kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Margareta Kjellberg

Margareta Dagmar Kjellberg Lundqvist, född 3 februari 1916 i Nyadal, Nora socken, Ångermanland, död 10 september 2005 i Stockholm, var en svensk vissångare.

Biografi 
Margareta Kjellberg var dotter till direktören Gunnar Kjellberg och Gerda, född Belfrage, samt systerdotter till trävaruhandlaren Gösta Belfrage. Hon föddes i huset Skoludden, byggt som skola för sågverksarbetarnas barn och senare hotell och pensionat, från 1952 med namnet Björkuddens hotell och restaurang. 

Hon var före andra världskriget jazzsångare i den brittiske pianisten och orkesterledaren Jack Hyltons orkester.

Hon framträdde som medlem av Visans vänner och Konstnärsgillet, och uppträdde på Blanche-revyn i Stockholm somrarna 1935, 1936 och 1940. Hösten 1945 uppträdde hon i Köpenhamn. Margareta Kjellberg var i Sverige känd för sina unika vistolkningar ofta ackompanjerad av henne själv på gitarr. Hon medverkade under televisionens barndom även i familjeprogrammet Sigges cirkus och blev i TV under senare år även känd för sitt historieberättande. Hon deltog i många år i Sveriges Televisions Har du hört den förut? där hon berättade roliga historier tillsammans med Ewert Ljusberg. Så sent som 2004 var hon fortfarande aktiv i viskretsar, trots sin höga ålder. Hon var hedersledamot i Svenska Visakademien.

Familj
Margareta Kjellberg var från 1937 gift med kommendörkapten Carl Lundqvist (1912–2009) och fick tre barn: Gunnar, född 1938, Göran, född 1941, och Elisabeth, född 1945. Göran gjorde några roller i Ingmar Bergmans filmer, bland annat i Smultronstället, var även framgångsrik inom simhopp (femma i svikthopp vid OS 1964 och senare både chef inom Vin & Sprit samt därefter ordförande för Stiftelsen Vin & Sprithistoriska Museet). Gunnar blev musiker (trummor) och Elisabeth konstnär.

Margareta Kjellberg är begravd på Norra begravningsplatsen i Solna.

Priser och utmärkelser
1992 – Nils Ferlin-Sällskapets Trubadurpris
1999 – Fred Åkerström-stipendiet

Diskografi
Margareta Kjellberg har en omfattande diskografi bakom sig, och nedan ges några exempel;

 Till min syster / Flickan i kryddbon (Odeon)
 Flicka från Backafall / Flickorna i Småland (Odeon)
 Under takåsarna i Paris / Flickan i Marseille (Odeon, 1945)
 Hottentottvisa ((Hottentottvisa (Vesle Hoa Som Var En Hottentott)) med Egon Kjerrmans Leksaksorkester (Ultraförlaget AB, 1955)

Filmografi 
1936 – 33.333
1938 – Goda vänner och trogna grannar
1939 – Katjas cirkel

Teater

Roller

Referenser 
.

Vidare läsning

Externa länkar

 Margareta Kjellberg på Svensk mediedatabas
 
 Bilder på digitaltmuseum.se

Svenska vissångare
Personer från Nora socken, Ångermanland
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1916
Avlidna 2005
Kvinnor
Margareta
Berkeley

Berkeley kan syfta på:

Berkeley, Kalifornien – en stad i Kalifornien i USA
 Berkeley (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet
Berkeley Cars – en bilfabrik i Biggleswade, Storbritannien
University of California, Berkeley – universitetscampus
Berkeley Open Infrastructure for Network Computing – datorklient som i möjliggör beräkningar över distribuerade informationsnätverk
Berkeley (film) – en amerikansk film från 2005
Berkeley kärnkraftverk – ett brittiskt kärnkraftverk
716 Berkeley – en asteroid i huvudbältet

Geografi

Australien 

 Berkeley, New South Wales, ort, Wollongong,

Storbritannien 

 Berkeley, Gloucestershire, ort i England,

USA 

 Berkeley, Missouri, ort, Saint Louis County, 
 Berkeley, Illinois, ort, Cook County, 
 Berkeley, Kalifornien, ort, Alameda County,

Se även
 Berkeley County – flera

Se även 

Berkeley Square – flera
Barclay – flera
Barkley – flera
Berkley – flera

Robotskapade Australienförgreningar
Fantomen på Operan (film, 2004)

Andrew Lloyd Webbers Fantomen på Operan (engelska: The Phantom of the Opera) är en brittisk-amerikansk musikalfilm från 2004 i regi av Joel Schumacher. Filmen är baserad på Andrew Lloyd Webbers musikal som i sin tur bygger på Gaston Lerouxs roman Fantomen på Operan. I huvudrollerna ses Gerard Butler och Emmy Rossum.

Handling 
I katakomberna under Operan i Paris, l'Opéra Populaire, bor ett missförstått musikaliskt geni med ett vanställt ansikte. Christine är en vanlig tjej i kören/baletten som geniet förälskar sig i och börjar undervisa. Han blir besatt av hennes vackra röst och hennes utseende och undervisar henne från de mörka kloakerna. Christine ser Fantomen som sin Musikens ängel och är knuten till hans vackra röst, men när hon träffar sin barndomsförälskelse Raoul så väcks hennes känslor åter till liv. 
Varje gång Fantomen sjunger så "förtrollar" han Christine och han får henne i "sitt våld", hon gör som han befaller. 
Christine ser Fantomen som Musikens ängel som hennes far har skickat till henne som han lovade på sin dödsbädd. Christines anknytning till Fantomen är mycket psykisk eftersom de aldrig har träffats och Christine har aldrig sett Fantomen trots att han har sett henne flera gånger, medan hennes känslor till Raoul är mer romantiska, eftersom de var varandras "barndomskärlek". 
Fantomen blir sårad och känner sig förrådd och han bestämmer sig för att kidnappa Christine. Raoul tvingas då ta upp jakten på sin älskade.

Om filmen 
Det finns scener i filmen som besökarna av musikalen aldrig sett tidigare, till exempel svärdsduellen och ett flertal andra scener.

En bortklippt scen i Andrew Lloyd Webbers film Phantom of the Opera visar när fantomen är i sitt djupa gömställe, och sjunger låten "No One Would Listen".

Låten som spelas vid sluttexten i filmen heter "Learn to Be Lonely" och sjungs av Minnie Driver som också spelar Carlotta i filmen.

På Oscarsgalan 2005 nominerades filmen för bästa sång till "Learn to Be Lonely", bästa foto och bästa scenografi.

Rollista i urval 
 Gerard Butler – Erik/Fantomen
 Emmy Rossum – Christine Daaé
 Patrick Wilson – Vicomte Raoul de Chagny
 Miranda Richardson – Madame Giry
 Minnie Driver – Carlotta Giudicelli
 Margaret Preece – Carlottas sångröst
 Simon Callow – Gilles André
 Ciarán Hinds – Richard Firmin
 Jennifer Ellison – Meg Giry
 James Fleet – Monsieur Lefèvre
 Victor McGuire – Ubaldo Piangi
 Kevin R. McNally – Joseph Buquet
 Murray Melvin – Maestro Reyer

Se även 
 Fantomen på Operan
 The Phantom of the Opera

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 
 
 
 
 

Amerikanska musikalfilmer
Brittiska musikalfilmer
Filmer 2004
Engelskspråkiga filmer
Paris på film
Brittiska romantiska dramafilmer
Filmer baserade på musikaler
Filmer om opera
Filmer baserade på Fantomen på Operan
1870 på film
1871 på film
1919 på film
Marije Kraja

Marije Kraja, född den 24 september 1911 i Zadar i Dalmatien i dåvarande Österrike-Ungern (nuvarande Kroatien), död den 21 november 1999 i Tirana i Albanien, var en albansk sångerska.

Kraja studerade vid musikaliska akademien i Wien och tog examen vid universitet i Graz. Därefter arbetade hon som lärarinna vid skolor i Shkodra och Tirana. Under sin karriär visade hon att hon var en fullfjädrad artist som bland annat sjöng romanser till kammarmusik och medverkade i scenföreställningar. Hon har framfört albanska visor i många länder i Europa och Asien.

Källor

Noter 

Albanska sångare
Personer från Zadar
Personer i Albanien under 1900-talet
Födda 1911
Avlidna 1999
Kvinnor
Tuna backar

Tuna backar, även Tunabackar, är en stadsdel i norra Uppsala, närmast nordväst om Svartbäcken. Tuna backar avgränsas av Svartbäcksgatan i öster, Fyrisån i väster, Torbjörnsgatan i söder och Ärna i norr. Bärbyleden delar stadsdelen i två delar: flerbostadshus i söder och villaområdet Bärby hage i norr.

I egentlig mening omfattar Tuna backar bara ett kvarter, dock ett relativt stort sådant, som byggdes runt 1950 inom ramen för det kommunala bostadsbolaget och ritades av stadsarkitekten Gunnar Leche. Husen är K-märkta tegelhus med gul putsfasad och anses allmänt representera ett av de finare kulturarven från 1900-talets mitt i Uppsala. Då Gunnar Leche ritade området lade han in lokaler för mjölkbutiker, cykelaffär, lekplatser och även ett kolonilottsområde som planerades och uppfördes samtidigt. Tanken var att man skulle kunna bo bra i en lägenhet och samtidigt ha en kolonilott där man odlade grödor. Mjölkbutikerna inrymmer nuförtiden gemensamma tvättstugor men cykelaffären finns kvar och är fortfarande väldigt populär, så även lekplatserna. Kolonilottområdet, Tunakolonin, finns kvar men minskade i omfattning vid bygget av Bärbyleden. Dagens Tuna backar inkluderar områden vid namn Tunaberg och Bärby hage.

Externa länkar
 Socialfilmen "Väg ur en kris - 1949" som visar tillkomsten av bostadsområdet Tuna backar.
 Tunakolonin.

Stadsdelar i Uppsala
Direkt aktion (tidskrift)

Direkt Aktion är en frihetligt socialistisk ungdomstidning och är Syndikalistiska Ungdomsförbundets utåtriktade tidning. Direkt Aktion grundades 1996. Den innehåller både längre teoretiska debattinlägg och lättsammare artiklar. Artiklarna kan handla om bland annat skolkamp, klassamhället, antifascism, feminism, musik och serier. Tidningen kom från början ut med 4–5 nummer per år som fysisk tidning, och den har fått sitt namn från den utomparlamentariska politiska arbetsmetoden direkt aktion. Dennis Lyxzén var återkommande krönikor i de tidiga numren. 

Direkt Aktion fick sommaren 2005 kritik i media, efter att man uppmanat till stöld från arbetsplatser som gav sommarjobbare för dåligt betalt. 

Tidningen las officiellt ned på Syndikalistiska Ungdomsförbundets landsmöte 2016, men startades upp igen som webbtidning 2018. I oktober 2018 meddelade tidningen även att en podd vid namn Ungdomshälsan startats, där man samlar inspelat material kring aktuella politiska ämnen som feminism, osäkra anställningar och aktivism. Fokuset ligger på den utomparlamentariska vänstern och frågor som rör ungdomar. Här har bland annat den feministiska teoretikern Fanny Åström medverkat.

Referenser

Noter

Allmänna källor 
Officiell webbplats

Syndikalistiska tidskrifter
Svenska poddradioprogram
Svenska socialistiska tidskrifter
Skogsstjärna

Skogsstjärna eller duvkulla (Trientalis europaea) är en växt i familjen ardisiaväxter. 
Skogsstjärnan växer i skogar och lundar i Skandinavien. Den är mjuk och spenslig, med tunna mörkgröna blad och en jordstam med långa, trådlika utlöpare i skogsmarkens lösa mylla. Den är vanlig i hela Norden ända upp till Norra ishavet och på fjällen ovanför trädgränsen, där den är mycket låg och ofta har rödlätt blomkrona och mindre, grågröna eller rodnande blad. Bilden föreställer den vanliga skuggformen från granskog i mellersta Sverige. Bladens karaktäristiska form och ställning beror på den svaga belysningen här på "bottnen", särskilt i det inre av skogen. 

Skogsstjärna har en bladrosett i stjälkens topp. Endast de högsta stjälkbladen uppnår full storlek. Alla dessa trängs på ungefär samma nivå för att få del av det svaga ljus som tränger ned mellan träden. Därför är också bladskivorna vågrätt utbredda, vinkelrätt mot ljusets infallsriktning. Rosettens blad avsmalnar mot skaftet så att de inte beskuggar varandra. De stjälkblad som inte ingår i rosetten är mycket små. När skogsstjärnan växer på öppen mark såsom i fjällen, är bladbasen inte så tydligt avsmalnande och skivorna inte vågrätt utbredda. 

Blomdelarnas antal är växlande men överstiger nästan alltid 5-tal. Ofta är de 7 i var och en av blommans bladkretsar.  Skogsstjärna blev i Linnés sexualsystem urtypen för 7:e klassen, Heptandria, den enda svenska representanten. 

Skogsstjärnan blommar på försommaren. Frukten avviker från andra i släktet genom att ytterväggen inte öppnar sig med ett visst antal flikar utan bortfaller helt, kvarlämnande den klotrunda frösamlingen, som ser ut som en liten fotboll, på det centrala fästet. 

Skogsstjärna är Värmlands landskapsblomma.

Referenser

Externa länkar
Den Virtuella Floran 

Landskapsblommor
Ardisiaväxter
Sk Växtindex
Viaticum

För albumet av Esbjörn Svensson Trio, se Viaticum.
Viaticum (latin ’reskost’) är den latinska termen för nattvardsfirande för de döende.

Ibland förekommer ordet beaticum istället för viaticum. Vissa hävdar att detta bruk är felaktigt, då beaticum säkerligen härrör från ett avskrifts- eller hörfel förknippat med latinets beatus – "salig". Dock bör det framhållas att pluralformen beati, "de saliga", tidigare användes om de avlidna. I överförd bemärkelse kan man eventuellt tala om den döende som någon som håller på att bli beatus – "salig", därav benämningen beaticum.

Källor
Stina Fallberg Sundmark, Sjukbesök och dödsberedelse. Sockenbudet i svensk medeltida och reformatorisk tradition.'' (Bibliotheca Theologiæ Practicæ 84.) Skellefteå: Artos 2008.

Se även
 Sjukkommunion
 Sockenbud

Katolsk liturgi
Egon Jönsson

Bengt Ingvar Egon Jönsson, född 8 oktober 1921 i Limhamns församling i Malmö, död 19 mars 2000 i Sankt Johannes församling i Malmö, var en svensk fotbollsspelare, högerytter, fyrfaldig svensk mästare för Malmö FF, 22 gånger landslagsman under åren 1946-1952 och bronsmedaljör för Sverige vid  VM i fotboll 1950.

Egon Jönsson tillhörde den MFF-uppställning, som är lagets mest framgångsrika genom tiderna och som 1949-1951 i obruten följd spelade 49 allsvenska matcher utan förlust. Endast två spelare deltog i samtliga dessa matcher, Egon Jönsson och Sven Hjertsson. Egon Jönsson spelade 200 allsvenska matcher för Malmö FF, 1943-1955, och gjorde 99 mål.

I pressen kallades han Hemliga Jönsson på grund av förmågan att göra avgörande mål i slutskedet av matcherna. Efter den aktiva fotbollskarriären blev han en framgångsrik lagledare i Malmö FF med sex allsvenska guld och med finalen i Europacupen för mästarlag mot Nottingham Forest 1979 som höjdpunkt. 

Egon Jönsson berättar i dokumentärfilmen Blådårar (1997) om hur det var, att växa upp i Malmös östra delar på 1930-talet. Familjen bestod av nio personer och bostaden var en 1-rumslägenhet. Fotbollen blev hans väg ut ur fattigdomen.

Källor 

 Fotbollboken 1950-51, 1952-53, 1954-55. Svenska Fotbollförbundet.

Noter 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Malmö FF
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i VM i fotboll 1950
Idrottare från Malmö
Födda 1921
Avlidna 2000
Män
Svenska mästare i fotboll
Tim Collins

Timothy William George Collins, född 7 maj 1964 i Epping, är en brittisk konservativ politiker. Han var parlamentsledamot för valkretsen Westmorland and Lonsdale i nordvästra England från valet 1997 till 2005. Han utnämndes till skuggutbildningsminister 2004 och var tidigare skuggtransportminister.

Källor

Noter

Externa länkar
Tim Collins MP 
Guardian Unlimited Politics Ask Aristotle - Tim Collins

Brittiska parlamentsledamöter
Män
Födda 1964
Levande personer
Alumner från London School of Economics
Alumner från King's College London
Derek Conway

Derek Leslie Conway, född 15 februari 1953 i Newcastle-upon-Tyne, är en brittisk konservativ politiker. Han var parlamentsledamot för valkretsen Old Bexley and Sidcup från 2001 till 2010. Innan dess representerade han Shrewsbury and Atcham från 1983 till 1997.  Han var biträdande minister (junior minister) i John Majors regering.

Derek Conway är mycket EU-skeptisk och röstade till och med mot Enhetsakten, som stöddes av Margaret Thatchers regering. Han förespråkar också återinförande av dödsstraff.

Brittiska parlamentsledamöter
Män
Födda 1953
Levande personer
Personer från Newcastle-upon-Tyne
Yvette Cooper

Yvette Cooper, född 20 mars 1969 i Inverness, är en brittisk parlamentsledamot för Labour och tidigare medlem av kabinettet under premiärminister Gordon Brown 2008-2010.

Hon representerar valkretsen Normanton, Pontefract and Castleford sedan valet 2010, efter att tidigare ha representerat Pontefract and Castleford sedan valet 1997.

Efter valet 2005 blev hon biträdande minister vid Office of the Deputy Prime Minister (senare kommundepartementet), i juni 2007 bostadsminister, i oktober 2008 vice finansminister (Chief Secretary to the Treasury), och juni 2009–maj 2010 var hon arbets- och pensionsminister (Secretary of State for Work and Pensions).

Efter Ed Milibands avgång som partiledare tillkännagav Cooper 13 maj 2015 att hon ställde upp som partiledarkandidat. I partiledarvalet kom Cooper på tredje plats med 17% av rösterna, bakom segraren Jeremy Corbyn och tvåan Andy Burnham.

Cooper har tidigare varit journalist på tidningen The Independent, och är gift med Ed Balls.

Källor

Noter

Externa länkar

Brittiska underhusledamöter
Kvinnor
Födda 1969
Levande personer
Personer från Inverness
Alumner från London School of Economics
Alumner från Balliol College, Oxford
Alumner från Harvard University
Robin Cook

För artisten Robin Cook, se Jonas Ekfeldt.

Robert Finlayson Cook, född 28 februari 1946 i Bellshill utanför Glasgow, död 6 augusti 2005 i Inverness (efter att ha kollapsat vid berget Ben Stack i nordvästra Highland), var en brittisk politiker inom Labour Party. Han var utrikesminister 1997–2001 och därefter majoritetsledare i House of Commons fram till 2003 då han avgick i protest mot Irakkriget.

Biografi
Sedan 1983 var han parlamentsledamot för valkretsen Livingston. Dessförinnan representerade han Edinburgh Central från 1974. 

Robin Cook var Storbritanniens utrikesminister från 1997 till 2001. Efter valet 2001 blev han ledare för labourpartiets parlamentsgrupp i underhuset (Leader of the House of Commons) och Lord President of the Council. Han avgick från dessa poster den 17 mars 2003 i protest mot Tony Blairs Irak-krig. Inte ens efter bombattentaten i London, den 7 juli 2005, ändrade han sin kritiska inställning till premiärministerns "krig mot terrorismen" - för som han skrev i The Guardian dagen därpå:

”bin Ladin var resultatet av en enorm felbedömning från de västerländska säkerhetstjänsternas sida. Under hela 80-talet beväpnades han av CIA och finansierades av saudierna för att bedriva jihad mot den ryska ockupationen av Afghanistan. Al-Qaida, som bokstavligen betyder 'basen eller fundamentet', var från början en datafil över de tusentals mujahediner som rekryterades och tränades av CIA för att besegra ryssarna. Oförklarligt nog, och med katastrofala följder, verkar det aldrig ha fallit Washington in att bin Ladins organisation skulle börja intressera sig för väst så fort Ryssland var ur vägen.”

Bibliografi
The Point of Departure (Simon & Schuster, 2003)

Källor

Storbritanniens utrikesministrar
Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1946
Avlidna 2005
Män
Personer från Bellshill
Alumner från Edinburghs universitet
Flab 4

Flab 4 (Straight Plan for the Gay Man) är en amerikansk TV-serie från 2004, gjord som en parodi på Fab 5 där en grupp på fyra heterosexuella män stylar om en homosexuell kille så att han kan ge intrycket av att vara heterosexuell.

Externa länkar

Reality-program
Amerikanska TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2004
TV-serieavslutningar 2004
Borås djurpark

Borås djurpark är en 40 hektar stor djurpark, anlagd 1962 i norra delen av centrala Borås. Den profilerar sig som Sveriges första Afrika med sina 50 års erfarenhet. Idag finns närmare 600 djur av ungefär 65 olika arter i parken. Parken är medlem i Svenska Djurparksföreningen (SDF).

Historik och utformning 
Djurparken grundades av Sigvard Berggren och den första invånaren var lejonet Simba, som Berggren tidigt gav ut en bok om, Simba - mitt lejon, i Afrika, i Tosseryd, vid filmen (1960). Detta lejon medverkade även i Nils Poppe-filmen Lejon på stan (1959). Simba skänktes efter sin död till Göteborgs Naturhistoriska museum där han finns uppstoppad utanför däggdjurssalen vid den ursprungliga entrén.

Djurparken var tidigt ute med att visa upp flera arter tillsammans på "Savannen" och "Asiaten". Dessutom var en grundtanke att så få galler som möjligt skulle skilja besökare och djur åt. Istället används nivåskillnader och vatten på många ställen som hinder.

Sveriges enda afrikanska elefanter finns här och djurparken är känd för sin framgångsrika gepardavel. År 2010 fick till exempel gepardhonan Luanga en rekordstor kull på åtta ungar. Samma år kläcktes en flamingokyckling för första gången i djurparkens historia. En ny björnanläggning invigdes också. Den är 14 000 kvadratmeter stor och har en stor sjö för björnarna att bada i. Tre meter upp finns en trätrottoar för åskådare.

Naturfotografen Jan Lindblads tigrar, Lillan och Rani, vistades under en tid i djurparken.

Djuren i Borås djurpark 

Det finns även bondgårdsdjur som ko, häst, får, get, anka och gris.

Bildgalleri

Omgivningar 
I anslutning till denna stora anläggning ligger Folkets Parks dansbanor med både inomhus- och utomhusscen. Här finns också en minigolfbana, en nöjespark och möjlighet till utomhusbad i Alidebergsbadet. Längs Viskan finns dessutom en stor campingplats, med diverse aktiviteter.

Ekonomi 
Djurparken har i många år gått med underskott, vilket finansierats med hjälp av koncernbidrag i moderbolaget Borås Stadshus AB.

Referenser

Litteratur 
 Sigvard Berggren: Simba - mitt lejon, i Afrika, i Tosseryd, vid filmen (1960)
 Mitt svenska Afrika (1962)
 Vilda vänner (1968)

Fotnoter

Externa länkar 
 Borås djurpark Läst 18 juli 2021.
 Lista över elefanter som hållits i Borås djurpark, Koehl D. Webbplats elephant.se

Borås kommun
Djurparker i Sverige
Parker i Borås
Labova e Madhe

Labova e Madhe, alternativt Labovë, är en ort i prefekturen Gjirokastra i södra Albanien. I den administrativa reformen 2015 blev orten en del av kommunen Gjirokastra. 

Precis som namnet antyder är orten bebodd av den albanska folkgruppen laberer.

Referenser 

Orter i Gjirokastër prefektur
Brämhults socken

Brämhults socken i Västergötland ingick i Ås härad, ingår sedan 1971 i Borås kommun och motsvarar från 2016 Brämhults distrikt.

Socknens areal är 20,19 kvadratkilometer varav 20,16 land. År 2000 fanns här 4 608 invånare.  En del av tätorten Borås med sockenkyrkan Brämhults kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung.  

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Brämhults församling och för de borgerliga frågorna bildades Brämhults landskommun. Landskommunen uppgick 1971 i Borås kommun. Till 2011 var utgjorde Brämhult socken huvuddelen av kommundelen Brämhult och är därefter en del av stadsdelen Öster.

1 januari 2016 inrättades distriktet Brämhult, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Ås härad. De indelta soldaterna tillhörde Älvsborgs regemente, Ås kompani.

Geografi
Brämhults socken ligger öster om Borås. Socknen är en bergig och mossrik skogsbygd, numera till stora delar tätbebyggd.

Näringsliv, skolor och idrott
I området återfinns Brämhults Juice.

Myråsskolan är Brämhults enda grundskola, och har barn i åldersgrupperna från förskoleklass till sjätte klass. 

Friluftsanläggningen Ymergården ligger i kommundelen. Här tränar många av sektionerna inom idrottsklubben IK Ymer. 

Fotbollsklubben Brämhults IK startade sin verksamhet 1953. Klubben är moderklubb till spelare som Andreas Klarström, Martin Strömberg, Vedad Aganovic, Tommy Lycén och Andreas Drugge. 
Idrottsanläggningen heter Brämhults IP och fick 2009 en Konstgräsplan. Vissa matcher spelas på Bodavallen som har läktarplats till skillnad från Brämhults IP.

Brämhults scoutkår  bildades 16 oktober 1958. Scouter har funnits i Brämhult sedan 1938 som avdelning inom Borås Scoutkår. Idag, 2017, finns scoutkåren i egen stuga på Flädergatan med verksamhet från 4 år och uppåt med cirka 60 medlemmar.

Fornlämningar
Lösfynd från stenåldern är funna. Från järnåldern finns gravar.

Namnet
Namnet skrevs 1540 Bremholt och kommer från kyrkbyn. Efterleden innehåller hult, 'skogsdunge'. Förleden har oviss tolkning.

Se även
 Brämhults församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Ås härad
Indelningar i Borås kommun