kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rene Russo

Rene Marie Russo, född 17 februari 1954 i Burbank, Kalifornien, är en amerikansk skådespelerska och före detta modell. Sitt genombrott på vita duken fick hon med filmen Dödligt vapen 3 där hon spelar den tuffa polisen Lorna Cole mot bland andra Mel Gibson. Andra nämnvärda roller är alla i kommersiellt framgångsrika filmer såsom I skottlinjen, Ransom och i Tin Cup där hon agerade mot talangfulle golfbohemen Roy McAvoy, spelad av Kevin Costner.

Biografi

Tidiga år
Russo föddes i Burbank i Kalifornien, som dotter till Shirley (född Balocca), en fabriksarbetare och bartender, och Nino Russo, en skulptör och bilmekaniker som lämnade familjen redan när Rene var två år gammal. Både hennes far och morfar var av italiensk härkomst. Russo växte upp med sin syster, Toni, och deras ensamstående mamma. Hon gick i Burroughs High School (där en av hennes klasskamrater var sedermera regissören Ron Howard), men hoppade till slut av i tionde klass. För att hjälpa sin familj började hon ta olika deltidsarbeten, bland annat i en glasögonfabrik och som kassör på en biograf.

Skådespelaren Russo
Då Russo fyllt 30 började efterfrågan på henne som modell att minska. Hon gjorde ytterligare några reklamfilmer men vände sedan ryggen till modell- och showbusinessjobb för ett tag. Hon började studera teater och skådespeleri, och så småningom fick hon också roller på små regionala teatrar i Los Angeles senare vidare runt i Kalifornien.

Russo debuterade som "riktig" skådespelare i TV 1987, med en biroll i tv-serien Sable. Två år senare gjorde hon sin filmdebut genom rollen som flickvän till Tom Berengers karaktär i sportfilmen Major League. Hennes genombrottsroll anses dock allmänt vara den som detektiv Lorna Cole i Dödligt Vapen 3 (och igen i Dödligt vapen 4) mot Mel Gibson. 

Under hela 1990-talet dök sedan Russo upp i en rad thrillers och actionfilmer, inte sällan mot välkända manliga motspelare. Detta i bland annat I skottlinjen mot Clint Eastwood, i Outbreak – i farozonen mot Dustin Hoffman och i Ransom, regisserad av den tidigare klasskamraten Howard, och ytterligare en gång med Gibson som motspelare i en huvudroll.  

Under åren 1992–2002 spelade Russo i åtminstone en stor film per år, under de senare åren också i komedi-genren i de inte lika våldsamma, men dock med idel välkända skådespelare i rollistan, filmerna Tin Cup (Kevin Costner) och Get Shorty mot bland andra John Travolta. 

År 2011, sex år efter sin senaste film, medverkade hon i superhjältefilmen Thor i rollen som Frigga, mor till superhjälten själv.

Filmografi, i urval

1999 – Äventyraren Thomas Crown

Referenser
''Artikeln är helt, eller delvis, en översättning av Wikipedias engelska version

Externa länkar

 

Amerikanska skådespelare
Födda 1954
Personer från Burbank, Kalifornien
Kvinnor
Levande personer
Kim Chan

Kim Chan, även Kim S. Chan, född 1917 i Guangdong, i Kina, död 5 oktober 2008 i New York, var en kinesisk-amerikansk skådespelare.

Filmografi (filmer som haft svensk premiär)  
1982 - King of Comedy - Jonno
1983 - På andra sidan Brooklynbron - japansk köpare
1985 - Susan, var är du?  - Park Bum
1986 - Utan nåd - äldre asiat
1991 - Dyrare än guld - Li Ping
1997 - Det femte elementet - Thai
1997 - Djävulens advokat - kinesen
1997 - Kundun - kinesisk general
1998 - Dödligt vapen 4 - onkel Benny
2003 - Shanghai Knights - Chon Wangs far

Källor
 

Kinesiska skådespelare under 1900-talet
Födda 1917
Avlidna 2008
Män
WP:Projekt Kina
Personer från Guangdong
Egentliga hackspettar

Egentliga hackspettar (Picinae) är en underfamilj i familjen hackspettar. De förekommer i skogsbiotoper och flertalet arter lever i tropikerna men några arter förekommer så långt norrut som på tajgan. Till och med de nordligast häckande arterna är stannfåglar eller strykfåglar. De tillbringar största delen av sitt liv med att klättra uppför stammen av träd, främst i jakt på föda. Ofta flyger de bara från träd till träd. De börjar ofta födosöket långt nere på stammen och med raska hoppande språng klättrar de sedan antingen rakt uppför eller skruvar sig runt trädstammen, däremot aldrig med huvudet nedåt.

De egentliga hackspettarna har en mycket kantig och kilformig näbb och näsborrarna är täckta med borst. Fötterna är korta och yttre baktån är längst. Mellanfoten är beklädd med en enkel rad av stora plåtar eller sköldar. Färgen på deras fjäderdräkter är främst grönt, gult, svart och vitt i olika kombinationer och med inslag av rött. De har ett kort och skarpt läte, men deras främsta lockläte gör hanarna genom att trumma med näbben mot en stam, men ibland även konstruktioner skapade av människan. De ruggar bara en gång om året och hackar själva hålen för sina bon.

Systematik 
Underfamiljen Picinae kan delas in i fem tribi. Listan nedan med släkten följer International Ornithological Congress (IOC).

 Tribus Hemicircini
 Hemicircus – två till tre hjärtspettar
 Tribus Campephilini
 Blythipicus – två umbraspettar
 Reinwardtipicus – orangeryggig hackspett
 Chrysocolaptes – åtta sultanspettar
 Campephilus – elva till tolv jättespettar
 Tribus Picini
 Micropternus – rostspett
 Meiglyptes – tre till fyra arter
 Gecinulus – två arter
 Dinopium – fem till sex flamspettar
 Chrysophlegma – tre till fyra grönspettar, tidigare i Picus
 Picus – tolv till 15 gröngölingar
 Geocolaptes – markspett
 Campethera – tolv till 13 afrikanska arter
 Hylatomus – tre till fyra amerikanska spillkråkor
 Dryocopus – tre spillkråkor i Gamla världen
 Mulleripicus – tre till fyra arter
 Celeus – tolv till 15 kastanjespettar
 Piculus – sju arter
 Colaptes – tolv till 20 arter, varav en utdöd
 Tribus Melanerpini
 Sphyrapicus – fyra savspettar
 Xiphidiopicus – kubaspett
 Melanerpes – 23–24 arter
 Picoides – tre till fyra arter, inkluderar ibland Yungipicus
 Yungipicus – sju asiatiska arter
 Dendrocoptes – tre arter
 Leiopicus – mahrattaspett
 Chloropicus – tre afrikanska arter
 Dendropicos – tolv till 13 afrikanska arter
 Dendrocopos – tolv till 13 arter, inklusive Sapheopipo
 Dryobates – fem till sex arter
 Leuconotopicus – sex arter
 Veniliornis – 15 arter

Noter

Hackspettar

th:นกหัวขวาน
Hackspettartade fåglar

Hackspettartade fåglar (Piciformes) är en ordning av fåglar med sju till nio familjer, beroende på taxonomi.

Systematik och evolution 
Jakamarer (Galbulidae) och trögfåglar (Bucconidae) placeras idag ofta i den separata ordningen jakamarfåglar(Galbuliformes) då DNA-analyser visar att de bildar en egen evolutionär utvecklingslinje. De övriga familjerna bildar tillsammans en monofyletisk grupp som beskrivs som underordningen Pici. Hackspettarna (Picidae) och honungsvisarna (Indicatoridae) är de två familjer som är närmast besläktade.

Underordning Pici
Enligt Clements et al. 2011. Artantalen i uppräkning här nedan är ungefärliga och många arter delas in sin tur upp i en mängd underarter.
 okategoriserade basala taxa (fossil) 
 Släkte Rupelramphastoides (fossil; tidig oligocen från Frauenweiler i Tyskland) - kanske tukan?
 Släkte Capitonides (fossil; tidig till mellanmiocen från Europa) - kanske tukan, barbett (Lybiidae, Megalaimidae) eller tillhörnade en egen familj Capitonididae?
 Familj Lybiidae (Afrikanska barbetter; cirka 40 arter - placerades tidigare i familjen Capitonidae)
 Familj Megalaimidae (Asiatiska barbetter; cirka 25 arter - placerades tidigare i familjen Capitonidae)
 Familj Capitonidae (Amerikanska barbetter; cirka 15 arter - har också kallats barbetter och skäggökar) 
 Familj Semnornithidae (Tukanbarbetter: 2 arter: placerades tidigare i familjen Capitonidae)
 Familj Ramphastidae (Tukaner: cirka 40 arter)
 Familj Indicatoridae (Honungsvisare: 17 arter 
 Familj Primoscenidae (fossil)
 Familj Miopiconidae (fossil)
 Familj Picidae (Egentliga hackspettar (Picinae), göktytor (Jynginae), dvärgspettar (Picumninae) och hispanioladvärgspettar (Nesoctitinae); över 200 arter)

Okategoriserad
 Piciformes gen. et sp. indet. IRScNB Av 65 (fossil; tidig oligocen från Boutersem i Belgien)
 Piciformes gen. et sp. indet. SMF Av 429 (fossil; sen oligocen från Herrlingen i Tyskland)

Referenser 
Delar av artikeln är översatt från engelska wikipedias artikel Piciformes i april 2007

Noter

Källor 
 Johansson, Ulf S. & Ericson, Per G. P. (2003): Molecular support for a sister group relationship between Pici and Galbulae (Piciformes sensu Wetmore 1960). Journal of Avian Biology 34: 185–197. PDF fulltext
 Världens fågelfamiljer, <www.pheromone.ekol.lu.se>

 
Fågelordningar
R'lyeh

R'lyeh [rɔ-leː-ɑː] (eller [rɪll-ɑːɪ'-ɛː]) är en fiktiv stad som beskrivs i H. P. Lovecrafts litterära verk.

R'lyeh är en sjunken stad som ligger någonstans på Stilla havets botten. I den finns den gudlika varelsen Cthulhu - död, men drömmande. Staden har en arkitektur som baseras på icke-euklidisk geometri.

Fiktiva orter
Platser i Cthulhu-mytologin
Tving

För tätorten Tving, se Tving, Karlskrona kommun.

 

Tving, även limknekt, är ett slags låsbart verktyg som används framförallt vid limning av arbetstycken samt fixering av detaljer. Ordet tving är att beteckna med orden att tvinga tillsammans, enkelt förklarat att pressa ytor mot varandra med hjälp av en tving. Limknekt är en större tving, principen är densamma med lite olika användningsområde. Tidigare tvingar var tillverkade helt i trä vanligtvis bok eller björk. Ett annat jämförbart verktyg är båtklove som används för att fixera bordläggningsplankor mot varandra. Flera olika konstruktioner finns, vanligast är skruvtvingen.

Tvingen i mitten av bilden är en typisk skruvtving. Kraften åstadkommes genom att man skruvar in skruven tills föremålet låses mellan den övre skänkeln och brickan på skruvens ände.

Den gulsvarta tvingen något till vänster i bilden är en så kallad snabbtving. Den justeras med hjälp av en tångliknande mekanism som flyttar nedre skänkeln, och kan låsas och lossas med en hand. Kallas även för enhandstving.

Trätvingen längst ned till höger låser arbetsstycket med hjälp av en excentermekanism, det lilla spetsiga handtaget längst ut på tvingen.

Nederst i bild syns en limknekt som i motsats till tvingen har ett löpande anhåll på en skena eller ett rör. Limknekten används till att pressa tillsammans större skivor vid limning, till exempel bordskivor som är uppbyggda av trälameller.

Vid svetsning används liknande verktyg. Dessa brukar vara helt i metall och kan se ut som en skruvtving. För fixering av arbetsstycken vid svetsning användes vanligen svetstänger som kniper med hjälp av en fjäder i tången. Fjäderkraften justeras med en skruv i handtaget så att erfoderligt tryck erhålles. Svetstången lossas med en hävarm som får fjädern att släppa.

Snickarverktyg
Allan McNish

Allan McNish, född 29 december 1969 i Dumfries i Skottland, är en brittisk racerförare. Han bor i Monte Carlo.

Racingkarriär
McNish började tävla i karting vid elva års ålder. Han blev snart både skotsk och brittisk mästare i den sporten. 1987 blev det Formel Ford 1600 i Ecurie Ecosse-stallet där han imponerade. McNish valdes tillsammans med Mika Häkkinen till Marlboros förare in Formel Vauxhall-Lotus i Dragon Motorsport. 

McNish vann GM Lotus Euroseries i Storbritannien och flyttade därefter till West Surrey Racing i Brittiska F3-mästerskapet. 1989 fick McNish ersätta JJ Lehto, som gått till formel 1, i säsongens sista Formel 3000-lopp i det Marlborosponsrade stallet Pacific Racing. Han fortsatte sedan i Formel 3000 i DAMS 1990-1991 och i 3001 International 1992. I det första loppet krockade han med Emanuele Naspetti, vilket resulterade i en åskådare omkom när han träffades av McNishs bortslitna motor som hade flugit iväg.

McNish var även testförare för formel 1-stallet McLaren 1990-1992. Senare började han tävla i sportvagnar och 1998 vann han tillsammans med Stéphane Ortelli och Laurent Aiello Le Mans 24-timmars i en Porsche. Han körde senare Audi sportvagnar och blev American Le Mans Series-mästare 2000. McNish tävlade även i en Toyota GT-One och som resultat av detta fick han arbete som testförare i Toyotas formel 1-stall 2000-2001. Därefter blev han stallets andreförare under hela säsongen , men någon fortsättning blev det inte. 

2003 blev han testförare för Renault men återvände till sportvagnar och Audi. 2005 började Allan McNish köra i DTM i en Audi A4.

F1-karriär

|}

Källor

Externa länkar
Allan McNish

Födda 1969
Skotska racerförare
Skotska Formel 1-förare
Toyota F1-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
FIA WEC-förare
American Le Mans Series-förare
Män
Levande personer
Personer från Dumfries
Smålands Folkblad

Smålands Folkblad var en svensk nyhetstidning, som gavs ut med varierande frekvens, senast som veckotidning, i Jönköping.

Den 15 november 1901 utkom det första numret. Från och med 1908 gavs den ut dagligen. Tidningen fick dock gå ner på fyradagarsutgivning, men var tillbaka som daglig tidning år 1919. Den låg kvar som eftermiddagstidning ända fram till 1967. Högsta upplagan var 1949 med 16 100 exemplar. Under 1950-talet utsattes tidningsekonomin för stora påfrestningar och den ställdes under tvångsförvaltning av ägaren A-pressens förlagsbolag 1959. Fortsatta svårigheter följde under 1960-talet, men tidningen räddades en minut i tolv av presstödet 1971.

Stora upplageförluster återhämtades när Lennart "Flisan" Johansson, med förflutet på Aftonbladet och i veckopressen, blev chefredaktör. År 1980 blev Smålands Folkblad den sista tidningen i landet som fick datateknik och en offsetpress installerades. 1983 inleddes ett tekniskt och redaktionellt samarbete med Västgöta-Demokraten i Borås med gemensam tryckning i Jönköping. Förlusterna kunde dock inte nedbringas och 1986 var Smålands Folkblad ensam kvar.

Under 1980-talet gavs tidningen ut måndagar till lördagar. Under verkställande direktören Pär Fagerströms ledning satsade Smålands Folkblad på lokalredaktioner i Råslätt och Bankeryd. Målsättningen var att skapa journalistik nära läsarna. Det gjordes helt enkelt många nylanseringar under det decenniet, men tidningen lyckades aldrig hitta en ny publik. Minst åtta av Smålands Folkblads medarbetare gick till lokalradion som kanalchefer: Stig Lidbecker, Janne Svensson, Tom Lundgren, Roger Älmeberg, Odd Clausen, Björn Löfdahl, Nina Glans och Pär Fagerström.

A-pressen sålde år 1990 Smålands Folkblad och utgivningsfrekvensen gick ned till fyra dagar i veckan innan det blev konkurs 1991. Då hade upplagan sjunkit till 9 700 exemplar. Den nya ägaren dömdes senare för ekonomiska oegentligheter med presstödet.

Under några år efter det att Smålands Folkblad upphört med daglig utgivning gav det Socialdemokratiska partidistriktet ut en medlemstidning med samma namn.

Veckotidningen Folkbladet Jönköping startades 1992 av en grupp före detta anställda på Smålands Folkblad, men drevs sedan 2004 av Herenco och tidningen lades till slut ned i slutet av 2010. 

I maj 2011 återuppstod Smålands Folkblad, i ett samarbete mellan Tidningsföreningen Smålands Folkblad och ETC förlag. Tidningen kom från denna tid fram till januari 2015 ut på fredagar. Ledarsidan var oberoende socialdemokratisk och tidningens bevakningsområde var främst Jönköpings kommun.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Smålands Folkblads webbplats

A-Pressen
Dagstidningar startade 1901
Företag i Jönköping
Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar nedlagda 1991
Dagstidningar nedlagda 2015
Cicinho

Cícero João de Cezare, född 24 juni 1980 i Pradópolis, São Paulo, är en brasiliansk före detta fotbollsspelare, mer känd som Cicinho.

Egenskaper 
Cicinho är en vindsnabb högerback vars spelstil anses påminna om den som försvarsspelaren Cafu hade (Marcos Evangelista de Moraes). 

Efter att han vann Club World Cup då han spelade för São Paulo blev han kontrakterad för Real Madrid för fyra miljoner euro. Under sin tid där drabbades Cicinho flera gånger av skador, vilket gjorde att han sällan fick komma till sin rätt. Han ställer därför stora förhoppningar på sin nya klubb. AS Roma betalade sammanlagt 11 miljoner euro som övergångssumma.

Referenser 

Brasilianska fotbollsspelare
Spelare i Atlético Mineiro
Fotbollsspelare i Botafogo FR
Spelare i São Paulo FC
Spelare i Real Madrid
Spelare i AS Roma
Spelare i Villarreal CF
Spelare i Sport Club do Recife
Spelare i Sivasspor
Spelare i Fifa Confederations Cup 2005
Spelare i VM i fotboll 2006
Män
Födda 1980
Levande personer
Bult (olika betydelser)

Bult kan syfta på 

 Bult – en cylindrisk kropp att användas vid sammanfogning, med eller utan skalle
 Grundbult – ett i betong ingjutningsbart skruvankare
 Länkbult – en variant av en bult som låses fast med hjälp av saxsprint eller en hårnålssprint
 Bult –  lekmannamässigt och vardagligt som benämning på en lite större cylindrisk skruv
 Bultöl – primitiv form av mäsk

Geografi
 Bult, Vosges – en kommun i Frankrike
HMS Hälsingland (Hgd)

HMS Hälsingland (Hgd) var en svensk ubåt byggd på Kockums och sjösatt 1987 som andra av fyra ubåtar i Västergötland-klassen.

Prestanda 
Ubåten drivs med en elmotor som tar sin energi från två stora batteripaket. För laddning finns två Hedemoradieslar om vardera 810 kW. Fram till 2005 var fartyget rustat och ingick i 1. ubåtsflottiljen med bas i Karlskrona.

Besparingar, avveckling, försäljning, uppgradering 
I och med försvarsbeslutet 2004 skulle antalet ubåtar reduceras till fyra, varvid Hälsingland avrustades under 2005. Under 2005 tecknades ett avtal mellan Sverige och Singapore om att sälja  och Hälsingland till singaporianska flottan. Detta köp genomfördes 2011-2013. Hälsingland heter numera RSS Archer och Västergötland har fått namnet RSS Swordsman.

Externa länkar 
 Navypedia - Västergötlandsklass

Referenser

Noter 

Västergötland-klass (ubåt)
Svenska ubåtar
Fartyg sjösatta 1987
Fartyg byggda i Karlskrona
Burt Lancaster

Burton Stephen "Burt" Lancaster, född 2 november 1913 i New York, död 20 oktober 1994 i Century City i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och filmproducent. Lancaster var till en början främst känd för att spela "tuffa killar" men gick sedan vidare till att med framgång spela alltmer komplexa och utmanande roller. Under 1950-talet var hans produktionsbolag Hecht–Hill–Lancaster mycket framgångsrikt och gjorde filmer som Trapets (1956), Segerns sötma (1957), Ubåt anfaller (1958) och Vid skilda bord (1958). American Film Institute rankade Lancaster som nr 19 på sin lista över de största stjärnorna från den klassiska Hollywood-eran.

Biografi 
Han var son till  Elizabeth (Roberts) and James Henry Lancaster. Burt Lancaster växte upp i det tuffa slumdistriktet East Harlem på Manhattan i New York, och brukade själv säga att han lärde sig slåss innan han lärde sig att gå. Han var duktig i idrott, speciellt basket, och hoppade av högskolestudierna för att uppträda som akrobat på cirkus.

Under andra världskriget tjänstgjorde Burt Lancaster i Nordafrika och Italien. Väl återkommen i USA upptäcktes han av en slump 1945 i en hiss av en scenproducent och fick en roll i teaterpjäsen The Sound of Hunting. Pjäsen lades ned efter tre veckor men det var tillräckligt för att Lancaster skulle bli "upptäckt" av Hollywood.

Filmdebut 1946 i Hämnarna som gjorde honom till stjärna över en natt. Han kom sedan dess att spela såväl äventyrs- som karaktärsroller. Hans kärleksscen mot Deborah Kerr på stranden i Härifrån till evigheten (1953) tillhör klassikerna inom filmen.

1960 vann Lancaster en Oscar för bästa manliga huvudroll, för sin roll som väckelsepredikant i Elmer Gantry.

1990 drabbades Lancaster av ett slaganfall; han avled 80 år gammal efter att ha legat i koma en längre tid.

Han var gift med June Ernst, Norma Anderson (paret hade fem barn) och Susan Martin (fram till sin död).

Filmografi i urval 
 Rollmedverkan, om inget annat anges.

 (även produktion)

 (även produktion)
 (även produktion)

 (även regi)
 (endast produktion)
 (även produktion)

 (även produktion)

 (även produktion)

 (även produktion)

 (även produktion)
 (även produktion)

 (TV-film)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 
 

Födda 1913
Avlidna 1994
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Skådespelare från New York
Män
Alumner från New York University
Lättdryck

Lättdryck, kallas i svensk alkohollagstiftning dryck som innehåller maximalt 2,25 volymprocent alkohol. 
Alkoholfri dryck får innehålla max 0,5% alkohol.

Beteckningen lättdryck används även som synonym till lightdrycker.

Se även
alkoholdryck
alkoholfritt
lättöl

Svenska alkoholdrycker
Medaljfördelning vid olympiska vinterspelen 1994

Detta är medaljfördelningen vid olympiska vinterspelen 1994 som hölls i Lillehammer, Norge.

Tabellen  
Ländernas placering i listan avgörs av:
Antal guldmedaljer.
Antal silvermedaljer.
Antal bronsmedaljer.
Bokstavsordning (förändrar dock inte landets ranking).
Det här systemet används av IOC, IAAF och BBC.
<onlyinclude>

</div>

Källor

Se även
Olympiska vinterspelen 1994

1994
Olympiska vinterspelen 1994
Freedom Call

Freedom Call är ett tyskt power metal-band som bildades 1998 av ljudteknikern Chris Bay och Daniel Zimmermann, trummis i Gamma Ray. 1999 spelade de in sin första skiva, Stairway to Fairyland, och turnerade med Saxon. 2000 spelade de in sitt andra album, och 2001 spelade de med Hammerfall och Virgin Steele. 2001 slutade Sascha Gerstner i bandet för att ersätta Roland Grapow i Helloween. 2002 turnerade de med Blind Guardian. Bandet har släppt åtta studioalbum, två livealbum, en EP och två singlar. Man har även spelat in tre musikvideor till låtarna "Thunder God" (från Legend of the Shadowking), "Hero On Video" (från Land of the Crimson Dawn) samt "Union of the Strong" (från Beyond).

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Christian Bay – sång, gitarr, keyboard (1998– )
 Lars Rettkowitz – gitarr (2005– )
 Francesco Ferraro – basgitarr (2019– )
 Timmi Breideband – trummor (2019- )

Tidigare medlemmar
 Dan Zimmermann – trummor (1998–2010) 
 Sascha Gerstner – gitarr (1998–2001) 
 Cedric Dupont – gitarr (2001–2005) 
 Nils Neumann – keyboard (2004–2006)
 Armin Donderer – basgitarr (2005–2009)
 Samy Saemann – basgitarr (2009–2013)
 Klaus Sperling – trummor (2010–2013)
 Ilker Ersin – basgitarr (1998–2005, 2013–2018)
 Rami Ali – trummor (2013–2018)

Turnerande medlemmar
Ramy Ali – trummor (?–2013)
Dirk Schlächter – keyboard
Michael Kötzner – keyboard
Ferdy Doernberg – keyboard
Eero Kaukomies – keyboard (2006)
Klaus Sperling – trummor (2008)

Diskografi

Demo
 1998 – Freedom Call

Studioalbum
 1999 – Stairway to Fairyland 
 2001 – Crystal Empire 
 2002 – Eternity 
 2005 – The Circle of Life
 2007 – Dimensions
 2010 – Legend of the Shadowking
 2012 – Land of the Crimson Dawn
 2014 – Beyond
 2016 – Master of Light
 2019 – M.E.T.A.L.

Livealbum 
 2004 – Live Invasion

EP
 1999 – Taragon

Singlar
 2001 – "Silent Empire"
 2010 – "Zauber der Nacht"
 2012 – "Rockin' Radio"
 2012 – "Power & Glory"
 2016 – "Hammer of the Gods"
 2019 – "111 - The Number of the Angels"
 2019 – "M.E.T.A.L."
 2019 – "Spirit of Daedalus"

Samlingsalbum
2013 – Ages of Light 1998 / 2013

Video
 2011 – Live In Hellvetia (DVD)

Externa länkar

Officiell webbplats
Officiell Facebookprofil

Tyska power metal-grupper
Musikgrupper bildade 1998