kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Markus Karlsson (fotbollsspelare född 1972)

Markus Karlsson, född 30 augusti 1972, är en svensk fotbollsspelare, försvarare, som spelar för IFK Lidingö FK i svenska division 4. 

Han blev säsongen 2003 utsedd till "Årets Järnkamin" av supporterföreningen Järnkaminerna. I Djurgården, där han var lagkapten med tröja 12 och oftast mittback, gjorde han under de nio säsongerna (1996-2004) totalt 165 seriematcher (med 2 mål) där statistik från år 1997 inte är inräknat, varav 124 av matcherna i Allsvenskan. Därefter packades bagaget till Tyskland för ett år i den tyska andradivisionen i laget Rot-Weiss Essen. Sedan fortsatte karriären med 28 ligamatcher (varav 22 från start) med norska Stabæk IF. I slutet av juni 2007 skrev Karlsson på för en och en halv säsong med IF Brommapojkarna där han gick rakt in i startelvan som mittback med debutmatchen hemma mot Gefle den 1 juli 2007. Efter säsongen 2007 stod det klart att Brommapojkarna flyttades ner till Superettan. Markus Karlsson stannade kvar i laget och tröjnumret ändrades från 25 till 3. Karlsson spelade i BP till och med säsongen 2009, då han vid 37–38 års ålder avslutade sin spelarkarriär. Under år 2011 fortsatte Karlsson i IF Brommapojkarna som ledare. . 
Inför säsongen 2013 gjorde Karlsson comeback och kommer spela för IFK Lidingö FK.

Titlar / Meriter 
 Allsvenskan: 2002, 2003
 Svenska Cupen: 2002, 2004

Säsongsfacit: seriematcher / mål 

 = Inkluderar två matcher i kval till Allsvenskan 1997 & 2008

Externa länkar 
 Spelarstatistik säsongerna 2001–2004 & 2007–2009 i Allsvenskan & Superettan
 Statistik för Stabæk 2005-2006
 Markus Karlsson klar för Rot-Weiss Essen (dif.se, 2005-01-26)
 Markus Karlsson klar för Brommapojkarna (brommapojkarna.se) 
 Markus Karlsson klar för Brommapojkarna (stabak.no)

Referenser 

Svenska fotbollsspelare
Spelare i BKV Norrtälje
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i Rot-Weiss Essen
Spelare i Stabæk Fotball
Spelare i IF Brommapojkarna
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Spelare i Tippeligaen
Spelare i Adeccoligaen
Födda 1972
Levande personer
Män
Hanne Kjöller

Hanne Kjöller, född Kjellström den 18 januari 1965 i Uppsala, är en svensk fristående kolumnist och författare. Hon var ledarskribent på Dagens Nyheter i 17 år, 1999–2016. Innan dess arbetade hon på bland annat Expressen, Sundsvalls Tidning och Bohusläningen.

Biografi
Hanne Kjöller är utbildad sjuksköterska och beskriver sig själv som liberalfeminist. Såväl i sina ledarkommentarer som i sina publicerade böcker behandlar hon kontroversiella ämnen. Egna erfarenheter finns ofta bakom. Hennes bok Operation: Nytt liv baserar sig på att hon själv är överviktsopererad och menar att det för kraftigt överviktiga är närmast omöjligt att hålla vikten efter en bantningskur och förklarar varför det tvärtom går efter en operation.

År 2013 utkom Hanne Kjöller med boken En halv sanning är också en lögn i vilken hon granskade ett antal uppmärksammade händelser där hon ansåg att journalister spridit en felaktig bild genom att utelämna eller förvanska uppgifter. Kjöller kritiserades då det framkom att det förekom faktafel i boken. Brombergs förlag beslutade att korrigera felen i en ny utgåva.

Kjöller har i ledare och krönikor framfört kontroversiella ståndpunkter. Ett återkommande tema i dessa artiklar är att individen bör ta ett större ansvar för sina problem, och att många sjukskrivna och andra utnyttjar systemet, bluffar, "intar martyrroll", "gnäller", "fifflar" och kostar pengar på olika sätt. Bland annat har hon ifrågasatt begreppet utbrändhet och diagnosen utmattningssyndrom, vilket föranlett kritik från medicinsk expertis. Hon har också kritiserat vad hon betraktar som missbruk av samhälleliga serviceinsatser och uttryckt sig positivt om kvinnligt deltidsarbete. Kjöller har också spelat en framträdande roll i debatten om apatiska flyktingbarn, där både hon och hennes meningsmotståndare anklagats för felciteringar och förvanskningar. Ett annat område där Kjöllers uttalanden skapat debatt är när hon uttalat sig mot transpersoners rätt att slippa tvångssteriliseras vid byte av juridiskt kön.

Bibliografi 
2002 – När världen kom till Göteborg – våldet och dess möjliggörare (Premiss förlag) 
2006 – Operation: Nytt liv (Brombergs)
2008 – I huvudet på en mamma (Brombergs)
2013 – En halv sanning är också en lögn (Brombergs)
2016 – En svensk tiger – vittnesmål från poliser som vågat ryta ifrån (Fri Tanke)
2019 – Blockpolitikens död (Timbro förlag)
2020 - Kris i forskningsfrågan : eller vad fan får vi för pengarna (Fri Tanke)
2021 - Handbok för fifflare (Fri Tanke)

Utmärkelser 
 Advokatsamfundets journalistpris 2012
 Årets Trygghetsambassadör 2016

Referenser

Externa länkar 
 
 

Födda 1965
Kvinnor
Svenska ledarskribenter
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska feminister
Levande personer
Författare från Uppsala
Journalister från Uppsala
Borgå lantdag

Borgå lantdag sammankallades av kejsar Alexander I av Ryssland medan 1808–1809 års krig ännu pågick. De enligt svensk riksdagsordning i Borgå samlade finska ständerna svor kejsaren trohet och denne avgav sin regentsförsäkran den 29 mars 1809. Kejsaren bibehöll landets lagar, religion och språk från den svenska tiden. Finland blev inte en del av Ryssland, utan ett autonomt storfurstendöme under ryska kejsaren "upphöjd för framtiden bland nationernas antal, under sina lagars skydd", såsom kejsaren uttryckte det i sitt avslutningstal. Samma regentförsäkran om att styra Finland i enlighet med landets egna lagar upprepades av samtliga Alexanders efterföljare.

Se även
Storfurstendömet Finland
Finlands riksdag
Göran Magnus Sprengtporten
Gustaf Mauritz Armfelt
Jacob Tengström

Källor och litteratur

Noter

Litteratur

Externa länkar

 Samlingen Borgå lantdag 1809 i Finska Riksarkivet

1809 i Sverige
1809 i Ryssland
1809 i Europa
Politikåret 1809
Finlands historia under ryska tiden
Borgå historia
Finlands lantdag
Kanalsimning

Kanalsimning kallas bruket att simma längre distanser över kanaler - naturliga sund eller grävda kanaler. Den mest bekanta formen av kanalsimning torde vara att simma över Engelska kanalen. Sträckan Dover-Calais, som är den kortaste sträckan mellan engelska och franska kusten, är 32,31 km. Den första person att framgångsrikt simma Dover-Calais var Matthew Webb 24-25 augusti 1875.

Simning
Shoreprovning

Shoreprovning är en metod för att fastställa hårdheten hos elastiska material (gummi och vissa plaster, elastomerer). Den är namngiven efter Albert F. Shore, som införde denna typ av provning på 1920-talet.

Metoden innebär att en provspets i form av en kula eller en kon trycks med en specificerad kraft mot provföremålet. Storleken på den deformation som då uppkommer används som mått på materialets hårdhet. Mätinstrumentet kallas durometer, och resultatet uttrycks i °Sh, på skalan 0-100 inom respektive klass. Durometrar finns både som små handburna apparater och som fasta stativ. Mätning i fasta stativ ger de pålitligaste resultaten.

Tabellen visar de olika Shore-klasserna. Klassbeteckningen måste alltid anges tillsammans med gradtalet för att uppgiften ska bli meningsfull. 0 °Sh innebär ett av mätspetsen fullständigt intryckt mjukt material; 100 °Sh innebär ett mycket hårt material. Om mätresultatet visar <10 °Sh eller >90 °Sh är mätningen inte tillförlitlig. Mätningen måste då göras om med mätspets från intilliggande klass.

Dessa elastiska material anpassar sig långsamt till det nya förhållandet, när de utsätts för durometerns tryck. Man måste därför vänta en stund innan avläsning sker. De tider som föreskrivs i standardpublikationerna ligger inom intervallet 1 till 15 sekunder.

Specifikation av mätmetoden beskrivs i följande standardpublikationer:

 ISO 868 (plaster)
 ISO 7619 (gummi)
 ASTM D2240 (gummi)
 DIN 53305

Se även 
 Vinterdäck

Mätteknik
Hållfasthetslära
Trubtjevsk

Trubtjevsk (ryska Трубчевск) är en stad med 13 921 invånare (1 januari 2015) i Brjansk oblast i Ryssland. Staden ligger cirka 80 kilometer sydväst om staden Brjansk. Trubtjevsk grundades 975 och blev ett handelscentrum. De nordiska vikingarna kom att härja i området vid ett flertal tillfällen på sina färder österut.

Trubtjevsk har förhistoriska anor och det finns många östslaviska manuskript daterade till 1100-talet, där det finns olika stavningar på staden, exempelvis Трубечь (Trubetj), Трубецк (Trubetsk), Трубческ (Trubtjesk) och Трубежск (Trubezjsk). Det är också känt som Trubeck (polsk stavning).

Det finns många medeltida byggnader i staden och från 1800-talet, exempelvis treenighetskatedralen.

Trubtjevsk som furstendöme blev mer eller mindre oberoende under medeltiden; 1164–1196, 1202–1211, 1212–1240, och slutligen från 1357 till 1566.

Invånarna i Trubtjevsk var berömda för sin tapperhet i krig. År 1185 slogs furstendömets armé mot polovsterna som gjorde flera anfall mot Trubtjevsk och även mot Kiev).

De härskande furstarna i furstendömet Trubtjevsk

Källor

Externa länkar 
Fotografier från Trubtjevsk (sida 1) Bilder från staden
Fotografier från Trubtjevsk (sida 2) Bilder från staden

Orter i Brjansk oblast
Fågelsången, Helsingfors stad

Fågelsången (finska: Linnunlaulu) är ett villa- och parkområde med företrädesvis trävillor från slutet av 1800-talet vid Tölövikens östra strand i stadsdelen Berghäll i Helsingfors.

Området ligger på ömse sidor av järnvägen till säckstationen Helsingfors centralstation. Redan då området bebyggdes gick järnvägen genom området i en djup fåra, som var sprängd i berget och delade området i två delar. Järnvägen breddades senare i flera omgångar, från ursprungliga två spår till över tio spår, och somliga  villor har därför rivits. Dessutom revs en del villor på 1960-talet för att ge rum åt Helsingfors stadsteater. Som en del av Alvar Aaltos centrumplan från 1960-talet tänktes en bred billed, Frihetsgatan, dras genom villaområdet mellan stadscentrum och Böle. Denna plan genomfördes dock ej.

Trots rivningar står en stor del av villorna kvar i dag och en del har renoverats. I Villa 11, Blå villan vid Tölöviken, finns en konstnärsateljé och ett sommarkafé. Den bredvidliggande Villa 10, numera benämnd Villa Kivi, står till Helsingfors författarsällskaps förfogande. På östra sidan järnvägen finns Helsingfors Diakonissanstalt.

Bildgalleri

Källor
Djurgårdsvillorna och de allmännyttiga byggnaderna vid Djurgården på Museiverkets webbplats

Externa länkar
Fågelsången på karta från 1876
Tomtindelning på karta från 1900

Berghäll
Adolf Wilhelm Roos

Adolf Wilhelm Roos, född 21 juni 1824 i Kristinestad, Finland, död 19 januari 1895 i Stockholm, var en svensk ämbetsman. Han var son till kapellanen Johan Henrik Roos i Kristinestad och dennes hustru Maria Lovisa Wenman. Han var bror till Jakob Henrik Roos samt far till Adolf, Gustaf Roos, Axel Roos och Anna Maria Roos. 

Adolf Wilhelm Roos gick i Vasa trivialskola och i Åbo gymnasium. År 1845 kom han till Sverige, där han samma år skrevs in som student vid Uppsala universitet. År 1851 avlade han kansliexamen, tjänstgjorde en tid som extra ordinarie kanslist i Finansdepartementet och några andra ämbetsverk samt anställdes 1856 som sekreterare hos den då nybildade Telegrafstyrelsen. I juli 1860 utsågs Roos till sekreterare hos Generalpoststyrelsen och befordrades 1863 till kanslidepartementschef samt utnämndes i november 1867 till generalpostdirektör, från vilken befattning han avgick i oktober 1889. 

Under Roos ledning genomgick det svenska postväsendet en rad förbättringar, exempelvis upphävandet av kronobrevbäringen och skyldigheten för bönderna att befordra post samt organiserandet av postskjutsen på beting. Roos förbättrade också postservicen på landsbygden genom att inrätta ett stort antal nya postanstalter och postgångar och genom att införa lantbrevbäring. Han var även riksdagsman för Norrbottens läns valkrets 1875–1889. Roos dotter Anna Maria Roos är författaren till Sörgården och Kap Roos på Spetsbergen är uppkallat efter honom. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
  
 Roos, Adolf Wilhelm på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar

Vidare läsning 
 

Svenska generaldirektörer
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Finlandssvenska ämbetsmän
Personer från Kristinestad 
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1824
Avlidna 1895
Män
Gustaf Roos

Gustaf Wilhelm Alexander Roos (i riksdagen kallad Roos i Karlskrona, senare Roos i Visby), född 6 september 1859 i Finska församlingen i Stockholm, död där 19 januari 1938, var en svensk ämbetsman och politiker (fram till 1907 liberal, därefter högerman). Han var landshövding på Gotland och under en period konsultativt statsråd. Han var son till generaldirektören och riksdagsmannen Adolf Wilhelm Roos samt bror till författaren Anna Maria Roos och till riksdagsmannen Adolf Roos. Gustaf Roos var gift med Elisabet Matilda Charlotta, född Hedberg 1866 i Ronneby, med vilken han fick fyra barn åren 1891-1895.

Gustaf Roos blev student vid Uppsala universitet 1877, och avlade hovrättsexamen där 1882 och var därefter bland annat sekreterare åt Adolf Erik Nordenskiöld 1882-1883. Han blev vice häradshövding 1885 och tjänstgjorde som länsnotarie i Karlskrona 1886-1898 och landssekreterare i Blekinge län 1898-1912.

Roos var riksdagsledamot i andra kammaren för Karlskrona valkrets 1903-1908 och anslöt sig vid invalet till liberala samlingspartiet. Roos tillhörde den del av partiet, som understött Kunglig Majestäts proposition om proportionella val vid 1904 och 1905 års riksdagar. Då han emellertid vurmade för en snar rösträttsreform, anslöt han sig även till det Staaffska förslaget om majoritetsval vid 1906 års riksdag. Sedan detta fallit, antog han den 29 maj 1906 ett anbud om att ingå i den Lindmanska ministären som konsultativt statsråd. Inför riksdagen 1907 lämnade han liberala samlingspartiet och betecknade sig som vänstervilde, år 1908 som högervilde.

Vid meningsskiljaktigheter med statsministern Lindman rörande tillämpningen av §46 i riksdagsordningen avgick Roos som statsråd den 17 mars 1909, samtidigt som statsråden Alfred Petersson i Påboda och Eric Trolle.

Roos var sedan landshövding i Gotlands län 1912-1927. Efter denna period blev han på nytt riksdagsledamot, nu i första kammaren för Kalmar läns och Gotlands läns valkrets åren 1928-1935. Som högerkandidat tillhörde han första kammarens nationella parti fram till 1934, år 1935 det förenade högerpartiet.

I riksdagen var Roos bland annat ordförande i 1928-1930 års andra tillfälliga utskott. Förutom rösträttsfrågan engagerade han sig också i olika lokalpolitiska frågor.

Källor 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Anders Norberg och Andreas Tjerneld, Almqvist & Wiksell International, Stockholm 1985), band 2, s. 342-343

Sveriges befolkning 1900, (CD-ROM version 1.02) Sveriges Släktforskarförbund 2006

Noter

Vidare läsning 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Landshövdingar i Gotlands län
Sveriges konsultativa statsråd
Ämbetsmän från Stockholm
Födda 1859
Avlidna 1938
Män
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
SBH
Politiker från Stockholm
Landssekreterare i Blekinge län
Kristen Johnston

Kristen Johnston, född 20 september 1967 i Washington, D.C., är en amerikansk skådespelare. Hon växte upp i Milwaukee, Wisconsin.

Johnston är bland annat känd som Sally i komediserien Tredje klotet från solen. Hon har varit utbytesstudent i Sverige.

Filmografi i urval 
 (kortfilm)
 (kortfilm)
 (139 avsnitt)
 (gästroll)

 (TV-film)
 (gästroll)
 (64 avsnitt)

 (51 avsnitt)

Referenser

Externa länkar 

 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1967
Kvinnor
Levande personer
Jim Doyle

James Edward "Jim" Doyle, född 23 november 1945 i Washington, D.C., är en amerikansk politiker och medlem av det Demokratiska partiet.

Doyle valdes till guvernör för Wisconsin i januari 2003, då han besegrade regerande guvernören Scott McCallum med 45 procent mot 41 procent av rösterna. Han omvaldes i november 2006 med 53 procent av rösterna. Hans motkandidat kongressledamoten Mark Andrew Green fick 45 procent. Doyle valde att inte ställa upp i 2010 års guvernörsval. Han avgick den i januari 2011 och efterträddes av republikanen Scott Walker.

Guvernörer i Wisconsin
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från Washington, D.C.
Födda 1945
Levande personer
Män
Vsevolod Svjatoslavitj

Vsevolod Svjatoslavitj, "den rödhårige", (ryska: Всеволод Святославич Чермный: Tjernyj) (?-1212) var härskare i Novgorod-Severskij 1202–1204, Tjernigov 1204-1215, och som Vsevolod IV av Kiev 1206–1207 och 1210–1212. Han var den äldste sonen till Svjatoslav III av Kiev. 

Vsevolod ärvde år 1204 furstendömet Tjernigov från sin far. I november månad 1178 gifte han sig med Maria, dotter till Kazimierz II. Han deltog aktiv i försvaret av Kiev och påkallade vid flertal tillfällen om hjälp från polovtserna. År 1210 ingick han en allians med Vsevolod III av Kiev och upprättade en armé för att belägra Kiev under fyra års tid, tills han fördrevs från Kiev av Vsevolod III:s bågskyttearmé under Mstislav den djärve. Han är inte omnämnd i krönikan och därför antas han ha blivit dödad omkring 1215. Hans krigiska arv gick vidare till hans son, Mikael av Tjernigov.

Referenser
 

Kievrikets regenter
Personer i Ryssland under 1200-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna 1212
Audionom

Audionom är ett yrke som innebär en integrerad tillämpning av tekniska, beteendevetenskapliga och medicinska kunskaper inom hörselområdet. Ämnesområdet involverar både människa och teknik och audionomen arbetar med både tekniska och pedagogiska lösningar för ett bättre hörande hos hörselskadade personer. 

I arbetet ingår bland annat att göra hörselutredningar, prova ut hjälpmedel samt att undersöka hur man kan förebygga hörselskador på till exempel arbetsplatser och i offentliga miljöer. 

Arbetet innefattar i huvudsak utredning av hörseln genom hörselmätningar i diagnostiserande syfte eller som underlag för rehabilitering, intervju samt habilitering/rehabilitering av hörselskadade där moment som behovsutredning, audiologisk counseling, hjälpmedelsförskrivning och utvärdering ingår.

Audionom i Sverige
I Sverige är audionom ett yrke som omfattar yrkesexamen och yrkeslegitimation. Audionomer i Sverige har förskrivningsrätt för hjälpmedel inom hörselområdet. Legitimerad audionom är en skyddad yrkestitel.

En audionom utreder hörsel- och balansrubbningar som lett till hörselnedsättning och yrsel- och balansproblem. Audionomen föreslår behandling och rehabilitering utefter de behov som patienten har. Här måste man samarbeta med många andra yrkeskategorier såsom audiolog, hörselpedagog, kurator, forskare, sjukgymnast, psykolog och i många fall även andra läkarspecialister inom bl a öron-näsa-hals.

Akademisk examen 
Grundutbildningen är idag (2018) 180 hp och innebär tre års heltidsstudier.  Grundutbildningen leder till yrkesexamen och ansökan om legitimation sker hos Socialstyrelsen. Samtidigt erhålls en akademisk kandidatexamen. Studier därefter leder till magister-/masterexamen i audiologi och även vidare möjlighet att söka forskarutbildning. Audionomyrket är tvärvetenskapligt och i utbildningen ingår bland annat audiologi (läran om hörseln), medicin, teknik och pedagogik. 

Audionomutbildning finns på Karolinska Institutet,  Örebro Universitet, Sahlgrenska Akademien - Göteborgs Universitet samt Lunds universitet.  Det finns ca 1 000 audionomer sysselsatta i Sverige.

Referenser

Noter 

Yrken inom hälso- och sjukvård
Audiologi
Legitimerade yrken i Sverige
Mirko Marjanović

Mirko Marjanović, född 27 juli 1937 i Knin, Kroatien, död 21 februari 2006 i Belgrad, var regeringschef i Serbien från 1994 till 2000. Han fanns med bland dem som stod på EU:s svarta lista, och således var utestängda från hela EU, Norge och USA.

Källor

Externa länkar
Serbia-info
EU:s svarta lista

Födda 1937
Avlidna 2006
Serbiska politiker
Personer från Knin
Män
IFK Ystad

IFK Ystad, bildad 1927, är en idrottsförening från Ystad i Sverige. På programmet finns bland annat fotboll och handboll. Handbollssektionen heter IFK Ystad HK och fotbollssektionen IFK Ystad FK.

Fotbollslaget spelar säsongen 2019 i Division 5.

Sektioner
IFK Ystad har två sektioner bland annat fotboll och handboll
Handbollssektionen heter IFK Ystad HK
Fotbollssektionen heter IFK Ystad FK

Sportklubbar bildade 1927
Alliansföreningar i Sverige
Sport i Ystad
Ekonomisk karta

En ekonomisk karta är en karta som visar egendomarnas utsträckning (fastigheterna) och hur marken utnyttjas, till exempel för olika typer av jordbruk och för transporter (vägar och järnvägar).

Ekonomisk karta i Sverige 
De första ekonomiska kartorna i Sverige utgavs häradsvis 1860–1912 av Rikets ekonomiska kartverk i skala 1:50 000 och hann täcka åtta län. Vid sammanslagningen 1894 övertogs utgivningen av Rikets allmänna kartverk. Kartan är i allmänhet känd som "Häradsekonomiska kartan". 1911–1936 utgavs ekonomiska kartan i skala 1:20 000 och fastighetsgränser infördes. 1935 infördes flygfoton som grund för kartan och skalan ökades till 1:10 000. Det dröjde dock till 1947 innan utgivningen fick större fart. Från 1965 började man även utge ekonomiska kartor över Norrland, här i skala 1:20 000.

I början av 1970-talet ersattes efterhand de äldre kartorna med en ny utgåva, från 1985 kallad "Gula kartan" och vanligen utgiven i skala 1:20.000.

Lantmäteriets karta "Ekonomiska kartan", eller "Ekan" slutade framställas 1978 och räknas idag till historiska kartor. Ekonomiska kartan efterträddes 2000 av Lantmäteriets Fastighetskarta.

Referenser 

Lantmäteriets kartor
Ekonomi
Kartografi
Historiska kartor
Montagne Pelée

Montagne Pelée, Mont Pelé, är en aktiv vulkan på norra delen av Martinique i Västindien. Det är en stratovulkan och dess topp består av aska och hårdnad lava.

Montagne Pelée är främst känd för sitt utbrott 8 maj 1902 och förödelsen det skapade, 1900-talets värsta vulkanutbrott. Utbrottet orsakade mellan 26 000 och 36 000 dödsfall och förstörde staden Saint-Pierre, Martiniques dåvarande huvudstad belägen åtta kilometer från vulkanen. Efter utbrottet besöktes ön av mineralogen och vulkanforskaren Alfred Lacroix, som 1904 utgav det omfattande arbetet La montagne Pelée et ses eruptions.

Montagne Pelée hade varit inaktiv i 50 år då den i april 1902 vaknade. 8 maj pressades en trögflytande lavaplugg av andesit ur vulkanens kägla, och frigjorde vulkaniskt material från Montagne Pelées inre, vilka skapade ett pyroklastiskt flöde, som drog in över staden med en hastighet av 130–150 meter i sekunden och på ett ögonblick förstörde staden och dödade i stort sett alla dess innevånare. Utbrottet fortsatte under några månader framöver.

Källor 

Vulkaner på Martinique
Berg i Martinique 1000 meter över havet eller högre
Berg i Martinique
Stratovulkaner
Sten Stensson Stéen från Eslöv

För folklustspelet, se Sten Stensson Stéen från Eslöf.

Sten Stensson Stéen från Eslöv är en svensk dramafilm från 1924 i regi av Elis Ellis.

Om filmen
Filmen premiärvisades 7 januari 1924 på biograferna Palladium i Malmö och Skandia i Stockholm. Filmen spelades in i Lund och Eslöv av Hans Block. Som förlaga har man John Wigforss pjäs Sten Stensson Stéen från Eslöf som uruppfördes 1902.

Roller
Elis Ellis - Sten Stensson Stéen, student 
Axel Hultman - Sten Månsson, hans far, bonde 
Frida Dahlskog - mor Månsson 
Sam Ask - Jonas Urman 
Kurt Welin - Per Urman 
Inga Ellis - Anette Strand 
Edvin Adolphson - Löfman, godsägare 
Hilda Castegren - fru Lindgren, inackorderingstant 
Helga Carlson - Elin, fru Lindgrens dotter 
Elsa Lindqvist - Hildegard, Anettes syster 
Frans Oscar Öberg - Jöns 
Eric Sundborg - Anders Persson 
Frithiof Hedvall - Truls 
Knud Almar - Falengren, docent

Se även
 - med Elis Ellis som Sten Stensson
 - med Nils Poppe som Sten Stensson
 - med Nils Poppe som Sten Stensson
 - med Nils Poppe som Sten Stensson
 - med Nils Poppe som Sten Stensson

Filmer 1924
Svenska dramafilmer
Sten Stensson Stéen
Svenska filmer baserade på pjäser
Svenska 1920-talsfilmer

Filmer i regi av Elis Ellis