kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kurort

Kurort är en plats för behandling av vissa sjukdomar eller för möten, avkoppling och rekreation. En kurort kan ha anslutning till en badplats eller ligga i en trakt med lämpligt klimat för sjuk- och hälsovård. Förr ingick ofta brunnsdrickning i en kurortsvistelse.

Ordet kurort har funnits på svenska sedan 1840 enligt Svenska Akademiens ordbok och är sammansatt av orden kur ("vård, läkarvård, eg.: omsorg", ursprungligen av latinska ordet cura) och ort ("plats, ställe").

Exempel på kurorter 
 Baden-Baden, Tyskland
 Bad Harzburg, Tyskland
 Bad Nauheim, Tyskland
 Bad Saarow, Brandenburg, Tyskland
 Wiesbaden, Tyskland
 Bath, England
 Royal Leamington Spa, England
 Biarritz, Frankrike
 Jalta, Ukraina/Ryssland
 Pärnu, Estland
 Spa, Belgien
 Karlovy Vary (tidigare Karlsbad)
 Bílina (tidigare Bilin)
 Teplice (tidigare Teplitz)
 Leysin, Schweiz

Kurorter i Sverige

 Drabo hälsobrunn
 Gustafsberg
 Hjo vattenkuranstalt
 Holsby brunn
 Loka brunn
 Lysekils badinrättning
 Medevi brunn
 Mössebergs kurort
 Nybro
 Ramlösa hälsobrunn
 Ronneby brunn
 Skagersbrunn
 Stene brunn
 Sätra brunn
 Söderköping
 Södertelge Kallvattenkurinrättning
 Tranås kuranstalt
 Tyringe badanstalt och sanatorium
 Varberg
 Visby vattenkuranstalt
 Örserumsbrunn

Se även 
 Sveriges kurortsmuseum
 Brunnsort
 Spa
 Sanatorium

Källor

Vidare läsning

Bebyggelsetyper
 
 
Hälso- och sjukvård
Tillgång

Denna artikel behandlar begreppet tillgång i redovisningen. För frasen tillgång och efterfrågan se Utbud och efterfrågan.

Tillgångar är i redovisningssammanhang summan av det bokförda värdet på hela förmögenheten. Tillgångar kan bestå av egendom, immateriella rättigheter, banktillgodohavanden eller andra fordringar.

Tillgångar utgör den ena sidan i en balansräkning eller balansrapport, och är alltid lika med skulder och eget kapital tillsammans. Tillgångssidan kallas också för aktivsidan eller aktiva.

Olika indelningar av tillgångar

Materiella och immateriella tillgångar 
Materiell tillgång är fysiska saker, alltså en tillgång som har fysisk substans. Exempel på materiella tillgångar är byggnader, maskiner och varulager. 

Immateriell tillgång är däremot immateriella rättigheter som inte är fysiska saker. Exempel är patent, licensrättigheter och goodwill.

Vissa immateriella rättigheter kan vara information som bärs av fysiska saker, till exempel ett dokument eller en cd-skiva. En sådan rättighet är antingen materiell eller immateriell, beroende på vilken som har störst förmögenhetsvärde eller penningvärde.

Anläggningstillgångar och omsättningstillgångar 
Anläggningstillgång är en tillgång som är avsedd att behållas för att användas under längre tid. Exempel på anläggningstillgångar är byggnader och maskiner.

Omsättningstillgång är en tillgång som avsedd att köpas och säljas (omsättas) i verksamheten. I en balansräkning indelas omsättningstillgångar i varulager, kortfristiga placeringar, kundfordringar samt kassa och bank.

Se även 
 Skuld
 Utbud och efterfrågan

Källhänvisningar 

Företagsekonomi
Ansikte

Ansiktet är ett centralt komplex av sinnesorgan som ofta omfattar lukt, syn och smaksinne. Hos de djur som har ett ansikte är det oftast placerat på den ventrala ytan av huvudet. Begreppet används främst om människan och vad det omfattar varierar beroende på definition, men oftast ingår pannan, ögonbrynen, ögonen, näsan, kinder, mun och hakan, men definitionen kan även omfatta hår, ansiktsbehåring och öron. Ansiktsuttryck används för kommunikation, och ansiktet utgör en central aspekt av en persons utseende och identitet. Ansiktet är det viktigaste igenkänningstecknet för en individ.

Ansiktets skelett
Ansiktets skelett består dels av pannbenet, som det delar med hjärnskålen (i strängt anatomisk betydelse tillhör pannbenet enbart den senare), dels av de egentliga ansiktsbenen: okben, överkäksben, näsben och underkäkar, vilka mellan sig innefattar de stora ansiktsöppningarna: ögonhålornas, näshålans och munhålans. Över denna ansiktets stomme, kompletterad med näsbrosk och öronbrosk, är dragen en mask av mjukdelar: muskler, nerver, kärl och hudsystem.

Ansiktets muskler
Ansiktets muskler är dels tuggmusklerna, dels den mimiska muskulaturen. De förra, på varje sida fyra till antalet, är utvecklingshistoriskt gamla och arbetar kring käkleden mellan underkäken som rörlig och kraniet i övrigt som fast punkt. De mimiska musklerna är utvecklingshistoriskt sett ett sent förvärv och är de enda musklerna i människokroppen, som är belägna i underhudsbindvävnaden. De kan grupperas kring vardera av ansiktets öppningar i två huvudgrupper: radiärt förlöpande med uppgift att vidga, cirkulärt förlöpande med uppgift att förtränga respektive öga, mun, näsa och öra (de sistnämndas muskler hos människa är rudimentära). I allmänhet betecknar ett närmande av dragen till ansiktets mittlinje bedrövade och ett utbredande av dragen åt sidorna glättiga sinnestämningar. Den lätthet, varmed ansiktsmimiken reagerar för sådana varierar hos olika raser och individer. Den kan vara sjukligt ökad (ansiktsspasmer) eller sjukligt minskad, t. ex. vid sömnsjuka och vissa sinnessjukdomar.

Ansiktets nerver
Ansiktets nerver är tre: känselnerven är 5:e hjärnnerven, vars tre grenar fördelar sig på panna, överkäks- och underkäksparti (tandvärk!). Tuggmuskulaturen ombesörjes av 5:e hjärnnervens muskelgren och den mimiska muskulaturen av 7:e hjärnnerven, "ansiktsnerven", som går ut ur skallen strax under örat och förgrenar sig i ansiktet.

Ansiktets kärlsystem
Ansiktets blodförsörjning är mycket god, varför sår blöder rikligt men också läker lätt. Av vikt är att ansiktets blodkärl genom ögonhålorna står i förbindelse med hjärnhinnornas med risk för hjärnhinneinflammation vid inflammationer i ansiktet.

Se även
 Mimik

Noter

Externa länkar
Emblematik

Emblematik är läran om emblem och deras användning. Två kända emblematiska verk är Andrea Alciatis Emblematum liber (1531) och Cesare Ripas Iconologia (1593). Det första svenska verket om emblematik är Abraham Sahlstedts Sinnebildskonsten (1758).

Symboler
Heraldik
Pirog

Pirog är en maträtt bestående av deginbakad fyllning. Degen kan vara lagad av allt från potatis, mjöl eller majs och fyllningen kan bestå av exempelvis köttfärs, ris eller grönsaker. Piroger kan också serveras som dessert, fyllda med bär eller frukt, exempelvis blåbärspirog.

Piroger över hela världen
Piroger förekommer i många länder; framförallt i Ryssland, där den är nationalrätt. Det förekommer i bland annat Finland där karelska piroger är ett vanligt inslag i husmanskosten. I Ukraina finns det många olika sorters piroger. Pirogerna kan vara fyllda med kött, svamp, kål eller ostmassa. Polska piroger är kokta, liksom de flesta kinesiska.

Nära besläktade med pirogerna är i Sverige kroppkakor och pitepalt. I Sverige populariserades maträtten när tillverkaren Dafgårds 1989 under perestrojkan lanserade den djupfrysta pirogen Gorby's, uppkallad efter Michail Gorbatjov.

Etymologi 
Ordet pirog kommer från ryskans пиро́г (pirog). Det ryska ordet betyder emellertid paj (vanligen stor som en tallrik) och de mindre bakverk som på svenska kallas pirog (stor som en smörgås) heter på ryska пирожо́к (pirozjok), en diminutiv av пиро́г, alltså en liten paj. Det finska ordet piirakka har behållit det ryska ordets betydelse som ett allmänt ord för paj.

Källor

Externa länkar 

Kötträtter
Pajer
Ryska maträtter
Polska maträtter
Finländska maträtter
Kinesiska maträtter
Bastard

Bastard, även oäkting, föråldrat uttryck för ett i olaglig sammanlevnad avlat barn, stundom om ett barn, vars moder var av lägre stånd än fadern. Under den tidigare medeltiden innebar icke namnet bastard något vanärande. Vilhelm Erövraren och Jean de Dunois, "bastarden av Orleans", gav sig offentligt detta namn. 

Hos frankerna delade bastarderna till och med arv med de lagliga avkomlingarna. Den senare medeltidens lagar däremot var mycket stränga mot bastarderna. Dessa var, åtminstone i Frankrike och Tyskland, kungens livegne, fick icke ärva ens modern, ägde ej rättighet att testamentariskt förordna över sina ägodelar, vilka tillföll landsherren, och var uteslutna från alla ämbeten och borgerliga yrken. I
Frankrike gjordes dock undantag för adliga bastarder. De fick ärva en del av förmögenheten, även om lagliga barn fanns, och ägde rätt att begagna faderns vapen, blott med tillsats av en stjärna eller en snedbjelke, till beteckning av den oäkta börden. Furstliga bastarder fick vanligen någon hög adlig titel. En del av fullblodsadeln i England och Frankrike leder sitt ursprung från sådana ättefäder. Engelska namn, sammansatta med Fitz, betecknar enligt Nordisk familjebok alltid dylikt ursprung, men då fitz (fr. fils, son) allmänt använts som patronym och i vissa andra delar av Britannien ofta bibehållits som släktnamn, skall tolkningen inte göras oförsiktigt.

Bastard har också använts som ett allmänt nedsättande uttryck relaterat till människor med föräldrar från olika samhällsklasser eller folkgrupper. Bastard används även numera normalt som beteckning för avkommor från djur av olika raser, till exempel olika hundraser.

Se även
Oäkta barn
Frillobarn

Källor

Rättshistoria
Ugglan
Strabon

Strabon (grekiska: Στράβων), född omkring 63 f.Kr. i Pontos, död omkring 24 i Rom, var en grekisk historiker, geograf och filosof.

Nedslagskratern Strabo på månen och asteroiden 4876 Strabo är uppkallade efter honom.

Biografi 
Strabon studerade i Rom och troligen även i Alexandria och företog år 24 f.Kr. en resa uppför Nilen. Under senare delen av sin levnad skrev Strabon Geographica, ett omfattande arbete, 17 böcker, vilka behandlade världens fysikaliska-matematiska geografi. En topografisk beskrivning av Europa, Asien och Afrika ingick även.

Strabons första större arbete var Historica hypomnemata - Historiska minnen, 43 böcker, av vilket endast återstår ett ark papyrus, vilket förvaras på Milanos universitet.

Som stoiker ansåg han att geografin utgjorde en del av filosofin. Han var motståndare till den romerska imperialismen.

Referenser

Källor 
 
 

Födda 64 f.Kr.
Födda 63 f.Kr.
Avlidna 24
Grekiska historiker under antiken
Antikens grekiska filosofer
Antikens geografer
Män
Emsdepeschen

Emsdepeschen var en telegramrapport den 13 juli 1870 vari kung Vilhelm I av Preussen underrättade Preussens ministerpresident Otto von Bismarck om sina förhandlingar i Ems med den franske ambassadören Vincent Benedetti. Detta telegram anses ha utlöst det fransk-tyska kriget (1870–1871).

Den franska regeringen lät sin ambassadör Benedetti uppsöka kung Vilhelm I i staden Bad Ems. Det telegram ("die Emserdepesche"), varigenom kungen lät underrätta Bismarck i Berlin om denna underhandling med Benedetti, publicerades av Bismarck samma kväll genom tidningarna i redigerad form, så att det framstod som om kungen tämligen skarpt hade avvisat ambassadörens fordran. Denna framställning väckte en storm av chauvinistisk ovilja i Paris, som skärptes genom av Bismarck inspirerade artiklar i den tyska pressen. Kejsar Napoleon III önskade personligen fred, men rycktes med av den franska nationalistiska stämningen, och den 19 juli 1870 tillkännagavs Frankrikes krigsförklaring. Bismarck hade utnyttjat den franska regeringens diplomatiska otymplighet till att framkalla det sedan länge hotande kriget vid en tidpunkt, då Frankrike såväl militärt som politiskt var ofullständigt förberett.

Referenser

Externa länkar

Fransk-tyska kriget
1870 i Frankrike
Telegrafi
Bastilj

Bastilj (franska bastille), ursprungligen benämning på fasta, med torn försedda slott, blev med tiden företrädesvis namnet på det åren 1370-1383 på Karl V:s befallning byggda kastell i Paris, som skulle tjäna till skydd mot engelsmännen och som kom att kallas kort och gott Bastiljen.

Se även
 Befästning
 Belägring
 Borg
 Brohuvud

Källor

Byggnadstyper
Militära termer och begrepp
Ugglan
Bara kyrka

Bara kyrka är en kyrkobyggnad nordost om tätorten Bara. Den tillhör Värby församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes i romansk stil runt år 1200. Från början bestod kyrkan av långhus med ett mindre kor och en halvrund absid i öster. Ingången låg mitt på södra långsidan. Senare under medeltiden välvdes kyrkan. Samtidigt förlängdes långhuset och koret breddades. År 1485 färdigställdes kyrktornet.

Bara kyrka som är belägen högt uppe på en kulle kan lätt ses på avstånd. Bara kyrka är, precis som många andra kyrkor som var byggda på 1100- och 1200-talen, belägen på öppen och hög yta för att dels fungera som en försvarspunkt samt tillflyktsort vid oroliga tider. I nutid så har kyrkan tre ingångar, men ett visitationsprotokoll ifrån 1822 lyder texten ” Bara Kyrka är 47 aln. 9 tum lång och 13 ½ alnar bred” och att ”i Bara kyrka finnas fyra dörrar”.

Under första hälften av 1600-talet byggdes en korsarm i söder som tjänade som gravkor för Beck-Friis och herrskapskyrka. Den har fortfarande kvar sin ursprungliga renässansgavel. I början av 1800-talet ersattes tornspiran med nuvarande tegeltak. Innan tornspiran ersattes med tegeltak så använde sjömän tornspiran som ett sätt att lokalisera sig. Kyrkan inhägnas av kallmur.

Inventarier
 Altaruppsatsen tillverkades i början av 1600-talet. Den gjordes troligen av Jacob Kremberg.
 Kyrkan romanska dopfunt fanns länge på Statens historiska museum men står numera åter på plats i kyrkan.

Orgel
Den nuvarande orgeln byggdes 1885 av Anders Victor Lundahl, Malmö och är en mekanisk orgel. invigdes på hösten 1885. Orgeln har omdisponerats och utökats av Anders Persson Orgelbyggeri, Viken

Källor

Fotnot

Externa länkar
 Värby församling informerar

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Svedala kommun
Johannes Brønsted

Johannes Nicolaus Brønsted, född 22 februari 1879 i Varde, död 17 december 1947 i Köpenhamn, var en dansk fysikalisk kemist som 1923 (samtidigt med Martin Lowry) definierade en bas som en "protonacceptor" samt en syra som en "protondonator".

Biografi 
Brønsted var professor i kemi vid Köpenhamns universitet, och blev chef för Polyteknisk Læreanstalts fysikaliskt-kemiska laboratorium 1909.

Brønsted studerade främst den fysikaliska kemin, och här märks främst han arbeten i termodynamik, över kemisk affinitet och kvicksilvrets isotoper.

Brønsted invaldes 1939 som utländsk ledamot nummer 793 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Under andra världskriget motarbetade han nazisterna och valdes till följd härav in i Folketinget 1947. På grund av sjukdom kunde han aldrig inta sin plats och dog kort efter valet.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 

Danska professorer i kemi
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Kemister under 1900-talet
Danska forskare under 1900-talet
Personer från Varde
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1879
Avlidna 1947
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från Köpenhamns universitet
Amalthea (måne)

Amalthea (grekiska: Αμάλθεια) är den tredje av Jupiters månar i avståndsordning. Den upptäcktes den 9 september 1892 av Edward Emerson Barnard och är namngiven efter den nymf (i getgestalt) som diade Zeus (Jupiter) i den grekiska mytologin. Månen är också känd som Jupiter V.

Amaltheas omloppsbana ligger nära runt Jupiter och i den yttre delen av Jupiters Amalthea Gossamer Ring, vilken formades av damm från dess yta. Från dess yta skulle Jupiter vara en fantastisk syn, genom att vara 92 gånger större än fullmånen. Amalthea är den största av Jupiters inre månar. Amalthea är oregelbundet formad och rödaktig i färgen, man tror att den består av porös is med en okänd mängd andra material. På dess yta finns det stora nedslagskratrar och höga berg.

Amalthea fotograferades 1979 och 1980 av Voyager 1 och 2, och senare i mer detalj av Galileo under 1990-talet.

Upptäckt och namngivning 
Amalthea upptäcktes den 9 september, 1892 av Edward Emerson Barnard som använde det 36 tum (91 cm) stora refraktorteleskopet vid Lick Observatory. Det var den sista planetariska satelliten att upptäckas visuellt genom direkt observation.

Månen är namngiven efter den nymf (i getgestalt) som diade Zeus (Jupiter) i den grekiska mytologin. Dess beteckning med romerska siffror är Jupiter V. Namnet "Amalthea" var inte formellt taget av Internationella Astronomiska Unionen förrän 1975,, även om namnet hade använts i flera årtionden. Den första som föreslog namnet var Camille Flammarion. Innan 1975 var Amalthea helt enkelt känd som Jupiter V.

Fysiska egenskaper 
Månen har en oregelbunden form med utsträckningen 131×73×67 km och längdaxeln är orienterad mot Jupiter.  Amalthea är starkt röd till färgen, troligtvis på grund av svavel från Io. Ytan är kraftigt ärrad av kratrar och vissa är extremt stora för en så liten himlakropp. Pan, den största av Amaltheas kratrar, har en diameter på 100 km och är minst 8 km djup. Den näst största, Gaea, är 80 km tvärsöver och är minst dubbelt så djup som Pan. Amalthea har också två kända berg, Mons Lyctas och Mons Ida. 

Kombinationen av storlek och form indikerar att det är en relativt stark och fast himlakropp – om den hade varit uppbyggd av is eller mer porösa material hade dess egen gravitation gjort att den hade fått en mer sfärisk form. Sammansättningen påminner mer om en asteroid än någon av de galileiska månarna och det är möjligt att den är en infångad asteroid. Precis som Io avger Amalthea mer värme än vad den får från solen. Detta beror troligtvis på elektriska strömmar inne i månen som induceras av Jupiters magnetfält eller på tidvattenkrafter från Jupiter.

Källor 

Jupiters månar
Amalthea (måne)
Månar
Astronomiska upptäckter 1892
Astronomiska upptäckter av Edward Barnard
Desiree Heslop

Desiree Heslop, mer känd som Princess, född 27 november 1961, är en brittisk popsångerska som under 1980-talet slog igenom med de Stock Aitken Waterman-producerade singlarna "Say I'm Your Number One" (#7 UK 1985), "After The Love Has Gone" (#28 UK 1985), "I'll Keep On Loving You" (#16 UK 1986) och "Tell Me Tomorrow" (#34 UK 1986). "Say I'm Your Number One"-singeln har sålt i över 1 miljon exemplar över hela världen.

Princess solokarriär består av två album, Princess 1986 och All For Love 1987. Princess började sjunga redan på 1970-talet med gruppen Osibisa Hon sjöng också med artister som Evelyn Thomas och Precious Wilson.

Diskografi (solo)
Album

Singlar (topp 40 på UK Singles Chart)
1985 – "Say I'm Your Number One" (#7)
1985 – "After the Love Has Gone" (#28)
1986 – "I'll Keep on Loving You" (#16)
1986 – "Tell Me Tomorrow" (#34)

Externa länkar
Princess på AllMusic

Födda 1961
Brittiska sångare
Brittiska pop- och rocksångare
Kvinnor
Levande personer
Nabatéer

Nabateer (arabiska na’bat) var ett nordarabiskt folk som ursprungligen var  en sammanslutning av olika nomadstammar under 500-talet f.Kr. i Edom. Omkring två hundra år senare härskade nabatéerna över ett självständigt rike med staden Petra i nuvarande södra Jordanien som sin viktigaste stad och handelsplats i .

Nabatéerna var ursprungligen bosatta i trakterna söder och sydöst om Döda havet men utsträckte under sin storhetstid omkring 200 f.Kr.–100 e.Kr sitt välde betydligt, särskilt åt norr. Riket störtades 106 e.Kr. av romarna. Nabatéernas handel och kultur bibehöll sig dock ännu i flera århundraden. I klippstaden Petra söder om Döda havet, som jämte Bosra i Hauran var deras förnämsta stad, uppfördes på 200-talet storartade byggnader vilka nu är i ruiner. Under 300-talet började arabiska nomadstammar tränga in på nabatéernas område och redan före muslimernas erövringar på 600-talet torde nabatéerna ha upphört att vara ett särskilt folk. 

Under sin kulturperiod använde nabatéerna arameiskan som skriftspråk, då deras modersmål arabiskan ännu ej stabiliserats i skrift. Nabatéiska inskrifter har till största delen hittats på Sinaihalvön redan under 1700-talet men sedermera även kring Petra, i Hauran, i området nordöst mot Eufrat och i norra Arabien ända ned till trakten kring Medina. Den äldsta inskriften härstammar från omkring 40 f.Kr och den yngsta från 94 e.Kr. Deras historiska innehåll är mindre betydande men de ger värdefulla upplysningar om folkets religion. Denna syns till en början ha varit en soldyrkan, men sedan framträder många skilda gudomligheter av vilka Petras skyddsgud Dusares var den förnämste.

Källor

Noter

Äldre folkgrupper i Asien
Bjärshögs kyrka

Bjärshögs kyrka är en kyrkobyggnad i Bjärshög. Den tillhör Värby församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Förr användes en romansk medeltidskyrka utan torn men med smalt kor. Gamla kyrkan, som sannolikt var byggd på 1200-talet, revs 1894. Den nya kyrkan uppfördes 1894–1897 av maskinslaget tegel i nygotisk stil. Ritningarna var gjorda av August Lindvall. Tornspiran restes i juli 1894 av byggmästare A. Malmros från Åkarp. Den är 35 meter hög från sin grund. Kyrkbyggnaden kostade 22 000 kr i dåvarande penningvärde. Församlingen var vid tiden endast 100 medlemmar stor.

Kyrkan har ett torn i väster, ett rundat kor i öster och en sakristia i söder, och inhägnas av murverk och häckar.

Inventarier
 I den äldre kyrkan fanns ett triumfkrucifix från 1400-talet. Detta förvaras numera i Lunds universitets historiska museum.
 I nya kyrkan finns nattvardskärl och paten från 1600-talet. Dessa fanns tidigare i gamla kyrkan.

Orgel
Den nuvarande orgeln byggdes 1894 av Salomon Molander & Co, Göteborg och är en mekanisk orgel. Orgeln har fasta kombinationer. (Kontrakt för en orgel gick först till Rasmus Nilsson, Malmö, i juli 1894 för en kostnad av 4 000 kr). 

Det finns även en elorgel i kyrkan.

Källor

Noter

Externa länkar
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare
 Demografisk Databas Södra Sverige

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Svedala kommun
Kyrkobyggnader invigda 1897
Tegelkyrkor
1897 i Sverige
Frökenfiskar

{{Taxobox
| name = Frökenfiskar
| status = 
| image = Common clownfish.jpg
| image_caption = Vanlig clownfisk
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| superclassis_sv = Benfiskar
| superclassis = Osteichthyes
| classis_sv = Strålfeniga fiskar
| classis = Actinopterygii
| ordo_sv = Abborrartade fiskar
| ordo = Perciformes
| familia_sv = Frökenfiskar
| familia = Pomacentridae
| taxon = Pomacentridae
| taxon_authority = Bonaparte, 1832
| subdivision_ranks = Släkten
| subdivision = *Abudefduf
Acanthochromis
Altrichthys
Amblyglyphidodon
Amblypomacentrus
Amphiprion
Azurina
Cheiloprion
Chromis
Chrysiptera
Dascyllus
Dischistodus
Hemiglyphidodon
Hypsypops
Labrodascyllus
Lepidozygus
Mecaenichthys
Microspathodon
Neoglyphidodon
Neopomacentrus
Nexilosus
Parma
Plectroglyphidodon
Pomacentrus
Pomachromis
Premnas
Pristotis
Stegastes
Teixeirichthys
}}
Frökenfiskar (Pomacentridae) är en stor familj av fiskar med omkring 28 släkten och 360 arter. Medlemmar av släktena Amphiprion och Premnas kallas allmänt för anemonfiskar (clownfiskar är släktet Amphiprion), medan de andra släktena, till exempel Chromis kallas frökenfiskar.

Frökenfiskar lever i alla varma hav på jorden inklusive Medelhavet. Exempelvis är sergeantfisk (Abudefduf saxatilis) mycket vida spridd och återfinns i såväl Indiska oceanen, Stilla havet, Atlanten som Karibiska havet.

De är alla marinlevande och vissa medlemmar besöker bräckt vatten. Frökenfiskar är kända för sina starka revirhävdande instinkter, och sina starka färger, varför ett flertal är vanliga som akvariefiskar.

De största arterna når en längd upp till 35 cm. Kroppsfärgen är mycket variabel och kan skifta inom en art. De flesta frökenfiskar har en näsborre på varje sida men vissa arter av släktena Chromis och Dascyllus har två näsborrar per sida. Honan lägger de ovala äggen nära havets botten och de bevakas sedan av hannen. Det vetenskapliga namnet är bildat av de grekiska orden poma, -atos (täcke, lock) och kentron'' (tagg).

Referenser