kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Missbruk

Ett missbruk är felanvändning av exempelvis droger, förtroenden eller andra saker som anses skadligt eller sjukligt. Oftast är den missbrukande personen beroende av substansen eller fenomenet som missbrukas även om den i många av fallen inte vill erkänna det.

Normalt skiljer man på substansmissbruk och annat missbruk, även om bakomliggande psykologiska orsaker kan finnas. I en vidare mening kan missbruk avse beteenden som kan förefalla ändamålsenliga, men om de görs för att fly verkligheten så kan det vara ett slags missbruk. 

Begreppet ANDTS används inom det förebyggande arbetet mot missbruk av alkohol, narkotika, dopning, tobak, och spel om pengar, och svenska regeringen har tagit fram en ANDT-strategi.

Ett missbruk av makt i en relation kan övergå i eller inkludera våld (se våld i nära relationer). Om detta sker i ett sexuellt sammanhang blir det ett sexuellt övergrepp och – om situationen motsvarar samlag – en våldtäkt. En vuxens sexuella samvaro med ett barn är alltid ett sexuellt övergrepp och kan ibland juridiskt definieras som sexuellt utnyttjande av barn.

Risker 
Enligt WHO är bruk och missbruk av droger ett av de största hoten mot folkhälsan. Bruk och missbruk av alkohol, narkotika och tobak orsakar en stor andel av den svenska sjukdomsbördan, även bland ungdomar.

Olika typer av missbruk bidrar starkt till den samlade sjukdomsbördan i Sverige och orsakar förluster av levnadsår och friska produktiva år. År 2010 var tobaksrökning den fjärde största riskfaktorn för ohälsa, alkohol den åttonde och narkotikabruk på tionde plats. Alkohol och narkotika påverkar även ohälsan kraftigt bland de unga, då bruk av dessa två substanser återfinns på första och andra plats bland riskfaktorerna bland svenska ungdomar.

Hemlöshet
Personer i hemlöshet i Sverige har i relativt hög grad en beroendeproblematik. Bland män uppgavs missbruk och beroende vara den "enskilt största faktorn som bidragit till hemlöshet" i en sammanställning från Socialstyrelsen från 2017.

Exempel på missbruk 
Substansmissbruk
Alkoholmissbruk
Narkotikamissbruk
Läkemedelsmissbruk: Varav en del är så kallat iatrogent missbruk, det vill säga missbruk av läkemedel betingat av läkares åtgärder.
Blandmissbruk
Internetmissbruk
Köpmissbruk
Matmissbruk
Sexmissbruk
Spelmissbruk
Maktmissbruk

Se även
Kemiskt beroende
Psykiskt beroende
Anonyma Alkoholister (AA)
Anonyma Narkomaner (NA)
Anonyma Sexmissbrukare (SAA)
Anonyma sex- och kärleksberoende (SLAA)
Anonyma överätare (OA)

Källor 

Psykologi
Landshövdingar i Kronobergs län

Landshövdingen i Kronobergs län är chef för Länsstyrelsen i Kronobergs län.

Lista över landshövdingar i Kronobergs län 
1634–1636: Bengt Kafle Smålands län
1636–1653: Bengt Bagge av Berga Smålands län
1653–1654: Mauritz Holst
1655–1657: Gabriel Gyllenankar
1657–1664: Mauritz Nilsson Posse
1674–1676: Jakob Fleming
1676–1679: Gustaf Lilliecrona

1687–1687: Jonas Klingstedt
1687–1701: Åke Ulfsparre
1701–1710: Gustav von Faltzburg
1710–1718: Axel Banér
1718–1719: Olof Törnflycht
1719–1727: Jakob Cronstedt
1727–1729: Johan Brauner
1729–1746: Anders Koskull
1747–1758: Gustaf Fredrik Rothlieb
1758–1763: Peter von Psilander
1763–1769: Joakim Beck-Friis
1769–1776: Adam Johan Raab
1776–1782: Olof von Nackreij
1782–1787: Salomon Hederstierna
1787–1793: Göran Henrik Falkenberg
1793–1827: Carl Stellan Mörner
1827–1863: Carl Mörner
1863–1864: Carl Johan Thyselius
1864–1875: Gustaf Lorentz Munthe
1875–1888: Gunnar Wennerberg
1888–1898: Harald Spens
1898–1909: Charles von Oelreich
1909–1925: Alexis Hammarström
1917–1917: Knut Archibald Hamilton (tillförordnad)
1925–1944: August Beskow
1929–1930: Mortimer Munck af Rosenschöld (tillförordnad)
1944–1946: Erik Lundh
1946–1964: Thorwald Bergquist
1965–1970: Gunnar Helén
1970–1971: Per Bjering (tillförordnad)
1971–1977: Lars Eliasson
1977–1983: Astrid Kristensson
1983–1988: Britt Mogård
1988–1995: Sten Wickbom
1995–2002: Wiggo Komstedt
2002–2006: Lars-Åke Lagrell
2006–2007: Claes Sjöblom (tillförordnad)
2007–2016: Kristina Alsér
2016–2017: Anders Flanking (tillförordnad)
2017–2019: Ingrid Burman
2020–:     Maria Arnholm

Webbkällor
 Länsstyrelsen i Kronobergs län.

Externa länkar
 Länsstyrelsen i Kronobergs län. 
 

Kronobergs län
Landshövdingar i Kronobergs län
Nornor

Nornorna (fornnordiska norn pl. nornar) är ödesgudinnor i nordisk mytologi. På modern isländska betyder nornor "häxor".

Tre namngivna nornor förekommer: Urd, Verdandi och Skuld (Urðr, Verðandi ok Skuld). 
Urd (Urðr) kommer från isländskans ord för lycko- eller olycksöde (besläktat med engelskans "wyrd" och forntyskan "Wurd, Wyrd" med samma betydelse).  
Verdandi betyder Vardande och kommer av varða/varda
Skuld betyder Skuld eller framtid. 

Nornorna sades leva i ett hus vid Yggdrasils rötter intill Urdarbrunnen. Där tog de vatten ur brunnen och sand från marken omkring den jättelika asken och öste över trädet så att dess grenar inte torkade eller ruttnade. Enligt Snorre finns flera nornor, som är av både gudar, alver och dvärgars släkte. De av gudarnas släkte är enligt honom de som bestämmer över människors liv. I modern konst och litteratur framställs de ofta som spinnande ödets trådar (likt Moirerna), men denna beskrivning av dem är nästan helt frånvarande i de medeltida källorna med undantag från Första kvädet om Helge Hundingsbane. I Valans spådom står det istället att nornorna ristar runor, inte mycket mer. 

Av beskrivning av nornorna framgår att nordborna var fatalister och liksom hos grekerna omfattade ödets nycker även gudarna. De visade sig när en människa skulle dö och man talade om "den grymma nornan". Att förbinda nornorna med ett tidsflöde är förmodligen ett senare kristet påfund som egentligen härstammar från deras romerska motsvarigheter parcerna. 

Snorre Sturlasson förklarar i sin Edda att det förutom de tre namngivna även finns ett otal mindre nornor som följer varje människa ifrån födelsen till döden och formar hennes öde (besläktade med begrepp som fylgja, hamingja och vård). Enligt somliga uttolkare ska Urd i (den samgermanska) begynnelsen ha varit ensam ödesgudinna; hon förekommer i flera skaldedikter.

Nornorna motsvaras i grekisk mytologi av moirerna och i romersk mytologi av parcerna.

Se även 
 Valkyrior 
 Snorre Sturlasson: Prosaiska Eddan
 Poetiska Eddan: 
 Völuspá
 Vafþrúðnismál 
 Det första kvädet om Helge Hundingsbane

Referenser

Externa länkar 

Nordisk mytologi
Ödesgudinnor
Otukt

Otukt, ej acceptabelt sexuellt beteende, oftast i den snävare meningen av sexuellt umgänge (dock ej parafilt sådant) utanför äktenskapet. Uttrycket förekom i det svenska lagspråket fram till 1984, då en revision av sjätte kapitlet brottsbalken ägde rum. I Finland lever dock begreppet kvar i rättsväsendet.

Begreppets historik
I det svenska juridiska uttrycket "öva otukt" innefattades inte bara olovligt sexuellt umgänge mellan man och kvinna i egentlig mening, så kallat lägersmål, vilket var den innebörd som begreppet otukt gavs i det äldre vardagsspråket. I begreppet ingick även andra otillåtna åtgärder med annans kropp, som avsåg att uppväcka eller tillfredsställa sexualdrift hos den handlande, och som i sexuellt avseende i motsvarande grad var ägnade att såra anständighetskänslan hos den drabbade. Alla sådana handlingar var dock inte straffbara. 

Vid sidan av straffbestämmelserna för hor och våldtäkt utgick under 1900-talets början ett särskilt straff för otukt vanligen endast om någon försvårande omständighet fanns för handen. Ett exempel var då visst släktskapsförhållande förelåg mellan parterna (se blodskam), eller vid så kallad "onaturlig otukt" (sodomi eller pederasti), då straffbarheten vanligen begränsades till sexuella handlingar mellan personer av samma kön, ofta endast till otukt mellan män. Ett annat fall var då gärningen förövades med en minderårig eller förståndssvag person eller innefattade missbruk av någon särskild vårdnadsplikt. 

Det äldre straffbruket för otukt med djur (tidelag) som hämtades från mosaiska lagen, försvann tidigare ur lagstiftningen än många andra otuktsbestämmelser. Antalet lagar som bestraffade ett okvalificerat övande av otukt i form av samlag utanför äktenskapet, förr kallat lönskaläge, minskade successivt.

Under en lång tid fanns det en stark tendens till avkriminalisering av området, emellertid fanns det i början av 1900-talet en opinion för att utvidga lagstiftningen för vissa fall, såsom då otukten innefattade missbruk av tjänsteställning; eller då tvång genom hot kommit till användning utan att gärningen gick att betrakta som våldtäkt.

Vissa strafflagar innehöll straff för kvinnor som yrkesmässigt ägnar sig åt otuktsövande i form av prostitution.

Ett äldre namn på otukt var Skörlevnad (av fornsvenska skör, "bräcklig, lättsinnig"). Motsvarande juridiska uttryck var lägersmål.

Se även 

 Zina

Källor

Sexualbrott
Svensk rättshistoria
Sexualhistoria
Kristen synd

nl:Seksueel misbruik#Ontucht
Elektroluminiscens

Elektroluminiscens, är den luminiscens som uppstår då vissa material genomkorsas av en elektrisk ström, alternativt utsätts för ett kraftigt elektriskt fält. Det skiljer sig från ljusutstrålning till följd av värme (svartkroppsstrålning) eller från kemikalier.

Orsak 

Elektroluminiscens uppstår genom rekombination av elektroner och hål i ett material (vanligen en halvledare), varvid de exciterade elektronerna avger sin energi i form av fotoner (ljus). Innan de rekombinerar hålls elektronerna och hålen separerade antingen på grund av att materialet är dopat så att en p-n-övergång bildats (i halvledarkomponenter som till exempel LED:er), eller genom excitation på grund av att högenergetiska elektroner accelererats mot materialet (som i till exempel bakgrundsbelysningen för displayer).

Exempel på elektroluminiscenta material 
 Zinksulfid dopat med koppar, mangan eller silver
 Naturligt blå diamanter (diamanter dopade med bor).
 III-V halvledare, som exempelvis Indiumfosfat, galliumarsenid, indiumtennoxid eller galliumnitrid.

Praktisk användning 

Fosforescerande material används som bakgrundsbelysning för LCD:er, då det är en jämn och lagom stark ljuskälla som inte drar alltför mycket elektrisk effekt. Detta gör dem speciellt lämpade för batteridrivna prylar som armbandsur och termometrar. Eftersom de kan göras tunna (ner till ungefär 1 mm tjocklek) kan de användas som dekoration på vardagsföremål, inklusive kläder och accessoarer. De kräver dock relativt höga spänningar, och i batteridrivna apparater löses detta genom en omvandlingskrets, som ofta ger upphov till ett hörbart vinande ljud när belysningen är påslagen. För apparater kopplade till elnätet kan spänningen fås direkt från detta.

I båda fallen måste det elektroluminiscenta materialet omges av två elektroder, av vilken den ena måste vara genomskinlig för att ljuset skall kunna passera. För detta används ofta glas täckt med en oxid av indium eller tenn, men även nanorör eller PEDOT. Den andra elektroden är oftast av någon sorts reflekterande metall. 

Till skillnad från neonljus och fluorescerande ljuskällor har inte elektroluminiscenta lampor negativ resistans, vilket gör att extra kretskomponenter som reglerar strömmen genom dem inte är nödvändiga.

Elektroluminiscenta ljuskällor kan i princip ha vilken färg som helst, men den grönaktiga färg som vanligen används är den som bäst passar det mänskliga ögats känslighet, vilket gör att dessa ger bäst belysning i förhållande till den elektriska effekt som krävs.

Externa länkar 
 Översikt av elektroluminiscensens utnyttjande i displayer, samt hur den upptäcktes

Källor 

Fasta tillståndets fysik
Elektriska fenomen
Fylgja

Fylgja (pluralis fylgjor, fornsvenska fylghia, modern svenska följa (följeslagerska), av fornnordiska fylgja, 'skyddsande' 'följa', var i nordisk mytologi ett övernaturligt väsen som följde människan och var en kvinnlig skyddsande. Från början uppenbarar fylgjor sig i djurgestalt och var troligen individens frisjäl eller alter ego. En krigisk man hade sålunda till exempel en varg eller björn till fylgja. 

I den sena fornvästnordiska litteraturen förekommer fylgjor som kvinnliga skyddsandar för enskilda och för ätter. Släktens skyddsande kallas också fylgjukona d v s följekona eller också ättefölja.

Se även
 Diser
 Nornor
 Hamingja
 Hamn
 Vård

Referenser 

Livet efter detta
Nordisk mytologi
Hamingja

Hamingja av ”ham” (hamn/skepnad) och ”gengja” (gångare) är i nordisk mytologi en sorts kvinnliga, övernaturliga skyddsväsen, som följer och råder över människans lycka tills hamingjans skyddsling dör. Hamingjan förflyttar sig då till någon, som stod den döde nära. På detta sätt är hamingjan ett väsen, som följer ätt och släkt i generationer. En hamingja kan också lånas ut till någon som behöver skydd. Hamingjan förknippades förr oftast med kungar och framgångsrika individer. På fornisländska betyder hamingja "lycka". Man kan notera likheter mellan begreppen hamingja och fylgja.

Se även 
 Diser 
 Fylgjor
 Nornor
 Vård (folktro)
 hamn

Referenser 

Nordisk mytologi
Övernaturliga väsen
Husandar
Vairochana

Vairochana är en buddha inom mahayana och vajrayana. Han är i synnerhet viktig för inriktningarna huayan, t'ien-t'ai, shingon och tibetansk buddhism. Han betraktas generellt sett som en personifikation av dharmakaya, och inom vajrayana betraktas han som en av de fem dhyanibuddhorna. Han är den huvudsakliga buddhan i mahayanasutran Avatmasakasutra.

I avatmasakasutra beskrivs Shakyamuni som en manifestation (nirmanakaya) av Vairochana. I samma sutra finns även en historia om en manifestation av Vairochana som en bodhisattva, som till slut blev en buddha. I detta fall kallas han för Rocana, som en sambhogakaya.

Referenser

Externa länkar
The Enlightenment of Vairocana, Mahāvairocanasūtra översatt till engelska av Alex Wayman och R. Tajima. 
The Meaning of Vairocana in Hua-yen Buddhism av Francis H. Cook.

Buddhor
Mahayana
Vajrayana
Wakonda

Wakonda eller Wakanda är i mytologin hos Siouxindianerna i Nordamerika en himmelsande som saknade substans men var närvarande överallt.

Se även
 Mytologi: Gud över gudar

Referenser 

Amerikansk mytologi
Vale

Vale ("han som påstår"), även Våle, Ale, Wale eller Wali, är i nordisk mytologi son till Oden och Rind. Han är förutbestämd att hämnas guden Balders död genom att dräpa hans baneman, guden Höder, och så sker när han bara är ett dygn gammal. Vale är djärv i strid och en mycket bra bågskytt. Han är en av de få gudar som överlever Surts brand i Ragnarök och sedan tillsammans med halvbrodern Vidar bosätter sig i Idavallen och tar över Odens sysslor.

I den poetiska eddan nämns Vale i tre dikter. Völuspa, Balders drömmar och Sången om Hyndla.

Ur Poetiska Eddan:Rind föder Vale i Västersalaren dag gammal skall Odins son dräpa.Förrn han händer tvår och håret kammarbär han på bålet Balders ovän.Nödd har jag talat, nu skall jag tiga.
Balders drömmar, vers 11

Se även 
Vale (Lokes son)
Snorres Edda

Referenser 

Balder
Gudar i nordisk mytologi
Kosmopolit

För begreppet kosmopolit inom geobiologin, se kosmopolit (biologi)

Kosmopolit (av grekiska: kosmos, världen och polites, medborgare) används i ett politiskt sammanhang för att beteckna den fosterlandslöse, ibland med nedsättande eller klandrande betydelse. Kosmopoliten är "världsmedborgaren", alltså en människa som med sitt intresse omfattar inte bara sitt fädernesland, utan alla jordens folk, en person som vistas än i det ena, än i det andra landet, eller som har lätt för att tillägna sig skilda folks sedvänjor.

Kosmopolitism, "världsmedborgarskap, världsmedborgaranda", är åsikten att hela mänskligheten bör betraktas som ett samfund av lika berättigade medborgare, utan hänsyn till skiljaktigheter i ras, nationalitet och religion. 

Kosmopolitism genomsyrar den akemenidiske kungen Kyros II:s cylindertext och blev norm i det persiska riket från och med 520-talet f.Kr.

Kosmopolitismen hävdades eftertryckligt av stoikerna, och under Upplysningen på 1700-talet ställdes den åter i förgrunden. Inom bahá'í-tron är en världsfederation med världsmedborgarskap en av hörnstenarna.

Se även
Internationalism
Nationalism

Politiska åskådningar

ru:Космополитизм (значения)
zh:世界公民
Volframlampa

Volframlampa är den vanligaste typen av glödlampa. Lampan består av en volframtråd omsluten av en glaskupa monterad i en sockel, oftast en gängsockel (Edisonsockel).

Volframlampan har funnits i två varianter. De numera gasfyllda lamporna (förr kallade halvwattslampor) introducerades 1913 på marknaden. De betydligt äldre vakuumlamporna (förr kallade enwattslampor), vilka brukades åren cirka 1906–1913, har en lufttom glaskupa.

Terminologin hel- och halvlampor har sitt ursprung från måttenheten hefnerljuset (mått på lysets sfäriska medelvärde). Numera används "lampeffekt" som mått på ljusstyrkan i glödlampor. När gasfylld volframlampa introducerades, betydde detta ett stort steg för utvecklingen av elektrisk belysningsarmatur.

Ljusstyrkan (i candela) varierar med lampspänningen (pålagd spänning över volframtråden). Om spänningen ökas 1 procent, ökar ljusstyrkan med 4 procent. En lampas livslängd är omkring 800 - 1000 timmar. En tioprocentig för hög driftspänning reducerar livslängden ungefär till hälften. Glödtrådens motstånd varierar med dess temperatur. I kallt tillstånd kan resistansen vara 1/10 lägre än resistansen i en brinnande lampa. Vid dessa situationer finns därför behov att variera "inkopplingsströmmen" så att den blir densamma som "normalströmmen".

Halvwattslampa
Halvwattslampan är fylld med en gasblandning, ofta kvävgas eller argongas och kräver knappt hälften så mycket effekt för att generera samma ljusstyrka som lufttomma lampor. Syftet med gasen är att försvåra för volfram att undergå sublimering vid höga temperaturer. Ju närmare smältpunkten den brinnande tråden är i, desto klarare ljus genereras. En gasfylld lampa är därmed mer effektiv än vakuumlampor, eftersom den inte förstörs vid höga temperaturer. De andra trådmaterialen som osmium, tantal och kol är inte lika beständiga vid höga temperaturer nära smältpunkten som volfram är.

Gasens tryck i en brinnande lampa är omkring . Volframtråden i en halvwattslampa är också spirallindat (spiraliserad eller dubbelspiraliserad) så att dess "kontaktyta" med gasen ökar. Därigenom minskas energiförlusterna i lampans oundvikliga värmetransport, vilken förorsakas av gasens cirkulation inom glaskupan. I brinnande tillstånd har volframtråden en temperatur av ca. , medan temperaturen i glasbehållaren kan uppgå till ca.  ().

Kapaciteten, d.v.s. lampeffekten, i de gasfyllda lamporna är  upp till tusentals watts för normalspänningen . Endast de riktigt stora lampeffekterna () ger skäl till namnet "halvwattslampa". 

Volframlampan uppfanns och studerades av Langmuir  vid  omkring 1910-1913.

Helwattslampa
Helwattslamporna har, liksom de så gott som utdöda koltrådslamporna, i praktiken vakuum inom glaskupan. Dessutom är inte volframtråden spiraliserad eller dubbelspiraliserad. I brinnande tillstånd har volframtrådens en temperatur på omkring 1 900 K, medan glashöljet har normal rumstemperatur, till skillnad från halvwattslampan.

Liksom vid halvwattslampor är de endast de större lampeffekterna som förtjänar namnet "helwattslampa".

Ljuskällor
Glödtråd

Glödtråd, den aktiva beståndsdelen i en glödlampa. Material med hög resistans används för ändamålet, varav en liten del av den elektriska energin emitteras i form av elektromagnetisk strålning (företrädesvis ljus), medan merparten omvandlas till värme. Temperaturen i tråden är i närheten av smältpunkten, varav behov finns att hindra materialet att fasförändras genom sublimering för att inte förstöras. (Alla fast material (utom helium) sublimerar under sin trippelpunkt). Vanligtvis omges glödtråden av en gasblandning för att försvåra denna fasövergång. För glödlampor används volfram som trådmaterial.

Se även
 Kollampa
 Tantallampa
 Osmiumlampa
 Volframlampa

Belysningsteknik

en:Incandescent light bulb#Filament
Hefnerljus

Hefnerljus, Hefner-Alteneckenhet eller normalljus, förkortat HK (tyska Hefnerkerze), är en måttenhet för ljusstyrka. 

Hefnerljus var den första praktiskt användbara ljusenheten och introducerades av den tyske elektroteknikern Friedrich von Hefner-Alteneck 1883 i samband med hans konstruktion hefnerlampan. Normallampans konstruktion består av en brinnande veke (med diameter 8 mm) som justeras så att dess låga (utan lampglas) har höjden 40 mm. Ljusstyrkan hos denna låga mäts i horisontell led och utgör lysenheten för 1 hefnerljus. 

Numera används candela som standardiserad ljusenhet.  En ljusenhet i hefnerljus definieras som den horisontella ljusstyrkan hos ljuset i en hefnerlampa. 1 HK motsvarar cirka 0,903 candela.

Optik

Ljusstyrkeenheter
Belysning
Egentliga jordartsmetaller

Egentliga jordartsmetaller var ursprungligen beteckningen på de jordartsmetaller som var svårlösliga i vatten. De mer lättlösliga kallades alkaliska jordartsmetaller. Beteckningen (liksom hela begreppet jordartsmetaller) är inte helt entydig och används inte längre. Alkaliska jordartsmetaller (eller jordmetaller) har emellertid fått en utvidgad och mer stringent definition grundad på periodiska systemets grupper och är fortfarande i bruk.

Se jordartsmetaller för mer detaljer om vilka grundämnen som ingick i gruppen.

Periodiska systemet
Jodie Foster

Alicia Christian "Jodie" Foster, född 19 november 1962 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare, filmproducent och filmregissör.

Biografi 
Jodie Foster gjorde sin första filmroll redan som treåring och medverkade i Walt Disney-familjefilmer och reklamfilmer. Hon fick sitt genombrott 1976, 13 år gammal, som den drogberoende, prostituerade tonårsflickan Iris i filmen Taxi Driver.

1976 spelade hon en av huvudrollerna i gangsterfilmen Bugsy Malone.

Synnerligen mångsidig och avancerad för sin ålder spelade hon under tonåren ofta roller där hon föreföll långt mer mogen och erfaren än sin verkliga ålder.

Hon har belönats med en Oscar två gånger – 1988 för Anklagad (som Sarah Tobias) och 1991 för När lammen tystnar (som Clarice Starling). 2013 mottog hon hederspriset Cecil B. DeMille Award vid Golden Globe-galan.

Foster ersatte Nicole Kidman som Meg Altman i Panic Room (2002), efter att Nicole Kidman skadat sig.

Privatliv
Hon heter ursprungligen Alicia men sedan pappan lämnade familjen uppfostras barnen av mamma Brandy och hennes livspartner Josephine Dominguez eller "moster Jo". Hennes syskon börjar kalla Alicia för Jodie - efter "mosters" initialer Jo D.

Jodie Foster är lesbisk, vilket hon avslöjade offentligt under en prisutdelning i Los Angeles 2007.
Foster har två söner födda 1998 och 2001. Foster hade under många år ett förhållande med Cydney Bernard. År 2014 gifte hon sig med fotografen Alexandra Hedison.

År 1981 försökte en fanatisk beundrare, John Hinckley, mörda USA:s president Ronald Reagan – han ville med denna handling imponera på sin idol.

Jodie Foster kunde läsa vid tre års ålder.

Asteroiden 17744 Jodiefoster är uppkallad efter henne.

Filmografi i urval 

 Listan avser skådespelarroller, om inget annat anges.

 (fem avsnitt)
 (tre avsnitt)

 (även regi)

 (även produktion)

 (endast regi och produktion)

 (även exekutiv produktion)

 (även regi)

2013–2014 – Orange Is the New Black (endast regi)
 (endast regi)
 (endast regi)

 (endast regi)

Utmärkelser

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 
 

Födda 1962
Levande personer
Amerikanska filmproducenter
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
Skådespelare från Los Angeles
Kvinnor
Alumner från Yale College
Scott Glenn

Theodore Scott Glenn, född 26 januari 1939 i Pittsburgh i Pennsylvania, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi (urval)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1941
Män
Skådespelare från Pittsburgh
Levande personer
Alumner från College of William & Mary