kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Von Hofsten

von Hofsten (skrivs även Hofsten och Hofstenius) är ett svenskt efternamn, som bärs av medlemmar av en svensk adelsätt, och som fått sitt namn från en plats med samma namn – Hofsten (Hovsten) i Köla socken i Värmland – varifrån den uppges härstamma.

Vapen 
Ättens vapen utgörs enligt vapenbeskrivningen av en guldfärgad sköld, där en blå trana håller en sten med högra foten. Ovanför skölden syns en silverfärgad hjälm. Därtill är det omkringliggande lövverket guld-, silver- och blåmålat.

Historia 
Den äldste kände stamfadern är bonden Erik Nilsson, som i början av 1600-talet ägde gården Hovsten i Köla församling. Sonen Nils blev kyrkoherde i Arvika församling och antog namnet Hofstenius. En av dennes sonsöner, Bengt Erlandsson Hofsten (1689–1752), blev kommerseråd och adlades 1726 med namnet von Hofsten. Han introducerades 22 september samma år under nr 1794. Originalsköldebrevet är sedan 1992 deponerat i Riddarhuset.

Vissa medlemmar av huvudmannagrenen har tagit avstånd från sitt adelskap och har skrivit sig Hofsten, bland andra statistikern Erland Hofsten och hans maka, redaktör Mirre Hofsten.

Offentlig statistik tillgänglig i september 2018 anger följande antal personer som bosatta i Sverige med namnen
 von Hofsten 184
 Hofsten 74
Tillsammans blir detta 258 personer.

Personer med efternamnet von Hofsten eller Hofsten
Angelica von Hofsten (1926–2007), botaniker
Bengt von Hofsten (1928–1992), mikrobiolog
 Bengt von Hofsten (brukspatron) (1747–1826), hovjunkare och brukspatron
Birgitta von Hofsten (1913–1976), förlagsredaktör och författare 
Eberhard von Hofsten (1850–1905), militär
Erik von Hofsten (1871–1956), bankman
Erland Hofsten (1911–1996), statistiker
 Erland von Hofsten, flera personer
Erland von Hofsten (1816–1867), godsägare och politiker
Erland von Hofsten (1870–1956), borgmästare och politiker
Greta Hofsten (1927–1996), journalist och publicist
 Gustaf von Hofsten, flera personer
Gustaf von Hofsten (1880–1955), jordbrukare
Gustaf von Hofsten (1880–1958), direktör och flygpionjär
Gustaf von Hofsten (född 1942), militär
Hans von Hofsten (1931–1992), militär
Hugo Olof von Hofsten (1865–1947), konstnär
Johan Henrik von Hofsten (1844–1921), bruksägare och konstnär
Johanna Christina von Hofsten (1832–1913), barnboksförfattare, redaktör och stiftsjungfru
Mirre Hofsten (1925–2016), redaktör
Nils von Hofsten (1881–1967), zoolog
Nils von Hofsten (1828–1912), godsägare och politiker
Sven von Hofsten (1888–1975), metallurg och överingenjör
Wilhelm von Hofsten (1853–1918), militär och kabinettskammarherre

Källor

Externa länkar 
von Hofstenska släktföreningens hemsida

Hofsten, von
Awash

Awash är en av Etiopiens större floder.

Awash rinner på södra sidan av berget Warque, väster om Addis Abeba. Härifrån flyter floden söderut och runt Addis Abeba, först österut och vänder sedan mot nordost. Den flyter sedan samman med den stora bifloden Germaa (eller Kasam) och passerar Awash nationalpark innan den rinner in i Danakil låglandsområde och slutligen rinner ut i sjön Abhe Bad på gränsen till Djibouti, omkring 100 km från havet.

På sin mellersta sträckning, är Awash en stark ström, nära 60 meter bred och 1,2 meter djup under torrperioden. Under högvattenssäsongen stiger floden vattenstånd med 15 till 20 meter, vilket översvämmar det öppna landskapet flera kilometer längs flodens standbankar.

Andra bifloder till Awash är Milae, Berkanna, Kabenna och Durkham.

Awash har varit historiskt viktigt, fungerade de facto som gränsen mellan den dominerande kristna befolkningen i norr och den dominerande muslimska i söder under senare delen av 1500-talet.

Awash nedre dalgång 
Flodens nedre dalgång blev 1980 uppsatt på Unescos Världsarvslista. Det var här man hittade förmänniskan Lucy, se vidare Australopithecus afarensis.

Externa länkar 
 UNESCO World Heritage Centre - Lower Valley of the Awash
 Institute of Human Origins - Lucy FAQ
 En hemsida på engelska om Australopithecus afarensis

Vattendrag i Etiopien
Världsarv i Etiopien
Abbesjöns avrinningsområde
Världsarv inskrivna 1980
PKbanken

Post- och Kreditbanken, i vardagligt tal PKbanken, var en statligt ägd affärsbank som bildades 1974. Banken bytte 1990 namn till Nordbanken, som sedan år 2000 ingår i den nordiska finanskoncernen Nordea. Sammanslagningen 1974 av Sveriges Kreditbank och Postbanken gjorde att man sågs som ett statligt alternativ till de privata bankerna, men det var även ett sätt för staten att undvika en omstrukturering av Postbanken till en självständig affärsbank. Banken kom att genomföra ett flertal uppköp och samgåenden innan Nordea bildades: Sveriges investeringsbank 1989, Nordbanken 1990, Gota Bank 1993, Merita 1998, Unibank 2000 och Kreditkassen 2000.

Nordbanken 
År 1990 köpte man upp den mindre, privatägda konkurrenten Nordbanken och genomförde en sammanslagning, varvid man också antog den mindre bankens varumärke som nytt namn för banken. Banken fick sedan stora problem under finanskrisen i början av 1990-talet. De privata ägare som kommit in i samband med sammanslagningen blev utlösta av svenska staten trots att banken var på obestånd och bankens värde var högst osäkert. Ägandet övertogs sedan av Bankstödsnämnden och de osäkra fordringarna avsattes till ett nytt statligt bolag, Securum. Som en del av statens stödåtgärder fick man även förvärva de livskraftiga tillgångarna i den fallerade Gota Bank, varvid dessa fusionerades in i verksamheten. Under finanskrisen mottog banken cirka 63 miljarder svenska kronor i stöd, vilket var den övervägande delen de totalt cirka 65 miljarder som utbetalades i bankstöd.

Efter krisen var Nordbanken som en helt ny bank, återkapitaliserad, utökad med tillgångarna från Gota, samtidigt som staten hade tagit över dåliga lån och andra osäkra fordringar. Andra banker som inte fått del av det statliga stödet, som Svenska Handelsbanken och S-E-Banken, satt kvar med osäkra fordringar och var tvungna att gå till aktieägarna för att få in nödvändigt kapital för att täcka förluster.

Nordbanken gick 1998 samman med den finländska banken Merita och bildade Merita-Nordbanken. Merita-Nordbanken fusionerades år 2000 med danska Unibank och blev Nordic Baltic Holding innan man köpte den norska Kreditkassen, och därefter antog det nya varumärket Nordea.

Se även 
PK-huset

Källor

Nordea
Ej längre existerande svenska affärsbanker
Banker bildade 1974
Banker upplösta 1990
Ej längre existerande företag med statligt ägande
Omo

Omo är en av Etiopiens viktigare floder. 

Dess största biflod är Gibe, därtill finns några mindre som Wabi och Gojeb.

Floden springer fram på Shewas högland och är en ständig flod med många tillflöden. Den är 600 km lång och har en total fallhöjd på cirka 1 800 meter (från 2 300 meters höjd till cirka 500 meter vid sitt utlopp) och är därför en mycket snabb ström som bryts av Kokobi och andra vattenfall. Floden är farbar endast en kort sträcka ovanför sitt utlopp i Turkanasjön, en av sjöarna i Great Rift Valley.

Omo flyter under sitt lopp förbi nationalparkerna Mago och Omo vilka är kända för sina vilda djur.

Omos nedre dalgång
Omos nedre dalgång blev 1980 uppsatt på Unescos Världsarvslista. Dalgången som utgörs av området innan flodens utlopp i Turkanasjön är känd för sina fossila fyndplatser. Särskilt intressanta är fynden av tidiga Homo sapiens (Omo 1 och Omo 2 ).

Externa länkar
UNESCO World Heritage Centre - Lower Valley of the Omo

Vattendrag i Etiopien
Världsarv i Etiopien
Turkanasjöns avrinningsområde
Världsarv inskrivna 1980
AC Sparta Prag

För ishockeylaget, se HC Sparta Prag.

AC Sparta Prag är en fotbollklubb i Tjeckien, grundad 1893.

Sparta Prag har alltid varit en av Tjeckiens (och Tjeckoslovakiens) mest framgångsrika klubbar och har genom åren haft flera landslagsspelare. Under senare år har Sparta Prag varit med i Uefa Champions League ett flertal gånger och utmanat de stora klubbarna framgångsrikt.

2010 tog Sparta Prag återigen en mästartitel. De senaste årens framgångar har lett till ett återkommande deltagande i de internationella cuperna och därav en nyvunnen uppmärksamhet. Bland annat har mästarklubbens popularitet gjort avtryck i Sverige, där flera supportergrupper till laget har bildats. SSPF (Swedish Sparta Prague Fans) är ett exempel på dessa, som arrangerar resor till klubbens matcher varje säsong.

Meriter

Tjeckoslovakien 
Tjeckoslovakiska mästare (25): 1912, 1919, 1922, 1926, 1927, 1932, 1936, 1938, 1939, 1944, 1946, 1948, 1952, 1954, 1965, 1967, 1983, 1984, 1985, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1993
Tjeckoslovakiska cupmästare (12): 1909, 1943, 1944, 1946, 1964, 1972, 1976, 1980, 1984, 1988, 1989, 1992

Tjeckien 
Gambrinus liga (13): 1994, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2003, 2005, 2007, 2010, 2014, 2023
Tjeckiska cupmästare (5): 1996, 2004, 2006, 2007, 2008
Tjeckiska supercupmästare (1): 2010

Kända spelare 
Exempel på spelare är:
 Pavel Nedvěd
 Petr Čech
 Tomáš Rosický
 Jan Koller
 Karel Poborský
 Josef Maleček
 Wilfried Bony

Externa länkar 

 Officiell webbplats /
 Fansajt
12 Stones

12 Stones är ett rockband från New Orleans, USA.

Bandmedlemmar
Nuvarande medlemmar
Paul McCoy – sång (2000 – ), gitarr (2012 – 2016)
Eric Weaver – gitarr, bakgrundssång (2000 – ), kompgitarr
Sean Dunaway – trummor (2014 – )

Tidigare
Shawn Wade – basgitarr (2007 – 2009)
Justin Rimer – kompgitarr (2007 – 2012)
Kevin Dorr – basgitarr (2000 – 2004, 2009 – 2011)
Pat Quave – trummor (2000)
Greg Trammell – gitarr (2004 – 2007)
DJ Stange – basgitarr (2007)
Mike McManus – trummor, slagverk, bakgrundssång (2010 – 2011)
Brad Reynolds – basgitarr (2011 - 2012)
Aaron Gainer – trummor, slagverk, bakgrundssång (2000 – 2010, 2012 – 2014)
Will Reed – basgitarr, bakgrundssång (2012 – 2014)

Nuvarande turnerande medlemmar
Jon Rodriguez – gitarr (2016 – )
David Troia – bas (2014 – 2016, 2017 –)
agerade även producent i senaste albumet Picture Perfect

Tidigare turnerande medlemmar
Clint Amereno – basgitarr 
Aaron Hill – basgitarr 
Brandon "Squirly" Werrell – gitarr
Stephen Poff – gitarr
Cash Melville – gitarr
Wally Worsley – gitarr

I Sverige är Paul McCoy mest känd för att det var han som sjöng "Wake Me Up"-delen i låten Bring Me to Life med Evanescence.

Diskografi

Album

EP
 The Only Easy Day Was Yesterday - 2010
 Smoke and Mirrors Volume 1 - 2020

Singlar

Referenser

Externa länkar

 Officiell webbplats
 

Amerikanska rockgrupper
Raivola

Raivola (ryska Rosjtjino, Ро́щино) är en stad på Karelska näset i Leningrad oblast i Ryssland. Folkmängden i centralorten uppgick till 14 315 invånare i början av 2015, med totalt 20 734 invånare inom hela kommunen.

Raivola är känt som Edith Södergrans hemby. Raivola är vänort till Närpes i Österbotten, den ort som Edith Södergrans fädernesläkt på kom från, och representanter från de båda orterna besöker varandra åtminstone vartannat år. 1 juli 2005 skänkte Raivola en minnesplatta tillägnad Edith Södergran till Närpes stad.

Historia
Till 1721 var området officiellt svenskt, men i praktiken besatt av Ryssland sedan tidigt 1700-tal under Stora nordiska kriget. Från 1812 hörde trakten till Storfurstendömet Finland, senare Republiken Finland. Byn tillhörde en tid kommunen Kivinebb. Efter freden i Moskva i mars 1940 hamnade byn på den sovjetiska sidan av gränsen. Invånarna hade flytt i början av kriget. År 1944 överläts näset för andra gången till Sovjetunionen. Byn kom att på ryska heta Rosjtjino.

Galleri

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats 

Kivinebb
Orter i Leningrad oblast
Stora nordiska kriget
Södermanlands runinskrifter 51

Runinskrift Sö 51 är en inmurad runsten i norra väggen på Alla helgona kyrkan i Helgona socken och mitt i Nyköping. Den sitter i gamla sakristians yttervägg. Ornamentiken är enkel med en odekorerad, hästskoliknande runslinga som i basen bildar en uppåtgående stav. Både det kristna korset och ormen saknas.

Inskrift  
Runsvenska: kuþfastr saiulfr raistu at hulmstain [b]ruþur san stain

Nusvenska: Gudfaster reste stenen själv efter Holmsten, sin broder.

Se även 
Lista över Södermanlands runinskrifter
Lista över runinskrifter i Nyköpings kommun
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden
Samnordisk runtextdatabas

Källor 
 Södermanlands runinskrifter, red. Ingegerd Wachtmeister, Södermanlands museum, 1984, 

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nyköpings kommun
CKY

CKY kan syfta på

 CKY (musikgrupp) – ett amerikanskt metalband från West Chester, Pennsylvania
 CKY – IATA:s kod för en flygplats i Conakry, Guinea, se Conakry International Airport

Filmer
 CKY Landspeed
 CKY2K
 CKY 3
 CKY 4: Latest & Greatest
Tétouan

Tétouan (arabiska: تطوان Titwan eller Tittawen (betyder ögon på berbiska), berberspråk: ⵜⵉⵟⵟⴰⵡⵉⵏ, spanska: Tetuán) är en stad i norra Marocko, nära Medelhavet, och är den näst största staden i regionen Tanger-Tétouan-Al Hoceïma. Tétouan är administrativ huvudort för provinsen med samma namn. Folkmängden i centrala Tétouan uppgick till 380 787 invånare vid folkräkningen 2014, medan hela storstadsområdet (inklusive kuststäderna Martil och M'diq) hade 501 369 invånare vid samma tidpunkt.

Arabiska är stadens officiella språk, men spanska och franska talas av många. Den största religionen i området är islam, men här finns också en minoritet judar och kristna.

Stadsbeskrivning 
Tétouan ligger omkring 60 kilometer öster om staden Tanger och 40 kilometer söder om den spanska enklaven Ceuta och Gibraltar sund. Tétouan ligger mitt i ett bälte av frukträdgårdar med apelsin, mandel, granatäpple och cypress, i den nordligaste delen av Rifbergen. Den är ett administrations- och handelscentrum, med hantverk och lätt industri. I staden finns en musikskola och flera konstskolor.

Medinan, den gamla innerstaden, är av traditionell karaktär, med vita och låga hus. Medinan, som på tre sidor omges av gamla murar, är sedan 1997 ett världsarv. Alldeles utanför en av ingångarna till medinan ligger det kungliga palatset, framför vilket det ligger ett stort torg. Staden har ett arkeologiskt museum, och här finns också en borg (påbörjad 1286) samt många moskéer och fontäner.

Historia 
Staden grundades på 300-talet f.Kr. Arkeologiska lämningar från både romersk och fenicisk tid har hittats.

Omkring år 1305 byggdes en stadsmur runt staden av den merenidiska kungen Abu Thabit. Staden användes sedan som bas för attacker på Ceuta. Staden förstördes cirka år 1400 av spanjorerna, då pirater använt staden som skydd. Vid slutet av 1400-talet återuppbyggdes Tétouan av flyktingar från den spanska reconquistan. 

Åren 1910–1956 var Tétouan huvudstad i Spanska Marocko. Den blev sedan en del av det 1956 grundade självständiga landet Marocko som bildats av Franska Marocko och större delen av Spanska Marocko.

Tétouan blev även hem för en stor grupp judar som emigrerade från Spanien efter reconquistan och den spanska inkvisitionen. I den judiska församlingen talar man ladino. Några av dem emigrerade senare till Oran i Sydamerika och långt senare till Israel, Frankrike och Kanada. I dag bor inte många judar kvar i Tétouan.

Källor

Externa länkar 
UNESCO World Heritage Centre - Medina of Tétouan (formerly known as Titawin)

Stadskommuner i Tanger-Tétouan-Al Hoceïma
Världsarv i Marocko
Världsarv inskrivna 1997
Herr Arnes penningar

För filmen, se Herr Arnes penningar (film). För operan, se Herr Arnes penningar (opera). Ej att förväxla med Herr Arnes pengar.

Herr Arnes penningar är en bok av Selma Lagerlöf utgiven 1904. Lagerlöf baserade berättelsen på en verklig händelse som hon hört berättas i Solbergatrakten, en herr Arne hade mördats på Solberga prästgård den 15 februari 1586.

Handling 
Handlingen utspelar sig i Bohuslän någon gång i slutet av 1500-talet då landskapet fortfarande tillhörde Norge och Fredrik II var kung av Danmark-Norge.

Herr Arne är en mycket rik präst som bor i Solberga prästgård, Bohuslän. En natt i sitt hem råkar herr Arne, hans familj och hans husfolk ut för ett rövarband av skotska legosoldater som mördar dem. De stjäl alla pengar och sätter eld på huset för att få det att se ut som en olycka, men soldaterna märker inte att herr Arnes fosterdotter Elsalill, som gömt sig, överlever. 

En av de första på platsen efter olyckan är Torarin, en fattig man från Marstrand som arbetar som fiskmånglare i trakten. Huset står i lågor och han hittar Elsalill kvar ensam på gården. Torarin tar med henne till Marstrand och utan att känna igen honom, blir Elsalill förälskad i en av mördarna, Sir Archie. Han vill ta med henne till Skottland, men då dyker Elsalills döda fostersyster upp i form av en vålnad och Elsalill bestämmer sig för att förråda sin älskade efter att hon insett att hon inte kan leva ett lyckligt liv med sin systers mördare. Det slutar sorgligt med att Elsalill dör efter att Sir Archie tagit henne som gisslan. Men moralen segrar till slut då soldaterna tas till fånga.

Produktionshistorik 
Romanen filmatiserades 1919 av Mauritz Stiller med titeln Herr Arnes pengar. En andra filmatisering, Herr Arnes penningar, gjordes 1954. Den har även dramatiserats för teater och spelades i Birgitta Englins regi på Dramaten 2004.

Utöver filmatiseringarna har romanen bearbetats till ett skådespel av den tyske författaren Gerhart Hauptmann, regissören Max Reinhardt satte upp berättelsen under titeln Winterballade på Deutsches Theater i Berlin 1917. Lagerlöf översatte och bearbetade den tyska pjäsen till svenska, och som "Vinterballaden" hade den premiär 1918 på Nya Teatern i Göteborg. En animerad kortfilm, Poklad pana Arna, regi av Václav Bedrich spelades in i Tjeckoslovakien 1968. Dessutom har berättelsen varit förlaga för både radioteater och opera.

Referenser

Externa länkar 
Herr Arnes penningar på Projekt Runeberg
Herr Arnes penningar på Litteraturbanken

Romaner av Selma Lagerlöf
Skönlitteratur 1904
1500-talet i skönlitteratur
Svenska romaner som blivit film
Kaffebackens gravfält

Kaffebackens gravfält i Nyköpings kommun i Södermanland är ett gravfält från järnåldern.

Gravfältet Kaffebacken ligger på en flack moränhöjd på lerslätten. Moränhöjden ligger på nivån 13 m över havet. Höjdskillnaden till lerslätten är bara 3–5 m. Gravfältet ger ett större intryck, för att det har höga  lövträd  i  fonden i ett skoglöst landskap.

Beskrivning 
Gravfältet består av 85 fornlämningar som utgöres av 38 gravhögar och 47 runda stensättningar. De största högarna är 16 meter i diameter och 1,8 meter höga. Gravfältet är beläget i närheten av Stora Kungsladugården, 300 meter sydöst finns Kilakastalen vid Kilaån. Ett flertal fornlämningar är yt- och kantskadade genom rovgrävning, grustäkt och odling. 2 av de största högarna (i SV och NÖ) är till stor del söndergrävda och avplanade.

Omgivningen 
Trakten har ett flertal fornlämningar. Närmast finns lämningar historisk tid och från medeltid. Från gravfältet kan man se borgruinen, Kilakastalen med oklar byggnadstid i tidig medeltid men som övergavs under sen medeltid. 

Öster om ligger gravfältet Nyköping 27:1, bestående av elva gravar, en blandning av högar och runda stensättningar. Båda gravfälten betecknas i fornminnesinventeringen som anlagda i yngre järnålder.

Arkeologisk förundersökning 
Societas Archaeologica Upsaliensis utförde 2012 en arkeologisk förundersökning av mark i anslutning till gravfältet Kaffebacken (Nyköping 44:1). Undersökningen företogs med anledning av en  cykelväg nära gravfältet. Vid underökningen hittades inga förhistoriska fynd eller anläggningar. 

Före undersökningen karterades gravfältsimpedimentet. Nivåkartan blev detaljerad över höjdmässiga variationerna inom gravfältet Kaffebacken. Schakt togs upp i åkermarken väster om gravfältet. 

Området genomsöktes med metalldetektor före schaktning och även avfallshögarna från grävningarna detekterades. Inga fynd framkom. Maximalt 40 cm tjocka fyllnadsmassor troligen uppkastade vid vägarbeten i modern tid påträffades. Kaffebackens som utflyktsmål under senare tid visades av fynd av  flaskor och skärvor av olika slag från 1930-tal och senare.. 

Sannolikt är begränsningen av gravfältet Nyköping 44:1  norr om undersökningsområdet. Boplats som hör samman med gravfältet finns inte inom undersökningsområdet. Topografin talar för att åkermarken norr om undersökningsområdets västra del kan var troligt boplatsläge.

Referenser

Externa länkar 
, Riksantikvarieämbetet.

Fornminnen i Nyköpings kommun
Gravfält i Sverige
Fornminnen från järnåldern i Sverige
Fornminnen i Södermanland
Gravhögar i Sverige
Rose Bowl

Rose Bowl är en arena som ligger i staden Pasadena utanför Los Angeles i Kalifornien i USA. Den byggdes 1922, i första hand som stående arena för collegematchen Rose Bowl i amerikansk fotboll under den årliga rosfestivalen i Pasadena. 

Arenans huvudsakliga användning är matcher i amerikansk fotboll och fem Super Bowls har spelats där. Under OS 1984 spelades fotboll, och under fotbolls-VM för män 1994 och för kvinnor 1999 spelades matcher inklusive finalmatcherna där. Rose Bowl har världsrekordet i publik för en dammatch (90 185), från VM 1999. Det är för övrigt den enda arena tillsammans med Råsunda i Stockholm i Sverige där det har spelats final i både herr- och dam-VM i fotboll.

Rose Bowl används också för konserter. Här spelade bland annat Depeche Mode lördagen den 18 juni 1988. Konserten spelades in och finns utgiven på livealbumet 101 och i filmen med samma namn.

Externa länkar 

 Rose Bowl Stadion

Sportanläggningar i Kalifornien
Världsmästerskapet i fotboll 1994
Sportanläggningar invigda 1922
Pasadena, Kalifornien
Politikåret 1900



Händelser
27 april - Hugo Egmont Hørring tvingas avgå som Danmarks konseljpresident, finansminister, justitieminister och minister för Island. Han ersätts av Hannibal Sehested.
25 juni - Giuseppe Saracco efterträder Luigi Pelloux som Italiens konseljpresident.
12 september - Fredrik von Otter efterträder Erik Gustaf Boström som Sveriges statsminister.
17 oktober - Bernhard von Bülow efterträder Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst som Tysklands rikskansler.

Val och folkomröstningar
25 september till 24 oktober  - Conservative Party i allians med Liberal Unionist Party vinner parlamentsvalet i Storbritannien.
6 november - Republikanen William McKinley väljs om som president i USA.

Organisationshändelser
27 februari - I Storbritannien bildas Labour Representation Committee, som senare ska bli Labour Party.

Födda
21 april – Dumarsais Estimé, Haitis president 1946–1950.
1 september – Gunnar Hedlund, Centerpartiets partiledare 1949–1971, Sveriges inrikesminister 1951–1957.
3 september – Urho Kekkonen, Finlands president 1956–1982.
29 september – Miguel Alemán Valdés, Mexikos president 1946–1952.
20 oktober – Ismail al-Azhari, Sudans president 1965–1969.
Okänt datum – Choi Yong-kun, Nordkoreas president 1957–1972.
Okänt datum – Joseph Pierre-Louis, Haitis president 1956–1957.

Avlidna
2 april – Gustaf Åkerhielm, Sveriges statsminister 1889–1891.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
El Jadida

El Jadida (tidigare Mazagan) är en hamnstad vid atlantkusten i Marocko, cirka 10 mil sydväst om Casablanca. Den är administrativ huvudort för provinsen El Jadida, som är en del av regionen Casablanca-Settat. Folkmängden uppgår till cirka 200 000 invånare.

Staden växte upp kring ett portugisiskt fort som anlades här 1502, och var en portugisisk stöttepunkt i Marocko till 1769. Från 1500-talet finns stadsmuren och underjordiska cisterner med valv kvar.

Stadens namn (الجديدة) är arabiska för "den nya", har även kallats El-Bridscha, "det lilla fästet". På portugisiska kallades den Mazagão och på spanska Mazagan. Här är en lista över tidigare namn : Al-Breyja / Mazagão / al-Mahdouma / el-Jadida / Mazagan / el-Jadida.

Staden exporterar bönor, mandel, majs, kikärt, ull, skinn, vax samt ägg och importerar bomullsprodukter, socker, te, ris med mera. Viss badturism till staden förekommer.

Världsarv
Från havet har El Jadida ett icke-moriskt utseende. Den har massiva portugisiska murar av huggen sten och är ett tidigt exempel på renässansens militära byggnadsverk. Dessa gamla välbevarade byggnader i sengotisk stil, med bland annat en cistern och en kyrka, blev 2004 klassade som ett världsarv.

Källor
Artikeln innehåller översatt text från 1911 års utgåva av Encyclopædia Britannica (public domain).

Externa länkar

UNESCO World Heritage Centre - Portuguese City of Mazagan (El Jadida)

Stadskommuner i Casablanca-Settat
Världsarv i Marocko
Portugals historia
Världsarv inskrivna 2004