kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tunika

Tunika är en försvenskning av det latinska tunica (ärmlöst underplagg) och avser ett relativt enkelt profant eller liturgiskt livplagg.

 Den profana tunikan användes främst av romerska män, oftast utan benplagg. Begreppet levde vidare i medeltidslatinet och motsvarade i svenskt språkbruk då närmast en kjortel. En nutida tunika är en oftast rumplång tröja eller skjorta som vanligen bärs hängande utanpå byxor eller kjol, oftast av kvinnor. Tunikan kan också användas som strandplagg ovanpå baddräkten eller bikinin.
 Liturgiskt plagg som bärs av subdiakonen i gudstjänsten. En enklare forma av dalmatika. Har aldrig använts av Svenska kyrkan och har förlorat sin funktion i romersk-katolska kyrkan sedan subdiakonämbetet avskaffades 1971.

Historia 
Antikens romare bar tunikan ofta under en toga. Tunikan bars av både kvinnor och män och var ett basplagg. Den skilde sig dock åt i längd, då kvinnornas tunika var fotsid medan männens var knäkort. I antikens Grekland kallades motsvarande plagg chiton. Med tiden har ordet tunika bytt betydelse. Under empiren betydde det en kortare överklänning, på 1880-talet en draperad överdel och under andra halvan av 1990-talet en överdel av en dräkt. 

Ordet "tunika" finns belagt i svenska språket sedan 1566.

Se även
liturgiska kläder

Referenser 

Klädedräkt under medeltiden
Livplagg
Romersk klädedräkt
Svinrygg

För svinrygg hos fartyg, se kattrygg.

Svinrygg är en typ av uppsättning där långt eller halvlångt hår tuperas och sätts upp i en avlång knut längs huvudets form och där nacken får ett slätt resultat. 

Frisyrer
Togaparty

Ett togaparty är en fest där gästerna bär toga. Denna festform förekommer bland annat bland studenter, men är i dag ganska ovanlig.

Togapartyn blev kända och populära genom filmen Animal House (på svenska Deltagänget) från 1978 i regi av John Landis. Innan filmen var begreppet togaparty så gott som helt okänt, men företeelsen blev efter 1978 snabbt populär på amerikanska college. I filmen framställs togapartyn som mycket vilda fester med mycket alkohol.

Nöjen
Studentkultur
Hora

Hora kan syfta på:
 Kvinna som haft utomäktenskapligt sexuellt umgänge – föråldrat, jfr horkarl, se Hor
 Prostituerad kvinna – se Prostitution
 Hora (dans) – grekisk ringdans
 Hora (musiker) – japansk musiker
 Hora (djur) – ett släkte med kräftdjur
 Hersilia (Hora Quirini) – förnäm sabinska med koppling till Roms grundande

Se även 
 Hora–madonna-komplexet
Signe Hammarsten-Jansson

Signe Hammarsten-Jansson, född Hammarsten 1 juni 1882 i Hannäs, död 6 juli 1970 i Borgå, var en svensk tecknare, från 1913 verksam i Finland.

Verksamhet
Signe Hammarsten-Jansson utförde sitt livsverk vid Finlands Banks sedeltryckeri, men verkade även som illustratör och skämttecknare, bland andra i den satiriska tidskriften Garm. Hon formgav sammanlagt 173 finländska frimärken, men även sedlar och obligationsbrev. Som karikatyrtecknare använde hon signaturen "Ham".

Under sin tid som teckningslärare vid Wallinska skolan i Stockholm var hon med om att starta svensk flickscouting. När Wallinska skolans scoutförening grundades hösten 1911 var hon en av dess tre ursprungliga scoutledare.

Familj
Signe Hammarsten-Jansson var dotter till kyrkoherde Fredrik Hammarsten i Stockholm, brorsdotter till Olof Hammarsten och syster till Einar Hammarsten.

Hon mötte den finländske skulptören Viktor Jansson vid en studieresa till Paris 1910. De gifte sig 1913 och bodde ett år i Paris, innan de flyttade till Finland 1915. Paret fick barnen Tove Jansson, Lars Jansson och Per Olov Jansson.

Källor
 Kruskopf, Erik: Boken om Ham. 1994,

Noter

Externa länkar
 
 

Svenska illustratörer
Finländska illustratörer
Personer från Hannäs socken
Födda 1882
Avlidna 1970
Kvinnor
Viktor Jansson

Viktor Bernhard Jansson, född 1 mars 1886 i Helsingfors, död 22 juni 1958 i Helsingfors, var en finländsk skulptör.

Biografi

Viktor Jansson utbildade sig vid Finska Konstföreningens ritskola i Helsingfors 1903–1905 och i Paris. Han var banbrytande i Finland för skulpturer i granit och skapade i detta material många minnesmärken för finska krigsgravar. Som motvikt till dessa mera robusta verk finns jungfruligt spröda kvinnofigurer av hans hand, bland annat Convolvulus i Kajsaniemiparken. 

Viktor Jansson, kallad "Faffan", var gift med Signe Hammarsten-Jansson. Han var far till Tove, Per Olov och Lars Jansson

Offentliga verk i urval
Kämpe (Redo), granit, 1913, Wecksellvägen 1 i Eira i Helsingfors
Frihetstatyn i Lahtis, 1920Frihetsstatyn i Tammerfors, 1920Convolvulus, brons, 1931, Kajsaniemiparken i Helsingfors (med Tove Jansson som modell)
Relief av Tove Jansson, på Carl Hennings minnesplakett över Tove Jansson, Ulrikaborgsgatan 1 i HelsingforsUngdom, brons, 1931, i Tavastehus (med Tove Jansson som modell)
 Pojken och fisken, brons, 1935, innegården till Väinämöinengatan 29 i Tölö i Helsingfors och Armfeltsvägen 13 i Eira i HelsingforsHejsan (Snålskjuts), brons, 1940, Kapellesplanaden i Helsingfors
 Sjöjungfrun, springbrunn, brons, 1941, Bensowska husets innergård, Södra Esplanaden 22, Gardesstaden, i Helsingfors (med Tove Jansson som modell)Vattennymfer, brons, 1942, Esplanadparken(Kapellesplanaden i Helsingfors (med Tove Jansson som modell)Lekande pojkar III (Pionjärernas brunn, Nybyggarnas brunn), brons, Kramerslunden, Bertel Jungs väg, Brändö i HelsingforsVårt land-monumentet'', 1948, Gumtäkts äng, Majstad i Helsingfors (med Erik Bryggman (1891-1955)
Minnesmärke över Arvid Mörne, brons, 1951, hörnet av Östra Allén och Ehrenströmsvägen i Brunnsparken i Helsingfors

Källor
Virka Galleri, läst 2013-08-03

Noter

Externa länkar
Bild av Convulvolus
Bild av Snöbollskrig
 

Finlandssvenska konstnärer
Finländska skulptörer
Män
Födda 1886
Avlidna 1958
Konstnärer från Helsingfors
Olof Hammarsten

Olof Hammarsten, född 21 augusti 1841 i Norrköping, död 21 september 1932, var en svensk läkare och fysiolog, bror till Fredrik Hammarsten.

Biografi
Hammarsten blev medicine kandidat vid Uppsala universitet 1866, medicine licentiat 1869, medicine doktor samma år, docent i fysiologi samma år, adjunkt i medicinsk och fysiologisk kemi 1873, extra ordinarie professor i medicin 1877–1883, professor i medicinsk och fysiologisk kemi vid Uppsala universitet 1883–1906, filosofie hedersdoktor i Uppsala 1893, prorektor 1893–1901 och rektor magnificus vid Uppsala universitet 1901 och fram till hans avsked 1904.

Hammarsten blev ledamot av Vetenskapssocieteten i Uppsala 1878, av Kungliga Vetenskapsakademien 1881, hedersledamot av Svenska läkaresällskapet 1894, ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1906 samt ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg 1907. Han tilldelades Björkénska priset 1903.

Familj
Olof Hammarsten var son till sysslomannen vid Norrköpings lasarett Per Wilhelm Hammarsten och Ulrika Fredrika Hammarsten, född Palm. Han var bror till Wilma Lindhé och Fredrik Hammarsten samt farbror till Einar Hammarsten och Signe Hammarsten-Jansson. Han gifte sig 1870 med Olivia Charlotta Glas (född 1845 i Uppsala), som var dotter till Olof Glas. 

Olof Hammarsten ligger begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Referenser

Noter

Källor

Vidare läsning 
 
 Ottosson, Mats Ola (2020): Lärdomsstadens grand old man. Olof Hammarsten i Uppsala. Acta Universitatis Upsaliensis. Uppsala universitet.

Externa länkar

Svenska professorer i medicinsk och fysiologisk kemi
Rektorer vid Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Hedersledamöter vid Östgöta nation i Uppsala
Hedersledamöter vid Västmanlands-Dala nation
Hedersledamöter vid Kalmar nation i Uppsala
Hedersdoktorer vid universitetet i Oslo
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Läkare från Norrköping
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1841
Avlidna 1932
Män
1802

1802 (MDCCCII) var ett normalår som började en fredag i den gregorianska kalendern och ett normalår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Februari 
2 februari – Produktplakatet återinförs i Sverige.

Mars 
27 mars – Spanien överlämnar Trinidad och Tobago till Storbritannien.

Juli 
10 juli – Den brittiska ockupationen av Saint-Barthélemy upphävs.

Oktober 
2 oktober – Sverige sluter ett avtal med Tripoli om frisläppande av diverse svenska fångar, som hålls som slavar.

November 

15 november – En brand utbryter på Riddarholmen i Stockholm, varvid riksregalierna förs från Kammarkollegium till slottet.

Okänt datum 
Det svenska kaffeförbudet, som upprätthålls med hjälp av kaffespioner, upphävs.
Gustav IV Adolf åker på eriksgata i Finland.
En svensk lag införs, som förbjuder uppsägning av adelskap och privilegier.
Menorca återgår under Spaniens styre efter att ha styrts av britterna.

Födda 
29 januari – John S. Barry, amerikansk demokratisk politiker, guvernör i Michigan 1842–1846 och 1850–1852.
5 februari – Tilghman Tucker, amerikansk demokratisk politiker, guvernör i Mississippi 1842–1844.
6 februari – Charles Wheatstone, brittisk vetenskapsman och uppfinnare.
24 februari – Wilson Shannon, amerikansk demokratisk politiker.
26 februari – Victor Hugo, fransk författare, dramatiker och diktare.
2 april – Archibald Dixon, amerikansk politiker, senator 1852–1855.
9 april – Elias Lönnrot, finländsk folkdikts- och språkforskare.
1 maj – Martin Disteli, schweizisk konstnär.
4 juli – John L. Helm, amerikansk politiker.
18 juli – John Alexander Greer, amerikansk politiker.
20 juli – David Julius Billengren, svensk läkare och författare.
24 juli – Alexandre Dumas d.ä., fransk författare.
10 augusti – Dixon Hall Lewis, amerikansk demokratisk politiker, senator 1844–1848.
25 augusti
Niels Henrik Abel, norsk matematiker.
Thomas Stevenson Drew, amerikansk politiker.
28 augusti – Thomas Aird, engelsk författare.
15 oktober – Louis Eugène Cavaignac, fransk general och statsman, franska ministerrådets president 28 juni–20 december 1848.
20 oktober – Ernst Wilhelm Hengstenberg, tysk teolog och orientalist.
18 november – Jonathan Worth, amerikansk politiker, guvernör i North Carolina 1865–1868.
30 november – Friedrich Adolf Trendelenburg, tysk filosof och filolog.
2 december – Karl Gustav, svensk prins, son till Gustav IV Adolf och Fredrika av Baden.
Anna Svensdotter, svensk barnmorska.

Avlidna 
9 maj – Erik Magnus Staël von Holstein, svensk diplomat.
27 maj – Edvard Fredrik Runeberg, svensk nationalekonom.
23 juli – Olof Larsson, svensk politiker, talman i bondeståndet.
26 september – Jakob Gadolin, biskop, vetenskapsman och statsman.
2 oktober – John Hall d.ä., svensk handelsman.
5 oktober – Sanité Belair, haitisk nationalhjältinna. 
2 november – Charles Leclerc, fransk adjutant, arbetade åt Napoleon I.
14 november – Jakob von Engeström, svenskt kansliråd, misstänkt för delaktighet i sammansvärjningen mot Gustav III.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Löjtnant

Löjtnant (förkortning: lt) är en militär grad i svenska försvarsmakten. Ordet kommer från franska lieutenant. Graden går in under OF-1 (NATO-kod "Officers").

Sverige 
Graden löjtnant erhålls efter två godkända år som tjänstgörande fänrik. Löjtnanten är en taktisk officer med tjänsteställning över fänrik och under kapten. Tjänsteställningsmässigt står löjtnanten över fanjunkare men under förvaltare.

Gradbeteckning 
I armén betecknas graden med två stjärnor. I flottan bärs en ögla (i amfibiekåren en granat) av 12 mm galon och en 6 mm galon. I flygvapnet bärs ett flygemblem, en 12 mm och en 6 mm galon.

Gradbeteckning på ärm 
I flygvapnet bärs gradbeteckning på ärm endast på mässdräkt.

Gradbeteckning på huvudbonad 
På huvudbonaden bärs agraff eller mössmärke för taktisk officer.

Historik 
Från slutet av medeltiden var löjtnantsgraden en adjutantsgrad. En generallöjtnant var en generals adjutant, en överstelöjtnant en överstes, en kaptenlöjtnant en kaptens och så vidare. Senare blev det benämningen på en kompanichefs närmaste man i befälet.

För fänrikar (tidigare underlöjtnant) och löjtnanter fanns förr den sammanfattande benämningen subalternofficerare.

Internationell jämförelse 
En tysk Leutnant är inte en löjtnant utan en fänrik. Lieutenant är en kapten i USA:s, Storbritanniens och samväldesländernas flottor. I övriga amerikanska försvarsgrenar (utom US Navy och US Coast Guard) betyder Lieutenant både fänrik och löjtnant. En fänrik är en 2nd Lieutenant och en löjtnant 1st Lieutenant.

Se även 
 Befäl
 Officer
 Militära grader i Sverige

Referenser 

Militära grader i svenska armén
Militära grader i svenska flottan
Militära grader
Slidhornsdjur

Slidhornsdjur (Bovidae) är en familj i ordningen partåiga hovdjur. De inkluderar afrikansk buffel, vattenbuffel, bisonoxar, antiloper, gaseller, får, getter och nötkreatur. De har en fyrdelad matsmältningsapparat och är alla växtätande idisslare.

Bland de domesticerade arterna återfinns getter, får, vattenbuffel, jak och uroxens avkomma.

Kännetecken 

Vikten varierar mellan 1000 kg hos bison och 5 kg hos dik-dikantiloper. Hornen förekommer oftast parvis och bara hos en art, fyrhornsantilop, finns fyra horn. Hornens längd ligger mellan 2 centimeter och 1,50 meter. Hos några arter har bara hanar horn men hos de flesta arterna finns hornen hos bägge kön. Hornen består av benvävnad med ett hölje av keratin och är fast sammanvuxen med skallen. I motsats till hjortdjur och gaffelantiloper förekommer aldrig förgreningar i hornen.

De flesta slidhornsdjuren lever i öppet landskap. Så föreställer den afrikanska savannen för de flesta arterna ett idealt levnadsområde. Andra arter lever i klippiga bergstrakter eller i skogar.

Evolution 

I jämförelse med jordens ålder är slidhornsdjur en ung djurgrupp. De äldsta kända fossilen som med säkerhet kan sammanlänkas med familjen tillhör släktet Eotragus från epoken miocen. Dessa djur liknade moderna dykarantiloper, var aldrig större än rådjur och bar små horn. Redan under miocen delades djurgruppen och under pliocen fanns alla moderna grupper av slidhornsdjuren på plats. Under miocen levde familjen i Europa, Afrika och Asien men i Nordamerika etablerades familjen först i pleistocen efter att en landbro hade bildats. I Sydamerika fanns aldrig vilda slidhornsdjur och inte heller i Australien. Först människan införde domesticerade arter i nästan alla tempererade och tropiska regioner av världen.

Underfamiljer 

Familjen utgörs av 8 underfamiljer:

 Getdjur (Caprinae), 26 arter i 12 släkten
 Dykarantiloper (Cephalophinae), 19 arter i 2 släkten
 Gasellantiloper (Antilopinae), 38 arter i 14 släkten
 Gräsätande antiloper (Hippotraginae), 7 arter i 3 släkten
 Oxdjur (Bovinae), 24 arter i 9 släkten
 Vatten- och rörbockar (Reduncinae), 9 arter i 3 släkten
 Impala (Aepycerotinae), 1 art i 1 släkte
 Ko-, lyr- och gnuantiloper (Alcelaphinae), 7 arter i 4 släkte

Referenser

Noter
EG

EG kan syfta på:

 EG – samlingsnamnet på tre överstatliga internationella organisationer med gemensamma institutioner mellan 1967 och 1993 och 1993−2009 en av Europeiska unionens tre pelare, se Europeiska gemenskaperna
 EG – en internationell organisation och en juridisk person mellan 1993 och 2009. Före 1993 kallades organisationen Europeiska ekonomiska gemenskapen (EEG) och efter 2009 blev den som juridisk person ersatt av Europeiska unionen (EU), se Europeiska gemenskapen
 e.g. – en förkortning av latinets exempli gratia
 .eg – nationell toppdomän för Egypten.
 Eg – SI-symbolen för massenhet, se Exagram
 Enskilda Gymnasiet (EG)

Se även 
 EG-lok – ett ellok tillverkat av Siemens
 EG-domstolen – en av Europeiska unionens institutioner Europeiska gemenskapernas domstol innan 2009
Svartån

Svartån är ett av Sveriges allra vanligaste ånamn, och även ett vanligt namn på vattendrag i Finland.

Sverige  
 Svartån, Bjuråker – ett högerbiflöde till Svågan i norra Hälsingland.
 Svartån, Gästrikland – ett källflöde till Testeboån i norra Gästrikland och södra Hälsingland. 
 Svartån, Närke – genom västra Närke till Örebro och Hjälmaren.
 Svartån, Ramsjö – är ett tillflöde till Hennan i nordvästra Hälsingland.
 Svartån, Skåne – från Krageholmssjön till Östersjön vid Svarte.
 Svartån, Värmland – från Bosjön nordväst om Filipstad till Grässjön söder om Hagfors.
 Svartån, Västmanland – från norra Västmanland till Mälaren vid Västerås.
 Svartån, Östergötland – från norra Småland via Sommen till Roxen.
 Svartån, Halland – ett biflöde till Högvadsån i Halland.
 Svartån, Ölman – en cirka 20 km lång vänsterbiflod till Ölman i södra Värmland i Göta älvs avrinningsområde
 Svartån, Gopån – ett källflöde till Gopån i södra Hälsingland.
 Svartån, Tvärån – ett biflöde till Tvärån, som i sin tur är ett biflöde till Byskeälven
 Svartån, Lustån – biflöde till Lustån
 Svartån, Hemgravsån – biflöde till Hemgravsån i Ljungans avrinningsområde
 Svartån, Foskvattenån – biflöde till Foskvattenån i Indalsälvens avrinningsområde
 Svartån, Öjungsån – biflöde till Öjungsån i Ljusnans avrinningsområde
 Svartån, Västerhocklan – biflöde till Västerhocklan i Ljusnans avrinningsområde
 Svartån, Enan – biflöde till Enan i Ljusnans avrinningsområde
 Svartån, Ljusnan – biflöde till Ljusnan i Ljusnans avrinningsområde
 Svartån, Sikån – biflöde till Sikån i Rickleåns avrinningsområde
 Svartån, Bräckeån – biflöde till Bräckeån i Näskeåns avrinningsområde
 Svartån, Kölån – biflöde till Kölån i Harmångersåns avrinningsområde
 Svartån, Svågan – biflöde till Svågan i Delångersåns avrinningsområde
 Svartån, Öjungsån – biflöde till Öjungsån i Ljusnans avrinningsområde
 Svartån, Voxnan – biflöde till Voxnan i Ljusnans avrinningsområde
 Svartån, Bivarödsån – biflöde till Bivarödsån i Helge ås avrinningsområde
 Svartån, Rammbäcken – biflöde till Rammbäcken i Ätrans avrinningsområde
 Svartån, Säveån – biflöde till Säveån i Göta älvs avrinningsområde
 Svartån, Sjöråsån – biflöde till Sjöråsån i Göta älvs avrinningsområde
 Svartån, Tidan – biflöde till Tidan i Göta älvs avrinningsområde
 Svartån, Göta älv – biflöde till Göta älv i Göta älvs avrinningsområde

Finland  
 Svartån, Nyland – en å i Karis och Pojo i västra Nyland 
 Svartå bruk – ligger vid denna å, se Svartå, Raseborg
 Svartsån – en å i Borgå i östra Nyland
Åsa

Åsa kan syfta på:

Åsa (namn), ett kvinnonamn
Åsa, Kungsbacka kommun, en tätort i Kungsbacka kommun Halland
Åsa gravfält, ett gravfält i Strängnäs kommun
Åsa folkhögskola i Sköldinge

Se även
Åsa-Nisse
Åsarna
Åsarp
Åsarne församling
Åsarps församling
Asa
Åsa, Kungsbacka kommun

Åsa är en tätort i Ölmevalla socken i Kungsbacka kommun i Hallands län, belägen 45 kilometer söder om Göteborg. Folkmängden uppgick 2015 till ca 6 000 personer.

Historia
Åsa är en populär badort för göteborgare och tidigare under 1900-talet även boråsare, speciellt Åsa Havsbad (Sörvik) som ligger precis intill Åsa Camping & Havsbad. Åsa som en plats för badgäster är också en av de ursprungliga orsakerna till att järnvägsstationen byggdes i Åsa, vilket senare ledde till en befolkningsökning. Under 2000-talet har invånarantalet ökat mycket beroende på att Göteborg har vuxit vilket har medfört utbyggd infrastruktur och att "Storgöteborg" nu även sträcker sig ned i Halland. Kungsbacka kommun inklusive Åsa hör sedan 1980-talet ihop med Göteborg avseende kollektivtrafik. Många pendlar dock med bil, cirka 45 km.

Befolkningsutveckling

Samhället
Åsa består av ett flertal större områden. Bland annat Österbyn, Gårda Brygga, Kläppa, Buared, Ölmanäs samt centrala Åsa, där finns skolorna och busshållplatserna varifrån bussar går till Kungsbacka, Frillesås och Varberg.

På orten finns livsmedelsbutik, bageri, bensinstation med bilverkstad, restauranger och några specialbutiker.

En regionaltågsstation 1,5 kilometer från Åsa centrum  öppnades den 1 september 1888 och lades ned den 28 maj 1972. Den återöppnades i december 2013. Den ligger på linjen Göteborg–Halmstad.

Utbildning
Orten har två skolor, Åsaskolan, med cirka 550 elever i åk F-9 och Åsa Gårdsskola, med cirka 350 elever i åk F-9. Den senare skolan invigdes augusti 2008. 

I Åsa ligger även Löftadalens folkhögskola. Under 1950- och 1960-talet användes anläggningen sommartid som barnkoloni av Kiruna och Gällivare kommuner.

Idrott
Orten har flera idrottsföreningar, Åsa IF, som är aktiv inom fotboll, innebandy, bordtennis med mera. Varje år arrangeras Åsa-cupen i fotboll för flickor och pojkar upp till och med 13 år. Cupen lockar lag från hela södra Sverige. I bordtennissektionen arrangeras årligen Åsacup-poolen, med deltagare från stora delar av västra Sverige.

Ölmanäs SS har sedan 60-talet utbildat seglare i Gårda Brygga, Varje år arrangeras flera regattor , var av Ölmanäsdagen har långa traditioner.

Personer från orten
Omar Rudberg, före detta medlem i pojkbandet FO&O.

Se även
Ölmevalla socken

Referenser

Externa länkar
 Åsa, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Orter i Kungsbacka kommun
Badorter i Sverige
Tätorter i Sverige
Åsa (namn)

Åsa är ett kvinnonamn av nordiskt ursprung. Det betyder 'gudinna' och motsvarar det runsvenska namnet Asa och norskans och danskans Åse, Aase. Namnet förekommer bland annat på en runsten i Bogesund: ""Gunne och Åsa läto resa denna sten och gjorde denna gravkista av sten efter sin son..." (U170)

Namnet var som allra vanligast bland nyfödda under 1970-talet. Den 31 december 2012 fanns det totalt 37 472 personer i Sverige med namnet Åsa, varav 27 557 med det som tilltalsnamn . År 2003 fick 76 flickor namnet, varav 12 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 12 september

Varianter
 Åse/Aase (norska och danska)

Personer med namnet Åsa/Åse 
Åsa Avdic, svensk journalist
Åsa Bodén, svensk meteorolog
Åsa Brandt, svensk glaskonstnär
Åsa Domeij, svensk politiker (MP)
Åsa Dornbusch, svensk operasångerska
Åsa Fång, svensk skådespelare och musiker
Åsa Göransson (numera Karlin), svensk skådespelare
Åsa Ingjaldsdotter, dotter till sagokungen Ingjald Illråde
Åsa Jinder, svensk musiker
Åse Kleveland, svensk-norsk sångare, norsk kulturminister, VD för Svenska Filminstitutet
Åsa Lantz, svensk författare
Åsa Larsson, svensk deckarförfattare
Åsa Linderborg, svensk författare, historiker och politisk skribent
Åsa Lindhagen, politiker (Mp), statsråd
Åsa Melldahl, svensk regissör
Åsa Moberg, svensk journalist
Åsa Nelvin, svensk författare
Åsa Nilsonne, svensk författare och psykiater
Aase Nordmo Løvberg norsk operasångare
Åsa Nyström, biskop i Luleå stift
Åsa Regnér, svensk politiker (S), statsråd
Åsa Romson, svensk politiker (MP), språkrör, statsråd
Åsa Torstensson, Sveriges infrastrukturminister 2006–2010
Åsa Westlund, svensk europaparlamentariker
Åsa Wikforss, filosof, ledamot av Svenska Akademien
Åsa Wisborg, svensk röstskådespelare
Aase Ziegler dansk skådespelare och sångare

Se även
Åsa-Nisse (Smeknamn på Erik Nilsson. Förekommer i serier och film).
Åsa, Halland

Noter 

Åsa
Nordiska förnamn
PCI

PCI kan avse:

 PCI – datorbuss introducerad 1993, se Peripheral Component Interconnect
 PCI – samlingsnamn för åtgärder i hjärtats kranskärl med kateter, se Percutaneous Coronary Intervention
 PCI DSS – datorsäkerhetskrav för kreditkort, se Payment Card Industry Data Security Standard
 PCI – ett kommunistiskt parti i Italien Partito Comunista Italiano, se Italienska kommunistpartiet