kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Matthäus Merian den yngre

Matthäus Merian den yngre, född 25 mars 1621 i Basel, död 15 februari 1687 i Frankfurt am Main, schweizisk-tysk målare, son till målaren Matthäus Merian den äldre

Merian studerade först konst under Joachim von Sandrart i Frankfurt, följde denne till Amsterdam och nådde därefter Belgien där han kom i nära kontakt med Peter Paul Rubens och Jacob Jordaens. Han studerade vidare under andra stora mästare som Anthonis van Dyck, Simon Vouet och Andrea Sacchi. Vid faderns död övertog Meridan hans förlagsfirma och verksamhet som kopparstickare samt ägnade sig i synnerhet åt den illustrativa delen av Theatrum europaeum, vars 6:e band (1647-51) tillägnades pfalzgreven Karl Gustav. Merian var även en flitig målare, men han fick inte några större framgångar i Schweiz eller Tyskland på grund av att de verk han skapade var få och ojämna i sin kvalité. I Sverige nådde Merian emellertid stor uppmärksamhet och uppskattning då han var anställd av Carl Gustaf Wrangel och för denns räkning utförde många porträtt över dåtidens stora män. Av de bästa av dessa bör nämnas den förträffliga helbilden av pfalzgreven Karl Gustaf (Karl X Gustafs bästa porträtt), midjebilderna av Carl Gustaf Wrangel och hans gemål, Magnus Gabriel De la Gardie (dat. 1649) och hans gemål Maria Eufrosyne, fältmarskalkarna Arvid Wittenberg (dat. 1649), Gustaf Adolf Lewenhaupt (dat. 1650), Hans Christoph von Königsmarck (dat. 1651), generalen, hertig F. H. af Sachsen-Lauenburg och överste J. von der Wyck. Många av hans verk finns bevarade på Wrangels Skoklosters slott. 

Merian stod även Wrangel nära på andra sätt då han bland annat försåg Skos vinkällare med Steinwein, Bischoffsheimer och andra ädla drycker och höll Wrangel à jour med händelserna på kontinenten.

Merians syster, Maria Sibylla Merian (1647-1717), var en ypperlig blomster- och insektsmålare.

Födda 1621
Avlidna 1687
Män
Schweiziska målare
Personer i Schweiz under 1600-talet
Mors lilla Olle

Mors lilla Olle är en barnvisa skriven av Alice Tegnér. Den publicerades i häfte 3 i Sjung med oss, mamma! 1895. Berättelsen i visan är inspirerad av en verklig händelse: den ett år och sju månader gamla Jon Ersson plockade lingon utanför Sörsjön i Dalarna år 1850, när han mötte ett par björnungar, som han matade med lingonris och lade sig att sova med. Visan finns i flera inspelningar, inklusive en spansk översättning.

Bakgrund
Visans text är inspirerad av en verklig händelse. Barnet hette Jon Ersson och i september 1850 var han och hans äldre syskon ett par hundra meter från Morbäcksätern utanför byn Sörsjön i Dalarna och plockade lingon. Jon, som bara var ett år och sju månader gammal, mötte en brunbjörnshona med två ungar och matade ungarna med lingonkvistar. De blev trötta och ungarna och Jon lade sig för att vila vid björnhonan. Äldsta systern hämtade modern och hon skrämde bort björnarna.

Jon Ersson (alias John Eriksson) emigrerade från Hägnåsens by i Dalarna till Nordamerika. Han dog där år 1885, vid 37 års ålder, efter att ha träffats av blixten när han plöjde med fyrspann på sin farm i Minnesota.

Visan
En norsk tidning skrev en artikel om händelsen i april 1851 och författaren Wilhelm von Braun skrev en dikt, "Stark i sin oskuld" som inleds med raden; Liten pilt i fjällskog gick, rosig kind och änglablick…, och innehåller en 12 strofer lång historia om en liten pojke och hans äventyr i storskogen i Dalarna. 

Alice Tegnér inspirerades av denna dikt, och skrev sedan barnvisan "Mors lilla Olle".

Visans första strof lyder:
Mors lilla Olle i skogen gick,
rosor på kind och solsken i blick.
Läpparna små utav bär äro blå.
– Bara jag slapp att så ensam här gå!

Tryckta utgåvor 
Sjung med oss, Mamma! 3, 1895
Nu ska vi sjunga, 1943

Inspelningar 
En tidig inspelning gjordes av Inga Berentz i Stockholm i september 1909. En annan inspelning gjordes av Margareta Schönström, som sjöng in sången på skiva i Stockholm i maj 1925 och gav ut den i januari 1926. Sången finns också insjungen på skiva av Ola Håkansson från 1975 på ett skivalbum med "Nu ska vi sjunga"-tema.

Sången har också spelats in på spanska av Maria Llerena som "El niño Ule" på skivalbumet Chiquitico mio från 1988.

Referenser

Externa länkar
Texten på barntotal.se
Sången på YouTube

Svenska barnvisor
Fiktiva figurer från Sverige
Sånger 1895
Fiktiva björnar
Alice Tegnér
Altarskåp

Altarskåp är ett slags altartavla utformat som ett skåp med skulpturer och eller målningar som står bakom altaret i äldre kyrkor.
 
Som monumental prydnad av altaret tjänstgjorde under medeltiden altarskåpen. Det hela började med att man på 1200-talet ofta fäste en skärm med målade eller skulpterade bilder, ett så kallat ”retabel”, vid altarets bakre kant. Under 1300-talet utvecklades denna skärm till ett skåp med stängbara dörrar. Dörrarna kunde slutas och öppnas enligt ett speciellt mönster som symboliserade kyrkoårets olika faser.

1400-talet är altarskåpens stora blomstringstid. Dessa skåp beställdes oftast från verkstäder i norra Tyskland. Skåpen står på en träfot, predellan, som ofta har en framsida med målningar av till exempel de fyra kyrkofäderna. Själva skåpen består att ett fast mittparti med figurframställningar, det så kallat corpus. Här finns en central bild, ofta en korsfästelsescen. På dörrarnas insidor finns också skulpterade framställningar av heliga personer och på dörrarnas baksidor målningar av olika helgon. Ofta är dörrarna dubbeldörrar, så att man kunde skapa ett flertal öppningsvarianter. Kända tyska verkstäder från 1400-talet leddes av Johannes Stenrat och av Bernt Notke.

Runt 1500 hämtas ofta altarskåp från Flandern. Dessa kännetecknas av ett myller av människoframställningar, inramade av ett rikt så kallat masverk. Vadstena, Västerås, Bro kyrka och Strängnäs är några stora kyrkor där denna typ av altarskåp finns. I Odense domkyrka i Danmark finns ett praktexemplar, utfört av Claus Berg i Lübeck ca 1520.

Efter reformationen på 1500-talet började de medeltida altarskåpen att ersättas av altaruppsatser. Förebilden hämtades från Italien där man placerat en målning eller skulptur som centrum i en dekorativ hög ställning. Genom att bygga på olika målningsmotiv på höjden skapade man en värdig bakgrund för altaret. I de större altaruppsatserna kan man i olika våningar följa Jesu sista stunder på jorden: nederst nattvarden, sedan korsfästelsen, uppståndelsen och himmelsfärden. Tavlorna, eller i mindre kyrkor tavlan, omges av ett rikt träsnideri föreställande allegoriska bilder av dygderna, änglar, huvuden och Jesus med segerfanan.

Under 1800-talet domineras altaruppsatserna ofta av någon form av altartavla. Den enorma popularitet som den danske konstnären Bertel Thorvaldsens Jesusbild, visande Jesus med utsträckta händer, väckte finns också omsatt i en hel del altarprydnader från denna tid. Altaruppsatserna kunde också vid denna tid helt ersättas av enbart ett stort kors.

Se även
 Diptyk
 Triptyk

 

ja:祭壇画#多翼祭壇画
th:บานพับภาพ#บานพับภาพกว่าสาม
Webbläsare

Webbläsare (engelska: web browser), eller bläddrare (finlandssvenska), är ett program för att hämta, tolka och återge dokument kodade i HTML eller XHTML som lagts upp på webbservrar på Internet.

Historik 
Den första webbläsaren utvecklades av Tim Berners-Lee på Cern 1990. Tre år senare lanserades webbläsaren Mosaic vid NCSA i delstaten Illinois. Den var mer lättanvänd, vilket bidrog till kraftigt ökad webbanvändning. Men den första webbläsare som den stora allmänheten kom i kontakt med var Netscape, utvecklat av Lou Montulli m.fl. som dominerade marknaden från 1995 till 1999 då Microsofts Internet Explorer lyckades vinna det första så kallade webbläsarkriget (eng: browser wars). Under 2000-talet har det dock blossat upp ett nytt webbläsarkrig. Den här gången står kampen mellan Internet Explorer och utmanarna Mozilla Firefox, Google Chrome, Safari och Opera, som även är de fem största. I dagsläget finns det dock hundratals webbläsare och de allra flesta är gratis.

Statistik 
Olika webbplatser kan ha olika värden, men siffrorna kan ge en fingervisning om webbläsarnas marknadsandel. Värden inom parentes avser procentandel i april 2011.

Webbläsarstatistik hämtad från Net Applications juli 2016.

 50,95 % (11,57) Google Chrome
 29,6 % (55,92) Internet Explorer  
 8,12 % (21,8) Mozilla Firefox 
 5,09 % (-) Microsoft Edge 
 4,51% (6,61) Safari 
(Opera: 2,15)

Webbläsarstatistik hämtad från W3schools juli 2016.

 71,9 % (25) Google Chrome  
 17,1 % (42,2) Mozilla Firefox 
 5,2 % (25,8) Internet Explorer 
 3,2 % (4) Safari 
 1,1 % (2,5) Opera 

Webbläsarstatistik hämtad från StatCounter juli 2016.

 58,26 % (17,91) Google Chrome
 13,97 % (29,62) Mozilla Firefox 
 9,77 % (44,99) Internet Explorer 
 9,74 % (5,02) Safari 
 2,79 % (-) Microsoft Edge
(Opera: 1,93)

Se även 
 Jämförelse mellan webbläsare
 Hypertext Transfer Protocol
 Javascript
 World Wide Web
 Favicon

Referenser
0 (siffra)

Siffran 0 () är ett relativt nytt tillskott till matematiken och tillfördes först med det arabiska siffersystemet och decimalsystemet.

Användning 
Siffran 0 används för att beteckna talet noll, samt som utfyllnad för tomma positioner i positionssystemet. Exempelvis används den för att skilja tio (10) från ett (1) inom det decimala talsystemet.

Historik 
Siffran 0 och därmed positionssystemet sägs ha uppfunnits oberoende av varandra inom tre kulturer, i Mesopotamien, Indien, och Centralamerika.

Först ut verkar den ha använts i Mesopotamien. En nolla kunde där i äldre skrift visas som ett mellanrum i den annars mellanrumsfria kilskriften. I senare kilskrift skrevs nollan mellan två andra siffror med ett tecken bestående av två sneda kilar: . De mesopotamiska matematikerna verkar inte att ha använt någon beteckning för en nolla i början eller slutet av ett tal. Däremot har man funnit trigonometriska tabeller för astronomiskt bruk, med ett tecken för inledande nollor.

Andra symboler för noll konstruerades i mayacivilisationen i nuvarande Guatemala, södra Mexiko och norra Honduras. Mayaindianernas talsystem innehöll dock en oregelbundenhet för att det skulle passa bättre med solåret, varför de inte kunde dra full nytta av uppfinningen. De använde i huvudsak 20 som talbas; men vid räkning av dagar användes även 18, för att på det viset på ett jämnt sätt representera 360 dagar, vilket är ett knappt år. Den efterföljande aztekiska kulturen fortsatte att använda talbasen 20 samt tecken för 0.

Nästa kända uppfinning av nollan var (förmodligen) i Indien. Från 600-talet och framåt har man hittat användning av en punkt eller ibland en liten ring för att beteckna noll. Den äldsta kända daterade inskriptionen med punkt eller cirkel som siffran noll är från Kambodja och gjord år 683. En punkt för noll nämns också i ett 600-talsmanuskript hittat i byn Bakhshali i nordvästra Indien, och i ett kinesiskt astronomiskt verk från 718, som sammanställts av indiska lärda i tjänst hos kejsaren av Kina. Indierna var också de första som räknade med 0 som ett tal. Det är möjligt att den framträdande roll som tomhet hade i indisk filosofi gjorde det naturligare att också uppfatta tecknet för "tom plats" som ett eget tal.

Europa och västvärlden har fått nollan från Indien, även om grekiska astronomer använde en nolla de torde ha "ärvt" från babylonierna i sina trigonometriska tabeller. Kunskapen och användandet av talet noll spreds via den arabiska kulturen till Europa. Noll heter för övrigt "Sifr" på arabiska vilket är ursprunget till ordet "siffra".

Skrivsätt
Tecknet 0 kan ibland förväxlas med bokstaven O. För att undvika det, förekommer att man skriver ett snedstreck över nollan, Ø. Det tecknet kallas ibland för "datornolla", eftersom det var särskilt vanligt i datorernas grafik under 1900-talet.

Bildgalleri

Se även 
 0 (tal)
 Siffra
 Talsystem
 Numerologi
 Grekiska siffror#Nollan
 Ingenting

Källor

Externa länkar 
 

 0
2 (siffra)

Siffran 2 () används för att beteckna talet 2 och är en siffra i varje positiv talbas som är 3 eller högre.

Se även 
 2 (tal)
 Siffra
 Talsystem
 Numerologi

Externa länkar 
 

 2
Sex (olika betydelser)

Sex kan syfta på:
 Sex – ett årtal, se 6
 Sex – ett naturligt tal, se 6 (tal)
 Sex – en siffra, se 6 (siffra)
 Sexuell livscykel
 Sexuell förökning
 Sex (bok) –  en bok av Anders Jacobsson och Sören Olsson i Emanuel-serien
 Sex (bok av Madonna) – en fotobok av Madonna
 Sex (aktivitet) – samlingsbegrepp för de sexuella praktikerna
 Sexsymbol – en person som anses vara sexuellt attraktiv av allmänheten

Se även
 Sexualitet – de beteenden hos sexuella organismer som förknippas med könslig fortplantning, könscykel och könsroller
 Sexologi – läran om människans sexualitet
 Sexuell relation – social kontakt med inslag av sexualitet
 Sexuell funktion – ett kliniskt samlingsbegrepp för fysiologiska och psykologiska aspekter av människans sexualitet
Cameron Diaz

Cameron Michelle Diaz, född 30 augusti 1972 i San Diego, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare, producent, fotomodell och författare av kubansk, tysk och brittisk härkomst.

Biografi 
Diaz började vid 16 års ålder arbeta som modell, representerad av agenturen Elite Model Management. Hon gjorde sin skådespelardebut i den kvinnliga huvudrollen i filmen The Mask 1994. Därefter medverkade hon i en rad independentfilmer innan hon fick sitt riktigt stora genombrott i filmerna Min bäste väns bröllop (1997) och Den där Mary (1998). För den senare nominerades hon till en Golden Globe. Efter det har hon medverkat i filmer som I huvudet på John Malkovich, Charlies änglar, Vanilla Sky, Gangs of New York och Snygg, sexig och singel, samt även som röstskådespelerska i Shrek och dess uppföljare. Diaz är en av Hollywoods högst betalda kvinnliga skådespelare; hon var den tredje, efter Julia Roberts och Reese Witherspoon, att få $20 miljoner för en film.

Diaz har även varit värd och exekutiv producent för dokumentär-TV-serien Trippin''', om miljöfrågor. 

Diaz har vunnit ett antal priser, bland annat ALMA Award, American Comedy Award, Blockbuster Entertainment Award, med flera. Vid fyra tillfällen har hon nominerats för en Golden Globe Award, 1999 för sin roll i Den där Mary, 2000 för I huvudet på John Malkovich, år 2002 för sin insats i Vanilla Sky och 2004 för Gangs of New York''.

Privatliv
Den 5 januari 2015 gifte sig Diaz med musikern Benji Madden. 30 december 2019 fick de sitt första gemensamma barn, en dotter.

Filmografi i urval 

 (röst)

 (röst)

 (röst)
 (röst i TV-film)

 (röst)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
 

Amerikanska fotomodeller
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från San Diego
Födda 1972
Levande personer
Kvinnor
Sjutton (uttryck)

Sjutton är ett milt kraftuttryck, använt i fraser som fy sjutton eller sjutton också. Det ersätter oftast grövre svordomar, ibland för att dessa måste censureras utan att för den skull eventuella lyssnare skall sväva i okunnighet om talarens sinnesstämning.

Det är inte belagt varifrån detta uttryck uppkommit. En teori är att det är en mildare version av attan som betydde arton, ”Odens tal”, vilket dock inte är bevisat.

En mästare på detta kamouflage var Evert Taube i visan "Sjuttonde balladen". I denna vistext säger någon vad han tycker genom poesi, istället för svordomar.

På finska säger man i direkt översättning istället sexton. Det blir därmed fraser motsvarande fy sexton.

Referenser 

Skällsord
Solaris (operativsystem)

Solaris är Sun Microsystems, sedermera Oracles Unix-implementation.

Operativsystemet används framför allt på Suns egen SPARC-plattform, men finns även för Intels x86 samt AMD64 där det vinner allt större popularitet. Det fanns planer på stöd för Itanium, men dessa är nu nedlagda. En version för PowerPC togs också fram vilken nu hanteras som ett projekt inom Opensolaris. Tillsammans med AIX och HP-UX hör Solaris till de mest använda (kommersiella) Unix-versionerna.

Solaris hette från början SunOS, vilket fortfarande är det namn som används om operativsystemskärnan. De första versionerna var baserade på BSD, men när man i och med SunOS 5.0 gick över till UNIX System V gavs hela operativsystemsmiljön namnet Solaris 2.0 (SunOS 4.x kallas ibland Solaris 1.x). I början var det många som inte ville gå över till Solaris eftersom det ansågs vara mindre stabilt än SunOS 4. Ännu vid Solaris 2.4 var det många som inte hade bytt.

SunOS 5.1 motsvarar Solaris 2.1 och så vidare, förutom att versionerna efter Solaris 2.6 rätt och slätt numreras 7, 8, 9 resp. 10. Från 15 juni 2005 finns en öppen version av Solaris, Opensolaris, tillgänglig.

Referenser 

Operativsystem
Unix
Finkeloljor

Finkeloljor eller bara finkel kallas illasmakande kemiska ämnen som uppkommer i små mängder vid mäskjäsning i syfte att framställa drickbar sprit, det vill säga etanol. Finkeloljorna har kokpunkter mellan cirka 105–140 °C, varför ett sätt att minska innehållet kan vara att destillera etanolen en gång till. Alternativt kan man tillsätta en aning kaliumpermanganat (KMnO4) till mäsken. Då omvandlas finkeln till valeriansyra (C4H9COOH) som avgår vid betydligt högre temperatur. Finkel består nästan uteslutande av högre alkoholer som propanol och butanol, men även estrar, aldehyder och karboxylsyror förekommer.

Finkel utgör ofta det svåraste problemet vid framställning av hembränd sprit, men kan bidra positivt till smaken i till exempel whisky, cognac och armagnac.

Referenser 

Organiska föreningar
Alkoholdrycker
Hembränning
Isabella av Hainaut

Isabella av Hainaut, född 5 april 1170 i Lille, död 15 mars 1190 i Paris, var en fransk drottning, gift 1180 med kung Filip II August av Frankrike (1180–1223). Hon var regerande titulärgrevinna av Artois 1180–1190.

Biografi 
Isabella var dotter till två monarker, Balduin V av Hainaut och Margareta I av Flandern. Hon giftes bort tio år gammal, den 28 maj 1180 i Saint Denis, med kung Filip II August av Frankrike. Äktenskapet hade arrangerats på rekommendation av hennes morbror greve Filip I av Flandern, som var den franske kungens rådgivare. Genom vigseln förvärvade den franska kronan provinsen Artois, som hon formellt men inte reellt var regerande grevinna av. 

Äktenskapet blev olyckligt, och Filip August tog tidigt avstånd från henne för att hon inte födde en son. Då krig utbröt mellan Frankrike och Flandern 1184 ansökte Filip August om skilsmässa inför sitt råd i Sens. Isabella vann då opinionens stöd genom att gå runt i stadens kyrkor barfota och i botgörardräkt och vädja om hjälp. Skilsmässoplanerna fick ställas in, delvis efter ingrepp av faderns farbror.  

Isabella dog i barnsäng 1190 vid födseln av tvillingarna Robert och Philippe och begravdes i Notre-Dame i Paris.

Barn 

 Ludvig VIII av Frankrike (5 september 1187 – 8 november 1226)
 Robert (14 mars 1190 – 18 mars 1190)
 Phillipe (14 mars 1190 – 18 mars 1190)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Frankrikes drottningar
Födda 1170
Avlidna 1190
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1100-talet
Gravsatta i Notre-Dame de Paris
Personer från Lille
Personer som dött i barnsäng
Ingeborg av Danmark (fransk drottning)

Ingeborg Valdemarsdotter av Danmark, född 1175 eller 1176, död 1236, var en fransk drottning, gift med kung Filip II August av Frankrike och drottning av Frankrike 1193–1196 och 1213–1223. Hon var dotter till kung Valdemar den store av Danmark och Sofia av Minsk. I Frankrike var hon känd som Isambour.

Biografi 
Ingeborgs far Valdemar härstammade genom sin mor Ingeborg av Gårdarike från Olof Skötkonung av Sverige, och hennes mor Sofia härstammade från de svenska kungarna Inge den äldre och Stenkil. Äktenskapet arrangerades mellan hennes bror och maken; Filip behövde reservarvtagare till tronen och sökte en äktenskapspartner långt bortifrån för att undvika ett äktenskap med en släkting. 

Ingeborg gifte sig med Filip II August av Frankrike i Amiens 14 augusti 1193 och blev dagen därpå krönt till Frankrikes drottning under namnet Isambour. Efter bröllopet bad Filip de danska sändebuden att ta henne tillbaka till Danmark och inledde skilsmässoförhandlingar, medan Ingeborg sändes i kloster. Orsaken till den snabba skilsmässoansökan är okänd, men har beskrivits som sexuell avsky.          

Filip II försköt henne till förmån för Agnes av Meran och försökte få äktenskapet upplöst av påven. Filips argument för skilsmässa var att han och Ingeborg redan var släkt med varandra; enligt dåtida katolsk lag var äktenskap mellan släktingar förbjudet, vare sig det var ingifta eller verkliga släktingar. Ingeborg talade varken franska eller latin, men begärde att saken skulle avgöras av påven i Rom i stället för i Frankrike. Filip förklarade att äktenskapet var ofullbordat och därför ogiltigt, medan Ingeborg hävdade motsatsen. Ingeborgs bror Valdemar Sejr av Danmark ingrep för hennes sak. Påven dömde till Ingeborgs förmån och förklarade att äktenskapet var giltigt. År 1196 gifte sig Filip med Agnes av Meran. Påven förklarade Filips nya äktenskap ogiltigt eftersom skilsmässan inte var godkänd och Filip därför fortfarande var gift med Ingeborg. År 1200 bannlyste påven Filip och placerade Frankrike under interdikt. Filip utsatte Ingeborg för trakasserier med syfte att få henne att själv begära en annullering och avge klosterlöften.      

Först 1213 återinsattes Ingeborg i sin ställning som drottning av Frankrike och erkändes av Filip som hans maka. Som drottning bodde hon dock fortfarande inte vid hovet utan i sin morgongåva Prieuré de Saint-Jean-en l'Isle, nära Corbeil. Vid sin död 1223 gav Filip Ingeborg ett stort underhåll i sitt testamente, men mindre än vad som normalt tillföll en drottning, då han fortfarande inte betraktade henne som en. Först som änka blev hon presenterad vid det franska hovet där hon välkomnades av Ludvig VIII av Frankrike och Blanche av Kastilien. Vid Ludvig VIII:s död 1226 lämnade hon hovet och flyttade tillbaka till Prieuré de Saint-Jean-en l'Isle, där hon bodde till sin död.

Referenser

Succession 

Födda 1170-talet
Avlidna 1236
Danska prinsessor
Frankrikes drottningar
Kvinnor
Adam Heinrich von Steinau

Adam Heinrich von Steinau, födelseår okänt, död 1712 på sitt gods i Böhmen, var en greve, sachsisk och polsk militär samt fältmarskalk.

von Steinau var först i bayersk tjänst och deltog som brigadjär i kriget mot osmanerna i Ungern 1685–1688 samt i pfalziska tronföljdskriget mot fransmännen, då han under hertig Karl V av Lothringen förde befäl vid belägringen av Mainz 1689. Därefter gick han i venetiansk tjänst och utmärkte sig särskilt under denna republiks krig mot osmanska riket 1695. Följande år anställdes han vid den kejserliga armén i Tysk-romerska riket, som under kurfursten av Sachsen, August den starke, opererade mot osmanerna i Ungern. Som sachsisk och polsk fältmarskalk deltog han i stora nordiska kriget, vann i juli 1700 med en huvudsakligen av sachsare bestående armé i slaget vid Jungfernhof nära Riga en framgång över general Otto Vellingk, men blev sedermera själv besegrad av Karl XII i slaget vid Düna den 9 juli 1701, slaget vid Klissov den 9 juli 1702 och slaget vid Pultusk den 21 april 1703. Därefter gick han åter i venetiansk tjänst, men tog en kort tid därefter avsked.

Referenser 

Tyska grevar
Tyska fältmarskalkar
Polska fältmarskalkar
Avlidna 1712
Män
Födda 1600-talet
Deltagare i slaget vid Kliszów
Deltagare i slaget vid Düna