kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hästpolo

Hästpolo, polo, är ett bollspel som spelas mellan två beridna lag som med långskaftade klubbor ska slå in en liten hård plastboll i varandras mål.

Regler
Spelet spelas på en stor gräsplan (250x180 meter) som längs kanten har en låg sarg. Det hela går ut på att man inom sitt lag ska samarbeta för att driva bollen in i motståndarlagets mål. Ett lag består av fyra spelare. Målet består av två stolpar, sju meter från varandra. Ribba saknas dock vilket har fått till följd att så länge bollen går mellan stolparna, oavsett på vilken höjd, så räknas det som mål. Varje match delas in i fyra, sex eller åtta perioder (chukkers, chuckers eller chukkas). En chukka är 7 till 7 1/2 minuter lång (7 minuter om bollen då är död, max 7 1/2 minuter om den inte är det). Det laget som har flest poäng efter alla chukkas har vunnit. Alla polospelare måste ha ridhjälm på sig. En polohäst springer i ungefär 50 km/h och orkar spela cirka 2 chukkas under en match. Hästarna står för cirka 60-75 % av ekipagets skicklighet.

Historik 

Polo är ett gammalt spel som uppstod bland iranska folk (förmodligen skyter) i Centralasien. Det är känt från det iranska Parthien för cirka 2500 år sedan. Under partherna (247 f.Kr. till 224 e.Kr.) åtnjöt idrotten beskydd under kungarna och adelsmännen. Enligt The Oxford Dictionary of Late Antiquity var polo ett viktigt nöje också vid det sasaniska hovet (224–651).Det var en del av adelsutbildningen för den sasaniska härskarklassen. Storkungen Shapur II lärde sig att spela polo när han var 7 år gammal år 316 e.Kr.

Polo spred sig från Iran till övriga Mellanöstern, Tibet, Kina och Japan och till Indien på 1200-talet. Det upptogs på 1860-talet av engelska officerare i brittiska Indien vilka tog spelet med sig till Storbritannien och Europa. Det blev snabbt populärt även i USA och senare i Sydmerika. I Argentina är polo en nationalsport.

Det ursprungliga namnet för spelet, "chouwgān", kommer från parthiska språket. Ordet vandrade in i medelpersiskan och används ännu i Iran. Svenskans polo som vi använder det idag härstammar ursprungligen från det tibetanska språket. Begreppet "pulu", som betyder "kula", är ett mjukt träslag som ursprungligen användes för att tillverka bollar.

Se även 
Poloponny
 Hästpolo vid Olympiska sommarspelen

Referenser

Hästpolo
Iranistik
Bild (tidning)

Bild, tidigare Bild-Zeitung, är en tysk morgontidning som publiceras från måndag till lördag. Söndagsutgåvan heter  (BamS). Det är den mest sålda europeiska tidningen och hade 2016 den sextonde största upplagan i världen.

Tidningen ges ut av Axel Springer AG. Tidningen liknar till innehållet en kvällstidning och har beskrivits som "ökänd för sin blandning av skvaller, inflammatoriskt språk och sensationalism" och har ett enormt inflytande på tyska politiker. Dess närmaste engelskspråkiga stilistiska och journalistiska motsvarighet anses ofta vara den brittiska tidningen The Sun, som är den näst mest sålda europeiska tabloidtidningen.

Historia 
Tidningen grundades av Axel Springer 1952. Det bestod mestadels av bilder (därav namnet Bild, tyska för bild). 

Redaktionen var från början konservativ och nationalistisk. 

1977 arbetade den undersökande journalisten Günter Wallraff i fyra månader som redaktör för Bild i Hannover. Han gav sig själv pseudonymen "Hans Esser". I sina böcker Der Aufmacher ("Lead Story") och Zeugen der Anklage ("Vittnen för åklagaren") skildrar han sina upplevelser på tidningens redaktion och den journalistik som han mötte där. Han har beskrivit hur anställda visade förakt för vanliga människors integritet och ett utbrett användande av oetiska journalistiska metoder och redigeringsteknik. Wallraffs undersökningar låg också till grund för filmen The Man Inside från 1990.

Under 28 år, från 1984 till 2012, hade Bild barbröstade kvinnor på sin första sida. Sammanlagt publicerade tidningen mer än 5000 topless-bilder.

Tidningen Der Spiegel anklagar ofta Bild för att driva Tyskland ytterligare till höger och ifrågasätter Bilds moraliska normer och journalistiska kvalitet.

Källor

Externa länkar 
 Bilds webbplats

 

Tyska dagstidningar
Tyskspråkiga dagstidningar
Bildtidskrifter
Dagstidningar startade 1952
Sonja Stjernquist

Sonja Ester Stjernquist, född 23 mars 1931 i Farstorps socken, Kristianstads län, död 16 augusti 2002 i Hästveda, var en svensk operettsångerska (sopran) och skådespelare.

Biografi
Vid 11 års ålder sjöng Sonja Stjernquist på Barnens dag i Malmö, fyra år senare gjorde hon skådespelardebut på Hippodromteatern. Hon filmdebuterade i Ragnar Frisks film Trav, hopp och kärlek 1945. 

Sitt stora genombrott fick hon när hon spelade titelrollen i Lilla Helgonet på Oscarsteatern i Stockholm 1955. Flera stora operetter följde bl.a. huvudroller i Sköna Helena, Hello Dolly och Vita Hästen. Hon turnerade i folkparkerna, ofta med Lasse Lönndahl som scenpartner, spelade med Riksteatern, medverkade i revyer i Helsingborg och Malmö. 

Sitt sista stora framträdande gjorde hon 1997 då hon medverkade i operetten Csardasfurstinnan på Nöjesteatern i Malmö. Hon tilldelades Hässleholms kulturpris 2001 efter 55 år som sångerska och musikalartist.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Sommarvärdar 1982
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska operettsångare
Svenska musikalartister
Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1931
Avlidna 2002
Personer från Farstorps socken
Kicker Sportmagazin

kicker, Kicker, tysk fotbollstidning och fotbollsmagasin, utgiven av Olympia-Verlag GmbH

Tysklands mest välrenommerade tidning om fotboll men med tyngdpunkten förlagd kring Bundesliga och övrig tysk elitfotboll. Kicker rapporterar även om andra sporter. En rad kända idrottspersoner är krönikörer i Kicker, bl.a. Andreas Köpke och Jupp Derwall. Kicker har getts ut sedan 1920 och har trots konkurrens från andra tidningar under senare år behållit sin ställning, bl.a. genom den årliga utgivningen av Kicker Sonderheft inför Bundesligasäsongen och andra större sportevenemang.

Kicker kommer ut två gånger i veckan med en upplaga på ca 258 000 exemplar. Förutom huvudredaktionen i Nürnberg har man fyra ytterligare redaktioner (Berlin, Offenbach, Peine und Remscheid). Kicker är en av grundarna till European Sports Magazines.

Externa länkar
Tidningens webbplats

Fotboll i Tyskland
Tyska tidskrifter
Tidskrifter startade 1920
Fotbollstidningar
Frankfurter Allgemeine Zeitung

Frankfurter Allgemeine Zeitung (FAZ), tysk dagstidning i Frankfurt am Main. FAZ har en upplaga på 360 000 exemplar och är den tyska morgontidning som har störst utbredning internationellt. Tidningen leds inte av en chefredaktör utan ges ut av fem utgivare på kollegial basis.

Historia 
Den första utgåvan skedde 1 november 1949 och den finansierades då bland annat av Deutsche Bank och papperstillverkarna Waldhof och Salamander. Utgivarna var Hans Baumgarten, Erich Dombrowski, Karl Korn, Paul Sthe och Erich Welter. Några redaktörer hade tidigare verkat vid Frankfurter Zeitung som förbjudits 1943. 

Tidningen kännetecknas genom en konservativ och sparsmakad formgivning som dock under de senaste åren moderniserats. Länge höll man fast vid att inte ha en bild på förstasidan men numera har detta förändrats. 

Utmärkade för FAZ är det stora antalet utrikeskorrespondenter där man haft flest i Europa (53) och på flera områden har man haft flera korrespondenter på samma ort. I Tyskland har man regionala redaktioner i Berlin, Bonn, Dresden, Düsseldorf, Hamburg, Hannover, Kassel, Leipzig, München och Stuttgart.

Kända medarbetare 
 Michael Althen
 Patrick Bahners 
 Hans Dietmar Barbier
 Heinz Brestel
 Benedikt Fehr 
 Friedrich Karl Fromme
 Alfons Kaiser
 Greser & Lenz 
 Georg Paul Hefty
 Georg Hensel
 Lorenz Jäger 
 Christian Kracht 
 Felicitas von Lovenberg
 Stefan Niggemeier 
 Andreas Platthaus
 Christian Pohlert 
 Eberhard Rathgeb 
 Edo Reents
 Marcel Reich-Ranicki 
 Volker Reiche 
 Kurt Reumann 
 Heike Schmoll 
 Gerhard Stadelmaier 
 Volker Weidermann
 Adelbert Weinstein

Se även 
 Frankfurter Zeitung

Externa länkar 
 Frankfurtet Allgemeine Zeitungs nätupplaga

Tyska dagstidningar
Tyskspråkiga dagstidningar
Frankfurt am Main
Media i Hessen
Dagstidningar startade 1949
Egon Bahr

Egon Karl-Heinz Bahr, född 18 mars 1922 i Treffurt i Thüringen, död 20 augusti 2015 i Berlin, var en tysk politiker (SPD) och journalist.

Egon Bahr tillhörde under 1960- och 1970-talet den innersta kretsen kring Willy Brandt. Bahr var bland annat Västtysklands representant vid förhandlingarna med DDR vilket skapade olika tysk-tyska överenskommelser, bland annat var Bahr västtysk representant vid undertecknandet av Grundfördraget 1972. Bahr var den som tillsammans med Brandt utformade SPD:s Ostpolitik. Bahr var mycket engagerad i den tyska utrikespolitiken.

Biografi 
Egon Bahr ville studera musik 1940 men nekades en plats då han hade en judisk mormor. Istället studerade Bahr till Industriekaufmann. 1944-1945 arbetade han på Rheinmetall-Borsig innan han började verka som journalist i Berlin på bl.a. Berliner Zeitung. 1948-1950 följde arbete som korrespondent för Tagesspiegel i Hamburg och Bonn. 1956 blev Bahr medlem i SPD och 1960 anställde Willy Brandt, då Berlins regerande borgmästare, Bahr på informationsavdelningen. Willy Brandt och Bahr blev duon som skapade Ostpolitik där Västtyskland närmade sig Östblocket med DDR från 1969 och framåt. Bahr var den som 1963 lanserade kärnan i Ostpolitik: Wandel durch Annäherung. Bahr följde med Brandt när denne gjorde karriär på riksplanet från 1966. Bahr arbetade på västtyska utrikesdepartementet (Auswärtiges Amt). 

1969 blev SPD nytt regeringsparti efter den stora koalitionen och Bahr kom tillsammans med Brandt att förverkliga Ostpolitik. 1970 inleddes förhandlingar med Sovjetunionen och DDR med Bahr som västtysk representant. Framgångar kom i och med Moskvafördraget 1970, Warszawafördraget 1970, Transitavtalet med DDR 1971, Grundfördraget mellan Västtyskland och DDR 1972 och Pragfördraget 1973. Från en utgångspunkt där Västtyskland och DDR stod långt ifrån varandra vid det första mötet 1970 tog det bara två år innan Bahr och DDR:s Michael Kohl skriver under Grundfördraget. 

1973 tilldelades han Bundesverdienstkreuz för sin och Brandts Ostpolitik som ledde till avspänning mellan väst och öst och ett närmande gentemot DDR. 1972-1974 var Bahr Bundesminister für besondere Aufgaben, det vill säga regeringsmedlem med särskilda uppgifter och utan en specifik uppgift. Bahr verkade som en av Willy Brandts närmaste män och hans närmaste män i frågor rörande östpolitiken. När Willy Brandt avgick 1974 såg det ut som Bahr också skulle lämna regeringen men Helmut Schmidt utnämnde honom till minister. Efter förbundsdagsvalet 1976 lämnade Bahr regeringen.

Egon Bahr var hedersmedborgare i Berlin.

Källor

Externa länkar 

 Biografi på DHM.de
 

Tyska socialdemokrater
Män
Födda 1922
Avlidna 2015
Personer från Thüringen
Storkorset av andra klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Åke Askner

Karl Åke Birger Askner, ursprungligen Andersson, född 8 maj 1906 i Danderyd, död 1 september 1961 i Malmö, var en svensk skådespelare och sångare.

Biografi
Askner studerade sång för Torsten Lennartsson och scenisk framställning för Pauline Brunius och Gösta Ekman den äldre.

Han scendebuterade 1927 på Svenska Teatern i Helsingfors, där han stannade till 1928. Under åren 1928–1930 därefter vid Södra Teatern och 1930–1933 vid Svenska Teatern i Vasa. Från 1933 till 1934 medverkade Askner i turnéer med Oskar Textorius och Riksteatern och hade därefter engagemang vid Stora Teatern 1934–1936 och vid Hippodromen 1937–1941. Under 1930-talet deltog han även i folkparkssommarturnéer. Från 1941 och fram till sin död hade Askner därefter fast engagemang vid Malmö Stadsteater.

Askner filmdebuterade i Ragnar Frisks Trav, hopp och kärlek 1945. Han är begravd på Solna kyrkogård.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Fotnoter

Källor

Externa länkar
 Åke Askner på Malmö stadsteater

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska operettsångare
Svenska sångare under 1900-talet
Personer från Danderyds socken
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1906
Avlidna 1961
Män
Ed O'Brien

Edward John O'Brien, född 15 april 1968 i Oxford, är en brittisk musiker, främst känd som gitarrist i rockbandet Radiohead. 

2019 invaldes Ed O'Brien tillsammans med de andra medlemmarna i Radiohead i Rock and Roll Hall of Fame.

Ed O'Brien lanserar soloinspelningar under namnet EOB. Han arbetade tillsammans med instrumenttillverkaren Fender och designade gitarren EBO Stratocaster.

Diskografi

Studioalbum

Singlar
2019 – "Santa Teresa"
2019 – "Brasil"
2020 – "Shangri-La"
2020 – "Olympik"
2020 – "Cloak of the Night"

Medlemmar i Radiohead
Brittiska rockgitarrister
Födda 1968
Levande personer
Män
Sven Thorell

Sven Gustav Thorell, född 18 februari 1888 i Stockholm, död där 29 april 1974, var en svensk ingenjör, kanotist, seglare och paddlare. Han var son till manufakturhandlaren Carl Thorell och Agda, född Carlqvist.

Sven Thorell var gift med Greta Holmberg och morfar till skådespelaren Peter Edding.

Kanotist, seglare och paddlare 
Sven Thorell var den store svenske kanotkonstruktören under första halvan av 1900-talet. Med stor framgång ritade, byggde, seglade och paddlade han ett stort antal kanoter och små segelbåtar. Han skrev böcker om kanotbygge, startade flera kanottidskrifter, var tidig medlem i Föreningen för Kanot-Idrott i Stockholm, grundade 1916 Uppsala kanotförening, och deltog aktivt i arbetet för den första internationella kanotorganisationen. 

År 1917 ritade Thorell Åland, som kom att bli urmodellen för så gott som alla svenska skärgårdskajaker sedan dess.
 
Mellan 1908 och 1916 vann Thorell nio svenska mästerskap i paddling. Som seglare vann han olympiskt guld 1928 i 12-fotsjolle. 

Thorell utnämndes till Stor kanotist nr 26.

Arvet efter Sven Thorell 
Efter Sven Thorells död 1974 skänktes alla ritningar till Sjöhistoriska museet i Stockholm. 

Arvet efter Thorell förvaltas av VKV (Vituddens Kanotvarv i Västervik). Varvets kajaker Anita (som ritades på 1930-talet och, fantastiskt nog, fortfarande är i produktion) och Lisa (från 1970-talet) dominerade svensk långfärdspaddling under åtskilliga decennier. 

Sven Thorell instiftade 1970 Sven Thorells långfärdspris i Föreningen för Kanot-Idrott, där han varit medlem sedan 1905. Pokalen tillfaller "dem eller de, som under året har utfört den längsta sammanhängande färden i paddelkanot".

Litteratur

Externa länkar
 SOK Sven Thorell
 

Födda 1888
Avlidna 1974
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Sverige
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1928
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska kanotister
Svenska kanotseglare
Svenska seglare
Svenska båtkonstruktörer
Män
Idrottare från Stockholm
Ingenjörer från Stockholm
Ninotchka

Ninotchka är en amerikansk romantisk komedifilm från 1939 i regi av Ernst Lubitsch. I huvudrollerna ses Greta Garbo och Melvyn Douglas. Filmen är Garbos första komedi.

Handling 
Tre sovjetiska bolsjeviker, Iranov (Sig Ruman), Buljanov (Felix Bressart) och Kopalsky (Alexander Granach), är i Paris för att sälja diamanter som har konfiskerats från aristokrater vid ryska revolutionen. Playboyen Léon (Melvyn Douglas) har fått i uppdrag av den ryska storhertiginnan Swana (Ina Claire) att införskaffa diamanterna innan de blir sålda.

Léon lyckas få en domstol att tillfälligt stoppa affären och övertalar sedan de tre bolsjevikerna att stanna i Paris. Från Moskva sänds då den strängt rationella Ninotchka (Greta Garbo). Léon förälskar sig i henne, men hon ser kärleken blott som ett biologiskt problem, som han försöker övervinna.

Rollista i urval

Externa länkar 

 
 
 
 

Filmer 1939
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska romantiska komedifilmer
Amerikanska satiriska filmer
Filmer i regi av Ernst Lubitsch
Svartvita filmer
Paris på film
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Filmer bevarade i National Film Registry
Jonny Greenwood

Jonathan Richard Guy "Jonny" Greenwood, född 5 november 1971 i Oxford, är en brittisk kompositör och musiker, främst känd som gitarrist i Radiohead. Han är yngre bror till en annan medlem av Radiohead, Colin Greenwood. Känd för sin energiska spelstil och för att vara multiinstrumentalist. Han är kapabel till att spela bland annat gitarr, piano, xylofon, synthesizer, ondes Martenot, viola, klockspel och munspel. 

Han har även gjort sig känd som kompositör av bland annat filmmusik, bland annat till filmerna There Will Be Blood, Vi måste prata om Kevin samt dokumentären Bodysong som fick samma namn som filmen.

Filmmusik

Diskografi
Se Radioheads diskografi

Album med Shye Ben Tzur

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats (Radiohead)

Medlemmar i Radiohead
Brittiska rockgitarrister
Brittiska musiker
Födda 1971
Levande personer
Män
Brittiska kompositörer
Brittiska låtskrivare
Aramidfiber

Aramid är en syntetisk fiberprodukt med anor från 1920-talet och har funnits i kommersiell produktion sedan 1960-talet. Den har en gul färg och används som armeringsfiber i allt från skyddsvästar och flygplan till båtar. Den används som textil fiber i bland annat skyddsdräkter för rökdykare och motorcykelkläder. Aramid används även för att förändra akustiken i konserthallar och operahus samt för att jordbävningssäkra betongkonstruktioner i hus. Aramid är ett teleskopord för aromatisk polyamid.
Det finns två olika typer av aramidfiber: meta- och parafiber. Skillnaden ligger i kedjornas struktur. Båda typerna är mycket tåliga mot värme och har exceptionellt hög draghållfasthet samt rivstyrka.
Para-aramidfiber är mest känt under handelsnamnet Kevlar vilket är varumärkesregistrerat av DuPont, DuPont tillverkar även meta-aramidfibrer under handelsnamnet Nomex.

Plast
Konstfibrer
Gabriel Rosén (skådespelare)

Nils Gabriel Rosén Hermanson, född 24 mars 1911 i Stockholm, död 3 april 1971 i Bandhagen, var en svensk skådespelare. 

Rosén studerade vid Dramatens elevskola. Han var gift med skådespelaren Maj Törnblad.

Filmografi i urval

Teater

Roller

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1911
Avlidna 1971
Män
Skådespelare från Stockholm
Ulf Källvik

Ulf Inge Källvik, född 9 september 1949 i Skee församling, är en svensk skådespelare och sångare. 

Ulf Källvik är en välkänd göteborgsprofil som under många somrar varit allsångsledare vid de populära trivselkvällarna i Flunsåsparken på Hisingen i Göteborg. Under en period var han vokalist i dansbandet Säwes och han har spelat revy hos Hagge Geigert, Kjell Kraghe och Stefan & Krister. Han har också medverkat i operetter och musikaler däribland Me and my girl och Vita Hästen.

Han har dubbat många tecknade filmer och han har gett röst åt den ständigt räknande Mårre Mård i sagomusikalen Svingelskogen.

Dubbningsroller
1985 - Asterix - gallernas hjälte (Röst till Miraculix)
1985-1990 - Bumbibjörnarna
1987 - Skogsfamiljerna
1987-1990 - Ducktales (Röst till Sigge MacKvack)
1989-1991 - Babar (Röst till Rataxes, KM-studios dubbning)
1990-1991 - Luftens hjältar
1991-1992 - Darkwing Duck (Röst till Sigge MacKvack)
1992-1994 - Den lilla sjöjungfrun (tv-serie)
1995 - Pongo och de 101 dalmatinerna (Röst till Roger i omdubb)
1996 - Den otroliga vandringen 2 - På rymmen i San Francisco
1998 - Alice i Underlandet (Röst till Dodo och Larven i omdubb)
2003 - Askungen II - Drömmen slår in

Externa länkar
 
 

Svenska röstskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Skee socken
Födda 1949
Levande personer
Män
Slaget vid Val-ès-Dunes

Slaget vid Val-ès-Dunes utkämpades 1047 mellan Vilhelm av Normandie tillsammans med Henrik I av Frankrike och ett flertal revolterande normandiska baroner ledda av Guy av Burgund. Som resultat av segern kunde Vilhelm, som senare skulle bli Vilhelm Erövraren, behålla sin titel och kontrollen över sitt hertigdömes västra del.

Bakgrund 
Vilhelm hade fått sin titel 1035, som sjuårig illegitim son till den tidigare hertigen, Robert I av Normandie. Många av Vilhelms släktingar, däribland Guy av Burgund, hans kusin, ansåg sig ha bättre anspråk på titeln men Vilhelm hade stöd av kung Henrik I och andra inflytelserika adelsmän. 

Slag under medeltiden
1047
Europa under 1000-talet
Maj Törnblad

Maj Törnblad, född 15 maj 1911, död 6 augusti 1967 i Stockholm, var en svensk skådespelare. Hon var gift med skådespelaren Gabriel Rosén.

Filmografi (urval)

Teater

Roller

Referenser

Noter

Externa länkar

 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1911
Avlidna 1967
Vinylester

Vinylester är en härdplast som används istället för polyester i konstruktioner där hög kemikalieresistens och/eller högre hållfasthet krävs.

Se även
polyester
epoxi

Plast
Johnny Hallyday

Johnny Hallyday, född Jean-Philippe Smet den 15 juni 1943 i Paris, död 5 december 2017 i Marnes-la-Coquette utanför Paris, var en fransk skådespelare och rocksångare.

Biografi 
Hallyday hade en fransk mor och en belgisk far. Som ung på 1960-talet körde han svarttaxi i Paris. Han inledde sin karriär som sångare med att framföra franskspråkiga versioner av amerikanska  rockhits, likt många andra på den tiden med likaledes amerikanskklingande artistnamn. Han var aktiv artist i 50 år och sålde över 60 miljoner skivor enbart i Frankrike, bland annat Que je t'aime, Le bon temps de rock 'n roll, Un jour viendra och Gabrielle.

Under hans sista år väckte Hallyday uppseende efter att officiellt ha flyttat och folkbokfört sig i Schweiz för att undvika fransk skatt. Han gav Nicolas Sarkozy sitt stöd i franska presidentvalet 2007. Hallyday uppträdde 2006 på det högerorienterade partiet UMP:s sommarmöte och stödde där Sarkozy som presidentkandidat. Han klargjorde senare att han stött personlige vännen Sarkozy snarare än partiet. Som orsak till sitt val av parti sade han: "jag vill inte vara vänster för att det känns bra att som kulturperson vara vänster; jag är höger för att jag tror det är bra för Frankrike".

Han hade en son med sångerskan Sylvie Vartan, som han var gift med 1965–1980, och en dotter med skådespelerskan Nathalie Baye som han levde tillsammans med 1982–1986. Han var gift med Læticia Boudou sedan 1996. De adopterade två döttrar från Vietnam: Jade, född 3 augusti 2004, och Joy, född 27 juli 2008. Sonen är gift med en dotter till den monegaskiske fastighetsmagnaten Michel Pastor.

Studio- och livealbum

LP-skivor (1960–1964)

Outgivna livealbum
2011: Johnny Hallyday 1960: À la Roche-Migennes (RDM Édition)	
2011: Live à l'Olympia: 1965 / 1966 (Universal)	
2012: Johnny Hallyday à l'Olympia (Vogue Olympia 1961)	
2012: Live Grenoble 1968 (Universal)	
2012: Live Olympia 1973 (Universal)	
2012: Festival Mondial de Rock'n'Roll 1961

Album på andra språk
1976: In Italiano
1982: Black es noir

Samlingsalbum

Singlar

Referenser 

Franska sångare under 1900-talet
Franska pop- och rockmusiker
Franska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1943
Avlidna 2017
Riddare av Hederslegionen
Franska sångare under 2000-talet
Franska skådespelare under 2000-talet
Musiker från Paris
Skådespelare från Paris
Plastkomposit

Plastkompositer, även kallade armerade plaster (AP), är syntetiska material som får sina fysikaliska egenskaper genom samverkan mellan en plastmassa (till exempel poly- eller vinylester eller epoxi) och ett armeringsmaterial (till exempel kol-, aramid-, eller glasfiber).

Plastkompositer används för båtbygge, bilkarosser, flygplan, tennisracketar, tandfyllningar med mera.

Plast
William av Malmesbury

{| align=right
|[[image:william.of.malmesbury.arp.jpg|thumb|right|200px| Glasfönster i Malmesbury Abbet föreställande ''William av Malmesbury]]
|-
|
|}William av Malmesbury''', född cirka 1080–1095 i Wiltshire, död 1142, engelsk medeltida historiker. Hans far var normand och hans mor engelska. Han tillbringade hela sitt liv i England där han under största delen av sitt yrkesverksamma liv var munk i Malmesbury Abbey.

Han betraktas som en av de bästa engelska historikerna av sin tid.

Engelska munkar
Avlidna 1142
Män
Födda 1000-talet
Personer i England under 1100-talet