kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kostervalsen

För filmen med samma namn, se Kostervalsen (film)

"Kostervalsen" med musik av David Hellström och text av Göran Svenning skrevs till en sångtävling i Bohuslän 1907. Sången fick inget pris men blev ändå mycket populär när den kom i tryck 1913.

Inspelningar 
En tidig akustisk inspelning gjordes av dragspelarna bröderna Sundkvist i Stockholm den 12 augusti 1912 och gavs ut på skiva 1913.

Norrmännen Jens Book-Jenssen, Arnstein Johansen & Sverre Vissgren, dragspelsduett m/ ensemble gjorde en inspelning i Oslo 27 januari 1954. Sången utgavs på 78-varvaren Cupol 4826.

Referenser 

Sånger 1907
Svenska sånger
Beväringsvals från Backamo

Beväringsvals från Backamo (även kallad Tjo! Uppå Backamo) är en beväringsvisa från 1912 med text av Göran Svenning och musik av David Hellström som skildrar livet på den militära övningsplatsen Backamo utanför Ljungskile i Uddevalla kommun.  

Den sjöngs in på skiva första gången 1913. 23 september samma år sjöng Gustav Fonandern med orkester in den på den akustiska 78-varvaren Concert Record Gramophone 582076. Bland tidiga kända framförare av den märks bland andra Ernst Rolf, som med orkesterackompanjemang sjöng in den på den akustiska 78-varvaren Odeon R 148 924. Han gjorde en insjungning med pianoackompanjemang 20 juni 1914 som utgavs på den akustiska 78-varvaren Actuelle H 48435 i december 1922. 

Calle Jaerdes orkester, sång: Åke Grönberg, sjöng in den på 78-varvaren Polydor 49551 i juni 1942. 

I modernare tid har den sjungits in av Thore Skogman på EP-skiva (Odeon GEOS 196). Sången har även använts i filmerna Bohus Bataljon från 1949 och Så vit som en snö från 2001.

Se även
 Backamo

Referenser

Webbkällor
 Beväringsvals från Backamo på Svensk Filmdatabas

Fotnoter

Externa länkar
Beväringsvals från Backamo på Svensk mediedatabas
Beväringsvals från Backamo med sång av Artur Rolén (1933) på YouTube

Sånger 1912
Parallellhandling

Parallellhandling är ett dramaturgiskt begrepp som innebär att två berättelser äger rum samtidigt men ofta på olika platser (vanligtvis växelvis men ibland visat i så kallad split screen, se till exempel filmen Ocean's Eleven).

Begreppet och bruket av parallella handlingar fick sitt stora genombrott så tidigt i filmhistorien som med Det stora tågrånet (1903) där filmen växlade mellan att följa rånarna och de efterföljande poliserna. Tekniken användes dock även innan i dramer och komedier på teaterscenen, men möjligheten att klippa gjorde att växlingarna mellan de två (eller flera) handlingarna kunde ske snabbare.

Vanligtvis är parallellhandlingar ett spänningshöjande verktyg där de två parallellhandlingarna - och deras respektive huvudpersoner - möts efter en period. Ibland är dock parallellhandlingarna permanent åtskilda.

Se även
 Cross-cutting

Dramaturgi
Universalalfabet

Ett universalalfabet är ett alfabet som inte gör någon distinktion mellan stora bokstäver (versaler och majuskuler) och små bokstäver (gemener och minuskler).

Uncialskrift var en rationalisering av och en hybrid mellan tidigare kursiv- och majuskelskrifter och är ett exempel på en bokskrift som använde ett universalalfabet.

Se även
 Halvuncialskrift
 Insulär skrift

Bokskrift
Typografi
Keisha Castle-Hughes

Keisha Castle-Hughes, född 24 mars 1990 i Donnybrook, Western Australia, är en nyzeeländsk skådespelare.

Hennes far är australier och hennes mor maori. Castle-Hughes föddes i Australien, men flyttade till Nya Zeeland när hon var fyra år. Hon är mest känd för rollen som den identitetssökande lilla maoriflickan i Whale Rider (2002), som hon nominerades till en Oscar för i kategorin Bästa kvinnliga huvudroll. Hon har även gästspelat i ett avsnitt av Legend of the Seeker i andra säsongen.

Filmografi (urval)
2002 – Whale Rider
2005 – Star Wars: Episod III - Mörkrets hämnd
2006 – Vägen till Betlehem
2010 – Legend of the Seeker: Episode 15 - Creator

Referenser

Externa länkar

Externa länkar 

 

Nyzeeländska skådespelare under 2000-talet
Födda 1990
Kvinnor
Levande personer
Marrit Ohlsson

Marrit Sofia Ohlsson, född 16 november 1914 i Umeå, död 6 juni 1986 i Stockholm, var en svensk skådespelare och dansare.

Marrit Ohlsson är begravd på Danderyds kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Noter

Källor 

 Östgötateaterns arkiv

Födda 1914
Avlidna 1986
Svenska dansare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Umeå
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Kvinnor
Mugg (olika betydelser)

Mugg kan syfta på:

 Mugg – ett dryckeskärl
 Mugg (sjukdom) – en sjukdom som kan drabba hästar

Se även
 Pappersmugg
 Vikmugg
Mugg

En mugg är en robust typ av kopp som ofta används för att dricka varma drycker, såsom kaffe, te eller choklad. Muggar har ofta handtag och rymmer en större mängd vätska än andra typer av koppar. I formella miljöer används sällan muggar till servering. 

De gamla muggarna var ofta ristade i trä och ben eller formad av lera, de moderna tillverkas av keramiska material. Vissa är tillverkade av förstärkt glas, till exempel pyrex. Andra material, inklusive plast, stål och lackerad metall, reducerar vikt och värmemotstånd, vilket är till fördel för till exempel campare. Tekniker som screentryck och dekaler används för att tillämpa dekorationer och reklam; dessa bränns in på muggen för att säkerställa varaktighet.

Historia 

De äldsta dryckeskärlen som funnits av arkeologer var gjorda av ben och hade knappt något handtag; dessa var inte muggar. De första muggarna är relaterade till den yngre stenålderns krukmakeri och har hittats i Kina och Japan och daterats till 10 000 f.Kr. I början formades all keramik av händer, men arbetet underlättades sedan genom uppfinningen av drejskivan någon gång mellan 6500 och 3000 f.Kr. Det var relativt lätt att lägga till ett handtag till en kopp i processen, vilket resulterade i en mugg. Största nackdelen med dessa muggar var de tjocka väggarna som gjorda att det var svårt att dricka ur dem. Väggarna förtunnades med utveckling av olika tekniker av metallbearbetning. Muggar av metall var tillverkade i brons, silver, guld och även bly, från 2000 f.Kr., men var svåra att dricka ur tillsammans med varma drycker. Trämuggar producerades troligen från den äldsta tiden, men de flesta av dem har inte kunnat bevarats till nuvarande tid. Uppfinningen av porslin på 600-talet i Kina förde en ny era med tunnväggiga muggar som passar både varma och kalla drycker.

Allmän design och funktion 

Muggens formgivning syftar till värmeisolering, de tjocka väggarna i en mugg i jämförelse med de tunna i en tekopp har en isolerande funktion och förhindrar drycken från att kylas av eller värmas upp på kort tid. Botten på muggen är sällan platt, den är oftast endera konkav eller försedd med en extra kant, detta för att reducera den termiska kontakten på den yta vars muggen är placerad. Dessa funktioner lämnar ofta en karakteristisk O-formad fläck på ytan. Handtaget eller örat håller handen och fingrarna borta från muggens heta sida. Av samma anledning för värmeisolering är muggar oftast tillverkade av material med låg värmeledningsförmåga, såsom lergods, benporslin och glas.

Storlek
De på 1800-talet mycket populära dekorerade porslinsmuggarna rymde omkring ett stop = 1,3 liter. Dagens kaffemuggar är avsevärt mindre och rymmer cirka 2½ deciliter.

Se även  
Lista över dryckeskärl

Referenser

Externa länkar 

Husgeråd
Dryckeskärl
Leony

Leony Vitria Hartanti, född 20 september 1987, är en indonesisk sångerska och skådespelare. Hon räknas som en av de främsta tonårsidolerna i sitt hemland.

Diskografi 
 1993 – Rame-rame
 1993 – Semua Oke
 1995 –  Jangan Marah
 1996 – Tanteku 
 1997 – Tari Samba 
 1998 – Katanya 
 1999 – Album Perjuangan 
 2000 – Lie Lie An Taw Taw 
 2001 – Bis Sekolah 
 2004 – No Apologies

Se även 
 Lista över indonesiska sångare

Källor

Externa länkar 
 Leony - Officiell webbplats
 Monitor Artists

Indonesiska skådespelare
Indonesiska sångare
Födda 1987
Kvinnor
Levande personer
Karl-Erik Alberts

Karl-Erik Ingemar Alberts, ursprungligen Karl Erik Ingemar Alberts, född 27 december 1910 i Örgryte, död 2 december 1989 i Stockholm, var en svensk filmfotograf och regissör av kortfilmer. 

Alberts studerade först vid ett handelsgymnasium och fortsatte därefter vid högskolan, men ändrade yrkesval och blev fotograf. Han arbetade för Svensk Filmindustri, Europafilm, Centrumateljéerna, Svensk Talfilm, Kinocentralen och Irefilm.

Regi
1952 - Oisa Voisa, Boys
1938 - Frisksport

Filmfoto i urval 

 

 

1938 – Frisksport (kortfilm)

Externa länkar

Svenska filmfotografer
Svenska filmregissörer
Personer från Örgryte socken
Födda 1910
Avlidna 1989
Män
Per Carleson (ljudtekniker)

Per Åke Sixten Carleson, född 28 maj 1947 i Brännkyrka församling i Stockholms stad, död 1 januari 2022, var en svensk ljudtekniker, mixare, regiassistent, filmregissör, manusförfattare, filmproducent, kompositör och filmklippare.

Biografi 
Carleson var uppväxt i Årsta i Stockholm och studerade vid Dokumentärfilmskolan 1967–1968. Tillsammans med Peter Holthausen och Christer Furubrand startade Per Carleson Studio Lagnö AB, 1982. Han var vid sidan av filmarbetet värd på vandrarhemmet STF Trosa/Lagnö Studio, beläget i delar av filmstudion utanför Trosa.

Regi 
1993 – Störtknutte
1993 – 881113-4753
1996 – Ladulåt
1997 – Senaste nytt
1999 – Det var en gång...
1999 – En kväll på stan
2001 – En förtrollad kväll
2001 – Päron
2001 – Nödig
2002 – Tempo
2002 – Betraktaren
2003 – Egen härd är guld värd
2004 – Kvinnokraft
2005 – Trosa hela året
2007 – Oväntat besök?
2008 – Naturliga möten

Producent (i urval) 
1995 – Drömprinsen – Filmen om Em

Filmmusik

Filmroller 

 

2000 – Firekid

Referenser

Externa länkar 
STF Trosa/Lagnö Studio
 

Svenska filmregissörer
Svenska manusförfattare
Svenska filmproducenter
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Regissörer från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Musiker från Stockholm
Mottagare av Guldbaggejuryns specialpris
Per
Födda 1947
Avlidna 2022
Män
Svenska dokumentärfilmare
Klacktorget

Klacktorget är ett torg vid Folkparksvägen i stadsdelen Solberga i Söderort i Stockholms kommun. Torget ligger i stadsdelens centrala del, och kallas även för Solberga centrum. Tillsammans med det något mindre Kristalltorget utgör Klacktorget stadsdelens två centrumanläggningar tillkomna i början av 1950-talet. Båda är grönmärkta av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär "särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt".

Historik

En stadsplan (Pl. 3745) för Solbergas andra centrumanläggning upprättades 1950. Namnet anknyter till Klackvägen och hör till kategorin ”skodon” som återfinns i väg- och kvartersnamn i närheten. Fastigheten Ovanlädret 1 utgör själva torgets bebyggelse. Torget uppkom som en del av arbetet med att skapa grannskapsenheter, vilket innebär bostadsområden med centralt placerade torg för affärer och service. Byggherre var AB Stockholmshem som anlitade arkitekt Paul Hedqvist vilken gestaltade bebyggelsen i den vid tiden rådande Folkhemsarkitekturen. Totalt ingick sju sammanhängande bostadskvarter norr och söder om Klacktorget i uppdraget. Parkavdelningen vid Stockholms stads gatukontor utformade själva torget. Byggmästare var byggföretaget Einar Mattsson. 

Torget omges av flerfamiljshus med verksamheter i bottenvåningarna. Som arkitektonisk accent och utropstecken flankeras torget av ett punkthus i tio våningar, även det ritat av Hedqvist. Byggnaden karakteriseras genom hörnfönstren med fönsteromfattningar i puts som kragar ut från fasaden. Den ursprungliga planen att höghuset skulle fungera som kollektivhus realiserades dock inte. När centrumanläggningen var nybyggd fanns här ett stort utbud av affärer och samhällsservice. Punkthuset innehöll ursprungligen ett snabbköp (Konsum) i bottenvåningen och i tvåvåningslamellen fanns bland annat tobaksaffär, blom- och fruktbutik, el- och radiobutik, herrfrisör, damfrisör och tandläkare. Trevåningslamellen innehöll ursprungligen kemtvätt, bosättningsaffär, sybehörsaffär, mjölkbutik och i den utskjutande envåningsdelen låg en specerihall med charkavdelning. 

Klacktorget var ändhållplats för buss 68 som tog Solbergabor till innerstaden fram till 1964, då tunnelbanan kom till Telefonplan och 68:an blev matarbuss 142. Med tiden försvann de flesta småbutikerna från Klacktorget. Solbergaborna handlade hellre i Älvsjö centrum eller vid Telefonplan. Kvar finns i dag en Tempobutik som ligger i gamla specerihallen. Konsums snabbköp i punkthuset stängde i november 1988, idag huserar ett gym i lokalen. År 2008 genomförde Stockholms stad en upprustning där torgets tidsenliga karaktär bevarades och förstärktes.

Bilder

Se även
Kristalltorget

Referenser

Noter

Källor
  
Solberga: information till Dig som äger ett kulturhistoriskt värdefullt hus i ytterstaden. – Stockholm: Stockholms stadsmuseum. Kulturmiljöenheten, 2009

AB Stockholmshem: Solberga, Klas Schönning (2001)

RAÄ:s bebyggelseregister: OVANLÄDRET 1

Externa länkar

Solberga
Gator och torg i Söderort
Grönmärkta byggnader i Stockholm
Spencer Treat Clark

Spencer Treat Clark, född 24 september 1987 i New York, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar
 
Star Bios

Födda 1987
Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Personer från New York
Anders Jonason

Jonas Anders Jonason, född 19 mars 1925 i Stockholm, död 3 november 1993 i Vaxholm, var en svensk journalist, författare och översättare.

Biografi 
Jonason, som var son till David Jonason och Elsa Jonason, ogift Danielson, blev fil. kand. 1950 och medarbetade i Dagens Nyheter 1944, i Aftonbladet 1949–1950, i Expressen 1954–1969, i Sveriges Radio 1960–1962 och i Folket i Bild/Kulturfront från 1973.
1953 vann Jonason Svenska Detektivromanpriset för boken Mord med mera (B. Wahlström, 1953) och tilldelades en prissumma på 15 000 kr. I fotoboken Konsten att vara där (Norstedts, 1992) skriver Anders Jonason om vännen Christer Strömholm och berättar i förordet till boken om när han följde med denne till Paris för att göra reportage om bidonviller.

1964 gifte han sig med klädformgivaren Kerstin Lokrantz. Tillsammans fick de dottern Elsa Lokrantz (född 1964).

Bibliografi
Mord med mera (B. Wahlström, 1953)
Marianne, flygvärdinnan (B. Wahlström, 1955, ungdomsbok under pseudonymen Ann Wilson)
Mördaren kommer strax (Bonnier, 1956)
Död för mödan (Bonnier, 1959)
Fallet Grete (Bonnier, 1963)
En karriär: roman (Wahlström & Widstrand, 1969)
Byggherrarna: samtal med markägare, byggmästare, arkitekter, kommunalpampar, stadsplanerare, allmännyttiga byggföretagare, fastighetsmäklare om kampen om mark och byggrätt, orimliga kostnader, meningslös standard, ofri konkurrens och människoovänligt miljöskapande (Wahlström & Widstrand, 1970)
 Äreminne över en död Säpo-chef (Gedin, 1987)
 Konsten att vara där: fotobok i samarbete med och om fotografen Christer Strömholm, total upplaga om 2000 exemplar. (Norstedts, 1992)

Översättningar (urval)
 Dashiell Hammett: Den gäckande skuggan (The thin man) (Norstedt, 1964)
 Ross Macdonald: Kort stubin (The goodbye look) (Norstedt, 1970)
 Edita Morris: Solodansaren (The solo dancer) (Gidlund, 1973)
 Jörgen Brenting: Hotad drottning (Dronning, dronning) (Norstedt, 1976)
 Colin Dexter: Flicka försvunnen (Last seen wearing) (Norstedt, 1978)
 Mario Puzo: Hasard (Fools die) (Norstedt, 1979)
 Stefan Heym: Smädeskriften eller Drottningen mot Defoe (The Queen against Defoe) (Ordfront, 1983)
 Charles Willeford: Miami blues (Miami blues) (Gedin, 1988)
 Raymond Chandler & Robert B. Parker: Poodle Springs (Poodle Springs) (Hammarström & Åberg, 1990)

Manusförfattare
1955 - Mord, lilla vän

Filmografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska kriminalförfattare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från norska
Översättare från danska
Födda 1925
Avlidna 1993
Svenskspråkiga författare
Män
Översättare från Stockholm
Författare från Stockholm
Journalister från Stockholm
Erik Sandvärn

Erik Samir Sandvärn, född 4 september 1975 i Gällivare, är svensk fotbollsspelare, back. 
Sandvärn har rutin från Allsvenskan med GIF Sundsvall 2002 och Umeå FC 1992-2001 samt 2008-2010. Han har representerat samelandslaget vid ett antal tillfällen och har spelat i finska Tipsligan med IFK Mariehamn 2004-2008 samt i Alta IF i norska andra divisionen 2003. Morderklubb IFK Umeå.

Källor

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IFK Mariehamn
Män
Födda 1975
Levande personer
Fotbollsspelare i Umeå FC
Personer från Gällivare kommun
Gatumagiker

Gatumagiker, illusionist som, oftast utan ersättning, utför sina trick på gatan för att underhålla och träna sina konster. Genren uppstod under 1990-talet efter att amerikansk TV lanserade en show med magikern David Blaine. Showens format skapades främst av programmets kreativa konsult Paul Harris, en legendarisk innovatör inom främst genren close-up.

Efter Blaines framgångar har flera andra gjort shower på samma tema, som till exempel Cyril Takayama, Criss Angel.

Ordet "gatumagi" i den här kontexten har väldigt lite gemensamt med det mycket äldre fenomenet med samma namn; gatumagi, alt. Street Performance. Skillnaderna är många. Gatumagiker av den äldre skolan gör föreställningar på trottoarer och torg med en början, en mitt och ett slut varefter publiken uppmanas att lägga en slant i hatten om de gillade vad de såg. Kända gatuartister som använder sig av magi är Gazzo, Nick Nickolas och den numera avlidne Jim Cellini i USA.

Trolleri
Yrken
Richard Grey

Richard Grey, född cirka 1458, död 13 juni 1483, son till John Grey av Groby och Edvard IV:s drottning Elizabeth Woodville och därigenom halvbror till Edvard V av England.

Grey arresterades av hertig Rikard av Gloucester 30 april 1483 efter ett kuppförsök. Familjen Woodville antogs försöka överta ansvaret för den unge kungen och därigenom få makten över riket istället för Rikard, dåvarande lordprotektor. Grey avrättades senare vid Pontefract Castle.

Referenser

Personer i Rosornas krig
Födda 1458
Avlidna 1483
Män
Romersk kursivskrift

Romersk kursivskrift var den form av kursiverade handskrift som användes i romerska riket. Den yngre, mer informella varianten användes i viss mån en bit in i medeltiden.

Äldre romersk kursivskrift 
Äldre romersk kursivskrift, även kallad kursiv majuskelskrift, var den romerska vardagsskriften som användes för brevskrivning, av handelsmän för bokföring, skolbarn som lärde sig det romerska alfabetet och till och med kejsare när de i fält delade ut order. En mer formell och kantig variant existerade som utgick från kvadratisk kapitalskrift. Den äldre kursivskriften var som mest i bruk 100-talet f.Kr.-200-talet e.Kr. men är förmodligen betydligt äldre.

Liksom denna skrift är svår att läsa för oss idag uppfattades den som svårläst även av antikens romare. Skriften använder sig flitigt av ligaturer och många bokstäver är helt oigenkännliga. a ser ut som ett modernt, kursivt r; b och d är i princip identiska; e består av två parallella linjer; r och t liknar varandra; och v ser ut som en upphöjd rät linje.

Yngre romersk kursivskrift 
Yngre romersk kursivskrift, även kallad kursiv minuskelskrift, utvecklades ur den äldre varianten och användes omkring 200-600. Denna variant är mer lättläslig idag, till exempel känner vi lätt igen a, b, d och e, och tecknen är mer proportionerliga och placerade på enda linje. Det var den skrift som användes i vissa domstolar i slutet av senantiken och början av medeltiden.

Förmodligen har uncialskriften och halvuncialskriften utvecklats från denna den yngre romerska kursivskriften - vilket är särskilt tydligt hos bokstäverna a, g, r och s. Enligt Jan-Olof Tjäder har den dessutom utövat något inflytande på samtliga medeltidens bok- och handskrifter.

Se även 
 Romersk skrift
 Merovingisk skrift

Romerska riket
Latinska alfabetet
Paleografi
Bokskrift
Handskrift
Majuskelskrift

Majuskelskrift är skrift skriven för hand med majuskler, det vill säga versaler (stora bokstäver). Majuskelskrift är det vanliga skrivsättet i antika handskrifter på både grekiska och latin.  

Majuskelskrift, som är relativt omständlig att skriva, användes senare framför allt för inskriptioner och rubriker. 

Till skillnad från minuskelskrift kan majuskelskrift skrivas mellan två rader eftersom alla bokstäver är lika höga.

Se även 
 Kvadratisk kapitalskrift
 Uncialskrift
 Romersk skrift
 Monumentalskrift

Bokskrift
Paleografi
Michelle Ang

Michelle Ang, född 17 oktober 1983, är en malaysisk skådespelare, verksam på Nya Zeeland.

Hon medverkar i The Tribe, där hon spelar Tai-San (säsong 1-4). Hon har också varit med och sjungit i The Tribe-cd:n Abe Messiah i ett antal låtar.

Filmografi (urval)
1997 - Young Entertainers - TV-serie som Super Trooper
1999 - The Tribe - TV-serie som Tai-San
2001 - Xena: Warrior Princess - episod 6.21. och 6.22. som Akemi
2002 - Neighbours - TV-serie som Lori Lee
2004 - Futile Attraction som Violet McKenzie
 som Kimmie
 som Trina Ling
 (röst)

Referenser

Externa länkar
 

Födda 1983
Nyzeeländska skådespelare under 1900-talet
Nyzeeländska skådespelare under 2000-talet
Malaysiska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Alumner från Victoria University of Wellington
St. Kilda

St. Kilda, eller Saint Kilda (skotsk gaeliska: Hiort), är en skotsk ögrupp i Nordatlanten, 66 km väster om Yttre Hebriderna. Bara ön Rockall är längre bort ifrån skotska fastlandet. Hela gruppen (8,55 km²) ägs av National Trust for Scotland, och är ett av Skottlands fem världsarv. De andra är Edinburgh, Limes (Antoninus mur), New Lanark och Skara Brae.

Man tror att namnet St. Kilda kommer ifrån urnordiska skildir (sköldar).

Där finns sju öar i gruppen: Hirta, Soay, Boreray, Dùn, Levenish, Stac Lee och Stac an Armin. Öarna beboddes tidigare av ett antal invånare i byn Bàgh a' Bhaile (gaeliska) på Hirta. Befolkningen talade skotsk gaeliska. År 1930 lämnade dock de sista invånarna ön och evakuerades på egen begäran till skotska fastlandet.

Externa länkar 
 St. Kilda-webbsida
 St Kilda heritage
 bilder
 UNESCO Världsarv. St. Kilda
 World Heritage Sites Protected Areas Programme - St. Kilda

St. Kilda
Världsarv i Skottland
Världsarv inskrivna 1986
Nattmössa

Nattmössa eller nattluva är en särskild typ av mössa, avsedd för nattligt bruk. 

Dess huvudsakliga uppgift är att hålla huvudet varmt. Den kan även förhindra fläckar på lakan och dylikt och skydda håret mot ohyra. Förr i tiden var folk vana vid att alltid ha något på huvudet, ute som inne. Till och med på de medeltida badinrättningarna kunde männen bära mössor, fastän de för övrigt var nakna. På 1600- och 1700-talen blev perukerna på modet. När peruken togs av sattes nattmössan på istället.

En nattmössa kan ha band att knyta under hakan. Nattmössor för damer kan ha spetsapplikationer.

Namnet på 1700-talets politiska parti Mössorna var ursprungligen ett öknamn. Det gavs 1737 åt Arvid Horns anhängare, som "gick med huvudena i nattmössan".

Se även
Pyjamas

Referenser

Huvudbonader
Mössa
Sömn