Meritokrati

Meritokrati (av latinets meritus, förtjänst, och kratein, från klassisk grekiska κράτος   'styrka, kraft') är en ideologi eller samhällssystem där begåvning, utbildning och prestationer ses som de viktigaste faktorerna för att få en lyckad karriär. 

Enligt idén om meritokrati ska social status och lön bygga på vad en person åstadkommer i samhället. Anlag och begåvning, inhämtade kunskaper och ansträngningar är enligt meritokratin avgörande för en persons möjlighet till yrkesmässigt, socialt och politiskt avancemang. Socialt ursprung, samhällsklass, väntjänster eller grupptryck ska å andra sidan sakna betydelse.

Historia 

I samband med upplysningen och de århundraden som därpå följde, dvs 1700-talet, 1800-talet och 1900-talet, förändrades västvärldens samhällen i grunden. Även det allmänna synsättet, attityden och mentaliteten förändrades, i många fall i grunden. En del i denna förändring var att meritokratiska uppfattningar och ideal spreds, inte minst i liberala och borgerliga kretsar. Denna förändring gick även hand i hand med en allmän sekularisering och strävan efter ett samhälle som organiserades efter moderna och rationella principer. 

Max Weber var filosof, historiker, ekonom, och en av de första sociologerna, influerad av arbeten av Friedrich Nietzsche, Karl Marx, Immanuel Kant med flera som studerade fenomenet. Weber intresserade sig även för meritokrati och rationalitet i det antika Kinas statsförvaltning, som i stort sett var befriat från religion (om man ser konfucianism och daoism som filosofier fokuserade på att befrämja välfungerande samhällen). Weber beskrev de många olika "idealtyper" av statsförvaltningen, politiken och ekonomin i sitt verk Economy and Society (1922). Hans kritiska studie av byråkratiseringen av samhället blev en av de mest bestående delarna av hans arbete, och han föreslog en modell för den perfekta (rättsligt-rationella) byråkratin med nio grundläggande principer med rekrytering, befordran och hierarki baserade på meriter. För Weber var detta en idealmodell, som skulle vara svår att etablera utan skönhetsfel i verkligheten.

Ordet meritokrati (engelska: meritocracy) myntades av sociologen Michael Young i dennes bok The Rise of the Meritocracy 1870–2033 från 1958. I den boken användes begreppet satiriskt, för att belysa riskerna med en okritisk användning av principen.

Debatt och kritik 
Förespråkare för meritokrati argumenterar att genom att lyfta upp kompetenta och begåvade personer kan samhället dra nytta av deras förmågor. Meritokrati är på så sätt bättre på att fånga upp begåvning än ett system som bygger på ärvda titlar. Om vi belönar arbete och ambition, hävdar förespråkare, så blir samhället rättvist, produktivt och effektivt. 

Kritiker hävdar å sin sida att meritokrati till stora delar är en illusion. De som genom arv, maktstrukturer och tur tillhör samhällets överklass kan luta sig mot idén om meritokrati och blir på så sätt immuna mot anklagelser om orättvisa. Det skapar en självbelåtenhet som inte uppstår i till exempel en aristokrati. Illusionen om meritokrati står därmed i vägen för en bredare diskussion om ojämlikhet, och skiftar fokus bort från solidaritet och samarbete. Dessutom, hävdar kritiker, belönar meritokrati bara vissa meriter. Förmågor som empati, omsorg, med mera osynliggörs, vilket leder till en osund kultur av karriärism och ständig kamp där resurser och talang läggs på saker som har marginellt värde för samhället.

Historikern Petter Sandgren har skrivit om hur begreppet meritokrati ursprungligen var ett dystopiskt begrepp som beskrev "ett samhälle där människovärdet blir allt för intimt sammankopplat med individers prestation och förmåga". Lena Sohl, forskare i sociologi, har kallat meritokrati för "klassamhällets dimridå". Journalisten Petter Larsson skriver i boken Riggat. Hur tron på meritokrati minskar chansen till en klassresa om hur tron på att arbete och begåvning lönar sig gör att människors ilska över ojämlikhet minskar. 

Michael Sandel, politisk filosof och professor vid Harvard University, har i boken The Tyranny of Merit (2020) beskrivit meritokrati som en illusion som skiftar fokus bort från det gemensamma bästa: "För ju mer vi tänker på oss själva som self-made och oberoende, desto svårare är det att lära oss tacksamhet och ödmjukhet. Och utan dessa känslor är det svårt att jobba för allas bästa."

Se även 
 Aristokrati
 Demokrati
 Elitism
 Geniokrati
 Nepotism
 Plutokrati
 Statsskick
 Teknokrati

Referenser

Vidare läsning 
 The Rise of the Meritocracy (1994), av Michael Young.
 The Tyranny of Merit: What's Become of the Common Good? (2020), av Michael Sandel.
 Riggat. Hur tron på meritokrati minskar chansen till en klassresa (2023), av Petter Larsson.
 Meritokrati: Idén som förändrade världen (2022), av Adrian Wooldridge.
 Against Meritocracy: Culture, power and myths of mobility (2017), av Jo Littler.
 The China Model. Political Meritocracy and the Limits of Democracy
 The East Asian Challenge for Democracy. Political Meritocracy in Comparitative Perspective.
 Meritocratic Education and Social Worthlessness.

Externa länkar 

Statsskick