kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tommy Möller

Nils Claes Tom (Tommy) Möller, född den 20 februari 1958 i Nyköpings östra församling, Södermanlands län, är en svensk professor i statsvetenskap vid Stockholms universitet.

Möller disputerade vid Uppsala universitet 1986 med avhandlingen Borgerlig samverkan. I sin forskning har han fokuserat på det svenska partiväsendet, relationen mellan makthavare och folket samt historiska analyser över svenska politiker. Hans lärobok Svensk politisk historia 1809–1975 utgavs 2004 och används vid flera svenska högskolor. Han har därtill ingått som sakkunnig i flera statliga utredningar om välfärdspolitik och demokrati.

Möller var under studietiden medlem i den borgerliga studentföreningen Heimdal som då var medlemsförening i Fria moderata studentförbundet. 2006 blev Möller invald som hedersmedlem i Heimdal. Han arbetade även under en tid som talskrivare åt den dåvarande partiledaren för Moderaterna, Carl Bildt.

I debatten efter Tsunamikatastrofen 2004 ställde Möller sig på kung Carl XVI Gustafs sida i debattartiklar i Expressen och Dagens Nyheter.

Möller har skrivit om Håkan Juholt i En marsch mot avgrunden (2013), om Gunnar Heckscher i  Mellan ljusblå och mörkblå (2004), och Politiskt ledarskap (2009).

Referenser

Externa länkar

 Tommy Möller, webbplats vid Stockholms universitet

Svenska professorer i statsvetenskap
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Alumner från Uppsala universitet
Män
Födda 1958
Levande personer
Pipa (vapendel)

En pipa är den rörformade del på en kulspruta eller ett eldhandvapen ur vilken projektilen (kulan) utskjutes. 

Ordet "pipa" används bara för finkalibriga vapen. På eldvapen av kaliber större än 20 millimeter (grovkalibriga vapen) kallas motsvarigheten till pipan istället "eldrör". Pipor till musköter tillverkades på så sätt att en avlång plåt av järn uppvärmdes och veks över en järnstång. Plåten bearbetades med hammare tills den hade fått formen av ett rör, och helt täckte stången. Därefter hamrades skarven så att de två kanterna välldes samman. Slutligen dras järnstången ut och pipan slipas. En pipa kunde även tillverkas genom damaskering.

Först på 1870-talet kunde man i industriell skala tillverka pipor genom att borra ett hål genom en massiv stång. Från mitten av 1850-talet började man efter hand gå över till bakladdade gevär med spiralvridna räfflor i loppet. Dessa räfflor skars, en och en, i en ganska tidskrävande process. Det handlade således om avverkande bearbetning. Efter skärningen måste räfflorna slipas och poleras. Från 1960-talet har det blivit vanligt med hamrade pipor, där ett kort och tjockt pipämne, i kallt tillstånd, bearbetas plastiskt i en hamringsmaskin. Räfflorna åstadkoms av en dorn, med samma tvärsnitt som det färdiga loppet, vilken placeras i loppet under bearbetningen. Någon efterbearbetning var ej nödvändig.

På senare tid har man utvecklat tekniken att dra räfflorna i en enda operation. Med våldsam kraft trycker man en räfflad dorn genom pipämnet. Dornen präglar helt enkelt in räfflorna i loppet. Även här rör det sig om plastisk bearbetning.

Loppets längd påverkar hur långt man kan skjuta med viss precision. Kortare pipa ger lite lägre utgångshastighet och därmed lägre kulbana.

Om loppet är räfflat bringas kulan att rotera axiellt, vilket förbättrar stabiliteten och medverkar till en rakare projektilbana, så kallad rotationsstabilisering, vilket fungerar enligt principen om rörelsemängdsmoment ("gyroeffekten"). Dock ger rotationen i kombination med luftmotståndet en liten avvikelse i sidled, förutom den ballistiska kurvan som orsakas av gravitationen, se ballistik. För runda kulor används däremot i regel rakborrat lopp.

Eldvapen
Blott en dröm

Blott en dröm är en svensk dramafilm från 1911 i regi av Anna Hofman-Uddgren.

Om filmen 
Filmen spelades in på flera platser i Stockholm, bland annat Operans terrass, Koppartälten i Haga, Nackanäs och Gröna Lund. I filmen gör Gösta Ekman sin första filmroll.

Filmen premiärvisades 9 september 1911 på Orientaliska Teatern i Stockholm, vid premiären arrangerade Otto Lainga musiken.

Rollista (i urval) 
Edith Wallén – Hildur, ung sömmerska 
Sigurd Wallén – Carlsson, Hildurs fästman 
Anna-Lisa Hellström – Adèle, Hildurs väninna 
Gösta Ekman – Konrad von X, greve, löjtnant 
Carl Hagman – Konrads far 
Olga Adamsen – Konrads mor 
Carl Hagman – steppdansör 
Dessutom medverkar som statister officerare, societetsdamer och artister från Gröna Lund.

Källor 

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1911
Svenska stumfilmer
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1911
Svartvita filmer
Stockholm på film
Förlorade filmer
Filmer i regi av Anna Hoffman-Uddgren
Hushmail

Hushmail är en webbaserad e-posttjänst (webbpost) som fokuserar sig på användarens personliga integritet och hög datasäkerhet bland annat genom att erbjuda en e-posttjänst med kryptering. Tidigare var tjänsten helt gratis, men nu kan man uppgradera sitt konto mot betalning för att få tillgång till fler tjänster. Företaget är beläget i Vancouver, British Columbia, Kanada.

Referenser

Externa länkar
Hushmails webbplats

Webbplatser
Elephants Dream

Elephants Dream är en datoranimerad kortfilm gjord med hjälp av fri programvara som hade premiär 24 mars 2006. Projektet inleddes i september 2005 och utvecklades av ett flertal konstnärer och animatörer världen över under kodnamnet Project Orange. Till en början bar filmen namnet Machina, men det slutgiltiga namnet blev Elephants Dream (efter ett ordspråk för holländska barnsagors plötsliga avslut).

Projektet annonserades ut i maj 2005 av Ton Roosendaal, huvudutvecklare av programmet Blender och även ordförande i stiftelsen Blender Foundation. Blender är ett program för att modellera, animera och rendera 3D-grafik och är den huvudsakliga mjukvaran som användes för att skapa filmen. Det väsentligaste syftet med att göra filmen är att visa vad fri och öppen mjukvara kan klara av (eftersom många tror att sådan mjukvara inte håller upp till standarden), samt att utvärdera hur väl dessa program fungerar för att organisera och producera högkvalitativa filmer i en professionell miljö.

Flera nya funktioner i Blender lades till under utvecklingen av filmen, bland annat en ny teknik för att skapa hår och päls med hjälp av ett partikelsystem.

Handling 
Den gamle mannen Proog visar den unge och oerfarne Emo sin fantastiska maskin. Emo ser inte det fantastiska i maskinen och det slutar med att Proog slår ihjäl Emo. Det visar sig att Proog är sinnessjuk och har bara har sett hela maskinen i sin fantasi och Emo försöker säga att det inte finns någon maskin.

Tillgänglighet 
Allt innehåll och material till filmen är släppt under Creative Commons-licensen så att alla kan studera och lära sig av projektet, samt skapa eget material utifrån detta. En DVD finns med filmen i HD-kvalité och även allt råmaterial samt alla relevanta filer från produktionen. Filmen finns tillgänglig gratis för nedladdning och på 35mm film till självkostnadspris för biografer.

Trivia 
När filmen släpptes var intresset så stort att antalet nedladdningar gjorde så att servrarna kraschade.
Eftersom projektet blev en sådan succé beslöt Blender Foundation att starta ett öppet filmprojekt till, se Peach.

Program som användes 
Blender
CinePaint
GIMP
Python
Seashore
Apache Subversion
Reaktor
Inkscape
OpenEXR
Twisted
Ubuntu
Verse
DrQueue

Externa länkar 
The Orange Project - Hemsida för projektet
Premiären annonseras ut
Blender's Open Movie Project - Artikel på Slashdot (25 maj, 2005)

Fri programvara och öppen källkod
Filmer 2006
Animerade kortfilmer
Nederländska animerade filmer
Engelskspråkiga filmer
Creative Commons-licensierat material
Animerade filmer 2006
Video CD

Video CD (förkortas VCD, även känd som View CD och Compact Disc digital video) är ett format som används för att lagra film på en CD-skiva. Bild- och ljudkvaliteten är ungefär lika bra som hos VHS.

VCD är baserat på MPEG-1, med konstant bitrate (CBR) på 1150 kbit med upplösningen 352 × 240 (NTSC) eller 352 × 288 (PAL). VCD har fått sin största spridning i Asien (förutom Japan) eftersom det är billigare att trycka skivorna jämfört med till exempel DVD, de tål högre luftfuktighet än VHS-band och spelarna är billiga att tillverka. VCD används generellt för filmer med lite lägre kvalitet (CAM/TS/TC/Screener(VHS)/TV-rip (analog)) för att få mindre filer och få plats med så mycket som möjligt på en enkel skiva. Videodelen av VCD och SVCD lagras på skivan i sektorer utan checksummor och kod för felrättning. Detta gör att det får plats lite mer data än på en normal data-CD.

De flesta moderna DVD-spelare, datorer och vissa TV-spelskonsoler kan spela upp VCD-skivor.

Formatet lanserades 1993, men ersattes från 1998 och framåt av DVD.

Se även 

 Laserdisc – Den större analoga föregångaren till Video CD
 CD Video – Ett format från 1980-talet som är en blandning av laserdisc och CD
 Super Video CD (SVCD) – En direkt efterföljare till Video CD
 DVD – Har högre kapacitet och är en framgångsrik uppföljare till Video CD
 miniDVD – DVD video på en CD
 DcVD – A non-standard MPEG-1 format for the Sega Dreamcast video game console
 MovieCD – A proprietary 1990s format using the MotionPixels codec

Externa länkar 
 Patenthistorik på Video CD-spelare - publicerad av Philips 2003
 Patenthistorik på Video CD-skiva - publicerad av Philips 2003
 Vad är VCD? - från VideoHelp.com
 VCD-hjälp
 Hur spelar du upp VCDs?
 Hur man spelar upp VCDs på Mac/Windows-datorer, DVD-spelare - från Mireth Technology
 VCD / SVCD / miniDVD FAQ - från Doom9.org

Källor

Fotnoter

Lanseringar 1993
CD
Mänskliga sköldar

Mänskliga sköldar är civilpersoner, oftast kvinnor och barn, frivilligt eller med tvångsmetoder utplacerade i eller runt byggnader och anläggningar av strategisk betydelse, till exempel kraftverk, broar, regeringsbyggnader eller militära anläggningar. Därigenom blir det omöjligt för en fiende att anfalla dessa utan att döda och skada ett stort antal civila, vilket skulle strida mot krigets lagar och vara negativt för opinionen och soldaternas moral. Att med tvång utplacera mänskliga sköldar är också ett brott mot krigets lagar (specifikt fjärde Genèvekonventionen).

Bruket av mänskliga sköldar är ofta en form av kidnappning och det hela kan ses som en form av gisslantagande. Metoden kan utnyttjas av retirerande styrkor för att genom främmande land nå eget territorium (se bland annat Manbijoffensivens slutskede).

Referenser

Krigets lagar
Norsk Luftfartsmuseum

Norsk Luftfartsmuseum i Bodø är Norges nationella museum för luftfartshistoria. Den 15 maj 1994 invigdes föregångaren Norsk Luftfartssenter av kung Harald V. Museets utställning var då endast den civila delen av museet. Den militära delen – Luftforsvarsmuseet – invigdes året därpå, den 21 maj 1995, av försvarsminister Jørgen Kosmo. Luftforsvarsmuseet är en del av Forsvarsmuseets område. Museets tredje intressent är Avinor Museum, som är en del av Avinor, det norska luftfartsverket. 

 
Museet organiserades om genom ett Stortingsbeslut och fick status av nationellt museum 1998. Namnet blev då ändrat till dagens Norsk Luftfartsmuseum och det är en stiftelse. Norsk Luftfartsmuseum har ett övergripande och samordnande ansvar för de tre i museet ingående delarna. Stiftelsen har ett helägt dotterbolag som grundades samma år, Norsk Luftfartssenter Bodø AS. Det är ett fastighets- och driftsbolag. Byggnaden har formen av en jättelik propeller. Per Morten Wik vid Boarch arkitekter i Bodø har ritat huset. Under byggnadens runda centralkropp går en av infartsvägarna till Bodø. 

Utställningsytan är cirka 12.000 kvadratmeter och ett fyrtiotal flygplan är utställda som tillsammans med andra viktiga objekt som visar den norska flyghistorien. Här finns en interaktiv del där man genom experiment bland annat får veta varför ett flygplan kan flyga. Bland de flygplan som är unika kan nämnas Hønningstad C-5 Polar, ett norskt enmotorigt sjöflygplan vars tillkomst daterar sig till den tyska ockupationstiden då den började byggas i hemlighet. Här finns en Lockheed U-2 Dragon Lady, spionplan av samma typ som Francis Gary Powers flög då han blev nedskjuten över Sverdlovsk i det inre av Sovjetunionen den 1 maj 1960. I Europa finns endast en till U-2 på museum. 

Museet har ett besökstal på cirka 50.000 per år och bedriver en intensiv verksamhet riktad mot skolorna genom den s.k Kulturelle Skolesekken som är en åtgärd från norska statens sida att ge skolungdom lärdomar och erfarenhet av bland annat museibesök. 

Museet har sedan starten haft tre chefer; Arne Qvam (1994-98), Kjell M. Lutnes (1998-2005) och Sven Scheiderbauer (2005-).

Externa länkar

Norsk Luftfartsmuseum

Museer i Nordland fylke
Flygmuseer
Teknikmuseer i Norge
Bodø kommun
Lista över städer i Svealand

Den rapporterade folkmängden (2000) är för respektive tätorter (i Djursholms fall kommundel), inte kommuner.

Svealand

Se även  
 Lista över städer i Götaland
 Lista över städer i Norrland
 Lista över städer i Sverige

Sverige
Lista över städer i Götaland

Observera att listan även tar med orter som upphörde som stad redan innan 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Dessa räknas normalt inte som städer. Den rapporterade folkmängden (2000) är för respektive tätorter (i Huskvarnas fall kommundel), inte kommuner.

Götaland

Se även
Lista över städer i Svealand
Lista över städer i Norrland

Götaland
Hermansö

Hermansö kan avse:

Finland

 Hermansö, Raseborg, Nyland, 
 Hermansö, Borgå, Nyland,

Se även
Hermansör
Hermanskär
Herreviken

Herreviken, fi.: Herralahti, är en stadsdel i Björneborgs stad. Stadsdelen ligger öster om stadens centrum. Området uttorkades genom nödhjälpsarbete under 1930-talets början.

Gamla namn 
 Krono- och Fiskviken
 Herreviken eller Kungsviken
 Herregårdsviken
 Konungsgårdsviken

Bukter i Satakunta
Stadsdelar i Björneborg
Stora Herrö

Stora Herrö (Herrö) är en ö i Finland. Den ligger i Finska viken och i kommunerna Esbo och Kyrkslätt i landskapet Nyland, i den södra delen av landet. Ön ligger omkring 18 kilometer sydväst om Helsingfors.

Öns area är  hektar och dess största längd är  kilometer i sydväst-nordöstlig riktning. Ön höjer sig omkring 5 meter över havsytan.

Ön hör till Sommaröarna. Ön består av två bergiga uddar i riktning nordväst och nordost, med en dalgång emellan. Viken mellan uddarna vettande mot norr utgör en väl skyddad hamn.

På ön bodde sedan mitten av 1800-talet som mest tre familjer året runt, med fiske som huvudnäring. Esbo stad köpte 1962 största delen av ön till rekreationsområde, och kring samma tid flyttade den sista familjen till fastlandet. På Herrö och det med den nästan sammanvuxna Lilla Herrö finns idag något tiotal privata sommarstugor.

Kommentarer

Källor

Se även
Lilla Herrö

Öar i Esbo
Finländska öar i Finska viken
Sommaröarna
Västra Hertonäs

Västra Hertonäs (finska Länsi-Herttoniemi) är ett delområde i stadsdelen Hertonäs i Helsingfors stad.

Västra Hertonäs hör till de första förorterna i Helsingfors. Den började byggas i slutet av 1940-talet efter att området inkorporerats med Helsingfors år 1946. 

Det enhetliga höghusområdet från 1950-talet ligger främst kring Skidbacksvägen. Byggnaderna består av rappade hus på vanligen fyra till fem våningar. Området är planerat så att det blir stora parkområden mellan kvarteren. Det finns också ett egnahemshusområde som består av så kallade frontmannahus i Västra Hertonäs. Kring metrostationen Igelkottsvägen finns ett annat höghusområde som delvis utökats på 1990-talet. Längs med Viksvägen finns det mera småhus. 

Vägnamnen i Västra Hertonäs följer temat namn på djur, förutom några undantag. 

Hertonäs
Bengt Nerman

Bengt Johan Nerman, född 3 oktober 1922 i Stockholm, död 14 augusti 2016 på Blidö, Norrtälje kommun, var en svensk författare, samhällsdebattör och journalist, docent i litteraturhistoria. Son till Ture Nerman.

Bengt Nerman var lärare vid Folkuniversitetet och Journalisthögskolan i Stockholm. Han ställde sig mycket kritisk till journalistutbildningen så som den hade utformats sedan 1960-talet.

Litteratur i urval

Den offentliga lögnen 1997
Frågan om människovärdet 1993
Om erfarenheten: en studie i skapandets villkor 1982
Massmedieretorik 1973
Den skapande processen : en studie i Walter Ljungquists diktarmetod 1975
Talade dikter 1964
Ett ansikte 1963
Demokratins kultursyn 1962

Källor

Dödsnotis - Dagens Nyheter

Svenska författare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska docenter
Födda 1922
Avlidna 2016
Män
Författare från Stockholm
Journalister från Stockholm
Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Himmelsberget

Himmelsberget (finska Taivaskallio) är ett park- och bosättningsområde i Kottby i Helsingfors stad. Området består till stor del av en hög kulle (närmare 60 meter hög), och det var Helsingfors högsta punkt tills de konstgjorda kullarna i Malmgård och Svedängen kom till. Under åren 1939-44 fungerade det tunga luftvärnsbatteriet "Taivas" på kullen, och till minne av det finns det fortfarande ett antal gamla luftvärnspositioner samt en förseglad luftvärnskanon (en svensk 76 millimeters Bofors) kvar. 

Kottby
Hindersby

Hindersby kan syfta på:

 Hindersby, Lappträsks kommun – en by i Lappträsks kommun, Nyland, fi.: Heikinkylä
 Hindersby, Kyrkslätts kommun – en by och bosättningsområde i Kyrkslätts kommun, Nyland, fi.: Heikkilä
Bröllopet på Ulfåsa I

Bröllopet på Ulfåsa är en svensk kort dramafilm från 1910 i regi av Carl Engdahl. Den premiärvisades 14 mars 1910 på Malmö Gamla Biograf i Malmö.

Om filmen 
Filmen spelades in vid Svenska Biografteaterns ateljé i Kristianstad med exteriörer från Vittskövle slott, Teaterrestaurangens terrass i Kristianstad och omgivningar runt staden. Robert Olsson var filmfotograf.

Filmmanuset baserades på Frans Hedbergs pjäs Bröllopet på Ulfåsa som uruppfördes på Kungliga Stora Teatern i Stockholm 1865. Samma år spelades det ytterligare en film på samma förlaga; se Bröllopet på Ulfåsa. Historien grundar sig delvis på en historisk händelse, bröllopet på Ulvåsa, som stod år 1337 mellan Märta Ulfsdotter och Sigvid Ribbing på Ulvåsa slott, i nuvarande Motala kommun.

Roller i urval
Oscar Söderholm - Birger jarl 
Georg Dalunde - Bengt Lagman 
Wilgot Ohlsson - Knut Algotsson 
Frida Greiff - Sigrid, Knuts dotter 
Carl Engdahl - Björn, Knuts väpnare 
Otto Holmén - Botvid, prior i Vreta

Se även
 Bröllopet på Ulfåsa II

Källor

1300-talet på film
Svenska dramafilmer
Medeltiden i svensk film
Svenska filmer 1910
Svenska kortfilmer
Filmer från Svenska Biografteatern
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Kortfilmer 1910
Bröllopet på Ulfåsa II

Bröllopet på Ulfåsa är en svensk kort dramafilm från 1910 i regi av Gustaf "Muck" Linden. 

Filmen har aldrig visats offentligt. Den spelades in under juli månad vid Svenska Biografteaterns ateljé i Kristianstad av Robert Olsson. Filmmanuset var baserat på Frans Hedbergs pjäs Bröllopet på Ulfåsa som uruppfördes på Kungliga Stora Teatern i Stockholm 1865. Samma år spelades det in ytterligare en film på samma förlaga, se Bröllopet på Ulfåsa.

Roller i urval
Ivan Hedqvist - Bengt Lagman 
Albin Lavén - Knut Algotsson 
Lilly Wasmuth - Ingrid, hans hustru 
Ellen Appelberg - Sigrid, deras dotter 
Emile Stiebel - Botvid, prior i Vreta 
Torre Cederborg - Sune, Bengts skrivare 
Axel Janse - Björn, Knuts väpnare 
Anna-Lisa Hellström - Inga, hans dotter 
Frithiof Strömberg - Birger Jarl

Källor

1300-talet på film
Svenska dramafilmer
Medeltiden i svensk film
Svenska filmer 1910
Svenska kortfilmer
Filmer från Svenska Biografteatern
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på pjäser
Kortfilmer 1910
Hindersböle

Hindersböle är en stadsdel i Mariehamns stad. Fram till 1961 var Hindersböle en by i Jomala kommun. I samband med att Mariehamn fyllde 100 år inkorporerades området med staden och blev en stadsdel. Här låg tidigare gårdarna Hindersböle gård och Stentorpa. Idag är stadsdelen främst ett bostadsområde med endast ett fåtal affärer och små företag. Här finns Sankt Mårtens kyrka.

Kultur 
I mitten av 90-talet gjorde sig rock-coverbandet Hindersböle Brothers kända över hela Åland med ett flertal spelningar på Berghyddan, Klippan, Solbacka och Köpmannamässan.
Leo Lundberg, bördig från Mariehamn, har gjort låten Hindersböle tillsammans med sitt band Leo med Lådan.

Mariehamn
Hindhår

Hindhår () är en tätort i Borgå stad (kommun) i landskapet Nyland i Finland. Fram till 1997 låg Hindhår i Borgå landskommun. Vid tätortsavgränsningen den 31 december 2021 hade Hindhår 869 invånare och omfattade en landareal av 4,15 kvadratkilometer.

Hindhår är även en järnvägsstation på museibanan mot Borgå.

Referenser

Externa länkar 
 Hindhår Byaförening

Tätorter i Finland
Byar i Borgå
Hinkaböle

Hinkaböle (finska även inofficiellt: Hinkapyöli) är en by, tidigare enstaka hemman, på Mogenpört ö i Pyttis kommun, i landskapet Kymmenedalen.

Historia
Hinkaböle tillhörde sedan medeltiden Pyttis kyrka, men drogs av Gustav Vasa in till kronan. Hemmanet förlänades 1584 till fogden Kristoffer Mickelssons (Böllia) änka Beata Persdotter (Dufva), vars son Per Kristoffersson utförde rusttjänst för hemmanet. Sonsonen Kristoffer Persson sålde Hinkaböle, tillsammans med Malm till Ernst Creutz år 1623. Även om hemmanet emellanåt kallades säteri i jordeböckerna, torde det ha varit fråga om ett vanligt frälsehemman.

Hinkaböle drogs inte in till kronan i den stora reduktionen, utan gick i arv som frälsehemman till Ernst Creutz d.y. och sedan till dennes arvingar, men hamnade slutligen till den andra grenen av släkten Creutz och genom äktenskap till Johan Carl Natt och Dag.

Åren 1726-1835 var Hinkaböle en del av Stockfors gårds ägor. Sistnämnda år sålde ägaren av Stockfors Johan Gustaf Schatelowitz hemmanet till fiskartorparen Jonas Hansson Kampus (1802-1836) för dennes farbrors Michel Simonsson Reimars Kampus (1787-1848) räkning.

Referenser

Noter

Litteratur
 Herman Hultin: Pyttis socken : en skildring ... utarb. på uppdrag av kommunalfullmäktige i Pyttis, 1926
 Maj-Britt Johansson (red.): Minnesbilder från Hinkaböle : Kusinerna minns sin tid på gården, Lovisa 2023, 
 Jully Ramsay: Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden, Helsingfors 1909, s. 64 
 Johan Ståhl, Wilhelm Ögård: Mogenpörtboken Del 1 : Moöns sång : Wilhelm Ögårds liv och dikter ; Släkten Ögårds rötter, Pyttis 2002, 
 Johan Ståhl: Mogenpörtboken Del 2 : Episoder ur Mogenpörts historia, Helsingfors 2019,  
 Johan Ståhl: Gamla Hinkaböle : Mogenpört hembygdsmuseum, Helsingfors 2018, 
 Eeva-Liisa Oksanen: Det gamla Pyttis, Pyttis och Strömfors historia till år 1743; förhistoria: Anja Sarvas, Lovisa 1991

Se även
 Stockfors

Pyttis
Di (mjölk)

Di, eller laktation, äldre benämning: dägg, kallas det när ungar till däggdjur suger mjölk från sin mor.

Modern "ger di". Med ett mestadels äldre ord, som grammatiskt är kausativum av verbet dia, kan "ge di" också uttryckas som att modern "däggar" sina ungar. Kausativformen har givit upphov till ordet däggdjur.

Motsvarande begrepp för människan när modern låter barnet ligga vid bröstet är på svenska amning.

Se även
Bröstvårta
Bröstkörtlar
Juver
Spene

Externa länkar

Zoologi
Hirvlax

Hirvlax kan syfta på:

 Hirvlax, Nykarleby – en by i Munsala i Nykarleby stad
 Hirvlax, Bjärnå kommun – en by i Bjärnå kommun, Egentliga Finland, fi.: Hirvilahti
Hitå

Hitå är en by i Sibbo kommun, Nyland, Finland. Hitå by har sitt ursprung i en herrgård, som inte har använts i den egenskapen sedan några år tillbaka. Hitå herrgård byggdes av köpmannen Emil Schybergsson, och har fortsatt i familjen Schybergsson.

Sibbo