kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Mescaleros

The Mescaleros var kompband till Joe Strummer, tidigare frontman i The Clash.

Medlemmar
Joe Strummer – sång, gitarr (1999–2002)
Martin Slattery – gitarr, keyboard, saxofon, flöjt (1999–2002)
Scott Shields – gitarr, basgitarr (1999–2002)
Antony Genn – gitarr (1999–2000)
Simon Stafford – basgitarr, trombon (2001–2002)
Tymon Dogg – fiol, gitarr, keyboard (2000–2002)
John Blackburn – basgitarr (2000)
Jimmy Hogarth – basgitarr (2000)
Pablo Cook – slagverk (1999–2001)
Luke Bullen – trummor (2001–2002)
Steve "Smiley" Barnard – trummor (1999–2000)

Diskografi
Studioalbum
 
 

Livealbum

Singlar
"Yalla Yalla" (1999)
"Tony Adams (The Morning Sun)" (1999)
"Johnny Appleseed" (2001)
"Coma Girl" (2003) (#33 på UK Singles Chart)
"Redemption Song" / "Arms Aloft" (2003) (UK #46)

Källor

Externa länkar

Joe Strummer & the Mescaleros på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Joseph C. Phillips

Joseph C. Phillips, Joseph Connor Phillips, amerikansk skådespelare, född 17 januari 1962 i Denver, Colorado, USA

Filografi (urval)
1984 - The Cosby Show
2000 - Midnight Blue
2005 - Getting Played

Alias
Har även medverkat i filmer med följande namn

Joseph Phillips

Externa länkar
 
Joseph C. Phillips - officiell webbplats 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Födda 1962
Levande personer
Dr. Feelgood

Dr. Feelgood är ett brittiskt pubrock/punkrockband, bildat 1971. De var som mest kommersiellt framgångsrika under slutet av 1970-talet. De turnerar och ger ut skivor än i dag, dock utan originalmedlemmar. De anses med sin snabba och råa musik ha inspirerat den kommande punken.

Den första uppsättningen av gruppen dominerades av gitarristen och låtskrivaren Wilko Johnson, samt sångaren Lee Brilleaux. Originaluppsättningen av gruppen gav ut fyra album tillsammans, varav ett var deras bäst säljande skiva, livealbumet Stupidity som nådde förstaplatsen på UK Albums Chart. Det var just som ett liveband gruppen gjorde sig mest känd.

Johnson lämnade gruppen kort efter att albumet Sneakin' Suspicion släpptes. Johnson ersattes av John 'Gypie' Mayo, och även om de inte åtnjöt samma popularitet efter Johnsons avhopp fick denna upplaga av gruppen deras enda topp tio-placerade hit i hemlandet med låten "Milk and Alcohol" 1979. Lee Brilleaux höll fortsatt igång gruppen som enda originalmedlem från 1982 fram till han avled av cancer 1994.

Gruppen består numer av medlemmar som spelade med Brilleaux under 1980-talet och 1990-talet, samt nya sångaren sedan 1999, Robert Kane.

Bandmedlemmar 
Nuvarande medlemmar
Kevin Morris (f. Kevin John Morris i London 15 maj 1955) – trummor (1983–)
P H (Phil) Mitchell (f. Philip Henry Mitchell i London 19 mars 1953) – basgitarr (1983–1991, 1995–)
Steve Walwyn (f. Stephen Martin Walwyn i Southam, Warwickshire 8 juni 1956) – sologitarr (1989 –)
Robert Kane (f. 6 december 1954) – sång (1999–)

Tidigare medlemmar
Lee Brilleaux (f. Lee Collinson, 10 maj 1952 i Durban, Sydafrika, d. 7 april 1994) – sång, munspel, slide-gitarr (1971–1994)
John B Sparks (f. 22 februari 1953) – basgitarr (1971–1982)
The Big Figure (f. John Martin 8 november 1946) – trummor, percussion (1971–1982) 
Wilko Johnson (f. John Wilkinson 12 juli 1947, Canvey Island) – sologitarr, sång, piano (1971–1977)
Gypie Mayo (f. John Phillip Cawthra 24 juli 1951 i Hammersmith, d. 23 oktober 2013) – sologitarr (1977–1981, 1989)
Johnny Guitar – sologitarr (1981–1982)
Buzz Barwell – trummor (1982)
Pat McMullen – basgitarr (1982)
Gordon Russell (f. 4 juni 1958 i Hammersmith, London) – sologitarr (1983–1989)
Dave Bronze – basgitarr (1991, 1992–1994)
Craig Rhind – basgitarr (1991–1992)
Pete Gage (f. Peter Gage 2 december 1946 i London) – sång (1995–1999)

Vikarierande medlemmar
Henry McCullough – sologitarr (mars 1977 – april 1977)
Barry Martin – sologitarr (maj 1989 – juni 1989)

Galleri

Diskografi 
Studioalbum

Livealbum
 
 
 
 

 (inspelad 1977-1978)
 
 
 

Samlingsalbum

Källor 
 Jost, Roland; Nättilä, Teppo, Mäkinen, Rauno - From Roxette To Ramona, Dr Feelgood And Wilko Johnson On Record - 
 (sid. 343)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Dr. Feelgood på Allmusic.com
 Fansajt

Feelgood, Dr.
Moshoeshoe I

Moshoeshoe I, född cirka 1786, död 11 mars 1870, var kung av Basutoland, nuvarande Lesotho.

Han var en ryktbar hövding, och den som skapade basothofolket som en politisk enhet genom att på 1820-talet sammanföra flera spridda bantustammar som hade besegrats av zulukrigaren Shaka.

Moshoeshoes maktperiod började ungefär år 1828. Från sitt klippresidens vid Taba Bosigo började han då utöva ett stort inflytande. Han bekämpade med stor framgång de första boerkolonisterna och även brittiska trupper som skickats dit för att få ett slut på basothofolkets boskapsplundringar.

Den nuvarande regerande dynastin i Lesotho är ättlingar till Moshoeshoe I.

Källor 

Lesothos regenter
Män
Födda 1786
Avlidna 1870
Pennie Smith

Pennie Smith, född 1949 i London, är en brittisk fotograf, aktiv sedan 1969.

Hon är känd för sina rockfoton av bland annat The Clash. Hon tog fotot som är omslagsbild till albumet London Calling och har gett ut fotoboken The Clash - Before and After.

Källor

Brittiska fotografer under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1949
Levande personer
Brittiska fotografer under 2000-talet
Björketorp

Ej att förväxla med Björketorps socken i Härryda kommun.

Björketorp är en tätort i Viskadalen i sydvästligaste delen av Västergötland, belägen drygt fyra mil sydväst om Borås och fyra mil nordost om Varberg.

Den har vuxit fram som stationssamhälle vid Viskadalsbanan som löper genom samhället, liksom riksväg 41. 

I Björketorp finns bland annat en pizzeria, kiosk, och ett antal andra företag

Befolkningsutveckling

Se även
Surteby socken
Kattunga socken

Källor

Externa länkar 
Om Björketorp på Marks kommuns webbplats
Björketorps byalag

Tätorter i Sverige
Orter i Marks kommun
Herschel Grynszpan

Herschel Feibel Grynszpan, född 28 mars 1921 i Hannover, Tyskland, dödförklarad 1960, var en polsk jude som med sitt mord 1938 på en tysk ambassadtjänsteman gjordes till ett motiv för nazisterna att föröva Kristallnatten.

Biografi 
Den 6 november 1938 fick Grynszpan, som hade utvandrat till Paris, ett vykort från sin far Zindel, som den 27 oktober hade deporterats till den polska gränsen, tillsammans med 17 000 andra tyska judar. Fadern beskriver de fruktansvärda förhållanden som de deporterade levde under. Grynszpan blev så upprörd av det han läste att han begav sig till den tyska ambassaden i Paris, där han sköt den första tyske tjänsteman han fick syn på, legationssekreteraren Ernst vom Rath. vom Rath avled av sina skador den 9 november 1938 och nyheten om hans död nådde Tyskland nästa dag. Adolf Hitler och Joseph Goebbels var vid detta tillfälle närvarande vid en stor parad med NSDAP, där man högtidlighöll femtonårsjubileet av Hitlers statskupp den 9 november 1923. Goebbels tog då tillfället i akt att hålla ett hatfullt tal mot judarna.   

Herschel Grynszpan togs tillfånga och sattes i franskt fängelse efter attentatet.  

I samband med Nazitysklands erövring av Frankrike 1940 ställdes Grynszpan inför rätta ännu en gång, dömdes senare till döden och hölls i flera år fängslad i koncentrationslägret Sachsenhausen. Grynszpans slutgiltiga öde är okänt, men på hans föräldrars begäran dödförklarades han 1960. År 2016 framkom ett fotografi som påstås visa Herschel Grynszpan i ett uppsamlingsläger i Tyskland 1946, vilket spädde på misstankar om att han (då 95 år gammal) skulle kunna vara vid livet. Fotografiet, eller hans möjliga avrättning – i likhet med andra fiender till regimen som dödades våren 1945, som Georg Elser, Dietrich Bonhoeffer, Carl Goerdeler, med flera – har dock aldrig kunnat verifieras.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Födda 1921
Tyska mördare
Män
Avlidna 1940-talet
Personer från Hannover
Försvunna personer
Ernst vom Rath

Ernst Eduard vom Rath, född 3 juni 1909 i Frankfurt am Main, död 9 november 1938 i Paris, var en tysk diplomat och legationssekreterare. Mordet på vom Rath användes av nazisterna som en förevändning för hämndaktionerna mot judar som kulminerade i Novemberpogromerna.

Biografi 
Ernst vom Rath föddes i Frankfurt am Main. Hans far var en högt uppsatt statstjänsteman. vom Rath gick i skola i Breslau och studerade sedan juridik i Bonn, München och Königsberg fram till 1932, då han gick med i nazistpartiet och blev därefter karriärdiplomat. I april 1933 blev han medlem i SA, partiets paramilitära kamporganisation. År 1935, efter att ha varit stationerad i Bukarest, skickades han till den tyska ambassaden i Paris.

Attentatet 
Den 7 november 1938 blev vom Rath skjuten och dödligt skadad av den 17-årige Herschel Grynszpan, en polsk jude som hade flytt från Tyskland till Frankrike. Anledningen till att Grynszpan valde vom Rath som sitt offer är inte med säkerhet känt, även om det är känt att han var upprörd över nyheten att hans familj höll på att deporteras från Tyskland till Polen. De flesta vittnen uppger att Grynszpan inte nämnde vom Rath vid namn utan bara bad att få tala med en medlem av den diplomatiska personalen. vom Rath dog av sina skador efter två dagar. Det antisemitiska våldet i novemberpogromerna inleddes omedelbart efter hans död.

Efterverkningar 
Efter dådet framfördes antydningar om att vom Rath var homosexuell och att Grynszpan hade för avsikt att använda dessa misstankar i sitt försvar vid rättegången genom att hävda att vom Rath hade förfört honom. Joseph Goebbels hade för avsikt att använda rättegången i den nazistiska propagandan om judisk konspiration, men anklagelser om vom Raths homosexualitet hotade att förödmjuka nazisterna. Goebbels skrev att "Grynszpan har uppfunnit fräcka argumentet att han hade ett homosexuellt förhållande med ... vom Rath. Det är naturligtvis en skamlös lögn; men det är mycket skickligt uttänkt och skulle, om den läggs ut i samband med en offentlig rättegång, förvisso blivit det viktigaste argumentet i fiendens propaganda."

Huruvida Ernst vom Rath var homosexuell eller inte är inte känt. Hans bror dömdes för homosexuella brott och det fanns påståenden om att vom Rath behandlades för rektal gonorré vid Berlins radiologiska institut. Med tanke på att en rättegång skulle kunna ställa nazistpartiet i dålig dager uppsköts denna på obegränsad tid.

Grynszpan skickades tillbaka till Tyskland efter Frankrikes nederlag 1940 och tros ha dött i ett tyskt fängelse eller koncentrationsläger 1944 eller i början av 1945.

Referenser

Externa länkar 
 

Tyska diplomater
Personer som blivit mördade i Paris
Födda 1909
Avlidna 1938
Män
Personer från Frankfurt am Main
Mördade diplomater
Raven-Symoné

Raven-Symoné Christina Pearman, professionellt känd under artistnamnen Raven-Symoné eller bara Raven, född 10 december 1985 i Atlanta, Georgia, är en amerikansk skådespelare, sångare och låtskrivare.

Raven-Symoné föddes i Atlanta i Georgia men växte huvudsakligen upp i Queens, New York.

Raven är även känd för TV-serien That's so Raven som gick på Disney Channel från 2003 till 2007. Raven gifte sig med Miranda Pearman-Maday den 16/6 2020.

Filmografi (urval)

Utmärkelser 

 1991 - Young Artist Award - Exceptional Performance by a Young Actress Under Nine för The Cosby Show
 2004 - Kids' Choice Awards - Blimp Award - Favorite Television Actress för That's So Raven
 2004 - Image Award - Outstanding Performance in a Youth/Children's Program för That's So Raven
 2005 - Young Artist Award - Outstanding Young Performers in a TV Series för That's So Raven
 2005 - Kids' Choice Awards - Blimp Award - Favorite TV Actress för That's so Raven
 2005 - Image Award - Outstanding Performance in a Youth/Children's Series/Special för That's So Raven

Diskografi (urval)
Studioalbum
 Here's to New Dreams (1993)
 Undeniable (1999)
 This Is My Time (2004)
 Raven-Symoné (2008)

Soundtrack-album
 The Cheetah Girls (2003)
 That's So Raven (2004)
 That's So Raven Too! (2006)
 The Cheetah Girls 2 (2006)

Externa länkar 

 
 Hollywood Records - Raven-Symoné
 Raven-Symonés officiella hemsida

Födda 1985
Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska sångare
Skådespelare från Atlanta
Kvinnor
Levande personer
Walt Disney Records-artister
Samhällets dom

Samhällets dom är en svensk dramafilm från 1912 i regi av Eric Malmberg.

Handling 
Harald stjäl pengar för att kunna betala en borgensförbindelse. Brottet upptäcks och hans döms till fängelse. Efter avtjänat straff reser han till Amerika för att börja ett nytt liv, men han blir igenkänd och bortkörd överallt.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 5 februari 1912 på biograf Röda Kvarn i Sveasalen  i Stockholm. Inspelningen av filmen skedde 1911 vid Svenska Biografteaterns ateljé på Lidingö och ombord på S/S Lusitania över Atlanten till New York av Julius Jaenzon. Samtidigt med överfarten gjordes en reportagefilm om fartyget, Med Lusitania till Amerika också kallad Med 2 300 passagerare öfver Atlanten filmen släpptes en vecka efter att S/S Lusitanias systerfartyg RMS Titanic gått under natten till den 15 april 1912.

Rollista i urval 
Eric Malmberg – Harald
Lilly Jacobsson – Ebba
Victor Arfvidson – okänd roll, troligen Ebbas bror
Tollie Zellman – konsul Dals dotter
Eugen Nilsson – Ebbas andre man
Lisa Holm – gäst vid förlovningsfesten i fadershuset
Agda Helin – gäst vid förlovningsfesten i fadershuset

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska filmer 1912
Svenska dramafilmer
USA på film
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1912
Filmer i regi av Eric Malmberg
Svenska stumfilmer
Svartvita filmer
Förlorade filmer
O Jesus, du som själv har tagit

O Jesu, du som själv har tagit är en konfirmationspsalm av Svante Alin från 1908. 

Melodin är en tonsättning från 1704 och enligt Koralbok för Nya psalmer, 1921 är det samma melodi som för psalmen I mänskors barn, som alla ägen (1819 nr 285).

Publicerad som
Nr 564 i Nya psalmer 1921, tillägget till 1819 års psalmbok under rubriken "Kyrkan och nådemedlen: Ordets ämbete och församlingslivet: Ungdomens konfirmation och första nattvardsgång".
Nr 229 i 1937 års psalmbok under rubriken "Konfirmation".

Svenska psalmer
Malcolm McLaren

Malcolm McLaren, född 22 januari 1946 i London, död 8 april 2010 i Bellinzona i Schweiz (av malignt mesoteliom), var en brittisk konstnär, författare, musiker och manager.

1971 öppnade McLaren klädbutiken Let it Rock i London, med sin partner Vivienne Westwood. 1976 bytte butiken namn till SEX. Paret fick en son, Joseph Corre, i dag ägare till klädmärket Agent Provocateur. 

McLaren blev under 1970-talet manager åt New York Dolls och Sex Pistols, senare även till Bow Wow Wow. Han har hävdat att det var han som skapade punken.

1983 debuterade McLaren som soloartist med skivan Duck Rock, ett album influerat av afro-amerikansk hiphop. Senare lånade McLaren inslag av bland annat elektronisk musik, liksom opera (singeln Madam Butterfly), i sina kompositioner.

Diskografi (urval)

Referenser

Externa länkar 
 

Brittiska konstnärer
Brittiska författare
Brittiska musiker
Musiker från London
Sex Pistols
Födda 1946
Avlidna 2010
Män
Matti Kassila

Matti Uolevi Kassila, född 12 januari 1924 i Keuru, Finland, död 14 december 2018 i Vanda, var en finländsk regissör, manusförfattare, skådespelare och filmproducent.

Regi i urval
1949 – Glada takter på bondvischan
 1951 – Radion gör inbrott
1954 –  En vecka av kärlek
1954 –  Hilmadagen
1955 –  Pastori Jussilainen 
 1956 – Skördemånad (Elokuu)
1973 –  Severi i full fart
1984 – Niskavuori

Filmmanus i urval
1954 – Hilmadagen
1962 – Stjärnorna, kommissarie Palmu, stjärnorna...
1968 – Här under polstjärnan
1969 – Vodka, kommissarie Palmu
1971 – I Adams kläder och lite i Evas
1973 – Severi i full fart
1987 – Goodbye, Mr. President

Filmografi roller i urval
1947 – Maaret – fjällens dotter
1955 – Pastori Jussilainen
1957 – Nutidsungdom
1968 –  Här under polstjärnan
1979 – Natalia

Producent
1959 – Lasisydän
1963 – Stridspatrull 
1979 – Natalia

Källor

Externa länkar

 
 

Födda 1924
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska manusförfattare under 1900-talet
Finländska filmregissörer
Män
Avlidna 2018
Personer från Keuru
Tufte IL

Tufte IL är ett norskt fotbollslag konstruerat för TVNorges realityprogram Heia Tufte!. I Sverige motsvaras det av FC Z. Namnet kommer från en reklamfilm för Norsk Tipping.

Laget förlorade mot FC Z 0-1, efter en straff i slutet av matchen.

Fotbollsklubbar i Norge
Norska TV-program
Dina blevo vi som späda

Dina blevo vi som späda är en konfirmationspsalm av Erik Natanael Söderberg. Melodin är en tonsättning med förmodat svenskt ursprung från 1697 som ursprungligen användes till psalmen "När jagh nu min böön uthgiuter" sedermera bearbetad till Lova vill jag Herran, Herran. Kompositionen saknas i utländska källor. Enligt Koralbok för Nya psalmer, 1921 och 1921 års koralbok med 1819 års psalmer är det samma melodi till psalmerna Hjälp mig, Jesu, troget vandra (1819 nr 203), Stilla jag min blick vill fästa (nr 275) och Hälsans gåva, dyra gåva (nr 369).

Publicerad som
Nr 565 i Nya psalmer 1921, tillägget till 1819 års psalmbok under rubriken "Kyrkan och nådemedlen: Ordets ämbete och församlingslivet: Ungdomens konfirmation och första nattvardsgång".
Nr 232 i Finlandssvenska psalmboken 1986 med titeln "Dina blev vi ren som späda" under rubriken "Konfirmation".

Svenska psalmer
Edvin Laine

Edvin Laine, född 13 juli 1905 i Idensalmi, död 18 november 1989 i Helsingfors, finländsk skådespelare, regissör, författare och filmproducent. Fram till år 1906 hette han Bovellán i efternamn.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Regi i urval
 1970 – Akseli och Elina 
 1968 – Här under polstjärnan 
 1962 – Baronen från Pinsiö 
 1960 – Skandal i flickskolan 
 1958 – Sven Dufva 
 1955 – Okänd soldat 
 1954 – Arne från Niskavuori

Filmmanus i urval
 1970 – Akseli och Elina 
 1968 – Här under polstjärnan

Filmografi roller i urval
 1958 – Sven Dufva 
 1957 – Korset och lågan 
 1955 – Pastori Jussilainen 
 1954 – Hilmadagen 
 1940 – Mellan två krig

Källor

Externa länkar

 

Personer från Idensalmi
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska filmregissörer
Finländska författare
Män
Födda 1905
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Avlidna 1989
Personer i Finland under 1900-talet
Herrens röst i Sion ljuder

Herrens röst i Sion ljuder är en diakonipsalm av Johan Alfred Eklund från 1910. 

Musiken är av Philipp Nicolai ur Freuden Spiegel dess ewigen Lebens från ca 1599. Melodin kallas "koralernas konung". 

Eklunds text blir fria för publicering 2015.

Publicerad som
Nr 566 i Nya psalmer 1921, tillägget till 1819 års psalmbok under rubriken "Kyrkan och nådemedlen: Ordets ämbete och församlingslivet: Diakoni".
Nr 236 i 1937 års psalmbok under rubriken "Diakoni".

Svenska psalmer
Diakonipsalmer
Bernard Rhodes

Bernard Rhodes, född 1947, är en modedesigner, skivproducent, låtskrivare, chef och impressario som var drivande i utvecklingen av punkrock-scenen i Storbritannien från mitten av 1970-talet. Han förknippas med både Sex Pistols och The Clash, Storbritanniens två mest kända punkband. Kollegan Malcolm McLaren arbetade på att sätta ihop ett band, som senare skulle bli Sex Pistols, och Rhodes var den som presenterade John Lydon (Johnny Rotten) för McLaren och fullkomnade den ursprungliga uppställningen av Sex Pistols. Rhodes och  Mick Jones, f.d. gitarrist i bandet London SS, skapade The Clash i början av 1976 genom att låta olika musiker provspela för ett nytt band, som skulle bli The Clash. Rhodos var en viktig kraft bakom The Clash, inte bara som manager utan också genom att hantera marknadsföringen och den kreativa riktning för bandet. Han lämnade The Clash 1979-1981 för andra projekt, men återkom på sångaren Joe Strummers begäran när spänningar hotade att splittra bandet 1981.

Andra grupper som förvaltats av Rhodes är The Specials, Dexys Midnight Runners, Subway Sect, Jo Boxers, The Lous, Black Arabs, Twenty Flight Rockers och Watts från Detroit.

Rhodes byggde sin studio och högkvarter Camden studio Rehearsal Rehearsals,  idag Camden Market. Området runt studion blev i slutet av 1970-talet snabbt ett välkänd tihåll för punkare och bidrog till framväxten av Camden som ett "inneområde" i London.

Efter att ha avslutat engagemangen i punk- ska revival- och new wavemusiken har Rhodes fortsatt att engagera sig i modedesign och musikindustrin, samt i olika politiska och sociala frågor.

Britter
Födda 1947
Levande personer
Män
Pppoe

PPPoE är en förkortning för point-to-point protocol over Ethernet. PPPoE bygger på två vitt accepterade standarder: PPP och Ethernet. PPPoE är en specifikation för anslutning av nätverk (Ethernet) till Internet genom ett bredbandsmedium, som till exempel en DSL-lina, trådlöst, eller ett kabelmodem.

Telekommunikation
Bab el-Mandeb

Bab el-Mandeb (arabiska باب المندب), "Tårarnas port", är ett sund som leder från Adenviken i Indiska oceanen in i Röda havet. Sundet skiljer Djibouti i Afrika från Jemen på den Arabiska halvön som tillhör Asien. 

Ön Perim som tillhör republiken Jemen delar sundet i två hälfter, av vilka den västra, Dacht el Mayun, är över 20 kilometer bred och den östra, Bab Iskender, cirka 3,5 kilometer bred.

Källor 

[ Bab el Mandeb] hos [ Geonames.org (cc-by)]; post uppdaterad 2014-03-05; databasdump nerladdad 2015-05-23

Sund i Jemen
Sund i Afrika
Indiska oceanen
Röda havet

ceb:Bab el Mandeb (estretso sa Yibuti)
Guy Stevens

Guy Stevens (född i East Dulwich, London, 13 april 1943, död 29 augusti 1981), producent. Mest känd som producent åt Mott the Hoople och som producent för mästerverket London Calling åt The Clash. 

Under inspelningen av London Calling stod Stevens och hoppade upp och ned framför musikerna när de spelade. Det hände även att han kastade stegar och stolar i studion. När Joe Strummer satt och spelade piano lär Stevens ha hällt en flaska vin över tangenterna, för att skapa ett "bluesigare" ljud... Clash skrev efter Stevens död hyllningslåten Midnight to Stevens.

Källor

Brittiska musikproducenter
Födda 1943
Avlidna 1981
Män
Zinalrothorn

Zinalrothorn är ett 4221 m högt berg i Schweiz. 22 augusti 1864 bestegs berget för första gången.

Externa länkar
 
 Zinal Rothorn på SummitPost

Berg i Valais
Berg i Alperna
Berg i Schweiz 4000 meter över havet eller högre
Aprilhäxan

Aprilhäxan är en roman av Majgull Axelsson. Den utgavs 1997 och belönades med Augustpriset för bästa skönlitterära bok det året.

Handling 
Boken handlar om Desirée, som är gravt rörelsehindrad, och hennes tre fostersystrar, som alla är uppkallade efter "hagasessorna". Eftersom hon blev bortlämnad till en institution som liten på grund av sin funktionsnedsättning, känner systrarna inte till henne, men hon kan följa deras liv då hon är en "aprilhäxa" och kan se genom någon annan varelses öga. Hon upplever att någon av systrarna stulit det liv som var avsett för henne.

Källor 

Skönlitteratur 1997
Svenska romaner
Böcker tilldelade Augustpriset
Litteratur inom magisk realism
Svenskspråkig skönlitteratur