kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kampfiskar

Kampfiskarna (Betta) är ett släkte med labyrintfiskar som omfattar cirka 65 arter. , Släktets typart är Betta picta. 

Det svenska trivialnamnet kommer från arten siamesisk kampfisk (Betta splendens). De flesta av arterna i släktet är emellertid inte alls lika aggressiva som denna, varför beteckningen "kampfiskar" kan synas missvisande.

Fortplantning 
Det stora flertalet arter är skumbobyggare. Ett fåtal arter är däremot munruvare, bland dem exempelvis Betta albimarginata, B. pugnax och B. unimaculata.

Etymologi 
Släktnamnet Betta kommer av det indonesiska lokalnamnet ikan bettah.

Arter 
 Betta akarensis, Regan, 1910
 Betta albimarginata, Kottelat & Ng, 1994
 Betta anabatoides, Bleeker, 1851
 Betta antoni, Tan & Ng, 2006
 Betta apollon, Schindler & Schmidt, 2006
 Betta aurigans, Tan & Lim, 2004
 Betta balunga, Herre, 1940
 Betta bellica, Sauvage, 1884
 Betta breviobesus, Tan & Kottelat, 1998
 Betta brownorum, Witte & Schmidt, 1992
 Betta burdigala, Kottelat & Ng, 1994
 Betta channoides, Kottelat & Ng, 1994
 Betta chini, Ng, 1993
 Betta chloropharynx, Kottelat & Ng, 1994
 Betta coccina, Vierke, 1979
 Betta compuncta, Tan & Ng, 2006
 Betta cracens, Tan & Ng, 2005
 Betta dimidiata, Roberts, 1989
 Betta edithae, Vierke, 1984
 Betta enisae, Kottelat, 1995
 Betta falx, Tan & Kottelat, 1998
 Betta ferox, Schindler & Schmidt, 2006
 Betta foerschi, Vierke, 1979
 Betta fusca, Regan, 1910
 Betta gladiator, Tan & Ng, 2005
 Betta hipposideros, Ng & Kottelat, 1994
 Betta ibanorum, Tan & Ng, 2004
 Betta ideii, Tan & Ng, 2006
 Fredlig kampfisk (Betta imbellis), Ladiges, 1975
 Betta krataios, Tan & Ng, 2006
 Betta lehi, Tan & Ng, 2005
 Betta livida, Ng & Kottelat, 1992
 Betta macrostoma, Regan, 1910
 Betta mandor, Tan & Ng, 2006
 Betta miniopinna, Tan & Tan, 1994
 Betta obscura, Tan & Ng, 2005
 Betta ocellata, de Beaufort, 1933
 Betta pallida,Schindler & Schmidt, 2004
 Betta pallifina, Tan & Ng, 2005
 Betta patoti, Weber & de Beaufort, 1922
 Betta persephone, Schaller, 1986
 Betta pi, Tan, 1998
 Betta picta, (Valenciennes, 1846)
 Betta pinguis, Tan & Kottelat, 1998
 Betta prima, Kottelat, 1994
 Betta pugnax, (Cantor, 1849)
 Betta pulchra, Tan & Tan, 1996
 Betta raja, Tan & Ng, 2005
 Betta renata, Tan, 1998
 Betta rubra, Perugia, 1893
 Betta rutilans, Witte & Kottelat, 1991
 Betta schalleri, Kottelat & Ng, 1994
 Betta simorum, Tan & Ng, 1996
 Betta simplex, Kottelat, 1994
 Betta smaragdina, Ladiges, 1972
 Betta spilotogena, Ng & Kottelat, 1994
 Siamesisk kampfisk (Betta splendens), Regan 1910
 Betta stigmosa, Tan & Ng, 2005
 Betta stiktos, Tan & Ng, 2005
 Betta strohi, Schaller & Kottelat, 1989
 Betta taeniata, Regan, 1910
 Betta tomi, Ng & Kottelat, 1994
 Betta tussyae, Schaller, 1985
 Betta uberis, Tan & Ng, 2006
 Betta unimaculata, (Popta, 1905)
 Betta waseri, Krummenacher, 1986

Externa länkar 

 Kladogram över Betta släktet baserat på DNA, Biodiversity of the Betta smaragdina (Teleostei: Perciformes) in the northeast region of Thailand as determined by mitochondrial COI and nuclear ITS1 gene sequences (abstract)

Referenser 

 

Akvariefiskar
Guramier
Labyrintfiskar
Dadu

Dadu kan syfta på:

 Dadu – det kinesiska namnet på Yuandynastins huvudstad Khanbalik vid samma plats som dagens Peking
Dadu Dayal (1500-talet), en poet från Rajasthan
Dadu, Pakistan, en ort i Pakistan
Thatta

Thatta (urdu: ٹھٹہ, sindhi: ٺٽو) är en historisk stad i pakistanska provinsen Sindh. Den är huvudort för distriktet Thatta, och folkmängden uppgår till lite mer än 50 000 invånare. Strax väster om Thatta ligger den jämnstora staden Makli, med dess världsarvsklassade nekropol.

Källor

Externa länkar 

Orter i Pakistan
Sanghar

Sanghar är huvudort för ett distrikt med samma namn i den pakistanska provinsen Sindh. Folkmängden uppgick till cirka 75 000 invånare vid folkräkningen 2017.

Källor

Orter i Pakistan
Umerkot

Umerkot är huvudort för ett distrikt med samma namn i den pakistanska provinsen Sindh. Folkmängden uppgick till cirka 130 000 invånare vid folkräkningen 2017.

Källor

Orter i Pakistan
Yttrandefrihetsgrundlagen

Yttrandefrihetsgrundlagen , ofta förkortad YGL, är den yngsta av Sveriges grundlagar, och togs i bruk 1992. Yttrandefrihetsgrundlagen är tillsammans med tryckfrihetsförordningen en av de två så kallade mediegrundlagarna i Sverige. Lagen innehåller bestämmelser om grundlagsskydd för bland annat radio- och tv-sändningar och vissa webbplatser.

Lagen innebär bland annat att:
Alla medborgare har rätt att uttrycka sina åsikter, tankar, känslor i radio, tv, videogram, ljudupptagningar eller andra sorters upptagningar.
Ingen myndighet kan kräva att något som skall framföras i radio, tv eller annan sorts upptagning först måste granskas av en myndighet eller något annat allmänt organ (censurförbud). Undantaget är biofilmer som ska visas för barn under 15 år.
Den som är upphovsman till ett radioprogram, tv-program eller liknande har rätt att vara anonym.

Lagen har flera likheter med tryckfrihetsförordningen men berör inte tryckta skrifter. Däremot omfattar den vissa webbplatser (databaser i grundlagens terminologi). Sedan 2003 är det möjligt att genom ett utgivningsbevis beviljas grundlagsskydd för vilken webbsida som helst (s.k. frivilligt grundlagsskydd). Ett automatiskt grundlagsskydd gäller, utan ansökan, för webbplatser som drivs av ett massmedieföretag.

Yttrandefrihetsbrott 

Yttrandefrihetsbrotten är begränsningar i yttrandefriheten, till exempel gällande hets mot folkgrupp. Yttrandefrihetsgrundlagen innehåller en hänvisning till tryckfrihetsförordningens brottskatalog. Därför sammanfaller yttrandefrihetsbrotten med tryckfrihetsbrotten. De omfattar arton brott mot staten eller enskild person, för fördjupning se "tryckfrihetsbrott".

Vid grova yttrandefrihetsbrott mot staten och vissa sekretessbrott finns inget anonymitetsskydd för upphovsmannen till en uppgift i radiosändning/TV-program/teknisk upptagning/webbsida. Även meddelarfriheten faller bort vid dessa grova yttrandefrihetsbrott.

Referenser

Se även 
 Utgivningsbevis

Politik i Sverige 1992
Juridikåret 1992
Statsrätt
Yttrandefrihet
Sveriges författning
Datajuridik
Stimulus

För det ekonomiska begreppet, se stimulansåtgärd.
En stimulus (latin, pluralis stimuli) retning är en förändring i en organisms miljö. Den uppfattas av organismen eller en informationsbehandlande enhet via sinnen (dataingångar). Stimulusbegreppet används bland annat i studier av klassisk betingning.

Respons kallas beteendet kopplat till ett stimulus. När exempelvis en hund ser kött kan det börja vattnas i hundens mun; då är saliveringen respons till ett stimulus (köttet).

Yttre stimuli kan exempelvis vara signaler eller nyckelretningar. Djurs beteenden beror även på deras inre motivation. Ett överdrivet stimulus beskrivs ibland som ett superstimulus.

Se även
Pavlovs hundar

Referenser

Externa länkar 

Perception

pl:Bodziec (psychologia)
Stefan Demert

Carl Stefan Demert, född 15 december 1939 i Nyköping, död 9 juli 2018 i Ölmevalla distrikt i Kungsbacka kommun, var en svensk trubadur. Han är bland annat känd för låtarna Balladen om den kaxiga myran och Till SJ. På Svensktoppen-låten Anna Anaconda var hans dåvarande sambo Jeja Sundström sångpartner.

Biografi
Demert var litograflärling och läste kvällskurser i teckning vid Konstfack innan han började ägna sig åt verksamhet som trubadur. Han har varit verksam som trubadur sedan 1960-talet, och inledningsvis sjöng han bland annat på Vispråmen Storken i Stockholm. Hans genombrott för en större publik kom efter att han i november 1969 uppträdde på Folkparkernas Artistforum i Eskilstuna och framförde "Emancipationsvisan" om Emma Karolina Magdalena Makadam. Detta ledde till kontrakt på framträdanden och ett framträdande i Hylands Hörna. 1970 kom hans första skiva, Visor för smutsiga öron.

Demert har beskrivits som "en av de vissångare som har förvaltat modern bondkomik i burleska visor". Han har därmed stått mer för det underfundigt humoristiska än det lyriska eller revolutionära.

Mest kända av hans visor är Balladen om den kaxiga myran, som blev en klassisk barnvisa, och Anna Anaconda, med vilken han och hans sångpartner och tidigare sambo Jeja Sundström under 1975 låg flera veckor på Svensktoppen. 1971 skrev han texten till sången Till SJ, en protest mot Statens Järnvägars (SJ) nedläggning av järnvägar med refrängen "SJ, SJ, gamle vän...", som också låg på Svensktoppen. Melodin var den amerikanska folkmusikern Elizabeth Cottens "Freight Train". Tillsammans med Björn Ståbi och Sid Jansson bildade Demert och Sundström gruppen Visor & Bockfot. 

Stefan Demert gav 1996 ut diktsamlingen Utsikt från en studsmatta. 2001 gav han ut boken Edith Amalia om sin mor och hennes sista tid i livet, innan hon dog vid 93 års ålder.

Han är begravd på Silverdals griftegård i Sollentuna.

Diskografi

Album 
1970 – Visor för smutsiga öron
1971 – Marsch på er alla pannkakor
1973 – Den siste ornitologen
1975 – Jeja & Stefan, tillsammans med Jeja Sundström
1978 – Sidensammetrasalump, tillsammans med Jeja Sundström
1981 – Till Anna, tillsammans med Jeja Sundström
1985 – En afton i Ulvesund - Ord och inga visor med Stefan Demert, hans dikter - och en publik
1993 – Katten och andra visor
2006 – 20 bästa
2014 – Till Carina
2015 – Tecken (diktsamling)

Kända texter (urval) 
2002 – Gnaget, gnaget, gamle vän (bara texten, musik av Elizabeth Cotten) Å vi é AIK

Musiktryck 
1970 – Visor för smutsiga öron. Stockholm.
1971 – Marsch på er alla pannkakor! Stockholm.
1973 – Den siste ornitologen. Lidingö.

Priser och utmärkelser 
2000 – Nils Ferlin-Sällskapets trubadurpris 
2004 – Olrogstipendiet.

Referenser

Externa länkar 

Anna Anaconda, originalversionen med Stefan Demert och Jeja Sundström, på YouTube

Stefan Demerts blogg

Stefan Demert på Spotify

Stefan Demert på Youtube

Stefan Demert på ytterligare en Youtube-sida

Svenska vissångare
Svenska poeter
Trubadurer
Födda 1939
Avlidna 2018
Män
Personer från Nyköping
Gravsatta på Silverdals griftegård
Domedagssekt

En domedagssekt är en kategori trosvissa sekter för vilken begreppet domedag spelar en avgörande roll, oftast med katastrofal utgång. Ett axplock:

 Det mest spektakulära fallet är sekten Folkets tempel, där ledaren Jim Jones övertygade sina anhängare att begå kollektivt självmord 1978 i bosättningen Jonestown i Guyanas djungel. 914 sektmedlemmar dog av saftdryck spetsad med valium och cyanid.
 En annan känd sekt i kategorin är Heaven's Gate, i vilken 39 medlemmar begick kollektivt självmord genom att förtära den livsfarliga kombinationen pentobarbital och alkohol på en ranch i Kalifornien, USA, i mars 1997 när kometen Hale–Bopp passerade nära jorden. Medlemmarna var övertygade om en utomjordisk rymdfarkost skulle föra dem till en högre existens.
 Inom Soltempelorden blev många medlemmar så paranoida att det utvecklades till en serie massjälvmord på olika platser, vilket ledde till 74 dödsfall mellan 1994 och 1997.  Avskedsbrev tydde på flykt från världen och man sade sig flytta vidare till Sirius.
 Bland Davidianerna dog 82 medlemmar under en militär belägring av sektens gård utanför Waco, Texas, USA 1993. Huruvida detta kan klassas som ett massjälvmord eller om myndigheterna bär ansvar för dödsfallen är fortfarande en kontroversiell fråga.
 I ett förmodat massjälvmord i Uganda vid årsskiftet 1999-2000 dog mellan 780 och 1 000 medlemmar av gruppen Movement for the Restoration of the Ten Commandments of God när deras kyrka brann ner. Kyrkan var låst utifrån och lik återfanns i sektledarens trädgård, varför det tycks även ha rört sig om tidigare mord, utöver massjälvmordet. Sekten, som har en apokalyptisk syn, har kallats den "ugandiska domedagssekten".
 I bestämd form, den "japanska domedagssekten", har termen ibland använts om den japanska sekten Aum Shinrikyo, som släppte ut saringas i Tokyos tunnelbana 1995.

Se även 
 Eskatologi
 Harmageddon
 Ragnarök
 Apokalyps
 Innan frosten (bok)
 Mayakalendern, enligt vilken slutet på varje 400-"årsperiod" var ödestyngt och det 13:e tillfället en riktig domedag. (Den senaste var 23 december 2012.)

Källor

Fotnoter

Sekter
Apokalyptik
Çelebi

Çelebi (på svenska även chelebi och tjelebi) är turkiska för "herre", "ståndsperson" och har använts främst i Osmanska riket som en adelstitel. Stundom användes ordet endast om västerlänningar och syriska kristna (den motsvarande titeln om osmanerna själva var då effendi), men även flera osmaner själva, däribland en sultan, har haft titeln. Çelebi har även i överförd betydelse blivit ett namn.

En rad personer är kända under namnet Çelebi:
Ahmed Çelebi
Evliya Çelebi
Mehmet I Çelebi

Çelebi är även en stad i Turkiet.

Adelstitlar
Osmanska riket
Emund Gripenhielm

Emund Gripenhielm, tidigare Figrelius, född 24 mars 1622 i Skövde, död 15 december 1675 i Stockholm, var en svensk friherre (1673), ämbetsman och poet.

Biografi
Emund Figrelius var son till kyrkoherden Nicolaus Emundi och Margareta Figrelia som var dotter till en kyrkoherde. Emund och hans syster Sara upptog moderns namn Figrelius. Systern gifte sig med Magnus Nicolai Celsius och blev stammoder till släkten Celsius.

Emund Figrelius blev som 18-åring student vid universitetet i Uppsala och senare handledare för Gustaf Karlsson Banér, med vilken han företog vidsträckta utrikes studieresor. 1650 utnämndes Figrelius till professor i historia i Uppsala. Sju år senare befordrades han till statssekreterare i kansliet och till handsekreterare hos Karl X Gustav, och deltog i denna roll vid fredsförhandlingarna i Danmark 1659–60. Kungen hade stort förtroende för honom, och på sin dödssäng (1660) utsåg han Emund Figrelius till lärare åt kronprins Karl. Samma år adlades den nytillsatte guvernören under namnet Gripenhielm.

När Karl XI blivit myndig överhopade han Emund Gripenhielm med nådebevis. Han utsågs till hovkansler 1671 och till riksråd 1673. 1674 kallades han till häradshövding i Västerbotten. Han var också inspektor vid Kungliga Biblioteket och finns representerad i de svenska psalmböckerna sedan 1695 med originaltexten till ett verk (1986 nr 635).

Gripenhielm hade en stor samling romerska mynt och ett stort bibliotek, med bland annat böcker från danska adelsbibliotek och polska kungliga bibliotek. Böckerna som hade förts till Sverige som krigsbyte hade han erhållit när han varit inspektor för Kungliga biblioteket. Han sägs ha varit mannen bakom pliktexemplaren till Kungliga biblioteket, visst är i alla fall att han verkställde lagen om denna.

Emund Gripenhielm var gift med Barbara Lenaea Clo som var dotter till ärkebiskop Johannes Canuti Lenaeus, dotterdotter till ärkebiskop Petrus Kenicius och tillhörde Bureätten. De var föräldrar till bland andra Nils Gripenhielm och Carl Gripenhielm. 1673 gifte Gripenhielm om sig med friherrinnan Anna Rålamb, dotter till riksrådet Claes Rålamb och Anna Stålarm.

Se även
 Gripenhielmska malmgården

Bibliografi

Psalmer
En gång dö och sedan domen

Externa länkar

Källor

Noter

Hovkanslerer
Svenska historiker
Svenska psalmförfattare
Svenska riksråd under 1600-talet
Svenska friherrar
Svenskt adlade
Gunstlingar vid svenska hov
Gravsatta i Uppsala domkyrka
Födda 1622
Avlidna 1675
Män
SBH
Personer från Skövde
Karl X Gustavs hov
Karl XI:s hov
Tomahawk

Tomahawk (på algonkin tomehagen, delawarespråk tamoihecan) är en stridsyxa, som använts av Nordamerikas indianer och av dem betraktats också som en symbol för krig. Seden att "begrava tomahawken" eller stridsyxan betydde fred, att gräva upp den var att åter påbörja fientligheter. Yxbladet var ursprungligen av sten och senare blad av järn från Europa.

Tomahawken har gett namn åt tomahawkroboten.

Källor 

Nordamerikanska indianer
Yxor
Kultur i Nordamerika
George Armstrong Custer

George Armstrong Custer, född 5 december 1839 i New Rumley i Harrison County, Ohio, död 25 juni 1876 vid Little Bighorn, Montana, var en amerikansk kavalleriofficer.

Inbördeskriget
Under inbördeskriget deltog Custer i alla slag för Nordstatsarmén, utom ett, vilka utkämpades på Virginiafronten, från första slaget vid Bull Run 1861 till Slaget vid Appomattox Court House 1865. Han tjänstgjorde som stabsofficer med slutligen kaptens grad innan han konstituerades till brigadgeneral och utnämndes till chef för Michiganbrigaden 1863, som han ledde under Gettysburgfälttåget. Året därpå blev han chef för 3. kavallerifördelningen. Han var en av unionsarméns mest framstående kavallerichefer, men saknade förmåga att föra högre förband med styrkor från olika truppslag. 

Custer blev konstituerad till generalmajor, men när den amerikanska armén efter kriget återgick till sina fredstida stater, blev han kapten i den reguljära armén för att kunna kvarstå i aktiv tjänst. Ett förslag att befordra honom till generalmajor förkastades av kongressen 1866. Samma år erbjöds han befälet över 10:e kavalleriet och överstes grad men avböjde. Det finns de som hävdar att det var för att han inte ville föra befäl över färgade soldater (USA:s armé tillämpade rassegregering av underofficerare och manskap i "enfärgade" truppenheter till 1948; 10:e kavalleriet var svart). Det troliga är att han valde att acceptera den lägre tjänsten som överstelöjtnant i 7:e kavalleriet, stationerat vid Fort Abraham Lincoln i Dakotaterritoriet istället för 10:e kavalleriet (10th Tennesse, inte att förväxla med 10th East Tennessee Cavalry Regiment), eftersom detta var satt på garnisonstjänst i väntan på upplösning, vilken var planerad redan i augusti 1865. Detta tilltalade inte Custer, även om det skulle kunnat ge honom ett nytt befäl och befordran.

Indiankrigen
 
Custer stupade i det legendariska slaget vid Little Bighorn mot Sitting Bulls koalition av indiankrigare, bestående av sioux- och cheyenneindianer. Siouxindianerna leddes av sin hövding Crazy Horse. Custer och samtliga hans 225 soldater i 7:e kavalleriet dödades, däribland två av Custers bröder, en systerson och en svåger.

Nederlaget berodde på att Custer gick till attack utan att vänta på förstärkningstrupper. Custer hade tidigare stått inför krigsrätt för att utan lov ha lämnat sitt fort för att besöka sin fru.

Bildgalleri

Referenser

 Uppgifterna i faktarutan har kontrollerats och kompletterats genom följande källor: Francis B. Heitman, Historical Register and Dictionary of the United States Army, (Washington: Government Printing Office, 1903), s. 348;Stewart Sifakis, Who was who in the Union (New York: Facts on File, 1988), s. 100-101.

Se även
Thomas Ward Custer
Boston Custer

Födda 1839
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Unionen)
Indiankrigen
Personer som stupat i strid
Män
Avlidna 1876
Deltagare i slaget vid Gettysburg
Amerikanska militärer under 1800-talet
Personer i Vilda västern
Alumner från United States Military Academy
Ingsån

Ingsån hämtar sitt vatten från Ingensjön, (Ingsjön). På en ö i Ingensjön finns gränsen mellan Tierps kommun (Söderfors distrikt) och Heby kommun (Östervåla distrikt) i Uppsala län, (Heby kommun tillhörde tidigare Västmanlands län) samt Gävle kommun (Hedesunda distrikt) i Gävleborgs län.
 
Ingensjön är sänkt med en damm vid Ingsån. Därifrån pumpas vattnet ut i Dalälven. Vid två tillfällen under 1900-talet har det varit ytterst nära att Dalälven runnit via Ingsån/Ingensjön och översvämmat Tierpsslätten som ligger cirka 20 m lägre än Dalälven.
 
På 1600-1800 -talen passerade hästfororna här med järnmalm från Dannemora gruvor och fortsatte västerut i Utomälven via Kville, Viken, Fräkenänget, Sevallbo, Gundbo och Hade. Från Hade fraktades järnmalmen över älven på pråmar eller över isen med hästar till Gysinge Bruk.

Vattendrag i Tierps kommun
Vattendrag i Uppland
Vattendrag i Gästrikland
Dalälvens avrinningsområde
Hedesunda
Tombstone

Tombstone kan syfta på

 Tombstone, Arizona – en stad i USA
 Tombstone (film) – en amerikansk film från 1993
 Tombstone (seriefigur) – en skurk i serierna om Spindelmannen
Skurt

Skurt är en grodliknande tygdocka skapad av Ingamay Hörnberg och var en sorts programledare och reporter i TV-programmet Barntrean. Ett av hans kännetecken är en basebollkeps i svenska, danska och norska flaggfärgerna. Färgerna på kepsen kommer från den första logotypen för TV3 ifrån när kanalen samsändes mellan de Nordiska länderna Sverige, Norge och Danmark mellan 1988 och början på 90-talet.

Rösten till Skurt gjordes av Ingamay Hörnberg som också deltog i programmet i sin vanliga skepnad och brukade ha diskussioner med Skurt. Skurt skulle vara en figur som barn kunde identifiera sig med medan Ingamay Hörnberg hade en sorts mammaroll i programmet. Skurt figurerade i TV 3 från september 1989 och nästan 20 år framåt. Totalt blev det över 3000 program.

I TV-programmet gjordes många reportage som handlade om samhället och vardagen. Man förklarade olika saker på ett sätt som blev lätt att förstå för ett barn. Reportage gjordes till exempel om bussar, järnväg, politik, och EU. I ett avsnitt åkte Hörnberg och Skurt till Bryssel för att besöka Europaparlamentet och i ett annat avsnitt åker de i styrhytten på ett tåg. Det gjordes även inspelningsresor till U-länder. Dessutom handlade det ibland om trafikvett, till exempel att ha reflex då man var ute och gick eller cyklade i trafiken i mörkret eller att inte spela bollspel på trafikerade gator.

I december 1991 hade Skurt och Ingamay Hörnberg en egen julkalender i TV3 som handlade om livet åren kring sekelskiftet 1899-1900.

Emellanåt sändes program om olika samhällsfenomen, bland annat om hur mycket vandalisering kostar, hur man beter sig smart i solen och hur man får el. 

Skurt har medverkat i 12 program med drottning Silvia och två program med kronprinsessan Victoria.

Fortfarande gör Skurt och Hörnberg en del filmer om bland annat el, värderingar och miljö. Dessa visas i svenska skolor.

År 2010 släpptes DVD-skivan Skurt – en del av det bästa.

Numera har Skurt en egen kanal på Youtube Skurt-kanalen.

Se även
Anita och Televinken

Källor

Externa länkar 
Skurts officiella webbplats

Fiktiva figurer från Sverige
Fiktiva groddjur
Dockor
TV-program i TV3
Fiktiva figurer introducerade 1988
Rodion Romanovitj Raskolnikov

Rodion Romanovitj Raskolnikov () är en fiktiv protagonist, student och dubbelmördare i 1860-talets Sankt Petersburg, huvudfigur i Fjodor Dostojevskijs roman Brott och straff (1866). Raskolnikov har i det moderna Sankt Petersburg fått en närmast kultliknande status. Namnet Raskolnikov kommer från ryskans raskolnik som betyder "schismatiker" (sekterist, avfälling). Karaktären lever i svår fattigdom och har inte råd att fortsätta sina studier i juridik. Han utvecklar en idé om att det finns två typer av människor vilka är dels vanligt folk och dels de som är ämnade till stordåd. De sistnämnda behöver inte leva efter samma moral eftersom det är viktigt att dessa förverkligar sin potential. Genom att se sig själv som att tillhöra denna grupp rättfärdigar Raskolnikov mord och stöld för sig själv.

Ryska litterära figurer
Fiktiva mördare
Fjodor Dostojevskij
632

632 (DCXXXII) var ett skottår som började en onsdag i den Julianska kalendern.

Händelser

Januari 
 27 januari – En ringformig solförmörkelse kan beskådas i Asien.

Okänt datum 
 Abu Bakr blir kalif.

Födda 
 Chilperik, frankisk kung av Akvitanien från sin far Charibert II:s död samma år till sin egen död senare samma år

Avlidna 
 8 april – Charibert II, frankisk kung av Akvitanien sedan 629 (mördad på order av Dagobert I)
 8 juni – Muhammed, profet och grundare av islam
 Chilperik, frankisk kung av Akvitanien sedan Charibert II:s död tidigare samma år (mördad på order av Dagobert I)
 Purandokht, regerande kejsarinna av Persien.

Referenser

Fotnoter