kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Major

Major (förkortning: mj) är en militär officersgrad som finns i de flesta länders försvarsmakt. I flottan motsvaras major av örlogskapten. Graden går in under OF-3 (NATO-kod "Officers").

Sverige 
För att kunna befordras till major krävs det att man läser den 10 månader långa stabsutbildningen (SU) på Försvarshögskolan. Majoren är en taktisk officer med tjänsteställning över kapten men under överstelöjtnant samt regementsförvaltare.

Vanliga befattningar för majorer kan vara kompani- eller skvadronchef, stabschef, stf bataljonschef, hemvärnsbataljonschef m.m. I krigsorganisationen och utbildningsorganisationen är majoren tänkt att vara kompanichef.

Gradbeteckning 
I armén betecknas graden med en stjärna under en krona. I amfibiekåren bärs en granat av 13 (12,7) mm galon, över en 6 mm galon samt en 13 (12,7) mm galon. I flygvapnet bärs ett flygemblem, en 13 (12,7) mm galon, en 6 mm galon och en 13 (12,7) mm galon. Gradbeteckningarna för amfibiekåren och flygvapnet hade före 2003 ett annat utseende, se Gradbeteckning 1987-2003.Vid Livgardet bär majorer gradbeteckningar enligt ett äldre system till uniform m/1886 och m/1895.

Axelklaffar m/1899 består av flätat silversnöre med en stjärna m/ä i guld. Mössa m/1865-99 respektive lägermössa m/1895 består av en 12 mm silvergalon över en 4 mm silvergalon. På kappa m/1872 respektive m/1895 bärs en 16 mm silvergalon runtom axelklaffen med en stjärna m/ä i silver.

Gradbeteckning på ärm 
Amfibiekåren bär gradbeteckning på ärmarna till innerkavaj m/48 och mässdräkt m/1878. Flygvapnet bär gradbeteckning på ärmar till mässdräkt m/1938.

Historik 
I den nya befälsordningen 1983 (-2009) klassades majorer som yrkesofficerare och kategoriserades under kompetensnivå 4. Efter genomgånget chefsprogram på Försvarshögskolan hade majoren däremot kompetensnivå 3, vilket är högre. Major var då den högsta grad man kunde nå som reservofficer.

Före 1983, enligt 1972 års befälsordning, hade majorer kompetensnivå B. Befattningsnivån låg på bataljonschef, men typbefattningen inom utbildningsorganisationen i fredstid var som kompanichef. Man klassades då som regementsofficer.

Gradbeteckning 1987-2003 
I amfibiekåren och flygvapnet såg gradbeteckningen annorlunda ut mellan 1987 och 2003 mot hur den ser ut idag. Den bestod av en granat eller galon om 12 mm, följt av en 12 mm galon, en 6 mm galon och slutligen en 12 mm galon. Detta ändrades år 2003 för att få ett mer internationellt utseende.

Innan 1900-talet 
Efter fastställandet av regementsindelningen i Sverige 1634 fanns en major i alla regementen. Majoren ledde vanligen en bataljon.

Se även 
 Generalmajor
 Tamburmajor
 Befäl
 Officer
 Militära grader i Sverige

Referenser 

Militära grader i svenska armén
Militära grader
Örlogskapten

Örlogskapten (från örlog, fornnordiskt ord för krig) är en taktisk officersgrad i många försvarsmakters flottor. Graden är placerad in under NATO-koden OF-3.

Sverige 
Örlogskapten (förkortning: örlkn) är sedan 1972 en taktisk officer i svenska flottan med tjänsteställning över kapten och under kommendörkapten. Mellan 1866 och 1972 hette motsvarande grad kapten. Graden är inplacerad som OF-3 (NATO-kod "Officers"). Graden i dess utformning idag har burits sedan 2003 för att få ett mer internationellt utseende. Motsvarande tjänstegrad i armén, amfibiekåren och flygvapnet är major. 

Graden översätts till Lieutenant Commander på engelska.

Gradbeteckning efter 2003 
I flottan används sedan 2003 en 12,6 mm galon, en 6,3 mm galon och en ögla av 12,6 mm galon. Gradbeteckning på ärm bärs till innerkavaj samt mässdräkt i flottan. Då örlogskapten är en taktisk officersgrad bärs mössmärke för taktisk officer i flottan på skärmmössa och båtmössa.

Gradbeteckning före 2003 
Före 2003 bar örlogskapten två 12,6 mm galoner, en 6,3 mm galon och en ögla av 12,6 mm galon. Detta ändrades 2003 för att få ett mer internationellt utseende.

Internationella jämförelser 
Graden är inplacerad i NATO-nivån OF-3, vilket motsvarar följande grader nedan i olika länders försvarsmakter.

Se även 
 Militära grader i Sverige
 Militära grader i svenska flottan

Militära grader i svenska flottan
Militära grader

ar:قائد ملازم
de:Korvettenkapitän
fa:ناوسروان
fr:Capitaine de corvette
it:Capitano di Corvetta
lt:Korvetės kapitonas
nl:Luitenant ter zee 1e klasse
pt:Capitão de corveta
ru:Капитан 3-го ранга
7000-talet f.Kr. (millennium)



Händelser 
7500 f.Kr. - Istiden har runt denna tid upphört.
7000 f.Kr.
Jordbruket når vid denna tid bland Papuanerna på Nya Guinea.
'Engelska kanalen formas runt denna tid

 Potatis och bönor odlas i Sydamerika.
 Ris börjar odlas i Japan.
 Med en datering till 7 000 f.Kr. finns två avtryck i lera föreställande tyg av tuskaft respektive tvist (panama). De är funna i nordöstra Irak.
 Den norska ön Hitra befolkas. 
 De neolitiska bosättningarna vid Çatalhöyük och Hacilar i Anatolien befolkas.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
8000-talet f.Kr. (millennium)



Händelser

8500 f.Kr. 
 Natufisk kultur är en förhistorisk stenålderskultur, vilken existerar från omkring 11000 f.Kr. till omkring detta år.

8000 f.Kr. 
 Bladade verktyg funna i sydvästra Iran, daterade till runt denna tid. De gjordes av Obsidian som fraktats från Anatolien.

8000- Istiden började ta slut.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Daodejing

Daodejing (kinesiska, förenklat: 道德经, traditionellt: 道德經, pinyin: Dàodéjīng, tidigare transkriberat Tao te ching) är daoismens äldsta och mest kända urkund. Den består av en samling korta aforismer uppdelade på 81 kapitel eller verser, ursprungligen skriven på kinesiska.

Innehåll 
Hela texten omfattar i de kända kinesiska versionerna mellan 5 227 och 5 722 ord.

Titeln består av tre ord – dao (väg), de (dygd) och jing (klassiker, bok med erkänd betydelse) – som tillsammans närmast översätts till "Vägens och dygdens bok". Det är dock en senare tillkommen titel. Dessförinnan var boken blott känd som Lao Zi efter dess tänkta författare. Ej heller indelningen i 81 verser är ursprunglig. Boken är även sedan lång tid tillbaka uppdelad i två ungefär lika stora delar. Den första, kallad Dao, omfattar verserna 1–37, och den andra, kallad De, består av de resterande verserna 38–81. De har fått sina namn för att de börjar med dessa ord.

Daodejing utgår ifrån dao som en kosmologisk och filosofisk grund, en första ursprunglig princip som styr hela tillvaron. Det är dess egenskaper, samt konsekvenserna därav, som boken förklarar. Dao är en världsordning som människorna gör bäst i att underkasta sig, för att inte skapa problem. Boken slår fast att detta görs bäst genom wu wei, icke-handlande. Världen är enligt Daodejing så finurligt ordnad att det allra mesta löser sig självt om människor undviker att agera. Utifrån denna grund utvecklar boken ett fridsamhetsideal och en ödmjukhet inför naturens ordning, som manar till anspråkslöshet och lågmäldhet.

Historik 
Enligt legenden skall den ha författats på 500-talet f.Kr. av Lao Zi, "Den gamle", som ska ha varit en tjänsteman vid det kungliga hovet under Zhoudynastin. Textens sanna författare samt ålder debatteras flitigt bland forskare. Man vet numera att Daodejing inte kan vara yngre än från 300-talet f.Kr., eftersom det äldsta manuskriptet är från runt år 300 f.Kr. Det är ofullständigt men stämmer i bevarade delar mycket väl överens med senare versioner av verket. Man har också hittat två manuskript från runt år 200 f.Kr., vilka är så gott som kompletta.

Texten är till ungefär 3/4 skriven på rimmad vers, vilket sällan beaktas i översättningar av verket. Det kinesiska språket och dess versmått är också betydligt lättare att skapa rim på än vad som är fallet med de flesta andra språk.

Översättningar 
Svenska översättningar har gjorts av Erik Folke, Alf Henrikson, Gordon Sandgren, Stefan Stenudd och Göran Malmqvist. Den berömde svenske sinologen Bernhard Karlgren gjorde också en tolkning av Daodejing, som dock var på engelska.

Referenser

Externa länkar 
 老子 Lǎozǐ 道德經 Dàodéjīng verbatim + analogous + poetic; deep analysis: Chinese + English + German
 Taoism.net
 老子道德經: A paragon ebook, LAO ZI most-comprehensive ebook for FREE in PDF & HTM format, contains 50 translations in 6 different layouts, by Sanmayce.

Daoism
Verk om etik
WP:Projekt Kina
Jan Karol Chodkiewicz

Jan Karol Chodkiewicz, född omkring 1560, död 24 september 1621, var en polsk-litauisk general. Han blev 1601 litauisk fälthetman och från 1605 Litauens storhetman.

Chodkiewicz tillhörde en litauisk magnatsläkt, och företog vidsträckta utrikes resor, och stred därefter vid sin hemkomst mot osmaner, kosacker och valaker. 1600 blev han litauisk underfältherre samt vojvod av Wilna. Han fick sin militära utbildning av bland andra Jan Zamoyski. År 1602 överlämnade denne åt honom befälet över den polska här som i Livland kämpade mot svenskarna. Mot dessa hade Chodkiewicz framgångar vid Kokenhausen,  erövrade 1603 Dorpat och Weissenstein och vann med underlägsna styrkor en förkrossande seger över Karl IX i slaget vid Kirkholm 1605. På grund av det kaotiska politiska tillståndet i Polen kunde man dock inte utnyttja denna seger. Pengarna tröt, och en del av hären övergav sin general. Han fortsatte ändå kriget mot svenskarna, huvudsakligen med egna medel. Chodkiewicz ingick till slut vapenstillestånd med svenskarna 1611, och sändes därefter av kung Sigismund med en här till Tsarryssland. Men han blev tvungen att utrymma Moskva och tvingades dessutom att utkämpa en rad strider, innan han genom fördraget i Dyvlin 1618 tilläts att fritt tåga tillbaka till Polen. År 1620 efterträdde han Stanisław Żółkiewski som högste befälhavare över hären i kriget mot osmanerna, men efter några vunna framgångar avled han den 24 september 1621 i Chotin.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar

Polska generaler
Litauisk adel
Personer i Polen under 1600-talet
Födda 1560
Avlidna 1621
Män
Svensk uppslagsbok
Personer i Litauen under 1600-talet
Stanisław Żółkiewski

Stanisław Żółkiewski, född 1547, död 7 oktober 1620, var en polsk härförare.

Zolkiewski tjänade först under Jan Zamoyski, blev vojevod av Kiev och utmärkte sig i krig mot de upproriska kosackerna, som han betvingade 1596, och mot svenskarna i Livland. 

Sin egentliga ryktbarhet vann han genom kriget i Ryssland, där han som kronhetman ryckte in 1610 för att genomföra kung Sigismunds planer på att kontrollera Rysslands tron. Han besegrade den svensk-ryska hären vid Klusjino 1610, tvingade bojarrådet att hylla Vladislav Vasa som tsar, besatte Moskva samt ryckte sedan med den avsatte tsar Vasilij som sin fånge mot Smolensk. 

År 1617 förde han befälet över de polska trupperna mot tatarerna i Krim och Osmanska riket, men tvingades samma år att sluta ett för honom ofördelaktigt fördrag med den osmanske sultanen. Då han 1620 återigen var i strid med osmaner och tatarer, stupade han med en stor del av sin här när han skulle gå över Dnjestr.

Källor 
 

Polsk adel
Polska militärer under 1600-talet
Personer som stupat i strid
Födda 1547
Avlidna 1620
Män
Militärer under 1500-talet
Jan Zamoyski

Jan Sariusz Zamoyski, född 19 mars 1542, död 3 juni 1605, var en polsk militär och politiker. Han var en av de mest framstående diplomaterna, politikerna och männen av ståndet under sin levnad. Han var en polsk aristokrat och storman tillhörande adelsklanen Jelita. 

Som ung utbildades han i Paris, Strasbourg och Padua. Under hela sitt liv var han en drivande politisk kraft i Polen. Zamoyski var rådgivare åt kungarna Sigismund II August samt Stefan Batory. Han blev rikskansler 1578 och storhetman (överbefälhavare) över de polska och litauiska trupperna 1581. Han motsatte sig dock valet av den svenske Sigismund på Polen-Litauens tron 1587. Trots detta försvarade han troget Sigismunds tron i slaget vid Byczyna 1588 mot den österrikiske habsburgprinsen Maximilian som med stöd av en polsk opposition invaderade Polen för att själv besätta tronen. 

Sigismund kände sig dock hotad av Zamoyski som tidigt förstod att Sigismund var mer intresserad av att sätta sig på Sveriges tron och i syfte att uppnå detta var beredd att mot österrikisk hjälp avstå tronen till österrikarna och dra in Polen i svenska dynastiska krig, samtidigt som det överväldigande turkiska hotet var överhängande. För att uppnå detta försökte Sigismund i strid med polsk tradition att stärka kungamakten, vilket ansågs hota adelns Gyllene frihet. Zamoyski ställde sig då 1592 öppet i opposition till Sigismund. 

Sigismund hade ingen laglig rätt att avsätta Zamoyski från hans ämbeten men sköt på alla sätt han kunde bort honom från maktens sfärer. Den polska kronan gick på så sätt miste om en mycket kunnig och förutseende rådgivare.

Zamoyski hade som militär en lång svit av framgångar mot ryssar, turkar, svenskar, österrikare och rumäner och förfogade över en privat elitkår om 4 000 infanterister och 2 000 ryttare. Han blev oerhört rik under sin levnad och ägde 24 städer och 816 byar. 1580 grundade han staden Zamość i italiensk renässansstil, med ett universitet.

Källor

Externa länkar 
  

Polsk adel
Polska diplomater
Polska politiker
Alumner från Paduas universitet 
Alumner från Paris universitet
Personer i Polen under 1500-talet
Födda 1542
Avlidna 1605
Män
Militärer under 1500-talet
Polska militärer under 1600-talet
Slaget vid Hova

Slaget vid Hova var en strid vid Hova i Tiveden 14 juni 1275, där en bondehär under ledning av kung Valdemar Birgersson besegrades av dennes bröder hertig Magnus, senare Magnus Ladulås, och Erik med tillnamnet "Allsintet".

Sedan Magnus och Erik sagt upp tro och lydnad till sin bror Valdemar, värvades en upprorshär i Danmark, enligt Erikskrönikan bestående av 700 tyska och danska ryttare. Hertig Magnus trupper marscherade därefter norrut genom Västergötland, samtidigt som kung Valdemars bondehär marscherade söderut mot Tiveden för att slå ner upproret. Sedan Magnus fått rapporter om att större delen av Valdemars bondehär slagit läger vid Hova, samtidigt som kungens bästa krigare fanns en bit därifrån vid Ramundeboda, fick de danska och tyska ryttarna order om att anfalla bönderna. De få överlevande bland Valdemars bönder tvingades slutligen att fly ut i mossar och kärr. Enligt den inte helt pålitliga Erikskrönikan försov sig Valdemar i Ramundeboda medan striden pågick. 

Segern i slaget medförde att Magnus övertog den svenska kronan och att Valdemar flydde till Norge.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

1275
Hova
Hova
Västergötlands historia
Sverige under 1200-talet
SD

SD eller sd är en förkortning med olika betydelser:

Organisationer 

 Sicherheitsdienst, förkortning för den nazistiska säkerhetstjänsten
 Stockholms Dagblad, förkortning för morgontidningen
 Sverigedemokraterna, politiskt parti

Geografiskt

 South Dakota, förkortning för delstaten i USA
 Strömstad, hemmahamnsbeteckning för fiskebåt från denna stad
 Sudan, landskod
 .sd, Sudans toppdomän
 Swaziland, nationalitetsbeteckning för motorfordon
 San Diego, förkortning för staden i USA

Övrigt
 Secure Digital, en standard för minneskort för bland annat digitalkameror
 Spasmodisk dysfoni, en neurologisk röstrubbning som påverkar stämbanden
 Standardavvikelse, (engelska: standard deviation), statistisk term för spridning hos mätvärden
 Standardupplöst television (SD), TV-sändningar med konventionell bildupplösning med 480 (NTSC-system) eller 576 (PAL-system) aktiva linjer
 Sudden death vid slutspel i vissa bollsporter
 Svenskt Diplomatarium, en tryckt utgåva av svenska medeltidsbrev

Akronymer
Katanga

Katanga (mellan 1972 och 1997 Shaba) var en region i Kongo-Kinshasa, som mellan 1966 och 2006 också utgjorde en egen provins. Provinsens huvudstad var Lubumbashi (tidigare Elisabethville).

Katanga var även en kortlivad självständig stat i Centralafrika, vilken dock aldrig erkändes av någon annan stat.

Regionen ligger i det så kallade Kopparbältet och är rik på mineraler, bland annat koppar. Ytan är 496 871 km², 16 gånger större än den forna kolonialmakten Belgien.

Historia 
Katanga var mellan 1500-talet och slutet av 1800-talet platsen för Lundariket och Lubariket. Här låg också, i mitten av 1800-talet, det kortlivade men mäktiga kungadömet Yeke.

Union Minière du Haut Katanga 
Den 28 oktober 1906 bildades företaget Union Minière du Haut Katanga, och fick av Fristaten Kongo ansvaret för att exploatera mineraltillgångarna i Katanga. Katanga fick status som provins 1914, men i praktiken styrdes provinsen av företaget.

Styrelseordförande 
 Paul Gillet, 1955–1963
 Edgar Van Der Straeten, 1963–1965
 Louis Wallef, 1966

Platschefer 
 Gérard Assoignon, 1958–1966

Katangaupproret 

När den belgiska kolonin Belgiska Kongo blev självständig den 30 juni 1960 med namnet Republiken Kongo (sedermera Zaire, idag Kongo-Kinshasa), förklarade sig provinsen Katanga självständig som Staten Katanga under ledning av Moïse Tshombe, och med Belgiens stöd, vilket blev inledningen till Kongokrisen. På begäran av centralregeringen sändes FN-trupper till Kongo för att hjälpa till att införliva den nya staten med Kongo, och efter ett tidvis mycket blodigt krig kunde FN-trupperna besegra Katangas styrkor.

Katanga åter som provins 
Katanga återfick status som provins 1966. Provinsen skulle enligt 2006 års konstitution delas i fyra: Tanganyika, Haut-Lomami, Lualaba och Haut-Katanga. Uppdelningen genomfördes 2015 varpå provinsen Katanga formellt upphörde att existera.

Källor

Fotnoter

Kongo-Kinshasas tidigare provinser
Europamästerskap

Europamästerskap, EM, kallas sportevenemang som arrangeras regelbundet med deltagare från hela Europa, ibland föregångna av kvalificeringstävlingar, och där slutsegraren erhåller titeln Europamästare. Det är medlemmarna i europeiska sportförbund som deltar. Vissa länder, till exempel Ryssland och Turkiet, ligger geografiskt sett delvis även i Asien, och deltar då antingen i europamästerskap eller asiatiska mästerskap beroende på vilket regionalt förbund man för tillfället är medlem av. Undantaget är Israel, som ligger uteslutande i Asien, men som ändå tillåts delta i EM.

Inom ishockey anordnades 1928–1991 oftast herrarnas Europamästerskap i samband med världsmästerskap, där bara resultat mellan europeiska lag räknades.

Europamästerskap i urval
 Europamästerskapet i fotboll
 Europamästerskapet i fotboll för damer
 Europamästerskap i friidrott
 Europamästerskapet i handboll för damer
 Europamästerskapet i handboll för herrar
 Europamästerskapen i hastighetsåkning på skridskor
 Europamästerskap i ishockey
 Europamästerskap i schack

Se även 
 Europacup

Europamästerskap
Droska

En droska är en elegant, fyrhjulig hästvagn som främst användes under 1800-talet när nästan all transport skedde med häst och vagn. Droskan var en elegant och ganska vanlig större åkvagn och många av dessa användes som taxi.

Droska kan även betyda taxi. Förr kallades även taxibilar för droskor, eller droskbilar, något som kom av de hästdragna droskorna under 1800-talet. 

Namnet droska härstammar från ryskans drozjkij som betyder "hyrd skjuts" och även syftar till en typ av vagn som var två- eller fyrhjulig och var väldigt vanlig i Ryssland. Namnet kom till Sverige genom tyskan (Pferdedroschke) som betyder "hästdraget fordon". 

Droskan var en medelstor, lågställd vagn, den största av de så kallade åkvagnarna. Kusken satt längst fram på kuskbocken som satt mycket högre än passagerarsätet. Många droskor hade även sufflett som kunde fällas över passagerarna vid regn eller hård blåst. En del droskor var även stängda för att förhindra insyn. 

Droskan var en elegant vagn där själva vagnkroppen var upphängd i läderremmar för att mildra stötarna från ett ojämnt underlag. Droskan drogs alltid av en eller två hästar, ofta högklassiga och stolta körhästar och gjorde ett elegant intryck på storstädernas gator och torg. 

Idag används droskor främst inom nöjeskörning, vid speciella evenemang och i tävlingssammanhang på körtävlingar då hästdragna vagnar blev mycket ovanliga efter andra världskriget när hästen ersattes av bilar, bussar och mekaniska maskiner.

Se även 
Diligens
Hästvagn
Hästfordon
Körhäst
Körning (ridsport)
Hästomnibus
Gigg

Källor 
Hästar av Elwyn Hartley Edwards
Definition av ordet "Drosky" på Merriam-Webster Online Dictionary

Hästfordon
Taxi
Skoter (olika betydelser)

Skoter eller scooter kan syfta på:

Folk 
 Skoter (folk) – en folkstam med ursprung i Irland

Fordon 
 Elskoter – ett motorfordon för funktionshindrade
 Elsparkcykel – ett tvåhjuligt motorfordon för allmänheten
 Skoter – en typ av moped eller motorcykel
 Snöskoter – ett terrängfordon med band och skidor avsett att köras i snö
 Skotercross – en tävlingsform för snöskotraren tävlingsform för snöskotrar
 Skoterled – ett preparerat och utmärkt spår
 Vattenskoter – en typ av liten motorbåt driven av vattenjet-aggregat

Kultur 
 Scooter (musikgrupp) – en tysk musikgrupp.
 Scooter (Mupparna) – en figur i Mupparna

Se även
 Skotare – ett transportmedel av typ terrängfordon eller skogsmaskin
 Fyrhjuling – ett transportmedel av typ terrängmotorfordon eller motorcykel med fyra hjul
Toga

Toga (av latinets tego, "att täcka") var en romersk mantel av ylle buren ovanpå en tunika. I romarriket var ursprungligen togan för bägge könen, men med tiden byttes togan ut successivt för kvinnor som istället började bära stola. Den fungerade som en "nationaldräkt" för romarna, som poetiskt kallades gens togata. Icke-medborgare fick inte bära toga.

Normalt verkar togan ha varit utformad med en rak och en halvcirkelformad långsida. Hela tygstycket var cirka 5,5 x 2,2 meter långt. Antika källor refererar ofta till sinus på togan, som tros vara det nedhängande vecket på framsidan av plagget. Tidiga togor hade ingen eller en mycket smal sinus, men den blev fullare och mer invecklad med tiden.

Historisk utveckling 
Togan tros ha införts i Rom genom etruskerna, och den purpurrandade toga prætexta sägs uttryckligen i romerska källor vara ett etruskiskt plagg. Ursprungligen var togan allmän klädsel, men blev med ökande volym och längd mer opraktisk, och var från första århundradet före vår tideräkning ett kännetecken för överklassen och offentliga sammanhang. Istället blev pallium och lacerna vanligare.

I det tidiga romerska riket, under kungadömet och republiken, bars togan även i krig, men då plagget visade sig vara opraktiskt att bära under en rustning upphörde detta bruk. Därigenom kom plagget att associeras med fred, och även långt efter att det slutat att vara ett vardagsplagg ( motsvarande dagens slips och kostym) bar statens (res publica) representanter toga i sin officiella tjänstgöring. I Ciceros De Officiis finner man frasen Cedant arma togae, concedat laurea laudi - bokstavligen "låt vapnen vika för togan, lagern vika för ämbetsmannens ära" med betydelsen "låt fred ersätta krig, civil rätt ersätta militär makt".

Varianter 
En toga hade olika utseende beroende på medborgarens rang och position:
 Toga virilis - en enkel, vit toga som bars av vuxna män
 Toga pulla - en mörk toga som bars av sörjande och de lägre klasserna
 Toga prætexta - en toga med ett purpurfärgat band som bars av curulus magistrates, censorer, präster och kejsare. Denna toga bars också av minderåriga män och skådespelare i tragedier
 Toga trabea - en toga med scharlakansröda och purpurfärgade ränder som bars av augurer, konsuler och equites.
 Toga picta eller palmata - en toga prydd med guldstickningar som bars av fältherrar vid triumftåg, av ämbetsmän (magistrates) i samband med gladiatorspel, av konsuler och av kejsare vid festliga tillställningar.
 Toga candida - en vitmenad toga som bars av kandidater till offentliga poster. Ordet "kandidat" kommer av dräkten.

Se även 
 Togaparty
 Draperade klädesplagg

Referenser 

Romersk klädedräkt