kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fibben Hald

Niels-Christian "Fibben" Hald, född 12 juli 1933 i Orrefors, Kalmar län,  är en svensk illustratör och tidningstecknare. Han är son till Edward Hald.
 
Fibben Hald debuterade 1963 som barnboksillustratör i Lennart Hellsings Katten blåste i silverhorn. Hans barnboksillustrationer kännetecknas av humor och lekfullhet. Han arbetar med små medel och låter sina bilder verka på djupet. Han tror inte på särskilda illustrationer för barn, hans bilder blir bilder för alla åldrar.

Fibben Hald har illustrerat flera av Lennart Hellsings böcker, bland annat Fabel från Babel (1974), Ägget (1978), Vitt (1984), Tom trumpetarson (1988) och Att handla är nödvändigt (1991).  Hösten 2000 utkom Annika Holms bok Anton och drakarna, som är illustrerad av Fibben Hald. Han har belönats med många priser och utmärkelser, däribland Elsa Beskow-plaketten 1964, Litteraturfrämjandets stora pris 1978 och Rabén & Sjögrens tecknarstipendium 1979. Han är även representerad med skulpturer i offentliga miljöer, till exempel Dansen kring granen i Luxparken på Lilla Essingen i Stockholm. Hald finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm och Nordiska Akvarellmuseet.

Bibliografi (urval) 
 Katten blåste i silverhorn 1963 (tillsammans med Lennart Hellsing)
 Fibben Hald: 27 års tecknande i marginalen, Svenska Dagbladet 1983
 Ola med handklaveret 1985 (tillsammans med Lars Forssell)
 Fibben på marginalen 2005

Priser och utmärkelser 
 1964 - Elsa Beskow-plaketten
 1978 - Litteraturfrämjandets stora pris.
 1979 - Rabén & Sjögrens tecknarstipendium
 2000 – Knut V. Pettersson-stipendiet

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Bokförlagets presentation
 

Svenska illustratörer
Födda 1933
Män
Levande personer
Representerade vid Nationalmuseum
Café Norrköping

Café Norrköping sändes från Norrköping och var ett caféprogram i SVT med gäster och musikartister som sändes under perioden 12 september 1983-31 januari 1997 med Bengt Nordlund, Magnus Höjer, Ragnar Dahlberg och Viveca Ringmar som programledare och Leif-Erik Törnblom som producent. Programmet producerades av SVT Norrköping.

Referenser

Fotnoter 

Norrköping
Norrköpings historia
Underhållningsprogram i Sveriges Television
Kultur i Norrköping
Bertil Almqvist

Allan Bertil Almqvist, signaturen Bertila, född 29 augusti 1902 i Ulriksdal i Solna i Stockholms län, död 16 maj 1972 i Sofia församling i Stockholm, var en svensk barnboksförfattare, illustratör och tidningstecknare.

Biografi 
Bertil Almqvist var son till köpmannen Allan Almqvist och Sara Johansson. Efter studentexamen 1921 studerade han litteraturhistoria och konsthistoria vid Stockholms högskola och Uppsala universitet, samt därefter vid Figge Fredrikssons målarskola i Stockholm. Han var verksam som tecknare vid Dagens Nyheter, Stockholms-Tidningen och Aftonbladet. Almqvist medverkade även i satirtidningen Söndagsnisse-Strix. I Aftonbladet skapade han den tecknade veckogenomgången ”På tapeten”.

Almqvist är främst känd för att ha skapat bilderböckerna om Barna Hedenhös. Barna Hedenhös gjordes också som tecknad serie i tidningen Tuff och Tuss på 1950-talet, samt som en scenuppsättning 1963. Almqvist skrev också visor och spelade luta och gjorde flera inspelningar, bland annat tillsammans med Evert Taube. Bland de mer kända visorna är Droppen Dripp och droppen Drapp som ingick i samlingen Humlan från Kumla och 5 andra visor. Han har även skrivit och illustrerat flera visböcker bland annat i samarbete med Lille Bror Söderlundh. 

Almqvist ritade den tiger som illustrerade kampanjen En svensk tiger som inleddes under andra världskriget. Hans båda döttrar har fått strida för upphovsrätten till denna bild. Almqvist finns representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Familj
Bertil Almqvist var gift första gången 1929–1937 med författaren Anna-Lisa Almqvist, och i detta äktenskap fick han dottern Åsa (1933–2011).

Andra gången var han gift 1937–1955 med konstnären Gunborg Ramstad-Almqvist, och i detta äktenskap fick han dottern Christina. (född 1943).

Tredje gången var han gift från 1955 till hustruns död med Gunhild "Gullan" Rothman (1910–1967), dotter till August Rothman och Davida Asplund. Bertil Almqvist är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi

Barna Hedenhös

Samlingsvolymer

Tecknad serieversion utgiven av Nisses böcker

Diskografi 
Bertil Almqvist i Svensk mediedatabas

Priser och utmärkelser
1954 – Tidningen Vi:s litteraturpris

Referenser

Noter

Tryckta källor
Almqvist, A Bertil i Vem är det 1969

Vidare läsning

Externa länkar
Bertil Almqvist på Seriewikin
Bertil Almqvist på Satirarkivet
Bertil Almqvist på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960

Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1902
Avlidna 1972
Män
Svenska illustratörer under 1900-talet
Svenska serieskapare
Personer från Solna socken
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska skämttecknare
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Wifstavarfs AB

Wifstavarfs AB [vi:'vstavarvs] var en skogsindustrikoncern med ursprung i skeppsvarv och rederirörelse vid Vivstavarv, i Timrå, anlagd år 1798. 1966 förvärvades bolaget av Svenska Cellulosa AB (SCA). Vid samgåendet med SCA hade Wifstavarfs AB 1350 anställda. Verksamheten vid Wifsta pappersbruk upphörde 2007.

Historia 
År 1798 bildades det ursprungliga varvsföretaget Wifsta Varfs Skeppsvarfs Bolag, och ett skeppsvarv anlades vid Indalsälvens mynning. Initiativtagare var lektor Pehr Hellzén (1744–1811) från Härnösand, som året innan (1797) köpt ett stycke mark av Wifsta by. Den 28 juli 1800 kunde det första skeppet sjösättas i närvaro av landshövdingen i Härnösand, ortens ståndspersoner och de flesta aktieägarna. Varvsverksamheten upphörde 1870 och rederirörelsen 1883. Från 1820-talet kom istället en sågverksrörelse att växa fram. Bolagets skogstillgångar ökades också genom olika skogsköp. Det första sågverket låg vid Sillre, beläget några mil från kusten vid Indalsälven. Senare tillkom fler sågverk; Östanbäcks, Boda, Indals, Sunnås, Backebäcks, Unåsens, Sidsjö m.fl. Gemensamt för dessa var dock att de alla var vattendrivna, och för att koncentrera verksamheten anlades 1852 en ångsåg på Tuvholmen vid Vivstavarv. Den brann ned redan 1858. En ny ångsåg byggdes omgående upp på Bölesholmen, och den 1 oktober 1859 kunde den tas i drift. Flera sågar tillkom sedan vid Vivstavarv, den sista nedlades 1977.

Åren 1906–07 utökades verksamheten vid Vivstavarv med en sulfatfabrik, som kunde tas i drift 1908. En sulfitfabrik tillkom 1910–12. År 1961 började man tillverka säckpapper. SCA köpte företaget 1966, och verksamheten inriktades mot finpapper i början av 1980-talet. År 2000 såldes Wifsta finpappersbruk till finska M-real. I juli 2007 lades bruket ner. M-real sålde 2016 fabriksområdet till entreprenören Nicklas Nyberg som då tänkte sig att området hade en framtid som datacenter.

Verkställande direktörer 
1855-1864: Olof David Weinberg
1907-1918: Knut Sundblad
1918-1921: Axel Wallenberg
1921-1948: J.W.R. Lilliestråle
1948-1961: Wilhelm Lilliestråle
1961: Gustaf Johnsonn (tillförordnad)
1961-1965: Erik Sundblad

Referenser

Vidare läsning 

 - Behandlar Olof David Weinberg.

Ej längre existerande svenska skogsindustriföretag
Ej längre existerande svenska massa- och papperstillverkare
Ej längre existerande svenska trävaruindustrier
Företag bildade 1798
Företag upplösta 1966
Ej längre existerande företag i Timrå kommun
Vånga kyrka, Östergötland

Vånga kyrka är en kyrkobyggnad i Vånga i Vånga socken, Östergötland och Norrköpings kommun. Den ligger en knapp mil väster om Skärblacka och tillhör Borgs församling i Linköpings stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes i nygotik 1864 efter ritningar av arkitekten Fredrik Wilhelm Scholander, men fick byggas upp på nytt med de gamla murarna som bas, då kyrkan brann i samband med åsknedslag den 22 maj 1959, varvid kyrkorummets och tornets tak, kyrkbänkar, orgel och klockor förstördes. Då var kyrkan nyligen restaurerad. Arkitekten bakom detta nybyggnadsprojekt var Erik Lundberg. Invigningen ägde rum den 22 maj 1962. 

En renovering skedde åren 2022-2023. Församlingssalen i kyrkans västra del utvidgades och fick ett nytt kök. Predikstolen flyttades åt sidan och några bänkar togs bort i kyrkans västra del. Arkitekt var Helena Sandekull. 

Vånga kyrka har som många andra östgötska kyrkor en medeltida föregångare, men till skillnad mot de flesta andra står resterna av den gamla gråstenskyrkan från 1200-talet kvar i närheten och används i dag som gravkapell. Intill detta finns Mannerheims familjegrav, ett gravmonument över de forna ägarna till Grensholm i Vånga socken.

Inventarier 
Altarskåp av ek från verkstad i Östergötland under 1400-talets sista fjärdedel. 
Krucifix i trä från verkstad i Östergötland under 1300-talets andra fjärdedel. 

 I kyrkans torn hänger två kyrkklockor. Stora klockan är gjuten år 1736, omgjuten senast år 1960 av Bergholtz klockgjuteri. Klockan väger omkring 1000 kg. Lilla klockan är gjuten år 1960 av Bergholtz klockgjuteri. Klockan väger omkring 600 kg.

Orglar

Kronologi
1716: Organisten och amatörorgelbyggaren Carl Björling (1686-1743) konstruerade ett 7-stämmigt orgelverk.
1866: I den 1864 uppförda nya kyrkan installerade Åkerman & Lund Orgelbyggeri, Stockholm en 16-stämmig orgel med två manualer och pedal.
1959: Orgeln förstörs av brand. 
1966: Marcussen & Søn, Aabenraa, Danmark byggde en helmekanisk orgel på den nyuppförda kyrkans norra läktare. Den planerades av Augustin Mannerheim, Grensholm, i samråd med orgelbyggarna. Uppställning och intonation utföres av driftledaren Bruno Christensen.

Disposition 
Ryggpositivet tjänstgör som huvudverk:

Diskografi
The birds and the springs = fåglarna och källorna / Bengt Berg. SACD. Proprius Music PRSACD 7742. 2006. Inspelad 1974. - Även på LP Proprius PROP 7742.

Externa länkar och källor

Medeltidens bildvärld, Historiska museet

Litteratur och källor

Augustin Mannerheim, Grensholm (2005)
Tidskrift ''Orgelforum 2005, nr 4 sid. 164,

Fotnoter

Kyrkobyggnader i Norrköpings kommun
Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Orgeldispositioner
Byggnader ritade av Fredrik Wilhelm Scholander
Kyrkobyggnader invigda 1962
1962 i Sverige
H.A. Rey

Hans Augusto (H.A.) Rey, född Reyersbach den 16 september 1898 i Hamburg, Tyskland, död 26 augusti 1977 i Cambridge, Massachusetts, var en tysk-amerikansk författare och illustratör som tillsammans med makan Margret Rey skapade figuren Nicke Nyfiken (Curious George).

H. A. Rey hette ursprungligen Hans Augusto Reyersbach och föddes i Hamburg i Tyskland i en judisk familj. Han träffade sin hustru Margaret i Brasilien, varefter paret återvände till Europa och bosatte sig i Paris 1935. När Frankrike invaderades av Tyskland flydde de och slog sig så småningom ned i USA. Bland det de fick med sig fanns det ursprungliga manuskriptet till Nicke Nyfiken.

Nicke Nyfiken gjorde succé när den gavs ut 1941, och följdes av ytterligare sex böcker om den nyfikna lilla apan. Makarna Rey skrev också flera andra barnböcker tillsammans, bland annat Pricken.

Urval av svenska översättningar (utöver Nicke Nyfiken-böcker)
 Pricken (Spotty) (översättning Astrid Lindgren, Rabén & Sjögren, 1949)
 Elisabit: den köttätande växtens äventyr (Elizabite) (översättning Britt G. Hallqvist, Rabén & Sjögren, 1950)
 Kom, nu ska djuren matas! (Feed the animals) (översättning Anna Ericsson, Rabén & Sjögren, 1969)
 Hej, är det nån hemma? (Anybody at home?) (översättning Anna Ericsson, Rabén & Sjögren, 1969)
 Min unge, var är du? (Where's my baby?) (översättning Anna Ericsson, Rabén & Sjögren, 1970)
 Cirkus i stan (See the circus) (översättning Anna Ericsson, Rabén & Sjögren, 1970)
 Raffi Giraff och apan Nicke (Raffy and the nine monkeys) (Rabén & Sjögren, 1973)

Källor

Externa länkar 
 

Engelskspråkiga författare
Tyska författare under 1900-talet
Tyska illustratörer
Amerikanska författare under 1900-talet
Amerikanska illustratörer
Författare från Hamburg
Män
Födda 1898
Avlidna 1977
Fort George G. Meade

Fort George G. Meade är en aktiv amerikansk militär installation tillhörande USA:s armé 8 km nordöst om Laurel, Maryland. Fortet har fått namnet från general George Meade, en general i det amerikanska inbördeskriget.

Fort Meade användes som en träningsplats, men även som ett fångläger för internerade krigsfångar under andra världskriget. Under 1950-talet blev det istället National Security Agencys högkvarter och sedan 2010 även för United States Cyber Command. Military District of Washington är basen värdförband.

Även det amerikanska nationella kryptologiska museet finns i Fort Meade.

Referenser
  

Militära anläggningar i Maryland
National Security Agency
Carambole (biljard)

Carambole, eller karamboll, är en form av biljard som spelas av två spelare på ett biljardbord som saknar hål. Den mest spelade varianten är trevallars carambole (3-Cushion) där spelaren med sin spelboll skall träffa de båda andra bollarna. Under stöten skall bollen även ha träffat minst tre vallar – kanterna på biljardbordet – innan spelbollen träffar den sista bollen. Ordningsföljden är oväsentlig, man får träffa vilken boll man vill först, och även träffa vallen/vallarna före eller efter första bollträffen.

Regler 
Man får 1 poäng för varje korrekt stöt och får då fortsätta att spela; misslyckas man övergår stöten till motspelaren. Minuspoäng förekommer inte. Det finns regler för hopp- och masséstötar. Man vinner en match genom att uppnå ett i förväg bestämt antal poäng, ofta runt 40. Setspel till 15 är också vanligt.

Materiel 
Carambole spelas på ett bord utan hål. Bordet mäter oftast 10×5 fot. Större eller mindre bord finns, men ett korrekt carambolebord skall till sin proportion alltid vara två gånger så långt som brett. Borden är också ofta uppvärmda för att minska friktionen mellan boll och matta.

Carambole spelas med speciella bollar som är lite större och därmed tyngre än vanliga biljardbollar. Man använder tre bollar i carambole: en vit och en gul boll – som respektive spelare har som sin spelboll – samt en röd, som alltid är neutral.

De svenska spelarna Torbjörn Blomdahl och Michael Nilsson har tillsammans vunnit VM för lag vid flera tillfällen. Torbjörn har dessutom vunnit nämnda tävling tillsammans med sin pappa Lennart.

Etymologi 
Namnet carambole (ibland försvenskat som karamboll) kommer från franskans ord med samma stavning. Det i sin tur stammar från spanskans carambola med betydelsen 'boll'. Ursprungligen kommer ordet från malajiska karambil, med betydelsen '(klotformad) röd frukt från karambolaträdet'. Ordet har även givit upphov till verbet karambolera ('träffa dessängbollen') och substantivet karambolage ('poänggivande träff av dessängboll').

Referenser

Externa länkar 
 Svenska Biljardförbundet är medlem i paraplyorganisationen Sveriges Riksidrottsförbund (RF) och administrerar pool-, snooker- och caramboletävlingar i Sverige.

Biljard
Christopher Scarver

Christopher J. Scarver, född 6 juli 1969, är en amerikansk mördare som har blivit mest känd för att ha dödat seriemördaren, nekrofilen och kannibalen Jeffrey L. Dahmer på Columbia Correctional Institute i Portage, Wisconsin 1994.

Han dödade även mördaren Jesse Anderson (1957–1994) samtidigt.

Christopher Scarver påstod att han i detta fall mördade Dahmer på uppdrag från Gud. Jeffrey Dahmer hade mördat 17 unga män och sedan styckat kropparna och i vissa fall ätit upp delar av kropparna.

Referenser

Födda 1969
Amerikanska mördare
Män
Levande personer
Jeffrey Dahmer
Garphyttan

Garphyttan är ett brukssamhälle i Örebro kommun med 1 550 invånare (2020) där medelåldern är 38 år (2016). Samhället ligger cirka 17 kilometer väster om Örebro centrum, vid foten av Kilsbergen. Samhället är uppbyggt kring Garphytte Bruk.

Historia

Garphytte Bruk
Garphyttan omnämns första gången 1554 i en bergsskattelängd för Lekebergslagens hyttor. Redan på medeltiden ska här ha anlagts en hytta av tyskar, som då ofta kallades garpar. Bruket fick privilegier 1642, men lades ned omkring 1730. Man försökte sig även på silverbrytning. År 1696 tillkom en stångjärnshammare. På 1700-talet tillverkades bl.a. förtent plåt. Spiktillverkning kom sedermera att bli en stor produkt för Garphytte bruk. Omkring år 1909 upphörde det gamla bruket.

Det nuvarande företaget, Suzuki Garphyttan AB började sin verksamhet 1906 och är numera inriktat på tillverkning av ståltråd och fjädrar. I anslutning till bruket finns Garphyttans industrimuseum.

Från 1895 till 1966 fanns Latorpsbruk–Garphyttan industribana, med 600 mm spårvidd, som anslöt till Örebro–Svartå Järnväg i Latorpsbruk.

Garphytte sanatorium
Huvudartikel: Garphytte sanatorium

Garphytte sanatorium uppfördes 1913 och avvecklades 1966. Verksamheten flyttade då till Lungkliniken i Adolfsberg. Sanatoriet i Garphyttan blev 1966 ett annexsjukhus till Mellringeklinikerna och användes som sjukhem för lättskötta psykiatripatienter. Sjukhemmet lades ned i slutet av 1980-talet, och lokalerna användes sedan som flyktingförläggning under ett antal år. Flyktingförläggningen upphörde under mitten av 1990-talet och byggnaden stod sedan tom tills den revs hösten 2005.

Befolkningsutveckling

Samhället
Garphyttans bruksherrgård ligger vid Garphytteån, invid Nyhammarsdammen. Mangårdsbyggnaden uppfördes troligen på 1600-talet, men brann ner omkring 1830 . Fyra flygelbyggnader från tiden omkring 1700 återstår. I två av dessa fanns tidigare bostäder för brukets disponent respektive ingenjör. Byggnaderna är idag privatägda. Gamla Garphyttegården är en bergsmansgård som är belägen i närheten av en utsiktsplats kallad Garphytte klint. Nära Gamla Garphyttegården finns slagghögar från den relativt tidigt nedlagda Garphyttan.  

Svenska Kyrkan finns representerad med ett kapell, S:t Josefs kapell, invigt 1994, tillhörande Tysslinge församling.

Idrott
Föreningslivet består av Garphyttans IF som är verksamt inom fotboll, orientering och längdskidåkning. Kilsbergens HF är verksamt inom handboll.

Se även
Tysslinge socken

Referenser

Tryckta källor
Svenska Län. Örebro läns förvaltning och bebyggelse Del II. Bokförlaget Svenska Län AB Göteborg 1948.

Webbkällor
Garphyttans Industrimuseum
Suzuki-Garphyttan

Noter

Externa länkar

Orter i Örebro kommun
Bruksorter i Sverige
Svenska järnbruk
Tätorter i Sverige
Nicke Nyfiken

Nicke Nyfiken () är en fiktiv apa, som förekommer i en rad barnböcker av H.A. Rey och Margret Rey. Hans bästa vän är "Mannen med den gula hatten" (i långfilmen från 2006 kallad Ted). Nicke lyckas alltid ställa till det, men allt ordnar sig alltid till slut.

Nicke Nyfiken debuterade 1939 i Cecily G. and the Nine Monkeys och den första Nicke Nyfiken-boken gavs ut 1941.

Böcker
 Nicke Nyfiken (Curious George) (översättning Marianne Lindgren, Rabén & Sjögren, 1941)
 Nicke nyfiken får en cykel (Curious George rides a bike) (översättning Marianne Lindgren, Rabén & Sjögren, 1957)
 Nicke nyfiken får ett jobb (Curious George takes a job) (Rabén & Sjögren, 1959)
 Nicke Nyfiken på rymdfärd (Curious George gets a medal) (översättning Ingrid Norrman, Rabén & Sjögren, 1967)
 Nicke Nyfiken på sjukhus (Curious George goes to the hospital) (översättning Gallie Eng, Rabén & Sjögren, 1969)
 nicke Nyfiken på cirkus (Curious George goes to the circus) (översättning Susanna Hellsing, Rabén & Sjögren, 1986)
 Nicke Nyfiken åker kälke (Curious George goes sledding) (översättning Stella Bonow-Hathorn, Citadell, 1987)
 Nicke Nyfiken och sandbilen (Curious George and the dump truck) (översättning Stella Bonow-Hathorn, Citadell, 1987)
 Nicke Nyfiken flyger drake (Curious George flies a kite) (översättning Stella Bonow-Hathorn, Rabén & Sjögren, 1997)

Filmatiseringar 
Flera animerade filmer baserade på böckerna om Nicke Nyfiken har gjorts, Nicke Nyfiken (2006), Nicke Nyfiken 2 (2009), Nicke Nyfiken 3 (2015), Nicke Nyfiken: Kunglig apa (2019), Nicke Nyfiken 5: Go West, Go Wild (2020), samt Curious George: Cape Ahoy (2021). 

År 2006 skapades även en animerad TV-serie, Nicke Nyfiken. I den svenska versionen bidrar Wille Crafoord med text och sång. Sammanhörande med TV-serien gjordes tre filmer: En apkul jul (A Very Monkey Christmas, 2009), Nicke Nyfiken välkomnar våren (Curious George Swings Into Spring, 2013) och Nicke Nyfiken firar Halloween (Halloween Boofest, 2013).

Datorspel i urval 
  Lek med Nicke Nyfiken (1996)

Fotnoter

Externa länkar 
 Nicke Nyfiken
 Trailers

Fiktiva apor
Fiktiva figurer introducerade 1939
Reaktant

En reaktant är en komponent som är inblandad i en kemisk reaktion och genom det övergår till ett annat ämne. Det färdigreagerade ämnet kallas för produkt (reaktionsprodukt). Reaktanten är startprodukten vid en kemisk reaktion. De kemiska bindningarna i reaktanten bryts under den kemiska reaktionen och nya bindningar formas för att bilda produkterna. För att bindningarna ska brytas och reaktionen ska ske krävs det att reaktanterna kolliderar med varandra med en viss mängd energi, aktiveringsenergi. Antalet gynnsamma kollisioner kan öka genom att öka koncentrationen reaktanter, temperaturen eller förekomst av katalysator. Reaktanter konsumeras delvis eller helt vid en kemisk reaktion till skillnad från katalysatorer som deltar i reaktionen utan att själva förbrukas.

I en kemisk reaktion är reaktanterna placerade på vänster sida av jämviktspilen och produkterna på höger sida. Om jämviktspilen är riktad åt båda hållen betyder det att reaktionen sker åt bägge riktningarna och därmed är substanserna på både höger och vänster sida av jämviktspilen reaktanter.

A + B → C

A och B är reaktanter medan C är produkten.

C → A + B

C är reaktanten och A och B är produkter.

Hur atomerna i reaktanterna är bundna till varandra förändras när reaktanten bildar produkter men antalet atomer, formelenheter och mol i reaktanterna på vänster sida av jämviktspilen ska vara det samma som på höger sida.

Se även
 Reagens

Referenser 

Kemiska reaktioner
Lista över matematiska konstanter

Detta är en lista över matematiska konstanter.

Använda förkortningar:
 I - irrationella tal, A - algebraiska tal, T - transcendenta tal, ? - okänt
 Allm - matematik allmänt, Tal - talteori, Kaos - kaosteori, Komb - kombinatorik

Storleksordning 

Konstanter
 1
Dolores Costello

Dolores Costello, född 17 september 1903 i Pittsburgh i Pennsylvania, död 1 mars 1979 i Fallbrook i Kalifornien, var en amerikansk skådespelerska.

Redan från tidiga barnaår medverkade Dolores Costello i film tillsammans med sin far, matinéidolen Maurice Costello (1877–1950), och systern Helene. Efter några år som fotomodell återvände hon till filmen som 17-åring och fick sitt stora genombrott 1926 i Lidelser (The Sea Beast), där hon spelade mot John Barrymore. De gifte sig 1928 men äktenskapet slutade i skilsmässa 1935. Paret fick två barn, en dotter och sonen John Drew Barrymore. Hon är således farmor till Drew Barrymore.

1943 drog hon sig tillbaka från filmen och ägnade sig sedan åt att odla avokado på sin farm i Kalifornien.

Filmografi i urval

Externa länkar 

Födda 1903
Avlidna 1979
Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Skådespelare från Pittsburgh
Kvinnor
Lars Melin

Lars Melin kan syfta på:
Lars Melin (militär) (1729–1789), en svensk major vid livgardet och fortifikationen
Lars Melin (skådespelare) (1967–), en svensk skådespelare
Lars Melin (språkforskare) (1939–), docent i svenska vid Stockholms universitet
Grafisk industri

Grafisk industri är branschbenämningen på bland annat tryckerier. Verksamheter som ingår i den grafiska industrin idag är bland annat offset-, screen-, flexo- och digitaltryck.
Bröderna von Wright

Bröderna von Wright (uttalas "fånn vrickt") var fem till antalet, varav tre var målare, nämligen Magnus von Wright (1805–1868), Wilhelm von Wright (1810–1887 och Ferdinand von Wright (1822–1906). Dessa ornitologer, forskare, naturvetenskapliga illustratörer och konstnärer var födda på Haminanlax nära Kuopio i Finland.

I Stockholm i augusti 1828 påbörjade Magnus och Wilhelm von Wright bildverket Svenska Foglar, finansierat av greve Nils Bonde. Detta ornitologiska verk blev klart 1838 och är en samling på 178 litografier.

Galleri

Se även
von Wright, släktartikel

Externa länkar
Naturligt - bröderna von Wright

Finländska ornitologer
Finländska forskare under 1800-talet
Syskonskaror