatung Einstein – hemdator 1980-talet

Med minimal anknytning

 Einsteins gåta, logikspel
 Einsteins kvinnor, svensk humorgrupp. 2000-talet
 Små Einsteins – animerad TV-serie för barn i förskoleåldern, 2005–2009
 Sunday Morning Einsteins, svenskt punkband, 1990-talet

Andra personer
 Alfred Einstein (1880–1952), tysk-amerikansk musikteoretiker 
 Carl Einstein (1885–1940), tysk konsthistoriker, författare och anarkist
  Mileva Einstein, känd som Mileva Marić (1875–1948),  Albert Einsteins första hustru, serbisk matematiker

Geografi
 Einstein (berg i Österrike) – ett berg i Tyrolen

Efternamnsförgreningssidor
Tyska efternamn
Judiska efternamn
Litteratur om första världskriget



Lista över litteratur om första världskriget
Peter Englund: Stridens skönhet och sorg (2008)
Henri Barbusse: Le Feu (1916; "Elden")
Krigsminnen: ur kapten Carl Belfrages dagbok : vanvettet på västfronten
Edmund Blunden: Undertones Of War
Malcolm Brown: The Imperial War Museum book of 1918: year of victory
Edvard Bull: Verdenskrigens utbrudd
L. A. Carlyon: Gallipoli
Roger Chickering : Imperial Germany and the Great War, 1914-1918
Christoffer H. Ericsson: Överste i avsked : en roman från ofärdstider
Robert Graves: Goodbye to All That (1929; Farväl till alltihop) 
Svante Hedin: Albatross: en händelse under första världskriget
John Keegan: Det första världskriget
Ernst Jünger: I stålstormen, Sturm, Wäldchen 125
Jan Olof Olsson : Den okände soldaten
Edgar Maas: Verdun
Ian Ousby: Vägen till Verdun: Frankrike och första världskriget
Alan Palmer: Victory 1918
Clive Ponting: Tretton dagar: den dramatiska nedräkningen till första världskriget
Erich Maria Remarque: Im Westen nichts Neues (1929; "På västfronten intet nytt")
Ludwig Renn: Krig
Siegfried Sassoon: När vi red efter räv
Siegfried Sassoon: Vi föll in i ledet
Siegfried Sassoon: Åter i tjänst
Hew Strachan: The First World War : a new illustrated history
Ian Sumner: The French army 1914-18
Stanley Weintraub: Stilla natt: när vapnen tystnade julen 1914
H. P. Willmott: First World War
P Young: A dictionary of battles (1816-1976)

Externa länkar 
Flera böcker om första världskriget 

Första världskriget
Historisk litteratur
Första världskriget
Niki Lauda

Andreas Nikolaus "Niki" Lauda, född 22 februari 1949 i Wien i Österrike, död 20 maj 2019 i Zürich i Schweiz, var en österrikisk racerförare, känd som trefaldig världsmästare inom Formel 1. Efter sin aktiva karriär grundade han flygbolagsverksamhet med Lauda Air. Han är far till racerföraren Mathias Lauda.

Bakgrund 
Niki Lauda växte upp i Wien i en förmögen familj som till en början vände sig emot hans ambitioner inom motorsporten.

Karriär

Niki Lauda vann formel 1-VM  med Ferrari. Året därpå skadades han svårt, med bland annat brännskador som följd, vid en krasch under Tysklands Grand Prix 1976 på Nürburgring. Trots att han var mycket nära döden, så var han tillbaka i sin Ferrari endast sex veckor efter olyckan. I en av Grand Prix-historiens mest berömda slutkamper förlorade Niki Lauda mästerskapet till James Hunt; Lauda gav upp i årets sista lopp, Japans Grand Prix 1976. Vid loppet var banan våt och siktförhållandena dåliga. Lauda bröt efter endast två varv. Säsongen  återtog dock Lauda världsmästartiteln.

1979 lämnade Lauda F1 och startade istället flygbolaget Lauda Air. Han återvände till F1 1982 efter att hans bolag fått ekonomiska problem. Han vann sin tredje VM-titel säsongen  med McLaren, då han lyckades besegra sin stallkamrat, fransmannen och sedermera fyrfaldige världsmästaren Alain Prost med endast en halv VM-poäng. Lauda lade av racingen 1985 och återgick till sitt flygbolag där han blev kvar tills han blev utmanövrerad 1999 efter allvarliga konflikter i styrelsen. 

Niki Lauda var från mitten av 2001 till 2002 stallchef för Jaguar Racing. Lauda blev för sina insatser inom motorsporten invald i International Motorsports Hall of Fame 1993.

F1-karriär

I populärkulturen 
Lauda porträtteras av Daniel Brühl i filmen Rush från 2013, som speglar rivaliteten mellan Lauda och James Hunt under formel-1 säsongen 1976.

Noter

Källor
 

Födda 1949
Österrikiska racerförare
Österrikiska Formel 1-förare
Brabham F1-förare
BRM-förare
Ferrari F1-förare
McLarenförare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1970-talet
Formel 1-racevinnare under 1980-talet
Världsmästare i formel 1
Män
Avlidna 2019
Mercedes Grand Prix
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
Idrottare från Wien
Nürburgring

Nürburgring, av entusiaster kort och gott kallad Ringen, är en racerbana i Nürburg i Tyskland. Banan, som byggdes mellan 1925 och 1927, ligger 80 kilometer från Bonn och används bland annat för roadracing, DTM, truck racing och formel 1. Förutom racing har även världsmästerskap i cykling avgjorts på Ringen.

Historik
Formel 1-deltävlingarna Tysklands Grand Prix, Luxemburgs Grand Prix och Europas Grand Prix har tidigare arrangerats på banan.

Nürburgring består av två delar: GP-sträckan och Nordschleife. GP-sträckan är en modern racerbana som är 4,5 kilometer lång och uppfyller alla moderna krav på säkerhet. Banans mest kända del är dock den legendariska Nordschleife, "Nordslingan", som är 20,83 kilometer lång och har 73 kurvor. Nordschleife är ofta öppen även för allmänheten (Touristenfahrten) mot en avgift av 89 euro för fyra varv. Olyckor är ofta förekommande och det är inte ovanligt att banan stängs tillfälligt flera gånger om dagen för bortforsling av kraschade fordon och skadade förare. Även om Nürburgring främst används för racing är den, då den är öppen för allmänheten, fortfarande en allmän väg där tyska trafiklagar gäller.

Att krocka på Nürburgring kan kosta väldigt mycket. Om man krockar in i barriären får man oftast betala skadorna, reparationerna och uppstädningen själv. Det tillkommer även en avgift för bärgning och för att säkerhetsbilar med funktionärer ska komma till olycksplatsen. Ibland kan summorna landa på 10 000 euro och uppåt men de beror helt på hur allvarlig olyckan är.

Vissa tävlingar, som exempelvis Nürburgring 24-timmars, kopplas GP-sträckan och Nordslingan ihop till en lång 25 km lång bana. Det förekommer även vid ovanliga tillfällen att den längsta sträckningen av banan körs när den är öppen för allmänheten.

Tysklands största rockfestival, Rock am Ring, hölls tidigare på Nürburgring, men är sedan 2015 flyttad till annan ort.

I juli 2020 meddelade Formel 1 att Nürburgring skulle komma tillbaka till Formel 1-kalendern som en omgång av Eifels grand prix, Lewis Hamilton tog hem segern. Det blev dock bara en engångshändelse på grund av coronavirusetDet är fortfarande oklart om Formel 1 kommer att återkomma till banan, men i dagsläget (2023) så ser det tyvärr inte ut som det.

F1-vinnare

GP2-vinnare

Externa länkar
Nytt Rekord 2018. Timo Bernhard kör varvet på 5:19.55.

Nürburgring
formula1.com
Youtube - Nurburgring F1 1967 onboard

Racerbanor i Tyskland
Formel 1-banor
Längdkontraktion

Längdkontraktion är den minskning i längd som enligt Albert Einsteins speciella relativititetsteori uppstår när ett föremål rör sig med stor hastighet i förhållande till den som mäter längden. Vid mer vardagsnära hastigheter är denna längdminskning helt försumbar. Det är först vid hastigheter som är minst 1/10 av ljusets hastighet som den får någon märkbar betydelse. 

Formeln för längdkontraktionen är en del av Lorentztransformationen, som föreslogs av den nederländske fysikern Hendrik Lorentz år 1904 (året innan Einstein publicerade sin teori) som ett sätt att förklara varför Michelson–Morleys experiment inte uppvisade olika hastigheter för ljuset i olika riktningar, trots att jorden ju rör sig med en avsevärd hastighet genom rymden. 

Antag att en person P mäter en stationär sträcka, exempelvis längden på en stav som ligger stilla från P:s synpunkt, och får denna sträcka till l. En annan person P' som rör sig med konstant hastighet v i sträckans riktning, och gör motsvarande mätning, kommer då att få längden l':

 

där c är ljusets hastighet.

Man ser att l' är mindre än l om v>0. Ju fortare P' rör sig i förhållande till P desto kortare kommer han/hon att tycka att sträckan är. I extremfallet när hastigheten närmar sig ljusets, kommer sträckans längd att närma sig noll.

Observera att längdkontraktionen är symmetrisk och uppfattas på samma sätt från båda personernas håll. Om de båda personerna har varsin stav, kommer båda två att tycka att den andra personens stav är kortare än den egna. En person som färdas i en rymdraket med hög hastighet förbi jorden skulle tycka att jorden var kortare (tillplattad) i rörelseriktningen likaväl som en person på jorden skulle tycka att rymdraketen var kortare än vad rymdresenären tycker.

Denna symmetriska tillämpning av längdkontraktionen, och att alla referenssystem som rör sig likformigt i förhållande till varandra är likvärdiga, var det som var det nya i den speciella relativitetsteorin. Lorentz tänkte sig att längdkontraktionen bara gällde föremål som rörde sig i förhållande till en stillastående eter som antogs genomsyra universum.

Längdkontraktionen är inte ett optiskt fenomen, utan ett faktiskt fenomen.

Se även
 tidsdilatation
 magnetism

Relativitetsteori
Byst

Byst (franska buste "överkropp", av italienska busto "bål", "byst") är en bröstbild utförd i friskulptur. Den låter den avporträtterade framträda från hjässan till kroppens övre delar, vanligtvis skuldror eller bröst.

Se även
Herm

Referenser

Externa länkar

Skulpturtyper
Stormakt

En stormakt är ett land med möjlighet att påverka världshändelser och manifestera sin makt i stor skala, men inte i samma skala som en supermakt. Traditionella stormakter har stark militär, ekonomisk och politisk makt samt stor folkmängd.

Det är inte självklart vilka länder som kan betraktas som stormakter och världsutvecklingen gör också att statusen förändras över tid. Utöver USA, som allmänt betraktas som en supermakt, kan man i 2000-talets början normalt betrakta Kina och Ryssland som stormakter. Samtliga dessa länder har permanent plats i FN:s säkerhetsråd, har kärnvapen och stora militära krafter även i övrigt samt har visst politiskt inflytande över vissa andra länder. Ett land som inte har det världsinflytande som en reell stormakt har, kan trots det bli betraktad som en regional stormakt om det har inflytande över sina grannländer. Uttrycket stormakt är dock inte begränsat till politiskt inflytelserika stater utan det finns exempelvis kulturella stormakter, vilket är stater som kraftigt influerar övriga världens kultur, och ekonomiska stormakter, vars ekonomi och valuta är av stor betydelse för omgivande länder.

Antalet stormakter var som störst under 1600- och 1700-talen, då alla länder som hade god ekonomi och militär blev kallade stormakt. De flesta stormakter skapades genom framgångar i krig men det finns även exempel på länder som förblev stormakter trots förluster i krig, som 1700-talets och 1800-talets Ottomanska riket/Osmanska riket som senare blev förminskat till dagens Turkiet. Sovjetunionen är en annan stormakt som har försvunnit, men en mindre, arealmässigt sett stormakt har uppstått ur spillrorna, nämligen dagens moderna Ryssland.

Det finns även exempel på stormakter som 1600-talets Nederländerna som var en stormakt som skapades ur en god förvaltad ekonomi.

Ett land som till ytan är världens minsta stat men som många räknar som stormakt är Vatikanstaten på grund av dess världsomspännande religiösa och politiska inflytande.

Nuvarande stormakter 
・Supermakt：USA

・Stormakt：Frankrike, Kina, Tyskland, Japan, Ryssland, Storbritannien

Historiska stormakter före 1914 

 Romerska riket
 Bysantinska riket
 Persien
 Makedonien
 Egypten
 Frankerriket
 Mongolriket
 Polen-Litauen
 Kungariket Frankrike
 Storbritannien
 Sverige 
 Tysk-romerska riket
 Preussen
 Kejsardömet Tyskland
 Kejsardömet Österrike
 Österrike-Ungern
 Spanien
 Portugal
 Kejsardömet Ryssland
 Osmanska riket
 Kina
 Japan
 Italien
 Zuluriket
 Kejsardömet Brasilien 

Internationell politik
PRV

PRV har flera betydelser

 Patent- och registreringsverket
 PRV-motorn
Björksättrahalvöns naturreservat

Björksättrahalvön (även kallad Lasättraskogen) är ett naturreservat söder om sjön Orlången i Huddinge kommun och ligger inom Orlångens naturreservat. Reservatert bildades 1998.  Ytan är 85 hektar (varav skog 76 ha och hagmark 9 ha), inget vattenområde ingår.

Beskrivning
Björksättrahalvön ligger i ett typiskt södertörnskt sprickdalslandskap i den nordöstra delen av Hanveden. I norr avgränsas området av sjön Orlången och i syd av Lännavägen (även kallad Södertörnsleden). 

Namnet härrör från Björksättra gård med anor från 1570-talet som gränsar till reservatets östra del (men inte ingår i det). Inom reservatets högre områden förekommer partierna med gammal hällmarkstallskog och i en del svackor växer gran. Runt om området dominerar lövskog med stort inslag av hassel och ek. Små sumpskogspartier finns spridda i hela området. 

Enligt Huddinge kommun är naturvärdena mycket höga med flera sällsynta växter och djur. Det förekommer inget skogsbruk och anlagda leder saknas, vilket ger intryck av vildmark. Meningen med naturreservatet är att bevara ett skogsområde och en hagmark av stort värde för den biologiska mångfalden. Området är även av riksintresse för det rörliga friluftslivet.

Bilder

Källor
 Huddinge kommun om Björksättrahalvön.

Noter

Externa länkar
 Björksättrahalvön, Länsstyrelsen i Stockholms län

Naturreservat i Huddinge kommun
Naturskyddsområden bildade 1998
Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Gömsta ängs naturreservat

Gömsta äng är ett naturreservat i kommundelen Loviseberg i Huddinge kommun. Reservatet är beläget vid Albysjön mellan Masmo och Flottsbro. Parkering och entré är vid Masmovägen, i höjd med Masmo villa. Reservatet bildades 1966 och är Huddinges äldsta och minsta naturreservat. Det har en landarea på fem hektar. Här finns öppen ängsmark, en alstrandskog, bergbranter och en lund med rik flora. Ändamålet med reservatet är att bevara och vårda den rika floran, bland annat i lunden. Genom reservatet går en del av den 80 kilometer långa Huddingeleden.

Beskrivning

Naturreservatet har sitt namn efter en liten äng som ligger i sluttningen mellan två bergsbranter ner mot Albysjön. Platsens tidigare historia med torparliv och betande djur har hållit landskapet öppet. Under 1800-talet brukades ängen av ett dagsverkstorp som lydde under Alby gård, belägen på andra sida av Albysjön. Efter torpet finns idag bara fundamentrester kvar. Området har röjts i omgångar mellan perioder av igenväxning och sedan ett par år tillbaka är ängen föremål för skötsel med traditionella jordbruksmetoder som slåtter med lie och fårbete. Meningen är att en rik blomsteräng skall återuppstå.

På våren växer riklig med gullvivor på platsen. Innan dess lyser hela backen blå av blåsippor. Senare visar sig blåklockor och violer samt sandviolen som har här sin enda kända växtlokal i Huddinge. 1933 hittade man här den fridlysta murgrönan, en kvarleva från bronsåldern då klimatet var varmare. Försök har gjorts under senare år att finna den omtalade murgrönan från 1933 i rasbranten, utan att hittills ha lyckats. Den omgivande skogen karakteriseras av rasbranter och klippstup som domineras av ädellövträd samt en fuktig strandskog med bland annat klibbal, alm, hägg och grönpil. I området ingår även en lundartad skog med rik flora. Från klippans topp har man en vid utsikt över Albysjön mot Alby. 

År 1930 påträffades skelettrester, enligt gammal litteratur begravdes här 14 människor som dött i kolera. På 1960-talet fanns här en slalombacke kallad "Ullerstupet" med släplift och skidstuga med kaffeservering; på sätt och vis var det Flottsbrobackens föregångare som ligger i närheten. Av alla dessa anordningar syns ingenting längre idag. På den tiden låg Gömsta äng fortfarande inom Botkyrka kommun men marken ägdes av Huddinge kommun. Först 1998 skedde en gränsreglering som gjorde Albysjöns östra strand till en del av Huddinge kommun.

Bilder

Källor
 Huddinge kommun om Gömsta äng.
 Broschyr med karta

Noter

Externa länkar

Naturreservat i Huddinge kommun
Naturskyddsområden bildade 1966

Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Apokalyptik

Apokalyptik (att härleda ur grekiskans ἀποκαλύπτω, "avslöja", "uppebara") avser litteratur om tidens slut och begreppet går att härleda till den judisk-kristna idésfären. Motsvarigheter till de dramatiska skeden som framträder i dessa skrifter (ibland benämnt som "apokalypsen") förekommer dock även inom vissa riktningar av islam och rör sådant som Guds slutgiltiga seger över ondskan vid världens eller historiens slut och domedagen. Inom akademin har man därför ibland kommit att tala om och applicera termen "apokalyptik" så den blir användbar också på andra religioner med ett beskrivet slutskede för världen. Det går således tex att tala om den fornnordiska mytologins texter om  ragnarök som apokalyptik.

Apokalyptiska texter återfinns redan i Gamla testamentet men genren fick sin utveckling och höjdpunkt under århundradena före och efter vår tideräknings början, först som judiska skrifter och därefter inom såväl kristendom som gnosticism och zoroastrism. 

De viktigaste uppenbarelserna i den kristna apokalyptiken (som sorterar dogmatisk under eskatologin) är Kristi parusi och uppståndelsen. Johannes uppenbarelse är den enda renodlat apokalyptiska texten i Nya Testamentet, men vissa andra nytestamentliga passager (tex Jesus [./Https://en.wikipedia.org/wiki/Olivet_Discourse tal om den yttersta tiden] i synoptikerna) går att hänföra till den apokalyptiska textgenren. Paulus utlägger vid ett flertal tillfällen den yttersta tiden i mer eller mindre systematisk form och sammantaget bildar dessa nytestamentliga texter grunden för kristen eskatologi och den apokalytik mot vilken andra apokalyptiska (såväl inombibliska som utombibliska) skrifter jämförs.

Se även
Eskatologi (för olika religioners uppfattningar om den yttersta tiden)

Källor

Teologi
Eskatologi
Apokalyptik
Art Carney

Art Carney, född 4 november 1918 i Mount Vernon, New York, död 9 november 2003 i Chester, Connecticut, var en amerikansk skådespelare. 

Carney började sin karriär som komiker tillsammans med bland andra buktalaren Edgar Bergen.

Under andra världskriget tjänstgjorde han i amerikanska armén och var med vid landstigningen 1944 vid Omaha Beach i Normandie, där han skadades av granatsplitter och sedan dess haltade lätt.

Efter kriget satsade han på en karriär som dramatisk skådespelare och komiker. Han vann stor popularitet i rollen som kloakarbetaren Ed Norton i TV-serien The Honeymooners som ingick i The Jackie Gleason Show, och som blev så populär att den fick en egen serie åren 1955-1956. Han hade stora framgångar på Broadway, bland annat i Omaka par. 

I början på 1960-talet var han en period inlagd på ett psykiatriskt sjukhus i New York på grund av sina svåra grubblerier och alkoholism.

Han tilldelades en Oscar för bästa manliga huvudroll 1974 för sin roll i Harry och Tonto. Carney erhöll också sex Emmyutmärkelser under sin karriär, fem av dem för rollen som Ed Norton. Hans sista roll var som Frank i Den siste actionhjälten (1993).

Filmografi i urval 

 (TV-film)
 (TV-film)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 	

Födda 1918
Avlidna 2003
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Skådespelare från New York
Män