kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claviere

Claviere är en ort och kommun i storstadsregionen Turin, innan 2015 provinsen Turin, i regionen Piemonte, Italien. Kommunen hade 209 invånare (2017). Claviere gränsar till kommunen Cesana Torinese och till den franska kommunen Montgenèvre.

Claviere ingick i olympiska vinterspelen 2006.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Piemonte
Kommuner i storstadsregionen Turin
Prali

Prali är en ort och kommun i storstadsregionen Turin, innan 2015 provinsen Turin, i regionen Piemonte, Italien. Kommunen hade 242 invånare (2017). Orten ligger på 1 454 meters höjd över havet, cirka 72 kilometer sydväst om Turin. Prali gränsar till kommunerna Abriès, Angrogna, Bobbio Pellice, Perrero, Pragelato, Salza di Pinerolo, Sauze di Cesana och Villar Pellice.

Prali var del av arrangemanget i olympiska vinterspelen 2006.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Piemonte
Kommuner i storstadsregionen Turin
Mirakelmannen (olika betydelser)

Mirakelmannen kan syfta på:

Mirakelmannen – en film från 1945
Mirakelmannen (1932) – en amerikansk film från 1932 med originaltitel The Miracle Man
Mister Miracle – en seriefigur
Panufnik

Flera personer kan avses:

 Andrzej Panufnik (1914–1991), polsk/brittisk tonsättare
Roxanna Panufnik (född 1968), brittisk tonsättare

Polska efternamn
Light up

Light Up, japanska 美術館 bijutsukan, är ett logikspel som utvecklades av japanska Nikoli år 2001. Det spelas i ett rutnät med från början svarta och vita rutor, och uppgiften är att placera lampor så att alla vita rutor blir belysta. I en del av de svarta rutorna står siffror – 0 till högst 4 – som anger hur många lampor det skall finnas vertikalt och horisontellt intill rutan med siffran.

Regler 

Lampor kan placeras i alla vita rutor, men intill en svart ruta med siffra får det inte finnas fler lampor – vertikelt och horisontellt – än siffran anger.
Varje lampa belyser alla vita rutor i sin rad och kolumn, från och med rutan den befinner sig i till en svart ruta eller spelplanens kant.
Alla vita rutor skall vara belysta, men lamporna får inte lysa på varandra.

Exempel 

Det här exemplet visar en enklare spelplan, men rutnätet kan vara betydligt större. Det behöver dessutom inte vara kvadratiskt.

Den svarta rutan med siffran 4 måste ha en lampa i varje möjlig riktning. Dessa lampor markeras med cirklar. Genom att markera de vita rutor som lyses upp av dessa lampor med avvikande färg, eliminerar vi risken för att av misstag placera lampor så att de lyser på varandra.

Nu finns det bara en enda ruta kvar för att placera lampan intill den svarta rutan med siffran 1. Vi sätter ut den lampan och markerar de vita rutor som blir belysta.

Den svarta rutan med siffran 2 skall ha två lampor och det finns bara två obelysta rutor kvar för dessa. Vi sätter ut de båda lamporna och markerar de vita rutor som blir belysta. Nu finns det bara fyra obelysta rutor kvar.

Av de fyra obelysta rutorna ligger två intill den svarta rutan med siffran 0. I dessa rutor får det inte finnas någon lampa.

Om vi placerade en lampa i den nedersta radens tredje ruta, skulle rutan till höger om 0 fortfarande vara obelyst. Alltså måste den sista lampan placeras i den nedre högra hörnrutan. Därmed blir alla rutor belysta.

Några taktiktips 

Ett enkelt sätt att få hjälp med lösningen är att markera de rutor som inte kan innehålla en lampa. Sätt till exempel ett kryss eller en punkt i dessa rutor. Exempel på sådana rutor är rutorna intill en svart ruta med siffran 0.
Intill en ruta med siffran 4 måste det finnas lampor i alla fyra riktningarna. Detta gör att det inte går att placera lampor i de diagonala hörnrutorna intill en sådan ruta.
Om en vit ruta inte kan belysas från en annan ruta, måste den belysa sig själv.
Om en vit ruta bara kan belysas från en enda annan ruta (om den inte kan belysas ens från sig själv), måste det finnas en lampa i den senare rutan.
De diagonala rutorna närmast en svart ruta med siffran 3 kan inte innehålla någon lampa. En sådan lampa skulle göra det omöjligt att placera tre lampor i de vertikala/horisontella rutorna runt 3.

Externa länkar
http://www.puzzle.jp/letsplay/bijutsukanruleflash-e.html Engelskspråkig webbplats med regler, taktik och ett stort antal exempel.
Light Up online

Logikspel
Sauze d'Oulx

Sauze d'Oulx är en ort och kommun i storstadsregionen Turin, innan 2015 provinsen Turin, i regionen Piemonte, Italien. Kommunen hade 1 081 invånare (2017). Orten ligger på 1 510 meters höjd över havet. Sauze d'Oulx gränsar till kommunerna Oulx, Pragelato och Sestriere.

I Sauze d'Oulx hölls tävlingar under de olympiska vinterspelen 2006.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Vintersportorter i Italien
Debbie Austin

Debbie Austin, född 1 februari, 1948 i Oneida i New York är en amerikansk golfspelare.

Austin började att spela på den amerikanska LPGA-touren 1968 där hon under sin karriär vann sju tävlingar, varav fem 1977 då hon tillsammans med Judy Rankin var den segerrikaste spelaren på touren. Samma år vann hon Australian Open på Manly Golf Club i Sydney.

Meriter

Segrar på LPGA-touren
1977 Birmingham Classic, Hoosier Classic, Pocono Northeast Classic, Long Island Charity Classic, Wheeling Classic
1978 American Cancer Society Classic
1981 Mayflower Classic

Övriga segrar
1977 Australian Open

Utmärkelser
1977 Golf Digest's Most Improved Player, LPGA Best Driver

Externa länkar
Profil på LPGA Tour



Amerikanska golfspelare
Kvinnor
Födda 1948
Levande personer
Idrottare från delstaten New York
Lomana LuaLua

Lomana Trésor LuaLua, född 28 december 1980 i Kinshasa, dåvarande Zaire, är en kongolesisk före detta fotbollsspelare. Lomanas bror, Kazenga, är också fotbollsspelare.

Han är känd för sin speciella målgest som består av flera bakåtvolter . De akrobatiska förutsättningarna för målgesten kan förklaras av LuaLuas bakgrund inom, och intresse för, gymnastik.

Klubbkarriär 
LuaLua flyttade 1989 till Storbritannien. Han studerade egentligen scenkonst i Leyton när en scout för Colchester United såg honom spela fotboll för skollaget, och rekommenderade klubben att värva honom. LuaLua fullföljde sina studier och skrev sedan på för Colchester efter sommaren 1998.

Efter två framgångsrika säsonger med Colchester värvades LuaLua av Newcastle United och skrev på ett femårskontrakt. LuaLua briljerade stundtals under sin tid i klubben men konkurrensen om anfallsplatserna var tuff och majoriteten av sina framträdanden för Newcastle gjorde LuaLua som inhoppare. Efter begränsad speltid under början av säsongen 2003/2004 klagade han offentligt över bristen på speltid, något som irriterade tränaren Bobby Robson som i sin tur kallade LuaLua för oprofessionell.

I de senare stadierna av Lomanas karriär varvade han spel i turkiska klubbar med spel i den nordcypriotiska ligan.

Landslagskarriär 
LuaLua spelade som anfallare i det kongolesiska fotbollslandslaget. 2004 blev han utvisad i en avgörande match i de afrikanska mästerskapen i fotboll och blev således syndabock när de åkte ut ur cupen. 2006 avled hans 18 månader gamla son under mästerskapen utan att han fick veta någonting, då den kongolesiska fotbollsledningen beslutade att inte berätta om tragedin förrän laget var klara med cupen .

Källor

Kinshasa-kongolesiska fotbollsspelare
Spelare i Colchester United FC
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Portsmouth FC
Spelare i Olympiakos FC
Spelare i Al-Arabi
Spelare i AC Omonia
Spelare i Blackpool FC
Spelare i Karabükspor
Spelare i Çaykur Rizespor
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2002
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2004
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2006
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2013
Födda 1980
Män
Levande personer
Personer från Kinshasa
Elias Obrecht

Elias Obrecht, född 13 april 1653 i Strassburg, död 16 januari 1698 i Stockholm, var skytteansk professor och generalbibliotekarie.

Elias Obrecht föddes i Strassburg som son till kammarrättsadvokaten Georg Obrecht och Maria Magdalena Marbach. Vid universitetet där stiftade han bekantskap med den svenske diplomaten Edvard Ehrenstéen, och 1673 fick han tjänst som informator hos dennes söner, och flyttade då till Sverige. I Sverige fick han god kontakt med Göran Göransson Gyllenstierna som var dotterson till Johan Skytte och hade ärvt patronatsrätten till den skytteanska professuren i Uppsala. 

År 1682 utsågs han till Johannes Schefferus efterträdare på den skytteanska professuren. På den posten gjorde han sig mest bemärkt som boksamlare och hade en betydande samling, och gav ut mer än trettio disputationer. Han blev liksom företrädaren bibliotekarie vid universitetet. 1694 utnämndes Obrecht till generalbibliotekarie, vilket innebar att han hade överinseende över samtliga av landets bibliotek. Han hade då planerat göra en katalog över landets största boksamlingar, men detta hann inte bli klart.

Han var inspektor för Västgöta nation vid Uppsala universitet under åren 1692-1698 och vid Helsinge nation 1694-1698.

När han fick tjänst vid Kanslikollegium 1698, lämnade han professuren och Uppsala, men dog hastigt därefter. Karl XI hade givit honom i uppdrag att skriva hans biografi. Det uppdraget hann emellertid inte bli påbörjat.

Han gifte sig 1695 med Margareta Åkerhielm, som efter hans död gifte om sig med Olof Hermelin. Obrechts barn adlades med sin styvfar 1702 på namnet Hermelin.

Källor 

Bertil Broomé, Svenska Män och Kvinnor 5 (Sthlm 1949)
Ugglan
Einer Sundström, Biblioteksbladet 1935

Noter

Födda 1653
Avlidna 1698
Skytteanska professorer
Rektorer vid Uppsala universitet
Män
Personer från Strassburg
Stadio Olimpico di Torino

Stadio Olimpico di Torino  är en idrottsarena i Turin, Italien. Den var Juventus FC:s hemmaarena tills Stadio delle Alpi öppnade 1990. Den stod klar 1933 inför VM i fotboll 1934 och hade från början plats för 65 000 besökande. 

Efter omkonstruktion 2006 inför Olympiska vinterspelen 2006 så har arenan 27 128 täckta platser. Spelplanen är inte täckt. Arenan höll öppnings- och avslutningsceremonin för vinter-OS 2006. Efter vinter-OS 2006 började Torino Calcio spela hemmamatcher på arenan, då med arenanamnet Stadio Grande di Torino.

Se även
 Trampolino Italia

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Fotogalleri

Olympiastadion
Sportanläggningar i Italien
Sport i Turin
Sportanläggningar invigda 1933
Byggnader och anläggningar i Turin
Finalarenor i Uefacupen
Dugan Aycock

Dugan "Doog" Aycock, född 8 april, 1908 i Charlotte, North Carolina, död 23 mars, 2001 var en amerikansk professionell golfspelare och banarkitekt. Aycock var medlem i PGA of America i 68 år och arbetade som president för Carolinas sektion i mer än 15 år och senare som vice president (District Director).

1938 designade Aycock Lexington Country Club och var därefter klubbens head professional i 38 av de kommande 40 åren.

Under andra världskriget var Aycock chef för specialstyrkorna i sin arméenhet. Han smugglade golfutrustning till Italien och Nordafrika i båtlaster med köksutrustning. Han hjälpte till att återuppbygga golfbanor där och arrangerade även en golftävling för armén. Bland de spelare som deltog fanns Tommy Bolt och Bobby Locke.

För att samla in pengar till hälsoorganisationen March of Dimes kampanj mot polio 1947 fick Aycock idén att spela golf 16 kilometer från Lexington, North Carolina till det nionde hålet på Thomasville Golf Course. Bidragsgivare fick gissa hur många slag det skulle ta för Aycock att slutföra spelet. Han slog ut det första slaget från ett torg i centrala Lexington och tilläts att pegga upp bollen inför varje slag utom de tillfällen då han låg i vattenhinder eller diken då han fick pliktslag. Det tog honom 114 slag att slutföra spelet och inför rundan hade han skrivit på en lapp att han trodde att det skulle gå åt 115 slag. Insamlingen gav över 5000 dollar.

1957 utsågs Aycock till årets nationella PGA-spelare. Han valdes in i Carolinas PGA Hall of Fame 1981, Carolinas Golf Hall of Fame 1982 och North Carolina Sports Hall of Fame 1969. Utöver att under flera perioder arbeta som PGA:s vice president var han medlem i organisationens verkställande utskott, PGA:s Ryder Cupkommitté och han invigde även flera Ryder Cupmatcher.

Idag är amatörtävlingen i Davidson County uppkallad efter Aycock.

Amerikanska golfspelare
Män
Födda 1908
Avlidna 2001
Idrottare från Charlotte, North Carolina
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Sundquist (skivmärke)

Sundquist var ett kortlivat svenskt skivmärke ägt av dragspelaren Ragnar Sundquist.

Sundquistetiketten producerade endast totalt fem skivor kring årsskiftet 1920-21. Av dessa totalt tio sidor är sex inspelningar med ägaren själv och de fyra återstående dragspelsduetter av hans släktingar Oscar och Sven Sundquist. Samtliga inspelningar gjordes i London i december 1920 av engelska Columbia som också stod för pressningen (och de mycket illa korrekturlästa etiketterna). Hur skivorna såldes och vad de kostade är okänt.

Källor
 

Ej längre existerande svenska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1920
Skivbolag och skivmärken upplösta 1921
Cloak & Dagger

Cloak & Dagger, även kallade Manteln och Dolken på svenska, är en tecknad superhjälteduo från förlaget Marvel Comics som introducerades 1982 som bifigurer till Spindelmannen i serietidningen Spectacular Spider-Man nr 64. De var två tonåringar på rymmen i New York som hamnat i händerna på en brottsliga som utsatte dem för experimentella droger som förvandlade dem till en mörkervarelse med en gigantisk kappa (Cloak) respektive en änglalik ljusvarelse som kastade ljusknivar (Dagger). Tillsammans "renade" de missbrukare och kriminella från ondska.

1983 fick de för första gången en egen serietidning i form av en mini-serie om fyra nummer; Cloak and Dagger #1-#4. Där introducerades en del personer och platser som kom att bli följeslagare till paret framöver.

Deras debut i Spectacular Spider-Man nr 64 gavs ut på svenska i Spindelmannen nr9/1983 och följdes av ytterligare fyra nummer där de var med.

Cloak and Dagger gjordes 2018 som en TV-serie med en något modifierad historia om superhjälteduon som utspelar sig i New Orleans istället för New York.

Kuriosa 
Själva namnet "Cloak & Dagger" är något av en ordlek eftersom den syftar på en litterär genre vars närmaste svenska betydelse skulle vara "romantisk kriminalroman"; cloak syftar på den romantiske hjälten i slängkappa medan dagger syftar på dödliga intriger, som ju kan sluta med en kniv i ryggen.

Referenser 

Amerikanska serier
Fiktiva radarpar
Amerikanska serietidningar
Äventyrsserier
Superhjältar
Seriefigurer i Marvels universum
Fiktiva figurer från Massachusetts
Seriefigurer introducerade 1982
Tadeusz Baird

Tadeusz Baird, född 26 juli 1928 i Grodzisk Mazowiecki, död 2 september 1981, var en  polsk modernistisk tonsättare.

Baird var en av initiativtagarna till Warszawa-höst internationell festival för samtida musik (Warszawska Jesień - Międzynarodowy Festiwal Muzyki Współczesnej) (sedan 1956). Från 1974 var han lärare i komposition vid musikhögskolan i Warszawa.

Referenser

Noter

Polska klassiska kompositörer
Personer från Grodzisk Mazowiecki
Födda 1928
Avlidna 1981
Män
Baird

Baird är namnet på en skotsk klan och därmed ett efternamn, främst använt i engelsktalande länder.

Personer med efternamnet Baird
 Anthony Baird
 Billie Eilish
 Billy Baird
 Brian Baird
 Chris Baird
 Craig Baird, nyzeeländsk racerförare
 David Baird, flera personer
 David Baird (politiker), amerikansk politiker
 David Baird Jr., amerikansk politiker
 Ed Baird, seglare
 George Baird
 Ian Baird
 John Logie Baird, skotsk uppfinnare
 Julia Baird
Marsha Mark-Baird, sjukampare från Trinidad och Tobago
 Scott Baird
Shiona Baird, skotsk parlamentsledamot
Spencer Fullerton Baird, amerikansk zoolog
Stuart Baird, brittisk regissör
Tadeusz Baird, polsk tonsättare.
Teddy Baird, brittisk producent
Vera Baird, brittisk parlamentsledamot 

Skotska efternamn
Hjalmar Procopé

Hjalmar Procopé kan syfta på:

 Hjalmar Procopé (poet) (1868–1927), finlandssvensk journalist, poet och dramatiker. 
 Hjalmar J. Procopé (1889–1954), politiker och diplomat.
Gyllenbom

Gyllenbom (Bringing Up Father i original) är en klassisk amerikansk dagspresserie skapad av George McManus. Serien debuterade den 13 januari 1913. McManus ansvarade för serien fram till sin död 1954. Därefter var det allmänt tippat att hans assistent Zeke Zekely (som jobbat på serien i tjugo år) skulle få ta över den, men syndikatet valde att låta jobbet gå till Vernon Greene istället.

I Sverige utgavs serien regelbundet i veckotidningen Hemmets Journal och de svenska förnamnen på figuren var Anders Petter. Gyllenbom var även en av förebilderna för Rune Mobergs "Lilla Fridolf" som startade som radioprogram 1955 och som serietidning året efter.

De sista tjugo åren tecknades serien av Frank Johnson. Den lades ner 28 maj 2000, och var vid det laget den dagliga dagspresserie som levt längst. (Söndagspublicerade dagspresserier som "Knoll och Tott" har emellertid överlevt längre.)

Handling 
Anders Petter Gyllenbom (Jiggs i original), hans hustru Rosamunda (Maggie) och den just giftasvuxna dottern Eulalia (Nora) kommer från mycket enkla förhållanden – familjen hette ursprungligen bara Bom – men har nu blivit förmögna, bytt namn till Gyllenbom och flyttat in i en lyxvilla med massor av tjänstefolk. Herr Gyllenbom är dock inte helt tillfreds med familjens nya liv – han vill helst bara fortsätta med att träffa sina gamla kompisar på Olssons bar. Rosamunda vill dock annorlunda; nu när de är rika ska familjen in i societén, till varje pris – och eftersom Rosamunda är en mycket viljestark dam som inte drar sig för att ta till handgripligheter mot maken, så är det bara för Anders Petter att hålla med och göra som frun säger (och försöka träffa kompisarna på Olssons bar i smyg ändå).

Se även 
 Toffelhjälte

Externa länkar 
Toonopedia-artikel

Amerikanska serier
Amerikanska dagspresserier
Amerikanska seriefigurer
Humorserier
Serieåret 1913
Grażyna Bacewicz

Grażyna Bacewicz, född 5 februari 1909 i Łódź, död 17 januari 1969 i Warszawa, var en polsk violinist och kompositör. Bacewicz tillhör de mest framträdande polska tonsättarna. Hon studerade komposition och violin vid konservatoriet i Warszawa och för bland annat Nadia Boulanger i Paris.

Verkförteckning (urval)

Orkesterverk
Overture (1943)
Symfoni nr 1 (1945)
Konsert för stråkorkester (1948)
Symfoni nr 2 (1951)
Symfoni nr 3 (1952)
Symfoni nr 4 (1953)
Musik för stråkar, 5 trumpeter och slagverk (1958)
Konsert för orkester (1962)
Divertimento för stråkar (1965)
Contradizione för kammarorkester (1966)

Konserter
Violinkonsert nr 1 (1937)
Violinkonsert nr 2 (1945)
Pianokonsert (1949)
Violinkonsert nr 3 (1955)
Violinkonsert nr 4 (1951)
Cellokonser nr 1 (1951)
Violinkonsert nr 5 (1954)
Violinkonsert nr 6 (1957) – ej publicerad och aldrig framförd
Cellokonsert nr 2 (1963)
Violinkonsert nr 7 (1965)
Konsert för två pianon och orkester (1966)
Violakonsert (1968)

Kammarmusik
Kvintett för flöjt, oboe, klarinett, fagott och horn (1932)
Kaprys nr 1 för violin och piano (1932)
Trio för oboe, violin och cello (1935)
Sonata för oboe och piano (1937)
Trio för oboe, klarinett och fagott (1948)
Svit för två violiner (1943)
Violinsonat nr 1 "da camera" (1945)
Concertino för violin och piano (1945)
Kaprys [nr 2] för violin och piano (1946)
Violinsonat nr 2 (1946)
Stråkkvartett nr 3 (1947)
Violinsonat nr 3 (1947)
Trio för oboe, klarinett och fagott (1948)
Violinsonat nr 4 (1949)
Melodia för violin och piano (1949)
Oberek nr 1 för violin och piano (1949)
Kvartett för 4 violiner (1949)
Stråkkvartett nr 4 (1951)
Taniec mazowiecki för piano och violin (1951)
Violinsonat nr 5 (1951)
Pianokvintett nr 1 (1952)
Kolysanka för violin och piano (1952)
Oberek Noworoczny för violin och piano (1952)
Oberek nr 2 för violin och piano (1952)
Stråkkvartett nr 5 (1955)
Sonatina för oboe och piano (1955)
Partita för violin och piano (1955)
Stråkkvartett nr 6 (1960)
Kvartett för 4 celli (1964)
Pianokvintett nr 2 (1965)
Trio för oboe, harpa och slagverk (1965)
Stråkkvartett nr 7 (1967)

Verk för soloinstrument
Fyra preludier för piano (1924)
Sonata (för soloviolin) (1929)
Children's Suite för piano (1933)
Sonatina för piano (1933)
Scherzo för piano (1934)
Burlesques för piano (1935)
Sonata för violin (1941)
Kaprys polski för violin (1949)
Pianosonat nr 2 (1953)
10 etyder för piano (1957)
Sonata nr 2 (för soloviolin) (1958)
Esquisse för orgel (1966)

Verk för röst och orkester
3 sånger för tenor och orkester (1938)
Olympic Cantata för kör och orkester (1948)
 Acropolis, kantat för kör och orkester (1964)

Opera och balett
Z chłopa król, balett (1953/54)
 Przygoda króla Artura, opera för radio (1959)
Esik w Ostendzie, balett (1964)
Pożadanie, balett (1968–69)

Referenser

Externa länkar 
på Polish culture 

Polska klassiska kompositörer
Polska violinister
Födda 1909
Avlidna 1969
Kvinnor
Gesangbuch

Gesangbuch är en koralbok från 1704 utgiven av Johan Anastasius Freylinghausen. Den är första kända källa till minst två melodier i 1921 års koralbok med 1819 års psalmer, nr 52 b och 58 b

Psalmer
Gör porten hög, gör dörren bred (1819 nr 52 B) 
Världens Frälsare kom här (1819 nr 58 B) möjligen införd som B-melodi i samband med 1921 års nytryck av 1819 års psalmer. 

Tyska koralböcker
Kulturåret 1704
Religionsåret 1704
Örnäsets kyrka

Örnäsets kyrka ligger i stadsdelen Örnäset i Luleå. Kyrkan stod klar 1963 ett år efter att Örnäsets församling hade bildats genom en utbrytning från Luleå domkyrkoförsamling.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan invigdes den 1 december 1963. Arkitekt är Bertil Franklin. Byggnaden har en stomme av betong och fasaden är klädd med brunt handslaget Helsingborgstegel. Taket har tre stora valv. Innerväggarna är av slammat tegel. Bänkinredningen är fast och golvet är av furu, förutom korgolvet som är belagt med stenplattor. På kyrkans tak finns ett kors med törnekrona utfört av Birger Boman.

Klockorna är tillverkade av Bergholtz klockgjuteri.

Inventarier
Altare av trä med skiva av granit.
Krucifix utfört av Ulla Sirén-Boman.
Korsformad dopfunt av granit med silverskål av Kurt Landgren. Duva över dopfunten utförd av Birger Boman.
Korväggsmosaik och utsmyckning av predikstolen är utförd av Pär Andersson.
Freskmålning i sakristian utförd av Rudolf Gowenius.
Altarljusstakar och nattvardssilver av Kurt Landgren.
Glasfönster Tre kors av Stig Pettersson

Orgel
Orgeln är tillverkad av Grönlunds Orgelbyggeri.

Omgivning 
Församlingshemmet Örnäsgården ligger intill men är friliggande från kyrkan. Intill finns också en klockstapel tillverkad av stålbalkar.

Referenser

Externa länkar 
 Örnäsets församling informerar
 Kyrktorget informerar
 

Kyrkobyggnader i Luleå
Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader invigda 1963
1963 i Sverige