kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lista över politiska partier i Skottland



Skotska parlamentspartier 
Följande partier är representerade i det Skotska parlamentet:

 Scottish National Party (SNP) - 47 ledamöter
 Scottish Labour Party - 46 ledamöter
 Scottish Conservative and Unionist Party - 17 ledamöter
 Scottish Liberal Democrats - 16 ledamöter
 Scottish Green Party - 2 ledamöter
 oberoende - 1 ledamot

Andra politiska partier som har ställit upp i skotska val 
Partier utan ledamöter i parlamentet:

 British National Party (BNP)
 Clannasaor
 Communist Party of Britain
 Communist Party of Scotland
 Free Scotland Party
 Left Alliance
 Legalise Cannabis Alliance
 Liberal Party
 New Party
 Operation Christian Vote
 Pensioners Party Scotland
 ProLife Party
 Protect Rural Scotland Party
 Publicans Party
 Pride in Paisley Party
 Scottish Enterprise Party
 Scottish Freedom Party
 Scottish Freedom Referendum Party
 Scottish Independence Party
 Scottish Unionist Party
 Socialist Labour Party
 United Kingdom Independence Party Scotland (UKIP)

Se även 
 Skotska parlamentet

 
politiska partier
Skottland
Giulia Grisi

Giulia Grisi, född 22 maj 1811 i Milano, död 29 november 1869 i Berlin, var en italiensk operasångare. 

Hon var dotter till en officer som tjänade under Napoleon I. Hon kom från en musikalisk familj; hennes faster var Josephina Grassini (1773–1850), som var en känd sopran i början av 1800-talet. Hennes mor hade varit en talangfull sångerska. Hennes äldre syster var sångerskan Giuditta Grisi och hennes kusin Carlotta Grisi var berömd ballerina. 

Giulia fick sin första utbildning av systern, studerade därefter för Giacomelli i Bologna samt Giuditta Pasta och Marco Aurelio Marliani i Milano och begick sin scendebut 1828. Grisi uppträdde från 1832 i Paris och var 1834–1849 samtidigt primadonna i Paris och London. Grisi gifte sig 1836 med greve Gérard de Melcy och senare med tenoren Giovanni Matteo Mario de Candia, tillsammans med vilken hon 1854 turnerade i USA. Först 1862 lämnade Grisi scenen. Hon var den första Adalgisa i Bellinis opera Norma 1831, och Pasta spelade huvudrollen. Bellini skrev operan Capuleti e Montecchi 1830 direkt för Giulia och hennes syster Giuditta.

Noter 

Italienska operasångare under 1800-talet
Födda 1811
Avlidna 1869
Kvinnor
Personer från Milano
Magnus Arvedson

Karl Magnus Olof Arvedson, född 25 november 1971 i Karlstad, är en svensk före detta ishockeyspelare (forward) med flera säsonger i NHL. Han har även varit aktiv som ishockeytränare. Han var med och representerade svenska landslaget i VM 1997 och OS 2002.

Biografi
Arvedsons moderklubb är Färjestad BK i hemstaden Karlstad. Han började dock spela seniorishockey med Örebro IK säsongen 1990—91 i dåvarande Division 1. Inför säsongen 1993–94 återvände han till Färjestad. Säsongen 1996–97 var Arvedson med och vann SM-guld med Färjestad BK.

Arvedson valdes i femte rundan som spelare 119 totalt vid NHL-draften 1997 av Ottawa Senators. Han spelade sex säsonger för Ottawa Senators samt en säsong för Vancouver Canucks i NHL. Totalt noterades han för 224 poäng på 434 NHL-matcher.

Arvedson räknades under några säsonger till en av NHL:s bästa defensiva anfallsspelare och säsongen 1998–99 hamnade han på andra plats (bakom endast Jere Lehtinen) i omröstningen för Frank J. Selke Trophy, som varje säsong tilldelas den anfallsspelare som ansetts varit bäst i det defensiva spelet.

Säsongen 1999–2000 råkade Arvedson ut för en otäck skada i magen när han tacklades in i avbytarbåsets öppna dörr av Philadelphia Flyers forward Marc Bureau.

Under NHL-säsongen 2004–05 (som ställdes in på grund av en lockout) skulle Arvedson spelat för Färjestad BK men en ryggskada satte stopp för detta och tvingade honom att ge upp karriären som spelare.

Arvedson började säsongen 2007–08 som tränare för Mora IK, men blev i december 2007 avskedad. Säsongen 2008–09 var han tränare för Bofors IK och blev mitt under säsongen ersatt av Sam Hallam.

Under säsongen 2011–12 var han huvudtränare för Forshaga IF. Han har även varit huvudtränare för Värmlands TV-pucklag.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Klubbar som spelare
Örebro IK, 1992–93
Färjestad BK, 1993–1997
Ottawa Senators, 1997–2003
Vancouver Canucks, 2003–04

Klubbar som tränare
Forshaga IF, 2006–07
Mora IK, 2007–08 (fick sparken den 26 december 2007)
Bofors IK, 2008–09 (fick lämna mitt under säsongen)
Forshaga IF, 2011–12
Värmlands TV-pucklag, 2015–16

Meriter
SM-guld: 1997
VM-silver: VM 1997

Externa länkar
Statistik på www.eurohockey.net

Referenser

Noter 

Svenska ishockeyspelare
Födda 1971
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Sverige
Svenska ishockeytränare
Män
Levande personer
Spelare i Ottawa Senators
Spelare i Vancouver Canucks
Ishockeyspelare i Örebro IK
Idrottare från Karlstad
Spelare valda i NHL Entry Draft 1997
Svenska idrottare under 2000-talet
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2002
Spelare valda av Ottawa Senators i NHL Entry Draft
Ishockeytränare i Forshaga IF
Billingsfors IK

Billingsfors IK, bildad 26 maj 1906, är en fotbollsklubb i Billingsfors som spelade i fotbollsallsvenskan säsongen 1946/1947. Klubben har Lövåsvallen som hemmaplan. 

Billingsfors ligger sist i den allsvenska maratontabellen och är det enda lag som spelat i Allsvenskan utan att vinna en enda match.

Historik

Den enda allsvenska säsongen 1946/1947 slutade med 19 förluster och tre oavgjorda matcher. De oavgjorda matcherna spelades mot Djurgårdens IF (1–1 borta, 1 september 1946), IF Elfsborg (2–2 hemma, 8 september) och Örebro SK (3–3 hemma, 26 maj 1947). Under säsongen hade man den största publiksiffran hemma den 29 september (1946), då IFK Norrköping tackade för uppmärksamheten med att besegra hemmalaget med fyra mål mot noll.

Den 30 maj 2006 spelade ett förstärkt Billingsfors IK (förstärkt med bland annat Marcus Johannesson från Djurgårdens IF) mot Gais i en jubileumsmatch då klubben fyllde 100 år 2006. Matchen blev en stor publikfest då nästan 850 betalande personer letade sig till Lövåsvallen. 

Den 19 april 2012 meddelades, tio dagar före seriestarten i Division 6 Dalsland, att laget drar sig ur seriespelet på grund av spelarbrist. Säsongen 2014 var laget tillbaka i seriespel i ett kombinationslag med Ärtemarks IF.  Efter säsongen 2020 där laget slutade på en sjätte plats i Division 6 Dalsland så meddelade Ärtemarks IF att de ville avbryta samarbetet för att satsa på lag i egen regi.

Nutid 
Inför säsongen 2021 stod klubben helt utan lag men man återstartade då ungdomsverksamheten med träningar för barn i åldrarna 6-12 år vilket lockade många till Lövåsvallen. Säsongen 2022 anmälde klubben ett P10 i seriespel vilket var första gången klubben hade ett ungdomslag på över 10 år. Klubben kör från och med 2021 även fotbollsskola varje sommar.

Säsong för säsong

I början av Billingsfors IK:s karriär deltog klubben i följande serier:

Under senare år har Billingsfors IK varit med i följande serier:

 Omstrukturering av serierna år 2006 resulterade att en ny serie skapades på Nivå 3 och efterföljande divisioner tappar en nivå.

Profiler 

Största spelaren genom tiderna är Ingvar Rydell som spelade med laget i allsvenskan men sedan gick till Malmö FF. Där vann han den allsvenska skytteligan säsongen 1949–50 och tog plats i svenska landslaget.

Källhänvisningar

Externa länkar 
 Billingsfors IK:s officiella webbplats
 Billingsfors IK:s officiella facebook sida

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1906
Sportklubbar i Bengtsfors kommun
Príncipe

Príncipe är en ö inne i Guineabukten, utanför Centralafrikas västra kust. Den är den mindre av de två huvudöarna i staten São Tomé och Príncipe. Ön är 136 km² stor och har cirka 5 000 invånare. Största orten på ön är Santo António.

Historia
Ön var obebodd när den upptäcktes av portugiserna den 17 januari 1471 och döptes först efter helgonet Antonius av Padua, Santo Antão. Senare gavs den det nya namnet Príncipe av kung Johan II av Portugal, för att hedra hans son Afonso, prins av Portugal.

Den första bosättningen Santo Antóniogrundades 1502. Därefter gjorde portugisiska kolonister de norra och centrala delarna av ön till plantager, med användning av afrikanska slavarbetare. I början odlades sockerrör, vilket 1822 ändrades till kakao. Därefter blev São Tomé och Príncipe för en tid världens största kakaoproducent.

Öns fästning Fortaleza de Santo António da Ponta da Mina byggdes 1695. År 1706 förstördes staden och fästningen av fransmännen. Från 1753 till 1852 var Santo António den portugisiska huvudstaden i den portugisiska kolonin São Tomé och Príncipe.

Natur

Geologi
Príncipeön bildades för mindre än 30 miljoner år sedan, och består av en sköldvulkan som reser sig från en djuphavsslätt på 3 000 meters djup. Príncipe ligger på Kamerunlinjen, en vulkankedja som sträcker sig från Kamerun åt sydväst. Den mesta lavan som har runnit ut under de senaste miljonerna år har omvandlats till basalt.

Flora och fauna

São Tomé och Príncipe har aldrig varit en del av det afrikanska fastlandet. Flora och fauna har därför kommit till öarna med vind eller havsströmmar.

São Tomé och Príncipe har den största biologiska mångfalden av alla öar i Guineabukten. På öarna finns fem endemiska amfibier, 120 endemiska växter och 15 endemiska fåglar. Det finns inga större däggdjur. På själva Príncipe förekommer en endemisk underart av príncipesiska, liksom príncipeglansstare och príncipesolfågel.

2006 bildades Parque Natural Obô do Príncipe på den bergiga södra halvan av ön. 2012 förklarade Unesco Príncipe för biosfärområde.

Referenser

Noter

São Tomé och Príncipes öar
Belgorod

Belgorod (ryska Бе́лгород) är en stad i västra Ryssland och är belägen ungefär 4 mil från gränsen till Ukraina. Namnet betyder vita staden och den är administrativ huvudort för Belgorod oblast. Folkmängden uppgår till cirka 380 000 invånare.

Belgorod anlades som fästning 1593.

Administrativ indelning 
Belgorod är indelad i två stadsdistrikt.

Källor

Externa länkar 

 
Städer i Ryssland
Belém

Belém (, portugisiska för Betlehem) även Belém do Pará, är en stad och kommun i norra Brasilien, och är huvudstad och med sina 1,4 miljoner invånare den största staden i delstaten Pará. Staden grundades den 12 januari 1616 under namnet Feliz Lusitânia, och har innan det nuvarande namnet även hetat Santa Maria do Grão Pará och Santa Maria de Belém do Grão Pará. Belémområdet utgör med sina 2,2 miljoner invånare ett av de fokrikaste storstadsområdena i Amazonområdet och är belägen vid floden Pará. På andra sidan floden ligger ön Marajó, världens största sötvattensö.

Historia 
Belém anlades 1616 och kontrollerade länge ensam handeln i Amazonas. 1820 fanns här 25 000 invånare och 1873 35 000 invånare. Dess uppsving kom då Amazonfloden uppläts för internationell trafik, 1900 fanns här 97 000 invånare. Fram till första världskriget var Belém världens främsta exporthamn för kautschuk.

Administrativ indelning 
Kommunen var år 2010 indelad i åtta distrikt:
 Belém
 Bengui
 Entroncamento
 Guamá
 Icoaraci
 Mosqueiro
 Outeiro
 Sacramenta

Mosqueiro omfattar en ö med samma namn, och Outeiro omfattar ön Caratateua. Resterande sex distrikt omfattar Beléms centrala delar.

Befolkningsutveckling 

Storstadsområdet består sedan den 20 april 2010 av de sex kommunerna Belém, Ananindeua (delstatens näst största stad), Benevides, Marituba, Santa Bárbara do Pará och Santa Isabel do Pará.

Källor 

Indelningar i Pará
Orter i Pará
Orter i Amazonas regnskog
Noah Ngeny

Noah Ngeny, född den 2 november 1978 i Kabenas, är en kenyansk före detta friidrottare som tävlade i medeldistanslöpning.

Ngenys stora genombrott kom när han 1997 slog ett nytt juniorvärldsrekord på 1 500 meter. Rekordet godkändes emellertid inte eftersom det inte gjordes någon dopingkontroll. 

Han deltog vid VM 1999 i Sevilla och slutade där tvåa på 1 500 meter efter Hicham El Guerrouj. Vid Olympiska sommarspelen 2000 stod kampen åter mellan dessa två och denna gång var det Ngeny som vann efter en sprurt. 

Efter framgången i Sydney blev han bronsmedaljör vid inomhus-VM 2001. En bilolycka gjorde att han missade Goodwill Games 2001 och han misslyckades sedan att ta en plats i det kenyanska laget till Olympiska sommarspelen 2004.

Under 2006 valde han att formellt avsluta sin karriär.

Världsrekord 

Vid tävlingar i Rieti i Italien 1999 slog han Sebastian Coe världsrekord från 1981 på distansen 1 000 meter när han sprang på 2.11,96. Världsrekordet gäller i början av 2011 fortfarande som rekord på distansen.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1978
Olympiska guldmedaljörer 2000
Kenyanska medeldistanslöpare
Världsrekordhållare på 1 000 meter löpning
Män
Levande personer
Kenyanska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Kenya
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Vinnare av Dicksonpokalen
Daniel Komen

Ej att förväxla med Daniel Kipchirchir Komen

Daniel Komen, född den 17 maj 1976, är en kenyansk före detta friidrottare som tävlade i medeldistanslöpning.

Komens genombrott kom 1994 då han vann junior-VM guld både på 5 000 meter och på 10 000 meter. Vid VM 1997 i Aten vann han guldet på 5 000 meter. Året därpå vann han guld både vid Afrikanska mästerskapen och vid Samväldesspelen. Hans sista mästerskap blev VM 1999 då han slutade på femte plats på 5 000 meter. 

Komen noterade två världsrekord utomhus. Dels noterade han ett nytt världsrekord på 5 000 meter när han sprang på 12.39,74. Ett rekord som han hade i knappt ett år innan Haile Gebrselassie slog det. Dels det nugällande världsrekordet på 3 000 meter som noterades i Italienska Rieti 1996 och som lyder på 7.20,67. Han innehar dessutom världsrekordet inomhus på 7.24,90, från Budapest 1998.

Personliga rekord

Utomhus 
 1 500 meter – 3:29,46 (från 16 augusti 1997) 
 1 Mile – 3:46,38 (från 26 augusti 1997) 
 2 000 meter – 4:51,30 (från 5 juni 1998) 
 3 000 meter – 7:20,67 (från 1 september 1996) 
 2 Miles – 7:58,61 (från 19 juli 1997) 
 5 000 meter – 12:39,74 (från 22 augusti 1997) 
 10 000 meter – 27:38,32 (från 30 augusti 2002) 
 3000 meter hinder – 8:54,50 (från 12 juni 1994) 
 8 kilometer – 22:53 (från 13 juli 2002)

Inomhus 
 2 000 meter – 4:58.77 (från 5 februari 1999) 
 3 000 meter – 7:24.90 (från 6 februari 1998) 
 2 Miles – 8:16.89 (från 18 februari 2001) 
 5 000 meter – 12:51.48 (från 19 februari 1998)

Källor 
 Källa för medaljer: "Komen Daniel" IAAF.org. Läst 12 augusti 2012.

Noter

Kenyanska medeldistanslöpare
Världsrekordhållare på 3 000 meter löpning
Världsrekordhållare på 5 000 meter löpning
Världsmästare på 5 000 meter löpning
Födda 1976
Män
Levande personer
Pernambuco

Pernambuco () är en delstat i östra Brasilien. Folkmängden uppgår till cirka 9,3 miljoner invånare. Dess huvudstad är Recife, och andra stora städer är Cabo de Santo Agostinho, Caruaru, Jaboatão dos Guararapes, Olinda, Paulista och Petrolina. Staten har 4,6% av den brasilianska befolkningen och producerar endast 2,8% av landets BNP.

Källor
Per Gustafsson

Per Tage Gustafsson, född 4 juni 1970 i Oskarshamn, är en svensk före detta ishockeyspelare (back) som har spelat över 700 matcher med HV71 i Elitserien. Han är numera assisterande tränare för HV71 i SHL.

Spelarkarriär 
I HV71 var Gustafsson assisterande lagkapten med nummer 7 på ryggen. Han tog fyra SM-guld med HV71: 1995, 2004, 2008 och slutligen 2010.

Per Gustafsson spelade med HV71 i 19 säsonger (2010) och var en av klubbens bästa backar i historien. I den femte semifinalmatchen mot Färjestads BK, 2 april 2006, satte Gustafsson nytt klubbrekord i flest spelade slutspelsmatcher.

Den 17 oktober under säsongen 1991/1992 satte han elitserierekord i att ha gjort det snabbaste målet i Elitseriens historia - 6 sekunder efter matchstart. Motståndet var Luleå HF. Detta rekord stod sig till 23 oktober 2015 då Alexander Wiklund i Karlskrona HK gjorde mål mot Frölunda efter endast fem sekunder.

I början av februari 2010 meddelade Gustafsson att det finns risk att han spelat sin sista match då han under åren 2009/2010 led av en mycket svårläkt revbensskada som orsakat honom stora smärtor. I mars samma år, meddelade han dock att han var tillbaka och tränade för fullt.

Säsongen 2009/2010 tog han sitt fjärde SM-guld med HV71, vilket också blev hans sista i hela sin ishockeykarriär. Efter säsongen 2009/2010 avslutade han karriären.

Meriter 
 Snabbaste målet i Elitseriens historia (6 sekunder) mellan 1991/1992 och 2015/2016
 Florida Panthers elfte val, 261:a totalt, i NHL-draften 1994
 SM-guld med HV71 1995, 2004, 2008, 2010
 SM-silver med HV71 2009
 Europa Cup-brons 1995
 Vinnare av SM-slutspelets poängliga för backar (12 poäng) 1994/1995
 Vinnare av Sweden Hockey Games 1996
 VM 1996
 Svenska ishockeyjournalisters All Star Team 1995/1996
 VM-silver 1997
 Vinnare av Ceska Pojistovna Cup 1998
 Vinnare av Baltica Brewery Cup 1998
 Elitserien All Star Game 2000
 Elitserien All Star Game 2001
 VM-silver 2003
 Vinnare av Sweden Hockey Games 2004
 Svenska ishockeyjournalisters All Star Team 2003/2004

Statistik 
GP = Antal spelade matcher, G = Antal gjorda mål, A = Antal målgivande passningar, TP = Totalt antal poäng, PIM = Antal utvisningsminuter

Statistik från 14 juni 2009

Källor

Noter

Webbsidor 

 
 
 
  - länkat via HVTV

Födda 1970
Levande personer
Män
Ishockeyspelare i HV71
Spelare i Florida Panthers
Spelare i IK Oskarshamn
Personer från Oskarshamn
Spelare i Ottawa Senators
Spelare i St. John's Maple Leafs
Spelare i Toronto Maple Leafs
Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Spelare valda i NHL Entry Draft 1994
Spelare valda av Florida Panthers i NHL Entry Draft
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Rashid Ramzi

Rashid Mohammed Ramzi (), född den 17 juli 1980 i Marocko, är en friidrottare som tävlar för Bahrain i medeldistanslöpning. 

Ramzis genombrott kom när han slutade som silvermedaljör på 800 meter vid Inomhus-VM 2004 efter Mbulaeni Mulaudzi. Samma år deltog han vid Olympiska sommarspelen 2004 där han emellertid blev utslagen redan i semifinalen på 1 500 meter. Hans stora genombrott kom vid VM i Helsingfors 2005 då han som förste manlige friidrottare vann både 800- och 1 500 meter vid ett VM. 

Vid VM 2007 försökte han upprepa bedriften men blev slagen i finalen på 1 500 meter av Bernard Lagat och blev utslagen redan i semifinalen på 800 meter.

Olympiska sommarspelen 2008 

Ramzi deltog vid Olympiska sommarspelen 2008 där han sprang 1 500 meter och slutade etta. Hans guld var den första guldmedaljen i friidrott för Bahrain.

Den 29 april 2009 avslöjade Bahrains Olympiska Kommitté att Ramzi under OS lämnat ett dopingprov som visat spår av Cera. I november 2009 beslöt IOK att diskvalificera Ramzi för dopingbrott och guldet gick i stället till tvåan Asbel Kipruto Kiprop.

Personliga rekord 

 800 meter - 1:44,05
 1 500 meter - 3:29,14
 1 engelsk mil - 3:51,33

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Män
Födda 1980
Bahrainska medeldistanslöpare
Världsmästare på 800 meter löpning
Världsmästare på 1 500 meter löpning
Bahrainska dopningsfall
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Bahrain
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Bahrain
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Kindu

Kindu är huvudstad (sedan 1951) i provinsen Maniema i östra delen av Kongo-Kinshasa. 2015 var befolkningen cirka 454 000 personer. Staden är en central handelsplats vid Lualaba, en biflod till Kongofloden. Söderut går även en järnvägslinje till Lubumbashi.

Historia
Henry Morton Stanley kom till denna "märkvärdiga stad" den 5 december 1876.

Källor

Artikelursprung

Orter i Maniema
Städer i Kongo-Kinshasa
Jeremy Wariner

Jeremy Wariner, född den 31 januari 1984 i Irving, Texas, är amerikansk friidrottare som tävlar framför allt på 400 meter. 

Wariners genombrott kom vid Olympiska sommarspelen 2004 i Aten där han vann guld på såväl 400 meter och i stafett på 4 x 400 meter. I finalen på 400 meter noterade Wariner ett nytt personligt rekord med tiden 44,00. Året efter deltog Wariner vid VM i Helsingfors där han återigen vann guld på både 400 meter och i stafett. Han sänkte även sitt personliga rekord på 400 meter till 43,93. I slutet av säsongen var han med på IAAF World Athletics Final men slutade sist. 2006 var inget mästerskapsår för amerikanen och under året var han med och delade på jackpoten i IAAFs Golden League. Han vann även den efterföljande IAAF World Athletics Final. På tävlingen i Rom förbättrade han sitt personliga rekord till 43.62.

Inför friidrotts-VM 2007 i Osaka försökte Wariner kvala in på den för honom något ovanliga distansen 200 meter men misslyckades vid de amerikanska mästerskapet att bli bland de tre första. Däremot lyckades han försvara sitt guld på både 400 meter och i stafett. Hans tid i finalen 43,45 var inte bara ett nytt personligt rekord utan det förde också upp honom på tredje plats genom tiderna på 400 meter. Bara landsmännen Michael Johnson och Butch Reynolds har sprungit snabbare. 

Under 2008 hamnade Wariner i skuggan av landsmannen LaShawn Merritt som flera gånger slog Wariner. Under Golden League vann Wariner fyra av fem tävlingar men förlorade mot Merritt vid ISTAF i Berlin. Det stora mötet blev vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking där båda hade vunnit var sin semifinal. Emellertid var Merritt nästan en sekund snabbare i finalen som han vann på 43,75 mot Wariners 44,74. Båda två tillsammans med trean från OS-finalen  David Neville och den olympiske mästaren på 400 meter häck Angelo Taylor ingick i stafettlaget på 4 x 400 meter som vann OS-guld på det nya olympiska rekordet 2.55,39.

Vid VM 2009 stod åter striden om guldet på 400 meter mellan Wariner och Merritt och precis som vid Olympiska sommarspelen var det Merritt som vann guldet med Wariner som tvåa. Däremot blev han världsmästare i stafett på 4 x 400 meter.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Personligt rekord 
 400 meter - 43,45, VM i Osaka 2007

Amerikanska kortdistanslöpare
Män
Födda 1984
Olympiska guldmedaljörer 2004
Olympiska guldmedaljörer 2008
Olympiska silvermedaljörer 2008
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Världsmästare på 400 meter löpning
Världsmästare på 4 x 400 meter löpning
IAAF Golden League-vinnare
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Personer från Irving, Texas
Idrottare från Texas
Amerikanska idrottare under 2000-talet