kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bomarsunds fästning

Bomarsunds fästning är en kasematterad fästning vid Bomarsund i Sund på Åland. Ryssland inledde byggandet av sitt västligaste fäste, Bomarsunds fästning, år 1832 efter att Åland och Finland vid freden i Fredrikshamn 1809 tillfallit Ryssland. Huvudfästningen skulle bli en 290 meter lång halvcirkelformad bestyckad kasern i två våningar, avsedd att härbärgera 2 500 man. Runt huvudfästet planerades sex kanontorn. Fästningen omgavs av den stadsliknande bebyggelsen Skarpans.

Slaget vid Bomarsund

Under Krimkriget anfölls den då halvfärdiga fästningen av en brittisk flotta, som förde den franska divisionen Baraguay-d'Hilliers ombord. Flottan anfördes av amiral Charles Napier, och anlände till Älvsnabben i april 1854. Efter att förgäves ha försökt förgöra den ryska flottan, som låg bakom Kronstadt, anföll Napier Bomarsund. Den 8 augusti 1854 landsteg trupperna på tre ställen och inneslöt genast fästet. Från landsidan angreps Bomarsund av 12 000 franska soldater och från sjösidan av 80 franska och engelska krigsfartyg. Fästningen försvarades av endast 2 000 man med 40 kanoner. Före anfallet brände ryssarna Skarpans, för att bebyggelsen inte skulle ge fienden skydd.

Den 10 augusti inleddes anfallet mot fästningen, och sedan två av tornen givit sig, måste huvudfästet dagtinga den 16 augusti, då befälhavaren, general Bodisco, och något mera än 2 200 man blev fångar. Sedan kapitulerade Prästötornets kommendant kapten Chatelain, med förbehållet att krigsfångenskapen skulle ske i Frankrike. Krigsfångarna fördes till ön Aix utanför La Rochelle i Frankrike, det finska skarpskytteregementet om 500 man fördes till Lewes i England.

Erövrarna sprängde själva fästet den 2 september 1854.

Bomarsunds fall sågs i Frankrike som en stor seger, vilken ihågkoms med en inskription på Triumfbågen i Paris. Genom freden i Paris 1856 förband sig Ryssland att inte ha någon befäst punkt eller några militära etablissemang på Åland. Efter detta har Åland varit demilitariserat, åtminstone i teorin.

I England fick ett nybyggt samhälle norr om Newcastle namnet Bomarsund till minne av segern. 

Bomarsunds fästningsruiner är en av Ålands främsta sevärdheter. Vårvintern 2002 grundades Bomarsundssällskapet r.f. med syfte att bidraga till att utveckla Bomarsundsområdet som kulturhistoriskt besöksmål.

Bomarsundstiden
I Ålands historia kallas tiden mellan det ryska övertagandet 1809 och slaget vid Bomarsunds fästning 1854 Bomarsundstiden.

Källor

Se även

 Parisfreden (1856)
 Ryska fästningsverk i det autonoma Finland
 Finska grenadjärskarpskyttebataljonen
 Skarpans församling Om den lutherska fästningsförsamlingen

Externa länkar

 Bomarsunds fornminnesområde
 Bilder av Bomarsunds fästning
 Bomarsund hamn

Sunds kommun
Bomarsund
Finlands historia under ryska tiden
Befästningar i Finland
Krimkriget
Ålands historia
Sevärdheter på Åland
Borg- och slottsruiner i Finland
Bamiyan (provins)

Bamiyan är en provins i mellersta Afghanistan. Dess huvudort är Bamiyan. Provinsen har 356 000 invånare (år 2002) och en yta på 14 175 km². Invånarna är nästan uteslutande hazarer.

I Bamiyan finns intressanta arkeologiska klippbostäder samt de numera söndersprängda stora buddhastatyerna. Dessutom finns ett fåtal buddhatempel bevarade med flera intressanta artefakter.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i 7 distrikt.
 Bamiyan
 Kahmard
 Panjab
 Sayghan
 Shibar
 Waras
 Yakawlang

Referenser

Externa länkar 

Afghanistans provinser
Bamiyan

Bamiyan (Bāmīān; även Bamian, Bamyan) (persiska: بامیان IPA: [bɒmˈjɒn]), är en stad i mellersta Afghanistan på 2 590 meters höjd över havet. Den är den administrativa huvudorten för provinsen Bamyian och beräknades 2015 ha mellan  och  invånare. Bamiyan är den största staden i den centrala afghanska regionen Hazarajat, och ligger cirka 130 kilometer nordväst av Kabul, landets huvudstad. Bamiyans namn översätts som "det skinande ljusets plats". Det har 4 distrikt och en total yta på 3 539 hektar. Vid staden fanns flera gigantiska buddhastatyer från 400-talet, där de mest kända hette ”Shahmamma” och ”Salsal”. Dessa förstördes dock av talibanerna i mars 2001.

Historia 
Bamiyandalen markerade den västligaste punkten av den buddhistiska expansionen och var en viktig knutpunkt för handeln för mycket av det andra årtusendet e.Kr. Det var en plats där öst mötte väst och dess arkeologi avslöjar en blandning av grekiskt, turkiskt, persiskt, kinesiskt och indiskt inflytande.

Bamiyan var en del av den buddhistiska Kushan under de första århundradena e.Kr. Efter att Kushan föll för Sasaniderna blev Bamiyan en del av Kushan, vasaller till Sasaniderna. Heftaliterna erövrade Bamiyan under 400-talet. Efter att deras khanat förstördes av Sasaniderna och turkarna år 565 blev Bamiyan huvudstad i den lilla Kushano-heftalistiska riket fram till 870, då det erövrades av Saffariderna. Området erövrades av Ghaznaviderna på 1100-talet. 1221 utplånades Bamiyan och dess befolkning av Djingis Khan. Den första europén att se Bamiyan var den engelsk forskningsresanden William Moorcroft år 1824.

I decennier har Bamiyan varit centrum för strider mellan talibanstyrkor och den anti-talibanska alliansen - främst det politiska partiet  Hizb-i-Wahdat - i sammandrabbningar med de lokala krigsherrarna och deras milis. Bamiyan är också känd som huvudstad i Daizangi, ett centralt beläget område i regionen Hazarajat.

Buddhor 
På bergssidor i centrala Bamiyan fanns tre kolossala statyer av Buddha inhuggna i berget drygt 1000 meter isär. Den högsta av dem - räknat från huvudet till fötterna - var 53 meter hög med namnet Salsal. Den antika statyn höggs ut under Kushanperioden under 400-talet. Statyerna förstördes av talibanerna i mars 2001 på grund av de av talibanerna sågs som en skymf mot islam.

Se även
Kulturlandskapet och fornlämningarna i Bamiyandalen

Källor

Orter i Bamiyan (provins)
Projekt Kvinnliga huvudpersoner övriga
NF

NF, Nf och nf kan avse:

 NF - en snabbseglande segelbåt, se Nordisk familjebåt
 NF – landskod för Norfolkön
 .nf - nationell toppdomän för Norfolkön
 NF (rappare) (1991–), en amerikansk rappare, sångare och låtskrivare
 NF-κB – ett proteinkomplex som styr transkriptionen av flera gener relaterade till immunförsvarets funktion

Föreningar 
 NF - en mellanstatlig organisation för internationell konfliktlösning och samarbete 1920–1946, se Nationernas förbund
 NF-mandat – en särskild folkrättslig status för vissa territorier som underkastades Nationernas förbund efter första världskriget
 NF - en elevförening vid Vasaskolan i Gävle, se Naturvetenskapliga Föreningen, Gävle
 NF - en studentförening vid Stockholms universitet, se Naturvetenskapliga Föreningen, Stockholm
 NF-Board – en fotbollsorganisation för nationer och etniska minoriteter som inte är medlemmar i Fifa

Medicin 
 NF - en livshotande mjukdelsinfektion, se Nekrotiserande fasciit
 NF - en neurologisk sjukdom, se Neurofibromatos
Malbec

Malbec är en vindruva av arten Vitis vinifera. Den odlas bland annat i Bordeaux, Cahors och i Loiredalen. I Bordeaux förekommer den endast i små mängder som inblandningsdruva med de stora Merlot och Cabernet Sauvignon. I Cahors går den under namnet Auxerrois. 

Malbec förknippas numera främst med viner från Argentina. Idag produceras 75 procent av världens malbecviner i Argentina. Där odlas druvorna ofta på hög höjd vilket ger en mer framträdande syrlig karaktär och fler blommiga och örtiga smaker medan de franska malbecvinerna är annorlunda med en mer jordig och rökig karaktär och smaker som svarta vinbär och lakrits.

Referenser

Vindruvor
Auxerrois

Auxerrois är ett namn på vindruvor som i olika vinregioner används för att beteckna olika druvsorter:

 I distriktet Cahors i Frankrike är det en synonym för den blå druvsorten Malbec.
 Auxerrois Gris är i Alsace en synonym för Pinot Gris.
 Auxerrois Blanc har förr utnyttjats som en synonum för Chardonnay
 Auxerrois är en egen, grön druvsort som bland annat odlas i Alsace och Luxemburg och som har en släktskap med Pinot-familjens druvor. I Alsace blandas Auxerrois ofta in i viner som betecknas Pinot Blanc. När man vill undvika varje risk för förväxling med andra druvsorter utnyttjas dess fullständiga namn Auxerrois Blanc de Laquenexy

Källor
 Jancis Robinson (red), The Oxford Companion to Wine, Third Edition, Oxford University Press, 2006, uppslagsordet "Auxerrois", s. 55.

Vindruvor
Cahors (vin)

Cahors är en vinappellation i sydvästra Frankrike belägen runt staden Cahors. Här görs röda viner av druvan Malbec (lokalt kallad Auxerrois eller Côt) med lite inblandning av Merlot och Tannat. Cahors är känt för tanninrika, mörka och lagringståliga viner.

Franska viner
Gargån

Gargån är en mindre skogsälv i södra Lappland. Gargån är Vindelälvens näst största biflod efter Laisälven (från vänster). Längd ca 80 km. 

Gargån rinner upp i sjön Gárggure (Gargaure) i Arjeplogs kommun och mynnar i Vindelälven söder om Gargnäs i Sorsele kommun.

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Arjeplogs kommun
Vattendrag i Sorsele kommun
Umeälvens avrinningsområde
Konnetabel

Konnetabel (franska connétable, av medeltidslatin comes stabuli eller constabularius, jämför konstapel) var en fransk titel på kungens eller en feodalherres främsta hovfunktionär (egentligen stallmästare). Titeln användes redan under merovingernas tid och härstammar från Romerska riket. På karolingernas tid hade konnetabeln ett högt betrott militärt ämbete med "marskalkar" under sig, och under capetingerna var han en av Frankrikes främste dignitärer. År 1191, när seneskalkämbetet avskaffades, blev han arméns högste befälhavare och fick sedermera sig tilldelad en mängd privilegier och prerogativ, så att han slutligen blev landets främste näst kungen. I krigstid var han arméns högste befälhavare med oinskränkt makt, även om kungen var närvarande, och i fredstid dennes främste rådgivare i krigsärenden samt skiljedomare i tvister inom hovet.

De mest berömda konnetablarna är Gaucher de Châtillon (1302–27), Bertrand du Guesclin (1370–80), Olivier IV de Clisson (1380–92), Charles de Bourbon (1515–38), Anne de Montmorency (1538–93), Henri Ier de Montmorency (1593–1621), Charles d'Albert de Luynes (1621–22) och François de Bonne de Lesdiguières (1622–26). Efter den sistnämndes död avskaffades ämbetet i januari 1627.

Napoleon I, som bourbonerna, när de en tid trodde på hans vilja att återupprätta kungadömet, erbjudit konnetabelsämbetet, gav 1804 sin bror Louis titeln av storkonnetabel (franska grand-connétable) och Louis Alexandre Berthier den av vicekonnetabel (franska vice-connétable). Vid bourbonska restaurationen upphävdes dessa värdigheter.

Se även
Konstapel

Källor

Militära titlar
Agneta Lindén

Elsa Agneta Lindén, född 13 juni 1949 i Oskarshamn, är en svensk scenartist och skådespelare.

Biografi
Som tonåring skaffade hon sig scenrutin som vokalist i dansband, som mannekäng och som kranskulla för 6-dagarsloppet. Lindén studerade både klassisk och modern dans på Balettakademien i Stockholm och tog sånglektioner för Torsten Föllinger. 1969 turnerade hon i folkparkerna med Sune Mangs. Sedan följde kabaréer, bland annat AlexCab, rollen "Anita" i showen Wild Side Story, revyengagemang hos Sten-Åke Cederhök och Tjadden Hällström, TV-program med Owe Thörnqvist, musikalen Godspell med Björn Skifs och krogshow med Lasse Berghagen. 1977–1979 var hon primadonna hos Hagge Geigert på Lisebergsteatern i Göteborg. 

Hon hade en egen TV-show Lindén på scen som gick i sex avsnitt 1982. 

1983 spelade hon mot Nils Poppe i Två man om en änka på Nyan i Malmö. Poppe engagerade henne sedan till Fredriksdalsteatern i Helsingborg, där hon agerade i Lilla Helgonet 1984, Fars lille påg 1985 och Vita Hästen 1986.

På senare år har hon ägnat sig åt regi bland annat revyn Skåpbubblor i Falkenberg. Hon framträder även som kuplettsångerska och har gjort revyer och restaurangshower tillsammans med Claes Vogel och ungdomar i F.U.S.I.A.

Filmografi
1972 – Anderssonskans Kalle
1980 – Repmånad

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar

Svenska skådespelare
Svenska revyartister
Födda 1949
Kvinnor
Levande personer
Personer från Oskarshamn
Frank Langella

Frank Langella, född 1 januari 1938 i Bayonne, New Jersey, är en amerikansk skådespelare. Langella har bland annat spelat  Greve Dracula, Sherlock Holmes, Richard Nixon och Skeletor på film.

Filmografi (urval)

Teater

Roller

Externa länkar

  

Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Personer från Bayonne, New Jersey
Födda 1938
Levande personer
Män
Alumner från Syracuse University
Aqmola

Aqmola, eller Akmola kan syfta på:

Aqmola kan syfta på:

Geografi

Kazakstan 

 Aqmola (provins), oblyst, 
 Aqmola – namnet på huvudstaden i Kazakstan före 1997, se Astana 

Robotskapade Kazakstanförgreningar
Bälinge socken

Bälinge socken kan avse:

Bälinge socken, Södermanland
Bälinge socken, Uppland
Bälinge socken, Västergötland
Eskil

Eskil är ett mansnamn med omkring 6 600 bärare, men som ökar i antal. Namnet har nordiskt ursprung med betydelsen gud och hjälm. I gammalsvenska återfinns namnet som Askel eller Æskil, i gammaldanska som Askil eller Eskil. Eschillus är en latiniserad form av det danska mansnamnet Áskell eller Ásketill. Den finska varianten är Esko.

Eskil har blivit lite vanligare som tilltalsnamn de senaste åren men är inte något modenamn. 1999 var det ett av de 200 vanligaste tilltalsnamnen bland de yngsta. 31 december 2005 fanns det totalt 5 170 personer i Sverige med namnet, varav 1 469 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 59 pojkar namnet, varav 32 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 12 juni. I det traditionella svenska jordbruket var Eskilsdagen en märkesdag för att så rovor.

Personer med namnet Eskil
 Sankt Eskil
 Ärkebiskop Eskil av Lund
 Biskop Eskil av Ribe
 Eskil Block, ingenjör och futurolog
 Eskil Dalenius, svensk barnskådespelare, som under sin karriär spelade tre olika pojkar med namnet Rasmus, alla påhittade av Astrid Lindgren
 Eskil Eckert-Lundin, kompositör, musiker
 Eskil Eriksson, redaktör
 Eskil Erlandsson, svensk politiker (C), statsråd
 Eskil Franck, docent i teologi
 Eskil Hemberg, tonsättare och dirigent
 Eskil Isaksson (Banér), riddare och riksråd
 Eskil Magnusson (Bjälboätten), lagman i Västergötland, bror till Birger jarl
 Eskil Ridderstad, tidningsman
 Eskil Roos, frälsningsofficer
 Eskil Sundahl, arkitekt
 Mårten Eskil Winge, konstnär
 Eskil Simonsson, sångare i bandet Covenant

Se även
 Eskilstuna
 Eskil (helgon)

Noter

Mansnamn
Svenska mansnamn
Fornnordiska mansnamn
Aina (namn)

Aina är ett kvinnonamn av finskt ursprung som betyder 'den enda'. På modern standardfinska omtolkas det ofta till homonymen 'alltid'. Andra varianter av namnet är Aino och Aini.
 
Aina är också ett japanskt förnamn, 愛菜, hopsatt av två tecken: 愛 (ai) som betyder "kärlek, tillgivenhet" och 菜 (na) som betyder "grönsaker, grönska".

Den 31 december 2017 fanns det totalt 11 288 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Aina, varav 4 389 bar det som tilltalsnamn. Motsvarande siffror för Aini var 158 respektive 97.

Namnsdag: Sverige: 13 juni, delas med Aino. Finland: 10 maj, Norge: 27 juni

Personer med namnet Aina
 Aina Basso, norsk författare
 Aina Berg, svensk simmare
 Aina Cederblom, svensk äventyrare
 Aina Elvius, svensk astronom
 Aina Erlander, gift med Tage Erlander
 Aina Masolle, svensk konstnär
 Aina Rosén, svensk skådespelerska
 Aina Wifalk, svensk uppfinnare

Övrigt 
 Aina, tyskt heavy metal-band

Referenser 

Kvinnonamn
Finska förnamn
Japanska förnamn
Aino

Aino är ett kvinnonamn med finskt ursprung. Namnet betyder 'den enda' och är skapat av Elias Lönnrot, författaren av det finska nationaleposet Kalevala (1849). Aino var karaktären Joukahainens enda syster, därav namnet (finska: ainoa).

Aino var det mest frekventa kvinnonamnet i Finland under perioden 1870-1991. Det äldsta belägget i Sverige är från år 1879, men det var först under 1930- och 40-talen som namnet blev vanligt, kanske på grund av den populära skådespelaren Aino Taube.

Den 31 december 2017 fanns det totalt 1 958 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Aino, varav 1 010 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag i Sverige: 13 juni
Namnsdag i Finland (finlandssvenska och finska namnlängden): 10 maj

Personer med namnet Aino
Aino Aalto, finsk arkitekt och formgivare, gift med Alvar Aalto
Aino Ackté, finsk operasångerska
Aino Elenius, finländsk operasångerska
Aino Kallas, finsk författare
Aino Räsänen, finsk författare
Aino-Kaisa Saarinen, finsk skidåkare
Aino Schärlund-Gille, svensk barnskådespelerska
Aino Seppo, finsk skådespelerska
Aino Sibelius, hustru till den finländske tonsättaren  Jean Sibelius
Aino Taube, svensk skådespelerska
Aino Trosell, svensk författare

Övrigt
Aino, mytologisk figur

Se även
Aina

Referenser 

Kvinnonamn
Finska förnamn
Hillel Slovak

Hillel Slovak (hebreiska הלל סלובק), född 13 april 1962 i Haifa, Israel, död 25 juni 1988 i Hollywood, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk gitarrist, mest känd som medlem i bandet Red Hot Chili Peppers 1983–1988 (dock med ett kortare avbrott). Han spelade även i bandet What Is This?.

Inte långt efter att Red Hot Chili Peppers hade grundats lämnade Slovak bandet, tillsammans med trummisen Jack Irons, för att istället fokusera på What Is This?. Bandet bytte ut Slovak mot Jack Sherman, som spelade på deras debutalbum, men Sherman blev sparkad från bandet februari 1985, och Slovak, som hade nyligen slutat i What Is This?, gick tillbaka till Red Hot Chili Peppers. Slovak spelade på bandets andra (Freaky Styley) och tredje (The Uplift Mofo Party Plan) studioalbum, innan sin död 1988. Trots att han inte spelade på debutalbumet hade Slovak hjälpt till att skriva fem av de elva låtarna på skivan, eftersom låtarna hade spelats live innan Sherman bytte ut honom.

Under sin tid i Red Hot Chili Peppers utvecklade Slovak ett allvarligt drogmissbruk. Han avled av en överdos heroin. Han ligger begravd på Mount Sinai Memorial Park i Los Angeles. Sångaren Anthony Kiedis skrev en låt dedicerad till Slovak som heter "My Lovely Man", som återfinns på albumet Blood Sugar Sex Magik (1991). Även på låten "Knock Me Down" på albumet Mother's Milk och i en del andra låtar refererar Anthony Kiedis till Slovaks död och missbruk.

Diskografi

Addie Brik 
 (EP)

What Is This? 
 (EP)

Red Hot Chili Peppers 
Studioalbum

 (Spelar endast på spåret "Fire")

Samlingsalbum

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 

 Allmusic.com: Hillel Slovak Biography

Födda 1962
Avlidna 1988
Amerikanska rockgitarrister
Medlemmar i Red Hot Chili Peppers
Män
Bertil

Bertil är ett förnamn. Det är ett forntyskt namn, ursprungligen Bertilo som är en diminutivform till Bertold och andra namn som börjar på Berth- . Berth- är bildat av ordet bercht som betyder 'ljus, glänsande'. Det äldsta belägget i Sverige är från år 1396, men namnet kom inte att bli populärt förrän på 1800-talet.

Namnet var ett modenamn på 20- och 30-talen, inspirerade av prins Bertil (född 1912), men därefter har namnet använts sparsamt som tilltalsnamn.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 63 289 personer i Sverige med namnet, varav en kvinna, och 12 800 med det som tilltalsnamn/förstanamn. År 2003 fick 173 pojkar namnet, varav 1 fick det som tilltalsnamn. 

Namnet togs även som släktnamn av sonsonsönerna till bondeståndets talman Olof Larsson (1739–1802).

Namnsdag: 11 juni

Personer med namnet Bertil/Bertel
 Bertil, svensk prins 1912, son till kung Gustaf VI Adolf
 Bertil Albertsson
 Bertil Almqvist
 Bertil Anderberg 
 Bertil Antonsson
 Bertil Berglund 
 Bertil Bertilson
 Bertil Bjäre
 Bertil Boëthius
 Bertil Bokstedt
 Bertil Boo
 Bertil Brusewitz, skådespelare
 Bertil Bull Hedlund
 Bertil Edgardh 
 Bertil Ehrenmark
 Bertil Engh
 Bertil von Friesen
 Bertel Gripenberg, finlandssvensk skald
 Bertil Guve
 Bertil Gärtner biskop i Göteborg stift 1970–1991
 Bertil Göransson
 Bertil Göransson (roddare) 
 Bertil Haase
 Bertil Hallberg
 Bertil Hansson
 Bertil Hult
 Bertil "Bebben" Johansson (fotbollsspelare)
 Bertil Jonsson
 Bertil Kugelberg
 Bertil Kumlien
 Bertil Källevågh
 Bertil Lybeck
 Bertil Löfberg
 Bertil Lövdahl, militär
 Bertil Malmberg, författare
 Bertil Malmberg (fonetiker)
 Bertil Molde
 Bertil Nordahl
 Bertil Norström, skådespelare
 Bertil Nyström – flera personer
 Bertil Ohlin, folkpartistisk politiker, ekonom, statsråd, mottagare av Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne
 Bertil Olsson
 Bertil Perrolf, radioman
 Bertil Pettersson – flera personer
 Bertil Rönnmark, sportskytt, OS-guld 1932
 Bertil Sandström, dressyrryttare, OS-silver 1920 och 1924
 Bertil Schedin 
 Bertil Schütt
 Bertil Sernros
 Bertil Sjödin
 Bertil Ströberg
 Bertel Thorvaldsen, dansk skulptör
 Bertil Torekull
 Bertil Uggla, officer och idrottsman, OS-brons i modern femkamp 1924
 Bertil Vallien
 Bertil von Wachenfeldt
 Bertil Werkström, ärkebiskop 1983-1993
 Bertil Wistam, friidrottare
 Bertil Zachrisson
 Bertil Östergren, fackföreningsman
 Nils Bertil Karlsson, långdistanslöpare
 Sven-Bertil Taube
 Claes-Bertil Ytterberg, f.d. biskop i Västerås stift

Referenser

Mansnamn
Svenska mansnamn
Kvinnonamn
Rapidlok

Rapidlok (litt. Ra) är en typ av elektriskt lok som främst var avsett för expresståg i Sverige. De första rapidloken tillverkades 1955 och väckte stor uppmärksamhet då de kom eftersom de hade en mjuk strömlinjeformad yttre formgivning, vilket var ovanligt i Sverige på den tiden. Loken var målade i ljusorange med ett blågrått band vilket också var ovanligt eftersom svenska ellok annars alltid var målade i brunt. Senare moderniserades loken och fick samma orange färgsättning som Rc-loket. Vid denna modernisering erhöll det också nya halogenstrålkastare från Marchal.

Historia 

De två första loken som levererades 1955 blev en omedelbar succé och SJ bestämde sig för att beställa ytterligare åtta av denna typ. Loken var avsedda för snabbgående persontåg på huvudlinjerna, men användes undantagsvis även för att dra godståg. Vid den här tiden var den högsta tillåtna hastigheten på de svenska järnvägarna 130 km/h, vilket innebar att rapidlokens toppfart på 150 km/h sällan kom till användning. När Rapidloken kom hade de den högsta effekten per ton lokvikt i hela världen.

Från 1970-talet, då SJ fått de första Rc-loken, började man köra med rapidloken i mer regional trafik, i framför allt Mälardalen och Bergslagen. Bland annat användes de på linjen Stockholm–Eskilstuna. 1996 hade loken gjort sitt i reguljär trafik och man började ställa av dem.

Idag finns inga rapidlok kvar i reguljär trafik, men flera av dem finns hos olika järnvägsföreningar och på museum. Bland annat finns Ra 846 på Järnvägsmuseet i Gävle, där allmänheten kan ta en närmare titt på det, och Ra 847, som tillhör museiföreningen Bergslagernas Järnvägssällskap i Göteborg, användes fram till september 2009 av Tågab för att dra en mätvagn åt Banverket, den så kallade Strixen, för mätning av spåret och kontaktledningens läge. I Nässjö finns 2 rapidlok.
Ett på Nässjö järnvägsmuseum: Nummer 987 och ett hos STAB: Nummer 988 (inköpt från Sveriges Järnvägsmuseum år 2012). Ytterligare ett rapidlok, Ra 994 ägs av museiföreningen SKÅJ och finns i Hagalund.

Numrering 

Ra-loken fick förutom sitt nummer inom SJ även ett nummer som endast var en nummerserie för rapidloken:
 Ra 846 - Rapid 1
 Ra 847 - Rapid 2
 Ra 987 - Rapid 3
 Ra 988 - Rapid 4
 Ra 989 - Rapid 5
 Ra 990 - Rapid 6
 Ra 991 - Rapid 7
 Ra 992 - Rapid 8
 Ra 993 - Rapid 9
 Ra 994 - Rapid 10

Se även 
 Rb-lok
 Rc-lok

Referenser

Externa länkar 
 Järnväg.net - Ra
 Informationsfilm från SJ, från år 1955, om Ra-loket

Svenska ellok
Berthold

Berthold är ett mansnamn med tyskt ursprung, med betydelsen 'ljus' och 'härskare'. 

Namnet är mycket ovanligt i Sverige. Den svenska formen Bertil är betydligt vanligare. Den 31 december 2005 fanns det totalt 595 personer i Sverige med namnet, varav 110 med det som tilltalsnamn. År 2003 fick 2 pojkar namnet, varav 1 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 11 juni, (1993–2000: 8 februari).

Personer med förnamnet Berthold/Bertolt 
Berthold Auerbach, tysk författare
Bertolt Brecht,  tysk dramatiker, lyriker, regissör och teaterteoretiker
Berthold Beitz, tysk företagsledare
Berthold Christian Ægidius, dansk psalmförfattare

Se även
H. Berthold AG, typsnittstillverkare

Mansnamn
Svenska mansnamn
Tyska mansnamn