kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Psi-spår

Ett Psi-spår är ett parapsykologiskt fenomen lanserat av den värmländske konstnären Göte Andersson. Han hävdar att när man intensivt tänker på någonting under ett par minuter skapas ett "spår" till det man tänkt på. Det spåret skall man sedan kunna följa med hjälp av vissa hjälpmedel, exempelvis slagruta.

Detta fenomen upptäckte han år 1987, då han läst i en bok att man kunde detektera en människas aura med slagruta. Han försökte sedan utvidga sin aura med hjälp av tanken, men detta gav inga förändrade resultat. Sedan fick han idén att koncentrera sina tankar på en stol några meter bort, dit fadern gick med slagrutan, och fick där "starka utslag". Göte sammanfattade sina egna undersökningar av psi-spårets egenskaper i boken Psi-spåret (1994).

Vetenskaplig undersökning och kritik 

Nils-Olof Jacobson och Jens A. Tellefsen presenterade i en artikel i Jornal of the Society for Psychical Research 1994 deras vetenskapliga undersökning som hävdar existensen av Götes förmåga att sända och andras förmåga att detektera Psi-spår. Undersökningen har kritiserats för bristande metodik på ett par punkter, dels oklarheter i vad som anses "lyckat" till att de blandat experiment med helt olika metod i samma statistik. Se tidskriften Folkvett 2003:2;. Senare undersökningar av forced choice typ år 2005 har också kritiserats av skeptiker och fått svar i tidningen Sökaren. Ännu nyare undersökningar av psi-spåret har rapporterats av professor Friedrich Balck från tekniska universitetet i Clausthal, Tyskland.

Referenser

Parapsykologi
Nina Hammarklev

Nina Katrine Hammarklev, född Kåsereff Lundseie 5 juli 1978, är en svensk skådespelare och sångerska, uppvuxen i Strömstad.

Hammarklev gick ut Balettakademins Musikalartistlinje i Göteborg 2003. Året efter fick hon rollen som Sofie i Mamma Mia! som spelades på Cirkus i Stockholm feb 2005 till jan 2007. Under försommaren 2007 spelades den i Göteborg. Hösten 2007 spelade hon den kvinnliga huvudrollen i The Wedding Singer på Värmlandsoperan mot Christer Nerfont.

I februari-juni 2009 spelade hon rollen som Eponine i Les Miserables på Oslo Nye Teater.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Fotnoter

Svenska skådespelare
Kvinnor
Teleskoperande serie

Teleskoperande serie eller teleskopsumma är en matematisk serie med egenskapen att nästan alla termer tar ut varandra när serien summeras. Låt  vara en talföljd. En teleskoperande summa är en summa på formen

.

Ett enkelt induktionsbevis visar att

.

Om vi dessutom antar att  får vi

varav summan är konvergent och lika med .

Ett enkelt exempel är serien

där man kan skriva om varje term enligt

.

Genom att sätta in detta i serien får man nu

.

Matematiska serier
A480 (motorväg, Tyskland)

A480 är en motorväg i Tyskland vid Wetzlar i Hessen. Motorvägen går från Wetzlar-Nord till Wetzlar-Blasbach.

Trafikplatser

|}

Se även
Motorväg
Lista över motorvägar i Tyskland

Motorvägar i Tyskland
Wetzlar
A480
Listor över avfartsnummer
A861 (motorväg, Tyskland)

A861 är en motorväg i Tyskland som går mellan Karsau och Rheinfelden och vidare till gränsen till Schweiz där den ansluter till den schweiziska motorvägen A3.

Trafikplatser

|}

Se även
Motorväg
Lista över motorvägar i Tyskland

Motorvägar i Tyskland
Vägar i Baden-Württemberg
Listor över avfartsnummer
A553 (motorväg, Tyskland)

A553 är en motorväg i Tyskland vid Brühl i Nordrhein-Westfalen mellan Brühl Nord och Kreuz Bliesheim. Den är 13 km lång. Den är en lokal motorväg, som i Kreuz Bliesheim möter A61 och den södra delen av den ännu ej färdigbyggda A1.

Trafikplatser

Se även
Motorväg
Lista över motorvägar i Tyskland

Referenser

Noter

Motorvägar i Tyskland
Vägar i Nordrhein-Westfalen
Listor över avfartsnummer
Bo Gentzel

Bo Ludvig Gentzel, född 16 september 1943 i Johanneberg i Göteborg, död 20 oktober 2012 i S:t Pauli församling, Göteborg, var en svensk TV-sportkommentator. Han var sonson till komikern Ludde Gentzel och far till handbollsmålvakten Peter Gentzel.

Biografi 
Bo Gentzel hade en bakgrund som ledare inom handbollen. tillsammans med kompisen Kjell Winsnes startade han IF Göteborgs Handbollspojkar (Handbollspojkarna). Handbollspojkarna gick så småningom ihop med IF Warta och blev HP Warta.

Under 1960-talet arbetade Gentzel på det som då hette Idrottsnämnden i Göteborg och frilansade dessutom lite som sportskribent för Göteborgs-Posten. Genom Lars-Gunnar Björklunds försorg kom han till Radiosporten och gjorde regionala krönikor. Han värvades över till tjänsten som redaktionssekreterare på Sveriges Radios sportredaktion och avancerade efter en tid till chef för Radiosporten efter Lennart Hyland. Åren 1968–1975 var han anställd på Sveriges Radio.

Gentzel flyttade därefter tillbaka till hemstaden Göteborg som PR-chef för Volvo Fritid och senare som PR-chef för företaget Adidas. Under lång tid fortsatte han i frilansuppdrag för Radiosporten, framför allt som programledare för Sportextra.

1990 blev Gentzel sportchef för nystartade TV4 och följande år blev han chef för TV-sporten på SVT. Han kommenterade också en del fotbollsmatcher, bland annat för Tipsextra och vid VM 1994. Åren 1999–2001 var Gentzel klubbdirektör för IFK Göteborg.

Bo Gentzel är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Referenser 

Svenska TV-programledare
Svenska sportjournalister
Svenska sportkommentatorer
Klubbdirektörer inom fotbollen
Journalister från Göteborg
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1943
Avlidna 2012
Män
ANZUS

Australia-New Zealand-United States Defence Treaty and Council (ANZUS eller Stillahavspakten) är en militär allians mellan Australien, Nya Zeeland och USA. Den undertecknades 1 september 1951 och trädde i kraft i april 1952. Dess högkvarter är beläget i Canberra, Australien.

Huvudpunkterna i fördraget är: De fördragsslutande parterna förbinder sig att såväl var för sig som genom ömsesidig hjälp upprätthålla och utveckla sin individuella förmåga att motstå ett väpnat angrepp. Parterna skall vidare konsultera varandra närhelst någon parts territoriella integritet, politiska oberoende eller säkerhet hotas i Stilla havet.

Det avgörande för biståndsplikten lyder: "Varje part erkänner att ett väpnat angrepp i Stillahavsområdet mot en av de andra parterna vore en fara för den egna freden och säkerheten och förklarar att den skall vidtaga åtgärder för att möta den gemensamma faran i överensstämmelse med sina författningsbestämmelser." 

Det finns alltså ingen absolut och automatisk förpliktelse att ingripa militärt, då en allianspartner blir utsatt för väpnat angrepp.

Fördraget löper på obestämd tid och varje land kan utträda ett år efter att det uttryckt sitt önskemål att göra så.

 
Kalla kriget
Mellanstatliga organisationer
Militära allianser
USA:s utrikespolitik
USA:s militär
Australiens militär
Nya Zeelands militär
Organisationer bildade 1951
Anders Blomquist

Dag Anders Blomquist, född 17 oktober 1960 i Bromma i Stockholm, "Blomman" kallad, är en svensk tidigare landslagsåkare på skidor, tävlande för IFK Lidingö. År 1988 delade han segern i Vasaloppet med sin bror Örjan Blomquist, då de båda segrarna hade kranskullan med sig på armarna över mållinjen. Utöver Vasaloppet vann Blomquist bland annat Marcialonga (1987) och König-Ludwig-Lauf (1989). Blomquist blev även totalsegrare i långloppscupen 1986/1987 och 1987/1988.

Sedan slutet av 1990-talet kommenterar Blomquist i par med Jacob Hård SVT:s skidsändningar från mästerskapen, världscupen, vinter-OS samt Vasaloppet. Fram till mars 2010 var Blomquist VD för Destination Funäsdalen.

Källor

Externa länkar 

Födda 1960
Svenska längdåkare
Vasaloppssegrare
Män
Levande personer
Svenska sportkommentatorer
Idrottare från Stockholm
Kalvö

Kalvö, (även Kalvöarna), ö belägen i Kalvöarkepilagen norr om Torsö i Mariestads skärgård i Vänern. Ursprungligen två öar, Hemön och Österön. Hemön var bebodd fram till 1963, bostadshus och ladugård finns kvar och används numera som sommarstuga. En ovanligare rest från tiden då det bedrevs jordbruk här är de långa stenbryggor som förbinder Hemön och Österön.

Större delen av Kalvö är naturreservat och fågelskyddsområde. Ön med sina många vikar är ett populärt resmål för badgäster. Det finns inte någon fast förbindelse till Kalvö.

Källor

"Sveriges öar" av Anders Källgård (Carlssons 2005)
"De stora blå" av Erik Degerman och Tomas Ekman (Gullers Förlag 2004)

Öar i Vänern
Mariestads kommun
Falska miljonären

Falska miljonären är en svensk-fransk komedifilm från 1931 i regi av Paul Merzbach. I huvudrollerna ses Fridolf Rhudin och Zarah Leander.

Handling 
Den svenskamerikanske miljonären Fridolf F Johnson är ombord på Amerikabåten, på väg mot Göteborg. Ute till havs anländer en journalist med flygplan för att intervjua Johnson, vilket han avböjer. Miljonären byter identitet med sin sekreterare, vilket leder till oanade förvecklingar.

Om filmen 
Filmen premiärvisades den 26 oktober 1931 och har visats vid ett flertal tillfällen på SVT. Som förlaga har man Maurice Castellains berättelse Le jeux de l'humour et du hasard som skrevs 1931. Samtidigt med den svenska versionen av filmen spelades det in en fransk version med franska skådespelare i de ledande rollerna, se Falska miljonären.

Rollista i urval 

Fridolf Rhudin – Fridolf F. Johnson, sekreterare 
Zarah Leander – Marguerite Lebon, äventyrerska 
Ingert Bjuggren – baronessan Brita Gyllenblad 
Håkan Westergren – Fridolf J. Johnson, miljonär 
Erik "Bullen" Berglund – poliskommissarie Wiman 
Annalisa Ericson – Anna-Lisa Blomkvist, tjänsteflicka hos Gyllenblads 
Weyler Hildebrand – bov 
Olav Riégo – bov 
Sture Lagerwall – journalist på båten 
Knut Lambert – baron Gyllenblad, Britas far 
Emma Meissner – baronessan Gyllenblad, Britas mor 
Gösta Lycke – hovmästare på hotellet 
Ludde Juberg – barberare 
Sigge Fürst – poliskonstapel som griper Fridolf II 
Tor Borong – poliskonstapel som griper Fridolf I
Yngwe Nyquist – poliskonstapel som griper Fridolf I

Musik i filmen 
Blicken är kvinnans invit (Ögon som ljuga och le), kompositör Henry Verdun, text S.S. Wilson, sång Zarah Leander 
Ich küsse Ihre Hand, Madame (Jag kysser Eder hand, Madame), kompositör Ralph Erwin, tysk text Fritz Rotter, svensk text 1928 Gösta Stevens, svensk text 1948 Ninita, sång Fridolf Rhudin
Älvsborgsvisan (Ny Elfsborgsvisa/Den blomsterprydda gondolen gled), kompositör August Wilhelm Thorsson, sång Fridolf Rhudin 
Still ruht der See (Lugn hvilar sjön ), kompositör och text Heinrich Pfeil, instrumental.
Finns det nå'n som heter Greta?, kompositör Otto Herrman, text Svante Lundh, instrumental.
Il barbiere di Siviglia. Uvertyr (Barberaren i Sevilla. Uvertyr), kompositör Gioacchino Rossini, instrumental.
Burlesque, kompositör Hans May, instrumental.
Desto vackrare blir jag, kompositör Jules Sylvain, text Karl Gerhard, instrumental.
De' sörjer Jonsson för, kompositör Helan, text Fritz Gustaf, instrumental.
Sluta när det smakar som bäst, kompositör John Kåhrman, text Ragnar Widestedt, instrumental. 
Le tango de Paris, kompositör Henry Verdun, instrumental. 
Ein Sommernachtstraum. Hochzeitmarsch (En midsommarnattsdröm. Bröllopsmarsch), kompositör Felix Mendelssohn-Bartholdy, instrumental.

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2017.

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska komedifilmer
Filmer 1931
Filmer i regi av Paul Merzbach
Svenska filmer baserade på böcker
Svenskspråkiga filmer
Stockholm på film
Svenska 1930-talsfilmer
Rens Blom

Rens Blom, född 1 mars 1977 i Munstergeleen är en nederländsk friidrottare som tävlar i stavhopp.

Bloms genombrott kom när han blev bronsmedaljör vid EM-inomhus 2000 efter att ha klarat 5,60. Samma år deltog han vid Olympiska sommarspelen i Sydney men klarade inte kvalificeringshöjden för att få delta i finalen. 

Vid VM 2001 tog han sig vidare till finalen men väl där klarade inte av ingångshöjden 5,50 och slutade sist i finalen. Även EM 2002 misslyckades han att ta sig vidare till finalen. 

VM-inomhus 2003 blev ytterligare en framgång och med ett hopp på 5,75 blev han bronsmedaljör. Däremot blev utomhus-VM i Paris ett misslyckande och han tog sig inte vidare till finalen. 

Under 2004 hoppade han 5,81 vid en tävling i Zaragoza vilket är både personligt rekord och nederländsk rekord i stavhopp. Han tog sig samma år även vidare till final vid Olympiska sommarspelen i Aten där han slutade nia efter att ha klarat 5,65.

Under VM 2005 blev han överraskande världsmästare i stavhopp efter att ha klarat 5,80. Höjden var för övrigt den lägsta någon vunnit det manliga stavhoppet på sedan Sergej Bubka vann sitt första VM-guld 1983 på 5,70. 

Efter framgången har han haft problem med skador och deltog varken vid EM 2006, VM 2007 eller Olympiska sommarspelen 2008.

Personliga rekord 
 Stavhopp - 5,81

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Nederländska stavhoppare
Världsmästare i stavhopp
Män
Födda 1977
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Nederländerna
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Nederländerna
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Örjan Blomquist

Per Örjan Blomquist, född 23 augusti 1957 i Bromma, död 30 juli 2000 i cancer, var en svensk landslagsman i längdskidåkning, företrädesvis på långlopp under 1980-talet. Blomquist tävlade för IFK Lidingö. Han delade segern i Vasaloppet 1988 tillsammans med brodern Anders Blomquist. De två segrarna hade kranskullan Karin Värnlund med sig på armarna över mållinjen. Utöver Vasaloppet vann Blomquist många andra långlopp, bland annat Finlandialoppet tre år i följd (1984-1986) och Birkebeinerrennet (1986). De många segrarna renderade honom totalsegern i långsloppscupen såväl 1984/1985 som 1988/1989.

Efter karriärens slut arbetade Örjan liksom sin bror Anders Blomquist som expertkommentator för SVT vid skidtävlingar. Civilt arbetade han som ekonom. Örjan Blomquist avled i juli år 2000 i en cancersjukdom. Han gravsattes den 15 september samma år i minneslunden på Lidingö kyrkogård.

Referenser 

Födda 1957
Avlidna 2000
Svenska ekonomer
Svenska längdåkare
Svenska sportkommentatorer
Vasaloppssegrare
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Män
Idrottare från Stockholm
Askims församling

Askim (uttalas ) är en församling i Göteborgs södra kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i södra delen av Göteborgs kommun i Västra Götalands län och utgör ett eget pastorat. Församlingen har medeltida ursprung.

Administrativ historik
Församlingen ingick troligen under medeltiden i ett pastorat med (Västra) Frölunda församling som moderförsamling, för att därefter ingå i pastorat med Fässbergs församling som moderförsamling. Fässberg har uppnått värdigheten av moderkyrka då man tidigast hört talas om socknen Askim och pastoratets enda präst är då (1454), "herr Lauritz". Tidigt samlades pastoraten i prosterier, och 1454  kallar sig en pastor i Fässberg för "provost i Utlanden" (bland andra Askim). "Fesbergs gäld" tillhörde fram till åtminstone 1550 "Starckers prosteri," som då utgjordes av Ale, Vätle, Sävedals och Askims härader. När en superintendent utnämndes i Göteborg 1620 förändrades både omfattning och benämning av kontraktet. Fässbergs gäll med bland andra socknarna Frölunda och Askim kom då att tillhöra domprosteriets södra kontrakt, ihop med den del av Västergötland, som ingick i Göteborgs och Bohus län. 

Fyra härader i den till Älvsborgs län hörande delen av Västergötland kom att bilda domprosteriets norra kontrakt, vilka på samma gång som Askim, Sävedal och Hisingen utbrutits ur Skara stift och lagts till Göteborgs superintendentia. År 1764 slogs båda kontrakten ihop till ett, för att åter delas 1832, som förut. Denna indelning behölls åtminstone fram till 1930-talet. Askims "stom" (avkastning på kyrkans jordegendomar) anges först som kyrkojord, blev 1621 kronogård och 1736 skattegård, ändrades till 1/2 mantal från tidigare ett helt. Räntan av både Frölunda som Askims stommar har tillfallit kyrkoherden i Fässberg under hela tiden fram till 1930-talet, eller senare.   

Genom kungligt brev 1872 bestämdes, att Frölunda och Askim vid domprosten Peter Wieselgrens avgång (död 1877) och upphörandet av Fässbergs prebendeegenskap, skulle skiljas från Fässberg och utgöra eget pastorat. År 1881 tillträdde det nya pastoratets förste kyrkoherde. Från 1 maj 1879 till 1953 annexförsamling i pastoratet Västra Frölunda och Askim för att från 1953 utgöra ett eget pastorat. År 1974 anslöts Askims församling till Göteborgs kyrkliga samfällighet.

Kyrkor 
 Askims kyrka
 Billdals kyrka
 Mikaelskyrkan

Areal
Askims församling omfattade den 1 januari 1976 en areal av 36,9 kvadratkilometer, varav 36,1 kvadratkilometer land.

Se även 
 Askims socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Församlingar och pastorat i Göteborgs kommun
Wanda Sykes

Wanda Sykes, född 7 mars 1964, är en amerikansk skådespelare, ståuppkomiker, manusförfattare och filmproducent. 

Sykes har haft filmroller i bland annat Den galna professorn 2 - Klumps och Monster till svärmor. På tv har hon bland annat spelat rollen som Barb i komediserien Christine.

Filmografi (urval)

 (röst)
 2006-2010 – Christine (TV-serie) 

 (röst)
 (röst)

Referenser

Externa länkar

Födda 1964
Amerikanska skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska komiker
Kvinnor
Levande personer
Västra Frölunda församling

Västra Frölunda församling är en församling i Göteborgs södra kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i Göteborgs kommun i Västra Götalands län och ingår i Västra Frölunda pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.  Före den 1 januari 1886 (ändring enligt beslut den 17 april 1885) var namnet Frölunda församling. Ur församlingen utbröts 1603 Styrsö församling, 1963 Högsbo församling och 1967 Tynnereds församling och Älvsborgs församling. Från 1 maj 1923 till 1967 indelad i flera kyrkobokföringsdistrikt: Västra Frölunda kbfd (till 1954 148013, 1955–1964 148014, från 1965 148022), Älvsborgs kbfd (till 1954 148014, 1955–1964 148015, från 1965 148023) och från 1965 även Tynnereds kbfd (148024).

Församlingen ingick troligen under medeltiden i ett pastorat Frölunda och Askim för att sedan till 1 maj 1879 ingå i pastorat med Fässbergs församling som moderförsamling. Från 1 maj 1879 till 1953 moderförsamling i pastoratet Västra Frölunda och Askim för att från 1953 till 2018 utgöra ett eget pastorat och från 2018 ingå i Västra Frölunda pastorat.

Kyrkor 
 Västra Frölunda kyrka

Areal
Västra Frölunda församling omfattade den 1 januari 1976 en areal av 6,0 kvadratkilometer, varav 6,0 kvadratkilometer land.

Se även 
 Västra Frölunda socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Församlingar och pastorat i Göteborgs kommun
Kyrkans Tidning

Kyrkans Tidning är en redaktionellt fristående veckotidning med Svenska kyrkan och kyrkliga frågor som huvudsakliga bevakningsområden. Tidningen ges ut av Verbum AB, en del av Berling Media AB.  

Koncernen ägs till huvuddel av aktieägare som representerar Svenska kyrkan och Svenska Missionskyrkan, men även Evangeliska Fosterlandsstiftelsen och Svenska Baptistsamfundet är aktieägare. Papperstidningen utkommer på torsdagar med 46 nummer per år och har en upplaga på 23 300 exemplar (TS-upplaga 2017). Kyrkans Tidning ges ut som papperstidning och digitalt på olika plattformar.

Sedan 2016 är Inger Wallin chefredaktör.  

Tidningen följer och kommenterar samhällsutveckling och kultur ur ett kyrkligt perspektiv. Kyrkans Tidning fungerar också som ett viktigt debattorgan för både inomkyrkliga och allmänna frågor, för kristna och andra kyrkligt intresserade både inom och utom Svenska kyrkan. Prenumeranterna är ofta anställda eller förtroendevalda i Svenska kyrkan.  

I tidningen återfinns bland annat nyheter, ledare, debattartiklar, insändare, längre reportage, krönikor och ett fylligt fördjupningsmaterial om teologi, kultur, tro och liv med mera. Kyrkans Tidning grundades 1982 genom att ett flertal andra publikationer inom Svenska kyrkan slogs samman – veckotidningen Vår kyrka), diakonitidningen Med samt olika stiftsblad gick alla upp i Kyrkans Tidning.

Chefredaktörer 

 Sören Ekström
 Ingvar Laxvik
 Lars B. Stenström
 Olav S. Melin
 Dag Tuvelius
 Anders Ahlberg
 Svante Fregert, 2013-2015
 Eva Wirén, 2015-2016
 Inger Wallin, 2016-

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenskspråkiga tidskrifter
Svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1992
Svenska kyrkan
Kristna tidskrifter
Josef Grünfarb

Josef Grünfarb, född 27 augusti 1920, död 25 oktober 2007, var en svensk violinist.
 
Grünfarb studerade violin för fadern Moschko Grünfarb, för Carl von Garaguly och vid Kungliga Musikaliska Akademiens konservatorium i Stockholm. Senare fick han som Jenny Lind-stipendiat möjlighet att studera för Tibor Varga i London.

Grünfarb debuterade redan som tolvåring som solist tillsammans med Stockholms filharmoniska orkester, där han senare skulle verka som förstaviolinist och konsertmästare under åren 1943–1961. Därefter var han konsertmästare i bland annat Radiosymfonikerna och Hovkapellet. Grünfarb började som ordinarie lärare på Kungliga musikhögskolan 1965, och blev professor 1976. Josef Grünfarb var även med och grundade Grünfarb-kvartetten, vars primarie han var under hela dess långa existens.

Priser och utmärkelser
1967 – Ledamot nr 731 av Kungliga Musikaliska Akademien
1983 - Litteris et Artibus
1997 – Medaljen för tonkonstens främjande

Kungliga Hovkapellet

Svenska violinister
Svenska klassiska musiker
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Män
Födda 1920
Avlidna 2007
Professorer vid svenska musikhögskolor
United Lutheran Church in America

United Lutheran Church in America var ett amerikanskt kyrkosamfund, bildat 1918 genom en sammanslagning av General Synod, General Council och United Synod South. 

General Synod har rötterna i Pennsylvania Ministerium, den äldsta lutherska samfundsliknande organisationen i USA. Grupper inom General Synod sökte föra lutherdomen i en mer ekumenisk riktning och närma sig de reformerta. Detta ledde till att delar av General Synod bröt sig ur och bildade General Council 1918. United Synod South samlade flertalet av lutheranerna i Sydstaterna, och hade slilts från United Synod i samband med det amerikanska inbördeskriget. 

ULCA representerade en förhållandevis liberal inriktning inom amerikansk lutherdom, och under 1920-talet började bibelkritiska metoder att användas inom samfundet. 1962 uppgick ULCA i Lutheran Church in America (LCA).

Tidigare lutherska samfund
Religiösa organisationer bildade 1918
Religiösa organisationer upplösta 1962
Lutherska samfund i USA
Pastoralinstitut

Pastoralinstitut var den kyrkliga institution som mellan 1980 och 2014 bedrev yrkesutbildning för blivande präster inom Svenska kyrkan, som ett komplement till deras universitetsstudier i teologi. Tidigare bedrevs motsvarande studier vid teologiska fakulteten.

För blivande präster som började studera teologi fram till 2007 omfattade utbildningen vid Pastoralinstitutet ett års studier, och byggde på fyra års (före 1984 tre och halvt års) teologiutbildning. För dem som påbörjat teologistudier från 1 juli 2007 krävs 255 högskolepoäng teologi, inklusive tre pastoralteologiska kurser motsvarande 15 hp vardera, följt av en termin vid Pastoralinstitutet.

Pastoralinstitut fanns i Uppsala och Lund. De lades ned 2014 då Svenska kyrkans profilutbildningar samlades i det nya Svenska kyrkans utbildningsinstitut.

Källor

Svenska kyrkan