kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lino Ventura

Angiolino Giuseppe Pasquale "Lino" Ventura, född 14 juli 1919 i Parma, död 22 oktober 1987 i Saint-Cloud i Frankrike, var en italiensk skådespelare, verksam i Frankrike.

Biografi 
När Lino Ventura var åtta år flyttade han med sin familj från Parma till Paris. Samtidigt hoppade han av skolan och arbetade bland annat som mekanikerlärling, innan han satsade på en karriär som brottare under pseudonymen Angelo Borrini (Borrini var hans mors efternamn). Han gjorde filmdebut 1953 och kom inledningsvis att bli mycket populär för roller som "tuffing" och gangster. Med åren utvecklades dock hans skådespeleri till att omfattade betydligt mer än råbarkade gangstrar och kom han att bli en av Frankrikes allra populäraste och mest folkkära skådespelare. Han var nära vän med den franske skådespelaren Jean Gabin.

1966 fick Lino Ventura en dotter, Linda, som föddes med Downs syndrom. På grund av detta grundade han samma år fonden Snödroppen (), som ger ekonomisk hjälp till personer med funktionsnedsättning. Fonden finns kvar än idag och är fortfarande verksam.
 
Hans karriär som skådespelare skulle sträcka sig över tre decennier och han var aktiv in i det sista trots att hans hälsa under de sista åren av hans liv stundtals var mycket dålig, han dog av en hjärtattack den 22 oktober 1987. Han ligger begravd på kyrkogården Val-Saint-Germain i Paris.

Trots att han under hela sin karriär var aktiv i Frankrike blev han aldrig fransk medborgare.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

Källor

Externa länkar 

Italienska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1919
Avlidna 1987
Personer från Parma
Manicouagan (olika betydelser)

Manicouagan kan syfta på:

Kanada
 Manicouagan – flod i regionen Côte-Nord i Québec
 Manicouaganreservoaren – den artificiella sjön kring René-Levasseur-ön vid nedslagskratern från trias
 Manicuagankratern – astroblem
 Manicouagansjön – den sjö längs med floden Manicouagan som existerade innan Daniel Johnson-dammen uppfördes
 Manicouagan (MRC) – sekundärkommun (municipalité régionale de comté) i regionen Côte-Nord
 Manicouaganhalvön – vid Manicouaganflodens mynning
 Manicouagan (valkrets) – en federal valkrets i den kanadensiska provinsen Québec
Fälttordyvel

Fälttordyvel (Geotrupes stercorarius), även kallad stor tordyvel, är en dynglevande skalbagge i släktet tordyvlar. Den är 16–26 millimeter lång. Den gräver lodräta tunnlar under spillningen som den fyller med dynga och där den sen lägger sina ägg. Vanligen stannar honan i tunneln och gräver medan hanen fraktar ner ny spillning. Larverna lever sedan på spillningen i omkring ett år, för att sedan förpuppas. Tord är ett äldre svenskt ord som betyder just spillning. Tordyveln utmärker sig då den ofta är aktiv under dagen medan andra dyngbaggar vanligen endast är nattaktiva.

Arten finns i Europa och Asien, och dess nordligaste förekomst är i Norrland. Den har även introducerats till Kanada. Den återfinns främst i skogsbiotoper, från havsnivå ända upp till 2000 meter över havet. Den har fram till nyligen varit vanlig i större delen av sitt utbredningsområde men inventeringar indikerar att arten minskar snabbt.

Tordyvlar spelar en betydande roll i Maria Gripes berättelse Tordyveln flyger i skymningen.

Källor
Småkryp. Åke Sandhall. 1991.

Externa länkar 

Skalbaggar
Lilla Bommen (byggnad)

Lilla Bommen, i folkmun Läppstiftet, är en 22 våningar (86 meter) hög byggnad i Göteborg. Denna höga röd- och vitrandiga skyskrapa ligger vid Göta älv, nära Barken Viking och Götaälvbron, i stadsdelen Gullbergsvass i centrala Göteborg.  Det officiella namnet Lilla Bommen kommer av byggnadens geografiska plats vid Lilla Bommens torg vid Lilla Bommen.

Historik
Idén till huset föddes 1983, då Göteborgs kommun ville skapa sysselsättning, stimulera utveckling och framtidstro i regionen. Skanska ville samtidigt stärka sin position som husbyggare och fastighetsägare.

Skanskaskrapan ritades av Ralph Erskine i samarbete med White arkitekter och byggdes av Skanska under ledning av Gösta Backmark. På grund av den göteborgska leran krävdes det kohesionspålar (stabiliserande) på upp till 90 meter för att kunna grundlägga husets bottenplatta. Byggnaden uppfördes 1986-89, invigdes officiellt 1989 och innehöll då Skanskas huvudkontor i Göteborg. Idag ägs byggnaden av Vasakronan.

Byggnaden
Byggnaden består av en höghusdel och en låghusdel som innehåller kontorslokaler för ett flertal företag. Ytan fördelar sig på 27 596 m² kontorsyta, 2 501 m² butiksyta och 1 528 m² som klassificeras som "övrigt". På översta våningen finns Götheborgsutkiken med en vid utsikt över staden, dess omgivningar och hamnen. För den konstnärliga utsmyckningen har bland andra Claes Hake bidragit, med en skulpturgrupp i sten som placerats mellan kajen och huset, framför foajén. 

Smeknamnet Läppstiftet kommer av att byggnaden ser ut som ett läppstift, samt att Göteborgs stift har sitt kontor i byggnaden. Den kallas också för Vattenståndet eftersom den ligger precis vid vattenlinjen och tycks ha falliska drag i sin formgivning.

Se även
Lista över Göteborgs högsta byggnader
Lista över Sveriges högsta byggnader

Referenser

Noter

Källor

Hus för hus i Göteborgs stadskärna, red. Gudrun Lönnroth, utgiven av Göteborgs stadsbyggnadskontor & Göteborgs stadsmuseum 2003 , s. 587

Vidare läsning

Externa länkar

Vasakronans AB informationssida om byggnaden

Skyskrapor i Göteborg
Gullbergsvass
Ralph Erskine
Byggnader uppförda av Skanska
Arkitektur i Göteborg
Alien Hominid

Alien Hominid är ett tvådimensionellt shoot 'em up baserat på vektorgrafik. Det är utvecklat av gruppen The Behemoth. Spelet släpptes först som ett webbaserat flashspel och blev en succé. Spelet släpptes sedermera till Gamecube, Playstation 2, Xbox och Game Boy Advance. Spelet är ett av mycket få spel som inte fått finansiellt stöd av någon större utvecklare på tv-spelsmarknaden, och kan därför beskrivas som en independent-produkt. Xbox-versionen av spelet är inte kompatibel med Xbox 360. Det finns dock numera en version att ladda ner från Xbox-live som funkar till 360

Externa länkar
 Officiell webbplats

Game Boy Advance-spel
Nintendo Gamecube-spel
Playstation 2-spel
Xbox-spel
Ariosofi

Ariosofi, är en rasistisk läroriktning inom völkischrörelsen, grundlagd av Guido von List och vidareutvecklad av Jörg Lanz von Liebenfels. 

Ariosofin knyter samman Helena Petrovna Blavatskys teosofi med Joseph Arthur Gobineaus raslära och ockult runmystik. Ett centralt begrepp för ariosofin var den "ariska urrasen" som den högsta av alla mänskliga raser. Läran anses ha överlevt andra världskriget och ha visat sig bland annat i Adolf Schleipfers Armanenorden 1976 och Jürgen Riegers Artgemeinschaft. Vissa andra nutida teoretiker, som Savitri Devi, Miguel Serrano och Karl Wiligut rubriceras ibland som ariosofiker.

Ariosofin var från början inte rasistisk, utan en vetenskap där man utforskade olika språkliga och kulturella band mellan indoeuropeiska folk. Man försökte även finna vilka arierna var och varifrån de kom.

Se även
Rashygien

Referenser

Nationalism
Mystik
Nyhedendom

es:Ocultismo nazi
pt:Misticismo nazi
Giulietta Masina

Giulietta Masina, född Giulia Anna Masina den 22 februari 1921 i San Giorgio di Piano, Emilia-Romagna, död 23 mars 1994 i Rom, var en italiensk skådespelerska, gift med Federico Fellini från 1943 till hans död 1993.

Filmhistorikern Peter Bondanella beskrev Masinas arbete som "mästerligt" och "oförglömligt" och Charlie Chaplin, vars arbete Masina ofta jämförs med, kallade henne "den skådespelerska som rörde honom mest".

Filmografi (urval)

Referenser

Externa länkar 

 

Italienska skådespelare under 1900-talet
Alumner från Universitetet La Sapienza
Kvinnor
Födda 1921
Avlidna 1994
Personer från provinsen Bologna
Manicouagan

Manicouagan är en flod i den kanadensiska provinsen Québec. Floden sträcker sig 560 km mellan källan i nordöstra Québec och utflödet i Saint Lawrencefloden i närheten av Baie-Comeau i söder. På vägen passerar floden flera vattenkraftverk och Manicouaganreservoaren kring René-Levasseur-ön.

Flodens namn tros komma från innuindianernas språk och betyda: "där man finner bark".

Källor 

Vattendrag i Québec
Saint Lawrenceflodens avrinningsområde
Carl Skogman

Carl Johan Alfred Skogman, född den 3 augusti 1820 i Stockholm, död 7 oktober 1907 i Stockholm, var en svensk friherre, sjömätare, kapten i flottan, riksdagsman och tecknare.  

Skogman var son till Carl David Skogman och Ulrika Scharp och gift första gången 1851 med Marie-Louise Toll och andra gången från 1869 med Agnes Fredrika Gustava Poppius och far till Agnes Sutthoff. Skogman blev student i Uppsala 1836, tog sjöofficersexamen 1839 han  studerade teckning vid Konstakademien 1840–1841. Skogman medföljde som styrman den s. k. Oxehufvudska expeditionen till Buenos Aires 1841 och hemförde därifrån besättningen till Sverige samt utnämndes samma år till sekundlöjtnant vid flottan.

Skogman arbetade 1844–1846 med triangelmätning av Vänern och 1846–1851 med gradmätning av Bottniska viken och Norra ishavet. Han deltog i Nils Haqvin Selanders arbeten i Tornedalen och Lappland för Struves gradmätning.

Åren 1851–1853 medföljde Skogman fregatten Eugenie på dess världsomsegling. Om seglatsen publicerade han en populärvetenskaplig bok, illustrerad med litografier utförda av honom själv.

År 1861 utnämndes Skogman till kapten och chef för Sjöförsvarsdepartementets kommandoexpedition, var 1863–1868 inspektör för rikets navigationsskolor och övergick 1866 på indragningsstaten, där han sedermera blev kommendörkapten.

Skogman deltog i de fyra sista ståndsriksdagarna (1856–1866) som ledamot av ridderskapet och adeln och var vid de tre sista ledamot av statsutskottet. Han var ledamot av myntkommittén 1869–1870. Dessutom var han fullmäktig i Riksbanken 1863–1873, en av Stockholms stadsfullmäktige 1863–1874 och under hela sitt ledamotskap av första kammaren (1868–1871) återigen ledamot av statsutskottet.

Skogman blev ledamot av Örlogsmannasällskapet 1850 (hedersledamot 1871) samt invaldes 1854 i Krigsvetenskapsakademin och 1869 i Kungliga Vetenskapsakademien. Han var också länge ledamot av Direktionen över Trollhättans kanalverk och av styrelsen över Skandinaviska Kreditaktiebolaget. Skogman är representerad vid Kungliga biblioteket, Stockholms stadsmuseum och Nationalmuseum i Stockholm. 

Carl Skogman är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Se även 

 Skogman, Carl (1854 - 1855). Fregatten Eugenies resa omkring Jorden åren 1851-1853, under befäl af C. A. Virgin

Bibliografi

Källor

Ottosson, Ingemar. "Kanonbåtspolitik med förhinder - Sverige, Danmark och Japans öppnande." Orientaliska studier, no. 100-101 (1999): 51-79.
Svenskt konstnärslexikon del V sid 196, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Externa länkar 
 

Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Svenska militärer under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Konstnärer från Stockholm
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
Representerade vid Nationalmuseum
Politiker från Stockholm
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1820
Avlidna 1907
Män
Djungelboken (film, 1942)

Djungelboken är en amerikansk film från 1942 baserad på Rudyard Kiplings novellsamling Djungelboken (1894). Den var nominerad till fyra Oscar vid Oscarsgalan 1943, men vann inga.

Rollista

Externa länkar

Filmer 1942
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Indien på film
Rudyard Kipling-filmatiseringar
Djungelboken
Engelskspråkiga filmer
Filmer från United Artists
Filmer om föräldralösa
Manicouagan (MRC)

För andra betydelser av "Manicouagan" se Manicouagan (olika betydelser).

Manicouagan (franska: Municipalité régionale de comté de Manicouagan) är en sekundärkommun (municipalité régionale de comté) i regionen Côte-Nord i provinsen Québec i Kanada. Kommunen ligger vid Saint Lawrenceflodens norra strand och upprättades 1982. Dess huvudort är Baie-Comeau.

I Manicouagan ligger bland annat delar av Manicouaganreservoaren och Daniel Johnson-dammen.

Primärkommuner

Indelningar i Québec
Jack Burke Jr

Jack Burke Jr, född 29 januari 1923 är en amerikansk golfspelare.

Burke var en av de stora spelarna på 1950-talet. Han var en av de mest framstående spelarna i 1951 års Ryder Cup då han var med och vann två matcher. Han deltog även 1953 och 1955 och 1957 var han kapten för det amerikanska Ryder Cup-laget. Han var även icke spelande kapten för laget 1973. 

1952 vann han fyra PGA-tävlingar i rad vilket bara tre andra spelare har klarat av (Byron Nelson, Ben Hogan och Tiger Woods). Totalt vann han 15 PGA-tävlingar under sin karriär inklusive 1956 års The Masters Tournament och PGA Championship. Hans kanske mest berömda match var när han förlorade i en nio timmar lång kvartsfinal över 40 hål mot Cary Middlecoff i PGA Championship 1955. Han utsågs till PGA Player of the Year 1956. Han kom fyra i PGA Championship 1958.

En handledsskada tvingade honom att sluta tävla i början av 1960-talet.
Efter att han dragit sig tillbaka från tävlingsgolfen grundade han tillsammans med Jimmy Demaret Houston Champions Golf Club där flera stora tävlingar har spelats genom åren, bland annat Ryder Cup 1967 och US Open 1969.

Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1923
Levande personer
Hundraåringar
Desperado (film)

Desperado är en film från 1995 som regisserades av Robert Rodriguez. Det är uppföljaren till El Mariachi och är den andra delen i Mariachitrilogin. Den tredje delen heter Once Upon a Time in Mexico.

Desperado kan ses både som en uppföljare och en remake av filmen El Mariachi. Carlos Gallardo spelade El Mariachi i den första filmen med samma namn, men en helt annan roll i denna film.

Handling
Filmen handlar om El Mariachi, en man som förlorat allt och hans livsuppgift blir att hämnas på den som försatte honom i denna sits, en man vid namn Bucho. Ju närmare han kommer mannen desto mer våld stöter han på och desto mer inser han att han har saker kvar att förlora. Han letar efter Bucho i en liten stad i mexiko, men stöter på våldsamt motstånd från Buchos män. Han får hjälp av Carolina, en kvinna som äger en bokhandel i staden. 

Inför slutstriden tar El Mariachi hjälp av två gamla vänner från bandet han spelade i. Tillsammans lyckas dom döda de flesta av Buchos män, men även El Mariachis två vänner dör. När El Mariachi och Carolina slutligen konfronterar Bucho visar det sig att Bucho och El Mariachi är bröder. Bucho erbjuder El Mariachi fri lejd om han låter Bucho skjuta Carolina. El Mariachi skjuter dock Bucho och resten av hans hejdukar och åker sedan iväg tillsammans med Carolina.

Rollista (i urval)
Antonio Banderas - El Mariachi
Salma Hayek - Carolina
Joaquim de Almeida - Bucho 
Steve Buscemi - Buscemi
Cheech Marin - Short Bartender
Quentin Tarantino - Pick-Up Guy
Danny Trejo - Navajas
Tito Larriva - Tavo
Carlos Gómez - Right Hand 
Abraham Verduzco -   Niño 
Carlos Gallardo -  Campa

Externa länkar
 

Filmer 1995
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska actionfilmer
Mexikanska thrillerfilmer
Mexikanska kriminalfilmer
Mexikanska actionfilmer
Mexiko på film
Filmer i regi av Robert Rodríguez
Filmer från Columbia Pictures
Zero Mostel

Samuel Joel ”Zero” Mostel, född 28 februari 1915 i Brooklyn i New York, död 8 september 1977 i Philadelphia, Pennsylvania, var en amerikansk skådespelare och komiker. Han är far till skådespelaren Josh Mostel.

Asteroiden 4321 Zero är uppkallad efter honom.

Biografi 
Zero Mostel var son till en rabbin. Efter avslutad skolutbildning, med konst och engelska som huvudämnen, arbetade han under depressionen bland annat som fabriksarbetare och hamnarbetare. Han föreläste sedan i konst och började måla för att få sin försörjning. 

Han började sin professionella karriär som underhållare 1942, som ståuppkomiker på nattklubbar, och inom några månader uppträdde han i radio och revyer. Mostel filmdebuterade 1943 i Mitt majestät kung Ludde.

Efter tjänstgöring under andra världskriget återupptog han sin karriär på scen och film. Han hade karaktärsroller i en rad filmer, innan hans karriär fick ett abrupt avbrott genom svartlistning då han anklagades för så kallad "oamerikansk verksamhet". Fastän han förnekade inför HUAC att han någonsin varit medlem i kommunistpartiet, hade han under flera år därefter svårt att hitta arbete.

Han började måla igen, men 1958 återvände han till Broadway. Han fick stora framgångar i början på 1960-talet och belönades med en Tony Award tre gånger: Rhinoceros (1961), En kul grej hände på vägen till Forum (1963) och för sin minnesvärda roll som Tevye i Spelman på taket (1964).

Mostel började filma igen 1966, där han upprepade flera av sina Broadwaysuccéer.

Filmografi i urval 

 (röst)

Referenser

Externa länkar 
 
 Internet Broadway Database

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Födda 1915
Avlidna 1977
Hollywoods svarta lista
Alumner från City College of New York
Alumner från New York University
Adrian Mutu

Adrian Mutu, född 8 januari 1979 i Călineşti, är en rumänsk före detta professionell fotbollsspelare (anfallare) och numera fotbollstränare. Sedan debuten i det rumänska landslaget 2000 har han spelat totalt 77 landskamper och gjort 35 mål.

Klubblagskarriär 
Mutu slog igenom i de rumänska klubbarna Argeş Piteşti och FC Dinamo Bucureşti i mitten och slutet av 1990-talet. Han värvades därefter till Italien och Inter år 2000. Han gjorde dock aldrig några mål i klubben och såldes samma år vidare till Hellas Verona. Säsongen 2002-2003 tillbringade han sedan i Parma innan Premier League-klubben Chelsea FC med nya ägaren Roman Abramovitj köpte Mutu för cirka 15,8 miljoner pund.

I Chelsea gjorde han fyra mål på sina tre första matcher men gjorde trots detta bara 6 mål på 25 ligamatcher under sin första säsong i klubben. I oktober 2004 testades han sedan positivt för kokain vilket blev början på slutet av hans karriär i den engelska klubben. Han fick sparken av klubben och det engelska fotbollsförbundet stängde av honom i sju månader och dömde honom att betala 20 000 pund i böter. Avstängningen gick ut den 18 maj 2005. I maj 2005 började Chelsea en rättsprocess mot Mutu där de begärde att han skulle betala 8 miljoner pund av övergångssumman de betalat för honom. Mutu har överklagat domen flera gånger. I juni 2010 fastslog en schweizisk domstol att Mutu skulle betala 17 miljoner euro till Chelsea.

I januari 2005, efter att han blivit sparkad av Chelsea, skrev Mutu på ett flerårskontrakt med italienska Juventus. Sommaren 2006 värvades han sedan av Fiorentina. Under sina tre första säsonger i Fiorentina gjorde Mutu 16, 17 respektive 13 ligamål. I januari 2010 fastnade Mutu i en dopningskontroll och stängdes av i ett år.

Landslagskarriär 
Mutu har spelat i mästerskap som EM 2000 och EM 2008.

Referenser

Webbkällor

Fotnoter 

Rumänska fotbollsspelare
Rumänska landslagsspelare i fotboll
Rumänska fotbollstränare
Spelare i FC Dinamo Bucureşti
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Hellas Verona FC
Spelare i Parma FC
Spelare i Chelsea FC
Spelare i Juventus FC
Spelare i ACF Fiorentina
Spelare i AC Cesena
Spelare i AC Ajaccio
Spelare i Liga I
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Premier League
Spelare i Ligue 1
Spelare i Indian Super League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2008
Födda 1979
Män
Levande personer
Rumänska dopningsfall
Manicouaganhalvön

Manicouaganhalvön är en halvö vid Saint Lawrenceflodens norra kust, väster om staden Baie-Comeau  i sekundärkommunen Manicouagan (MRC) i regionen Côte-Nord i provinsen Québec i Kanada. Den ligger mellan Manicouagan- och Outardesflodernas mynningsvikar. 

Halvön har ett mycket rikt djurliv med fågel, fisk, plankton och havslevande däggdjur. Det har föreslagits att 700 km² i området ska avsättas som naturskyddsområde.

Se även 
 Lista över nationalparker i Kanada
 Saint Lawrenceviken

Referenser 

Halvöar i Québec
Jock Hutchison

Jock Hutchison, (1881-1977) var en skotsk golfspelare från St Andrews som emigrerade till USA och blev amerikansk medborgare.

Hutchison vann två majortävlingar, 1920 års PGA Championship och 1921 års The Open Championship på Old Course i St Andrews. Segern 1921 var den första av en amerikansk medborgare. Den första segern i The Open av en USA-född spelare kom året efter då Walter Hagen vann.

1937 vann Hutchison den första upplagan av Senior PGA Championship på Augusta National Golf Club och 1947 vann han den tävlingen för andra gången.

Hutchison var en hetlevrad spelare som hela tiden pratade när han spelade. Han var golfinstruktör på Clen View i Chicago.

Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1884
Avlidna 1977
Självsuggestion

Självsuggestion (autosuggestion) är en teknik, liknande självhypnos, som används för att intala sig själv saker. Dess förespråkare hävdar bland annat att man kan bota sjukdomar genom att övertyga sig själv om att man inte har dem.

Se även
 Psykosomatik

Kognition
Patrick Dewaere

Patrick Dewaere, född 26 januari 1947 i Saint-Brieuc i Côtes-du-Nord, död 16 juli 1982 i Paris, var en fransk skådespelare.

Filmografi i urval

Externa länkar 

 

Franska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1947
Avlidna 1982
Personer från Saint-Brieuc
Sergej Bondartjuk

Sergej Fjodorovitj Bondartjuk (), född 25 september 1920 i Bilozirka, guvernementet Cherson, Ukrainska SSR, död 20 oktober 1994 i Moskva, Ryssland, var en sovjetisk skådespelare, manusförfattare och regissör.

Biografi 
Född i Bilozirka i Ukrainska SSR tillbringade Bondartjuk sin barndom i städerna Yeysk och Taganrog och fick examen i Taganrog skola nummer 4, år 1938. Han fortsatte studierna vid teaterskolan i Rostov-na-Donu (1938–1942). Efter studierna tjänstgjorde han i Röda armén under andra världskriget. Vid 32 års ålder blev han den yngste sovjetiske skådespelaren att få värdigheten Folkets artist i Sovjetunionen.

Bondartjuk debuterade som skådespelare i slutet av 1940-talet och fick internationellt genombrott i Cikadan (1955, ej visad i Sverige), som bygger på en Tjechov-berättelse, och Othello (1955, i Sverige 1961).

Som regissör debuterade han med Ett människoöde (1959) där han också spelade rollen som den hemvändande soldaten.

Enbart som skådespelare medverkade han i Serjoscha - en liten människa (1961) där han gjorde en fin tolkning av den förstående styvfadern, medan han verkade som både skådespelare och regissör i sin mest ambitiösa uppgift - filmatiseringen av Lev Tolstojs Krig och fred (fyra delar 1961–1967, i Sverige nedklippt till två delar, 1967–1968). I denna film visade han sin förmåga att i hollywoodstil måla upp stora bataljscener, något som han fick bruk för också i den internationella samproduktionen Waterloo (1969).

Bondartjuk sista långfilm, hans andra på engelska, var en episk TV-version av Sjolochovs Stilla flyter Don. Den filmades 1992–1993 men hade premiär på Channel One först i november 2006 efter tvister med den italienska samproducenten om ofördelaktiga klausuler i kontraktet.

Bondartjuk avled i en hjärtattack vid 74 års ålder och är begravd på Novodevitjekyrkogården i Moskva.

Filmografi

Som skådespelare i urval

Som regissör i urval 

 (Stilla flyter Don)

Referenser 

 Bra Böckers lexikon, 1973

Noter

Externa länkar 

 

Sovjetiska skådespelare
Sovjetiska filmregissörer
Män
Födda 1920
Avlidna 1994
Personer från Cherson oblast