Trefassystem

Trefassystem är system av tre sinusformade växelspänningar med samma amplitud och som är inbördes fasförskjutna med  2π/3 radianer (120 grader, 360°/3 = 120°). 

I Sverige kan man på förbrukarsidan i det allmänna nätet mäta 400 volt mellan linjeledarna (huvudspänning) och 230 volt mellan linjeledare och neutralledare (fasspänning).

Historik
Den ryskfödde ingenjören Michail Dolivo-Dobrovolskij skall ha arbetat med tre fasförskjutna växelströmmar redan 1888 och året senare tillverkat en trefasig induktionsmotor. 1959 fastslogs att Dolivo-Dobrovolskij var trefassystemets uppfinnare. Uppfinnaren Jonas Wenström fick svenskt patent år 1890 på trefassystemet. Tvåfassystem (med 90 graders fasförskjutna spänningar) har tidigare haft en viss utbredning i USA men även i Sverige, exempelvis Sandvikens järnverk, men de blev tidigt ersatta av trefassystem.

Användning

Trefassystem har till stor del ersatt enfassystem för distribution av el fram till fastigheters elcentral. 

Det går att dela upp faserna i ett trefassystem (i Europa 400 Volt-system) och få ut tvåfassystem (400 Volt mellan två faser) eller enfassystem (230 Volt mellan fas och nolla) där det senare är det för hushållen vanligaste systemet. I hushållen kan dock trefasanslutningar förekomma för bland annat spisar, bastuaggregat och tvättmaskiner.  

Trefaskontakter används mestadels till elmotorer och då i första hand inom industrin, samt till hushållsspisar. Ett vanligt förekommande kontaktdon för trefas till hushållsspisar är Perilex. Äldre platta trefaskontakter av typen SEMKO 17 har varit vanliga i hem bland annat på landsbygden för anslutning av exempelvis vedklyv och reservaggregat, men är förbjudna sedan 1992 på grund av återkommande olyckor med spänningssatt hölje. De har ersatts av IEC 60309-don, förr även kallad CEE-don eller 309-don. 

En laddbox för elbilar kan mata en till tre faser till en elbils ombordladdare, vilken omvandlar växelströmmen till likström för lagring i batteriet.

Roterande magnetfält
Varje flerfasigt system, kan på grund av fasströmmarnas tidsfördröjning relativt varandra, göra det möjligt att enkelt generera ett magnetiskt fält som varierar med linjefrekvensen. Sådana magnetiska fält gör flerfasiga induktionsmotorer möjliga. När induktionsmotorer måste köras på en enfasig kraftkälla (vanligt förekommande i hushållen) måste motorn tillhandahålla en mekanism för att åstadkomma ett roterande magnetfält, annars kan motorn inte bilda ett vridmoment vid stillastående och kan således ej starta. Fältet från en enkelfasig lindning kan ge energi till en motor som redan roterar men utan någon form av särskild mekanism kan motorn inte accelerera från stillastående.

Ett roterande magnetiskt fält med stabil amplitud, kräver att de tre faserna har lika amplitud och är inbördes förskjutna en tredjedel av varvet. Är detta inte fallet uppstår vibrationer och andra oönskade effekter på motorer och generatorer.

Grundläggande kopplingar

Y-koppling
Tre av ledarnas eller lindningarnas sex uttagsändar är förbundna till en så kallad neutralpunkt (nollpunkt enligt äldre benämning).

Enligt Kirchhoffs första lag är summan av strömmarna i en grenpunkt noll. Neutralpunkten i ett trefassystem är ett exempel på en sådan grenpunkt. Från neutralpunkten går det att ta ut en fjärde ledare, den så kallade neutralledaren (nolledare enligt äldre benämning). Neutralledaren har ett antal viktiga uppgifter, bland annat att begränsa risken för fara vid ett fel. Neutralledaren gör det också möjligt att ansluta belastningar enfasigt i ett trefassystem.
Y-koppling kallas även stjärnkoppling.

D-koppling
Vid D-koppling är ledarnas eller lindningarnas alla sex uttagsändar förbundna enligt figur 1. Som förbindningssätt för en spänningskälla är D-kopplingen den mest använda för högspänningar då en fjärde ledare inte behövs i systemet. För större belastningar är kopplingssättet vanligt även vid lågspänning eftersom för samma ström i en belastningssträng används huvudspänning i stället för fasspänning.

D-koppling kallas även triangelkoppling eller deltakoppling (Δ-koppling).

Linjeströmmar och fasströmmar

Om vi utgår från en D-koppling enligt figur 2, så kallas  för linjeströmmar och 
 kallas fasströmmar. 

Sambanden mellan strömmarna är

Summeras ekvationerna erhålls

Detta samband gäller alltid för treledarsystem oavsett belastningens symmetri.
För en Y-koppling är linjeströmmarna desamma som fasströmmarna.

Om inget annat anges är det linjeströmmen som avses när man talar om trefasström.

Huvudspänning och fasspänning

Av figur 3 framgår att sambandet mellan effektivvärden för huvudspänning och fasspänning kan skrivas

vilket gäller under förutsättning att lasten är symmetrisk.

Effekt i trefassystem 

I system med växelspänning förekommer skenbar effekt vilken har enheten voltampere (VA). Den är sammansatt av aktiv och reaktiv effekt enligt visardiagrammet till höger.

För ett symmetriskt belastat trefassystem (alla faserna har samma last) beräknas den skenbara effekten som

där
 = Huvudspänningens effektivvärde (V)
 = Fasspänningens effektivvärde (V)
 = Linjeströmmens effektivvärde (A)
 = Fasströmmens effektivvärde (A)
 = Aktiv effekt (W)
 = Reaktiv effekt (var)

Den aktiva respektive reaktiva effekten beräknas som

där
 = fasskillnaden mellan ström och spänning

Den sammanlagda effekten från de tre faserna i ett trefassystem är konstant (vid symmetrisk belastning av de tre faserna) vilket innebär att när effekt dras från ett trefassystem fås alltid samma totala effektuttag, oberoende av var i en period spänningar och strömmar befinner sig vid tillfället. Detta gör att elmotorer får en jämnare gång.

Olika belastning av faserna
I det allmänna fallet har inte alla tre faserna samma belastning. Trefasiga elektriska kraftsystem är dock i allmänhet så utnyttjade och uppbyggda att matningsspänningarna i olika belastningspunkter håller sig tämligen konstanta under normala driftsförhållanden. Förklaringen är bland annat att spänningsreglering äger rum. Näten är även utan spänningsstyrning ganska styva vilket innebär att de har små inre spänningsförluster fram till belastningspunkterna. Man kan därför anse att matningsspänningarna i de olika belastningspunkterna bildar en symmetrisk styv (konstant) trefasspänning. Däremot är det vanligt att anslutna belastningar inte är symmetriska varvid vi talar om snedbelastning.

Transformationerna Y till Δ och Δ till Y
Omvandlingarna används för att åstadkomma ekvivalens för nätverk med tre terminaler. För ekvivalens, måste impedansen mellan två terminaler vara densamma för båda nätverken.

Transformation från Δ-last till Y-last för en trefaskrets

Ekvationerna gäller för både komplexa och reella impedanser.

Transformation från Y-last till Δ-last för en trefaskrets

Ekvationerna gäller för både komplexa och reella impedanser.

Referenser

Noter

Vidare läsning
 s. 369-391.

Externa länkar 

Elektroteknik
Elkraftteknik