kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Född den fjärde juli

Född den fjärde juli är en självbiografi från 1976 skriven av Ron Kovic, en förlamad Vietnamkrigsveteran och senare krigsmotståndare, själv född den 4 juli 1946. Boken filmatiserades 1989 med Tom Cruise i huvudrollen.

Handling 
Patrioten Ron Kovic tar värvning i amerikanska marinkåren under Vietnamkriget men hans ideal krossas av krigets grymma verklighet. Kovic kommer hem med en krigsskada som gjort honom förlamad från bröstkorgen och nedåt, men väl hemma i USA blir välkomnandet inte som han trott. Folk är oerhört trötta på kriget och han möts allt som oftast av skällsord ute på gatorna. När till och med hans egen bror uttrycker sitt missnöje över kriget börjar även Ron tvivla och så småningom ifrågasätta kriget.

Självbiografier
Litteratur 1976
Engelskspråkiga böcker av amerikanska författare som blivit film
Etisk fond

Etikfond eller en SRI-fond är en fond som placerar spararnas investeringar i olika företag med hänsyn till olika etiska värderingar.

Utöver vad lagen säger finns också en gemensam branschkod för fondbolag med verksamhet i Sverige samt ytterligare ett tiotal olika riktlinjer från Fondbolagens förening som fondbolagen ska följa.

Med etikfonder menas fonder som tar särskild hänsyn till agerandet i de företag vars aktier som fonden placerar. Dessa fonder kallas numera vanligtvis för SRI-fonder (Sustainable Responsible Investments) eller fonder med ansvarsfulla placeringar. En del av SRI-fonderna väljer placeringar utifrån positiva kriterier och andra efter negativa. Exempel på positiva kriterier kan vara en miljöfond som väljer aktier i företag som arbetar aktivt för en bättre miljö eller en fond som väljer bolag som verkar för en ökad jämställdhet. Negativa kriterier betyder att fonden undviker att placera i företag som har en mer omfattande verksamhet med till exempel vapen, tobak och alkohol. Fondbolagen måste ha en särskild placeringspolicy för sina SRI-fonder och informera om de kriterier som gäller för respektive fond.

De analyser och granskningar som görs av företagens sociala och miljömässiga ansvarstagande kallas för screening. Ett relaterat begrepp är också Environmental, social and corporate governance (eller ESG) som framför allt används av företag med verksamhet i finansvärlden och av personer som jobbar med aktieanalyser. Fritt översatt till svenska betyder begreppet ”miljömässig och social styrning” och skvallrar om ett släktskap med begreppet ”bolagsstyrning”, som handlar om principer för hur ett bolag ska styras. Analytiker behöver kunna bedöma ett företags förmåga att hantera nuvarande och kommande risker för att kunna värdera hur det påverkar företagets framtida förmåga att tjäna pengar för sig själv och sina aktieägare. 

Begreppet ESG har uppstått som ett sätt att etikettera området miljömässigt och socialt ansvar, som man anser inte bör ignoreras vid kalkylering av ett företags värdering. Rekommendationen är dock att inte använda begreppet, då få känner till det, men att förstå hur det används. Genom att förstå begreppets bakgrund kan man tolka det som ett sätt för aktieanalytiker att säga att de anser att det är viktigt att ett bolag tar så mycket ansvar som deras omvärld anser att de behöver ta. Detta för att bolaget inte ska betraktas som oattraktivt av sin omvärld som då skulle sluta köpa bolagets produkter eller tjänster.

De fondförvaltare som placerar i företag utifrån att dessa tar ett aktivt ansvar för miljö och mänskliga rättigheter, gör inte avkall på kravet om en god avkastning för fonderna. De tror på att dessa företag är långsiktigt lönsamma genom att de uppskattas av sina kunder och får goodwill i media. Ekonomiska, sociala och miljömässiga faktorer vägs samman.

SRI-fonder följer ofta de internationella överenskommelser som finns i FN.

Källor

Investeringsfonder
Etiska investeringar
Eneryda

Eneryda är en tätort i Älmhults kommun i Kronobergs län, belägen 2,5 mil norr om Älmhult och 4,5 mil söder om Växjö.

Strax utanför samhället låg längs riksväg 23 den numera avvecklade Eneryda flygbas.

Befolkningsutveckling

Se även
Virestads socken

Noter

Externa länkar 
Informationssidan Eneryda.net

Orter i Älmhults kommun
Tätorter i Sverige
Cool jazz

Cool jazz är en stil inom jazz. Stilen etablerades redan från slutet av 20-talet men var då mer av en minoritetsgenre än vad den är idag. Cool jazz nådde sin högsta statusnivå runt 50-talet då den var lika populär som all annan typ av jazz.

Kännetecken 
Cool jazz kan relateras till liknande subgenrer såsom West Coast jazz, chamber jazz, lounge funk och smooth jazz. Till skillnad från dessa övriga stilar är cool jazz mer sparsam i tonspråket, och förekommer ofta med ett lugnare tempo. Det mer lågmälda och detaljerande uttrycket i improvisation och låtstruktur tar plats.

Historik 
Även om uttrycket “cool jazz” inte började användas förrän i mitten av 50-talet har stilen präglats av ett "sound" ett par decennier tidigare. Populärjazzen på den tiden kallades istället för “hot jazz” på grund av sin upptakt och intensiva tonspråk, ofta då i form av swing. Även om det är svårt att exakt bestämma tid och plats för uppkomsten av cool jazz så händer det något nytt och annorlunda våren 1927. Frankie Trumbauer och hans orkester spelar jazz på ett sätt som aldrig hörts förut. De spelar lugnt och sensuellt och börjar utmana normen på ett experimentellt sätt. Detta sätt att utmana gränserna eskalerar alltmer. 1948 satte Miles Davis ihop sitt "Tuba Band" med artister som Gerry Mulligan, Lee Konitz och Kai Winding. Stilen fick ett helt nytt uttryck då de började använde sig av oortodoxa instrument och förändrade harmonistrukturer.

Stilen har bidragit med ett av de bäst säljande jazzalbumen, skivan “Kind of Blue” av Miles Davis (1959).

Stilen har utformat sig till att bli alltmer atmosfärisk med modernare instrument och digitala effekter. Maria Schneider (dirigent) sätter en ny prägel på formen med albumet "Cerulean Skies". Istället för en jämnare och genomgående intensitet byggs musiken upp med minimalistiska verktyg för att sedan nå crescendon. Vi ser här en större skillnad i dynamiken jämfört med tidigare präglingar av cool jazz.

Artister 
Andra artister som varit viktiga och framträdande inom cool jazz är bland andra Bill Evans, Chet Baker, Gerry Mulligan, Stan Getz, Billie Holiday och Ahmad Jamal.

Bland svenska företrädare för genren kan nämnas Gösta Theselius, Bengt Hallberg, Lars Gullin och Rolf Billberg.

Referenser

Externa länkar    

 Chet Baker: Like Someone In Love på YouTube

Jazz
Prosektor

Prosektor är en titel för forskare i vissa ämnen vid medicinsk fakultet, till exempel anatomi och patologi, med tjänsteställning närmast under professor. I Sverige inrättades dylika befattningar på 1700-talet och fanns fram till 1969, då titeln ändrades till biträdande professor.

Annan betydelse 
Person som utför dissektion med ändamålet att studera den anatomiska strukturen hos ett objekt, växt- eller kroppsdel för att kartlägga och illustrera densamma.

Se även 
 Demonstrator
 Laborator 
 Observator
 Preceptor

Akademiska titlar
Uriah Heep

Uriah Heep kan syfta på:
Uriah Heep (fiktiv person) – i romanen David Copperfield
Uriah Heep (musikgrupp) – ett brittiskt rockband
Uriah Heep (fiktiv person)

Uriah Heep är bokhållare hos Mr. Wickfield i romanen David Copperfield av Charles Dickens.

Heep beskrivs som en sliskigt ödmjuk, inställsam hycklare. I senare delen av boken är han David Copperfields antagonist. David möter honom först då han bor med Mr. Wickfield och Mr. Wickfields dotter Agnes. Uriah Heep beskrivs som ful och motbjudande, lång och gänglig, blek med rött hår och ögon utan ögonfransar.

Genom att utpressa Mr. Wickfield tar Heep kontroll över Wickfields företag. Heeps slutmål är att gifta sig med Agnes och komma över Wickfields förmögenhet.

Vidare samband 
Romanfigurens namn inspirerade 1969 till namnvalet för den brittiska musikgruppen Uriah Heep.

Källor 
  

Litterära figurer av Charles Dickens
Fiktivt affärsfolk
Vinho verde

Vinho verde (portugisiska för grönt vin) är ett ungt lätt vin från Portugal och DOC-regionen med samma namn. DOC-regionen Vinho Verde sammanfaller med VR (Vinhos regionais)-regionen Minho och landskapet Minho. 

Vinho verde-vinet kan både vara vitt och rött och namnet "grönt" betyder snarare att vinet är ungt, till skillnad från moget ("vinho maduro"). 

Vinet odlas i nordvästra Portugal och det svala klimatet gör druvorna fattiga på socker och rika på syra. Därmed fås ett lätt, syrligt vin som ibland tillsätts socker för att mildra syran. De flesta vinho verdes kolsyras lätt före buteljering.

Druvor
Vitt vinho verde tillverkas framförallt av fyra olika vindruvor: 
Loureiro
Alvarinho
Arinto
Trajadura.

Rött vinho verde tillverkas framförallt av:
Vinhão

Rosé-vinho verde tillverkas framförallt av:
Espadeiro

Se även
Portugisiska viner

Portugisiska viner
The Rivieras

The Rivieras var en rockgrupp i South Bend, Indiana i USA, aktiv 1962-1966.

The Rivieras bestod av Marty Fortson, sång och gitarr, Doug Gean på bas, Otto Nuss på elorgel, Joe Pennell på gitarr och trummisen Paul Dennert.

The Rivieras var en av de senare grupperna i USA som spelade klassisk rock n' roll. Gruppen fick sin största hit år 1964 med "California Sun". "California Sun" var en av de sista låtarna som låg på listorna i landet innan den brittiska vågen tog över.

Både personliga orsaker och musikens drastiska förändring gjorde att gruppen upplöstes 1966.

Medlemmar
Joe Pennell - gitarr (1962-1964)
Paul Dennert - trummor (1962-1966)
Otto Nuss - orgel (1962-1966)
Doug Gean - bas (1962-1966)
Marty Fortson - sång, gitarr (1963-1964)
Jim Boal - sologitarr (1964-1966)
Bobby Wantuch - trummor (1964-1966)
Willie Gaut - sång, rytmgitarr (1964-1966)
Bill Dobslaw - sång (1965-1966)
Terry McCoy - trummor (1966)
Jeff McKew - sång, gitarr (1966)

Diskografi
Album
Let's Have a Party (1964) även utgiven senare av svenska Sonet 1967, då med namnet California Sun!! och en annan layout på omslaget.

Let's Stomp with The Rivieras (1964)
Campus Party (1965)

EP
California Sun (1964)

Singlar
California Sun / H B Goose Step (1964)
Little Donna / Let's Have a Party (1964)
Rockin' Robin / Battle Line (1964)
Whole Lotta Shakin' / Rip It Up (1965)

Externa länkar
The Rivieras på allmusic.com

Upplösta amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1962
Musik i Indiana
Musikgrupper upplösta 1966
Carl Benz

Carl Friedrich Benz, ursprungligen Karl Friedrich Michael Wailend, senare Benz, född 25 november 1844 i Mühlburg (numera en stadsdel i Karlsruhe), Baden, död 4 april 1929 i Ladenburg, Württemberg, var en tysk ingenjör och biltillverkare. Hans bilfabrik Benz slogs år 1926 samman med Gottlieb Daimlers till Daimler-Benz AG och hans bilmärke blev då Mercedes-Benz.

Benz studerade vid lyceet i Karlsruhe och genomgick därefter en ingenjörsutbildning vid Polytechnikum där. Han arbetade därefter vid olika ritkontor och verkstäder. Han kom där att intressera sig för förbränningsmotorer, och kom då att välja att arbeta med tvåtaktsmotorer, då han ansåg att fyrtaktsmotorn var för starkt patentskyddad. 1880 tog han patent på sin egen förbränningsmotor. 1883 grundade han tillsammans med några köpmän firman Benz & *Co, Reinische Gasmotoren Fabrik i Mannheim. Företaget hade stora framgångar och Benz började nu experimentera med att framställa en lätt motor som skulle lämpa sig för självgående fordon. Efter några års experimenterade kunde den första provturen med hans trehjuliga fordon företas på Ringstrasse i Mannheim 3 juli 1887.

Benz bilpatent är daterat den 29 januari 1886, vilket innebär att Benz kan betraktas som bilens uppfinnare, några månader före Gottlieb Daimler. Det första självgående fordonet var emellertid franskt: Joseph Cugnot byggde en ångdriven bil som var färdig 1769. 1878 byggde Benz en tvåtaktsmotor och konstruerade en självgående trehjuling 1886 (se bild). Hans fru Bertha Benz var den första person som tog en längre biltur, 12 augusti 1888.

Benz beslutade sig kort därefter att ta fram en ny vagn. Dels var den första mycket motorsvag och klarade inte de minsta backar, dessutom hade man problem med ytförgasaren, som vid minsta ojämnhet slutade fungera och var därför tvungen att förbättra vagnens fjädring. Intresset för hans vagnar var dock ytterst svagt i Tyskland, och i stället lyckades Benz få kontakt med en affärsman i Paris, Emile Roger, som köpte upp Benz motorer för att sedan montera dem i sina franska bilar av märket Roger-Benz.

Galleri

Se även 
 Bertha Benz Memorial Route

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 Carl Benz på Automuseum Ladenburg
 Automuseum Dr. Carl Benz, Ladenburg (Heidelberg)
 Bertha Benz Memorial Route

Tyska uppfinnare
Personer med anknytning till Mercedes-Benz
Tyska ingenjörer under 1800-talet
Grundare av bilindustri
Födda 1844
Avlidna 1929
Män
Personer från Karlsruhe
Question Mark & the Mysterians

Question Mark & the Mysterians (ofta skrivet ? & the Mysterians) är en amerikansk garagerock-grupp bildad 1962 i Flint, Michigan.

Question Mark & the Mysterians kommer av gruppens frontfigur Question Marks (f. Rudy Martinez) namn. Han ändrade sedan sitt namn till "?". Gruppen fick en stor hit med "96 Tears" 1966, den låten gjorde dem till legender inom garagerocken. "Question Mark" var också en speciell person i sig, som bl.a. påstod att han levt på dinosauriernas tid och att han var född på planeten Mars.

Question Mark & the Mysterians bestod i början av basisten Larry Borjas, gitarristen Bobby Balderrama och trummisen Robert Martinez. Kort efter bildandet togs "Question Mark" in som sångare i gruppen.

Förutom "96 tears" blev även "I Need Somebody" en stor hit. Men gruppen fick inte fler stora hits, och efterföljande album sålde dåligt. Gruppen la av i slutet på 1960-talet.

I slutet på 1990-talet började gruppen återigen att släppa skivor, mest live-plattor.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Bobby Balderrama – gitarr (1962–1969, 1984, 1997–)
Robert Martinez – trummor (1962–1966, 1984, 1997–)
Rudy Martinez (Question Mark / ?) – sång (1964–)
Frank Rodriguez – keyboard (1965-1969, 1984, 1997–)
Frank Lugo – basgitarr (1966–1968, 1984, 1997–)

Tidigare medlemmar (urval)
Larry Borjas – basgitarr (1962–1966)
Eddie Serrato – trummor (1966–1968; död 2011)
Mel Schacher – basgitarr (1968–1969)
Richard Schultz – basgitarr (1969–?)
Mark Bliesener ("Radio Pete") – trummor (?–1976)

Diskografi
Studioalbum
1966 – 96 Tears
1967 – Action
1984 – Re-Union
1997 – ? and The Mysterians
1999 – More Action

Livealbum
1985 – 96 Tears Forever: The Dallas Reunion Tapes
1998 – Do You Feel It Baby? The Captivating Live Sounds of ? and The Mysterians

EP
1966 – 96 Tears
1967 – Can't Get Enough of You Baby
1967 – Girl (You Captivate Me)

Singlar
1966 – "96 Tears" / "Midnight Hour"
1966 – "I Need Somebody" / ""8" Teen"
1967 – "Can't Get Enough of You, Baby" / "Smokes"
1967 – "Girl (You Captivate Me)" / "Got To"
1967 – "Do Something to Me" / "Love Me Baby"
1968 – "Make You Mine" / "I Love You Baby (Like Nobody's Business)"
1968 – "Ain't It a Shame" / "Turn Around Baby"
1969 – "Sha La La" / "Hang In"
1972 – "Talk Is Cheap" / "She Goes to Church on Sunday"
1973 – "Hot' N Groovin'" / "Funky Lady"
1975 – "96 Tears" / "I Can't Get Enough of You Baby"
1975 – "Little Bit o' Soul" / "96 Tears" (delad singel med Music Explosion)
1983 – "Girl (You Captivate Me)" / "I Need Somebody"
1996 – "Who'll Be the Next in Line" / "The Spider and the Fly"
1998 – "Sally Go Round the Roses"
1999 – "Cheree" / "96 Lágrimas"

Samlingsalbum
1995 – 96 Tears - 30 Original Recordings
2001 – More Action
2001 – 96 Tears: The Very Best of Question Mark & The Mysterians
2005 – The Best of ? & The Mysterians: Cameo-Parkway 1966-1967

Externa länkar 
Officiell webbplats
? & the Mysterians på MySpace

Amerikanska rockgrupper
Amen Corner

Amen Corner är ett brittiskt mods- och rockband bildat i Cardiff, Wales, i mitten på 1960-talet. Gruppen bestod av Andy Fairweather Low (sång, gitarr), Neil Jones (gitarr), Allan Jones (saxofon), Mike Smith (tenorsaxofon), Blue Weaver (keyboard), Clive Taylor (basgitarr) och Dennis Bryon (trummor).

Historik
Amen Corner började som ett blues och jazzinspirerat band men i och med att de fick skivkontrakt hos Deccas underbolag Deram blev repertoaren mer popinriktad. Amen Corner slog igenom 1967 med debutsingeln "Gin House Blues". Två till brittiska framgångar följde med singlarna "Bend Me, Shape Me" (ursprungligen av amerikanska bandet The American Breed) och "High in the Sky". De lämnade sedan Deram för ett nytt kontrakt hos Immediate Records där de genast fick en stor hit med låten "(If Paradise Is) Half as Nice" som nådde förstaplatsen på brittiska singellistan. Efter en sista hit 1969 med en cover på The Moves "Hello Susie" lades gruppen ner senare samma år.

Fairweather Low bildade då med Weaver, Taylor och Bryon gruppen Fair Weather som blev ett one hit wonder 1970 med låten "Natural Sinner".

Sångaren och gitarristen Andy Fairweather Low hade en solohit 1975 med "Wide Eyed and Legless" och är idag bland annat Eric Claptons gitarrist, men samarbetar med ett antal artister.

Medlemmar
Andy Fairweather Low (född Andrew Fairweather Low, 2 augusti 1948 i Ystrad Mynach, Hengoed, Wales) – sång
Neil Jones (född 25 mars 1949 i Llanbradach, Wales; död 8 juni 2018) – gitarr
Allan Jones (född 6 februari 1947 i Swansea, Wales) – saxofon
Blue Weaver (född Derek John Weaver, 11 mars 1947 i Cardiff, Wales) – keyboard
Mike Smith (född Michael Joseph Smith, 4 november 1947 i Neath, Wales) – tenorsaxofon
Clive Taylor (född 27 april 1948 i Cardiff) – basgitarr, bakgrundssång
Dennis Bryon (född Dennis Ronald Bryon, 14 april 1949 i Cardiff) – trummor, bakgrundssång

Diskografi (urval)
Studioalbum
Round Amen Corner (1968)
The World Of Amen Corner (1969)
Farewell to the Real Magnificent Seven (1969)
National Welsh Coast Live Explosion Company (1969) (live)
Return of the Magnificent Seven (1976)

Samlingsalbum (urval)
Chart Busters (1970)
Greatest Hits (1977)
High in the Sky (1986)
Amen Corner (If Paradise Is Half As Nice and More Hits) (2007) — samlingsalbum som inkluderar live-inspelningar

Singlar (topp 100 på UK Singles Chart)
"Gin House Blues" / "I Know" (1967) — (#12)
"The World of Broken Hearts" / "Nema" (1967) — (#24)
"Bend Me, Shape Me" / "Satisnek The Job's Worth" (1968) — (#3)
"High in the Sky" / "Gin House Blues" (1968) — (#6)
"(If Paradise Is) Half as Nice" / "Hey Hey Girl" (1969) — (#1)
"Hello Susie" / "Evil Man's Gonna Win" (1969) — (#4)

Källor

Externa länkar
Amen Corner på allmusic.com
Diskografi på Diskogs
Listplaceringar på UK Charts

Brittiska rockgrupper
Musikgrupper upplösta 1969
Brittiska musikgrupper
Jacques Villeneuve

Denna artikel handlar om 1997 års världsmästare i formel 1. Hans farbror återfinns på Jacques Villeneuve (född 1953).

Jacques Joseph Charles Villeneuve, född 9 april 1971 i Saint-Jean-sur-Richelieu i Québec, är en kanadensisk racerförare som blev världsmästare i Formel 1 1997. 

Villeneuve är son till racerföraren Gilles Villeneuve som omkom under träningen inför Belgiens Grand Prix 1982. Farbrodern och namnen Jacques Villeneuve var också han racerförare. 

Villeneuve hade även en kortare musikkarriär i mitten av 2000-talet. 2007 släppte han albumet Private Paradise , innehållande 13 låtar (nio på franska och fyra på engelska). Sex av låtarna var skrivna av Villeneuve och hans vänner. Albumet fick mestadels negativa recensioner, och sålde endast 233 exemplar i Québec och 836 exemplar i Nordamerika.

Racingkarriär

Jacques Villeneuve vann Indianapolis 500 1995 och blev världsmästare i Formel 1 . Han gjorde sedan comeback i Formel 1 i Renault i de tre sista loppen . Säsongen därefter tävlade Villeneuve för Sauber-Petronas och  för BMW.

Villeneuve inledde säsongen med att bryta Bahrains Grand Prix och tog sedan i det andra loppet stallets första poäng i och med en sjunde plats. Han skadades sedan under Tysklands Grand Prix och ersattes i Ungerns Grand Prix av debutanten Robert Kubica. Strax efter beslöt Villeneuve att sluta i stallet och ersattes då även resten av säsongen av Kubica.

Villeneuve försökte kvala in till Daytona 500 säsongen 2008, men misslyckades. Han fick ingen körning alls i NASCAR det året, utan tävlade istället i Speedcar Series.

F1-karriär

Champ Car-segrar

Noter

Källor

Födda 1971
Kanadensiska racerförare
Kanadensiska Formel 1-förare
BAR-förare
BMW Sauber F1-förare
Renault F1-förare
Williams F1-förare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1990-talet
Världsmästare i formel 1
Champ Car-förare
Indianapolis 500-vinnare
Indianapolis 500-förare
NASCAR-förare
Japanska F3-mästerskapsförare
Män
Levande personer
Formel E-förare
Hägersten

Hägersten är en stadsdel i Söderort i Stockholms kommun i Hägersten-Älvsjö stadsdelsområde. Den gränsar till Aspudden, Ekerö kommun, Gröndal, Hägerstensåsen, Midsommarkransen, Mälarhöjden, Smedslätten och Västertorp.

Historik 

Namnet på torpet Haegrasteen nämns första gång i ett brev från 1432. Området tillhörde Hägerstens gård, som avsöndrades från Årsta Gård 1763. Gården ligger vid Hägerstensbrinken 27–31, och den nuvarande byggnaden uppfördes cirka 1755. Fader Höks krog är känt sedan slutet av 1600-talet och låg vid Mälarens strand, Klubbudden. Carl Michael Bellman har skrivit om sina besök på krogen i epistel 42, Rörande kortspelet på Klubben samt epistel 49, Angående landstigningen vid Klubben i Mälaren en sommarafton 1769.

Från 1860-talet blev det populärt att ha ett sommarnöje här, det första sommarnöjet var Gunnarsberg vid Eolshällsvägen. Andra sevärda hus är Johanneslund (1860), Fridshyddan vid Källbacken 12 (1878) och Sagatun vid Brådstupsvägen 27, uppförd i fornnordisk stil 1881.

Den första stadsplanen kom 1923 och omfattade ett område väster om Storsvängen. Då fanns dock redan en stor mängd villor i stadsdelens västra del. 1930 utökades den med ytterligare kvarter i samma område, och många villor uppfördes öster om Storsvängen och söder om S:t Mickelsgatan. De första flerfamiljshusen blev smalhusen vid Hägerstensvägen, de uppfördes 1936. På 1940-talets första hälft tillkom bebyggelsen vid Klubbacken och Brådstupsvägen, arkitekt Björn Hedvall. 

1 februari 1948 bröts ett område ut och bildade stadsdelen Hägerstensåsen samtidigt som ett mindre område bröts ut till den då bildade stadsdelen Västertorp. 

I mitten av 1960-talet uppfördes 17 skivhus kring Axelsbergs tunnelbanestation, dessa ritades av arkitekttrion Stig Ancker, Bengt Gate och Sten Lindegren. 1967–1971 uppfördes ett 80-tal radhus längs Hägerstensbrinken och Hägerstens allé, arkitekt var FFNS (se Hägerstensbrinkens radhusområde). I slutet av 1980-talet uppfördes vid Hägerstenshamnen punkthus i åtta våningar, även de ritade av FFNS.

I början av 2000-talet utvecklades Hägersten till något av en hubb för frakt- och logistikbranschen, och är hem för bland andra DHL:s och Brings huvudterminaler i Sverige.

Demografi
År 2017 hade stadsdelen cirka 10 000 invånare, varav cirka 21,2 procent med utländsk bakgrund.

Nutida bilder

Se även 
 Henriksbergs industriområde
 Hägerstens industriområde
 Hägerstensbrinkens radhusområde
 Villa Rosenlund
 Eolshäll
 Klubbacken

Källor

Hägersten : information till Dig som äger ett kulturhistoriskt värdefullt hus i ytterstaden (Stadsmuseet i Stockholm).

Noter

Externa länkar

 
Stadsdelar i Stockholm