kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Humanekologi

Humanekologi (av latinets humanus, 'mänsklig', och ekologi) är studiet av förhållandet mellan människan och hennes totala omgivning. Detta inkluderar samspelet med och mellan natur, klimat, teknik, kommunikationer, försörjning, resurser, materialflöden, samhälle, kultur och livsåskådning i olika tider och i olika delar av världen.   

Grundläggande frågor är hur människan påverkar och utnyttjar sin omgivning och hur naturresursbasen påverkar och sätter gränser för mänsklig verksamhet. Där finns också hur människors föreställningar om naturen påverkar och påverkas av samhälle och försörjningssätt.  

Ämnet är genuint tvärvetenskapligt. Detta innefattar element från många såväl tekniska-naturvetenskapliga och samhällsvetenskapliga som humanistiska discipliner, med strävan mot en integrerad helhetsbild.  

Humanekologin grundades av den så kallade Chicagoskolan i sociologi under ledning av Robert E. Park på 1920-talet. Britten Patrick Geddes – som själv inte använde begreppet – ses ofta som humanekologins skapare. I Sverige gavs från 1970-talet kurser i humanekologi vid Centrum för Tvärvetenskap, med breda kontaktytor mellan Chalmers och Göteborgs universitet. Emin Tengström blev 1981 landets förste professor i ämnet.

Se även
 Socialekologi
 Sociobiologi

Referenser

Externa länkar 
 Humanekologiska avdelningen, Lunds universitet

 
Socialpsykologi
Delområden inom sociologi
Kulturgeografi
Skolor inom litteraturvetenskap
Tvärvetenskap
Spider-Man 2

Spider-Man 2 är en amerikansk superhjältefilm om Spider-Man som hade biopremiär i USA den 30 juni 2004, i regi av Sam Raimi efter ett manus av Oscarvinnaren Alvin Sargent (Julia och En familj som andra). Filmen är en uppföljare till Spider-Man (2002). Den vann en Oscar för bästa specialeffekter på Oscarsgalan 2005 och nominerades även för bästa ljudredigering och bästa ljud. Vinsterna för bästa ljudredigering och bästa ljud gick till Pixarfilmen Superhjältarna respektive Ray.

Handling 
Två år efter det stora äventyret har Peter Parker (Tobey Maguire) börjat på universitetet men har problem på flera fronter när allt händer på en gång med bland annat hyra, studier och att han håller på att förlora kärleken Mary Jane Watson (Kirsten Dunst) som förlovat sig med en annan; samt inte minst att han är superhjälten Spider-Man. Peters idol, forskaren Otto Octavius (Alfred Molina) råkar samtidigt ut för en olycka som gör honom till ärkeskurken Doctor Octopus. Samtidigt som Doktor Octopus går fri börjar plötsligt Peters krafter försvinna under vissa perioder och till slut helt. Han slänger dräkten eftersom han nu längre inte är Spider-Man, men hela tiden dyker det upp människor i Peters nya liv som verkligen ber om att Spider-Man måste komma tillbaka och skydda dem från brottsligheten som ständigt ökar. Och när Doctor Octopus kidnappar Mary Jane för att locka fram Spider-Man, måste Peter ta tillbaka sin dräkt och få sina krafter tillbaka annars riskerar inte bara Mary Jane att dö utan även hela New York från Doktor Octopus domedagsmaskin.

Rollista (i urval) 
 Tobey Maguire – Peter Parker / Spider-Man
 Kirsten Dunst – Mary Jane Watson
 James Franco  – Harry Osborn
 Alfred Molina – Dr. Otto Octavius / Doctor Octopus
 Rosemary Harris – May Parker
 J.K. Simmons – J. Jonah Jameson
 Donna Murphy – Rosalie Octavius
 Daniel Gillies – John Jameson
 Dylan Baker – Dr. Curt Connors
 Bill Nunn – Joseph "Robbie" Robertson
 Vanessa Ferlito – Louise
 Aasif Mandvi – Mr. Aziz
 Willem Dafoe – Norman Osborn / Green Goblin
 Cliff Robertson – Ben Parker
 Ted Raimi – Hoffman
 Elizabeth Banks – Betty Brant
 Bruce Campbell – Snooty Usher
 Daniel Dae Kim – Raymond
 John Paxton – Bernard
 Stan Lee – Man som räddar en kvinna  (cameo)

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Amerikanska filmer 2004
Engelskspråkiga filmer
Filmer baserade på tecknade serier
Filmer i regi av Sam Raimi
Filmmusik av Danny Elfman
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska uppföljarfilmer
New York på film
Spider-Man på film
Filmer från Columbia Pictures
Open Water

Open Water är en amerikansk film från 2004.

Handling 
Paret Susan och Daniel åker på dyksemester för att komma bort från vardagens stress. När de dykt klart och kommer upp till ytan upptäcker de dock att båten de åkte ut med av misstag har lämnat dem där mitt ute i det öppna havet, med hajar i deras närhet.

Om filmen 
Filmen är baserad på en verklig händelse med två dykare som lämnades kvar i hajfyllt vatten. Den kostade ungefär 1 miljon kronor att spela in, och regisserades av Chris Kentis.

Rollista (i urval) 
 Blanchard Ryan - Susan
 Daniel Travis - Daniel

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Filmer 2004
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska katastroffilmer
Äventyrsfilmer till havs
S:t Görans församling

S:t Görans församling var en församling i Domkyrkokontraktet i Stockholms stift. Församlingen låg i Stockholms kommun i Stockholms län. Församlingen uppgick 1 januari 2014 i Västermalms församling.

Församlingen låg i Stockholms innerstad på västra Kungsholmen och omfattade stadsdelarna Fredhäll, Kristineberg, Marieberg, Hornsberg Strand, Lindhagen, Stadshagen samt delar av Kungsholmen.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1925 genom en utbrytning ur Kungsholms församling. Mellan 1 januari och sista april 1925 var församlingen annexförsamling i pastoratet Kungsholm och Sankt Göran för att därefter till 2014 utgöra ett eget pastorat. 

Församlingen uppgick 1 januari 2014 i Västermalms församling.

Areal
Sankt Görans församling omfattade den 1 januari 1976 en areal av 3,6 kvadratkilometer, varav 2,8 kvadratkilometer land.

Kyrkoherdar

Förste komministrar

Andre komministrar

Organister
Lista över organister.

Kyrkor 
S:t Görans kyrka
Sjukhuskyrkan på S:t Görans sjukhus.

Källor 

Historiska församlingar i Stockholms kommun
Kungsholmens stadsdelsområde
Karin Boye-sällskapet

Karin Boye-sällskapet är en svensk ideell förening som bildades 13 oktober 1983 på Huddinge kommuns bibliotek. Föreningens syfte är att ge spridning åt och underlätta forskning kring Karin Boyes författarskap. Föreningen har sedan 1985 utgivit tio minnesskrifter.

Externa länkar
 Karin Boye-sällskapet

Karin Boye
Organisationer bildade 1983
Svenska litterära sällskap tillägnade enskilda författarskap
Johan Teodor Nordling

Johan Teodor Nordling, född 19 januari 1826 i Stockholm, död 24 juni 1890 i Uppsala, var en svensk universitetslärare och orientalist. Han var bror till Victor Nordling, gift med Sophie Nordling, far till Johan Nordling och svärfar till Gustaf Ribbing.

Nordling blev student vid Uppsala universitet 1845, filosofie kandidat 1849, filosofie magister och docent där i arabiska språket 1851, adjunkt i österländska språk 1856 och professor i semitiska språk 1876. Åren 1858–1860 företog han en vetenskaplig resa till Tyskland, Schweiz och Frankrike. Under flera år var Nordling förordnad att biträda teologiska fakulteten vid granskningen av den nya bibelöversättningen.

Bibliografi (i urval) 
 
 De caede Amini moribusque ejus atque ingenio, e chronicis Bedreddini, quae in bibliotheca acad. Upsaliensi exstant, excerpta (1851) 
 Den svaga verbbildningen i hebreiskan (i Uppsala universitets årsskrift 1871; 2:a upplagan 1879)
 De allmänna vokalförändringarna i hebreiska språket (1873; 2:a upplagan 1879)
 Professor C. J. Tornbergs Koranöfversättning (granskad i Uppsala universitets årsskrift 1876) 
 Ijjôbs bok öfversatt från grundspråket (i Uppsala universitets årsskrift 1877)

Källor

Noter 

Svenska professorer i semitiska språk
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska forskare under 1800-talet
Personer från Stockholm
Födda 1826
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Kristineberg, Stockholm

Kristineberg är en stadsdel i Kungsholmens stadsdelsområde i Stockholms innerstad. Den ligger på ön Kungsholmens nordvästra del och gränsar i öster mot Stadshagen, i väster mot Traneberg, i söder mot Fredhäll och i sydost mot Marieberg samt till Huvudsta i Solna kommun.

Historik

Området tillhörde tidigare Kristinebergs slott, och köptes av Stockholms stad 1920 tillsammans med Fredhälls gård. Men redan 1907 presenterade stadsplaneraren Per Olof Hallman ett förslag till reglering av egendomarna Kristineberg och Fredhäll. Hans skiss visar ett slingrande vägsystem och Drottningholmsvägens nya nordligare sträckning. Fredhäll är bebyggd medan Kristineberg väster om slottet gestaltade han som en obebyggd park.

Den östra delen kring Thorildsplan byggdes på 1920-talet, medan området väster om slottet uppfördes på 1930-talet och är i funkisstil. Det finns en idrottsplats, Kristinebergs IP och förr fanns här även en velodrom, Hornsbergsvelodromen. I Kristinebergs slotts flyglar och i byggnaden Kullskolan på kullen närmast tunnelbanan ligger sedan 2012 kommunala Kristinebergsskolan.

De båda båtklubbarna som idag ligger i Fredhällsviken invid Tranebergssund, Kristinebergs Båtklubb (KBK) och Stockholms Segelklubb (SSK) har en lika anrik historia som området själv. Kristinebergs Båtklubb har legat på samma plats sedan 1924 och Stockholms Segelklubb har legat på samma plats sedan 1935.

Bebyggelse
I den norra delen av området låg tidigare Stora Hornsbergs malmgård, men på 1890-talet fick det lämna plats för industrier, bland annat Stora Bryggeriet. Samtidigt restes arbetarbostäder i kvarteret Ängsknarren, ett område som fick det inofficiella namnet Holmia. Under 1920-talets andra hälft utökades området med Nya Holmia då HSB byggde några av de tidigaste bostadsrätterna i staden.

SL:s bussgarage, Hornsbergsdepån i Hornsberg uppfördes 1931-1934 (arkitekt Eskil Sundahl) på ett koloniområde, Iris koloniträdgårdsförening.

Det finns två tunnelbanestationer i Kristineberg, stationerna heter Kristineberg och Thorildsplan, och de trafikeras av den gröna linjen och ligger mellan Fridhemsplan och Alvik.

Gatorna i Kristineberg är uppkallade efter svenska författare såsom Olof von Dalin, Ola Hansson, Nordenflycht, Levertin, Lidner, Bondeson, Thorild med flera.

Under 2009 anlades Kristinebergs strandpark med Krillans skatepark, en modern skateboardpark, helt i betong.

Demografi
År 2017 hade stadsdelen cirka 7 600 invånare, varav cirka 23,9 procent med utländsk bakgrund.

Bilder

Se även
 Kristineberg (tunnelbanestation)

Referenser

Externa länkar

 

Stadsdelar i Stockholm
Kristineberg
Kungsholmens stadsdelsområde
Edo

Edo  var fram till 1868 namnet på Tokyo i Japan. Staden har gett namn åt Edoperioden i Japans historia, då Tokugawaklanen styrde landet och Edo var den reella huvudstaden (även om kejsaren fortfarande hade sitt residens i Kyoto).

Namnet Edo kommer troligen av 江の門 (E-no-to), "flodmynning".

Yedo och Yeddo är föråldrade svenska stavningar och har inte använts i japanskan på många år, då moran "we" uttalsmässigt inte funnits i språket sedan medeltiden.

Tokyos historia
WP:Projekt Japan
Jean-Pierre Raffarin

Jean-Pierre Raffarin, född 3 augusti 1948 i Poitiers, är en fransk högerpolitiker som var Frankrikes premiärminister 2002–2005.

Raffarin var handels- och industriminister i premiärminister Alain Juppés ministär 1995–1997. Han har varit en av anhängarna till Jacques Chirac inom fransk politik och blev premiärminister efter att Jacques Chirac omvaldes som president år 2002. Han avgick 2005 efter misslyckandet i folkomröstningen om EU-konstitutionen. Han är nu en av flera vice partiledare i det konsvervativa partiet UMP.

Källor

Externa länkar

Frankrikes regeringschefer
Personer från Poitiers
Födda 1948
Levande personer
Män
Storofficerare av Hederslegionen
Riket

Riket kan avse:

Sverige - man kan i tal och skrift omtala Sverige som riket. Exempel på detta är skrivningar såsom Hot mot rikets säkerhet.
Riket (dramaserie) – en dansk TV-serie från 1994
Riket II – en dansk TV-serie från 1997 och fortsättningen på TV-serien från 1994
Riket (programformat) – ett programformat som utvecklats av Troja Television, Sveriges Television och Jarowskij
Riket (SVT) – en svensk TV-serie från 2004 och 2005 som bygger på programformatet
Riket (rollspel) – ett äventyr till rollspelet Wastelands
Riket – Finland utom Åland ur åländskt perspektiv, se Fastlands-Finland

Se även
Rike
Tredje riket
M/S Herald of Free Enterprise

M/S Herald of Free Enterprise var ett brittiskt RoRo-fartyg som gick i linjetrafik över Engelska kanalen mellan Zeebrugge i Belgien och Dover i England. Fartyget var konstruerat som ett ro-ro-fartyg där fordon kunde köra in eller ut i både fören och aktern. Fartyget byggdes 1980 av Schichau Unterweser AG i Bremerhaven i det dåvarande Västtyskland.

Olyckan 
Tidigt på kvällen, kl 18.00 lokal tid den 6 mars 1987, lämnade färjan sin kajplats i Zeebrugge. Ombord fanns enligt kustbevakningen 590 personer varav 60 tillhörde besättningen. Av fordonen var 81 bilar, tre bussar och 47 lastbilar. 

Vädret var klart, men före avresan hade den ansvarige för bogporten somnat i sin hytt och bogporten i fören förblev öppen. Porten genom vilken bilarna kör in vilket lämnade bildäcket öppet. När fartyget nådde 18,9 knop (35 km/h) började vattnet strömma in i bildäck i stora mängder. Den resulterande effekten av fria vätskeytor förstörde hennes stabilitet.

När fartyget befann sig 1,5 sjömil från land, cirka 46 minuter efter att hon lämnat Zeebrugge, började vattnet på bildäck röra sig. Båten krängde snabbt 15 grader åt babord (passagerare noterade krängningen som en kraftig stöt) och i cafeterian höll i sig i borden som var fastskruvade i golven. Fartyget girade åt styrbord som en undanmanöver då kaptenen trodde att fartyget gått på ett grund. Efter en halv minut krängde hon kraftigt igen och fortsatte upp till 97 grader inom loppet av 45 sekunder. På havsbotten fanns en sandbank som fartyget lutade sig mot. Om inte sandbanken varit där hade hon slagit runt. Vattnet nådde snabbt fartygets elsystem och förstörde både huvud- och reservkraft och lämnade fartyget i mörker. Inget larm hann ges ut.

Vid olyckan dog 197 personer enligt BBC, de flesta av nedkylning i det iskalla vattnet på fyra grader, medan andra slog ihjäl sig när det över 18 000 ton tunga fartyget fick slagsida och slog runt. Olyckan var den värsta fartygsolyckan för ett brittiskt fartyg i fredstid sedan Iolaire sjönk 1919.

Fartyget bärgades och den undersökning som publicerades i juli 1987 visade att ansvaret låg hos rederiet Townsend-Thoresen och att slarv och ansvarslöshet lett till att sjösäkerheten åsidosatts.

Referenser

Noter 

Fartygsförlisningar
Passagerarfartyg
Herald of
Fartyg sjösatta 1980
Sjöolyckor 1987
Far Side of the Moon

The Far Side of the Moon () är en kanadensisk långfilm från 2003 i regi av Robert Lepage, med Robert Lepage, Anne-Marie Cadieux, Marco Poulin och Céline Bonnier i rollerna.

Handling 
Efter det att en man förlorat sin mor söker han efter meningen med livet och universum, samt att försöka förbättra relationen med den enda familjen han har kvar, hans bror. De två är dock mycket olika varandra, den ena med båda fötterna på jorden medan den andra ägnar sig åt att spela in en informationsfilm om livet på jorden, tänkt för utomjordingar.

Rollista (i urval) 
Robert Lepage - Phillippe/André
Céline Bonnier - Nathalie
Anne-Marie Cadieux - La mère
Lorraine Côté - Marie-Madeleine Bonsecours
Sophie Faucher - L'animatrice
Richard Fréchette - Le docteur
Érika Gagnon - La préposée
Gregory Hlady - Interprète
Marco Poulin - Carl

Om filmen 
Filmen är en filmatisering av en pjäs som regissören, producenten och huvudrollsinnehavaren Robert Lepage skrev. Han spelar rollen som båda bröderna Phillippe och André, och har ett förflutet i teatern.

Externa länkar 
 

Filmer 2003
Kanadensiska dramafilmer
Franskspråkiga filmer
Nautisk mil

Nautisk mil (förkortat M), även benämnd distansminut eller sjömil, är en längdenhet som används internationellt inom sjöfart och luftfart. En nautisk mil definieras som exakt 1 852 meter. Den nautiska milen är inte en SI-enhet, men den är godkänd för användning inom SI.

Historisk bakgrund 

Vinkelmätning har i hundratals år varit det dominerande sättet att uppmäta avstånd till sjöss. Detta gjorde det naturligt att införa längdenheter som var baserade på vinkelmätningar. Den nautiska milen definierades ursprungligen som längden motsvarande vinkeln en bågminut, alltså en sextiondels grad, längs med en meridian (en skärning mellan jordytan och ett plan som innehåller båda polerna). Eftersom jorden inte är exakt sfärisk utan är tillplattad vid polerna kommer en bågminut att motsvara en något kortare sträcka nära polerna jämförd med nära ekvatorn. För att hantera detta omdefinierades den nautiska milen under 1800-talet till att motsvara den genomsnittliga längden längs en meridian av vinkeln en bågminut. Under tidigt 1900-tal valdes i stället att direkt definiera den nautiska milen som 1 852 meter. Därmed är en nautisk mil numera officiellt inte alls kopplad till gradmätningar, även om detta alltså är den historiska bakgrunden till begreppet.

I slutet av 1700-talets introducerades längdenheten meter med den ursprungliga definitionen att avståndet från ekvatorn till nordpolen var 10 000 kilometer. Samma avstånd motsvarar även 5 400 nautiska mil enligt den historiska definitionen. Detta ger under antagandet att jorden är exakt sfärisk ett samband mellan en meter och en nautisk mil. De historiska definitionerna innebär således att en nautisk mil motsvarar 10 000km / (90 × 60), eller omkring 1 851,85 meter. Numera definieras metern på ett helt annat sätt och en nautisk mil är istället direkt definierad som 1 852 meter.

Indelningar och liknande enheter 

Kabellängd: En tiondels nautisk mil kallas för kabellängd och motsvarar således exakt 185,2 meter. Namnet kommer av att repslagarbanor ofta byggdes med ungefär den längden och därmed trossarna, ”kablarna”, kom att vara så långa.

Distanssekund: Det är även vanligt att använda enheten distanssekund, vilket är en sextiondel av en sjömil eller knappt 30,9 meter. Denna enhet ansluter till den historiska definitionen av distansminut som längden av en bågminut längs med en meridian.

Knop: En vanlig enhet för hastighet till sjöss och i luften är knop, vilket definieras som 1 nautisk mil per timme.

Sjömil: I äldre svensk litteratur definierades sjömil som längden av 1/15° längs ekvatorn, vilket motsvarar 7 420 meter. Detta är dock numera en obsolet enhet och sjömil är därför att betrakta som helt synonymt med en nautisk mil, om inte annat särskilt anges. Observera dock att en distansminut är 1/60° och således en 1/4 av den äldre sjömilen.

Referenser

Se även 
 Sjömil (äldre mått)
 Knop (enhet)

Längdenheter
Navigation
Charles Wilkins

Sir Charles Wilkins, född 1749, död den 13 maj 1836, var en brittisk indolog, det "europeiska sanskritstudiets fader".

Wilkins kom vid 21 års ålder till Calcutta för att tjänstgöra i Bengalens administration. Från 1778 var han generalguvernören Warren Hastings behjälplig i att söka åstadkomma en förbättrad undervisning åt Ostindiska kompaniets indiska tjänstemän och kom därigenom att göra sig förtrogen med de indiska förhållandena i allmänhet och sanskrit i synnerhet. Han införde i Bengalen tryck med bengalibokstäver och var den förste, som i Europa föranstaltade tryckning med sanskritskrift, vartill han själv skurit och gjutit typerna. Wilkins var jämte den egentlige grundläggaren, sir William Jones, en av stiftarna av det för indologins studium betydande sällskapet Royal asiatic society of Bengal (1784), som 1799-1836 utgav "Asiatic researches" och därefter den ännu fortgående tidskriften "Journal of the Asiatic society of Bengal". År 1786 återvände han till Europa och blev 1801 bibliotekarie för Ostindiska kompaniet (East India House). 

Wilkins väckte uppmärksamheten på sanskrit och dess litteratur företrädesvis genom översättning av den mystiskt filosofiska episoden Bhagavadgita (1785; ur "Mahabharata"). År 1787 utkom hans översättning av fabelverket Hitopadesha, 1793 The story of Shakuntala from the Mahabharata. År 1798 avfattade han en förteckning av de av Jones samlade sanskrithandskrifterna. Han utgav vidare en sanskritgrammatik (1808), den första bok med sanskrittyper, som är tryckt i Europa, och en förteckning av sanskritrötter (1815). I "Oriental repertory" utgav han några översättningar av episoder ur "Mahabharata", i "Annals of oriental literature" fortsättning av i "Asiatic researches" påbörjade artikelserier. En till två tredjedelar utförd översättning av "Manus lagbok" inhiberades, emedan Jones förehade samma arbete (vilket utkom 1794). Dessutom utgav Wilkins en ny upplaga av Richardsons arabiska och persiska lexikon (1816-20).

Källor

Noter

Brittiska indologer
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Födda 1749
Avlidna 1836
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Abraham Van Helsing

Professor Abraham Van Helsing är en av hjältarna från Bram Stokers bok Dracula från 1897. Han är expert på vampyrer och är den som jagar greve Dracula.

Van Helsing har gestaltats i nästan lika många filmer som Dracula. Rollen har spelats av bland andra Peter Cushing och Anthony Hopkins. Rollen gav namn åt Draculafilmen Van Helsing från 2004.

I Netflix-serien Van Helsing spelar Kelly Overton en avlägsen släkting till Abraham Van Helsing.

Personer som har spelat Van Helsing 
 John Gottowt (1922)
 Edward Van Sloan (1931)
 Eduardo Arozamena (1931)
 Peter Cushing (1958)
 Bernard Archard (1968)
 Herbert Lom (1970)
 Nigel Davenport (1973)
 Nehemiah Persoff (1973)
 Laurence Olivier (1979)
 Anthony Hopkins (1992)
 Mel Brooks (1995)
 Christopher Plummer (2000)
 Hugh Jackman (2004)
 David Suchet (2006)
 Thomas Kretschmann (2013)

Helsing, Abraham Van
Fiktiva figurer från Nederländerna
Fiktiva figurer introducerade 1897
Fiktiva vampyrjägare
Asiatiska sällskapet i Bangladesh

Asiatiska sällskapet i Bangladesh, lärd förening grundad 1952 i Dhaka av orientalister som lämnat Calcutta och Asiatiska sällskapet i Bengalen, i samband med separationen mellan Indien och Pakistan 1947. Sällskapet, i vars formella ledning presidenten i Bangladesh står, har som sitt syfte att studera "människan och naturen i Asien".

Se även
Asiatiska sällskapet

Orientalistik
Ban
Organisationer bildade 1952
I spindelns nät

I spindelns nät (engelska Along Came a Spider) är en amerikansk thriller från 2001 som är regisserad av Lee Tamahori med Morgan Freeman och Monica Potter i huvudrollerna.

Handling
Den unga dottern till en senator kidnappas av en lärare på sin skola. Kidnapparen kontaktar snart deckaren Alex Cross. Det märkliga är att han inte ställer några krav. Cross börjar utreda fallet tillsammans med Jezzie Flannigan som ansvarade för övervakningen på flickans skola.

Om filmen
Filmen är en fristående uppföljare till Och han älskade dem alla från 1997. Den hade Sverigepremiär den 3 augusti 2001.

I spindelns nät är bland annat inspelad i Baltimore, Maryland och Washington D.C. i USA samt i Vancouver, British Columbia i Kanada.

Rollista (urval)
Morgan Freeman - Alex Cross
Monica Potter - Jezzie Flannigan
Michael Wincott - Gary Soneji
Dylan Baker - Ollie McArthur
Mika Boorem - Megan Rose
Anton Jeltjin - Dimitri Starodubov
Michael Moriarty - senator Hank Rose

Externa länkar
 

Filmer 2001
Amerikanska kriminalthrillerfilmer
Washington D.C. på film
Filmer inspelade i British Columbia
Järnväg på film
Filmer från Paramount Pictures