kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pizzicato Five

Pizzicato Five (ピチカート・ファイヴ) var ett japanskt pop band känt för naivistiska melodier med inspiration från 1950- och 1960-talet.

Pizzicato Five är flaggskeppet för den japanska så kallade Shibuya-scenen som fått sitt namn efter en av Tokyos "innestadsdelar". Pizzicato Fives musik är en brygd av influenser; främst 1960-talspop, disco och artrock. Bandet bildades 1979 av Yasuharu Konishi och Keitaro Takanami som var studenter på Aoyama-universitetet i Tokyo. Först 1985 släpptes bandets första singel The Audrey Hepburn Complex. Det första albumet Pizzicato Five In Action släpptes 1986. Deras största hit i Sverige är Twiggy Twiggy från skivan Made in the USA (1994).

Bandet splittrades 2001.

Medlemmar 
 Konishi Yasuharu (小西康陽). Låtskrivare, basist, keyboardist och sångare.
 Takanami Keitarō (高A浪慶太郎, efter ett namnbyte skrivet 高浪敬太郎, Takanami Keitarō). Gitarrist och sångare.
 Sasaki Mamiko (佐々木麻美子). Sångerska till 1987.
 Kamonomiya Akira (鴨宮諒). Keyboardist.
 Tajima Takao (田島貴男). Sångare mellan 1987 och 1990.
 Nomiya Maki (野宮真貴). Bandets sångerska från 1990 och den kanske namnkunnigaste av medlemmarna.

Kuriosa 
 Låten "Baby love child" har använts i Futurama-avsnittet "Leela's Homeworld".
 Nomiya Maki sjunger på soundtracket till tv-spelet Katamari Damacy.
 "à tokyo" spelades i Austin Powers: Goldmember.
 "Baby Portable Rock" är avsignaturen i SVT:s program Vetenskapsmagasinet.

Japanska musikgrupper
WP:Projekt Japan
Löftena kunna ej svika

Löftena kunna ej svika är en psalm där varje vers avslutas med den välkända strofen: "Himmel och jord må brinna, höjder och berg försvinna, men den som tror skall finna, löftena de stå kvar."

Text och musik skrevs av Lewi Pethrus 1913 sedan hans hustru insjuknat strax före jul. Pethrus avbröt en predikoresa i landet när han fick beskedet om hennes sjukdom och att läkare förordade ett operativt ingrepp. De båda beslutade att istället sätta sin lit till Gud i bön. Hustrun tillfrisknade och psalmens två första verser skrevs under bönetiden. 

Psalmen två sista verser tillkom senare. De skrevs i ljuset av hårda angrepp på pingströrelsen, samtidigt som Pethrus iakttog interna överdrifter av svärmeri, enligt Oscar Lövgren.

Publicerad i
Brudgummens Röst i juni 1915.
Samlingstoner 1919 som nr 112 under rubriken "Trossånger".
Fridstoner 1926 som nr 95 under rubriken "Frälsnings- och helgelsesånger".
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 311 under rubriken "Jubel, erfarenhet och vittnesbörd".
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1930 som nr 311.
Segertoner 1930 som nr 70.
Segertoner 1960 som nr 70.
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 402 under rubriken "Erfarenhet och vittnesbörd".
Den svenska psalmboken 1986 som nr 254 under rubriken "Förtröstan - trygghet".
Sångboken 1998 som nr 78.
Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland (1986) som nr 398 under rubriken "Tro och trygghet"

Inspelningar
CD-skivan Svenska folkets psalmer med Ulf Christiansson

Svenska psalmer
Kate Mulgrew

Kate Mulgrew, född 29 april 1955 i Dubuque i Iowa, är en amerikansk skådespelerska. 

Hon föddes som det andra av åtta syskon. Hon är gift med Tim Hagan, demokratisk politiker i Ohio.

Mellan 1995 och 2001 spelade hon Kathryn Janeway, kapten på rymdskeppet Voyager i TV-serien Star Trek: Voyager. Åren 2003–2005 medverkade hon i Broadway-showen Tea at Five som baserar sig på Katharine Hepburns memoarer. Bland hennes övriga roller finns den kaxiga majoren i Remo – obeväpnad, men livsfarlig. Mellan 2013 och 2019 spelade hon rollen som Red i TV-serien Orange Is the New Black.

Filmografi

Filmer

TV-serier

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1955
Personer från Dubuque, Iowa
Levande personer
Alumner från New York University Tisch School of the Arts
Mekaniska sjumilastövlar

De mekaniska sjumilastövlarna är en patenterad rysk uppfinning för att underlätta gång. "Stövlarna", som egentligen är en mekanisk konstruktion som spännes fast runt till exempel ett par kängor, drivs med var sin förbränningsmotor. En stöt med kraften riktad mot marken ger vid varje nedtramp ett energitillskott som gör att hastigheten för normal gång blir ungefär 17 km/h. Toppfarten ligger runt 35 km/h för den som lärt sig behärska tekniken. Bränsleförbrukningen uppges ligga på ungefär 4 centiliter per mil. De mekaniska sjumilastövlarna började utvecklas på sextiotalet för röda armén men utvecklingsarbetet lades ned. Det återupptogs år 2000 av forskare på universitetet i staden Ufa med sikte på både den civila och militära marknaden.

Se även
Sjumilastövlar
Hoppstylta

Externa länkar
Film på Youtube

Maskinteknik
Brandenburg (olika betydelser)

Brandenburg kan syfta på:

 Biskopsdömet Brandenburg – ett furstbiskopsdöme i Tysk-romerska riket 948–1571
 6068 Brandenburg – en asteroid

Geografi

Tyskland
 Brandenburg – ett förbundsland i nordöstra Tyskland 1990–
 Markgrevskapet Brandenburg – ett historiskt landskap och en tidigare stat i dagens nordöstra Tyskland och västra Polen 1157–1806
 Provinsen Brandenburg – en provins i den tyska staten Preussen 1815–1946
 Mark Brandenburg (Östtyskland) – en provins i Östtyskland 1945–1952
 Brandenburg an der Havel – en kretsfri stad i förbundslandet Brandenburg i Tyskland
 Brandenburgs domkyrka – en domkyrka
 Berlin Brandenburgs flygplats – Berlins nya storflygplats som invigdes 2020

Ryssland
 Brandenburg (Frisches Haff) – det tyska namnet på en ort i Kaliningrad Oblast, se Usjakovo

USA
Brandenburg, Kentucky – en stad i Kentucky

Personer

Med furstlig rang
Följande är felaktigt alfabetiserade under Brandenbrug:
 Elisabet av Brandenburg-Küstrin (1540–1578), markgrevinna
 Karl Emil av Brandenburg (1655–1674), kronprins av kurfurstendömet Brandenburg
 Kristian Ludvig av Brandenburg-Schwedt (1677–1734), markgreve
 Ludvig av Brandenburg (1666–1687), markgreve och arvfurste av Brandenburg

Med efternamnet Brandenburg
 Axel Brandenburg (född 1959), tysk astrofysiker
 Chet Brandenburg (1897–1974), amerikansk skådespelare och regiassistent
 Erich Brandenburg (1868–1946), tysk historiker
 Friedrich Wilhelm von Brandenburg (1792–1850), tysk statsman
 Hubertus Brandenburg (1923–2009), tysk biskop för Stockholms katolska stift
 Karlheinz Brandenburg (född 1954), tysk ingenjör och matematiker, skapare av MP3-formatet
 Lorenz Wilhelm Brandenburg (1794–1850), svensk ingenjör
 Otto Brandenburg (1934–2007), dansk sångare, musiker och skådespelare

Se även
 Brandenburgkonserterna – sex orkesterverk komponerade av Johann Sebastian Bach
 Brandenburg-Preussen – en  del i den forna titeln för huvudmannen i huset Hohenzollern

Efternamnsförgreningssidor
Tyska efternamn
Libido

Libido (uttal: [libid'o]) är en psykoanalytisk term. Den härrör från freudiansk driftteori och syftar på livsenergi och livsdrift. Termen har framför allt förknippats med dess partialdrift, den sexuella energin och driften. Enligt den freudianska teorin är libidon och aggressionen människans två viktigaste drifter, och de viktigaste motivbilderna till människans handlande och val. För specifikt den sexuella lusten, se sexlust. 

Ordet libido är hämtat från latin, där det betyder åtrå, längtan, drift, lust, begär. Det införlivades i psykologin av Sigmund Freud, när han på darwinistisk grund försökte finna en term för den drift som leder till fortplantning. Allt eftersom hans teoribildning om människans driftsliv utvecklades, förändrade han termens innebörd. Sexualiteten (eros) såg han på denna evolutionistiska grund slutligen som libidots mål. Mot libidot ställde han dödsdriften, som också uppfattades som en destruktionsdrift.

Libidon är enligt den psykoanalytiska teorin en av de allra viktigaste drifterna som utgör det omedvetna. Ett osunt eller hämmat libido ger, enligt teorin, sig till känna genom olika störningar eller andra uttryck till exempel sexuella drömmar eller narcissism (när libidot är riktat mot en själv). Sigmund Freud menade att libidot kunde störas av destruktiva mellanmänskliga relationer, i synnerhet till modern och fadern, under barndomen och senare. Men så kunde även jagdrifterna (självbevarelsedrifter) hämma det, vilka han ansåg vara libidots motsats. Ett socialt accepterat sätt att hantera en hämning eller störning (livshantering), menade Freud vara sublimering, en försvarsmekanism där de hämmade behoven uttryckts genom skapande verksamhet (konstnärligt eller intellektuellt).

Referenser

Noter

Allmänna källor 
 Psykologiguiden: libido och relaterade artiklar

Psykoanalys
Sexualhistoria
Sexologi
Instinkter och behov
Rez

Rez är en blandning mellan musikspel och shoot 'em up till Dreamcast och PlayStation 2. Spelet uppmärksammades i dagstidningarnas kulturbilagor för sitt estetiska värde.

Producent för spelet var Tetsuya Mizuguchi, även känd som upphovsmannen bakom Space Channel 5, Meteos och Lumines: Puzzle Fusion, som alla kombinerar musik och grafik på ett innovativt sätt. Spelet finns även i en specialutgåva kallad Rez: Trance Vibrator   där det ingår en lös enhet med vibrationsfunktion som även är användbar till spel som Space Channel 5:Part 2 och Disaster Report.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Musikspel
Dreamcast-spel
Playstation 2-spel
Datorspel 2001
Musikåret 2001
Sony Interactive Entertainment-spel
Palatal konsonant

En palatal fon uttalas genom att tungan trycks mot gommen.

I svenskan finns tre palatala konsonanter:
 två frikativor: tonlös alveolo-palatal [ɕ] (tje-ljudet), tonande [ʝ] (variant av j-ljudet), samt
 en approximant: [j] (variant av j-ljudet).

Se även
 Internationella fonetiska alfabetet

Konsonantljud
Velar konsonant

En velar fon uttalas genom att tungryggen trycks mot den mjuka gommen.

I svenskan finns tre velara konsonanter:
 två klusiler: tonande [g], tonlös [k], samt
 en nasal: [ŋ].
Därtill finns ett uttal av sje-ljudet, vilket av IPA beskrivs som ”samtidigt postalveolar och velar”:
 [ɧ].

I andra språk förekommer även till exempel velara:
 frikativor:
 [], tonlöshebreiska : מיכאל [mixel] (Michel)
 [], tonandegrekiska : bokstaven γ
 approximanter
 [], spanska : paga [] (lön)
 [], lateral
 implosivor
 []
 ejektivor
 []
Velarisering markeras i IPA med hjälp av [].

Se även 
 Internationella fonetiska alfabetet

Fonetik
Uvular konsonant

En uvular fon uttalas genom att tungan och gomspenen möts.

I svenskan finns regionalt två olika uvulara konsonanter:
 en tremulant: [ʀ] (ett r, rullat bak i munnen)
 en frikativa: [ʁ] (ett r, skorrat bak i munnen)

Se även
 Artikulationsställe
 Internationella fonetiska alfabetet

Fonetik
Faryngal konsonant

En faryngal fon uttalas genom att tungan trycker mot svalget.

I rikssvenska finns inga faryngala fonem.

Se även
 Internationella fonetiska alfabetet

Konsonantljud
Glottal konsonant

En glottal fon är ett språkljud som bildas genom att stämläpparna (stämbanden) förs samman. Vokaler är av naturen glottalt producerade, men glottala konsonanter kan vara antingen tonande eller  tonlösa. Glottala konsonanter kallas ibland för laryngaler efter artikulationsstället struphuvudet (larynx).

I svenskan finns två olika glottala konsonanter som är frikativor och varianter av h-ljudet:
tonande glottal frikativa: [ɦ]
tonlös glottal frikativa: [h]

I det internationella fonetiska alfabetet finns dessutom glottal klusil: [ʔ]. Detta är ett stötljud som även kan kallas glottalt stopp eller på tyska knacklaut. Förutom i tyskan förekommer det bland annat i danskan och nederländskan.

Se även 
 Laryngalteorin

Källor 
 Lundström-Holmberg, Eva & af Trampe, Peter, Elementär fonetik. Lund: Studentlitteratur 1987.

Konsonantljud
Kymmendö

Kymmendö, ibland även Kymendö (och av öns befolkning uttalat Tjymendö), är en ö som ligger strax nordost om större Ornö i Stockholms södra skärgård i Haninge kommun, omkring 7 km ostsydost om Dalarö i Jungfrufjärdens närhet. 

Ett fiskehemman har funnits på Kymmendö åtminstone sedan 1539. Ursprungligen ägdes Kymmendö av kronan, men kom på 1600-talet under frälset på Tyresö slott. Ön friköptes 1802 av kofferdikapten Carl Petter Blom och han lät skänka ön med kringliggande skär och fiskevatten till sin systerson. Därefter har ön tillhört samma släkt i över 200 år. Från förra seklets mitt har Kymmendö varit i nuvarande familjen Wahlströms ägo, och familjens 27 medlemmar utgör idag öns hela befolkning.

Idag driver bröderna Wahlström med familjer ett småbåtsvarv, sjömack, butik, krog och jordbruk. Man tillverkar även den träram, vilken används som stenkista för privata båtbryggor. Öborna lever även på turismen och erbjuder guidade promenader under somrarna. Kymmendö brygga trafikeras av Waxholmsbolaget. I bryggans närhet ligger livsmedelsbutik, matservering och krogen Carlssons bakficka. Många av öns besökare lägger till i naturhamnar, som finns på två sidor av ön.

Kultur
Kymmendö med sina invånare inspirerade August Strindberg att skriva romanen Hemsöborna. Strindberg kom hit första gången 1871 som ung sommargäst tillsammans med några studiekamrater och återvände därefter somrarna 1872 och 1873. Han återvände därefter 1880, nu med sin hustru Siri von Essen och deras barn och vistades här somrarna 1881, 1882 och 1883. Sommaren 1881 hade han sällskap av Carl Larsson, som då arbetade med att illustrera Svenska folket i helg och söcken.  Efter att romanen Hemsöborna publicerades 1887 var Strindberg inte längre välkommen tillbaka till ön varför författaren med familj framdeles fick lov att tillbringa somrarna på Dalarö.

Den skrivarstuga där Strindberg skrev Mäster Olof och Det nya riket finns ännu bevarad, likaså den sommarbostad som familjen hyrde och hans egenhändigt planterade syrenhäck. Skrivarstugan vårdas av Strindbergssällskapet och hålls av familjen Wahlström fritt tillgänglig för besök av allmänheten. Hemsöborna skrevs inte på Kymmendö utan under August Strindbergs vistelse 1887 i Lindau vid Bodensjön.

Werner Aspenström blev 1941 första gången sommargäst på Kymmendö och kom att tillbringa över 50 somrar här. Under denna tid besöktes ön av flera kända författare; bland andra Stig Dagerman, Karl Vennberg och Bengt Anderberg. Stig Dagerman skrev sin roman De dömdas ö på Kymmendö 1946 och Werner Aspenström skrev dikten Ikaros och gossen Gråsten här.

Referenser

Externa länkar

August Strindberg
Öar i Haninge kommuns skärgård
Malcolm Wicks

Malcolm Hunt Wicks, född 1 juli 1947 i Hatfield, Hertfordshire, död 29 september 2012 i London, var en brittisk parlamentsledamot för Labour. Han representerade valkretsen Croydon North sedan valet 1992. 

Han har läst vid bland annat London School of Economics och arbetat mycket med familjefrågor.  Mellan juli 1999 och juli 2001 var han biträdande minister med ansvar för livslångt lärande, från 2001 till 2005 var han arbets- och pensionsminister och därefter energiminister.

Externa länkar
Officiell webbplats

Referenser

Brittiska parlamentsledamöter
Storbritanniens ministrar
Brittiska politiker under 2000-talet
Födda 1947
Avlidna 2012
Män
Alumner från London School of Economics
Gotlandsmarmor

Gotlandsmarmor är ett inofficiellt äldre namn på den röda kalksten som finns på Gotland, vilken innehåller talrika fragment av krinoideer och koraller. Den har ofta använts som både nyttosten och byggnadssten och finns i form av bordskivor, brevpressar och prydnadsföremål. Flera av Gotlands medeltida kyrkobyggnader består av "Gotlandsmarmor".

Källor

Bergarter med tillnamn
Marmor
Gotlands geografi
Rådmansgatan (tunnelbanestation)

Rådmansgatan är en station i Stockholms tunnelbana belägen i stadsdelen Vasastan i Stockholms innerstad.
Stationen ligger under Sveavägen mellan Rådmansgatan och Rehnsgatan. Stationen är belägen mellan stationerna Odenplan och Hötorget och togs i bruk den 26 oktober 1952. Arkitekt var Gunnar Lené. Avståndet till station Slussen är 2,8 kilometer.

Stationen är den enda i tunnelbanenätet som är uppkallad efter en gata.

Stationen trafikeras av T-bana 1 (gröna linjen). Plattformen har gula kakelklädda väggar och ligger 8 meter under marken. Det finns två biljetthallar med vardera två entréer från gatuplan. Från söder vid Sveavägen 53 och Sveavägen 80 samt från norr vid Handelshögskolan vid Sveavägen 98 och Observatorielundens södra hörn.

Konstnärlig utsmyckning vid den södra entrén med ett antal Strindbergsemaljer av konstnären Sture V Nilsson och är från 1983. Stationen har 28 100 trafikanter ett genomsnittligt vinterdagsdygn.

29 maj 1959 skedde en tunnelbaneolycka vid stationen Rådmansgatan. Ett norrgående tåg skulle köra in på  ett stickspår men något gick snett, istället körde tåget in i ett relähus. Kostnaden för reparationer för skadorna uppgick mot en halv miljon.

Externa länkar

Källor

Referenser

Stockholms tunnelbanestationer
Byggnader och anläggningar i Vasastan
Järnvägsstationer invigda 1952
1952 i Sverige
Rådmansgatan, Stockholm

Rådmansgatan är en gata i Stockholms innerstad, i stadsdelarna Östermalm och Vasastaden.

Gatan sträcker sig från Engelbrektsgatan 43/Lill-Jans Plan, sedan via Östermalmsgatan 29, Danderydsplan, Karlavägen 14, Birger Jarlsgatan 62, Tulegatan 5, Döbelnsgatan 37, Sveavägen 80, Drottninggatan 114, Upplandsgatan 18, Västmannagatan 24 till Dalagatan 14.

Gatan har fått sitt namn efter rådmannen Nils Nilsson Emporagrius, 1607–1681, tomtägare i kvarteret Vega, Rådmansgatan 70.

Området 
Området som går längs Rådmansgatan kallades förr för det litterära Stockholm. Men senare tid även för kunskapskvarteret. Rådmansgatan från Östermalm till Vasastaden finns olika institutioner för vetenskap, undervisning och forskning. Större delen av Rådmansgatan har en 1880 tals arkitektur. Under 1920-talet uppfördes flera byggnader, ritade av tidens främsta arkitekter: Stadsbiblioteket med sin stränga geometriska form, Handelshögskolan för utbildning av civilekonomer och högskolebyggnaden på Norrtullsgatan med en imponerande tempelgavel mot Drottninggatan. Flertalet av universitetets institutioner flyttade på 70-talet ut till Frescati. Området vid Rådmansgatan som står där idag byggdes fram under 1920-talet, detta var i samband med Observationskullens framväxt med framstående arkitektur. Observationskullen ligger i närheten av Rådmansgatan.  

Tidigare har även ett fängelse legat placerat på Rådmansgatan, Östermalmsfängelset som byggdes 1895–1897 och revs 1968. Det var ett fängelse med 115 celler för kvinnor, det var passande på denna tid för ett fängelse på denna plast då det låg i utkanten av stan men även på grund av att innan 1920-talet var det som sagt en låg bebyggelse. Östermalmsfängelset låg på Rådmansgatan vid hörnet av Östermalmsgatan.

Hus längs gatan 
Nummer 12 : Tekniska högskolans arkitektursektion
Nummer 45 : Tunnelbanestation Rådmansgatan
Nummer 47 : f.d. Åhlen och Åkerlunds tryckeri
Nummer 51 : Handelshögskolan i Stockholm
Nummer 53 : Anckarströmska huset
Nummer 62 : f.d. Stockholms högskolas kårhus
Nummer 64–70 : Stockholms universitet
Nummer 69 : S:t Peters hem för gamla
Nummer 73: Plakett vid porten, att Hjalmar Söderberg hade en "skrivarlya" på tredje våningen i huset. 
Nummer 81–83 : Stockholms musikgymnasium

Rådmansgatan som namn på Folkungagatan 
Dagens Folkungagatan på Södermalm hette under en period före den stora namnrevisionen Rådmansgatan. Beteckningen förekommer i Holms tomtbok från 1674 samt på Petrus Tillaeus karta från 1733.

Se även 
 Rådmansgatan (tunnelbanestation)
 Rådmansleden
 Gator och torg på Östermalm

Referenser

Noter

Externa länkar 

Gator och torg på Östermalm
Gator och torg i Vasastan
PDS

PDS kan syfta på 

 PDS – ett tidigare tyskt parti, se Partei des Demokratischen Sozialismus
 PDS (kirurgisk sutur) – en kirurgisk sutur
Medieval: Total War

Medieval: Total War är ett datorspel som är utvecklat av Creative Assembly och utgivet av Activision 2002. Spelet är turordningsbaserat men innehåller också fältslag i realtidsstrategi. Det är den andra delen i Total War-serien.

Gameplay 
Spelet utspelar sig i Europa under medeltiden mellan åren 1087 och 1453. Det går ut på att skapa ett vidsträckande imperium inom Europa, Nordafrika och Mellanöstern. Det finns 21 spelbara fraktioner till förfogande, till exempel England, Frankrike, Tysk-romerska riket, Egypten och Italien.

Kampanjkartan 
Spelet består av två skilda delar. På den stora strategikartan administrerar man sitt rike och gör de strategiska besluten, till exempel vilka riken som man bör alliera sig med, var man bör skicka sina spioner, lönnmördare, präster med mer och viktigast av allt - var man bör skicka sina arméer. Kartan är indelad i ett antal provinser, var och en med en provinshuvudstad som fungerar som nyckel till provinsen. Man erövrar en provins genom att ta den i strid eller genom diplomati/mutor. Därefter belägras provinshuvudstaden, och först när den fallit får man att ha full kontroll över provinsen. 

Denna del av spelet är turordningsbaserat, vilket innebär att spelaren gör sina strategiska beslut för att sedan invänta AIfraktionernas reaktioner och beslut. Arméerna och agenterna (diplomater, spioner med mer) förflyttas som spelpjäser mellan provinserna, en provins per gång.

Slag 
När man beordrar en armé att anfalla en fientlig provins så leder detta, såvida fienden inte beordrar reträtt, till spelets andra del - stridsdelen.

I stridsdelen möts de två arméerna i fältslag. Varje armé består av ett antal enheter, vilka i princip motsvarar kompanier till storleken, som innehåller upp till ca 150 soldater i varje, beroende på vad man har ställt in för storlek. Enheterna är spelets minsta taktiska enheter, man kan även gruppera flera enheter till större armégrupper.

För att segra krävs, om man inte har ett stort övertag redan från början, ett visst mått av taktiskt kunnande. Elementära saker man bör veta är till exempel att undvika att anfalla spjutbeväpnade män framifrån med kavalleri, se till att omringa och flankera fiendeformationen med mer. Med ännu mer avancerade manövrar kan man vinna stora segrar och själv lida mindre förluster, ett exempel kan till exempel vara att placera soldater (främst kavalleri) i skogar där fienden inte kan se dem för att sedan falla över dem från sidan eller bakifrån medan man kommer framifrån med infanteri.

Utmärkelser 
Medieval: Total War har bland annat mottagit följande pris:
Guldpixeln 2002 för årets strategispel.

Källor

Externa länkar 
Totalwar.com - Officiell webbplats

Datorspel 2002
Windows-spel
Strategidatorspel
Datorspel utgivna av Activision
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel som utspelar sig under medeltiden
Stigmatisering (religion)

För den sociologiska betydelsen, brännmärkning av en grupp i samhället, se stigmatisering (sociologi).

Stigmatisering (av stigma) innebär att kroppen utan vetenskaplig förklaring får blödande sår som liknar de Jesus fick vid sin korsfästelse. Fenomenet är omtvistat; inom Romersk-katolska kyrkan räknas det som ett mirakel. Såren uppträder på samma ställen som Kristi sår, det vill säga i händer, på fötter, i pannan, i sidan och ibland på andra delar av kroppen. Såren uppstår oftast i samband med en stark inlevelse i Jesu lidandeshistoria, ibland beledsagade av extatiska visioner.

Den förste som Katolska kyrkan erkänner ha haft stigmata var Franciskus av Assisi; man firar hans stigmatisering den 17 september. Det första beskrivna fallet är från ärkebiskopen i Canterbury Stephen Langton i England år 1222. Katolska kyrkan erkänner åtminstone 62 fall, men hundratals har rapporterats. Under 1900-talet tillhör Padre Pio, helgonförklarad 2002, de mest kända stigmatiserade personerna dock inte utan att orsaken till såren ifrågasatts.

Personer som uppvisat stigmatiseringssår 
 Lucia av Narni, saligförklarad
 Caterina av Ricci, helgon
 Katarina av Siena, helgon
 Anna Katharina Emmerick 
 Franciskus av Assisi, helgon
 Gemma Galgani, helgon 
 Veronica Giuliani, helgon 
 Johannes av Gud, helgon
 Melanie Calvat, saligförklarad
 Marie-Julie Jahenny 
 Faustina Kowalska, helgon
 Marie de l'Incarnation, saligförklarad
 Marie Rose Ferron 
 Marcelline Pauper, en syster i Nevers 
 Marthe Robin 
 Therese Neumann 
 Padre Pio, helgon
 Rita av Cascia, helgon
 Myrna Nazzour
 Zlatko Sudac
 Heili Tauriainen, inofficiellt hertiginnan av Lappland 1805-1817

Källor 
 The Catholic Encyclopedia: Mystical Stigmata
 A History of Stigmata
 Medicine: St. Francis' Stigmata

Referenser 

Katolska kyrkans teologi och doktrin