kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dinkelsbühl

Dinkelsbühl är en stad i Landkreis Ansbach i Regierungsbezirk Mittelfranken i förbundslandet Bayern i Tyskland. Folkmängden uppgår till cirka  invånare. Staden har en välbevarad stadsbild från sen medeltid. Den är en betydande turistort vid vägen Romantische Strasse.
En av Dinkelbühls vänorter är Borgå, Finland.

Kulturliv
Staden har sedan länge en skol- och hembygdsfest, "Kinderzeche Dinkelsbühl", som anordnas tredje veckan i juli varje år. Den har rötter i de i området på 1600-talet grundade latinskolorna och firas också till minne av en händelse under Trettioåriga kriget. Staden hade enligt legenden belägrats av svenska trupper under flera veckor och fick till slut villkorslöst kapitulera. Stadsborna fruktade att de främmande trupperna skulle plundra och därefter bränna ner deras hus. Tornvaktarens dotter, en ung kvinna vid namn Lore, gick då ut och mötte de svenska trupperna med en skara barn vilka sjöng för von Sperreuth, den svenske befälhavaren. Denne blev rörd till tårar och lovade att inte bränna ned staden på villkoret att man i evinnerliga tider skulle fira svenskarnas mildhet.

Kända personer
Friedrich von Hermann, nationalekonom och statistiker
Stefan Reuter, fotbollsspelare

Källor

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Ansbach
Romantiska vägen
Suleiman II

Suleiman II kan syfta på:

Suleiman II av Umayyaddynastin, kalif av Córdoba.
Süleyman II, sultan av Osmanska riket.
Kashgar

Kashgar är en gammal oasstad i provinsen Xinjiang i det västligaste Kina. Den sägenomspunna staden utgör en stor oas på 1240 meter över havet vid västra randen av Taklamakanöknen. Större delen av befolkningen är muslimska uigurer. 

Kashgar är mest känd för att staden sedan antiken varit ett viktigt handelscentrum. Staden hade en viktig strategisk plats vid foten av Pamir genom att den kontrollerade handelsvägarna till de höga bergspassen som leder mot Kashmir och Persien. Sidenvägens karavanrutter från östra Kina, norr och söder om Taklamakanöknen, möttes här. I Kashgar fanns möjlighet för köpmännen från Indien och Persien att byta sina jakar eller packhästar till kameler för att föra sina handelsvaror österut till det inre av Kina.

Marco Polo (1254-1324) beskriver Kashgar i sin reseberättelse:

Östturkestanmissionen 

När Svenska missionsförbundet beslutade att öppna upp missionsverksamhet i Östturkestan blev Kashgar huvudort för missionen. Här öppnades den första missionsstationen 1894. Senare öppnades även stationer i Hancheng (den kinesiska delen av Kashgar, även kallat Nya Kashgar), Yarkand (Jarkand) och Yengisar (Jengi-Hessár, Yengi-Hisar).

Vänorter 
 Gilgit, Pakistan (2009)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 

Oaser i Kina
WP:Projekt Kina
Chrysostomos

Chrysostomos kan syfta på:

Johannes Chrysostomos (347-407), helgon och kyrkofader
Dion Chrysostomos (ca 40-120), grekisk talare och filosof
Espen Eckbo

Espen Eckbo, född 22 april 1973, är en norsk skådespelare, regissör och manusförfattare. 

Han är i Sverige mest känd som en av skaparna bakom dokusåpasatiren, tillika julkalendern, Tomtar på loftet (Nissene på låven), där han även medverkade som skådespelare i ett flertal olika roller, samt som den egocentrerade frontfiguren M'Pete i det fiktiva norska pojkbandet Boyzvoice. Eckbo har ingen formell utbildning inom vare sig skådespeleri eller TV. Han har i stället en bakgrund inom juridik, vilket han har studerat vid Oslo Universitet.

Filmografi (urval)
2008 - Tett på tre (TV-serie)
2005 - Rikets røst (TV-serie) 
2003 - Kvinnan i mitt liv 
2001 - Tomtar på loftet 
1996 - Torsdagsklubben (TV-serie)

Regi i urval
2008 - Tett på tre (TV-serie)
2003 - Tonight med Timothy Dahle (TV-serie) 
2001 - Tomtar på loftet
2000 - Get Ready to Be Boyzvoiced

Filmmanus i urval
2008 - Tett på tre (TV-serie)
2003 - TV2-nøttene (TV-serie) 
2003 - Tonight med Timothy Dahle (TV-serie) 
2001 - Tomtar på loftet
2000 - Get Ready to Be Boyzvoiced

Externa länkar

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Norska TV-regissörer
Norska manusförfattare
Män
Födda 1973
Levande personer
Johannes Prästen

Johannes Prästen (Johannes Presbytern) är en apokryfisk personlighet, som omtalas i åtskilliga medeltidskrönikor, bland annat i ett av de så kallade Papiasfragmenten, där han nämns som kyrkoledare i Efesos. Av somliga har han identifierats som aposteln Johannes, av andra som dennes lärjunge och författare till Johannes evangelium och brev.

Enligt sägnen var han en kristen kung, som levde på 1100-talet och vars rike förlades än till Östasien, än till Indien (han kallas Indorum rex, "indiernas konung"), än till östra Afrika eller Abessinien. Slutligen blev den åsikten allmän, att Abessinien varit hans rike, och under 1600-talet benämndes detta land Regnum presbyteri Johannis ("Johannes Prästens rike").

Sagan gav under medeltiden anledning till många färder i syfte att upptäcka Johannes rike. Sannolikt är Johannes Prästen en påhittad figur och de brev från honom, vilka anförs av krönikeskrivare, förfalskade. Orientalisten Gustav Salomon Oppert har, liksom tidigare geografen d'Avezac, sökt visa, att sagan har sin källa i berättelserna om kur-khan (folk-khan) av Karakitai. Karakitaierna, på 1100-talet fördrivna från Kina och sedan bosatta i Buchara, var sannolikt nestorianska kristna, och titeln på deras regent, kur-khan, förväxlade man, enligt Oppert, med det syriska Juchan (Johan). Sannolikt har judisk-eskatologiska föreställningar medverkat vid sagans uppkomst.

Litteratur 
 D'Avezac, "Notice sur les anciens voyages de Tartarie" (1839)
 G. Oppert, "Der presbyter Johannes in sage und geschichte" (1864)
 Friedrich Zarncke, "Der priester Johannes" i "Abhandlungen der sächsischen gesellschaft der wissenschaften" (1883 ff).

Källor 
 

Litterära figurer
Legender
Ugglan
Portugals historia
Wenche Foss

Wenche Foss, fullständigt namn Eva Wenche Steenfeldt-Foss Stang, född Steenfeldt-Foss, född 5 december 1917 i Kristiania, död 28 mars 2011 i Oslo, var en norsk skådespelerska.

Foss debuterade 1935 på Søilen Teater i Vilhelm Dybwads operett Taterblod. Hennes största operettroll var som Hanna Glawari i Glada änkan 1948. Det blev Centralteatrets största succé. Hon kom till Nationaltheatret första gången 1952 och stannade i 15 år. Efter en period på Oslo Nye Teater från 1967 till 1978 avslutade hon sin karriär som fast anställd skådespelare på Nationaltheateret från 1978. Hon spelade 55 roller.

Hennes son Fabian Stang är ordfører (borgmästare) i Oslo.

Filmografi (urval) 

 (TV)

 (TV)

Teater

Roller
1946 – Behärska dig kvinna av Stanley Lupino och Edward Horans, regi Johan Jacobsen, Chinateatern

Utmärkelser 
 Heddaprisen 2002

Referenser

Externa länkar 

Födda 1917
Avlidna 2011
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Kvinnor
Skådespelare från Oslo
Joanna Levesque

Joanna "JoJo" Noëlle Levesque, född 20 december 1990 i Brattleboro, Vermont, USA, är en amerikansk popsångare och skådespelare. Hon medverkade i filmen Aquamarine tillsammans med bland andra Sara Paxton och Emma Roberts, och hennes andra film var Familj på väg med Robin Williams. Hennes första hit var "Leave (Get Out)". Hon spelade i TV-filmen True Confessions of a Hollywood Starlet från 2008.

Diskografi

Studioalbum 
 2004 – JoJo
 2006 – The High Road
 2016 – Mad Love

Singlar 
 2004 – "Leave (Get Out)" (US Pop #1)
 2004 – "Baby It's You" (med Bow Wow) (US Pop #7)
 2005 – "Not That Kinda Girl"
 2006 – "Too Little Too Late" (US Pop #2)
 2006 – "How to Touch a Girl"
 2007 – "Anything" (US Pop #38)
 2011 – "Disaster" (US Pop #29)
 2015 – "When Love Hurts"
 2016 – "Fuck Apologies" (med Wiz Khalifa)

Källor

Externa länkar 

Officiell webbplats

Amerikanska sångare
Kvinnor
Födda 1990
Levande personer
Erich von Stroheim

Erich von Stroheim, egentligen Erich Oswald Stroheim, född 22 september 1885 i Wien i Österrike-Ungern, död 12 maj 1957 i Maurepas i Frankrike, var en österrikisk-amerikansk skådespelare, filmregissör, manusförfattare och filmproducent.

Biografi 
Erich von Stroheim, född Erich Oswald Stroheim, påstod sig vara ättling till en preussisk militärfamilj, men i själva verket var hans far en judisk hattmakare som flyttat till Österrike från Polen. Stroheim emigrerade till USA 1909 och hade en del tillfälliga arbeten innan han kom till Hollywood 1914 och började arbeta med film.

Han var en av stumfilmens främsta regissörer, men hans strävan efter perfektionism ledde till att han allt som oftast överskred budget, som när han till exempel regisserade Gloria Swanson i filmen Queen Kelly (1928) och fick sparken.

Han brukade kallas för "The Man You Love to Hate". Stroheim var även en utmärkt skådespelare, ofta i roller som despotisk skurk eller hårdnackad preussare. En av hans mest minnesvärda roller var i Sunset Boulevard (1950).

Filmografi (i urval) 
 (roll)
 (manus, regi, produktion och roll)
 (manus, regi och roll)
 (manus, regi och roll)
 (manus, regi och produktion)
 (manus, regi, produktion och roll)
 (manus, regi och produktion)
 (roll)
 (roll)
 (roll)
 (roll)
 (roll)
 (roll)
 (roll)

Källor

Externa länkar 

 
 
Mästerverk som nästan ingen sett, understreckare av Jan Lumholdt i SvD, 10 januari 2012

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska stumfilmsskådespelare
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska stumfilmsregissörer
Amerikanska manusförfattare under 1900-talet
Amerikanska filmproducenter
Skådespelare från Wien
Män
Födda 1885
Avlidna 1957
John Houseman

John Houseman, ursprungligen Jacques Haussmann, född 22 september 1902 i Bukarest, Rumänien, död 31 oktober 1988 i Malibu, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare, manusförfattare och producent.

Karriär 
Housemans far var elsassare och hans mor engelska. Han fick sin utbildning i England och for sedan till USA. Där grundade Houseman 1937 tillsammans med Orson Welles den berömda Mercury Theatre, och de två skrev även tillsammans manuset till Citizen Kane.

Från 1940-talet började John Houseman som filmproducent.

Houseman gjorde karriär som skådespelare från början på 1970-talet och Oscarbelönades 1973 för sin roll som den stränge juridikprofessorn Kingsfield vid Harvard i filmen/tv-serien Paper Chase – betygsjakten.

Filmografi i urval

Producent 
Brev från en okänd kvinna (1948)
Julius Caesar (1953)
Han som älskade livet (1956)
2 veckor i en annan stad (1962)

Skådespelare 
Paper Chase – betygsjakten (1973)
Tre dagar för Condor (1975)
Snacka om deckare, alltså! (1978)
My Bodyguard (1980)
Krigets vindar (1983; TV-serie)

Källor

Noter

Webbkällor 
 

Amerikanska filmproducenter
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1902
Avlidna 1988
Män
Oscar för bästa manliga biroll
Personer från Bukarest
San Marinos Grand Prix 1992

San Marinos Grand Prix 1992 var det femte av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1992.

Resultat 
 Nigel Mansell, Williams-Renault, 10 poäng
 Riccardo Patrese, Williams-Renault, 6
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 4
 Martin Brundle, Benetton-Ford, 3 
 Michele Alboreto, Footwork-Mugen Honda, 2
 Pierluigi Martini, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ferrari), 1
 Mauricio Gugelmin, Jordan-Yamaha
 Olivier Grouillard, Tyrrell-Ilmor
 Erik Comas, Ligier-Renault
 Aguri Suzuki, Footwork-Mugen Honda
 JJ Lehto, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ferrari) (varv 57, motor)
 Karl Wendlinger, March-Ilmor 
 Paul Belmondo, March-Ilmor 
 Andrea de Cesaris, Tyrrell-Ilmor (55, bränslesystem)

Förare som bröt loppet 
 Ukyo Katayama, Larrousse-Lamborghini (varv 40, snurrade av) 
 Jean Alesi, Ferrari (39, kollision) 
 Gerhard Berger, McLaren-Honda (39, kollision) 
 Bertrand Gachot, Larrousse-Lamborghini (32, snurrade av) 
 Thierry Boutsen, Ligier-Renault (29, motor) 
 Stefano Modena, Jordan-Yamaha (25, växellåda) 
 Gianni Morbidelli, Minardi-Lamborghini (24, motor) 
 Gabriele Tarquini, Fondmetal-Ford (24, motor) 
 Michael Schumacher, Benetton-Ford (20, snurrade av) 
 Ivan Capelli, Ferrari (11, snurrade av) 
 Christian Fittipaldi, Minardi-Lamborghini (8, växellåda) 
 Johnny Herbert, Lotus-Ford (8, växellåda)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Mika Häkkinen, Lotus-Ford 
 Andrea Chiesa, Fondmetal-Ford
 Damon Hill, Brabham-Judd 
 Eric van de Poele, Brabham-Judd

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Roberto Moreno, Andrea Moda-Judd 
 Perry McCarthy, Andrea Moda-Judd

VM-ställning 

1992 i Italien
San Marinos Grand Prix
Paul Muni

Paul Muni, född Meshilem Meier Weisenfreund den 22 september 1895 i Lemberg, Galizien, dåvarande Österrike-Ungern (nuvarande Lviv i Ukraina), död 25 augusti 1967 i Montecito, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Biografi 
Paul Muni började spela teater på scen tillsammans med sina föräldrar redan i tidig barndom. Familjen emigrerade till USA när Muni var sju år gammal. Där fortsatte han sin scenkarriär, bland annat vid Yiddish Art Theatre Company. Muni debuterade på Broadway 1926 och filmdebuterade 1929.

Han ansågs som en av Hollywoods främsta karaktärsskådespelare under 1930-talet. Han Oscarbelönades vid Oscarsgalan 1937 för huvudrollen i filmen Louis Pasteur (1936).

Filmografi i urval

Externa länkar 

 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Oscar för bästa manliga huvudroll
Födda 1895
Avlidna 1967
Män
Ack, hur stort är mitt elände

Ack, hur stort är mitt elände är en botpsalm av Haquin Spegel med 18 verser är en så kallad botpsalm. Tonvikten ligger på att uttrycka Guds rättfärdighet att tilldela människan en evig död och pina för den som syndar. Psalmen grundar sig på Jeremias klagovisor, kapitel 3.

Psalmen inleds 1695 med orden:
Ach hur' stort är mitt elände!
Gråt och jämmer är min spijs 

Melodins ursprung är Genève och kompositionen daterad 1551. Melodin är enligt 1697 års koralbok samma som till psalmen Såsom hjorten träget längtar (1695 nr 53), vilken i sin tur enligt Koralbok för Nya psalmer, 1921 är en tonsättning från 1551 som också är samma melodi som till psalmerna Lyft, min själ, ur jordegruset (1921 nr 607), Trogen var och stadigt lita (1921 nr 611) och Han på korset, han allena (1921 nr 519, 1986 nr 141). Andra psalmer på samma melodi i 1695 års psalmbok är Herren är mitt lius och hälsa (1695 nr 44), Jesu! djupa såren dina (1695 nr 151), Kom, min kristen, Gud till ära (1695 nr 198) och Bort, mitt hjärta, med de tankar (1695 nr 243).

Publicerad som
Nr 254 1695 års psalmbok med inledningen Ach hur' stort är mitt elände! under rubriken "Boot-Psalmer".

Svenska psalmer
Botpsalmer
Monacos Grand Prix 1992

Monacos Grand Prix 1992 var det sjätte av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1992.

Resultat
 Ayrton Senna, McLaren-Honda, 10 poäng
 Nigel Mansell, Williams-Renault, 6 
 Riccardo Patrese, Williams-Renault, 4 
 Michael Schumacher, Benetton-Ford, 3
 Martin Brundle, Benetton-Ford, 2 
 Bertrand Gachot, Larrousse-Lamborghini, 1 
 Michele Alboreto, Footwork-Mugen Honda
 Christian Fittipaldi, Minardi-Lamborghini 
 JJ Lehto, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ferrari)
 Erik Comas, Ligier-Renault
 Aguri Suzuki, Footwork-Mugen Honda
 Thierry Boutsen, Ligier-Renault

Förare som bröt loppet
 Ivan Capelli, Ferrari (varv 60, snurrade av) 
 Gerhard Berger, McLaren-Honda (32, växellåda) 
 Mika Häkkinen, Lotus-Ford (30, växellåda) 
 Jean Alesi, Ferrari (28, växellåda) 
 Mauricio Gugelmin, Jordan-Yamaha (18, växellåda) 
 Johnny Herbert, Lotus-Ford (17, snurrade av)
 Roberto Moreno, Andrea Moda-Judd (11, motor)
 Andrea de Cesaris, Tyrrell-Ilmor (9, växellåda) 
 Gabriele Tarquini, Fondmetal-Ford (9, motor)
 Stefano Modena, Jordan-Yamaha (6, snurrade av)
 Olivier Grouillard, Tyrrell-Ilmor (4, transmission)
 Karl Wendlinger, March-Ilmor (1, växellåda) 
 Gianni Morbidelli, Minardi-Lamborghini (1, växellåda) 
 Pierluigi Martini, BMS Scuderia Italia (Dallara-Ferrari) (0, snurrade av)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Eric van de Poele, Brabham-Judd
 Damon Hill, Brabham-Judd 
 Andrea Chiesa, Fondmetal-Ford
 Paul Belmondo, March-Ilmor

Förare som ej förkvalificerade sig
 Ukyo Katayama, Larrousse-Lamborghini
 Perry McCarthy, Andrea Moda-Judd

VM-ställning

1992 i Monaco
Monacos Grand Prix
La Stampa

La Stampa är en av Italiens främsta och mest sålda dagstidningar, tryckt i Turin och distribuerad i hela Italien och andra nationer i Europa. Tidningen ägs och sköts av familjen Agnelli. 2013 hade den en tryckt upplaga på cirka 230 000 exemplar.

Tidningen grundades år 1867 under namnet Gazzetta Piemontese och köptes år 1895 upp av Alfredo Frassati som gav tidningen sitt nuvarande namn och innehåll. Efter att ha riktat kritik mot Giacomo Matteottis mördare tvingades han sälja tidningen till Giovanni Agnelli.

Tidningen startade en webbupplaga 1999.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Italienska dagstidningar
Dagstidningar startade 1867
Det är demokratin, dumbom!

Det är demokratin, dumbom! är en bok av Per Ahlmark från 2004.

Boken bygger på ett antal av Per Ahlmarks kolumner som 2002 och 2003 publicerats på Dagens Nyheters ledarsida. Dessa skrevs innan USA:s och Storbritanniens anfall mot Irak 2003. Ahlmark argumenterade för att Irak borde demokratiseras för sitt eget folks och för Mellanösterns skull.

Utgåvor 
2004 - 
2004 - pocketupplaga

Externa länkar 
Bokens hemsida på Timbro

Böcker utgivna på Timbro
Politisk litteratur
Facklitteratur 2004
Irakkriget
Svenska debattböcker
Lodavvikelse

Lodavvikelse är vinkeln mellan lodlinjen och en linje vinkelrätt mot referensellipsoiden. Ibland delar man upp lodavvikelsen i en meridiankomponent och en komponent vinkelrätt däremot.

Geodesi
Gravitation
Västtragik

Västtragik var en webbplats grundad våren 2004. Erik Ljungberg, som grundat sajten, var rullstolsburen och han ville genom denna uppmärksamma allmänheten på att Västtrafik som enda kollektivtrafikföretag förbjuder rullstolsburna att färdas med kollektivtrafiken. Webbplatsen fick stor genomslagskraft i media, och Västtrafik vidtog till slut juridiska åtgärder mot upphovsmannen, en anmälan som sedermera drogs tillbaka.

Hösten 2005 tilldelades Erik Ljungberg pris för sina insatser i kampen mot diskriminering. Juryns motivering löd: Erik Ljungbergs civilkurage gav honom Stilpriset, Hjärter ess 2005. Han protesterar mot och synliggör diskriminering på ett roligt och intelligent sätt. För en organisation som Stil med handikappolitiska rötter är det viktigt att vassheten finns kvar, att man vågar sticka ut hakan. Det gör Erik Ljungberg och därför blev han den självklare vinnaren av Stilpriset, Hjärter ess 2005.

Referenser

Funktionsnedsättning
Gottfried Reinhardt

Gottfried Reinhardt, född 20 mars 1913 i Berlin, Tyskland, död 18 juli 1994 i Los Angeles, Kalifornien, USA, var en tysk-amerikansk regissör, filmproducent och manusförfattare. Han var son till regissören Max Reinhardt och skådespelaren Else Heims.

Regi i urval
1973 - Der Große Zauberer - Max Reinhardt
1965 - Situationen hopplös - men ej allvarlig
1961 - Town Without Pity
1959 - Menschen im Hotel
1954 - Förrådd
1953 - Störst är kärleken
1952 - Nu och för evigt

Filmmanus i urval
1965 - Situationen hopplös - men ej allvarlig 
1963 - Elf Jahre und ein Tag
1939 - Bridal Suite
1935 - I Live My Life

Producent i urval
1965 - Situationen hopplös - men ej allvarlig 
1961 - Town Without Pity
1952 - Ung man med idéer
1951 - Ung soldat
1949 - Allt eller intet
1948 - De flög i gryningen
1948 - Hemkomsten
1941 - Tvillingarna
1941 - Himlens vrede
1940 - Kamrat X

Källor

Externa länkar
 

Tyska filmregissörer
Amerikanska filmregissörer
Födda 1913
Avlidna 1994
Män
Personer från Berlin
Helen Thimig

Helen Thimig, alternativt Helene Thimig, född 5 juni 1889 i Wien, död 7 november 1974 i Wien, var en österrikisk skådespelare. Hon var dotter till teaterledaren Hugo Thimig och syster till skådespelarna  Hans och Hermann Thimig. Hon var gift med regissören  Max Reinhardt. 

Thimig flydde tillsammans med sin man undan från Tyskland till USA under andra världskriget. Som flykting i Hollywood medverkade hon i ett antal filmer. Hon återvände till Wien 1948.

Filmografi (urval)
1956 - Die Magd von Heiligenblut
1951 - Förrädare
1948 - Stormdrivna
1948 - Ängel med basun
1947 - Möte vid midnatt
1947 - Drama på Matterhorn
1946 - Sin egen fånge
1946 - Blodigt uppdrag / Dolken och kappan
1945 - För evigt din
1945 - Hotel Berlin
1944 - Blott den som längtan känt..
1944 - Strangers in the Night
1944 - Hitler & co.
1943 - Frihetskämpar
1943 - Månen har gått ned
1942 - Kvinnohjärtan på villovägar
1932 - Mensch ohne Namen

Källor

Externa länkar
 

Österrikiska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Wien
Födda 1889
Avlidna 1974
Kvinnor
Hall

En hall är ett rum i en byggnad eller lägenhet. Hallen är ett entréutrymme från vilket dörrar och/eller trappor leder till övriga rum.

Under järnåldern har hall betecknat en stor byggnad av långhustyp, främst för representativa ändamål på stormannagårdar. Senare har det kommit att beteckna en stor gästabudssal i andra byggnader, eller byggnader med ett utrymme som liknar ett sådant, till exempel hallkyrka.

En hall har även kommit att syfta på en byggnad med stor volym, där försäljning av varor ske (saluhall), där varor lagras (lagerhall), där varor tillverkas (fabrikshall), där produkter av olika slag utställs (utställningshall) eller för idrottsaktiviteter (bandyhall, ishall, simhall, sporthall).

Efter att ha kunnat syfta på en entréhall, en stor öppen ingångshall, har betydelsen spridit sig även till andra entréutrymmen.

Ordet "hall" i bemärkelsen entréutrymme är belagt i svenska språket sedan 1899.

Se även
Banhall

Referenser

Externa länkar

Bostadsutrymmen
Hildegunn Eggen

Hildegunn Eggen, född 27 juli 1953, är en norsk skådespelare.

Eggen studerade vid Statens Teaterhøgskole 1978–1981. Efter studierna engagerades hon vid Nationaltheatret 1981–1984, därefter har hon sedan 1985 varit engagerad vid Trøndelag Teater.

Filmografi (urval)
1997 - Blind gudinna
1986 - Nattseilere
1984 - Snart 17
1983 - Ja, vi elsker

Priser och utmärkelser
2001 – Nord-Trøndelag fylkes kulturpris
2002 – Teaterkritikerprisen
2002 – Stiklestadprisen
2008 – Gammleng-prisen (i klassen "skådespelare")
2014 – St. Olavs orden, "Ridder av 1. klasse"

Referenser

Externa länkar

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1953
Levande personer
Harald Eia

Harald Eia, född Harald Meldal Eia 9 februari 1966, är en norsk skådespelare, sociolog, komiker och manusförfattare.
Han är känd från en rad humorprogram på norska NRK i samarbete med bland andra Bård Tufte Johansen och Atle Antonsen. Eia har även varit programledare för det norska TV-programmet Hjernevask (Hjärntvätt).

Han var gift med skådespelerskan Anne Ryg från 1998 till 2007.

TV-serier i urval
2003 - Uti vår hage (med Bård Tufte Johansen och Atle Antonsen)
2004 - Team Antonsen (med Atle Antonsen Bård Tufte Johansen och Kristopher Schau)
2005 - Tre brødre som ikke er brødre (med Bård Tufte Johansen och Atle Antonsen)
2007 - Videobloggeren Rubenmann
2008 - Uti vår hage 2 (med Bård Tufte Johansen och Atle Antonsen)
2009 - Den norske humor (jurymedlem)
2010 - Hjernevask
2010 - Storbynatt (med Bård Tufte Johansen)

Filmografi (urval)
1993 - Secondløitnanten
1996 - Jakten på nyresteinen 
2000 - Detektor
2003 - United

Filmmanus

1996 - Åpen post (TV-serie)
2000 - Misunnelse
2000 - De 7 dødssyndene
2003 - Uti vår hage (TV-serie)  
2004 - Team Antonsen (TV-serie) 
2005 - Tre brødre som ikke er brødre (TV-serie)
2008 - Uti vår hage 2 (TV-serie)

Källor

Externa länkar

Födda 1966
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Norska manusförfattare
Alumner från universitetet i Oslo
Män
Levande personer
Personer från Bærums kommun
Anne Ryg

Anne Ryg, född 14 december 1967, är en norsk skådespelare.

Ryg har varit verksam vid flera av Norges största teatrar, såsom Nationaltheatret, Det Norske Teatret och Riksteatret. Hon är dotter till regissören Eli Skolmen Ryg och halvsyster till Hege Schøyen. Hon var gift med skådespelaren Harald Eia.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar
 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1967
Levande personer