kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fastställelsetalan

En fastställelsedom kan meddelas av domstol efter stämningsansökan i tvistemål.

I stämningsansökan måste den som väcker talan, käranden, precisera sitt yrkande eller sina yrkanden. 

Beroende på innehållet betecknar man talan antingen som fullgörelsetalan, fastställelsetalan eller talan om konstitutiv dom.

Käranden avser med sin talan att av domstolen erhålla en dom, som innehåller en fastställelse antingen av ett anspråk till exempel på skadestånd eller av annan rättighet, till exempel på äganderätt utan att domstolen samtidigt fastställer en förpliktelse för svaranden att fullgöra något, vilket däremot är fallet vid en fullgörelsetalan.

En fastställelsedom är inte exigibel.

Fastställelsetalan kan antingen vara positiv eller negativ. 
Om talan är positiv, vill käranden ha sin rätt fastställd. Om talan är negativ vill han ha fastställt att han inte har en förpliktelse. 

Ett exempel på en positiv fastställelsetalan är att A stämmer B på skadestånd men inskränker yrkandet till att rätten ska fastställa att B är skadeståndsskyldig gentemot honom. Eftersom beräkningen av skadeståndets storlek lämnas utanför prövningen behöver ingendera parten drabbas av rättegångskostnader avseende skadeståndets beräkning. Om skadeståndsskyldighet bedöms föreligga är det ju inte säkert att frågan om skadeståndets storlek ens blir tvistig. 
 
En negativ fastställelsetalan kan till exempel gå ut på att käranden inte är betalningsskyldig enligt ett visst skuldebrev exempelvis därför att det är förfalskat. Den påstådde gäldenären kan inte föra en fullgörelsetalan för att fastslå detta. Ovissheten består i att han senare kan komma att krävas på beloppet och denna ovisshet kan vara honom till nackdel då han får svårt att planera sin ekonomi.  

Det skall föreligga en rättsovisshet som inverkar menligt på kärandens rättssituation och som svaranden genom sitt förhållande föranlett. 

Förutsättningarna för att medge en fastställelsetalan framgår av 13 kap. 2 § rättegångsbalken.
Talan om fastställelse, huruvida visst rättsförhållande består eller icke består, må upptagas till prövning, om ovisshet råder om rättsförhållandet och denna länder käranden till förfång.

I Högsta domstolens praxis har också ställts det kravet att en fastställelsetalan med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet ska framstå som lämplig.

Högsta domstolen har i beslut 2007-02-21 i mål Ö 3049-04 ytterligare belyst frågan om när fastställelsetalan inte kan tillåtas.

Fastställelsetalan är vanlig vid tvist om tolkning av kollektivavtal. 
För fastställelsetalan i arbetstvister gäller särskilt restriktiva regler enligt lagen om rättegången i arbetstvister (LRS).

Saknas någon förutsättning ska talan avvisas såsom exempelvis skett i Arbetsdomstolens dom, AD 1995:127.

Noter

Se även 
 Fullgörelsetalan 
 Talan om konstitutiv dom

Processrätt
Fullgörelsetalan

Fullgörelsetalan är när käranden efter stämningsansökan vid domstol yrkar att motparten, svaranden, ska förpliktas att fullgöra någon prestation till exempel att betala en skuld, återlämna något eller utge ett skadestånd. Genom rättegången vill han få en fullgörelsedom, som han sedan kan lägga till grund för verkställighet om inte svaranden frivilligt fullgör sin förpliktelse.

I svensk rätt saknas en uttrycklig bestämmelse om att talan om att fullgörelse får väckas när tiden för fullgörelse inträtt. 
Det har måhända tyckts så uppenbart för lagstiftaren att uttrycklig lagreglering ansetts obehövlig.
I alla händelser kan man dra slutsatsen om att fullgörelse får väckas när tiden för fullgörelse inträtt vid en jämförelse med bestämmelserna i 13 kap 1 § rättegångsbalken, som anger ytterligare möjligheter att väcka fullgörelsetalan.

Beroende på innehållet i stämningsansökan betecknar man talan antingen som fullgörelsetalan, fastställelsetalan eller talan om konstitutiv dom.

Skillnaderna mellan fastställelsedom och fullgörelsedom framgår av NJA 1985 s. 140. 
Förvaltningsdomstols dom kunde inte verkställas som fullgörelsedom enligt NJA 1993 s. 99.

Högsta domstolen har i beslut i mål Ö 3049-04 ytterligare belyst frågan om när fullgörelsetalan kan tillåtas.

Dom vid fullgörelsetalan kan användas som exekutionstitel och sålunda förplikta någon att fullgöra något.
Verkställighet, som avser betalningsskyldighet, sker genom utmätning, som käranden kan söka hos kronofogdemyndigheten enligt 1 kap 1 § utsökningsbalken.

Noter

Se även 
Fastställelsetalan
Talan om konstitutiv dom

Processrätt
Juridiska termer
Human Development Index

Human Development Index (HDI) är ett index som används för att jämföra välståndet i olika länder, på samma sätt som bruttonationalprodukt (BNP). Medan BNP fokuserar på materiellt välstånd hävdas HDI ge en mer komplett bild, eftersom det är en sammanvägning av medellivslängd, utbildningsnivå och bruttonationalinkomst.  

Måttet skapades av den pakistanske ekonomen Mahbub ul Haq (1934-98), och används sedan 1990 i de årliga rapporterna Human Development Report som utarbetas av FN:s utvecklingsprogram.

HDI anges på en skala från 0 till 1. Enligt Human Development Report från 2019, som använder sig av data från 2018, toppas listan av Norge (0,954), Schweiz (0,946) och Irland (0,942). De länder som har lägst HDI-index är Eritrea (0,391), Centralafrikanska republiken (0,381) och Niger (0,377).

Det finns dock invändningar mot detta index, som riktar sig mot delindexen och att indexet är ett dåligt mått när man mäter utvecklade länder.

2018 års index 
Förenta Nationernas rapport på Human Development publicerades den 9 december 2019 och redovisar index för 2018. Listan nedanför redovisar de 20 länder med högst HDI-index. Pilarna indikerar eventuella förändringar från föregående års rapport. 

  0,954 ()
  0,946 ()
  0,942 ()
  0,939 ()
  0,939 ()
  0,938 ()
  0,938 ()
  0,937 ()
  0,935 ()
  0,933 ()
  0,930 ()
  0,925 ()
  0,922 ()
  0,921 ()
  0,920 ()
  0,920 ()
  0,919 ()
  0,917 ()
 0,915 ()
 0,914 ()

Lista

Se även 
 Livskvalitet
 Välfärdsmått

Referenser

Noter

Källor
 Nationalencyklopedin

Välfärdsekonomi
Makroekonomi
Ekonomisk ojämlikhet
Marco Hietala

Marko Tapani Hietala, född 14 januari 1966 i Kuopio i Finland, är f.d. basist och sångare i det finska metalbandet Nightwish, men blev även känd genom heavymetalbandet Tarot som han startade tillsammans med sin bror Zachary Hietala. Som 12-åring började Marco spela gitarr och bas, han började även ta sånglektioner vid den tiden.  År 2001 klev han in som tillfällig basist i Nightwish när Sami Vänskä abrupt slutat. Han var medlem i bandet till Januari 2021 och har satt sin stämpel på Nightwishs musik med sin bas och sina sånginsatser. Hans drömresemål är rymden. Hietalas favorit bland Nightwishs sånger är "The Siren" från albumet "Once".

Externa länkar 

Finländska basister
Medlemmar i Nightwish
Power metal-musiker
Män
Födda 1966
Levande personer
Personer från Kuopio
Nine Christine Jönsson

Nine Christine Jönsson, egentligen Nine Kristin Gudrun Jönsson, född 8 juni 1926 i Kungsholms församling i Stockholm, död 3 januari 2011 i Katarina församling i Stockholm, var en svensk författare, manusförfattare och skådespelare.

Biografi
Jönsson studerade vid Göteborgs Stadsteaters elevskola 1946–1949 och engagerades efter studierna vid Norrköpings stadsteater 1950–1952 och Malmö stadsteater 1952–1957. Hon filmdebuterade 1946 och kom att medverka i sammanlagt åtta filmer. Bland annat arbetade hon i ett stort antal teateruppsättningar på tre teatrar med Ingmar Bergman och gjorde även huvudrollen i hans film Hamnstad (1948). I slutet av 1950-talet lämnade hon teaterlivet och 1960 debuterade hon som romanförfattare.

Hon var gift med Paul Lindblom och har med honom dottern Sisela Lindblom.

Hon är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Filmmanus

Teater

Roller (ej komplett)

Bibliografi

Priser och utmärkelser 
1963 – Boklotteriets stipendiat
1986 – ABF:s litteratur- & konststipendium

Referenser

Noter

Källor 
 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar 

 Dödsannons - Svenska Dagbladet

Svenska skådespelare
Svenskspråkiga författare
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska författare
Kvinnor
Födda 1926
Avlidna 2011
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Författare från Stockholm
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Star Trek: Insurrection

Star Trek: Insurrection är en amerikansk science fiction av Paramount Pictures som hade biopremiär i USA den 11 december 1998. Det är den nionde långfilmen baserad på TV-serien Star Trek. Filmen regisserades av Jonathan Frakes från ett manus av Michael Pillar. Precis som den föregående Star Trek filmen First Contact handlar den om besättningen från TV-serien Star Trek och Enterprise-E.

Handling

Jean-Luc Picard och besättningen på Enterprise får veta att den avlägsna och fridfulla planeten Ba'kus befolkning hotas när Stjärnflottan vill utnyttja planetens läkande krafter. Därmed hamnar besättningen i det moraliska dilemmat om de skall lyda ordern och därmed bryta mot Stjärnflottans direktiv eller vägra följa order.

Rollista (i urval)

Se även liknande filmer 
 Avatar (film)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 Star Trek: Insurrection på StarTrek.com (engelska)

Amerikanska filmer 1998
Amerikanska science fiction-filmer
Star Trek-filmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Amerikanska filmer baserade på TV-serier
2300-talet på film
Rymdäventyrsfilmer
Filmer från Paramount Pictures
Filmer i regi av Jonathan Frakes
Engelskspråkiga filmer
Filmmusik av Jerry Goldsmith
Jacques de Molay

Jacques de Molay, född 1240–1250, död 11 mars 1314 (vissa källor uppger också 18 mars), var en av tempelherreordens stormästare.

Biografi
De Molay anslöt sig till orden 1265 och steg i graderna snabbt, han var bland annat kommendör i England. Efter den 22:a stormästarens död blev de Molay stormästare och han flyttade från England till Cypern. Han stannade på Cypern fram till 1307 då påven Clemens V kallade honom till Frankrike. Där blev de Molay dock arresterad av Filip IV av Frankrike. Filip utsatte honom för tortyr och han erkände sin skuld under tortyren. Skulden bestod däri, att han förnekat Kristus och trampat på korset.

Den 11 mars 1314 leddes Jacques de Molay ut för att offentligt erkänna sina och ordens synder. Han tog då tillbaka sina tidigare erkännanden och sade att hans enda skuld vara att han ljugit för att undkomma tortyren.

Jacques de Molay blev då förd till Île de la Cité i Seine där han brändes på bål tillsammans med Geoffrey de Charney, ordens kommendör i Normandie. De Molay förbannade Filip när han stod på bålet.

Referenser

Externa länkar

Födda 1240-talet
Avlidna 1314
Män
Personer i Frankrike under 1300-talet
Personer som blivit avrättade genom bränning i Frankrike
Personer som blivit avrättade under medeltiden
Mimi Nelson

Mimi Nelson, egentligen Mimmi Signild Margareta Kilberg, född 25 oktober 1918 i Bergunda, Kronobergs län, död 3 juli 1999 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Nelson filmdebuterade 1943, och hon kom att medverka i drygt 40 film- och tv-produktioner. 

Mimi Nelson var från 1950 gift med skådespelaren och regissören Nils Kihlberg (1915–1965). Hon avled 1999 och är gravsatt i minneslunden på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Bergunda socken
Gravsatta på Katarina kyrkogård
Födda 1918
Avlidna 1999
Kvinnor
Hugo av Payens

Hugo av Payens, född ca 1070, död 1136, var tempelherreordens förste stormästare och en av de första nio riddarna som grundade orden.

Han deltog i det första korståget och stod under Godfroi de Boullions befäl. Han ledde sedan orden i nästan 20 år och byggde upp den till en mäktig organisation. I Rom fick han påvens godkännande och tempelherreorden blev därmed en religiös militärorden, den första av sitt slag. 1128 reste han till London, för att samla in pengar till orden, och grundade även det första ordenshuset i England under denna resa.

Referenser 

Avlidna 1136
Grundare av katolska ordnar, sällskap och institut
Franska riddare
Korsfarare
Personer i Frankrike under 1100-talet
Män
Födda 1000-talet
Personer i Frankrike under 1000-talet
Militärer under 1000-talet
Militärer under 1100-talet
Gottfrid av Saint-Omer

Gottfrid av Saint-Omer ska ha varit en av de två riddare (den andre var Hugo av Payens) som grundade Tempelherreorden omkring 1118. Lite är känt om honom, möjligen stammade han från familjen som styrde i Saint-Omer i dagens norra Frankrike.

Flamländare
Män
Funktionalistisk förklaring

Funktionalistisk förklaring (även Funktionell förklaring) är en slags förklaring som fokuserar på ett fenomens verkan, till skillnad från orsaksförklaringar som talar om fenomenets orsaker. Ett exempelområde där funktionalistiska förklaringar används är sjukdomar. Vid förklaring av vad exempelvis tyfus är talar man inte i första hand om vad som orsakar sjukdomen, utan vilken verkan den har, exempelvis förekomsten av fläckar.

Se även 
Teleologi
Vetenskaplig modell

Termer inom vetenskapsteori

fi:Funktionalismi (filosofia)
Enterprise Content Management

Enterprise Content Management (ECM) är en typ av affärssystem för att hantera mer eller mindre ostrukturerad information inom företag.

Exempel på ECM-lösningar är dokumenthantering, web content management (webbpublicering), collaboration (samverkan/projekt), knowledge management (kunskapshantering), business process management (workflow/BPM), digital assets management (hantering av ljud och bild), records management (ärendehantering, diarieföring), compliance management (legala krav & regelverk), e-mail management, elektronisk arkivering, elektronisk fakturahantering, portal och elearning.

Referenser

Källor 
 ECM Enterprise Content Management, Ulrich Kampffmeyer. Hamburg 2006,  (English, French, German), PDF.

Innehållshanteringssystem
Else-Merete Heiberg

Else-Merete Heiberg, född 30 juli 1929 i Oslo, är en norsk skådespelare.

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1929
Levande personer
Skådespelare från Oslo
About Schmidt

About Schmidt är en amerikansk långfilm från 2002 i regi av Alexander Payne, med Jack Nicholson, Kathy Bates, Hope Davis och Dermot Mulroney i rollerna.

Handling
Det händer mycket i Warren Schmidts liv just nu, han har precis gått i pension, hans enda dotter ska gifta sig och hans hustru avlider. Utan jobb, fru och familj försöker han hitta något meningsfullt att göra. Det blir starten på en ovanlig upptäcktsresa.

Om filmen
Baserad på Louis Begleys bok About Schmidt.

Filmen är inspelad i Boulder och Denver i Colorado, Council Bluffs i Iowa samt Dundee, Kearney, Millard, Nebraska City, Ogallala, Omaha, Minden och Lincoln i Nebraska.

Den hade världspremiär den 22 maj 2002 vid filmfestivalen i Cannes och svensk premiär den 31 januari 2003, åldersgränsen är 7 år.

Rollista

Källor

Externa länkar
 
 

Filmer 2002
Amerikanska dramakomedifilmer
Colorado på film
Nebraska på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Alexander Payne
Filmer från New Line Cinema
Asta Nilssons sällskap

Asta Nilssons sällskap är en svensk dramafilm från 2005 i regi av Marie-Louise Ekman och Gösta Ekman. Filmen hade premiär den 15 april.

Handling
Asta Nilsson (Sven Lindberg) är gammal och har gått vilse i Stockholm. En välklädd gentleman, spelad av Gösta Ekman, hjälper henne hem.

Rollista
Gösta Ekman - Den välklädde mannen
Sven Lindberg - Asta Nilsson
Anneli Martini - Kvinnan
Johan Wahlström - Målare

Mottagande 
Filmen snittar på 2,8/5 på sajten Kritiker.se, som sammanställer recensioner, baserat på fem recensioner.

Aftonbladet var övervägande negativ och gav betyget 2/5. Recensenten Jan-Olov Andersson avslutade recensionen med att skriva: "Första hälften är bedövande långtråkig, andra är oförutsägbar på ett skruvat sätt. Gösta Ekman är så uttrycksfull att faktiskt jag blir lite berörd, trots att jag inte alls förstår poängen med filmen i helhet."

Expressen gav betyget 3/5. Recensenten Bernt Eklund skrev "Gösta Ekmans fysiska humor har alltid haft en tragisk dimension – Papphammar hade det inte för roligt om än på ett roligt vis. Som åldrande farbror övergiven av sin kroppsliga och själsliga säkerhet snubblar han här in i en större ångest. Han gör det med samma suveräna självklarhet. En välgjord Marie-Louise Ekman-absurditet. Rolig är den inte – men underhållande."

Filmtipset utdelade betyget 2/5.

Moviezine sågade filmen och gav den betyget 1/5. Kritikern Alexander Dunerfors avslutade sin recension med att skriva: "Folk tittar otålmodigt på klockan, några lämnar salongen, och ändå är filmen bara 1.20 lång. Efteråt får publiken chans att ställa frågor till Marie-Louise och Gösta Ekman. De mest självklara: Varför spelas Asta av en man?, och Vad handlade filmen om egentligen?... följs av utdragna och flummiga svar som möts av dämpade skratt här och där. Bra filmer ska inte behöva förklaras av regissören, för att bli omtyckta eller åtminstone förstådda!".

Svenska Dagbladet var positiv i sin recension och gav betyget 5/6. Man skrev: "Vad som börjar som absurd komedi, slutar som mardröm. Kanske. För inte ens vid eftertexterna till Benny Anderssons nostalgimusik – egentligen det enda någotsånär betryggande i filmen – vet jag riktigt vad jag varit med om. Annat än att jag befunnit mig i sällskap med ett par av Sveriges främsta skådespelare, Gösta Ekman och Sven Lindberg, i något som liknar en Marie-Louise Ekmanfilm."

SVT Text gav betyget 2/5. Recensenten Ulf Andersson-Greek skrev "Gösta Ekmans blodfyllda spel seglar högt ovanför detta experiment i tv-kostym."

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 

Svenska filmer 2005
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Marie-Louise Ekman
Filmer i regi av Gösta Ekman
Yngve Nordwall

Axel Yngve Nordwall,  född 13 april 1908 i Uppsala, död 23 januari 1994 i Rönnäng, Stenkyrka församling, var en svensk skådespelare och regissör.

Biografi 
Nordwall filmdebuterade 1939 i Per-Axel Branners Rosor varje kväll, och kom att medverka i drygt 20 film- och TV-produktioner.

Han var gift 1934–1963 med konstnären Elvine Osterman och adoptivfar till skådespelaren Gurie Nordwall samt biologisk far till scenografen Axel Wilhelm Nordwall, född 1939, och Axel Fredrik Nordwall, född 1970.

Filmografi (i urval)

Som skådespelare 

 (TV-serie)

Som regissör

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 
 Yngve Nordwall på Malmö stadsteater
 

Födda 1908
Avlidna 1994
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska teaterregissörer
Svenska filmregissörer
Skådespelare från Uppsala
Män
Peter Thomas

Peter Thomas, född 1 december 1925 i Breslau, Tyskland (nuvarande Wrocław i Polen), död 17 maj 2020 i Lugano, Schweiz, var en tysk kompositör.

Filmmusik i urval
1966 - Rymdpatrullen
1970 - Som hon bäddar får han ligga

Källor

Noter

 

Tyska kompositörer
Födda 1925
Män
Avlidna 2020
Tyska musiker under 1900-talet
Personer från Breslau
Guido Westerwelle

Guido Westerwelle, född 27 december 1961 i Bad Honnef i Nordrhein-Westfalen, död 18 mars 2016 i Köln, var en tysk politiker. Han var ordförande för det liberala partiet Freie Demokratische Partei (FDP) från 2001 till 2011. Westerwelle var Tysklands utrikesminister 2009–2013 samt landets vicekansler 2009–2011.

Biografi
Guido Westerwelle föddes i Bad Honnef som son till Heinz och Erika Westerwelle som båda var jurister. När han var åtta skiljde sig föräldrarna och han växte sedan upp hos fadern i Bonn. Han tog studenten på Ernst-Moritz-Arndt-Gymnasium 1980. Han studerade sedan juridik på Bonns universitet och tog sin första juridiska statsexamen 1987 och sin andra statsexamen 1991. 1994 promoverade han till juridisk doktor. Han var verksam som advokat på sin fars advokatbyrå från 1991 till att han valdes till FDP:s generalsekreterare 1994. 

Westerwelle blev medlem i liberala FDP 1980 och var en av grundarna av ungdomsförbundet Junge Liberale som han var ledare för 1983–1988. 1988 valdes Westerwelle in i FDP:s partistyrelse. Westerwelle var generalsekreterare för FDP 1994-2001. 2001 valdes han till ny partiordförande vid partikongressen i Düsseldorf. 2002 var han FDP:s kanslerkandidat, den första i historien, och partiet valde för första gången på många år att inte liera sig med CDU/CSU eller Socialdemokraterna. Under Westerwelles ledning nådde FDP 2009 sitt bästa valresultat någonsin med 14,6 procent. I den efterföljande koalitionen med CDU/CSU valdes Westerwelle till utrikesminister. 2011 avgick Westerwelle posten som partiledare. När FDP åkte ur förbundsdagen efter förbundsdagsvalet 2013 lämnade Westerwelle sin plats i förbundsdagen.

Westerwelle ingick år 2010 i registrerat partnerskap med företagsledaren Michael Mronz.

Den 18 mars 2016 avled Westerwelle i akut leukemi.

Källor

Noter

Webblänkar 

 www.guido-westerwelle.de
 Biografi på Förbundsdagens webbplats
 Presentation på tyska utrikesministeriets webbplats

Externa länkar

Födda 1961
Partiledare för FDP
Tyska förbundsdagsledamöter
Män
Avlidna 2016
Tysklands utrikesministrar
Alumner från Bonns universitet
Den galopperande detektiven

Den galopperande detektiven (originaltitel: Ace Ventura: Pet Detective) är en amerikansk komedifilm från 1994 i regi av Tom Shadyac med Jim Carrey i huvudrollen som Ace Ventura. Filmen hade Sverigepremiär den 20 maj 1994.

Handling 
Den tokige Ace Ventura (Jim Carrey) arbetar som husdjursdetektiv och hjälper bland annat till att hitta försvunna djur. När det amerikanska fotbollslaget Miami Dolphins maskot, delfinen Snowflake, blir stulen strax före Superbowl, misstänker ledningen att det är en kidnappning. Motvilligt kallar de in Ventura, som snart hittar en ledtråd som pekar mot en tidigare amerikansk fotbollsspelare, Ray Finkle, som på grund av ett misstag under ett tidigare Superbowl blivit utstött och som därför vill hämnas på den spelare som i hans tankevärld orsakade misstaget. Den stora frågan är var Finkle gömmer sig.

Rollista

En bortklippt scen 
Death metal-bandet Cannibal Corpse medverkade i en kort scen i filmen med låten "Hammer Smashed Face", en livekonsert på en klubb, där Ventura lite svängande med i musiken bara passerar rakt igenom publiken för att därefter besöka en spårningsexpert.

I den bortklippta scenen blir Ventura mitt bland publiken jagad av en lång och kraftig man och Ventura hamnar till slut uppe på bandets konsertscen där han får tag på en mikrofon och tillsammans med bandets dåvarande sångare Chris Barnes börjar growla och headbanga följt av mer egna vilda rörelser, till samma låt.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Filmer 1994
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska komedifilmer
Miami på film
Regidebutfilmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska kriminalkomedier
Filmer om hämnd
Filmer från Warner Bros.
Ace Ventura – Den galopperande detektiven rider igen

Ace Ventura – Den galopperande detektiven rider igen (originaltitel: Ace Ventura: When Nature Calls) är en amerikansk komedifilm från 1995 i regi av Steve Oedekerk med Jim Carrey i huvudrollen som Ace Ventura. Filmen hade Sverigepremiär den 9 februari 1996.

Handling 
Husdjursdetektiven Ace Ventura (Jim Carrey) återvänder från livet som tibetansk munk för att ta på sig ett nytt fall. Den här gången åker han till Afrika för att finna Wachati-stammens vita fladdermus som några tjuvskyttar har snott. Ace har dock ett stort problem, han är rädd för fladdermöss. Om Ace misslyckas kan inte hövdingens dotter gifta sig, och då utbryter ett blodigt stamkrig.

Rollista

Externa länkar 
 
 

Filmer 1995
Amerikanska komedifilmer
Afrika på film
Tibet på film
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Filmer från Warner Bros.
Gerhard Frey

Gerhard Frey kan vara
Gerhard Frey (politiker), tysk högerextremist, född 18 februari 1933 i Cham in der Oberpfalz, grundare och ordförande för Deutsche Volksunion (Tyska Folkunionen). Förläggare och miljonär.
Gerhard Frey (matematiker), tysk talteoriker, född 1944. Fil dr 1970 i Heidelberg. Professor i talteori i Essen. Medredaktör av Manuscripta Mathematica.