Frida Stéenhoff

Helga Frideborg (Frida) Maria Stéenhoff, född Wadström den 11 december 1865 i Jakob och Johannes församling i Stockholm, död 22 juni 1945 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk författare och debattör med pseudonymen Harold Gote, målare, tecknare samt konsthantverkare.

Biografi

Tidiga år 
Hon var dotter till komministern Carl Bernhard Philonegros Wadström (1831–1918) och Helga Westdahl (1838–1879) samt syster till författaren Ellen Helga Louise Hagen. Hon gifte sig 1887 med provinsialläkaren Gotthilf Stéenhoff och blev mor till Fanny Helga Louise Stéenhoff och Rolf Steenhoff. 

Fadern var en central gestalt i Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen och de pietistiska kretsar i Stockholm som prinsessan Eugénie tillhörde. Som elev vid den Åhlinska skolan i Stockholm 1879–1882 visade hon stora anlag för konstnärlig verksamhet. Vid skolan sysslade hon bland annat med att skära ornament, reliefer och mindre friskulpturer i trä. Hennes föremål observerades vid ett besök av prinsessan Eugénie som lät den moderlösa Steenhoff och hennes syskon  tillbringa flera somrar under uppväxtåren hos prinsessan på hennes sommarhem Villa Fridhem på Gotland. Under sommarvistelserna fick hon sina första lektioner i målning av prinsessan Eugénie.  Prinsessan Eugénie kom också att bli ett stöd för Frida och hennes syster då hennes mor gick bort 1879 och Frida endast var 13 år gammal.

Skolutbildning
Stéenhoff gick först i Normalskolan för flickor och därefter vid Åhlinska skolan 1879–1882. Hon inledde sina studier 1882 studier vid Tekniska skolan i Stockholm med avsikten att bli konstnär men reste efter någon månad till Neuchâtel i Schweiz, för att vistas ett år hos vänner till familjen. Där studerade hon bland annat måleri och franska vid Collège de filles.  När hon återkom till Stockholm fortsatte hon sina studier vid Tekniska skolan i förhoppningen om att senare kunna studera vidare vid Konstakademien. Men hennes far ville att hon skulle studera på riktigt och skaffa sig ett säkrare levebröd än konstnärens så 1885 övergick hon till att studera för en studentexamen vid Lyceum för flickor, hon tog ”Lilla studenten”, examen i tyska och naturvetenskapliga ämnen, på våren 1886 men hon avbröt fortsatta studier på grund av sin förlovning 1886. Som gift var hon bosatt i Sundsvall där maken drev en läkarpraktik och hon fick god tid att ägna sig åt sitt måleri. Om tillfällen erbjöds fortsatte hon sina konststudier bland annat studerade hon för den franske akvarellisten Boucher i Menton 1890 och för Gottfrid Kallstenius och Virginia Larsson i Stockholm 1892 samt Kerstin Cardon 1893. Hennes konstnärskap såg åter ut att vara hennes framtida uppgift och vid Konstföreningen i Stockholms utställning 1895 fick hon två målningar antagna.  Vid den tidpunkten kom hon att intressera sig för social reformverksamhet och ägnade sig i fortsättningen främst åt ett författarskap och föredragsturnéer, men fortsatte dock att måla och utförde några porträtt och väggdekorationer.

Äktenskap
År 1887 gifte hon sig med läkaren Gotthilf Stéenhoff (1859–1943) och flyttade med honom till Sundsvall. De fick dottern Fanny (1888–1968; skoltandläkare i Stockholm och gift med Ärland Noreen) och sonen Rolf (1898–1988). Paret var bosatt i Sundsvall från 1887 till 1905 där maken var stadsläkare. Hon kom därvid genom läkarpraktiken i kontakt med arbetarnas levnadsförhållanden. De flyttade till Oskarshamn då maken blev provinsialläkare där 1908 och till sist till Stockholm 1912, där han fram till sin pensionering 1925 var förste provinsialläkare i Stockholms län. Makarna Stéenhoff och deras barn är begravda på Solna kyrkogård.

Författardebuten
Stéenhoff debuterade 1896 med dramat Lejonets unge, som hon liksom i det följande, gav ut under pseudonymen Harold Gote. Pjäsen hade premiär i Sundsvall 1897. Strax innan premiären, framkom det att  Stéenhoff var styckets författare och det förorsakade en livlig debatt. Pjäsen var kontroversiell, då den förespråkade kärlek utan äktenskap och betraktar preventivmedel som en självklarhet. Det är i Lejonets unge som Stéenhoff formulerar att "Nästa århundrade blir barnets århundrade" och Barnets århundrade kom att bli titeln på Ellen Keys kända bok.

Debattör och opinionsbildare
Stéenhoff var en kontroversiell utgivare av debattskrifter, framför allt genom hennes plädering för friare kärleksförbindelser och kritiken av äktenskapet som institution. Hon krävde, att kvinnan skulle bli en "oberoende ekonomisk enhet" och att hon inte skulle behöva ingå äktenskap med en man för att kunna försörja sig själv och sina barn. Störst upplaga fick debattboken Humanitet och barnalstring (1905) med 23 000 exemplar. I skriften Feminismens moral (1903) introducerades begreppet feminism i Sverige i sin nuvarande betydelse. Tidigare hade begreppet används som en nedsättande beteckning på personer som inte anpassade sig till rådande könskonventioner.

Stéenhoff arbetade aktivt för att reformera den dåtida fattigvården. Hon stiftade en svensk avdelning av Internationale Vereinigung für Mutterschutz und Sexualreform, där hon var medlem. Hon deltog aktivt i den kvinnliga rösträttsrörelsen och i ett flertal humanitära rörelser, bland annat arbetet för kvinnors rätt till barnbegränsning och födelsekontroll. Hon var medarbetare i den liberalt radikala tidskriften Tidevarvet 1923–1936 och hade även nära kontakter med flyktingorganisatörerna i den antinazistiska så kallade Tisdagsklubben, som drevs under hela andra världskriget av Amelie Posse.

Bibliografi

Skönlitteratur

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.

Dramatik
 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg. - Ny upplaga ingår i: Blott ett annat namn för ljus : tre texter. 2007.

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, / Projekt Runeberg.

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.

Varia
  - Ny upplaga ingår i: Blott ett annat namn för ljus : tre texter. 2007.

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.

 - Tillsammans med Anna Lenah Elgström, Elin Wägner med flera.

 - Innehåll: Feminismens moral ; Ett sällsamt öde ; Lejonets unge

Artiklar (urval)
1924 - Samtal med en borgmästare om prostitutionen (Tidevarvet 1924(2):8, s. 4, 5, 6)
1924 - Ellen Key och Nikodemus (Tidevarvet 1924(2):49, s. 1, 6) 
1925 - Babels förbistring: angående befolkningsproblem ... (Tidevarvet 1925(3):7, s. 3)
1925 - Bör nutidsmänniskan tro på drömmar? (Tidevarvet 1925(3):14, s. 4)
1925 - Vad unnar han henne? (Tidevarvet 1925(3):17, s. 4 )

Filmografi
Frida Stéenhoff - Sveriges första feminist. Arnold Film Factory, Sundsvall. Inspelad 2012.  Speltid 17 min.

Referenser

Carlsson Wetterberg, Christina Könskampen främmande för feministpionjärer, Svenska Dagbladet, 2005-08-01. 
Carlsson Wetterberg, Christina Blott ett annat namn för ljus – tre texter av Frida Stéenhoff (2007)
Hennel; Ingeborg Nordin "Författare i sekelskiftets Sundsvall" i "Sundsvalls historia III (1997)

Mårsell, Maria, Feministen som ville påverka hela samhället, Svenska Dagbladet, 2011-01-28.

Svenskt konstnärslexikon del V, sid 257-258, Allhems Förlag, Malmö. 
Noter

Vidare läsning

Litteratur

Externa länkar

Rosenlarv förlag - författarpresentation
Länsbiblioteket Västernorrland - författarpresentation
Christina Carlsson Wetterbergh - Könskampen främmande för feministpionjär
Om Frida Stéenhoff på Stockholmskällan
 

Kvinnor
Födda 1865
Avlidna 1945
Svenska feminister
Svenska författare
Konstnärer från Stockholm
Svenska kvinnorättskämpar
Författare från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Författare publicerade under pseudonym
HBTQ-relaterade författare