Mona Malm

Mona Malm, egentligen Mona Kristina Wahlman, född Ericsson den 24 januari 1935 i Sankt Johannes församling i Stockholm, död 12 januari 2021 i Högalids distrikt i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi

Karriär
Mona Malm var dotter till konditor Harald Ericsson och Inez, född Malmberg. Hon sattes i balettskola vid sju års ålder och spelade även barnteater på Skansen samt uppträdde i radio, bland andra i Barnens brevlåda. Efter skolan började hon i Gösta Terserus teaterskola och blev riktigt uppmärksammad i Kar de Mummas Blancherevy. Det var också då, 1954, när hon var engagerad vid Blancheteatern som hon på inrådan av Kar de Mumma tog artistnamnet Malm eftersom det redan fanns en Ericsson i truppen, Annalisa Ericson.

Hon kom in på Dramatens elevskola 1954, där hon utexaminerades 1957. Efter studierna var hon engagerad vid Dramaten med undantag för 1959–1961 då hon tillhörde TV-teaterensemblen och 1961–1963 Stockholms stadsteater. Hon återvände till Dramaten 1964 efter att ha studerat pedagogik ett år vid universitet.

I början av karriären spelade Malm unga flickor; till hennes första roller hörde exempelvis Amanda i Drottningens juvelsmycke (1957) och i Anouilhs Dans under stjärnorna. Med tiden har hon gjort mer sammansatta och mogna roller: en av de första var insatsen som den dödssjuka läraren i Gun Jönssons TV-film Leva livet från 1976. Och därefter har hon fått uppmärksamhet för sina robusta och jordnära moders- och kvinnoporträtt som Alma Ekdahl i Fanny och Alexander från 1982, bondmoran Ester Nilsson i Lars Molins TV-krönika Tre kärlekar (1989 och 1991) och affärskvinnan i Chefen fru Ingeborg från 1993. I den Emmybelönade Den tatuerade änkan från 1998 gestaltade hon den drygt 60-åriga Ester Hershagen som får möjlighet att leva efter sina egna drömmar och önskningar.

Både på scen och i TV har hon gjort några praktkvinnor från världsdramatiken; 1992 spelade hon Linda Loman i En handelsresandes död och 1985 Martha i Vem är rädd för Virginia Woolf?. Hon har även gjort burleska och komiska gestalter som i TV-serierna Peta näsan från 1987 och Snörpingar, från 1994 och 1995, i den senare kreerade hon med frodig komisk inlevelse en charmerande, rockande vattenvarelse. Hennes sista roll var som Margareta, Alex mamma i TV-serien Solsidan, vilken hon spelade i seriens fyra första säsonger, fram till år 2013.

År 1990 mottog hon Litteris et Artibus. Vid Guldbaggegalan 2011 tilldelades Malm Hedersguldbaggen för år 2010.

Mona Malm var sommarpratare i radioprogrammet Sommar i P1 på Sveriges Radio P1 den 27 juni 2015.

Privatliv 
Mona Malm gifte sig 1954 med arkitekten Lars Wahlman (1929–2018)  och de fick en son och en dotter.

Roller i urval

Filmer

TV

Teater

Priser och utmärkelser 
 1986 – O'Neill-stipendiet
 1990 – Litteris et Artibus
 1992 – Teaterförbundets Gösta Ekman-stipendiet
 1995 – Guldmasken som "Bästa kvinnliga skådespelare" för insatsen i I nöd och lust (tillsammans med Yvonne Lombard och Lena Nyman)
 2010 – Hedersguldbaggen

Källor

Externa länkar 

 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska scenskådespelare
Mottagare av Litteris et Artibus
Mottagare av Hedersguldbaggen
Deltagare i Stjärnorna på slottet
Sommarvärdar 2015
Alumner från Dramatens elevskola
Skådespelare från Stockholm
Födda 1935
Avlidna 2021
Kvinnor
Guldmasken för bästa kvinnliga skådespelare