kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Moore

Charles Willard Moore, född 31 oktober 1925 i Benton Harbor, Michigan, USA, död 16 december 1993 i Austin, Texas, USA, var en amerikansk arkitekt och en av de mest inflytelserika företrädarna för postmodernismen.

Moore ritade 1978 Piazza d'Italia för den italiensk-amerikanska kolonin i New Orleans, ett ikoniskt verk inom postmodernistisk arkitektur. Denna torgbildning är färg- och formrik, delvis genom neon och har kolonner, en tempelfasad och en fontän vars vatten rinner ut över en abstraherad karta över Italien. En av triumfbågarna har två kartuscher med avgjutningar av Moores ansikte ur vars munnar det sprutar vatten. Att på detta sätt referera till historisk arkitektur och låna former och motiv hade under den modernistiska epoken (omkring 1930–1980) varit så gott som "förbjudet" inom arkitekturen.

Verk i urval 
 Sea Ranch Condominium, USA (1963)
 Kresge College vid University of California Santa Cruz, USA (1971)
 Piazza d'Italia, New Orleans, Louisiana, USA (1974–1978)
 Bostadsområdet Potatisåkern i Malmö, Sverige (1987–2001)
 The Beverly Hills Civic Center i Beverly Hills, Kalifornien, USA (1992)
 The Haas School of Business vid University of California, Berkeley, USA (1995)
 Washington State History Museum i Tacoma, Washington, USA (1996)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

 The Charles W. Moore Foundation

Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Alumner från University of Michigan
Personer från Benton Harbor
Födda 1925
Avlidna 1993
Män
Alumner från Princeton University
Philip Vingboons

Philip Vingboons, född 1607 i Amsterdam, död där 1678, nederländsk arkitekt, bror till Justus Vingboons. Han har ritat flera byggnader i Amsterdam. Han är bland annat känd för en fasadtyp, halsgevel, som kan ses på Herengracht 168 i Amsterdam. 

Personer från Amsterdam
Nederländska arkitekter
Män
Födda 1607
Avlidna 1678
Albert Kahn (arkitekt)

Albert Kahn, född 21 mars 1869, död 8 december 1942, var en amerikansk arkitekt. Han ritade ett stort antal byggnader i Detroit och var specialiserad i att formge och konstruera fabriker.

Albert Kahn grundade arkitektbyrån Albert Kahn Associates. Kahn utvecklade en ny sorts konstruktion där betong ersatte trä i fabriksutformningar. Den första realiseringen av denna metod blev Packards bilfabrik som stod klar 1903. Kahn fick sedan i uppdrag att formge Fords fabriker i Highland Park och Bois Blanc Island. Kahn kom även att rita Fords enorma fabrikskomplex Ford Rouge Plant 1917–1928. 

Kahn ritade även Art Deco Fisher Building i Detroit.

Källor

Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Födda 1869
Avlidna 1942
Män
Richard Neutra

Richard Neutra, född 8 april 1892 i Wien i Österrike, död 16 april 1970 i Wuppertal i Tyskland, var en österrikisk-amerikansk arkitekt.

Neutra var en av modernismens främsta representanter. Han samarbetade en tid med Frank Lloyd Wright.

Biografi 

Neutra föddes i en välbärgad judisk familj; hans far Samuel Neutra (1844–1920) ägde ett metallgjuteri. Fram till 1910 besökte Richard ett gymnasium i Wien och sedan studerade han för bland annat Max Fabiani och Karl Mayreder vid Wiens tekniska högskola (idag universitet). Parallellt besökte han fram till 1912 Adolf Loos byggnadsskola. På grund av första världskriget avslutade Neutra sina studier först 1918.

1920 blev Neutra anställd vid ett arkitekturkontor i Berlin. Ett år senare började han vid byggnadsförvaltningen i småstaden Luckenwalde, cirka 50 km söder om Berlin. Samma tid var han ibland assistent åt Erich Mendelsohn. Tillsammans vann de 1923 ett pris för ett påtänkt handelscentrum i Haifa, men bygget startades aldrig.

Adolf Loos hade väckt Neutras intresse för amerikansk arkitektur, särskild för Frank Lloyd Wrights byggnader. Richard flyttade 1923 med sin fru till USA där han ett år senare fick anställning i Chicago hos Holabird & Roche. Under begravningen av Louis Sullivan träffade Neutra tillsammans med Frank Lloyd Wright. Richard och hans hustru vistades flera månader hos familjen Wright efter en inbjudan.

1925 bosatte sig paret i Los Angeles där Richard sammanträffade med sin studievän Rudolf Schindler. Tillsammans deltog de i en tävling för Nationernas förbunds huvudkvarter (Palais des Nations) i Genève men de vann inte och sedan hamnade de i gräl och gick skilda vägar.

Neutras första stora egna uppdrag kom 1926 med flera flerbostadshus. Ett år senare skrev han boken "Wie baut Amerika?" (Hur bygger Amerika?). Neutras genombrott kom med Lovell Health House, ett bygge åt naturläkaren Philip M. Lovell med stora glasytor. Neutra gjorde en referatresa till Europa där han 1930 besökte Sigmund Freud. 1932 hölls en utställning om Neutras byggen vid Museum of Modern Art i New York.

Neutras verk kännetecknas av att hans hus anpassar sig efter landskapet. De var oftast omgiven av en större trädgård. Själv betecknade han sin stil som biorealistisk arkitektur. Han avgränsade sig tydlig från den dogmatiska funktionalismen.

Neutra dog i Wuppertal under en referatresa.

Richard Neutra finns representerad vid bland annat Metropolitan Museum , Museum of Modern Art och Art Institute of Chicago.

Referenser

Noter 

Representerade vid Metropolitan Museum of Art
Representerade vid Museum of Modern Art
Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Österrikiska arkitekter under 1900-talet
Medlemmar i Congrès Internationaux d'Architecture Moderne
Män
Födda 1892
Avlidna 1970
Personer från Wien
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Aldo van Eyck

Aldo van Eyck (), född 16 mars 1918 i Driebergen, död 14 januari 1999 i Loenen aan de Vecht var en holländsk arkitekt. Han var en av de mest framträdande representanterna för arkitekturrörelsen strukturalismen.

Biografi 

Aldo van Eyck föddes i Driebergen i provinsen Utrecht, som son till poeten, kritikern, essäisten och filosofen Pieter Nicolaas van Eyck och Nelly Estelle Benjamins, född i Surinam. Hans bror var poeten, konstnären och konserevatorn Robert Floris van Eyck och han gifte sig med Hannie van Rooijen som också var arkitekt och deltog i många av hans projekt.

Familjen flyttade 1919 till Storbritannien och han utbildade sig på Sidcot School i Somerset, mellan 1932 och 1935 medan han gick på högstadiet i Haag 1935-1938, varefter han studerade arkitektur vid ETH Zurich. Han tog sin examen 1942, och blev kvar i Schweiz tills andra världskrigets slut, där han blev en del av den avantgardistiska gruppen kring Carola Giedion-Welcker, gift med historikern Sigfried Giedion.

Mellan åren 1954 och 1959 undervisade han vid Amsterdam Academy of Architecture och var professor vid Delft University of Technology 1966 till 1984. Han var även redaktör för arkitiekturtidskriften Forum mellan 1959 och 1963 och åter igen år 1967.

Han var även en del av Congrès Internationaux d'Architecture Moderne, den internationella kongressen för modern arkitektur (förkortat CIAM) för att 1954 vara med och grunda "Team 10". Runt om i Europa och i Nordamerika föreläste Van Eyck om behovet av att överge funktionalismen och kritiserade bristen på originalitet inom efterkrigstidens modernism. Van Eycks position som redaktör på Forum hjälpte honom att propagerade för "Team 10" åsikt att återvända till vad de såg som en mer humanistisk arkitektur. Aldo van Eyck gjorde sig även känd som en formgivare av och förerspråkare för lekplatser i stadsrummet.

Van Eyck erhöll Royal Institute of British Architects kungliga guldmedalj 1990. Han dog 1999 i Loenen aan de Vecht, vid en ålder av 80 år.

Urval arbeten 

 Stadsplanen för orten Nagele i Noordoostpolder, 1948–1954
 Ålderdomshemmet i Slotermeer, Amsterdam, 1951–1952
 Amsterdams barnhem, Amsterdam, 1955–1960
 Grundskolan i Nagele, Noordoostpolder, 1954–1956
 Hubertus hus i Amsterdam, 1973–1978
 European Space Centres (ESTEC) restaurant och konferencecenter i Noordwijk, 1984–1990

Noter 

Nederländska arkitekter
Män
Födda 1918
Avlidna 1999
Mottagare av Wolfpriset i konst
Daniel Libeskind

Daniel Libeskind, född 12 maj 1946 i Łódź, Polen, är en amerikansk arkitekt, konstnär och scenograf. År 1989 grundade han Studio Daniel Libeskind.

Liebeskind, som är av polsk-judisk härkomst, är känd för flera museibyggnader men hans portfölj innehåller också flera bostadsprojekt. Hans arbeten har ställts ut på stora museer och gallerier runt om i världen, bland annat på Museum of Modern Art, Bauhaus Archives, Art Institute of Chicago, och Centre Pompidou. Den 27 februari 2003 vann Libeskinds översiktsplan tävlingen för återuppbyggnad av World Trade Center på nedre Manhattan.

Verk i urval 
Jüdisches Museum Berlin i Berlin, Tyskland
del av Denver Art Museum i USA
Imperial War Museum North i Salford Quays, England
Michael Lee-Chin Crystal på Royal Ontario Museum i Toronto, Kanada
Felix Nussbaum Haus i Osnabrück, Tyskland
(Dansk Jødisk Museum) i Köpenhamn, Danmark
Wohl Centre vid Bar-Ilan University i Ramat Gan, Israel

Daniel Libeskind finns representerad vid bland annat Victoria and Albert Museum, Museum of Modern Art, Vitra Design Museum, Art Institute of Chicago och San Francisco Museum of Modern Art.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Referenser

Noter

Representerade vid Victoria and Albert Museum
Representerade vid Museum of Modern Art
Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Födda 1946
Män
Levande personer
Personer från Łódź
Amerikanska arkitekter under 2000-talet
Amerikanska scenografer
Slaget vid Albuera

Slaget vid Albuera utkämpades den 16 maj 1811 vid Albuera, en ort i sydvästra Spanien. En allierad armé bestående av cirka 46 000 britter, spanjorer,  portugiser och Hannovers King's German Legion under general William Beresford besegrade cirka 35 000 fransmän ledda av marskalk Nicolas Soult.

Se även
 Napoleonkrigen

Referenser

Externa länkar 

Albuera
Albuera
Albuera
Albuera
Albuera
Albuera
1811 i Spanien
Krigsåret 1811
Charles Jencks

Charles Jencks, född 21 juni 1939 i Baltimore, Maryland, död 13 oktober 2019 i London, Storbritannien, var en amerikansk arkitekt och skulptör.

Charles Jencks har gjort sig känd som arkitekturteoretiker genom att  definiera postmodernismen inom arkitekturen. Han är också landskapsarkitekt och skapare av jordkonstskulpturer.

Jencks skrev 1977 The Language of Postmodern Architecture och introducerade begreppet postmodernism inom arkitekturen. Jencks förespråkade en eklektisk arkitektur, som hämtade inspiration från den klassiska arkitekturen. Liksom Jean-François Lyotard menade Jencks att de stora myterna och berättelserna gått förlorade, och för att arkitekturen skall kunna kommunicera med människor behöver den en lokal förankring till platsen. Jencks teorier stod i polemik mot den rådande modernismen (i Sverige funktionalismen), vilken förespråkade en enda lösning för arkitekturen. Jencks kritiserade denna utopi om en perfekt arkitektur.

Källor

Noter

Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Jordkonstnärer
Män
Födda 1939
Avlidna 2019
Personer från Baltimore
Tummeliten

Tummeliten är det svenska namnet på flera europeiska folksagor; dels franska "Le Petit Poucet" av Charles Perrault, dels tyska "Daumesdick" från "Bröderna Grimms sagor", och dels den engelska folksagan "Tom Thumb".

"Le Petit Poucet" 

I Charles Perraults Tummeliten (Le Petit Poucet), publicerad i Gåsmors sagor är titelfiguren en av sju söner till en fattig skogshuggare och dennes fru. När familjen hotas av hungersnöd sätts gossarna ut i skogen, men Tummeliten har samlat vita stenar som han emellanåt släppt i skogen och med ledning av dem kan gossarna hitta hem igen. Fattigdomen hejdas tillfälligt av att skogshuggaren får pengar av husbonden men snart hotas familjen återigen av hungersnöd. Denna gång lämnas gossarna i den mörkaste och tätaste delen av skogen, men Tummeliten har denna gång släppt brödsmulor efter sig. Fåglar äter dock upp smulorna och gossarna finner då en stuga med en jätte och dennes hustru. När jätten ska döda de sovande gossarna på natten har gossarna bytt huvudbonader med jättens sju döttrar och jätten dödar av misstag sina döttrar. Gossarna flyr, jagade av jätten, och när denne trött slumrar till en stund drar Tummeliten av honom sjumilastövlarna och sätter dem på sig själv. Tummeliten beger sig till jättens hustru, påstår att jätten är i fara och att hustrun ska ge honom allt deras guld och silver för att befria jätten från rövarna.

Ett alternativt slut är att Tummeliten med stövlarna går till hovet och med stövlarnas hjälp snabbt hinner rapportera nyheter om en krigshär. Detta leder till att Tummeliten får stora inkomster så att han kan återvända hem och göra sin släkt välmående.

"Daumesdick"  
Bröderna Grimms saga börjar med att ett fattigt, barnlöst bondepar får efter många års väntan en son, stor som en tumme: Tummeliten (Daumesdick). Trots sin storlek visar sig Tummeliten både listig och modig, och utnyttjar sin storlek till nytta för familjen.

Övrigt 
Det är också det svenska namnet på filmmusikalen Tom Thumb från 1958. Originalnamnet till trots är det en filmatisering av bröderna Grimms "Daumesdick", som vanligen översätts till "Thumbling" på engelska.

Se även 
 Tummelisa

Konstsagor
Folksagor
Jaguar E-Type

Jaguar E-type är en Jaguar-modell tillverkad 1961–1975. Modellen lanserades som en förhållandevis billig sportbil i relation till sin prestanda.

Konceptet tvåsitsig, bakhjulsdriven, liten och lätt kombinerat med en kraftig motor på mellan 3.8 liter (rak sexcylindring motor med tredubbla förgasare) och upp till 5,3 liters V12 gick hem både på racingbanor världen över och på gatorna. Cirka 70 000 bilar har tillverkats.

Modell 3.8 med XK-motor, introducerade i mars 1961 och tillverkades fram till 1964, hade en topphastighet om 240 km/h. Modell 4.2, med rak sexa (1964–1968) fanns som tvåsitsig cabriolet, som en Coupé (Fixed Head Coupé = FHC) och som en "2+2" en Coupé med ett litet baksäte . En detalj på 3.8 liters- och 4.2 liters-modellerna var de tre vindrutetorkarna, på grund av den breda och låga rutan. Modell 4.2 Series II (1969–1970) fick kraftigare kofångare och strypt motor, på grund av avgaslagstiftning i USA. Den strypta versionen fanns för USA export och hade 2 förgasare. Övriga hade samma effekt som tidigare. Modell 5.3 V12 (1971–1974) blev en muskelbil i GT-klassen. Lightweight "E" type byggdes i tolv exemplar för experimentellt och tävlings-bruk. Det har nyligen tagits upp slutproduktion av övriga Lightweights med lediga chassinummer som redan fanns tillgängliga på 1960-talet.

Bilen fanns ej som Roadster.

Versioner

Bilder

Noter 

E-Type
Sportbilar
Bakhjulsdrivna fordon
Marcus Ahlm

Marcus Ahlm, född 7 juli 1978 i Norra Åsum, är en svensk före detta handbollsspelare (mittsexa).

Har tre barn med Karin Ahlm Ines 2006, Henry 2009  och Alice 2010.

Handbollskarriär

Klubblagsspel 
Marcus Ahlms moderklubb är Härlövs IF. Han spelade med dem fram till att klubben lades ned. Då bytte han till det dåvarande elitserielaget IFK Kristianstad. Han har även spelat i Elitserien för Alingsås HK och IFK Ystad. I IFK Ystad fick Ahlm sitt genombrott, och sedan 2003 spelar han för den tyska storklubben THW Kiel. 2009 efterträdde han Stefan Lövgren som lagkapten för THW Kiel. 2013 avslutade han handbollskarriären. THW Kiel blev hans sista klubb.

Landslagsspel 
Marcus Ahlms landslagsdebuterade i en träningslandskamp vintern 2001. Han mästerskapsdebuterade under EM 2002 på hemmaplan då Sverige vann guld. Under EM 2008 i Norge var Ahlm en av de bästa mittsexorna i hela turneringen, när Sverige överraskande kom på femte plats.
   
Efter EM 2008 i Norge tackade han nej till landslagsspel.

Meriter

Med klubblag 
 Champions League-mästare tre gånger (2007, 2010 och 2012) med THW Kiel
 EHF-cupmästare 2004 med THW Kiel
 Europeisk supercupmästare 2007 med THW Kiel
 Tysk mästare åtta gånger (2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2012 och 2013) med THW Kiel
 Tysk cupmästare fyra gånger (2007, 2008, 2009 och 2011) med THW Kiel

Med landslag 
  Silver vid U21-VM 1999
  EM-guld 2002

Individuella utmärkelser 
 Årets handbollsspelare i Sverige säsongen 2004/2005

Referenser

Externa länkar 

 
 Marcus Ahlm på THW Kiels webbplats 

Födda 1978
Svenska handbollsspelare
Män
Levande personer
Spelare i IFK Kristianstad
Spelare i Alingsås HK
Spelare i IFK Ystad HK
Spelare i THW Kiel
Europamästare i handboll
Idrottare från Kristianstad
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Tyska mästare i handboll
Susan Flannery

Susan Flannery, född 31 juli 1939 i Jersey City, New Jersey, USA, är en amerikansk skådespelare. Hon har medverkat i filmer som The Moneychangers, Fartdårarna och Women in white samt TV-serierna Dallas, Glamour och Våra bästa år.

Flannery spelade rollen som Stephanie Forrester i Glamour, från att serien började 1987 fram till år 2012. Rollen gav henne tre Emmy-statyetter för bästa skådespelerska. Innan Glamour spelade hon Dr. Laura Horton i såpoperan Våra bästa år i åtta år, en roll som gav henne en Emmy. 
Hon har också medverkat i katastroffilmen Skyskrapan brinner! från 1974, där gjorde hon långfilmsdebut och vann Golden Globe Award for New Star of the Year.

Susan Flannery bor i Santa Barbara med sina labradorer. Hon har en dotter, Blaise.

Filmografi 
 Guns of Diablo (1965)
 Våra bästa år (1966) - Laura Spencer Horton (1966-1975)
 The Gnome-Mobile (1967)
 Skyskrapan brinner! (1974)
 The Moneychangers (1976) (Miniserie)
 The Gumball Rally (1976)
 Anatomy of a Seduction (1978) (TV)
 Women in White (1979) (Miniserie)
 Dallas (1981) 
 Money on the Side (1982) (TV)
 Shaft of Love (1983) (TV)
 Glamour  (1987) - Stephanie Forrester (1987-2012)
 The Young and the Restless (1993)
 Hope & Faith (2004)

Personer från Jersey City
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1939
Levande personer
Unga tvåan

Unga tvåan är ett svenskt TV-program som sändes av TV2 i Växjö åren 1987–1990. Det första programmet visades den 31 augusti 1987 och det sista sändes den 7 juni 1990. Programmet riktade sig till 10–15-åringar och sändes omkring klockan 17 på vardagseftermiddagar. Programledare var Rolle Brandel, Björn Lilja, Nunu Roney, Ulla Tylén-Harling, Gila Bergqvist, Ellinor Persson och Jan Trolin.

Källor 

Svenska TV-program
Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
TV-seriestarter 1987
TV-serieavslutningar 1990
Glamour (TV-serie)

Glamour (eng. The Bold and the Beautiful) är en amerikansk såpopera som hade premiär 23 mars 1987, i Sverige den 12 mars 1990. Serien är skapad av William J. Bell och hans hustru Lee Phillip Bell. John McCook och Katherine Kelly Lang har varit med sedan starten. Glamour är en av världens mest sedda TV-serier, och idag (mars 2022) är den uppe i över 8 740 avsnitt.

Innehåll 
Glamour utspelar sig i Los Angeles modevärld där familjen Forrester regerar med sitt Forrester Creations. Men bakom den lyxiga fasaden döljer sig maktkamper, kärlekstrassel och familjekonflikter. Serien startade år 1990 i Sverige, av Nordic Channel (numera Kanal 5) och år 1999 tog TV4 över. Numera sänds serien på Sjuan. Serien produceras och skrivs idag av William J Bells son Bradley Bell, som tog över författarrollen 1993 och två år senare även blev seriens exekutiva producent. 

Många kända ansikten har dykt upp under seriens gång, bland andra Brad Pitt, Usher, Dionne Warwick, Tippi Hedren, Angelica Bridges, Charlton Heston, Bob Barker, Fabio, Patrick Duffy, Linda Gray och Daddy Yankee.

Glamour är en av världens mest sedda tv-serier med miljontals tittare i över 130 länder. 

Serien skapades kring Eric Forrester och hans fru Stephanie Forrester samt deras fyra barn. Äldste sonen Ridge Forrester är ständigt i kvinnornas fokus. Brooke Logan och Taylor Hayes har slagits om honom i många år. Lillebror Thorne Forrester har hamnat i skuggan av sin äldre bror. Forresters ständiga konkurrent Spectra leds av Sally Spectra som inget hellre vill än att knocka ner Forresters och överta deras plats på tronen, oavsett vilka medel hon måste ta till.
Sally Spectra var i sin sista tid i Serien inte med väldigt mycket själv. Hennes rollkaraktär fanns en längre tid med. (Sally gjorde jäkelskap ifrån utlandet). Men Darlene Conley (som spelade Sally) var sjuk under en längre tid och dog i magcancer den 14 januari 2007. Sally är ej avliden än i Glamour, hennes rollkaraktär är pensionerad och lever loppan i St Tropez.

Forresters har haft många fler motgångar än Spectras och de konkurrerade tidigare med företaget Jackie M som låg i Spectras gamla lokaler.

Medverkande

Nuvarande

Återkommande

Kommande

Avgående

Minnesvärda rollfigurer

Avlidna

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Amerikanska TV-serier från 1980-talet
Såpoperor
TV-seriestarter 1987
Los Angeles i fiktion
TV-program i CBS
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska TV-serier från 1990-talet
Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Amerikanska TV-serier från 2020-talet
Kombination

Kombination  kan syfta på:
av senlatin combinationis, genitiv av combinatio, av combinare ’sätta samman’, från latin con- ’med, tillsammans’, och bini, ’två par’

 Kombination (matematik) – en unik delmängd med bestämt antal element och varje element endast kan väljas en gång
 Kombination (schack) – en sekvens drag i schack
 Alpin kombination – en tävlingsform inom alpin skidsport
 Nordisk kombination –  en inriktning inom nordisk skidsport som består av tävlingar i backhoppning och längdåkning
 Skidskytte – en kombination av två sporter, längdskidåkning och skytte 
 Kombinationslås – en typ av lås som bara går att öppna om man ställer in den rätta sekvensen av siffror
 Kombinationsras – en hönsras som framavlats för både hög kötthalt och goda värpegenskaper

Se även
 Combination
Arvid Olson

Arvid Petrus Olaus Olson, född 9 augusti 1886 Ovanåker, Gävleborgs län, död 19 februari 1978 i Stockholm var en svensk konstnär och animatör.

Biografi 
1903 började han studera konst på Valand för Carl Wilhelmson och antogs därefter på Konstnärsförbundets tredje skola där han således studerade samtidigt med exempelvis Isaac Grünewald, Leander Engström med fler. 
Arvid Olson debuterade på en utställning i Umeå 1915. Nästa gång han ställde ut måleri var i mitten av 50-talet. 

Däremellan gjorde han en mycket stor insats som filmskapare och utvecklades till en av de absolut främsta innovatörerna bland animeringens pionjärer. Han gjorde flera hundra animerade reklamfilmer - hans första film gjordes 1924. Arvid Olson anses med fog varit den svenska reklamfilmens fader. Han experimenterade tidigt med färgfilm och var mannen bakom den allra första svenska färgfilmen (1934). Detta var en reklam för tenor där tabletter dansade runt i psykedeliska mönster. Arvid Olson hade tidigare (1930) även gjort den första svenska animerade ljudfilmen; "Kronans Månförmörkelse". Detta var en reklam för svenskt näringsliv och den gick fyra veckor på Sturebiografen inför en applåderande publik. Han gjorde också flera propagandafilmer åt socialdemokraterna.

Runt 1950 återupptog han sitt måleri. Han målade främst figurmotiv i landskap i en impressionistisk stil men även en del stilleben. Arvid Olson målade ända in på 70-talet. Flera av hans filmer finns bevarade i Statens ljud- och bildarkiv. Han är inte representerad med måleri i något museum.

Han gifte sig 1919 med Lisa Palmquist.

Källor 
Allhems Konstnärslexikon
Konstnärsförbundets Historia
Statens Ljud Och Bildarkiv
Animatorget.com.

Personer från Ovanåkers socken
Svenska målare under 1900-talet
Svenska animatörer
Födda 1886
Avlidna 1978
Män
Volkswagen SP2

Volkswagen SP-1 och SP-2 (typnummer 149) är en sportbil som tillverkades i Brasilien, på Karmann Ghia do Brasils fabrik utanför São Paulo från juni 1972 till februari 1976. Bilen var baserad på Volkswagen Ghia, typ 14:s bottenplatta. Total produktion var endast 10 205 exemplar. 681 av dem exporterades från Brasilien. Det tillverkades endast två modeller: SP-1 med en motor på 1600 cm³ och 64 hk, och SP-2 med en motor på 1700 cm³ och 75 hk samt en speciell kamaxel och större ventiler. Båda hade "muldenkolben", kolvar med försänkningar för att matcha det lågoktaniga bränslet som fanns i Brasilien på den tiden. SP-2 hade växelströmsgenerator, SP-1 hade likströmsgenerator.

SP2
Bakhjulsdrivna fordon