kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bryne

Bryne, brynsten, brynstål, eller hen är ett enkelt handverktyg för skärpning (bryning) av eggar. En större slipanordning med roterande sten kallas slipsten.

Användning 
Naturbrynen och andra sugande brynen används med vatten, Arkansas-brynen och andra mindre sugande brynen används med olja. Diamantbrynen används torra, men torkas lämpligen av med vatten och lite diskmedel efter användningen.

Bryning sker för att ta bort grader och den råegg som skapats vid slipning på slipsten eller för att skärpa eggen efter en tids användning. Bryning innebär att man skapar en brynfas (primär slipfas) på någon tiondels millimeters bredd längst ut vid eggen med någon grads högre vinkel än den slipade fasen (sekundär slipfas). Efter bryning kan eggen finputsas med strigel.

Material 

Det finns både naturbrynen av finkornig sandsten eller skiffer och konstgjorda brynen av karborundum, diamantpulver och stål. Se även den mekaniska bearbetningen Hening.

I Burgsvik på Gotland finns naturliga sandstensförekomster vilka används för tillverkning av sandstensbrynen och slipstenar. Andra viktiga sandstensförekomster som varit föremål för storskalig brytning är Orsasandsten. Blåhen är en äldre benämning på en svartblå, skiffrig brynstensart från Orsa i Dalarna.

Arkansasbryne är en oljesten som liknar oglacerat porslin, och som består av kalcedon. Den används vid finare knivbryning. Denna typ av bryne kommer från staten Arkansas i USA, och tillverkas av bergarten novaculit som har brutits i mer än 100 år. Brynet kräver en speciell olja för fullgod funktion. En vit (hård) arkansassten ger en slät, vass egg, lämplig för allround- eller träarbete.

Språkhistoria
Exempelvis anger Schroderus Lexikon från 1637 att ordet hen hänger samman med isländskans hein, sedermera förändrad till hen (som i Harald Hen) och engelskans hone, av äldre germanska hainö~; sanskrits cäna och latinets cötis som alla betyder slipsten eller närliggande betydelse.

Den mytologiske Rungne var en jätte. När han dräptes av Tor står det explicit att jätten använde en hen som vapen.

Se även 
Henån

Referenser

Externa länkar 

Verktyg
Slipning
Sommarhit

En sommarhit eller sommarplåga är inom populärmusiken en låt som åtnjuter stor popularitet under sommaren.

Inom den svenska musikbranschen skiljer man vanligen på sommarhit och sommarplåga, där en sommarhit kan vara förhållandevis populär under flera år (ett exempel är Shakiras Waka Waka) och en sommarplåga är populär just under sommaren för att sedan försvinna ur rampljuset. Vissa artister har inriktat sig på att försöka skapa sommarplågor.

Vanligtvis handlar det om lättsam pop, disco eller schlager, exempelvis har latinopop varit ganska vanligt (Bailando, La copa de la vida, Macarena, Geri Halliwells Mi Chico Latino). En sommarplåga kommer vanligen ut på singel under våren och spelas därefter mycket ofta i radio under sommaren, och når ibland någon form av topplista, för att sedan minska i popularitet mot slutet av sommaren. Många av låtarna, men långt ifrån alla, har sommartema men ofta är musiken lättsam och texterna ur ett politiskt perspektiv oförargliga. En populär låt från Eurovision Song Contest har ofta förutsättningar att bli en sommarplåga i Europa, då evenemanget brukar hållas i maj.

Se även 
 Landsplåga

Källor

Externa länkar
Sommarplågan.nu

Musiktermer
Hit
Klassifikation av musik
Vänort

En vänort är en ort i ett annat land som en kommun eller motsvarande lokal förvaltningsenhet samarbetar med. Samarbeten mellan enheter på högre nivå, till exempel vänlän, förekommer också.

Historia
Den tidigaste kända i Europa började mellan Paderborn i Tyskland och Le Mans i Frankrike år 836.

Keighley, West Yorkshire, England hade avtal med Suresnes och Puteaux, i Frankrike från 1905. Det första nedtecknade moderna avtalet var mellan Keighley och Poix-du-Nord, Nord, Frankrike 1920, efter första världskrigets slut. Ursprungligen talade om ett antagande av Poix-du-Nord, och formella brev började inte utväxlas förrän 1986.

1924 föreslog Helge Bruhn, generalsekreteraren i den danska Föreningen Norden, att upprätta lokalkommittéer som hade till uppgift att samarbete med motsvarande kommittéer i de andra nordiska länderna. År 1939 upprättades vänortsförbindelser mellan Uddevalla i Sverige och Thisted i Danmark. Sveriges första vänortskedja kom senare även att omfatta även Skien i Norge, Loimaa i Finland och Mosfellsbær i Island. Vinterkriget väckte också en vilja i de övriga nordiska länderna att bistå och hjälpa det krigsdrabbade landet.

Efter kriget blev den europeiska vänortsrörelsen en slags fredsrörelsen, då man hoppades genom samarbete på kommunnivå kunna överbrygga motsättningar och öka förståelsen mellan folk. Vänortsutbyte sker vanligtvis mellan skolor, föreningar och kommunala förvaltningar i hopp om att utbyta idéer och erfarenheter kring gemensamma problem.

De flesta kommuner i Sverige har vänorter i europeiska länder men vissa har även i utomeuropeiska länder. Ofta har kommunerna något gemensamt, liknande geografiska förutsättningar, liknande historia eller näringar och har ungefär samma befolkningsmässiga storlek.

Sverige lyfte under sitt ordförandeskap i EU fram det europeiska vänortssamarbetet med ett projekt kallat Vänort 2001.

Källor

Externa länkar 

 European Twinning Om Vänortsprojektet inom EU

Internationella relationer
Gips

För den ortopediska behandlingsmetoden, se Gips (ortopedi)

Gips eller kalciumsulfathydrat är ett mineral, kemiskt ett hydrat av anhydrit (kalciumsulfat). Den kemiska formeln skrivs CaSO4•2H2O. Gips är bland annat en viktig industriråvara. Dess mest framträdande egenskap är att när man blandar halvhydratet CaSO4•1/2H2O (bränd gips) med vatten i lämpliga proportioner, stelnar blandningen genom att kristallvatten tas upp. Hårdheten enligt Mohs hårdhetsskala är 2.

Gips är ett relativt vanligt mineral. Brytvärda tillgångar finns bland annat i Italien, Tyskland, Storbritannien, Frankrike, Irland, USA och Kanada. Gips fås också som en biprodukt till flera industriella processer, till exempel svavelrening med skrubbrar i fossileldade värmekraftverk.

En speciell sorts transparent form av gips kallas selenit.

Användning 
Gips används bland annat som byggmaterial och till bandage. I form av gipsskivor används gips för beklädnad av väggar, innertak och undergolv i moderna hus. Gips används även som livsmedelstillsats och betecknas med E-nummer 516. Gips är ett bra material för att göra avgjutningar och/eller gjutformar.

Gipsning utförs vid bland annat benbrott, en metod för att fixera benen under läkningsprocessen.

Gips har befunnits användbart som vitt pigment, C.I. Pigment White 25 (C.I. 77231), i målarfärg, som ingrediens i gesso för grundmålning och i papper för färg och tryckkvalitet.

Alabaster är en finkornig varietet av gips som används till prydnadsföremål.

Nordisk historia om gipstillgång 
Att nordiska länderna saknade brytvärda tillgångar av gipssten bidrog till att den på kontinenten förhärskande tekniken med gipsbaserad puts blev dyr eftersom man måste importera. Istället blev kalk det vanligaste bindemedlet för puts i dessa länder.

När Carl von Linné på sin Skånska resa fick höra rykten att man stött på gipsfyndigheter i samband med kalkstensbrytningen i Limhamn vid Malmö, så var det ett så uppseendeväckande budskap för Sverige, att han ändrade sina resplaner och sände efter kunninga bergsmän för att undersöka ryktena, som dock visade sig sakna grund.

Källor

Noter

Externa länkar 
Riksantikvarieämbetets materialguide om gips pdf sida 150

Livsmedelstillsatser
Byggnadsmaterial
Mineral
Kalciumföreningar
Sulfater
Byggnadsvård
Sulfatmineral
Kalciummineral
Hydrater
Kalk
Ålartade fiskar

Ålartade fiskar (Anguilliformes) är en ordning som tillhör klassen benfiskar med talrika, rovgiriga arter i söt- och saltvatten över hela jorden. De har mycket långsträckt kropp och mjukstråliga fenor. Bukfenor saknas. Fjällen är små eller saknas.

Den i Sverige förekommande ålen är av arten europeisk ål (Anguilla anguilla).

Underordningar och familjer 
 Anguilloidei
 Ålfiskar (Anguillidae)
 Chlopsidae
 Heterenchelyidae
 Moringuidae
 Muränor (Muraenidae)
 Myrocongridae
 Congroidei
 Colocongridae
 Havsålar (Congridae)
 Derichthyidae
 Muraenesocidae
 Anknäbbålar (Nettastomatidae)
 Ophichthidae
 Nemichthyoidei
 Skärfläcksålar (även kallade snäppålar, Nemichthyidae)
 Serrivomeridae
 Synaphobranchoidei
 Synaphobranchidae
Clownen Jac

Clownen Jac är en svensk roman från 1930 av den svenske författaren Hjalmar Bergman (1883–1931). Detta är Bergmans avskedsroman, i vilken han kan sägas beskriva den mänskliga verkligheten bakom sin konst, och villkoren för konstnären i den moderna världen överhuvudtaget. Clownen Jac utgör också en satir över den amerikanska nöjesindustrin, som Bergman tidigare lärt känna under en kortare sejour som manusförfattare i Hollywood.

Ursprungligen skrevs romanen som en radioföljetong för Radiotjänst, där den också sändes hösten 1930. Bergman medverkade själv och läste det centrala avsnittet "Ur en clowns katkes" [sic] i en legendarisk utsändning (som dessvärre inte finns bevarad).

Clownen Jac, huvudpersonen, heter egentligen Nathan Borck och förekommer i romanen Farmor och vår Herre (1921) såsom en udda medlem av familjen. Jac känner motvilja att uppträda men pressas och manipuleras ständigt av Tracbacsyndikatet som är ekonomiskt beroende av hans framgångsrika turnéer. Jac upplever en skräck inför livet och förmår med stor effekt gestalta fasa i manegen, under publikens jubel och utan att de förstår att hans skräck är äkta.

Hans känslor inför syndikatet och clowneriet beskrivs i en kolteckning målad av Siva – hans före detta fru, en underskön zigenerska, som inte förmår lämna honom utan förblir vid hans sida. Tavlan föreställer en modern slaktarinteriör där expediterna som består av syndikatets medlemmar står samlade omkring en skärmaskin med ett till hälften itusågat hjärta (det enda röda i bilden). Syndikatets medlemmar är med undantag av doktor O'Henny bekymrade eftersom hjärtat tydligen är butikens sista tillgång. Doktor O'Henny däremot studerar lugnt och intresserat hjärtat medan han sågar. (Doktor O'Henny skiljer sig från resten av syndikatet i det att han inte är ekonomiskt beroende av Jacs uppträdanden.) "Upphängd på en krok som trängde in i nackhålan hängde ett skelett. Ur dess grinande mun hängde tvenne snirklade band, sådana som på epitafier bär släktdevisen. På det ena stod präntat: Jag var Jac Tracbac. På det andra bandet: Jag föddes människa – jag levde clown – jag sålde mitt hjärta – jag dog fattig". 

Hjalmar Bergman dedikerade Clownen Jac som en födelsedagsgåva till vännen Gösta Ekman d.ä.

Referenser

Externa länkar
 Clownen Jac i fulltext på Litteraturbanken
 Clownen Jac i fulltext på Projekt Runeberg.

Skönlitteratur 1930
Svenska romaner
Svenskspråkig skönlitteratur
Radioteater i Sverige
Radioåret 1930
Verk av Hjalmar Bergman
Fredrik Vilhelm II

Fredrik Vilhelm II kan syfta på:

 Fredrik Vilhelm II av Preussen, som var kung av Preussen och kurfurste av Brandenburg 1786–1797.
 Fredrik Vilhelm II av Sachsen-Altenburg, som var hertig av Sachsen-Altenburg 1639–1669.
 Fredrik Vilhelm II av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck, som var hertig av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck 1728–1749.
 Fredrik Vilhelm II av Mecklenburg-Strelitz, som var storhertig av Mecklenburg-Strelitz 1860–1904.
 Fredrik Vilhelm II av Nassau-Siegen, som var furste av Nassau-Siegen 1722–1734.
 Fredrik Vilhelm II av Hessen-Kassel, som var lantgreve av Hessen-Kassel-Rumpenheim 1867–1875 och titulärlantgreve av Hessen-Kassel 1875–1884.

Regentnamn
Fredrik Vilhelm II av Preussen

Fredrik Vilhelm II (ty. Friedrich Wilhelm II.), född 25 september 1744 i Berlin, död 16 november 1797 i Potsdam, var kung av Preussen och kurfurste av Brandenburg från 1786 till sin död.

Biografi
Han var son till Fredrik II:s bror August Vilhelm av Preussen och dennes hustru Lovisa Amalia av Braunschweig-Wolfenbüttel samt sonson till Fredrik Vilhelm I och far till Fredrik Vilhelm III. Genom sin faster drottning Lovisa Ulrika av Sverige var han kusin till de svenska kungarna Gustav III och Karl XIII.

Fredrik Vilhelm blev 1758 tronföljare som "prins av Preussen" och tillträdde 1786 tronen. Han hade starka estetiska intressen, men var en svag natur utan uthållighet, och var helt under inflytande av sin omgivning, främst av sin mätress grevinnan von Lichtenau samt Johann Christoph von Wöllner och Johann Rudolf von Bischoffswerder, båda medlemmar av Rosenkreuzorden, vilka blev politikens verkliga ledare. Vissa skattereformer genomfördes, men främst utmärktes regimen för sina våldsåtgärder mot upplysningsidéerna, bland annat religions- och censuredikten 1788. År 1791 tillsattes en kommission som skulle kontrollera att endast renlärigt protestantiska ämbetsmän utnämndes.

Då kriget mot Frankrike 1792 visade sig mindre framgångsrikt, slöt Preussen 1795 separatfred med Frankrike i Basel och riktade i stället sitt intresse mot Polen. Fredrik Vilhelms fördomsfria utrikespolitik, vars främsta resultat blev Preussens andel i Polens delningar 1793 och 1795, isolerade Preussen och tog hårt på statsfinanserna.

Familj 
Fredrik Vilhelm var gift två gånger, första gången 1765 med Elisabet Kristina av Braunschweig (född 1746, död 1840), från vilken han dock skilde sig redan 1769, och andra gången från 1769 till sin död med Fredrika Louise av Hessen-Darmstadt (född 1751, död 1805). Med sin första maka fick han en dotter och med sin andra sju barn.

Han begick även bigami med Julie von Voss och Sophie von Dönhoff och hade ett långvarigt förhållande med Wilhelmine von Lichtenau från 1769 till sin död.

Barn 
 Fredrika (1767–1820), gift 1791 med Fredrik, hertig av York och Albany.
 Fredrik Vilhelm III (1770–1840), kung av Preussen från 1797 till sin död.
 Wilhelmine (1772–1773).
 Ludvig av Preussen (1773–1796), gift 1793 med Fredrika av Mecklenburg-Strelitz .
 Friederike Luise Wilhelmine (1774–1837), gift 1791 med kung Vilhelm I av Nederländerna.
 Augusta (1780–1841), gift 1797 med Vilhelm II av Hessen-Kassel.
 Karl (1781–1846), ogift, död i Rom.
 Vilhelm av Preussen (1783–1851), gift med Maria Anna av Hessen-Homburg.

Anfäder

Se även 
 Huset Hohenzollern

Noter 

Födda 1744
Avlidna 1797
Personer från Berlin
Preussens regenter
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Kurfurstar av Brandenburg
Personer i Preussen under 1700-talet
I gult och blått

I gult och blått är en svensk komedifilm från 1942 om fotboll. Elof Ahrle skrev manus, regisserade och spelade även huvudrollen som fotbollstränare. En detalj är att Gustaf V med familj samt Per Albin Hansson är inklippta i samband med en landslagsmatch. Även Julia Caesar och John Botvid medverkade.

Om filmen
Som förlaga har filmen Carl-Adam Nycops roman I skottlinjen som kom ut 1938 och berättade i mer eller mindre beslöjad form om dåtida avarter inom den svenska fotbollsvärlden. 

Den stora matchen i filmens final var höstens svensk-danska landskamp, som ägde rum 4 oktober 1942 på Råsundastadion i Solna och vanns av Sverige med 2-1. Fotbollslegenden Gunnar Nordahl slog in det vinnande målet i landskampen men i filmen slutade det oavgjort eftersom man inte ville förnedra grannlandet Danmark som var ockuperat av nazister.

Filmen premiärvisades på biograf Royal i Halmstad  14 november 1942.

Rollista i urval
Elof Ahrle - Loffe Nilsson, lagledare för BK Stella 
John Botvid - Niklas Pettersson, BK Stellas supporter 
Julia Cæsar - Jullan
Gösta Cederlund - direktör Brenner 
Kaj Hjelm - Sigge Jonsson, springpojke 
Christian Bratt - Erik "Jerka" Brenner, direktör Brenners son 
Inga-Bodil Vetterlund - Greta 
Einar Axelsson - Jerry Landén, lagledare för Sparta 
Ann-Margret Bergendahl - Britta, Eriks fästmö 
Agda Helin - fru Brenner, Eriks mor 
Curt Siwers - Vicke, Landéns kamrat 
Naemi Briese - servitris på Sportkaféet 
Artur Rolén - en av BK Stellas supperters 
Åke Uppström - Julle, spelare för BK Stella 
Ulf Qvarsebo - Svenne, springpojke

Musik i filmen
Bliv för evigt min, kompositör och text  Arthur Österwall, Seymour Österwall och Miff Görling, instrumental. 
Raka spåret Arthur Österwall text Arthur Österwall, Seymour Österwall och Miff Görling, sång Elof Ahrle Sjungom studentens lyckliga dag kompositör Prins Gustaf, text Herman Sätherberg Jag tror, jag ser kompositör Mac Morris, text Sigvard Wallbeck-Hallgren, sång Elof Ahrle Du gamla, du fria'', text Richard Dybeck

Svenska filmer 1942
Svenska komedifilmer
Svenska sportfilmer
Filmer i regi av Elof Ahrle
Fotbollsfilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Smala Sussie

Smala Sussie är en svensk komedifilm från 2003, regisserad av Ulf Malmros och skriven av Malmros och Petteri Nuottimäki. Smala Sussie beskrevs som "en gangsterkomedi på värmländska". Filmen är inspelad i dalsländska Bengtsfors samt vissa scener i bruksorten Billingsfors men utspelar sig i den fiktiva småstaden Bruket 70 km från Karlstad.

Handling
Erik liftar från Stockholm hem till Bruket, när han får veta att hans syster Smala Sussie försvunnit. Han försöker ta reda på vad som har hänt henne. Det dröjer inte länge förrän Erik befinner sig i ett virrvarr av lögner, penningbegär och värmländsk galenskap.

Rollista
Tuva Novotny – Smala Sussie
Jonas Rimeika – Erik, Sussies bror
Björn Starrin – Pölsa
Kjell Bergqvist – Billy Davidsson, polisen
Malin Morgan – Sandra
Lotta Tejle – Gudrun
Michael Nyqvist – Mörka Rösten
Lena Dahlman – Gerd
Johan Östling – Micke Tretton
Anders Blomberg – Tore Tumör
Nicky Horn – Davidssons fru
Bengt Alsterlind – Gunnar
Lena Wallman-Alster – Eriks mamma
Rolf H. Karlsson – Biografmaskinisten
Olle Wirenhed – Konsumägaren Ralf / Banarne / Aktiemäklare 
Vilma Rogsten-Zammel – Davidssons dotter

Produktion

Miljö 
Filmen var aldrig tänkt att utspela sig i en verklig ort, men när en scen på en busstation skulle filmas behövde man ge orten ett namn. Filmens produktionsdesigner valde då att lägga till tidtabeller för Molkom, Ulf Malmros hemstad.

Musik

 "Dirty And Cheap" – Randy
 "No Right" – Whyte Seeds
 "Billy The Coach" – Leif Karate
 "Newfound Lover" – Tuva Novotny
 "Stupid" – Camela Leierth
 "Palace Station" – Melody Club
 "Notes About Freedom" – Act II
 "Live It Up" – Papa Dee
 "X-Ray Eyes" – Randy
 "Hip Teens"–- Frank Popp Ensemble
 "Slow Motions" – Whyte Seeds
 "Say Oh Say" – Isolation Years
 "No Place Like Home" – Moses
 "In The Healing Rain" – Travellers In Time
 "Perpetuum Mobile" – The Penguin Café Orchestra
 "Highwired" – Taste

Distribution och mottagande
Ulf Malmros har sålt rättigheterna till ett amerikanskt bolag. Två år efter premiären i Sverige släpptes Smala Sussie på DVD i USA.

Lasse Åberg blev så upprörd över sexscenen där Smala Sussie och Banarne har sex på en motorhuv att han var nära att stämma producenterna till filmen.

Referenser

Externa länkar

Filmer 2003
Svenska komedifilmer
Värmland på film
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Ulf Malmros
Lisebergsteatern

Lisebergsteatern är en teaterbyggnad i Liseberg i Göteborg. Den uppfördes 1944 som ett planetarium men byggdes tre år senare om till teater. Den är känd som revyscen med uppsättningar av bland andra Gösta Bernhard, Hagge Geigert, Tomas von Brömssen och Galenskaparna och After Shave. Sedan 2010 har teatern 521 sittplatser.

Historik 
Byggnaden tjänstgjorde från början som ett planetarium – därav salongens kupolformade tak. Byggnaden uppfördes 1944 och kallades då Planetariet. Det utrustades med ett stjärnsystem där man genom olika ljuskombinationer bland annat kunde se hur stjärnorna stod vid tiden för Jesu födelse.

1947 omändrades byggnaden till teater av arkitekten Axel Johnson och scenografen Birgit Afzelius-Wärnlöf. Salongen rymde då 319 personer, och scenen var sju meter bred och tre meter djup. Den förste teaterchefen var Ernst Eklund som tidigare drivit privatteater i Stockholm. Lisebergsteatern invigdes 1 maj 1948 med komedin Han träffas inte här. Lisebergsteatern etablerades snabbt som en nöjesteater med komedier och revyer på repertoaren. Eklund efterträddes av Per-Axel Branner som drev teatern under sju säsonger, då 13 pjäser gavs.

År 1959 övertogs teatern av Gösta Bernhard, och hans första pjäs var Råttfällan med Gunnar Hellström i huvudrollen. Gösta Bernhard kom att bli Lisebergsteatern trogen fram till 1972 och hann spela sju komedier och tre revyer. En av Bernhards största framgångar på Liseberg var komedin Plaza Suite med Siv Ericks som spelades inte mindre än 180 gånger 1969.

Hagge Geigert som etablerat sig som revyförfattare i Uddevalla gästspelade med sin revy Blågula Svea på Lisebergsteatern 1965. Han återkom året därpå med Livet är en bulle. Därefter blev Hagges revy en årlig tradition som pågick fram till mitten av 1980-talet. Under några år delades Lisebergsteatern mellan Geigert och Bernhard. Hagge Geigerts revyer ersattes 1987 av farser och komedier, fortfarande under Hagges ledning. Den första var Arsenik och gamla spetsar med Laila Westersund och Inger Hayman i rollerna som de mordiska gamla tanterna. Hagges sista uppsättning hette Prazzel och spelades 1997.

Efter den långvariga Hagge-epoken tog skådespelarna Ulf Dohlsten och Puck Ahlsell över verksamheten på Lisebergsteatern, och efter några säsonger med dåliga publiksiffror valde de att sluta.

Sten-Åke Cederhök och Tomas von Brömssen spelade sommarrevy på Lisebergsteatern under några säsonger på 1980-talet. Galenskaparna och After Shaves revy Cyklar var en annan framgång. På senare år har teatern gästats av artister som Mats Ljung, Jörgen Mörnbäck, Stefan & Krister och Thomas Pettersson.

Inför säsongen 2010 byggdes Lisebergsteatern ut med en ny foajé. Den stora kupolbyggnaden fick då sällskap av tre mindre kupolbyggnader. Antalet platser inne i teatern utökades samtidigt med 72 stycken till totalt 521.

Uppsättningar (ej komplett)

Källor

Tryckta källor
 Liseberg - från komark till nöjespark, red. Bo Sigvard Nilsson & Bo Johansson, utg. av Liseberg AB 1998 

Liseberg
Teatrar i Göteborg
Runo Sundberg

John Runo Ingemar Sundberg, född 8 april 1929 i Skövde församling i dåvarande Skaraborgs län, är en svensk skådespelare och komiker.

Biografi
Mest känd är Sundberg för monologen om Lanthandlar'n, en humorklassiker som gavs ut på grammofonskiva 1969.
Förutom egna revyer i Skövde har han spelat hos Hagge Geigert i Göteborg, Tjadden Hällström i Norrköping och hos Gösta Bernhard i Stockholm. Många känner igen hans röst från barnserien Skrot-Nisse och hans vänner. Han har även medverkat i flera omgångar av TV-serien Hem till byn där han spelade sjukpensionären Börjesson.
På senare år har han medverkat i Radio Skaraborg med kåserier under rubriken Farfars funderingar.
Flera av Sundbergs monologer och sånger finns utgivna på grammofonskivor.

Han var från 1950 gift med Inger Karin Margareta Sundberg (1929–1985).

Filmografi

1988 – Vargens tid
1989 – 1939
 (till 2006)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar
Runo Sundberg på Svensk Filmdatabas

Svenska skådespelare
Svenska revyartister
Personer från Skövde
Födda 1929
Levande personer
Män
Elvy Bengtsson

Elvy Bengtsson, född 28 juli 1941, är en svensk sångerska och revyartist från Mariestad.

Elvy började sjunga och uppträda i unga år hemma i Mariestad. Som sjuttonåring uppträdde hon i Fyrklöverns nyårsrevy i Skövde där hon blev bekant med Sten-Åke Cederhök och Rulle Lövgren. Hon medverkade i Sten-Åke Cederhöks populära TV-serier Jubel i busken och Låt hjärtat va me på 1970-talet. Hon spelade i Veckans Revy på Liseberg och fanns givetvis med på den sista Jubel i busken-turnén 1986.

Vid sidan av revykarriären har Elvy undervisat i estetiska ämnen som teater och dans på olika skolor i Mariestad, Töreboda och Gullspång.

Hon är flitigt anlitad som underhållare, konferencier och allsångsledare tillsammans med sin ackompanjatör Lennart Hovbjer.

Svenska revyartister
Kvinnor
Födda 1941
Levande personer
Personer från Mariestad