kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Takashi Shimura

Takashi Shimura , född 12 mars 1905 i Ikuno, Hyōgo prefektur i Japan, död 11 februari 1982 i Tokyo, var en japansk skådespelare. Han är den skådespelare som tillsammans med Toshiro Mifune är främst känd för sitt samarbete med Akira Kurosawa. Hans roller omfattar läkaren i Den berusade ängeln (1948), detektiven i Herrelös hund (1949), vedhuggaren i Demonernas port (1950), den dödligt sjuke byråkraten Watanabei Att leva (1952), och den ledande samurajen Kambei i De sju samurajerna (1954). Shimura var den mest anlitade skådespelaren i Japan i sin generation.

Karriär 
Shimuras skådespelardebut kom i filmen Akanishi Kakita (1936) och en roll i Kenji Mizoguchis film Naniwa Hika - "Naniwas klagodikt"  (1936). Han tillägnade sig en mjuk, auktoritativ och lätt humoristisk spelstil. 

Shimura föddes i Nagato och studerade engelsk litteratur vid Kansai universitet.
 
Kurosawas filmsamarbete med Shimura mellan 1943 och 1980 började tidigare och varade längre än det med Mifune (1948–65). Shimura dök upp i regissörens debutfilm Sanshiro Sugata (1943), och i Kurosawas sena film Kagemusha (1980), för vilken Kurosawa skrev ett särskilt stycke åt Shimura. Scenen klipptes dock inför den västliga releasen och det blev föga känt att han deltagit i filmen. Till The Criterion Collections DVD släpp återinsattes Shimuras insats.

Utöver hans arbete med Kurosawa är Shimura även känd för sina roller i flera Japaneska monsterfilmer, såsom vetenskapsmannen Kyohei Yamane i de första två Godzilla-filmerna.

Filmografi i urval 
Shimura medverkade i 21 av Kurosawas 30 filmer. Urval och svenska titlar från Chaplin (1965).
 1944 - Tora no Ō o Fumu Otokotachi Männen som trampade på tigerns svans
 1950 - Demonernas port
 1952 - Ikiru Att leva
 1954 - De sju samurajerna
 1954 - Godzilla - monstret från havet
 1955 - Godzilla Raids Again
 1957 - The Mysterians
 1958 - Den vilda flykten
 1961 - Mothra
 1961 - Yojimbo - Livvakten
 1962 - Gorath
 1964 - Ghidorah, the Three-Headed Monster
 1965 - Frankenstein - djävulsk skräck
 1980 - Kagemusha – spökgeneralen

Noter och referenser

Externa länkar
 

Japanska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1905
Avlidna 1982
WP:Projekt Japan
Personer från Hyogo prefektur
Yoshio Inaba

Yoshio Inaba, född 15 juli 1920 i Japan, död 20 april 1998 i Tokyo, var en japansk skådespelare.

Filmografi (urval)
1954 - De sju samurajerna
1955 - Samurai II: Duel at Ichijoji Temple
1956 - Arashi

Externa länkar
 

Japanska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1920
Avlidna 1998
WP:Projekt Japan
Personer från Chiba prefektur
Seiji Miyaguchi

Seiji Miyaguchi, född 15 november 1913, Tokyo, död 12 april 1985 i Tokyo, var en japansk skådespelare.

Filmografi (urval)
1954 - De sju samurajerna

Externa länkar
 
Privat hemsida om Seiji Miyaguchi

Japanska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1913
Avlidna 1985
WP:Projekt Japan
Skådespelare från Tokyo
Minoru Chiaki

Minoru Chiaki , född 30 juli 1917 i Hokkaido, Japan, död 1 november 1999 i Tokyo, Japan, var en japansk skådespelare.

Filmografi (urval) 
 1950 - Demonernas port
 1954 - De sju samurajerna
 1955 - Godzilla Raids Again
 1958 - Den vilda flykten

Källor

Externa länkar 
 Asian Cinema Drifter: Minoru Chiaki

Japanska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1917
Avlidna 1999
WP:Projekt Japan
Personer från Hokkaido prefektur
Daisuke Kato

Daisuke Kato (加東 大介, Katō Daisuke), född 18 februari 1911 i Tokyo, Japan, död 31 juli 1975 i Tokyo, Japan, var en japansk skådespelare.

Filmografi (urval)
1954 - De sju samurajerna

Referenser

Noter

Externa länkar
 
Daisuke Kato

Japanska skådespelare under 1900-talet
Män
Skådespelare från Tokyo
Födda 1911
Avlidna 1975
WP:Projekt Japan
Isao Kimura

Isao Kimura (木村 功), även känd som Ko Kimura, född 22 juni 1923 i  Hiroshima, Japan, död 4 juli 1981 i Tokyo, Japan, var en japansk skådespelare. Han medverkade i filmer som Akira Kurosawas Revolvern och De sju samurajerna. Kimura dog i matstrupscancer.

Filmografi (urval)

Externa länkar

Japanska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1923
Avlidna 1981
WP:Projekt Japan
Personer från Hiroshima
Elsy Lindgren

Elsy Maria Lindgren, född 18 juni 1923 i Västerås, död 31 januari 2015 i Hägersten, var en svensk schlagersångerska. 

Elsy Lindgren deltog i några sångtävlingar i början på 50-talet. Hon sjöng i radio och fick skivkontrakt med Sonora. Hon kallades för den nya Ulla Billquist. Första 78-varvaren Klockorna i dalen samt Tårar spelades in på Sonora den 5 december 1953. 

Sista skivinspelningen gjordes 1978 då hon tillsammans med Tove Andersen medverkade på en Snoddas-LP i låten Man skall leva som man lär. 

På senare år uppträdde hon med bland andra Trio med Bumba. 

Elsy Lindgren var bosatt i Hägersten. Hon är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Externa länkar 
Privat webbplats om Elsy Lindgren
Elsy Maria Lindgren nämnd under "Dödsfall"

Svenska schlagersångare
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Västerås
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1923
Avlidna 2015
Kvinnor
Gerda Neumann

Gerda Neumann, född 14 december 1915 i Köpenhamn, död 26 januari 1947 i Köpenhamn, var en dansk skådespelare och sångare.

Neumann debuterade som sångare tillsammans med sin bror Ulrik Neumann 1933. 

De turnerade internationellt tillsammans under 1930- och 1940-talet till platser där hennes man Jens Dennow ordnade engagemang. 

Hon och hennes man omkom i flygolyckan vid Kastrup 1947, samtidigt som den svenske arvprinsen Gustaf Adolf.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar 
 
 

Danska sångare
Danska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Köpenhamn
Personer som omkommit i flygincidenter
Födda 1915
Avlidna 1947
Kvinnor
Sångare från Köpenhamn
Ole Breitenstein

Ole Breitenstein, född 21 november 1934, död 6 april 2003, filmvetare verksam vid Stockholms universitet.

Publikationer där Ole Breitenstein varit medverkande.

En introduktionskurs för nybörjare i filmvetenskap. (1973), Ole Breitenstein.
Kila på bio - köp en livsstil (1979), Ole Breitenstein, Eva Wikander - .
Utbildningsprogram. Massmedier (1981), Ole Breitenstein - .
Prinsessan i massmediaskogen : en tendens i kvinnlig debatt - sedd ur ett manligt perspektiv (1990), Ole Breitenstein.
Upptäck massmedierna, (1994) Ole Breitenstein, Peter Dahlgren och Jonas Wall - .

Födda 1934
Avlidna 2003
Svenska filmvetare
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Män
Lucky People Center International

Lucky People Center International är en svensk dokumentärfilm från 1998 av Erik Pauser och Johan Söderberg.

Handling 
Filmen är en resa genom ett tjugotal länder där existentiella frågor behandlas och de medverkande har alla tagit ställning mot det moderna samhället och försöker göra människans tillvaro bättre.

Om filmen 
Filmen hade världspremiär på biograf Sture i Stockholm den 27 mars 1998.

Medverkande 
Alexander Brenner
Sogyal Rinpoche
Björn Merker
Annie Sprinkle
Bruno Manser
Sagbohan Danialou
Erina Rhöse
Neginha Valdice
Pragati Sood
Toyoshige Sekiguchi
Djossou Dotche
Djossou Hounsikpê Edwige
Te Waka Huia
Iwakichi Yamashita
Noriko Yamashita
Franklin Bearchild Eriacho
Cashus D.
The Penans of Sarawak
Baba Ghi
Toshiji Mikawa
Gitagong Nonastery
Mayuki Hino
Mae Gloria
Jai Singh Chandel
Ortodoxa Kyrkan i Moskva
Bill Clinton
Marshall Applewhite
Navajo Nation
Kosakai

Musik i filmen 
Let There Be Pleasure av Johan Söderberg och Erik Pauser
Look Down av Johan Söderberg och Erik Pauser
The Pulse av Johan Söderberg och Erik Pauser
Chan Chan av Johan Söderberg och Erik Pauser
Taiko-Monkey av Johan Söderberg och Erik Pauser
Progress av Johan Söderberg och Erik Pauser
Action av Johan Söderberg och Erik Pauser
Constant Dance av Johan Söderberg och Erik Pauser
Death av Johan Söderberg och Erik Pauser
Haka av Bub Wehi och Te Waka Huia

Utmärkelser 
1999 - San Francisco International Film Festival - Hedersbetygelse, film och video internationell samhälle och kultur

Externa länkar 

Svenska dokumentärfilmer
Svenska musikfilmer
Svenska filmer 1998
Eadweard Muybridge

Eadweard Muybridge, född 9 april 1830, död 8 maj 1904, var en engelsk fotograf. Han är mest känd för sina insatser inom fotografin och för att han hjälpte Leland Stanford i ett vad.

Vadet gällde huruvida om en häst vid något tillfälle släpper alla hovarna från marken eller ej när den galopperar. Eadweard Muybridge satte upp ett antal kameror i en rad längs med en bana, från varje kamera lät han sedan spänna ett snöre tvärs över banan, när sedan en häst passerade och därmed drog i snöret utlöstes respektive kamera som på så sätt registrerade en ögonblicksbild. Eadweard Muybridge bevisade med hjälp av egenhändigt utvecklad kamerateknik att en häst kan släppa alla hovarna från marken och fick därmed priset på 25 000 dollar, en avsevärt stor summa pengar på den tiden. Dock lär Eadweard Muybridge ha spenderat ca 50 000 dollar på genomförandet av experimentet. På den plats där experimentet utfördes ligger Stanford University.

Galleri

Referenser 

Filmhistoria
Fotografi
Engelska fotografer
Män
Födda 1830
Avlidna 1904
Teknikhistoria
Robert J. Flaherty

Robert Flaherty, född 16 februari 1884 i Iron Mountain, död 23 juli 1951 i Dummerston, var en amerikansk filmregissör.

Flaherty skapade den första kommersiellt framgångsrika dokumentärfilmen i långfilmsformat, Nanook, köldens son.

Biografi
Flaherty började sin karriär som malmletare i Hudson Bay i Kanada och blev upptäcktsresanden som kallats ”dokumentärfilmens fader”, även om hans filmer skildrar en verklighet som är sedd genom ett konstnärstemperament.

Han skildrar med förkärlek människan i primitiva samhällen och hennes kamp mot naturen. Hans mest berömda film, Nanook, köldens son, är ett resultat av 16 månaders liv bland inuiter på Grönland.

I filmen ”Moana, solens son” skildrar han livet på Samoaöarna och i ”Mannen från Aran” fiskarbefolkningen på en irländsk ö.

Flaherty samarbetade ibland regissörerna John Grierson och F. W. Murnau.

Filmografi (urval)
 Nanook, köldens son (Nanook of the North) (1922)
 The Pottery Maker (1925)
 Moana, solens son (Moana) (1926)
 The Twenty-four Dollar Island (1927) koer dokumentär om New York City
 White Shadows in the South Seas (1928)
 Acoma the Sky City (1929; ofullbordad)
 Tabu (1931, tillsammans med F. W. Murnau
 Industrial Britain (1931)
 Man of Aran (1934)
 Elephant Boy (1937)
 The Land (1942) 45-minuters dokumentär gjord för USA:s jordbruksdepartement
 Louisiana Story (1948)
 The Titan: Story of Michelangelo (1950)

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1975

Amerikanska filmregissörer
Amerikanska dokumentärfilmare
Amerikanska stumfilmsregissörer
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Iron Mountain
Födda 1884
Avlidna 1951
Män
Jens Dennow

Jens Dennow, till 1941 Thomassen, född 7 augusti 1910, död 26 januari 1947 i flygolyckan vid Kastrup, var en dansk musiker och kapellmästare, musikimpressario, kompositör och textförfattare, manusförfattare och filmproducent. 

Dennow var bland annat produktionsledare för motståndsdramat Den röda jorden som vann en guldpalm vid Cannesfestivalen 1946. Han var gift med skådespelerskan Gerda Neumann som också omkom i flygkraschen vid Kastrup.

Filmografi 
1940 – En ganske almindelig Pige
1943 – Op med humøret (även manus)

1943 – En pige uden lige

Källor

Externa länkar 
 

 Jens Dennow på Discogs 

Danska filmproducenter
Danska manusförfattare
Danska sångtextförfattare
Danska kompositörer
Danska orkesterledare
Danska musiker under 1900-talet
Födda 1910
Avlidna 1947
Män
Personer som omkommit i flygincidenter
Pallasch

Pallasch är ett blankvapen avsett för i första hand det tunga kavalleriet. Pallaschens klinga är ungefär 1 m lång samt rak och försedd med sabelfäste. Vapnet användes både för hugg och stickande. Pallaschen liksom även sabeln började i mitten av 1700-talet ersätta de gamla värjtyperna hos de europeiska arméerna.

Svenska pallascher 
Med undantag av Husarregementet var det svenska kavalleriet ända in på 1770–1780-talen beväpnat med värjor av efterkarolinsk eller till och med av rent karolinsk modell. Första gången man i svenska officiella handlingar påträffar benämningen pallasch på ett sidovapen för svenskt kavalleri är 1765 då man förordade dess införande. Man menade då troligen ett vapen med korgfäste med bred, kraftig klinga efter preussisk modell. 

Olika tolkningar har funnits för vad som kännetecknar en pallasch. Under senare delen av 1700-talet och därefter benämndes sidovapnen för kavalleriet i Sverige allmänt pallascher antingen de hade raka eller krokiga klingor. Begreppet har varit föremål för diskussion sedan dess och benämningarna pallasch, sabel och värja har använts om varandra. Främst har konstruktionen av fästet med eller utan knapp varit avgörande om vapnet skall kallas värja eller pallasch. 

Den så kallade pallaschen m/1775 för Västgöta och Smålands kavalleriregementen är därmed i egentlig mening ingen pallasch.

Noter

Källor
Gustavianska pallascher av Tor Schreber von Schreeb, Stockholm 1939, Centraltryckeriet

Närstridsvapen
Kavalleri
Blankvapen
Svärd
Den digitala salongen

Den digitala salongen var ett svenskt projekt som drevs 1994–2001. Syftet med projektet var att underlätta för verksamheter inom framför allt kultur och humaniora att ta till sig möjligheterna med IT.

Initiativtagare och "motor" i Den digitala salongen var Alexander Rudenstam. Verksamheten finansierades av KK-stiftelsen, Nutek, regeringen och projektdeltagare (t.ex. Utbildningsradion, Norstedts förlag, museer och bibliotek runt om i Sverige). Ett 100-tal verksamheter i landet mötte de möjligheter som www ger via sina deltaganden i Den digitala salongens olika projekt.

Projekt
IT
Kultur i Sverige
Vetenskap i Sverige
1994 i Sverige
Heja

Heja kan avse:

 Heja – att låta en vikt, som upplyfts till en viss höjd och åter får falla ned, för att utöva verkan genom den vid fallet förvärvade kraften, se hejare
 Hejaramsa – en rytmisk och talande text som används när man hejar på ett lag
Hejare

Hejare, en vikt, som upplyfts till en viss höjd och åter får falla ned, för att utöva verkan genom den vid fallet förvärvade energin. Hejaren nyttjas vid flera tillfällen som en del av arbetsmaskiner, till exempel vid pålkranar, fallhammare, fallverk m.m. I överflyttad bemärkelse används ordet även som beteckning för hela arbetsmaskinen ifråga.

Källor
 

Byggteknik
Ugglan
Berns De Reaux

Berns De Reaux född Robert Burns De Reaux 10 oktober 1883, död 12 januari 1954, skådespelare sångare och dansör. 

Den 2 december 1931 gifte han sig med Augusta Fredrika ”Asta” Andersson (12/9 1889-18/12 1970). De förblir gifta fram till hans död 1954.
Makarna vilar tillsammans på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Filmografi (urval) 
1950 - Kyssen på kryssen
1947 - Jens Månsson i Amerika
1942 - Livet på en pinne
1941 - Livet går vidare

1936 - Pensionat Paradiset
1936 - Intermezzo

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska dansare under 1900-talet
Män
Födda 1883
Avlidna 1954
Vinylklorid

Vinylklorid är ett halogenerat kolväte med formeln C2H3Cl. Ämnet går ofta under namnet vinylkloridmonomer (VCM) för att skilja den från dess polymer polyvinylklorid (PVC)

Historia
Vinylklorid framställdes första gången 1835 av Justus von Liebig och hans student Henri Victor Regnault. De framställde det genom dehydrohalogenering av etylendiklorid (C2H4Cl2) med kaliumhydroxid (KOH).

År 1912 patenterade den tyske kemisten Fritz Klatte vid företaget Griesheim-Elektron en metod att framställa vinylklorid av acetylen och saltsyra med kvicksilver(II)klorid som katalysator.

Egenskaper
Vinylklorid är en mycket brandfarlig gas (självantändning vid 435 °C). Blandad med 4 – 31 % luft är den dessutom explosiv. Vid förbränning bildas saltsyra och även det mycket giftiga ämnet fosgen.

Framställning
Idag framställs vinylklorid industriellt genom krackning av 1,2-dikloretan vid 500 °C och 1,5 – 3 MPa. Den saltsyra som bildas återanvänds för att tillverka dikloretan.

Användning
Vinylklorid används främst för framställningen av plasten polyvinylklorid (PVC).

Se även
Kloretan
Klormetan

Klororganiska föreningar
Hälsovådliga luftföroreningar
Monomerer
Hekatomb

Hekato'mb (grekiska ἑκατόμβη hekato'mbe, av hekato'n, "hundra") avser en mycket stor mängd. Ursprungligen var det ett offer av hundra tjurar eller andra nötkreatur, men sedan hos Homeros benämning för stora offer, i synnerhet vid offentliga högtidligheter, där antalet kunde vara både större och mindre än hundra och exempelvis får och getter också kunde ingå. Offren förekom vid stora fester.

Källor

Religion i antikens Grekland
Offer
Hektik

Hektik (Hektisk feber), av gr. hektiko's, "som har en egenskap", medicinskt, kallar man den tärande, med stark avmagring, ymnig, klibbig svett, hastig, liten puls, hög, i synnerhet om kvällarna stegrad temperatur förenade kroniska feber, som uppträder i senare stadiet av
tuberkulos, vid kronisk suppuration o.d.

Källor
 

Medicinska symtom
Ugglan
Helenos

Helenos, son till Priamos och Hecuba, liksom sin mor med en spådomsgåva. Enligt senare sagor var han tvillingbror med Kassandra och efter Paris död förrädisk mot Troja. I Æneiden låter Vergilius Helenos stifta ett rike i Epirus.

Källor
 

Personer i grekisk mytologi
Ugglan
Helg

Helg kallas den tid under vilken de kyrkliga högtiderna firas. Eftersom det judiska dygnet börjar på kvällen räknas de kristna helgerna från aftonen före den första högtidsdagen. De kan inledas med helgmålsringning kl. 18.00 och helgmålsbön.

Julhelgen räknas från julaftonen till och med trettondagen inklusive mellanliggande vardagar.

I dagligt tal är helg även en benämning på veckoslutet, eftersom man har helgledigt med anledning av söndagen (och lördagen kan räknas som en ledig helgdagsafton).

Inför helger kan man önska varandra god helg eller trevlig helg.

Källor 

Tideräkning
Helgdagar
Mathieu Kérékou

Mathieu Kérékou, eller Ahmed Kérékou, född 2 september 1933 i Kouarfa i Benin, död 14 oktober 2015 i Cotonou, var president i Benin åren 1972-1991 och 1996-2006.

Biografi
Kérékou tog makten i Benin genom en militärkupp den 26 oktober 1972. 1991 hölls det första flerpartival som han förlorade, men 1996 vann han valet och blev åter president. År 2001 omvaldes han för en ny femårsperiod som president. 2006 förlorade han valet och Yayi Boni blev president.

Kérékou blev känd för sina många politiska metamorfoser beroende på strömningarna i världen. 1972, vid statskuppen i Benin, anslöt han sig till marxism-leninism, 1976 införde han i landet kollektivt jordbruk enligt maoistisk ideologi, 1980 under inflytande av Libyens Muammar al-Gaddafi omvändes han till islam och började kalla sig Ahmed, och 1996 blev han "pånyttfödd kristen", igen med namnet Mathieu, och frimarknadsförespråkare.

Fram till 1991, då han tvingades från makten efter landsomfattande protester, hade han och hans inre cirkel lyckats plundra statsfinanserna på minst en halv miljard dollar, varvid tre statliga banker gick omkull.

Källor

Externa länkar 

Födda 1933
Benins presidenter
Män
Avlidna 2015
Plateau

Plateau kan syfta på:

 Plateau (bordsdekoration) – en stor spegelbricka, vanligen med rikt arbetad kant, som placerades som prydnad på ett dukat bord
 Plateau, Benin, departement i Benin
 Le Plateau, Elfenbenskusten, kommun i Elfenbenskusten
 Plateau, Nigeria, delstat i Nigeria

Se även
 Plateaux
 Le Plateau
PU

PU eller Pu kan syfta på:

PU – en publikation som utgavs av olika instanser inom den svenska polisen, se Polisunderrättelser
Pu – kemiskt tecken för Plutonium
Pu, Linfen – ett härad som lyder under Linfens storstadsområde i Shanxi-provinsen i norra Kina
Pu – en ö i Inden, se Car Nicobar Island
Skådespel

Skådespel kan syfta på:

 Skådespel –  en form av litteratur som företrädesvis består av dialog mellan rollfigurer, se teaterpjäs
 Skådespel – en manöver i idrott där en tävlande avsiktligt simulerar, se filmning

Se även 
 Skådespelare

Externa länkar
Max Ibenfeldt

Max Siegfred Harald Christian Ibenfeldt, född 29 mars 1888 i Köpenhamn, död 11 mars 1952, var en dansk skådespelare. Han var elev på Det Ny Teaters elevskole 1909-1910 under Albert Petersen och Christian Zangenberg och scendebuterade 10 januari 1911 på Slagelse Teater. Han var gift med skådespelerskan Agnes Ibenfeldt och far til journalisten Palle Max Ibenfeldt (1917-1979).

Filmografi (urval)
1950 - Livet du gav mig 
1948 - Okänd man 
1933 - Farmors revolution

Källor

Externa länkar

Danska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1888
Avlidna 1952
Skådespelare från Köpenhamn
Ragnar Billberg

Ragnar August Billberg, född 8 december 1899 i Stockholm, död 10 augusti 1930 i Paris, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Utöver sin karriär som filmskådespelare var Billberg verksam vid Dramaten i Stockholm där han agerade i 35 roller mellan åren 1919 och 1923.

Han gifte sig med skådespelaren Inga Tidblad den 16 februari 1924.

Billberg avled 30 år gammal efter att just ha avslutat inspelningen av filmen Hjärtats röst. Han är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1899
Avlidna 1930
Män
Game Boy Player

Game Boy Player är ett tillbehör till Gamecube, släppt den 20 juni 2003 i Europa, som gör det möjligt att spela Game Boy-, Game Boy Color- och Game Boy Advance-spel på en vanlig TV. Tillbehöret har samma djup och bredd som själva basenheten, men är bara ca 3 cm hög. På framsidan finns uttag för spel och en linkkabel där ytterligare Game Boy-enheter kan kopplas in för flerspelarspel.

Några spel med inbyggda rörelsesensorer eller med rumblefunktion går däremot inte att nyttja till fullo som till exempel spelet Yoshi's Universal Gravitation eller WarioWare: Twisted!. Vissa svårigheter kan även uppstå med spelen Boktai: The Sun is in Your Hand och Boktai 2: Solar Boy Django på grund av den inbyggda ljussensorns placering.

En liknande produkt, utvecklad av Datel, släpptes den 24 oktober 2003 i Europa. Den heter Advance Game Port och den är som en dongel som man kopplar in i minneskortsuttaget på konsolen. Det som skiljer sig, jämfört med Game Boy Playern, är att med Advance Game Port går det enbart att spela Game Boy Advance-spel på TV:n. Game Boy- och Game Boy Color-spel fungerar alltså inte med denna produkt.

Källor

Fotnoter

Produkter lanserade 2003
Tillbehör till Nintendo Gamecube
Leo Golowin

Leonid (Leo) Golowin, född 25 februari 1903 i S:t Petersburg i Ryssland, död 23 maj 1969 i Helsingfors i Finland, var en finländsk skådespelare och teaterchef.

Biografi 
Golowin, vars far var generalmajor, flyttade till Stockholm 1924 och fick sin dramatiska utbildning hos Anna Norrie, Maria Schildknecht och Hilma Henningsson. Han medverkade i stumfilmen En perfekt gentleman (1927) med Gösta Ekman. 1927–1929 tillhörde Golowin Helsingborgs stadsteaters ensemble. Han reste på turnéer i Sverige 1928–1932 och var bland annat engagerad vid Allan Rydings teatersällskap.

Golowin var anställd vid Åbo svenska teater som förste regissör från 1930 och var dess chef mellan 1937 och 1945. Han var biträdande teaterchef vid Svenska Teatern i Helsingfors 1945–1952 och därefter skådespelare vid denna teater. Han medverkade i Finlands Rundradio och var med i flera TV-produktioner.

Golowin var gift 1928–1941 med den svenska skådespelaren Brita Öberg och från 1942 med Maggie Furuhjelm.

Teater

Roller

Regi

Memoarer
 Plats på scenen: En skådespelare ser på sin värld. 1961

Källor

Externa länkar 

Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska teaterchefer
Män
Födda 1903
Avlidna 1969
Finländare från Sankt Petersburg