kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Antifeminism

Antifeminism är en samlingsbeteckning för rörelser som står i opposition till feminism. Uttrycket används ofta som en negativ etikettering av aktivism som sägs motverka de samhällsförändringar som sagespersonen menar är nödvändiga.

Utveckling 
Begreppet antifeminism används för det mesta som en klassning av personer och aktivism som sägs motverka kampen för jämlikhet mellan könen i samhället. Det används också inom den feministiska rörelsen som en beteckning på aktivister som har en annan verklighetsuppfattning än sagespersonen.

Motståndet mot feminismen i alla dess former har tagit sig olika uttryck genom historien. Vid sekelskiftet 1899/1900 var en central fråga kvinnorösträtten, där motståndare mot denna i regel även var kritiska mot utökade möjligheter för kvinnor att utbilda sig, äga egendom på samma sätt som män och ha tillgång till preventivmedel.

I mitten av 1900-talet stod motsättningarna mellan den växande feminismen och motståndet mot denna runt rätten till abort. I USA handlade kampen även om det möjliga införandet av Equal Rights Amendment i landets konstitution.

Motståndet mot feminismen vid sekelskiftet 1999/2000 reagerade bland annat på feministiska teorier om könsmaktsordning och intersektionalitet. Ibland beskyllde man feminismen för olika samhälleliga problem som drabbade män och pojkar i större utsträckning, inklusive sämre skolbetyg och lägre grad av vidareutbildning bland unga män, könsskillnader i självmordsstatistiken och en upplevd nedvärdering av maskulina egenskaper i samhället. Efter millennieskiftet har antifeministisk aktivism ibland förknippats med våldsamma och högerextrema rörelser.

Motsättningar 
Alla moderna feminister ser inte könsmaktsordningen (en i första hand svenskmyntad term) och patriarkatet som ett lika grundläggande hinder för jämställdhetspolitiken. Bland annat kan radikalfeminister och en del andra företrädare för likhetsfeminism betrakta aktivister som stödjer särartsfeministisk ideologi som uppenbara hinder för kvinnors kamp för mer makt i samhället, något som leder till etiketteringar som "antifeminist". Sådan klassning har bland annat gjorts av den amerikanska filosofiprofessorn och författaren Christina Hoff Sommers, som själv klassat sig som "rättvisefeminist" (equity feminist) utifrån en liberalfeministisk hållning.

Det gemensamma för personer som fått etiketten "antifeminist" på sig är deras ifrågasättande av patriarkatets och könsmaktsordningens betydelse i det samhälle de lever i. De kan se dessa olägenheter för kvinnor i samhället som antingen överdrivna eller falska. Dessa människor kan också hävda att feminismen som ideologi uppmuntrar misandri samt att dess mål är att skada och förtrycka män.

Antifeminism kan även jämföras med profeminism. Det senare begreppet syftar på män som stödjer kvinnliga initiativ i den feministiska kampen men inte själv definierar sig som feminister. Skillnaden mellan anti- och profeministiskt engagemang kan här beskrivas som motstånd eller stöd till vissa samhälleliga förändringar.

Se även 
 Feminazism
 Ofrivilligt celibat
 Profeminism

Referenser

Feminism
Kritik mot feminism
Maskulinitet
Wikipedia:Projekt neutralitet
Nordvästprovinserna i Brittiska Indien

Nordvästprovinserna (eng. Northwestern provinces and Oudh), ett 1833 bildat förvaltningsområde (lieutenant-governorship) i Indien, kallades efter 1902 Förenade provinserna Agra och Oudh.

Se även
Provinser i Brittiska Indien
sir Alfred Comyn Lyall

Källor

Brittiska Indien
Stater och territorier bildade 1833
Andrew Odlyzko

Andrew Odlyzko, född 23 juli 1949 i Tarnów, Polen, är en polsk-amerikansk matematiker. Han är professor i matematik vid University of Minnesota och har publicerat texter inom bland annat talteori, kryptografi, felrättande koder, sannolikhetslära och kombinatorik.

Biografi
Odlyzko tog sin kandidatexamen och masterexamen i matematik från California Institute of Technology och sin doktorsexamen vid Massachusetts Institute of Technology 1975. Han började sin karriär 1975 på Bell Telephone Laboratories, där han stannade i 26 år innan han började arbeta på University of Minnesota 2001.

Karriär och vetenskapligt arbete
Inom matematiken har Odlyzko publicerat mycket om analytisk talteori, beräkningstalteori, kryptografi, algoritmer och beräkningskomplexitet, kombinatorik, sannolikhet och felkorrigerande koder. I början av 1970-talet var han medförfattare (tillsammans med D. Kahaner och Gian-Carlo Rota) till en av grundartiklarna i den moderna umbralkalkylen. År 1985 motbevisade han och Herman te Riele Mertens gissning. Inom matematiken är han förmodligen mest känd för sitt arbete med Riemanns zetafunktion, vilket ledde till skapandet av förbättrade algoritmer, såsom Odlyzko-Schönhage-algoritmen, och storskaliga beräkningar, vilket stimulerade omfattande forskning om kopplingar mellan zetafunktionen och slumpmässig matristeori.

Som direct medarbetare till Paul Erdős, har han Erdős number 1.

På senare tid har Odlyzko arbetat med kommunikationsnätverk, elektronisk publicering, säkerhetsekonomi och elektronisk handel och 1998 var han och Kerry Coffman de första som visade att en av de stora inspirationerna för internetbubblan, myten om att "internettrafiken fördubblas var 100:e dag", var falsk. 

År 2012 blev Odlyzko stipendiat i International Association for Cryptologic Research och 2013 i American Mathematical Society.

I artikeln "Metcalfe's Law is Wrong", hävdar Odlyzko att det inkrementella värdet av att lägga till en person i ett nätverk av n personer är ungefär det n:e harmoniska talet, så nätverkets totala värde är ungefär n * log(n). Eftersom detta böjer sig uppåt (till skillnad från Sarnoffs lag) innebär det att Metcalfes slutsats - att det finns en kritisk massa i nätverk, vilket leder till en nätverkseffekt - är kvalitativt korrekt. Men eftersom denna linjära funktion inte växer lika snabbt som Metcalfes lag, innebär det att många av de kvantitativa förväntningarna baserade på Metcalfes lag var alltför optimistiska.

Utmärkelser och hedersbetygelser

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Andrew Odlyzko: Home Page
 Digital Technology Center at the University of Minnesota
 Andrew Odlyzko, Tragic loss or good riddance? The impending demise of traditional scholarly journals
 Andrew Odlyzko, Content is Not King, First Monday, Vol. 6, No. 2 (5 February 2001).
 Montgomery–Odlyzko law at MathWorld

Amerikanska matematiker under 1900-talet
Amerikanska matematiker under 2000-talet
Alumner från California Institute of Technology
Alumner från Massachusetts Institute of Technology 
Födda 1949
Levande personer
Män
Helena Brodin

Helena Brodin, född 11 juni 1936 i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Biografi 

I unga år sysslade Brodin med en del teaterverksamhet tillsammans med sin kusin Christina Schollin. 1956 studerade hon vid Terserus teaterskola och 1957–1960 vid Dramatens elevskola efter ett andra försök. Genombrottet kom 1960 på Dramaten och samma år medverkade hon också i sin första film, Tre önskningar. 1961–1962 var hon knuten till TV-teatern, där hon bland annat uppmärksammades för huvudrollen i en uppsättning av Carl Jonas Love Almqvists Det går an. 1962–1963 drev hon Lilla Teatern tillsammans med Björn Gustafson, Per Myrberg och Monica Nielsen. Hon har därutöver mestadels varit verksam vid Dramaten.

På TV och film är Helena Brodin mest känd för sina roller som Signe Svensson i Hedebyborna, Iris Runåker i Goda grannar och Berit Rapp i Skärgårdsdoktorn. De roller hon gestaltat har ofta varit förknippade med vardaglighet.

Brodin är dotter till Knut Brodin. Hon gifte sig 1964 med författaren Gösta Friberg och är mor till bland andra Johanna Friberg.

Filmografi i urval

Film 

 (svensk röst)
 (röst)
 1982 - Snövit och de sju dvärgarna röst

TV 

 
 (röst till Fräs)

 

 
 

 
 - Selma Lagerlöf

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Ljudboksuppläsningar (urval)
Kerstin Ekmans trilogi Vargskinnet
2010 – För mycket lycka av Alice Munroe

Priser och utmärkelser
1960 – Teaterförbundets Daniel Engdahl-stipendium
1974 – Teaterförbundets De Wahl-stipendium
1994 – Carl Åkermarks stipendium
1997 – Litteris et Artibus

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 

Kvinnor
Födda 1936
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Mottagare av Litteris et Artibus
Levande personer
Tor Isedal

Tor Edvard Isedal, ursprungligen Carlsson, född 20 juli 1924 i Borgs församling, Norrköping, död 18 februari 1990 i Torö församling, Nynäshamn, var en svensk skådespelare.

Biografi 

Isedal utbildade sig till dekoratör innan han började som skådespelare. Via IOGT:s amatörverksamhet kom han i kontakt med Tjadden Hällström och började spela i hans revyer. I slutet av 1940-talet kom han till Stockholm där han utbildade sig vid Axel Witzanskys teaterskola 1949–1950. Han gjorde även flera försök att komma in på Dramatens elevskola, men misslyckades.

Tillsammans med Allan Edwall, som han träffat under teaterskoleåren, spelade han under det tidiga 1950-talet bland annat avantgarde-teater vid Teatern i Gamla stan, där han bland annat gjorde huvudrollen i Woyzeck 1953. Han engagerades vid  Folkteatern i Göteborg 1955–1956 och kom 1957 till Malmö stadsteater. Vid den sistnämnda kom han i kontakt med Ingmar Bergman som gav honom en av hans mest kända filmroller som en av våldtäktsmännen i Jungfrukällan (1960). Ungefär samtidigt engagerades han vid TV-teatern och tillhörde dess första ensemble säsongen 1959–1960. Åren 1964–1966 var han vid Stockholms stadsteater, en scen han skulle återvända till vid ett flertal tillfällen. Senare spelade han vid scener som Per Simon Edströms Arenabåten och Riksteatern.

Isedal fick med sitt mörka, dystra och fårade ansikte och lite rossliga röst ofta gestalta skurkaktiga typer. Han spelade också ofta vanliga jobbare till exempel i TV-versionen av Söderkåkar (1970) och Hedebyborna (1978, 1980 och 1982). Det var heller inte ovanligt att han på ett övertygande sätt gestaltade mer eller mindre försupna karaktärer som t.ex. Lasse i Söderkåkar och Ölund i Ett resande teatersällskap. I TV-serien Spanarna (1983) gjorde han en luggsliten och varmhjärtad kriminalspanare. Han spelade även Joe Hill i TV-filmen Mannen som aldrig dog (1970). Han var därtill känd för att behärska monologer och ett paradnummer var hans tolkning av Eugene O'Neills Hughie. Mot slutet av sin karriär gjorde han rollen som "Stråholmaren" i S.O.S. - En segelsällskapsresa (1988).

Familj
Tor Isedal var son till sjökapten Elis Carlsson och hustrun Ingeborg, född Johansson. 
Han var gift med Kerstin Isedal, åren 1957–1970 med Marie Hedeholm, och från 1977 med Eva Kars, född Skoglund. Han är far till Per Isedal, Ola Isedal, Pernilla Isedal och Peter Isedal.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Roller

Referenser

Externa länkar 
 
 Tor Isedal på Svensk mediedatabas
 
 Tor Isedal på Malmö stadsteater
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Skådespelare från Norrköping
Födda 1924
Avlidna 1990
Män
Hammarskogen

Hammarskogen är en tidigare småort i Västerhaninge socken i Haninge kommun, Stockholms län. Från 2015 innefattas området i Västerhaninge tätort.

Noter

Orter i Haninge kommun
Tidigare småorter i Sverige
Hemfosa

Hemfosa är en småort med cirka 100 invånare i södra delen av Västerhaninge socken i Haninge kommun,  Stockholms län.

Där ligger, förutom gles tidigare bebyggelse, även 60 såkallade Hulthstugor, små fritidshus på egna mindre tomter. Cirka en kilometer väster om Hemfosa ligger Transjön som passeras av Sörmlandsledens gren mot Nynäshamn.

Hemfosa pendeltågsstation ligger i Hemfosa.

Namnet Hemfosa är dialekt, där ordet fosa betyder sankmark.

Noter

Orter i Haninge kommun
Småorter i Sverige
Lyckebyn

Lyckebyn är en bebyggelse i Österhaninge socken i Haninge kommun, Stockholms län som från 2010 ingår i tätorten Stockholm. Fram till 2010 klassade SCB Lyckebyn som ligger norr om Lycksjön och sydost om Vendelsö som en småort. När SCB introducerade begreppet fritidshusområde år 2000, blev Lyckebyn klassad som en sådan, innehållande 112 fritidshus. 2005 hade antalet fritidshus minskat till 75. Då området inkluderades i en Stockholms tätort 2010 räknas det inte längre som ett fritidshusområden.

Noter

Orter i Haninge kommun
Tidigare småorter i Sverige
Tidigare fritidshusområden i Sverige
Malmen-Kolbotten

Malmen och Kolbotten var en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Haninge kommun, Stockholms län. Den omfattade bebyggelse i bostadsområdena Malmen och Kolbotten belägna norr om Dalarö i Dalarö socken. 2015 uppgick området i tätorten Dalarö.

Noter 

Ej längre existerande SCB-definierade orter i Haninge kommun
Tidigare småorter i Sverige
Mildensborg

Mildensborg är en ort öster om Tungelsta i Västerhaninge socken i Haninge kommun, Stockholms län. SCB har sedan 2000 för bebyggelsen avgränsat en småort, namnsatt till Stav och Mildensborg (norra delen) eller endast Mildensborg. 2015 avgränsades en småort nordost om kallad Stav östra.

Noter

Orter i Haninge kommun
Småorter i Sverige
Arne Källerud

Karl Gunnar Arne Källerud, född 23 september 1913 i Bro församling i Upplands-Bro, död 20 september 1981 i Saltsjö-Boo, Nacka, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Källerud började spela amatörteater i slutet av 1920-talet. Sin professionella debut gjorde han 1941 i Casinorevyn Hör oss Klara, och han tillhörde sedan Gösta Bernhards Casinogäng under hela 1940-talet. Han utbildade sig vid Gösta Terserus teaterskola 1941–1943 och kom att arbeta på de flesta privatteatrar i Stockholm, bland andra Scalateatern, Intiman, Maximteatern och Oscars.

Arne Källerud blev mest känd som parhäst till Carl-Gustaf Lindstedt i en rad revyer, filmer och radioprogram, såsom långköraren Räkna med bråk. Mellan åren 1957 och 1962 drev Källerud och Lindstedt den lilla teatern Nöjeskatten på Ringvägen i Stockholm. Källerud medverkade i ett stort antal långfilmer, bland andra Flyg-Bom, Mästerdetektiven och Rasmus, Hjälpsamma herrn, Åsa-Nisse i rekordform och Rännstensungar. Källerud blev med tiden folkkär och rollen som den rekorderlige brodern Johan i Gideon Wahlbergs hyllade tv-serie Söderkåkar från 1970 kom att bli något av hans signum. 

Han gjorde också ett par uppskattade dubbningar till Disneyfilmerna Djungelboken (överste Hathi) och Aristocats (hunden Napoleon).

Källerud ligger begravd på Nacka norra kyrkogård.

Filmografi i urval

Film

TV 

 avsnitt 3

1978 – Grabbarna i 57:an eller Musikaliska gänget (TV-serie)

Dubbning 
1967 års omdubb  – Askungen (Kungen)
1968 – Djungelboken (överste Hathi)
1971 – Aristocats (hunden Napoleon)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 
 
 
 Arne Källeruds arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Födda 1913
Avlidna 1981
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska revyartister
Svenska röstskådespelare
Södermalmsprofiler
Personer från Bro socken, Uppland
Gravsatta på Nacka norra kyrkogård
Män
Schweizerdalen

Schweizerdalen är ett område i Haninge kommun, belägen väster om Dalarö i Dalarö och Österhaninge socknar. Där finns ett havsbad med en mycket långgrund och barnvänlig badstrand, Schweizerbadet, som ägs och drivs av Schweizerdalens tomtägarförening och finansieras genom parkeringsavgifter. Området bildade före 2015 en småort. Här har även funnits ett fritidshusområde sedan begreppet introducerades av SCB år 2000. 2010 innehöll fritidshusområdet 134 fritidshus över 57 hektar. År 2000 inkluderas Schweizerdalen i ett större fritidshusområde som också inkluderade Malmen-Kolbotten och som då hade beteckningen Schweizerdalen + Malmen + Kolbotten. 2015 uppgick området i tätorten Dalarö.

Historik
Namnet är känt sedan 1930-talet och syftade på en dalsänka öster om godset Sandemar. 1937 är Schweizerdalen ett villaområde i Dalarö municipalsamhälle som bildades 1876. Förleden schweizer- i namnet kan syfta på att många villor var byggda i schweizerstil.

Området exploaterades i början av 1950-talet av Dalarö Havsbad AB för att anlägga ett havsbad och fritidsbebyggelse. Marken består av fastigheterna Vadet 3:1 och Sandemar 6:1 och hörde ursprungligen till Sandemar. I Schweizerdalen finns idag 328 fastigheter av vilka drygt hälften bebos permanent. 

Schweizerbadet inrättades 1952. Badplatsen begränsas i sydost av en cirka 140 meter lång brygga som leder ut till en liten kobbe. Sandstranden är 50 meter bred och sträcker sig cirka 30 meter inåt land. Där finns en servicebyggnad. Till Schweizerdalen hör även en småbåtshamn och ett park- och skogsområde.

Bilder

Noter

Externa länkar

Orter i Haninge kommun
Tidigare småorter i Sverige
Fritidshusområden i Sverige
Smådalarö

Smådalarö är ett område i Haninge kommun belägen strax nordost om Dalarö i Dalarö socken.

Historik
Området bildade före 2015 en småort och hade sedan år 2000, då begreppet introducerades, samtidigt av SCB avgränsats ett fritidshusområde. År 2010 framväxte även ett fritidshusområde öster om Smådalarö gård. Då ändrades beteckningen på det förstnämnda till Västertorp medan det i anslutning till gården fick ta över beteckningen Smådalarö. Fritidshusområdena Västertorp och Smådalarö hade 2010 102 respektive 50 fritidshus. 2015 uppgick området i tätorten Dalarö.

Här återfinns bland annat Smådalarö gård, Karl Otto Bonniers sommarnöje Djupvik och den tidigare konferensanläggningen Rosenön. På Telegrafberget har det funnits en optisk telegraf.

Bilder

Källor

Externa länkar 

 Dalaro.info (lokal webbplats)

Orter i Haninge kommun
Tidigare småorter i Sverige
Fritidshusområden i Sverige
Grupptryck

Grupptryck avser människors, vanligen ungdomars, sociala tryck på varandra, till exempel inom en kompisgrupp. Påverkan rör sig främst om att gruppens helhetliga agerande får någon ur gruppen att ändra sig eller pröva på någonting som denne annars inte hade prövat, ofta urskilt som något negativt, till exempel som att pröva tobak, alkohol eller droger, alternativt att ta upp något beteende som vanligtvis betraktas som negativt. Påverkan kan vara både medveten eller undermedveten för bådadera parter. Förekomsten av grupptryck brukar betraktas som en förutsättning för att mobbning ska kunna fortgå; individerna i den tysta massan som inte själva mobbar fortsätter att vara tysta av rädsla för att själva hamna i en utsatt position eller förlora privilegier. Grupptryck handlar då om att ingjuta jagsvaghet.

Ett socialt tryck att anpassa sig till omgivningen finns dock i alla generationer, till exempel vad gäller kläder, beteende, intressen m.m. Oftast sker anpassningen till gruppen helt omedvetet. Genomgångar av attentatsutförares bakgrunder vid terrordåd i bl.a. Israel visar att det snarare än till exempel religion, självmordsbenägenhet eller psykisk sjukdom handlar om gruppbeteende och nationalism. Förintelsen är ett allvarligt exempel på följderna av grupptryck, och nationalsocialism.

Ett berömt experiment, "Asch's experiment" visar att 80 procent av alla människor kan förmås att peka ut två linjer – med avsevärd längdskillnad – som lika långa, genom att alla andra i gruppen gör det. Bland historier och sagor kan nämnas H.C. Andersens saga kejsarens nya kläder, där en kung luras att gå naken i tron att han bär osynliga kläder som enbart kan ses av smarta människor. Då varken kungen eller hans hov vill erkänna honom som dum bildas snabbt ett grupptryck där de icke existerande kläderna erkänns som riktiga.

Se även 
Grupptänkande
Gruppolarisering
Majoritetsförtryck

Källor 
 T Kuran: Privat sanning offentlig lögn, City Univ Press 1999; Lambert & Lambert: Socialpsykologi, W&W 1970.
 "I huvudet på Londonbombarna - Martyrdödens psykologi", SVT1 6 jul 2006 kl 22.00

Grupprocesser
Söderby, Österhaninge distrikt

Söderby är ett bostadsområde i kommundelen Handen i Haninge kommun beläget mellan Torfastleden, Gudöbroleden och Nynäsvägen, söder om Norrby och väster om Vendelsömalm och ingår i tätorten Stockholm. Söderby utgör ett valdistrikt, Haninge 3, med 1 406 röstberättigade i valet (2010) till kommunfullmäktige.

Beskrivning
Bostadshusen i Söderby, som är uppförda på avstyckad mark från Söderby gård, började byggas i slutet på 1970-talet och består mest av tätt belägna radhus. Söderbys huvudbyggnad förstördes redan år 1750 av en brand och återuppbyggdes aldrig. Några flygelbyggnader finns kvar kring gårdstunet med den bevarade allén. Södra flygeln fungerade som mangårdsbyggnad efter att huvudbyggnaden försvann.

I områdets södra del ligger stormarknaden ICA-Maxi, samt ett bildelsvaruhus och i nordost finns en större matbutik i anslutning till Gudöbroleden. Även Port 73 utmed Riksväg 73 är anlagd inom Söderby. I mittersta västra bostadsområdet ligger Båtsmansskolan.

Postort
Från den 7 mars 2011 blev Söderby en egen postort (tidigare Haninge) med postnumret 136 65.

Bilder

Se även
Österhaninge socken

Källor

Externa länkar

Orter i Haninge kommun
Tutviken

Tutviken är en bebyggelse i tätorten Stockholm i Haninge kommun, belägen söder om Långsjön, inom delområdet Gudö i kommundelen Vendelsö-Gudö, väster om Tyresta naturreservat och öster om Vendelsö. Bebyggelsen klassades av SCB fram till 2000 som en småort för att därefter 2005 växt samman med tätorten Stockholm. År 2000 avgränsade SCB här även ett fritidshusområde med 130 fritidshus över 50 hektar. Även denna försvann när orten sammanväxte med Stockholms tätort.

Källor

Se även
Långsjön, Skälsätra-Tutviken

Orter i Haninge kommun
Tidigare småorter i Sverige
Tidigare fritidshusområden i Sverige
Örjan Ramberg

Ralf Örjan Ramberg, tidigare folkbokförd Ralf Örjan Valter Rahmberg, född 26 februari 1948 i Örgryte i Göteborg, är en svensk skådespelare.

Karriär 
Ramberg föddes i Örgryte och växte upp i Högsbo. Han hade planer på en musikkarriär och ingick i popbandet Que med bland andra Micha Gabay som övade i Cue Club:s lokaler. Han uppträdde vid några tillfällen som stand-in i bandet Tages, och tillägnades 1969 singelskivan Balladen om killen del 1 & 2 producerad av Göran Lagerberg, som också står för sång på A-sidan, medan Ramberg sjunger på B-sidan.

I början av 1970-talet hade han några musikalroller, bland annat i Hair och som Herodes i Jesus Christ Superstar som recenserades som "en flott tolkning av sin närmast chockerande Herodes ... som sådan är Ramberg utmärkt - inte minst som skådespelare".  1974–1977 utbildade han sig vid scenskolan i Malmö, och medverkade under denna tid bland annat i flera omtalade shower i Fattighuscabarén på Club Fattighuset i Stockholm.

Ramberg anställdes 1977 vid Dramaten, samma år som han gjorde filmdebut i den kultförklarade Jack. 1987 gjorde han rollen som Harry Friberg i Stieg Trenter-filmatiseringarna I dag röd, Lysande landning och Träff i helfigur på Sveriges Television. Han medverkade även i TV-serien Möbelhandlarens dotter. Fram till 2014 hade han medverkat i över 100 pjäser på Dramaten. Ramberg tilldelades 2009 den kungliga medaljen Litteris et Artibus för "framstående konstnärliga insatser som skådespelare".

Privatliv 
Örjan Ramberg är bosatt på Djurgården i Stockholm och har tre barn: dottern Tilde Fröling med skådespelerskan Ewa Fröling, en son med skådespelerskan Lena Olin och en son med skådespelerskan Lena Nilsson. Han fick tidigt ett rykte som "bad boy", som hamnade i bråk.

Han levde tillsammans med artisten Josefin Nilsson på 1990-talet, och i SVT-dokumentären Josefin Nilsson – Älska mig för den jag är från 2019 löpte deras relation som en röd tråd. Han namngavs inte i dokumentären som innehöll flera utsagor om fysisk och psykisk misshandel och att han dömts för misshandel av henne. Namnet spreds ändå på sociala medier och Ramberg processade därför mot SVT i flera instanser.

Priser och utmärkelser 
1995 – Guldmasken i kategorin ”Bästa manliga skådespelare” för insatsen i Gökboet
2001 – O'Neill-stipendiet
2009 – Litteris et Artibus

Teater

Roller (ej komplett)

Filmografi (i urval)

Diskografi 
 1969 – Balladen om Killen, del 1 och 2, 7" single, CBS records CBS 4541, Mercury 6062 006

Referenser

Externa länkar 

Örjan Ramberg på Svensk Filmdatabas
 
 Örjan Ramberg, Dramaten

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Guldbaggenominerade
Harry Friberg
Mottagare av Litteris et Artibus
Skådespelare från Göteborg
Män
Födda 1948
Levande personer
Deltagare i Stjärnorna på slottet
Guldmasken för bästa manliga skådespelare