kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Elsa Prawitz

Elsa Prawitz, egentligen Elsa Prawitz Bildt, född 22 februari 1932 i Sofia församling i Stockholm, död 1 maj 2001 i Saltsjöbaden, var en svensk skådespelare, manusförfattare och musiktextförfattare.

Biografi 
Elsa Prawitz gick från studentteaterverksamhet på Östermalm till utbildning på Dramatens elevskola 1950–1954. Hon var sedan verksam främst på Dramaten, Drottningholmsteatern, Intiman, Uppsala Stadsteater och Borås stadsteater 1951–1985. 

Stor uppmärksamhet fick hon bland annat i pjäsen Ägget! på Intiman (1959). 1961 medverkade hon i Karl Gerhards revy Ursäkta handsken. På Radio Nord var hon 1961–1962 programledare för Nattkajutan, där hon ofta hade artistkollegor som gäster. Hon verkade även som teaterchef för Alléteatern i Stockholm 1963–1966 och var konstnärlig ledare för Fästningsspelen i Varberg 1964–1965. 

På film och TV-teatern spelade hon ofta sensuellt utmanande kvinnor, inte minst i en rad filmer av Arne Mattsson, med vilken hon också samarbetade med manusskrivande (ibland under pseudonymen Pia Elitz). Hon var teaterdirektör på Fredriksdalsteatern i Helsingborg sommaren 1965 med pjäsen Lyckan på spel.

Hon var gift första gången 1951–1955 med Måns Westfelt, andra gången 1956–1965 med Arne Mattsson och tredje gången från 1971 med Henric Bildt, farbror till Sveriges före detta statsminister Carl Bildt.

Elsa Prawitz var syster till professor Dag Prawitz och sondotter till Johan Prawitz. Hon är gravsatt i minneslunden på Skogsö kyrkogård.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

Filmmanus

Teater

Roller

Sångtexter
När våren sig närmar
Mañana
Var har du din fru

Referenser

Noter

Övriga källor 

 Prawitz Bildt, Elsa på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
 Roller, Dramaten
 Elsa Prawitz på Svensk mediedatabas
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska teaterchefer
Svenska radioprogramledare
Skådespelare från Stockholm
Elsa
Gravsatta på Skogsö kyrkogård
Födda 1932
Avlidna 2001
Kvinnor
Trans Europa Express (musikalbum)

Trans Europa Express  är Kraftwerks sjätte studioalbum, utgivet i mars 1977. Albumet gavs även ut på engelska med titeln Trans-Europe Express. Musikaliskt kan man se detta album som en utveckling av musiken på Autobahn.

Två singlar utgavs från albumet: "Trans-Europe Express" och "Showroom Dummies".

En förvirring som härrör från den tyska utgåvan är låt nummer sex, "Abzug", vilken inte finns listad som låt på den engelska utgåvan. Men tidsmässigt är dessa båda skivor ändå lika långa. Det hela beror på att låttrion "Trans Europa Express", "Metall auf Metall" och "Abzug" fungerar som ett stycke på den tyska utgåvan, och är cirka 13 minuter långt, medan den engelska utgåvan har en duo med låtarna "Trans-Europe Express" och "Metal on Metal" som också är cirka 13 minuter. Varför Kraftwerk har döpt den sista passagen av dessa 13 minuter till "Abzug" på den tyska utgåvan men inte givit den något namn alls på den engelska är okänt. Partiet "Metall auf Metall"/"Metal on Metal" är ett ljudkollage som beskriver hur metall slås mot metall, när buffertar möts då godsvagnar rangeras.

Kraftwerk lät till detta album göra två helt olika skivomslag. Ett svart-vitt som bland annat användes för den tyska utgåvan där framsidan pryds av ett fotografi av de fyra medlemmarna taget i New York 1975 av den amerikanske fotografen Maurice Seymour. Det andra omslaget, som bland annat används för den engelskspråkiga marknaden, pryds av ett kraftigt retuscherat fotografi, av medlemmarna, skapat av den franske konstnären och fotografen J. Stara.

Albumet finns med i boken 1001 Albums You Must Hear Before You Die.

Låtförteckning

Medverkande 
Kraftwerk
 Ralf Hütter – sång, synthesizer, orchestron, synthanorma-sequenzer
 Florian Schneider – sång, vocoder, votrax, synthesizer
 Karl Bartos – elektroniska trummor
 Wolfgang Flür – elektroniska trummor

Källor

Noter

Webbkällor 
  
  

Musikalbum 1977
Album av Kraftwerk
Järnväg och tåg
Curt Löwgren

Curt Löwgren, född Curt Antonius Löwgren den 20 december 1908 i Jukkasjärvi, död den 15 mars 1967 i Råsunda, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Löwgren började turnera på 1930-talet i Gösta Jonssons folkparksrevyer. Efter några år på olika teaterscener i Stockholm kom han 1941 till Casino vid Bryggargatan, där gjorde han bland annat stor succé som en av de mordiska fastrarna i crazyrevyn Sista skriket 1943. Han var engagerad vid Södran och Scalateatern, men allra störst succé gjorde han i folkparkerna.

Löwgren filmdebuterade 1938 i Sigurd Walléns Med folket för fosterlandet och kom att medverka i ca 40 långfilmer. Under sina sista år samarbetade han med Nils Poppe i Lorden från gränden, där han spelade den dövstumme Lord Jasper. Mest känd torde han ha blivit genom olika roller i Åsa-Nissefilmerna.

Curt Löwgren är begravd på Solna kyrkogård.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Jukkasjärvi socken
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1908
Avlidna 1967
Män
Kraftwerk (musikalbum)

Kraftwerk är den tyska gruppen Kraftwerks debutalbum som spelades in mellan juli och september 1970 och gavs ut av skivbolaget Philips i slutet av 1970.

Detta album som spelades in tillsammans med de båda trummisarna Andreas Hohmann och Klaus Dinger och producerades av Konrad Plank, är lite annorlunda än det Kraftwerk senare skulle komma att bli kända för. Albumet kan sägas luta mer åt progressiv rock eller krautrock som har blivit benämningen på den tyska experimentella musiken från denna tid, än åt deras kända synthsound. Det här var dock inte Ralf Hütters och Florian Schneiders första utgivna album. De hade tidigare gett ut albumet Tone Float under gruppnamnet Organisation. 

Omslaget pryds på båda sidor av en röd trafikkon med texten Kraftwerk skrivet tvärs över med ett typsnitt som ser ut att vara sprejat direkt på omslaget med hjälp av en mall. På insidan av konvolutet finns ett fotografi, taget av makarna Bernd och Hilla Becher, av en transformatorstation.

Efter den långa Autobahn-turnén 1975 har Kraftwerk aldrig spelat någon av låtarna från detta album på en konsert. Albumet har heller aldrig officiellt getts ut i någon nyutgåva på cd då Hütter och Schneider inte anser det vara riktigt Kraftwerk-material utan kallar denna era för arkeologisk. Dock finns den utgiven i stora kvantiteter som bootleg.

Låtlista

Medverkande
 Ralf Hütter – orgel, tubon; omslagsdesign.
 Florian Schneider – flöjter, fiol, elektroniskt slagverk.
 Andreas Hohmann – trummor.
 Klaus Dinger – trummor.
 Konrad Plank – ljudtekniker och producent.
 Klaus Löhmer – assisterande ljudtekniker.

Olika utgåvor

Källor
Man-Machine and Music - Pascal Bussy, SAF Publishing Ltd, 
Kraftwerk International Discography

Externa länkar
 Albumet Kraftwerk på Discogs

Musikalbum 1971
Tyska debutalbum
Album av Kraftwerk
Valnäsmotet

Valnäsmotet är en trafikplats som byggdes utanför Segmon i Värmland på 1970-talet och byggdes om 1993-1995 och invigdes 1995. Vägarna E18 och E45 ansluter till varandra i denna trafikplats som är ändpunkt på en motorvägssträcka förbi Segmon.

Trafikplatsen byggdes på 1970-talet även om E18 då fortsatte som vanlig landsväg rakt genom Segmon. I samband med detta byggdes E18 mellan Valnäsmotet och Nysäter. Innan dess gick E18 via Borgvik, medan väg 45 gick via det som blev Valnäsmotet. Man planerade länge en förbifart förbi Segmon för att avlasta den täta trafiken på en olycksdrabbad och smal väg rakt igenom samhället. I början av 1990-talet projekterades vägen som en motortrafikled, men genom ett riksdagsbeslut 1993 fastslogs att vägen E18 som nationell och internationell stamväg istället skulle byggas som en motorväg mellan Valnäsmotet och Norrtälje, och projektet fick då projekteras om i all hast.

Trafikplatsens utformning blev redan från början under 1970-talet speciell eftersom E18 som europaväg prioriterades högre än dåvarande riksväg 45 (numera E45) trots att riksväg 45 hade mer trafik. Därför beslöt Vägverket att E18 skulle fortsätta rakt fram, och istället fick de som åkte på riksväg 45 mot Göteborg/Säffle svänga av i avfarten, liksom det var innan (trots att endast en tredjedel av trafiken fortsätter på E18 vidare mot Årjäng/Oslo). Eftersom det fanns en trafikplats redan och man ville ha anslutning till den gamla vägen blev utformningen speciell. För att köra söderifrån E45 mot E18 västerut, skyltas en väg som innebär en vänstersväng ut på E18, detta trots att det finns en planskild förbindelse som dock är över 1 km längre.

Andra bekymmer var att marken hade en dålig bärighet som krävde stora stabiliseringsåtgärder, och att en familj vägrade att sälja sin gård. Vägverket fick då projektera om trafikplatsen så att även gården skulle få bli kvar som en "ö" inom trafikplatsen och med en egen anslutning till den. Den syns endast från påfarten från Segmon mot E18 västerut ().

Någon fortsättning på motorvägen har det inte blivit varken öster eller väster om Segmon. Enligt aktuella planer (fram till 2021) ska inte motorvägen förlängas mot Grums under de närmaste året. Det kan komma att bli besvärligt och dyrt med passagen förbi Grums. Däremot byggs det motorväg närmare Karlstad, och planeras på vissa ställen Karlstad-Örebro.

År 2006 bytte riksväg 45 namn till E45, vilket inte medfört några ombyggnader eller högre prioritering av vägen.

Se även
E18 (Sverige)
E45 (Sverige)

Byggnader och anläggningar i Grums kommun
Motorvägar i Sverige
Jenny Rydstedt

Jenny Ann Elisabeth Rydstedt, född Jederlund den 22 januari 1970 i Boo församling, Stockholms län, förbundsordförande för Ung Vänster 1993–1996, och under den tiden hette hon Jenny Jederlund.

Hon drev JA Kommunikation AB tillsammans med Annette Lilliestierna.

Referenser

Externa länkar 
 JA Kommunikation

Svenska vänsterpartister
Födda 1970
Kvinnor
Levande personer
Magnus Blomgren

Magnus Blomgren, född 3 november 1966, är en svensk statsvetare som är verksam som universitetslektor och docent vid Umeå universitet.

Blomgren disputerade 2003 på avhandlingen Cross-pressure and political representation in Europe: a comparative study of MEP's and the intra-party arena, en komparativ studie som omfattar tre partier i vardera Sverige, Holland och Irland.

Blomgren har forskat om representativ demokrati, och var tillsammans med Torbjörn Bergman redaktör för boken "EU och Sverige – ett sammanlänkat statsskick" (2005). 

Blomgren var 1989–1993 förbundsordförande för Kommunistisk Ungdom/Ung Vänster.

Bibliografi (i urval)

Källor

Noter

Externa länkar 
Magnus Blomgrens webbsida på Umeå universitet

Män
Födda 1966
Levande personer
Svenska statsvetare
Svenska vänsterpartister
Alumner från Umeå universitet
Personer verksamma vid Umeå universitet
Stellan Hermansson

Stellan Olof Hermansson, född 18 december 1957, är en svensk vänsterpartist.

Hermansson var förbundsordförande för Kommunistisk Ungdom (nuvarande Ung Vänster) 1980-1989. Han uppmärksammades 1988 då han greps av militärpolis i Filippinerna i samband med ett besök i ett gerillaläger. Han satt fängslad i drygt två månader anklagad för omstörtande verksamhet innan han släpptes.

Hermansson satt under en period i partistyrelsen för Vänsterpartiet. Efter att folkomröstningen 1994 ledde till att Sverige gick med i Europeiska unionen deltog Hermansson i förhandlingarna där de nordiska vänsterpartierna sökte en gemensam partigrupp i EU-parlamentet, vilket ledde till skapandet av GUE/NGL. Han var senare vice generalsekreterare för GUE/NGL, till 2006. Under perioden 2006 till 2011 arbetade han för Irish Congress of Trade Unions som sekreterare för internationell solidaritet.

Hermansson är uppväxt i Vilhelmina. Han studerade på Roskilde universitet.

Referenser

Svenska vänsterpartister
Män
Födda 1957
Levande personer
Tekla Sjöblom

Tekla Adamina Sjöblom, född Lindmark 21 juli 1878 i Stockholm, död 30 maj 1967 i Täby, var en svensk skådespelare.

Biografi
Tekla Sjöblom studerade vid Dramatens elevskola 1896–1899. Därefter turnerade hon vid olika teatrar i landet tills hon engagerades vid Svenska teatern i Helsingfors. 1915–1917 var hon engagerad vid Blancheteatern, senare kom hon att engageras vid Dramaten där hon verkade till 1956. Hon filmdebuterade 1916 och kom att medverka i ett 30-tal filmer.

Hon var från 1902 gift med redaktören Arthur Sjöblom (1870–1933). Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Kvinnor
Födda 1878
Avlidna 1967
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Marathwada

Marathwada är en region i den indiska delstaten Maharashtra. Regionens omfattning motsvarar Aurangabad Division, som utgörs av distrikten Aurangabad, Beed, Hingoli, Jalna, Latur, Nanded, Osmanabad och Parbhani. 

Marathwada är den del av Maharashtra som, efter att först ha varit en del av dåvarande delstaten Hyderabad fram till 1 november 1956, överfördes till dåvarande delstaten Bombay, och slutligen 1960 hamnade i Maharastra. Regionen betecknas ibland som marathernas traditionella hemland.

Kortfakta om Marathwada (Aurangabad Division)
 Yta:  64 811 km²
 Folkmängd (2001): 15 589 223
 Andel läskunniga: 68,95%
 Konstbevattnat område: 9 610,84 km²

Regioner i Indien
B&N

B&N Nordsjöfrakt var ett svenskt rederi med säte på Skärhamn, Tjörn. Rederiet hade ett tag 1 200 anställda, omsatte cirka 1,8 miljarder kr och var specialiserat på skogs- och stålindustrins behov av godstransporter. Efter en rederifusion 2005 är företaget numera ombildat till Transatlantic, sedan 2015 namnändrat till Viking Supply Ships AB, som sedan 2012 har huvudkontoret i Göteborg.

Historia 
 1972 bildas Nordsjöfrakt AB med fartygen Sandön och Cortia.
 1989 Samarbete med Lennart Bylocks bolag leder till namnbyte till B&N Bylock och Nordsjöfrakt AB
 1991 B&N noteras på Stockholmsbörsens O-lista.
 2000 Rederiet införskaffar sin första isbrytare och tar över drift och bemanning av isbrytarna Oden, Frej, Ymer och Atle.
 2004 bildas det 50/50 ägda samtrafikbolaget Gorthon-B&N Transatlantic.
 2005 fusioneras B&N och Gorthon Lines och bildar Transatlantic.

Dotterbolag 
(under tiden bolaget hette B&N)

Paltrans Shipping AB
Gorthon Lines AB (34%)
B&N Moerman BV, Holland
B&N Transbulk
B&N Viking Icebreaking & Offshore AS Norge (50%)
B&N Hornet AB
Eds bruk AB

Ej längre existerande svenska rederier
Företag i Tjörns kommun
Rederier bildade 1972
Rederier upplösta 2005
Venkaiah Naidu

Venkaiah Naidu, född 1949, är en indisk politiker, och partiledare för BJP från 2002.

Naidu avgick från partiledarposten 18 oktober 2004 sedan partiet förlorat delstatsvalen i Maharashtra. Partiledarposten övergick till L K Advani. Naidu tog själv över partiledarskapet från K Jana Krishnamurthy. 

29 januari 2005 utsattes Naidus helikopter för ett attentat under valkampanj i Gayā, Bihar. Vid attentatet höll Naidu tal vid ett valmöte en bit bort, och undkom oskadd. Lokala maoister uppgavs vara misstänkta för dådet.

Externa länkar
"Venkaiah Naidu undkommer attentat" - newkerala, 29 januari 2005
"Naxaliter spränger Venkaiah Naidus helikopter" - expressindia.com, 29 januari 2005

Indiska politiker under 2000-talet
Män
Födda 1949
Levande personer
Indiens vicepresidenter
Open Range

Open Range är en amerikansk långfilm från 2003 i regi av Kevin Costner, med Robert Duvall, Kevin Costner, Annette Bening och Michael Gambon i rollerna. Filmen är baserad på en roman av Lauren Paine, Open Range Men ().

Handling
Colorado 1882. Boss Spearman, Charley Waite, Mose och Button är fyra kofösare, som får problem med en ranchägare, Baxter, när de slår upp sitt läger utanför en liten stad. Mose blir dödad och Button skadad av ranchägarens män och de får order att ge sig av därifrån. Men Boss och Charley tänker inte ge upp så lätt. Button får vård av doktorns syster och det dröjer inte länge innan hon och Charley kastar längtansfulla blickar efter varandra. Med hjälp av några vänligt inställda stadsbor lyckas de efter en eldstrid få rättvisa mot Baxter.

Om filmen
Filmen hade svensk premiär den 28 januari 2004 (Göteborgs filmfestival).

Rollista
Kevin Costner - Charley Waite
Robert Duvall - Boss Spearman
Annette Bening - Sue Barlow, doktor Barlows syster
Michael Gambon - Denton Baxter, ranchägare
Michael Jeter - Percy, smed
Diego Luna - Button
James Russo - Sheriff Poole
Abraham Benrubi - Mose
Dean McDermott - Doktor Barlow
Kim Coates - Butler, en av Baxters män

Externa länkar

Amerikanska westernfilmer
Filmer 2003
Filmer från Touchstone Pictures
1882 på film
Colorado på film
Filmer i regi av Kevin Costner
Engelskspråkiga filmer
Gösta Folke

Gösta Gottfrid Folke, född 10 december 1913 i Matteus församling i Stockholm, död 14 april 2008 i Stockholm, var en svensk regissör, skådespelare och teaterchef.

Biografi 
Gösta Folke föddes av "okända föräldrar", det vill säga utan att deras namn antecknades i födelseboken. Han döptes dagen efter födseln med förnamnen Gösta Gottfrid Folke. Folke, som skulle bli hans efternamn som vuxen, var alltså ursprungligen ett förnamn.

Han växte upp i Vireda socken, nuvarande Aneby kommun, Jönköpings län, med indelte soldaten Edvard Allvin och hans fru Annie som fosterföräldrar. Gösta Folkes studiebegåvning uppmärksammades i skolan, han fick möjlighet att fortsätta vid Jönköpings läroverk och inledde sedan sin teaterbana som skådespelare vid studentteatern i Stockholm.

Han arbetade som regissör vid Malmö Stadsteater 1947–1951 och sedan som förste chef för den nystartade Upsala Stadsteater fram till 1957. Därefter frilansade han under några år, varunder han bland annat regisserade succén My Fair Lady på Oscarsteatern i Stockholm. Han återvände till Malmö stadsteater som teaterchef 1960 och kvarstod i den befattningen till 1977. Under hans chefskap bjöd teatern en bred repertoar av allt från operett till ny, samhällskritisk dramatik. Till en av de mest uppmärksammade uppsättningarna under denna tid hör Fernando Arrabels ... och de satte handklovar på blommorna i regi av Pierre Fränckel.

Vid sidan av sina ordinarie uppdrag höll Gösta Folke under inte mindre än 54 somrar i det traditionella bygdespelet Himlaspelet i Leksand, där han även medverkade som skådespelare. Han hade redan 1942 medverkat i en filmversion av detta spel, och kom med åren att själv regissera några filmer och TV-produktioner.

Folke var sedan 1947 gift med skådespelaren Agneta Prytz (1916–2008). De är begravda på Lidingö kyrkogård.

Filmografi

Roller

Filmmanus

Regi 

 (TV-film)

 (TV-teater)

 (TV-film)

Teater

Regi

Referenser

Noter 
<references>

</references>

Övriga källor 
 Annika Gustafsson: "Chef försvarade teaterns frihet", dödsruna i Sydsvenska Dagbladet 17 april 2008.

Externa länkar 
 
 
 Gösta Folke på Malmö stadsteater
 Östgötateaterns arkiv

Svenska teaterregissörer
Svenska teaterchefer
Svenska filmregissörer
Svenska manusförfattare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Mottagare av Illis Quorum
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1913
Avlidna 2008
Män
Brudens fader

Brudens fader (engelska: Father of the Bride) är en amerikansk komedifilm från 1950 i regi av Vincente Minnelli. I huvudrollerna ses Spencer Tracy, Joan Bennett, Elizabeth Taylor, Don Taylor, Billie Burke och Leo G. Carroll. Filmen hade svensk premiär den 13 november 1950.

Om filmen 
Den bygger på en bok av Edward Streeter. Filminspelningen började i januari 1950, och tog endast 28 dagar. 1951 kom en uppföljare, Morfar opp i dagen. En nyinspelning gjordes 1991, Brudens far.

Rollista i urval 
Spencer Tracy - Stanley T. Banks
Joan Bennett - Ellie Banks
Elizabeth Taylor - Kay Banks
Don Taylor - Buckley Dunstan
Billie Burke - Doris Dunstan
Moroni Olsen - Herbert Dunstan
 Marietta Canty - Delilah
 Russ Tamblyn - Tommy Banks
 Tom Irish - Ben Banks
 Paul Harvey - pastor Galsworthy
 Leo G. Carroll - Mr. Massoula
 Fay Baker - Miss Bellamy, Stanleys sekreterare

Externa länkar 

 
 

Filmer 1950
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Vincente Minnelli
Svartvita filmer
Filmer om bröllop
Filmer om familjer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Leslie Caron

Leslie Claire Margaret Caron (), född 1 juli 1931 i Boulogne-Billancourt utanför Paris, är en fransk skådespelare och dansare.

Leslie Caron slog igenom stort i Vincente Minnellis film En amerikan i Paris (1951). Det var Gene Kelly som "upptäckte" henne när hon dansade balett vid Roland Petits Ballet de Champs-Elysées i Paris. Hennes framgångar fortsatte med filmer som Lili (1953), Pappa Långben (1955) och Gigi, ett lättfärdigt stycke (1958). På senare år har hon bland annat medverkat i Lasse Hallströms Chocolat (2000).

Hon har varit gift fyra gånger, bland annat 1956–1965 med regissören Peter Hall, som hon skilde sig från efter en kärleksaffär med Warren Beatty.

Filmografi (i urval) 

 (delen "Mademoiselle")

 (The L-Shaped Room)

 (La Diagonale du fou)
 (tre avsnitt)

 (TV-film)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 

Födda 1931
Franska dansare under 1900-talet
Franska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Levande personer
Personer från Boulogne-Billancourt
Richard Ashcroft

Richard Paul Ashcroft, född 11 september 1971 i Billinge Higher End, Wigan, är en brittisk musiker, låtskrivare och sångare. Ashcroft är mest känd som sångare i det brittiska före detta rockbandet The Verve. Han har efter det att The Verve splittrats släppt skivor som soloartist.

Diskografi 

Studioalbum (solo)

EP

Singlar (topp 20 på UK Singles Chart)
2000 – "A Song for the Lovers" (#3)
2000 – "Money to Burn" (#17)
2002 – "Check the Meaning" (#11)
2003 – "Science of Silence" (#14)
2006 – "Break the Night with Colour" (#3)
2006 – "Music Is Power" (#20)

Referenser

Noter

Externa länkar

Richard Ashcroft på Allmusic
Officiell webbplats

Brittiska sångare
Brittiska pop- och rocksångare
Män
Födda 1971
Levande personer
Hålanda kyrka

Hålanda kyrka är en kyrkobyggnad i Hålanda i nordligaste delen av Ale kommun. Den tillhör sedan 2010 Skepplanda-Hålanda församling (tidigare Hålanda församling) i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden
Av den ursprungliga kyrkan från 1200-talet återstår betydande delar i det nuvarande långhusets västra del. Här har påträffats muralmålningar som sannolikt har medeltida ursprung. I sin nuvarande utformning stod kyrkan klar efter en renovering 1756, då nuvarande tresidigt avslutade kor tillkom och vapenhuset byggdes på till ett torn. Sakristian uppfördes 1767.

Takmålningar
Kyrkorummets tunnvalv av trä har målningar från 1776 utförda av Jonas Dürchs. Exteriören har förändrats under åren men takmålningarna har aldrig målats över. Motiven är traditionella med Treenigheten avbildad i koret och Yttersta domen på långhustaket. Längs långhustakets sidor finns sex figurscener med bilder ur den bibliska historien.

Inventarier
 Dopfunten av täljsten är från 1200-talet och består av rund cuppa med skaft och fot.
 Altaruppsatsen är sannolikt från 1600-talet och består av en altartavla som är en oljemålning på duk med motiv korsfästelsen. Tavlan flankeras av två bemålade änglar.
 Predikstolen i senbarock med tresidig korg och sexkantigt ljudtak är utförd på 1600-talet.

Klockor
Storklockan är av senmedeltida normaltyp och saknar inskrift.

Orgel
Från den första orgeln, byggd 1887 av Salomon Molander, finns fasaden kvar. Nuvarande pipverk tillkom 1954 och byggdes av John Grönvall Orgelbyggeri, men innehåller material från den äldre orgeln. Instrumentet har tolv stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Kyrkogården
Kyrkogården utvidgades 1938 under ledning av Allan Berglund och 1957 byggdes nuvarande sakristia i norr och ersatte en tidigare sakristia från 1767.

Referenser

Externa länkar
 
 Skepplanda pastorat

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Ale kommun
Kyrkobyggnader invigda 1756
1756 i Sverige