kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
William Amherst, 1:e earl Amherst

William Pitt Amherst, 1:e earl Amherst, född den 14 januari 1773, död den 13 mars 1857, var en brittisk hovman och diplomat, generalguvernör i Ostindien, brorson till Jeffery Amherst, 1:e baron Amherst.

Amherst ärvde 1797 farbroderns barontitel. 1816 utsändes han som ambassadör till Kina för att utverka större förmåner för brittisk-ostindiska kompaniets faktori i Kanton. Av de kinesiska myndigheterna emottogs Amherst med utstuderad högdragenhet och fick återvända utan att ha erhållit audiens, eftersom han enständigt vägrade att underkasta sig en förödmjukande hyllningsceremoni (den så kallade "koutou") inför Jiaqing-kejsaren. Under hemresan till England besökte han den avsatte franske kejsaren Napoleon I på Sankta Helena.

År 1823 utsågs Amherst till generalguvernör i Ostindien, vilken befattning han innehade till 1828. Den märkligaste händelsen under hans ämbetstid var kriget med Burma (1824–1826), vilket framkallades genom burmesernas erövringståg mot Assam och deras övermodiga krav på överhöghet över kompaniets besittningar i östra Bengalen. Kriget, som till följd av det svåra klimatet och otillfredsställande anordningar för truppernas utrustning och proviantering krävde stora offer i människoliv och kostnader, slöts 1826 med att kungen av Ava genom fördraget i Yandabu nödgades avträda Assam, Arakan och Tenasserim. 

Samma år upphöjdes lord Amherst till earl. En tronstrid i Bharatpur förmådde Amherst att (1827) ditsända en truppstyrka, som erövrade detta i Indien allmänt som ointagligt ansedda fäste. Amhersts generalguvernörstid förflöt i övrigt lugnt och bildar övergången från de stora erövringarnas tid till den av lord Bentinck inledda sociala reformperioden. Efter sin hemkomst till England (1828) tillbragte Amherst sina återstående dagar i tillbakadragenhet.

Källor

Indiens generalguvernörer
Storbritanniens ambassadörer i Kina
Brittisk adel
Brittiska diplomater under 1800-talet
Brittiska politiker under 1800-talet
Personer från Bath
Födda 1773
Avlidna 1857
Män
Ugglan
WP:Projekt Kina
Alumner från Christ Church, Oxford
Sjöbo (olika betydelser)

Sjöbo kan syfta på:

 Sjöbo – en tätort och centralort i Sjöbo kommun i sydöstra Skåne
 Sjöbo municipalsamhälle – ett municipalsamhälle i Södra Åsums landskommun 1898–1951
 Sjöbo köping – en historisk köpingskommun 1952–1971
 Sjöbo kommun – en kommun i Skåne län 1972–
 Sjöbo församling – en församling i Lunds stift 2002–
 Sjöbo, Borås – en stadsdel i Borås
 Sjöbo, Ljusdals kommun – en småort i Ljusdals kommun i Gävleborgs län
 Sjöbo, Kungsbacka kommun – en småort i Kungsbacka kommun i Hallands län
 Sjöbo, Värnamo kommun – en småort i Värnamo kommun, Småland
 Kvarnabo och Sjöbo – en småort i Alingsås kommun
John Lawrence, 1:e baron Lawrence

John Laird Mair Lawrence, 1:e baron Lawrence, född den 4 mars 1811, död den 27 juni 1879, var brittisk vicekung i Indien 1864–1869. Han var bror till George St Patrick och Henry Montgomery Lawrence. 

Lawrence inträdde 1829 i Brittiska Ostindiska Kompaniets tjänst och visade stor duglighet som uppbördsman i olika trakter av Delhi. Han insattes 1849 jämte brodern Henry Montgomery i förvaltningskommissionen i Punjab samt blev 1852 överkommissarie i denna viktiga besittning. 

Han vidtog energiska åtgärder till hela förvaltningens ordnande på grundvalen av sträng rättvisa mot befolkningen, och hans bemödanden i detta avseende fick under upproret 1857 positiva följder, då han såg sig i stånd att inte bara upprätthålla lugnet inom sitt eget förvaltningsområde, utan även låta starka truppsändningar avgå till rörelsens huvudhärd. Han betraktades därför inte utan skäl som det brittisk-indiska väldets räddare och belönades bland annat med värdigheten av baronet. 

1859-1863 vistades Lawrence i Storbritannien som speciell rådgivare för ministeriet för Indien. 1864-1869 utövade han som vicekung i Indien en välgörande verksamhet i samma anda som förut samt befordrade ivrigt, men på ett klokt sätt, kristendomens framsteg. Beskyllningar att han inte visat tillräcklig handlingskraft under den stora hungersnöden i Orissa 1866 föranledde hans återkallande. Vid sin hemkomst till England erhöll han dock peervärdighet såsom lord Lawrence av Punjab. 1870-1872 var han president i Londons skolråd.

Källor

Noter 

Brittiska politiker under 1800-talet
Vicekungar av Indien
Födda 1811
Avlidna 1879
Män
Sepoyupproret
Baronetvärdiga personer
Turkar

Turkar () är officiellt en etnisk grupp av den oghuziska gruppen av turkfolken, i majoritet talande turkiska. Turkar är en mångtydig benämning på ett eller flera turkfolk eller de som på annat sätt kan knytas till nationen Turkiet. Namnet kan också användas för att i ett vidare begrepp beskriva de 165 miljoner människor som tillhör något av turkfolken. Historiskt syftade det även på alla muslimska invånare i Osmanska riket.

Personer som själva identifierar sig som etniska turkar utgör 70–75% av Turkiets befolkning.

Geografisk fördelning 
Utanför Turkiet finns cirka 2,8 miljoner turkar i Tyskland, 747 000 i Bulgarien (folkräkning år 2001), 378 400 i Nederländerna (år 2009), 260 000 på Nordcypern (2006), 183 445 i Österrike (år 2006), 240 000 i USA (2007), 250 000 i Uzbekistan (2006), 105 000 i Ryssland (2008), 112 000 i Schweiz (år 2007), 80 000 i Nordmakedonien, 70 000 (2007) i Rumänien, mellan 89 000 och 100 000 i Australien (2007), 85 000 i Grekland (2008), 20 000 i Kosovo (år 2005), 86 000 i Azerbajdzjan (2008), 40 000 i Kanada (2007), 22 000 i Mexiko (2005), 55 000 i Sverige (2008) och 15 000 i Norge (2008).

Religion 
Till religionen är majoriteten (89,5 procent, 2019) muslimer, främst sunniter, men även aleviter, shiiter och tengriister.

Se även
Turkmener
Turkiets demografi

Referenser

Noter 

Turkfolk
Etniska grupper i Europa
 
Osmanska riket
Henry Montgomery Lawrence

Sir Henry Montgomery Lawrence, född den 28 juni 1806, död den 4 juli 1857, var en brittisk militär. Han var bror till George St Patrick och sir John Lawrence.

Han kom 1823 såsom artilleriofficer till Indien. År 1833 anställdes han vid uppbördsväsendet och förvärvade som sådan ett stort inflytande över lokalbefolkingen, något som han bland annat utnyttjade under första anglo-afghanska kriget. 1843 blev han brittisk resident i Nepal och 1847 resident i Lahore.

År 1849 blev han främste medlemmen av förvaltningskommissionen i Punjab och inlade som sådan stora förtjänster för att infoga Punjab i det anglo-brittiska väldet. Han kom dock in konflikt med Lord Dalhousie och avlägsnades från posten där han i stället ersattes av sin bror, sir John Lawrence. 1852 blev Lawrence politisk agent i Rajputana och i mars 1857 styresman över nyerövrade Oudh.

Vid det stora sepoysupprorets utbrott ett par månader senare hamnade Lawrence i utbrottets centrum. Efter att ha besegrats i slaget vid Chinhut 29 maj, tvingades han att med 300 engelska soldater innesluta sig i Lucknow, men fick endast en kort tid leda dess ryktbara försvar, eftersom han 2 juli sårades av ett fientligt skott och två dagar efteråt avled. Hans minne blev hugfäst i Indien genom flera av honom inrättade asyler för europeiska soldaters barn.

Källor

Noter 

Brittiska militärer
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Födda 1806
Avlidna 1857
Män
Kazaker

Kazaker (kazak) är det turkfolk som till största del bor i Kazakstan (cirka 10,9 miljoner, 2009) där de utgör en majoritet. Större grupper bor även i Kina (1,2 miljoner, 2000), Uzbekistan (cirka 940 000), Ryssland (654 000, 2002) och Mongoliet (140 000). De flesta kazaker har kazakiska som sitt modersmål, men de flesta kan även tala ryska. Kazakerna är sedan 1700-talet sunnimuslimer, även om många numera är icke-religiösa.

Invånarna i Kazakstan drabbades hårdast av svälten i Sovjetunionen under 1932–1933, då 1 450 000 kazaker (38 procent) avled med direkta kopplingar till hungersnöden.

Kazaker räknas som en av Kinas 56 officiella minoritetsfolk.

Se även 
 Kazaker i Sverige

Referenser

Externa länkar 

 
Turkfolk
Minoritetsfolk i Kina
WP:Projekt Kina
Robert Bulwer-Lytton, 1:e earl av Lytton

Edward Robert Bulwer-Lytton, 1:e earl av Lytton, förste Earl av Lytton, född 8 november 1831 i London, död 24 november 1891 i Paris, var en engelsk diplomat och skald, son till Edward Bulwer-Lytton, 1:e baron Lytton.

Biografi 
Lytton beträdde 1850 som attaché i Washington, D.C. den diplomatiska banan, på vilken han därefter i egenskap av efter vartannat attaché, legationssekreterare och chargé d'affaires förflyttades från den ena platsen till den andra:
Florens (1852), 
Paris (1854), 
Haag (1856), 
Sankt Petersburg (1858),
Konstantinopel (s.å.), 
Wien (1859),
Köpenhamn (1863), 
Aten (1864), 
Lissabon (1865),
Madrid (1868), 
Wien (s.å.) och 
Paris (1873).
 
Lytton, som 1873 vid faderns död ärvde titeln baron Lytton, utnämndes 1874 till sändebud i Lissabon. I januari 1876 utnämndes han genom Beaconsfields inflytande till vicekung av Indien. Under de fyra år Lytton innehade detta ämbete verkställde han drottning Viktorias utropande till kejsarinna av Indien (i Delhi 1 januari 1877), hade att kämpa mot två gånger inträffande hungersnöd och ledde underhandlingarna med Sjir Ali Khan samt förberedelserna för de två fälttågen mot Afghanistan 1878-1880. När ett liberalt kabinett med Gladstone i spetsen åter kom till styret 1880, begärde Lytton avsked, vid vilket tillfälle han upphöjdes till earl. Under de närmaste åren levde han på sitt gods Knebworth till 1887, då han utsågs till ambassadör i Paris, där han stannade till sin död. 

Under pseudonymen Owen Meredith utgav Lytton åtskilliga skönlitterära arbeten: Clytemnestra, and other poems (1855), The wanderer (1858), Lucile (1860), Serbski pesme, or national songs of Serbia (1861), Tannhäuser (1861), romanen The ring of Amasis (1863), Chronicles and diameters (1867), Fables in song (2 bd, 1874), Glenaveril, or the metamorphoses (1885) m.m. 

Efter hans död utgavs Marah (1892) och Ring Poppy (s.å.). Andra postuma arbeten finns i Selections (1894), liksom The personal and literary letters of Robert, first earl of Lytton (1906), utgivet av hans dotter lady Betty Balfour. Dessutom skrev Lytton en ofullbordad levnadsteckning över sin fader.

Källor

Noter 

Brittiska politiker
Vicekungar av Indien
Brittiska diplomater
Brittiska författare
Födda 1831
Avlidna 1891
Män
Personer från London
Alumner från Bonns universitet
Håbol

Håbol är en småort i Dals-Eds kommun och kyrkbyn i Håbols socken i Dalsland.

Håbols kyrka ligger här.

Orten fick egen poststation med namnet Håbol 1875. Den drogs in 14 november 1970.

Noter

Orter i Dals-Eds kommun
Småorter i Sverige
De jure

De jure är en latinsk fras som betyder "av rätt", numera ofta i betydelsen enligt lagen eller rättsenligt.  De jure (rättsligt) används vanligen som motsats till de facto (faktiskt) som syftar på de faktiska/verkliga förhållandena. Detta något man skulle kunna beskriva som "hur det ska vara" eller "hur det borde vara".

I redovisningar av folkmängd vid folkräkningar brukar termerna de jure och de facto ofta användas, där de jure syftar på folkbokförd befolkning medan de facto syftar på den vid tidpunkten närvarande befolkningen.

Se även 
 De facto
 Ipso jure
 Diplomatiskt erkännande

Referenser 

Latinska ord och uttryck
Diplomati
Andreas Petri Amnelius

Andreas Petri Amnelius, född 1638 i Amnerstad, Västra Skedvi socken, död 1692 i Romfartuna socken, var skolmästare i Fellingsbro från 1668, komminister i Romfartuna socken från 1690 och psalmförfattare.

I den svenska psalmboken (1819) är han representerad med fyra psalmer, som var översättningar från tyska av Johann Qvirsfelds psalmer. Skåder, skåder... översattes till svenska 1690 och har bearbetats språkligt av Kristoffer Dahl 1809, Frans Michael Franzén 1814 och 1980 Jan Arvid Hellström.

Tre av psalmerna överfördes till 1937 års psalmbok, en bytte numrering till nr. 277 och en togs inte alls med 1937. I 1986 års psalmbok medtogs endast en av hans psalmer (nr 142) och då språkligt bearbetad och inledningen lyder Skåda, skåda nu här alla. Melodin till denna psalm är tonsatt av Thomas Ihre 1690.

Bibliografi

Psalmer 
Haf god dag tu arga werld 1695 nr 271 
Min Frelsare, hwad siälawe 1695 nr 155 
O tu alla ondskos kiella 1695 nr 259  
Skåder, skåder här nu alle 1695 nr 156 och 1986 nr 142

Den svenska psalmboken 1819
84 Min Frälsare, vad själave 
92 Skåder, skåder nu här alle 
179 O du bittra sorgekälla 
456 Far din väg, du onda värld

Källor

Svenska psalmförfattare
Män
Födda 1638
Avlidna 1692
Personer från Västra Skedvi socken
Eira Hellberg

Aurora Amalia Eira Maria Hellberg (pseudonymen Jaya), född 14 december 1884 i Hudiksvall, död 24 juni 1969 i Sofia församling i Stockholm, var en svensk journalist och författare.

Biografi
Hon var dotter till överläkare Otto Hellberg och hans fru Maria Hallman. Hon genomgick Karlstads elementarläroverk för flickor och gymnasieutbildning i Stockholm.     

Under första världskriget bildade Hellberg den frivilliga försvarsorganisationen Kvinnorna och landet. Hon var även verksam inom Kvinnornas Uppbåd.   

Eira Hellberg är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Anställningar 
Aftonbladet 1910–1913, 
Nya Dagligt Allehanda 1914–?, 
Stockholms Dagblad

Författarskap 
Reseskildringar och korrespondenser från Balkankriget 1912.
Krigskorrespondent 1915–1918
Klarsyn och mediumutbildning 1929?

Böcker 
Hos de kungliga, 1913
En haremsflickas brev, 1919
Det nakna trädet, 1919
Sällsamma protokoll, 1919Telepati och occultism, 1921När gränsen glider, 1923Lilla hushållets kokbok,1928Vägen till det okända (Lärobok)'', 1929

Filmografi

Referenser

Vidare läsning 
 

Kvinnor
Födda 1884
Avlidna 1969
Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Hudiksvall
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Sveriges geologiska undersökning

Sveriges geologiska undersökning, SGU, är en svensk förvaltningsmyndighet som grundades av Axel Erdmann 1858 och har ansvar för frågor om landets geologiska beskaffenhet och mineralhantering. Myndigheten förvaltar även tidigare beredskapsanläggningar för förvaring av drivmedel (före detta Statens oljelager) och ska tillhandahålla geovetenskaplig information och sprida kunskap om geologi, geofysik, hydrogeologi och maringeologi. 

Myndighetens generaldirektör sedan 1 mars 2020 är Anneli Wirtén
Huvudkontoret är förlagt till Uppsala, med lokalkontor i Lund, Göteborg, Malå och Luleå. Sedan 2009 ingår Bergsstaten som ett särskilt beslutsorgan inom SGU med uppgift att handlägga ärenden, som rör prospektering och utvinning av mineral. SGU var tidigare chefsmyndighet för den då självständiga myndigheten Bergsstaten.

SGU producerar tjänster och produkter där geologiska kartor i olika former är en del, till exempel berggrundskartor som speglar berggrunden i ett område, jordartskartor, vilka beskriver de olika jordarterna, hydrogeologiska kartor, geofysiska kartor och geokemiska kartor samt bevakar de samhällsfrågor vilka berörs och påverkas av geologin. SGU har också som uppdrag att kartlägga havsbotten längs Sveriges kuster. För detta ändamål används undersökningsfartyget S/V Ocean Surveyor och en mindre arbetsbåt (Ugglan) för grundare vatten. 
Verksamhetens generella inriktning styrs av en särskild förordning (2008: 1233) samt genom ett årligt regleringsbrev från Regeringen med krav på vad SGU ska genomföra under ett budgetår.

Fast anställda geologer och geofysiker vid SGU har tjänstetitlarna statsgeolog respektive statsgeofysiker. Tidigare fanns även 1:e statsgeolog.

Verkschefer

Axel Erdmann (SGU:s grundare) 1858-1869
Otto M. Torell 1871–1897
Alfred Elis Törnebohm t.f. 1870, ordinarie 1897–1906 
Johan Gunnar Andersson1906-1916
Axel Gavelin 1916–1941
Per Geijer 1942-1951
Nils H. Magnusson 1951-1958
Karl Albert Lindbergson 1958-1973
Gunnar Ekevärn 1973-1981
Gunnar Ribrant t.f. 1981
Arne Wesslén 1982-1987
Jan Olof Carlsson 1987-1996
Nore Sundberg t.f. 1996
Gösta Persson t.f. 1996
Olof Rydh 1996-1999
Jacob Johnson t.f. 1999
Lars Ljung 2000-2009
Jan Magnusson 2009-2014
Lena Söderberg-2020
Anneli Wirtén 2020-ff

Se även
Statens geotekniska institut

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
Officiell webbplats 

Myndigheter under Klimat- och näringslivsdepartementet
Myndigheter i Uppsala
Geologiska undersökningar
Organisationer bildade 1858
Riksintressemyndighet
Ida Högstedt

Ida Fredrika Högstedt, ogift Tegnér, född 29 december 1867 i Karlskrona stadsförsamling, död 8 oktober 1924 i Djursholm, Stockholms län, var en svensk kokboksförfattare och redaktör.

Liv och verk
Ida Högstedt studerade vid Högre elementarläroverk för flickor. Hon började författa texter inom hushållsfrågor vid nästan 50 års ålder efter gjorda erfarenheter i Sverige och utomlands. Hon var redaktör för Iduns hushållssida 1921–1923 samt redaktör och ansvarig utgivare för Husmodern från 1923. Ida Högstedt var ledamot i arbetsutskottet för Sveriges husmödrars riksförbunds centralstyrelse och korrespondent inom dagspressen i hushållsfrågor.

Familj

Hennes föräldrar var löjtnant Gustaf Henrik Esaias Tegnér (1836–1882) och Louise Catherine von Proschwitz (1843–1937). Hon var gift med vinhandlaren John Högstedt (1859–1927) som drev vin- och spirituosahandel vid Birger Jarlsgatan 26. Familjen bodde i Villa Ugglebo, Slottsvägen 9, Djursholm.

Bibliografi

Referenser

Svenskspråkiga författare
Svenska kokboksförfattare
Kvinnor
Födda 1867
Avlidna 1924
Befolkningspyramid

En befolkningspyramid används för att illustrera en befolknings åldersfördelning, det vill säga hur många människor det finns i olika åldrar, och vanligtvis även fördelad på kön. En befolkningspyramids form kan visa på om det varit krig eller katastrofer av en omfattning som påverkat folkmängden. Till exempel kan man i Tysklands befolkningspyramid se att det hände något på 1940-talet. Detta beror givetvis på Andra världskriget. Befolkningspyramiderna kan skilja sig mycket från land till land och över tiden. Ordet befolkningspyramid har sitt ursprung från sent 1800-tal då statistiken, bland annat i Sverige, gav diagrammen en näst intill exakt pyramidform, då befolkningen ökade kraftigt samtidigt som den avtog mycket bestämt i förhållande till ålder. I många välutvecklade länder har ordet idag blivit ganska missvisande. Detta då befolkningsdiagrammen i och med ökad livslängd mer går åt att likna vid befolkningstorn, med en jämn befolkningsutveckling fram till efter ca 80 år, där den sedan avtar relativt kraftigt.

Befolkningspyramidens utveckling
I ett utvecklingsland är födelsetalen höga, men medellivslängden låg. Därför är en stor del av befolkningen barn, vilket leder till att bruttonationalprodukten förblir låg. Om landet utvecklas till ett industriland ökar andelen befolkning i arbetsför ålder vilket leder till att landet blir rikare. Ett land som varit industrialiserat länge får en stor mängd pensionärer vilket leder till stora kostnader för samhället.

Statistisk terminologi
Åldersfördelningen, som åskådliggörs i en befolkningspyramid, är med statistisk terminologi de relativa andelarna av olika demografiska ålderskohorter i en population.

Externa länkar 

scb.se: Befolkningspyramiden för Sverige pdf (2011-12-20)
scb.se: Befolkningspyramider, animationer (2013-04-17)

Se även 
Köttberg

Demografi
Fat

Fat och FAT kan avse:

 Fat (hushållsredskap) – en mer eller mindre flat skål eller tallrik främst avsedd för servering av föda
 Fat – en typ av cylindrisk behållare som oftast är gjord av trä eller plåt, se tunna (behållare)
 Fat (mått) – ett mått för våta varor omkring 157 liter
 Oljefat – en standardiserad behållare för petroleum som fylls med 200 liter eller en "engelsk barrel" med 159 liter 
FAT – akronym för engelska File-Allocation -Table, ett filsystem för DOS och Microsoft Windows
Julia Svedelius

Julia Maria Svedelius, född von Heijne, den 2 februari 1870 på Edeby gård i Helgarö församling, död 6 juli 1955 i Engelbrekts församling i  Stockholm, var en socialt engagerad svensk författare.

Biografi
Hon var dotter till kapten Georg von Heijne Lillienberg (1837-1921) och Erlin Dahlquist (1850-1923). Gift 1905 med rektorn vid Högre realläroverket i Stockholm Carl Svedelius. 

Utöver privat utbildning med lärare i hemmet genomgick hon också en universitetskurs vid Montpelliers universitet. Hon ägnade sig åt socialt arbete för Röda korset och förestod under 1923-1936 Erlinhemmet, ett vårdhem i Stockholm.

Bibliografi

Skönlitteratur

 - Tillsammans med flera författare.

. - Tillsammans med flera författare.

Varia

 - Tillsammans med Hans Wåhlin.
 - Tillsammans med Carl Svedelius.

Utgivare
 - Tillsammans med Lotten Dahlgren.

Utmärkelser 
Illis quorum.
Svenska Röda Korsets guldmedalj.

Referenser

Vidare läsning

Svenskspråkiga författare
Kvinnor
Födda 1870
Avlidna 1955
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Helgarö socken
Mottagare av Illis Quorum
Julia
Charles Hardinge, 1:e baron Hardinge av Penshurst

Charles Hardinge, 1:e baron Hardinge av Penshurst, född den 20 juni 1858, död den 3 augusti 1944, var en brittisk diplomat och statsman.

Hardinge var yngre son till Charles Hardinge, 2:e viscount Hardinge, sonson till Henry Hardinge, 1:e viscount Hardinge och dotterson till George Bingham, 3:e earl av Lucan. Han var ambassadör i Ryssland 1904–1906 och understatssekreterare för utrikesärenden 1906–1910. Han upphöjdes till baron Hardinge av Penshurst 1910 och var 1910–1916 vicekung i Indien. Han blev där ganska svårt sårad vid ett bombattentat 22 december 1912, då han höll sitt högtidliga intåg i den nya rikshuvudstaden Delhi.

Efter hemkomsten till Europa var han 1916 ordförande i en undersökningskommission rörande orsakerna till upproret på Irland samma år, återgick därpå till sin gamla post som "permanent understatssekreterare för utrikesärenden", vilken han lämnade 1918, blev i november 1920 brittisk ambassadör i Paris, men tog avsked november 1922, missnöjd över den brittiska politikens stora undfallenhet för den franska.

Utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Vasaorden, 1908.

Källor

Tryckta källor

Noter

Vicekungar av Indien
Storbritanniens ambassadörer i Frankrike
Storbritanniens ambassadörer i Ryssland
Engelsk adel
Kommendörer med stora korset av Vasaorden
Brittiska politiker under 1900-talet
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1858
Avlidna 1944
Män
Ugglan