kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sven Bollhem

Sven Erik "Bollas" Bollhem, född 14 december 1926 i Bollnäs, död 23 mars 2016 i Stockholm, var en svensk jazzmusiker (trumslagare).

Bollhem studerade musik för Gunnar Olsson och efter avslutade studier turnerade han bland annat i Danmark med Charlie Norman. Han engagerades senare i Thore Jederbys orkester med vilken han gjorde skivdebut 1947. Två år senare ingick Bollhem tillsammans med bland annat Putte Wickman, Gösta Törner och Alice Babs i den så kallade Parisorkestern, en handplockad ensemble sammansatt för att representera Sverige vid ”Paris International Festival of Jazz” 1949. Orkestern, vilken kammade hem festivalens förstapris, har av orkesterledaren Arthur Österwall beskrivits som "Svenska Jazzlandslaget".

Åter i Sverige ingick Bollhem tiden kring 1950 i Thore Ehrlings orkester. Senare under 1950-talet var han verksam som frilansande musiker. Bland artister Bollhem gjort skivinspelningar med märks bland annat Reinhold Svensson, Simon Brehm, Carl-Henrik Norin, Sonya Hedenbratt och Gunnar "Siljabloo" Nilson. Han medverkade i dokumentärfilmaren Jonas Simas SVT-dokumentär Filmen om Nalen (1997–1998).

Vid sidan av sina färdigheter vid trummorna var Bollhem som ung även känd som en framträdande jitterbuggdansör på Nalen.

Filmografi  
 - musiker

Källor (urval) 
 Bo Westin: Säg det med musik - Thore Ehrling & hans orkester (Värnamo 1987)
 Arthur Österwall: Från Internationalen till Nalen (Stockholm 1990)
 Svensk jazzdiskografi
 Svensk mediedatabas
 Om Filmen om Nalen på Jonas Simas hemsida

Noter 

Svenska jazztrummisar
Födda 1926
Avlidna 2016
Män
Personer från Bollnäs
Flygrevyn

Flygrevyn är Nordens största kommersiella flygtidning. Den utkommer med åtta nummer per år och åtnjuter ett tämligen högt anseende bland flygintresserade. 

Tidskriften har sitt ursprung ur medlemsbladet KSAK-nytt, utgivet 1958–1966 av Kungliga Svenska Aeroklubben (KSAK). Från 1967 kallas tidskriften Flygrevyn. Den har utkommit i sin nuvarande form sedan 1981 och är nu helt självständig från alla organisationer.

Ägare, ansvarig utgivare och chefredaktör var under många år Christina Lindberg. Hösten 2015 ägs tidningen av Flygtorget AB, Albert Siösteen är ansvarig utgivare och Anders Carlsson chefredaktör.

Referenser

Externa länkar
Flygrevyn

Flygtidskrifter
Svenska tidskrifter
Devilstick

Devilstick är ett redskap vars användande brukar räknas till jonglering.

Devilsticken är en stav som oftast är någonstans mellan 50 och 80 centimeter. Det är vanligt att den har en smalare midja på mitten och att den blir bredare och bredare närmare ändarna. Denna stav utgör det manipulerade objektet inom devilstickdisciplinen. Då staven ej har någon midja utan istället har tofsar i varje ände kallas den ofta för flowerstick. I vissa fall används devilstick och flowerstick synonymnt.

Devilstick är väldigt populärt att använda i eldshower då man har en brinnande låga i varje ände av staven.

Utövaren har ytterligare två stavar som hålles i utövarens händer och som följaktligen kallas handpinnar. Handpinnarna är vanligen cirka 40 - 50 centimeter långa och klädda i silikon för att ge ökad friktion och därav bättre grepp.

Med hjälp av handpinnarna så hålls devilsticken i luften genom att utövaren "slår" på devilsticken med dessa. Devilsticken kan manipuleras på ett flertal sätt, antingen med båda handpinnarna eller med bara en handpinne. 

Ett klassiskt mönster när bara en handpinne används är propellern där devilsticken roterar runt handpinnen vertikal, om rotationen är horisontell så kallas mönstret för helikoptern.

Externa länkar 
 Devilstick.org (internationell webbplats om företeelsen)
Jonglering
Rudolf Zetterquist

Rudolf Fredrik Emanuel Zetterquist, född 10 juni 1905 i Längbro församling, Örebro län, död 22 juni 1973 i Skara, var en svensk präst och psalmförfattare.

Zetterquist prästvigdes i Strängnäs 1929. Han var kyrkoherde i Lilla Malma församling i Strängnäs stift 1946–1964. Zetterquist skrev diktsamlingarna Klocktornet (1939), Där daggen föll (1953) och Vårvaka (1964).

Han finns representerad i Den svenska psalmboken 1986 med originaltexten till en psalm (nr 574). Texten tonsattes av professor och kyrkomusiker Oskar Lindberg 1937.

Psalmer
Herren starka män behöver (nr 570 i Sånger och psalmer 1951) skriven 1934
Jesu, tänk på mig (1937 nr 388, 1986 nr 574) skriven 1936

Källor 
 Dödsannons och minnesruna i Svenska Dagbladet, 26 juni 1973, sid. 2

Svenska psalmförfattare
Svenska präster under 1900-talet
Personer från Längbro socken
Födda 1905
Avlidna 1973
Män
Bengt Gustavsson (fotbollsspelare)

Bengt Olof Emanuel "Julle" Gustavsson (folkbokförd Gustafsson), född 13 januari 1928 i Ringarum, död 16 februari 2017 i Norrköping, var en svensk fotbollsspelare som med det svenska landslaget vann VM-silver 1958 och OS-brons 1952. 

Gustavsson blev på nationell nivå svensk mästare med IFK Norrköping säsongen 1951/52 och korades år 1953 till Sveriges bästa fotbollsspelare då han mottog Guldbollen.

Gustavsson blev år 2021 som medlem nr 75 invald i Svensk fotbolls Hall of Fame.

Fotbollskarriär 
"Julle" började sin karriär i Gusum och värvades så småningom till IFK Norrköping för att ersätta Gunnar Nordahl som center. Här var han med om att spela hem SM-guldet säsongen 1951/52. 

Gustavsson nådde stora framgångar som centerhalv (mittback). Han vann bland annat OS-brons i Helsingfors 1952, Guldbollen 1953 och deltog i Sveriges finallag i VM 1958. "Julle" hann även med några år som proffs i den italienska klubben Atalanta.

Totalt spelade han 57 landskamper för Sverige och deltog i Europa-laget vid ett tillfälle. Spelarkarriären avslutades i Åtvidaberg 1965 och efter det tränade han klubben fram till 1970. Efter det följde flera tränaruppdrag, bland annat för ungdomslandslaget, Öster, Hammarby och IFK Norrköping.

Stor grabb och Hall of Fame 
Gustavsson blev år 1952 Stor grabb inom svensk fotboll och år 2021 valdes han i den nittonde selektionen som medlem nr 75 in i Svensk fotbolls Hall of Fame. Där lyder presentationstexten: "Under många år försvarsklippa i Norrköping, landslaget och Italien i en karriär som gav både SM-guld, OS-brons och VM-silver och följdes av 14 raka säsonger som tränare i eliten."

Namnet 
Smeknamnet "Julle" fick han från Julita socken i Södermanland där han tillbringade en tid under sin uppväxt.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 

Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Svenska idrottare under 1900-talet
Fotbollsspelare i IFK Norrköping
Spelare i Atalanta BC
Spelare i Åtvidabergs FF
Tränare i Åtvidabergs FF
Fotbollstränare i Östers IF
Fotbollstränare i IFK Norrköping
Tränare i Hammarby IF Fotboll
Fotbollstränare i IK Sleipner
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1952
Svenska landslagsspelare i fotboll
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Födda 1928
Avlidna 2017
Män
Personer från Ringarums socken
Medlemmar i Svensk fotbolls Hall of Fame
Svenska idrottsledare under 1900-talet
Zachary Hanson

Zachary Walker Hanson, född 22 oktober 1985 i Arlington, Virginia, är en amerikansk musiker, den yngste av bröderna i bandet Hanson. Han spelar trummor och är singer/songwriter.

Zac är son till Clarke Walker Hanson och Diana Frances Hanson (född Lawyer). 

Han har utöver bröderna och bandmedlemmarna Taylor och Isaac även syskonen Jessica Grace (f. 1988), Avery Laurel (f. 1990), Joshua Mackenzie (f. 1994) och Zoë Genevieve (f. 1998).

Privatliv 
Den 3 juni 2006 gifte han sig med sin flickvän sedan fem år, Kate Tucker, i Atlanta, Georgia och tillsammans har de fem barn. Kate är barndomsvän med äldre brodern Taylors fru Natalie.

Referenser

Amerikanska trummisar
Amerikanska musiker under 2000-talet
Musiker från Virginia
Personer från Arlington County
Födda 1985
Levande personer
Män
Nödbromsblockering

Nödbromsblockering är ett system som många av dagens tåg är utrustade med. Systemet gör så att lokföraren kan förhindra att tåget stannar när någon drar i nödbromsen. På så sätt kan lokföraren köra tåget vidare och stanna vid en lämplig plats. Detta är en viktig funktion i långa tunnlar eftersom det, vid en brand, är bättre att tåget först tar sig ut ur tunneln än att det stannar i tunneln.

Nödbromsblockering är ett krav på de tåg som ska köra på Öresundsförbindelsen, eftersom det finns en fyra kilometer lång tunnel. De tåg som produceras idag är alltid utrustade med systemet, medan äldre tåg inte är det. Svenska sittvagnar och sovvagnar har det inte varför sådana vagnar slutade gå till Köpenhamn när bron öppnades. Systemet krävs även i Malmö Citytunnel och Botniabanan söder om Örnsköldsvik
http://www.dn.se/nyheter/sverige/tagsakerheten-maste-bli-battre-1.290281 varför nattågen till övre Norrland byggdes om 2011-2012. Stockholms tunnelbanas tåg har nödbromsblockering sedan cirka 1997, efter åratals vägande för och emot. Det är inte ett krav i Arlandatunneln som är längre än Öresundsförbindelsens tunnel.

Referenser

Noter 

Järnvägsfordon
The Playboy Mansion

Playboy Mansion är ett hus på Charing Cross Road i stadsdelen Holmby Hills i västra Los Angeles. Huset ägdes från 1971 av tidskriften Playboys grundare och ägare Hugh Hefner, fram till hans död 2017. The Playboy Mansion var Hefners bostad, men även en stor mötesplats. Det anordnades fester med jämna mellanrum och de inbjudna var oftast lättklädda. Aktuella modeller från tidskriften, kända som Playmates eller Playboy bunnies, brukade vara med på dessa fester.

Populärkultur
 Playboy Mansion är med i en scen i Snuten i Hollywood II där även Hugh Hefner har en cameoroll som sig själv.

Se även
Playboy (livsstil)

Referenser

Externa länkar
 Inside the Playboy Mansion

Byggnader och anläggningar i Los Angeles
Tigran Petrosian

Tigran Vartanovitj Petrosian, född 17 juni 1929 i Tbilisi, död 13 augusti 1984 i Moskva, var en sovjetisk schackspelare. Han var den nionde officiella världsmästaren i schack, 1963–1969. Han vann titeln av Michail Botvinnik och förlorade den mot Boris Spasskij.

Biografi 
Petrosian växte upp med armeniska föräldrar i Georgien. Han blev föräldralös under andra världskriget och tvingades försörja sig som gatsopare. År 1946 flyttade han till armeniska Jerevan. Hans schackspelande hade börjat som tidsfördriv redan i unga år, och han blev armenisk mästare första gången vid 17 års ålder. År 1949 flyttade han till Moskva. 1951 vann han moskvamästerskapet, och blev tvåa i det sovjetiska mästerskapet.

År 1963 blev Petrosian världsmästare genom att besegra Botvinnik i en match. Han försvarade sedan titeln 1966 i en match mot Spasskij, innan han förlorade den i en ny match mot densamme. Under 1960-talet studerade han också psykologi på Jerevans statliga universitet.

Petrosian blev känd för ett omsorgsfullt defensivspel som gjorde honom mycket svårslagen. Hans spel byggde på djupa strategiska koncept istället för omedelbara taktiska finesser. Denna spelstil medförde dock att han kunde ha svårt att föra partier till vinst. Ofta tilläts motståndaren angripa, och om denne gjorde detta för halsstarrigt, utnyttjades motståndarens misstag till att vända spelet. Angrep motståndaren inte, slutade partiet ofta snabbt i en lugn remi.

Petrosian dog i cancer 1984. Han är begravd på armeniska kyrkogården i Moskva.

Källor

Externa länkar 
 Chessgames.com: Tigran Petrosian

Petrosian, Tigran
Schackvärldsmästare
Petrosian, Tigran
Petrosian, Tigran
Män
Stormästare i schack
Idrottare från Tbilisi
Aril Wretblad

Per Aril Wretblad, född 26 juli 1972 i Nacka, är en svensk filmfotograf.

Wretblad har vunnit två Guldbaggar för bästa foto. Dels 2006 för Zozo och dels 2011 för Snabba Cash. Wretblad nominerades 2020 för bästa foto för Eld & lågor.

Filmfoto (i urval)

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmfotografer
Födda 1972
Män
Levande personer
Guldbaggen för bästa foto
Guldbaggenominerade
Personer från Nacka
Alumner från Stockholms Filmskola
Daniel Lemma

Daniel Lemma Eriksson, tidigare Daniel Eriksson, född 12 oktober 1970 i Etiopien, är en svensk sångare och låtskrivare.

Biografi
Lemma växte upp i Nyhamnsläge i Höganäs kommun i Skåne. Han flyttade i sena tonåren till Göteborg, där han började spela på klubbar och barer. Lemma ingick i mitten av 1990-talet i gruppen Mo Blues som 1997 gav ut skivan For the Road (Prophone Records). Lemma flyttade kort därefter till New York där han kontrakterades av (och spelade in en skiva för) Pallas Records. Skivan kom på grund av en rättslig tvist dock aldrig att ges ut. Tiden i New York kom dock att vara nyttig för Lemma, då han fick tillfälle att slipa sitt uttryck på stadens klubbar och musikställen. Kort efter att Lemma återvänt till Sverige fick han sitt musikaliska genombrott med filmmusiken till Josef Fares film Jalla! Jalla! och skivan Morning Train (2001). Såväl albumet som singeln If I Used To Love You sålde guld och grammisnominerades.

Lemma har släppt tre skivor på Dextra/Warner Music – Morning Train (2001), Meeting at the building (2003) och Dreamers and Fools (2005) – samt två skivor på egna etiketten Dextra Music, Somebody on Your Side ( 2007) och Rebound (2009).

Han har dessutom skrivit musik till ett flertal andra artister, filmer och teater. Bland annat skrev han musiken till Fares film Kopps och ledmotivet till Othman Karims film Om Sara.

Lemma sjöng även sången "Changing the world". som var den officiella lägersången till det stora scoutlägret 22:a världsjamboreen 2011.

Daniel Lemma gav 2012 ut sitt sjätte album, det akustiskt avskalade Telescope.

Stil
Lemmas musik är starkt förankrad i en amerikansk rootstradition, med tydliga inslag av blues, gospel och soul. Lemma har själv i intervjuer betonat influenserna från äldre amerikansk folkmusik och sångare som Leadbelly och Frank Stokes, men även artister som Chuck Berry och James Brown och Bob Dylan.

Diskografi

Studioalbum

Livealbum

Filmmusik 

 (film) (låten Pull Your Weight)

 (låten This Time Around)

Teater

Roller

Källhänvisningar

Externa länkar 
Officiell webbplats
 Daniel Lemma på Göteborgs stadsteater 

Födda 1970
Svenska sångare
Svenska låtskrivare
Män
Levande personer
Michael Heseltine

Michael Ray Dibdin Heseltine, sedan 2001 Baron Heseltine, född 21 mars 1933 i Swansea, Wales, är en brittisk politiker (konservativa partiet). Han var minister i Margaret Thatchers regering 1979–1986, i John Majors regering 1990–1997 och parlamentsledamot för valkretsen Henley-on-Thames i Oxfordshire 1974–2001.

Biografi
Heseltine blev 1979 miljöminister i Thatchers nybildade regering. Han blev 1983 försvarsminister, en post som han lämnade i protest den 9 januari 1986 (han lämnade då även regeringen). Anledningen till avgången var en pågående debatt om ett brittiskt helikopterföretag (Westlandaffären). Heseltine var för en europeisk lösning för att rädda företaget Westland Aircraft från konkurs, medan Margaret Thatcher ville ha en fusion med ett amerikanskt företag. Heseltines avgång ansågs även vara ett stort bakslag för hela regeringen.

Heseltines okonventionella politikerstil och stundtals snabba och temperamentsfulla handlande gav honom smeknamnet ”Tarzan” i brittiska medier och politikerkretsar.

Efter att Thatchers stöd inom det egna partiet minskat under 1990, utmanades hon av Heseltine om posten som partiledare på hösten samma år. Även andra kandidater började samtidigt segla upp. När det stod klart efter en sondering inom partiet att Thatcher inte hade tillräckligt stöd för att omväljas som partiledare, tvingades hon avgå den 28 november. Hennes efterträdare blev dock inte Heseltine, utan John Major som efter hand vunnit allt mer stöd inom den mer thatcheristiska falangen.

I John Majors regering var Heseltine miljöminister 1990-1992, handels- och näringsminister 1992-1995 och biträdande premiärminister 1995-1997.

Under senare delen av 1990-talet pläderade Heseltine i sällskap med framträdande labourpolitiker som Tony Blair och Gordon Brown för att Storbritannien skulle införa euron som valuta.

Heseltine är även affärsman och beräknades 2004 ha en förmögenhet på 240 miljoner brittiska pund.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Artikel i Guardian om Michael Heseltine
 Intervju med Michael Heseltine i Guardian av Simon Hattenstone
 Intervju i War and Peace in the Nuclear Age
 Om Heseltine i Thatchers första kabinett

Storbritanniens miljöministrar
Storbritanniens försvarsministrar
Födda 1933
Män
Levande personer
Personer från Swansea
Alumner från Pembroke College, Oxford
BCL-M

BCL-M är en förkortning för Bestämmelser för Civil Luftfart, Materielbestämmelser. Dessa bestämmelser är utgivna av aktuell luftfartsmyndighet och anger kraven på luftvärdighet, miljövärdighet och dokumentation för luftfartyg och deras utrustning. De för ögonblicket gällande bestämmelserna finns publicerade på denna länk. 

Enligt transportstyrelsens beslut TSFS 2018:35 upphör BCL-M att gälla den 1 maj 2018. 

I bestämmelserna hänvisas bland annat till internationellt erkända konstruktionsbestämmelser och miljökrav. Den europeiska konstruktionsbestämmelsen för stora passagerarflygplan heter till exempel Certification Specifications for Large Aeroplanes och betecknas CS-25. Denna ges ut av EASA, European Aviation Safety Agency. Moderna, redan existerande tunga europeiska passagerarflygplan, bland annat Saab 340 och Saab 2000 är dock certifierade mot föregångaren till denna bestämmelse, JAR-25, samt mot den amerikanska bestämmelsen FAR-25.

För att ge en översiktlig uppfattning om innehållet i BCL-M presenteras innehållsförteckningen nedan (gällande i början av januari 2006).

Allmänna bestämmelser, BCL-M 1
 Luftvärdighets-, miljövärdighets- och dokumentationskrav
 Registrering med mera av luftfartyg
 Nationalitets- och registreringsmärkning av luftfartyg
 Klassificering av luftfartyg
 Flyghandbok och checklista för luftfartyg
 Typ- och modifieringsgodkännande av flygmateriel
 Luftvärdighetsbevis - besiktning
 Luftfartygs vikt och balans
 Import av flygmateriel
 Export av flygmateriel
 Luftvärdighetsdirektiv
 Användning av motorbensin
 Styrning av flygsäkerhetsarbete (egenkontroll) i luftfartsverksamheter

Konstruktionsbestämmelser, BCL-M 2 
 Flygmateriel
 Miljövärdighet

Tillverknings-, underhålls- och modifieringsbestämmelser, BCL-M 3 
 Tillverkning av flygmateriel
 Underhåll och modifiering av flygmateriel
 Flygverkstad
 Underhållssystem för flygmotorer
 Underhållssystem för propellrar

Särskilda utrustningsbestämmelser, BCL-M 4 
 Materielstandard för utrustningsenheter (MSU)
 Radioutrustning
 Instrumentsystem
 Skidor och skidställ
 Bogserutrustning och flygsläp
 Lyftdon för helikopter

Bestämmelser gällande flygmateriel av särskild art, BCL-M 5 
 Bemannad varmluftsballong
 Amatörbyggnad av luftfartyg
 Fallskärmar
 Ultralätta flygplan

Akronymer
Luftfartsmyndigheter
Geront

Geronter (grekiska gerontes, egentligen gamla män, de äldste) kallades medlemmar av gerusia, de gamles råd, som i åtskilliga forngrekiska stater var beteckningen på statens rådsförsamling. Redan Homeros berättar att kungen rådgör med de främsta och mest ansedda männen vilka får det hedrande namnet geronter. Dessa behövde dock inte vara av hög ålder.

Geront kallades även en klok och respekterad äldre man i Sparta. Den äldste av dessa benämndes Primo geront.

Källor 

Benämningar på personer
Sylve Bengtsson

Sylve Bengtsson, född 2 juli 1930 i Halmstad, Hallands län, död 30 april 2005 i Martin Luthers församling, Halmstad, var en svensk fotbollsspelare (anfallare).

Han var 28-faldig landslagsman som blev allsvensk skyttekung säsongen 1955/56.

Bengtsson spelade i Halmstads BK och Hälsingborgs IF,  samt deltog i det landslag som vid OS i Helsingfors tog brons.

Karriär
Sylve Bengtsson började spela fotboll i Halmstads BK där han blev svensk juniormästare 1946 och 1947. Den 26 oktober 1947 debuterade han endast 17 år gammal i Allsvenskan, mot Djurgårdens IF. HBK åkte dock ur högsta serien säsongen 1947/48 och Bengtsson värvades till Hälsingborgs IF.

Under de fem åren i Hälsingborg utvecklades Bengtsson till landets främsta vänsterytter. Redan 1950, vid 20 års ålder, var han färdig att debutera i A-landslaget. Med en fin teknik och snabbhet och ett kraftfullt distansskytte förenade han spelintelligens och väl utvecklad känsla för taktik. Under åren bidrog han starkt till HIF:s ständiga topplaceringar i Allsvenskan. Totalt blev det 154 matcher för klubben.

År 1952 deltog Bengtsson i OS i Helsingfors där han och det svenska landslaget erövrade bronsmedaljen. Hösten 1953 gick han tillbaka till moderklubben Halmstads BK som denna säsong vann division II södra Götaland och gick upp i Allsvenskan. Påföljande säsong, 1954/55, var han den tongivande spelaren i det lag som i och med en andraplats bärgade stora silvret, klubbens dittills största framgång. Bengtsson vann nästkommande säsong den allsvenska skytteligan med 22 mål, i genomsnitt exakt ett mål per match.

Under andra halvan av 1950-talet kom Bengtsson att lämna vänsterytterpositionen för att mestadels spela som centerforward. Under säsongerna 1964/65 och 1965/66 spelade han åter allsvenskt för Hälsingborgs IF. 

Bengtsson gjorde under sin fotbollskarriär 28 A-landskamper, 19 stycken under HIF-tiden och 9 under tiden i Halmstads BK. Under sin karriär gjorde han sammanlagt 108 mål i Allsvenskan.

Bengtsson var även verksam som tränare och ledare i Halmstads BK under några perioder på 60- och 70-talet och tog HBK tillbaka till Allsvenskan 1971 efter en lång bortovaro, senast 1959, från högsta serien. Tränarkarriären omfattade även Laholms FK och Gnosjö IF.

Referenser

Födda 1930
Avlidna 2005
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollstränare i Halmstads BK
Idrottare från Halmstad
Män
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1952
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska idrottare under 1900-talet
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Svenska idrottsledare under 1900-talet
Visitörerna

Visitörerna () är en fransk komedifilm av Jean-Marie Poiré, som släpptes 1993. En riddare (Jean Reno) och hans lojala tjänare (Christian Clavier) transporteras genom tiden från 1000-talet till det moderna Frankrike. Filmen fick en uppföljare med Visitörerna 2 (1998) och en nyinspelning i den amerikanska Just visiting (2001).

Rollista

Källor

Externa länkar

Franska komedifilmer
Filmer 1993
Franskspråkiga filmer
Visitörerna 2

Visitörerna 2 () är en fransk långfilm från 1998 i regi av Jean-Marie Poiré, med Christian Clavier, Jean Reno, Muriel Robin och Marie-Anne Chazel i rollerna. Filmen är en uppföljare till Visitörerna (1993).

Rollista

Källor

Externa länkar

Franska komedifilmer
Filmer 1998
Franskspråkiga filmer