kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oorganisk kemi

Oorganisk kemi är den delen av kemin som handlar om oorganiska föreningar. Kemiska föreningar av huvuddelen av grundämnena räknas som oorganiska, men den enorma mängden kolföreningar räknas (med några få undantag) däremot till den organiska kemin. Även enkla föreningar av kol, som inte innehåller väte, räknas som oorganiska, till exempel själva grundämnet kol, koldioxid, karbonater och karbider. Begreppet oorganisk kemi kommer sig av att det ursprungligen syftade på de kemiska föreningar som inte hörde ihop med levande organismer. I gränslandet mellan oorganisk och organisk kemi befinner sig bland annat den metallorganiska kemin och studiet av komplex. Även om oorganiska föreningar återfinns i naturen som mineraler och kan återfinnas i ganska ren form så framställs de flesta preparat i laboratorium.

Nyckelbegrepp 
Den största delen av de föreningar som är oorganiska är salter och består av joner. Exempel på salter är till exempel magnesiumklorid (MgCl2) och natriumoxid (Na2O). Huvuddelen av ett salt är elektriskt neutral då jonernas elektriska laddningar tar ut varandra. Många av dessa oorganiska föreningar kännetecknas av att de har en relativt hög smältpunkt.

Viktiga klasser av salter är oxider, karbonater, halogenider och sulfater. Ofta är oorganiska salter dåliga strömledare i fast form. En annan viktig egenskap är deras löslighet i vatten och deras lätthet att kristalliseras.  Lösligheten i vatten skiljer sig dock från olika salter, bland annat är natriumklorid (NaCl) mycket löslig i vatten, medan bland andra kiseldioxid (SiO2) inte är det.

Den enklaste oorganiska reaktionen är dubbel förskjutning när jonerna utbyts i en blandning av två salter, utan någon förändring av oxidationstillståndet. I redoxreaktioner sänks oxidationstillståndet hos en reaktant, oxidanten, medan oxidationstillståndet höjs hos den andra reaktanten, reduktanten. Resultatet är ett utbyte av elektroner. Elektronutbyte kan ske indirekt också, vilket utnyttjas i till exempel batterier.

Karakterisering av oorganiska föreningar
På grund av det breda spektra av olika oorganiska föreningar och deras egenskaper så finns det ett flertal olika metoder som används för analys inom oorganisk kemi. Äldre metoder tenderade att undersöka massegenskaper såsom den elektriska ledningsförmågan hos lösningar, smältpunkter, löslighet och surhet. Efter kvantmekanikens uppkomst har det tillkommit nya verktyg och analysmetoder för att undersöka de elektroniska egenskaperna hos oorganiska molekyler och fasta ämnen. Dessa mätningar och undersökningar har ofta gett nya insikter som har haft betydelse för de teoretiska modeller som funnits.

Vanligt förekommande analysmetoder är:
Röntgenkristallografi
Olika former av spektroskopi, bland andra:
Elektronspinresonans som möjliggör mätning av paramagnetism.
Vissa former av Interferometri.

Se även
Allmän kemi

Källor

 
Wikipedia:Basartiklar
Organisk kemi

Organisk kemi är vetenskapen om de allra flesta kolföreningars kemi. Organiska föreningar innehåller alltid kol och ofta väte, och ofta även andra grundämnen. Atomer som ofta ingår i organiska föreningar är syre, kväve, halogener, och ibland fosfor eller svavel. Organiska molekyler som består av enbart kol och väte benämns kolväten.

En stor del av den organiska kemin som ämne och forskningsområde handlar om de organiska föreningarnas kemiska reaktioner, och särskilt sådana reaktioner som kan användas för syntes av organiska föreningar.

Historia 
Ursprunget till uppdelningen i en organisk kemi och en oorganisk kemi stod att finna i att flertalet organiska ämnen är jämförelsevis svåra att framställa ur rena grundämnen. Därav blev de tillskrivna en livskraft, en kraft som fanns i allt levande och var nödvändig för att framställa de organiska ämnena. År 1828 framställde Friedrich Wöhler för första gången ett organiskt ämne, urinämne (urea), ur rent oorganiska ursprungsämnen och visade därmed att det inte finns någon principiell skillnad mellan organiska och oorganiska ämnen. Uppdelningen har dock levt kvar med vissa modifikationer som en praktisk, men möjligen något godtycklig uppdelning av ämnet kemi. 

Uppdelningen ligger till grund för biologins uppdelning av organismerna i autotrofa, som kan syntetisera alla sina ämnen ur oorganiskt utgångsmaterial, och heterotrofa, som saknar den förmågan. De organiska ämnenas roll som energibärare är här viktig. 

Åter av praktiska skäl så skiljer man idag åter ut en gren: biokemin, vilken studerar de molekyler som finns i de biologiska organismerna, däribland makromolekyler som DNA-kedjor och proteiner. Själva organkemin har mest kommit att handla om hur man syntetiserar olika organiska föreningar.

Klassificering av organiska föreningar 
 Beskrivning och nomenklatur
 Kolväten
 Funktionella grupper
 Alifatiska föreningar
 Aromatiska föreningar
 Metallorganisk kemi
 Polymerer
 Biomolekyler

Exempel på molekylgrupper inom organisk kemi 
 Alkaner
 Alkener
 Alkyner
 Alkoholer
 Arener
 Estrar
 Karboxylsyror

Externa länkar 
 Organic Chemistry Resources Worldwide
 Organic Chemistry Portal

Kemi
 
Wikipedia:Basartiklar
Laxermedel

Laxermedel eller laxativ, även kallat avföringsmedel (latin remedia laxantia, purgantia, drastica), är ett läkemedel som syftar till att orsaka tarmtömning. Det intas oftast som botemedel mot förstoppning, men även som förberedande behandling vid vissa medicinska åtgärder, som till exempel urografi eller inför en operation. Att behandla med laxermedel kallas att göra en laxering. 

Avföringsmedel delas in i två huvudgrupper: bulkmedel och direktstimulerande medel. Bulkmedel innehåller kostfiber som genom sin volym gör att tarmen stimuleras och har lättare att bearbeta materialet. Direktstimulerande medel retar tarmen så att tarmrörelserna, peristaltiken, blir kraftigare. De direktverkande medlen är effektiva, men kan bli beroendeframkallande vid regelbunden användning. Om problemet inte är akut brukar man rekommendera bulkmedel eller ett milt direktstimulerande medel (som ricinolja).

Läkemedlen kan också ge ett ökat tillflöde till tarmen av de vätskor, som avsöndras dels av tarmslemhinnans egna körtlar, dels av levern och bukspottkörteln. Därigenom åstadkommes ökade och tunnflytande uttömningar genom stolgången. Dessa avförande medel kan ge en kraftig retning av tarmkanalen och framkalla en mycket häftig verkan (så kallade drastiska medel, purgativ), såsom krotonolja, gummigutta, kolokvint, jalappa och så vidare, eller verka mildare, till exempel de feta oljorna, förnämligast ricinolja, vidare rabarber, frangula, senna, aloe med flera. 

De ökade peristaltiska rörelserna hos tarmen, som sådana medel framkallar, påskyndar tarminnehållets passage så att detta inte hinner bringas till fastare konsistens i grovtarmen genom dennas uppsugande verkan av vatten. Vattnet i de lösa avföringarna har till stor del inkommit med dryck och föda; endast vid inverkan av mycket häftigt retande medel som förstör tarmslemhinnans epitel kommer vätskan i större mängd direkt från blodet (jämför arsenikförgiftning). Vissa oorganiska salter, särskilt glaubersalt (natriumsulfat) och engelskt salt (bittersalt, magnesiumsulfat) verkar avförande när de intagits tillsammans med riklig mängd vatten, eftersom dessa salter dels själva endast delvis uppsugs ur tarmen och även binder vattnet så att det inte heller uppsuges på vanligt sätt. Glaubersalt är den avförande beståndsdelen i karlsbadervatten och karlsbadersalt; engelskt salt är det verksamma i bittervatten.

Se även 
 ATC-kod A06: Laxantia
 Purex

Källor 
 

Gastroenterologi
 
Ugglan
Urinoar

En urinoar eller pissoar (från franska pissoir) är en toalett eller anordning i offentlig miljö. Det kan röra sig om en ränna i golvet, en upphängd ränna eller en eller flera skålar, eventuellt med stänkskydd och ibland skärmar mellan användarna.

De flesta urinoarer har varit avsedda för män men det finns även urinoarer utformade för kvinnor.

Galleri

Se även 
 Fountain, urinoar i form av readymade konstverk.

Källor 

Urin
Toaletter
Cumulus

Cumulusmoln, eller stackmoln, förkortning Cu, är ett huvudmolnslag som uppstår genom konvektion. Cumulusmolnen är ofta blomkålsliknande och har en molnbas mellan cirka 600 och 3 000 meter över markytan. Toppen på de mest upptornade molnen kan nå upp till 9 000 meters höjd. Cumulusmoln består vanligen endast av vattendroppar. Om temperaturen är betydligt under noll grader kan iskristaller bildas i molnet.

Typer av cumulusmoln 
 Cumulus humilis "vackertvädersstackmoln" (Cu hum) - med endast liten vertikal utsträckning
 Cumulus mediocris "blomkålsmoln" (Cu med) - med måttlig vertikal utsträckning
 Cumulus congestus "upptornade stackmoln" (Cu con) med stor vertikal utsträckning
 Cumulus fractus (Cu fra) - moln med sönderrivet utseende

Form som är tillämpbar på cumulusmoln
 radiatus "molngator" (ra) - moln i parallella band

Ytterligare kännetecken och följemoln
 pileus (pil) - "hätta", följemoln i form av en liten hätta med liten horisontell utsträckning
 velum (vel) - "segelformad", följemoln bestående av ett slöjliknande moln hopsmält med övre delen av cumulusmolnet
 virga (vir) - "fallstrimmor", nederbörd som ej når marken
 arcus (arc) - "båge", moln med främre rundad del
 pannus (pan) - "formad som ett tygstycke", "trasa", följemoln bestående av sönderrivna moln under huvudmolnet
 tuba (tub) - "trumpetformad", hängande molnpelare som avslöjar en virvel under molnet

Observationer
Små cumulusmoln kan bli talrika och sammanpackade att man kan förväxla dem med stratocumulus eller altocumulus. Cumulusmoln har dock kupolformade toppar och har inte undersidor som är sammansmälta.

Cumulus congestus skiljs från cumulonimbus genom att cumulonimbus har trådig eller strimmig vävnad i sin övre del. Cumulusmoln ger, enligt internationell överenskommelse, aldrig blixt, åska eller hagel.

Cumlus fractus har större mäktighet än stratus fractus och är vanligen vitare och mindre genomskinlig. Cumulus fractus har ibland kupolformad topp, vilket stratus fractus aldrig har.

Referenser

Tryckta källor

Se även

Huvudmolnslag
Daldans

Daldans är en dans som komponerades 1843 av Anders Selinder under namnet "Dans för en morakarl och en kulla", vilken senare kallades för "Dalkarlsdansen". Dansen skapades till ett Nationaldivertiessement med anledning av Karl XIV Johans jubileum då han suttit 25 år på Sveriges tron (1843).

Musiken till de olika turerna är två västgötska polskor ur första häftet av Traditioner af Swenska Folk-Dansar, nummer 19 och 15, som arrangerats ihop för att passa till denna dans.

Referenser
Beskrivning av Svenska Folkdanser del 1, . Texten finns på Runeberg.

Vidare läsning

Externa länkar
 Beskrivning av dansen från Akademiska folkdanslaget (pdf)

Danser
Folkdanser
Csárdás

Csárdás är en ungersk dans. Den dansas i 2/4 takt eller 4/4 takt och har långsam inledning följd av en snabb och hetsig del.

Se även 
 Csardasfurstinnan

Danser
James Ellroy

Lee Earle "James" Ellroy, född 4 mars 1948 i Los Angeles i Kalifornien, är en amerikansk författare.

Under James Ellroys uppväxt mördades hans ensamstående mor av en fortfarande okänd förövare. Senare fastnade James Ellroy i missbruk, blev hemlös och ägnade sig åt att läsa kriminallitteratur och begå enklare inbrott.

James Ellroy skriver med en mycket karakteristisk "telegramstil", bestående av många korta meningar och meningsfragment. Hans tidigare verk kan sägas vara mer traditionella kriminalromaner, men i och med American Tabloid (En amerikansk myt) kom han att omfatta nationella politiska intriger och en utveckling av sin komplexa samhällssyn.

My Dark Places (Mina mörka vrår) från 1996 det närmaste en självbiografi han kommit.

James Ellroy ges i Sverige ut av bokförlaget Bra Böcker AB.

Bibliografi 
(Svenska översättningar av Thomas Preis, om ej annat anges)
 (Brown's Requiem)
 (ej översatt till svenska)
 (Killer on the Road, även utgiven som Silent Terror)

 Lloyd Hopkins-trilogin
 (Blood on the Moon) (filmatiserad 1988 som Cop i regi av James B. Harris)
 (Because the Night)
 (Suicide Hill)

 L.A.-kvartetten
 (The Black Dahlia) (översättning Ulf Gyllenhak) (filmatiserad 2006 i regi av Brian De Palma)
 (The Big Nowhere) (översättning Erik Andersson)
 (L.A. Confidential) (filmatiserad 1997 i regi av Curtis Hanson och 2003 för TV i regi av Eric Laneuville)
 (White Jazz)

 Trilogi om USA:s undre värld
 (American Tabloid)
 (The Cold Six Thousand)
 (Blood's a Rover) (översättning David Nessle)

 Självbiografier
 (My Dark Places)
 (The Hilliker Curse: My Pursuit of Women) översättning David Nessle)

Referenser

Externa länkar 

  

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare under 1900-talet
Amerikanska författare under 2000-talet
Författare från Kalifornien
Födda 1948
Levande personer
Män
Patricia Highsmith

Patricia Highsmith, ursprungligen Mary Patricia Plangman, född 19 januari 1921 i Fort Worth i Texas, död 4 februari 1995 i Locarno i Schweiz, var en amerikansk roman- och novellförfattare, främst berömd för sina psykologiska thrillers, inklusive de fem romanerna om Tom Ripley. Flera av hennes verk har även filmatiserats.

I Andrew Wilsons biografi över Patricia Highsmith, Beautiful Shadow: A Life of Patricia Highsmith (2003), uppges att Patricia Highsmith levt med alkoholproblem och att hon haft svårt med relationer och med hat av typen misantropi.

Highsmith avled på sjukhus i Locarno i Schweiz i sviterna av aplastisk anemi och lungcancer.

Bibliografi i urval 

 (Främlingar på tåg, översättning Hans Ullberg, Forum, 1953)
/Carol (Carol, översättning Karin Lindeqvist, Normal, 2006)
 (När bussen stannar, översättning Hille Blomberg, Wahlström & Widstrand, 1960)
 (En man med många talanger, översättning Mårten Edlund, Spektra, 1974)
 (Djupt vatten, översättning Nils Kjellström, Wahlström & Widstrand, 1959)
 (Mord för Annabelle, översättning Gunnar Isaksson, Wahlström & Widstrand, 1961)
 (Ugglans rop, översättning Gunvor Håkansson, Askild & Kärnekull, 1975)
 (Skuggan av ett ansikte, översättning Anne-Marie Edéus, Wahlström & Widstrand, 1965)
 (Glascellen, översättning Anne-Marie Edéus, Wahlström & Widstrand, 1966)
 (Piskan, översättning Ingvar Skogsberg, Askild & Kärnekull, 1973)
 (En man utan samvete, översättning Britte-Marie Bergström, Spektra, 1975)
 (Förlorarna, översättning Gunilla Berglund, Askild & Kärnekull, 1975)
 (En man med onda avsikter, översättning Britte-Marie Bergström, Spektra, 1976)
 (Ediths dagbok, översättning Jadwiga P. Westrup, Askild & Kärnekull, 1978)
 (Tom Ripley igen!, översättning Britte-Marie Bergström, Spektra, 1981)
 (Found in the Street, översättning Birgitta Willén, Pegas, 1988)
 (Ripley Under Water, översättning Annika Gegenheimer, Rabén Prisma, 1996)

Priser och utmärkelser 
 Grand Master-diplom 1979 (Svenska Deckarakademin)

Filmatiseringar av Highsmiths romaner 
 Främlingar på tåg (1951), i regi av Alfred Hitchcock
 The Two Faces of January (2014), i regi av Hossein Amini
 Carol (2015), i regi av Todd Haynes

 Filmer baserade på böckerna om Tom Ripley:
 Het sol (1960), i regi av René Clément
 Den amerikanske vännen (1977), i regi av Wim Wenders
 The Talented Mr. Ripley (1999), i regi av Anthony Minghella
 Ripley's Game (2002), i regi av Liliana Cavani
 Ripley Under Ground (2005), i regi av Roger Spottiswoode

Referenser

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

 
 ChooseYourHighsmith.com - En webbplats som rekommenderar böcker av Highsmith skapad av W. W. Norton & Company 

Födda 1921
Avlidna 1995
Engelskspråkiga författare
Amerikanska kriminalförfattare
Personer från Fort Worth
Kvinnor
Amerikanska författare under 1900-talet
Bellman (släkt)

Bellman är en tysk-svensk borgerlig släkt med härstamning från Schwanewede vid Bremen, dåvarande Tyskromerska riket, tidigmodern tid (namnet har dock även burits av personer i Sverige som inte tillhört denna släkt). 

Från denna släkt kom skräddare Martin Casten Bellman (död 1685), borgare i Stockholm 1663, gift med Barbara Klein (1645–1713), dotter till den från Essen invandrade skräddaren Johan Klein. Deras äktenskap gav nio barn, varav två söner gav upphov till släktgrenar som överlevt några generationer.

Släktled med medlemmar i urval

Martin Casten Bellman
Johan Arendt Bellman (1664-1709), universitetslärare och musiker
Johan Arendt Bellman (1707-1765), lagman
Carl Michael Bellman (1740-1795), skald, gift med Lovisa Fredrica Bellman
Johan Martin (1667-1707), bancofiskal i Stockholm
Johan Martin (född 1725), landsfiskal i Finland, dit han flyttade (släktgrenen fortlevde Finland till början av 1900-talet)

Källa 
 

Svenska släkter
Tyska släkter
Med tacksam röst och tacksam själ

Med tacksam röst och tacksam själ (Ich singe dir mit Herz und Mund) är en lovpsalm av Paul Gerhardt, tryckt år 1653 tillsammans med melodin av Johann Crüger (3/2, F-dur) från samma år. Texten översatt till svenska av Johan Alfred Eklund år 1911. Vers två bygger på Klagovisorna 3:22-23 och vers tre på Jobs bok 38:4-7. Melodin används också ibland till Kom, låt oss nu förenas här. Vid psalmens första publicering i Sverige 1921 användes en annan koral. Det anges i Koralbok för Nya psalmer, 1921 att melodin eventuellt är gjord av Johan Georg Christian Störl från 1710 och att det är samma melodi som används till psalmen Din klara sol går åter opp (1819 nr 420), Ett litet fattigt barn jag är och Dig, ljusens Fader, vare pris.

I tre av psalmens nio strofer ställs frågor om vem som ”bygger jordens vida rund” eller vem som ”skänker under livets vår av lyckans rikedom” – och sedan kommer svaret: ”Min Gud och Fader, det är du”.

Publicerad i 
Nya psalmer 1921 som nummer 627 under rubriken "Det Kristliga Troslivet: Troslivet i hem och samhälle: Det kristna hemmet: På födelsedagen".
1937 års psalmbok som nummer 523 under rubriken "Ungdom".
Herren Lever 1977 som nummer 807 under rubriken "Lovsånger".
Den svenska psalmboken 1986 som nummer 24 under rubriken "Gud, vår skapare och Fader".
Lova Herren 1988 som nummer 608 under rubriken "Guds barns tacksägelse och lovsång"
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nummer 288 under rubriken "Glädje och tacksamhet"
Cecilia 2013 som nummer 37 under rubriken "Gud Fadern".

Externa länkar
Hos The Cyber Hymnal kan man lyssna till  Crügers melodi (kallad ”Gräfenberg”)

Referenser

Noter 

Tyska psalmer
Verk av Paul Gerhardt
Tack, gode Gud, för allt som finns

Tack, gode Gud för allt som finns är en svensk version av Franciskus av Assisis berömda dikt Solsång från 1220-talet, gjord av Olov Hartman år 1974. I sju strofer besjungs Guds skapelse, med inspiration från Psaltarpsalm nummer 104. Skapelsen besjälas: broder Sol, syster Måne, syster Vatten, broder Eld, moder Jord och syster Död.

Melodi (3/2, C-dur) från Köln, tryckt år 1623 (den s.k. "Mr Bean-psalmen", känd från Mr Beans kyrkobesök - se Rowan Atkinson), alternativt en melodi av Egil Hovland eller en tredje melodi av Börge Ring. Köln-melodin används också i psalm 331: "Guds härlighet oss styrka ger...", men där i D-dur.

Publicerad i 
Cantarellen 1984 som nummer 27 med Börge Rings melodi.
 under rubriken "Gud, vår Skapare och Fader".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nr. 447 under rubriken "Guds skapelse"
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 184 under rubriken "Vi tackar dig".
Cecilia 2013 som nummer 38 under rubriken "Gud Fadern".

Referenser

Svenska psalmer
Italienska psalmer
Polisanmälan

En polisanmälan är en beskrivning av ett misstänkt brott som leder till ett polisärende och kan ligga till grund för en förundersökning. Statistik över antal polisanmälningar används även när brottsligheten och polisresurser i ett område ska bedömas.

En polisanmälan innehåller vanligen 
 en beskrivning av händelsen
 tids- och platsangivelse
 signalement och i förekommande fall identitet på gärningsmannen
 beskrivning av ev. vapen, flyktväg, mm

Källor

Straffrätt
Tjänstefel

Tjänstefel är ett brott enligt svensk rätt (20 kap. 1 § brottsbalken), som innebär ett åsidosättande, av oaktsamhet eller uppsåt, vid myndighetsutövande, av vad som gäller för uppgiften. Tjänstefel kan begås av anställda inom det offentliga och inom det privata, så länge som det är myndighetsutövning som personen uträttar. En privat anställd på till exempel bilbesiktningen kan alltså begå tjänstefel. Åtal och fällande dom leder till böter eller fängelse i upp till två år, men vid grovt tjänstefel kan fängelse i upp till sex år utdömas.

En äldre brottstyp med samma benämning förekom i Sverige före författningsreformen och arbetsrättsreformerna på 1970-talet. För tjänstefel fordrades då inte att felet innebar myndighetsutövning.

Se även 
 Ämbetsmannaansvar
 Tjänstemannaansvar
 Mutbrott

Brott mot allmänheten och staten
Förvaltning
Förvaltningsrätt
Scarlett O'Hara

Scarlett O'Hara är huvudpersonen i Margaret Mitchells roman Borta med vinden.

Scarlett O'Hara är dotter till en irländsk invandrare och blir huvudansvarig för sin faders plantage under det amerikanska inbördeskriget. Hon är romantiskt intresserad av den charmerande Rhett Butler men mister honom i romanens slut efter att ha velat för länge.

I filmen med samma namn spelas hon av Vivien Leigh.

Litterära figurer
Filmfigurer
Philip Marlowe

Privatdetektiven Philip Marlowe är huvudpersonen i sju detektivromaner av Raymond Chandler mellan åren 1939 och 1958. Chandler var efterföljare i den hårdkokta skolan till Dashiell Hammett.

Marlowe löser fall i Los Angeles och den fiktiv staden Bay City med Santa Monica som förebild.

På film har Philip Marlowe bland annat gestaltats av Humphrey Bogart, Dick Powell, Powers Boothe, James Garner, Robert Mitchum och Elliott Gould.

Litteratur
 Sundström, Hans: Marlowe – en man på mörka gator. Hufvudstadsbladet, 23.7.2015, sid. 18–19.

Marlowe, Philip
Fiktiva figurer introducerade 1939
Adam Dalgliesh

Adam Dalgliesh är en fiktiv polis som är huvudperson i en rad detektivromaner av P.D. James. Adam Dalgliesh medverkar i 14 romaner och första framträdandet är i boken Cover Her Face (1962; Slut hennes ögon). 

Cover Her Face (1962; "Slut hennes ögon")
A Mind to Murder (1963; "Mord i sinnet")
Unnatural Causes (1967; "Onaturlig död")
Shroud for a Nightingale (1971; "Döden går ronden").
The Black Tower (1975; "Det svarta tornet")
The Death of an Expert Witness (1977; "Ett expertvittnes död").
A Taste for Death (1986; "Smak för döden").
Devices and Desires (1989; "Böjelser och begär")
Original Sin (1994; "Arvssynd")
A Certain Justice (1997; "Ett slags rättvisa")
Death in Holy Orders (2001; "Yttersta domen")
The Murder Room (2003; "I mördarens rum")
The Lighthouse (2005; "Fyren")
The Private Patient (2008; "Patienten")

Han är huvudperson i TV-serien Dalgliesh från 2021, som bygger på sex av böckerna.
De 10 första böckerna är också filmade med Roy Marsden i huvudrollen,
inspelade mellan 1983 och 1998.

Dalgliesh, Adam
Dalgliesh
Romaner av P.D. James
Fiktiva figurer introducerade 1962
Emma (möbel)

Emma är en stoppad fåtölj med hög och ofta rundad rygg, ofta så hög att den ger stöd för huvudet. Armstöden är mycket små eller saknas helt, vilket gjorde emman särskilt lämplig för modet att bära krinolinklänningar. Stolstypen förekom ofta i varianter av nyrokoko och tapetserarstil, och fick sitt genombrott på 1840-talet.

Källor 
Nationalencyklopedin, emma. (hämtad 2019-01-18) 

Sittmöbler
Divan (möbel)

En divan är en lång soffa med lösa dynor eller kuddar istället för ett fast ryggstöd. Divanen kommer ursprungligen från Mellanöstern och var vanlig i Europa under romantiken, ungefär mellan 1820 och 1850.

Namnet kommer av att sofforna ofta stod utplacerade längs väggarna i divanernas kammare.

Sittmöbler
Liggmöbler
Dyschatell

En dyschatell eller duchâtel är en låg soffa med en mjuk stoppad sits och lösa dynor. Dyscha är en förkortning av dyschatell.

Ordet härrör från den franska ministern greve Duchâtel, som var en verksam i Köpenhamn på 1880- talet. När han skulle hem till Frankrike igen kunde han inte ta med sig alla sina saker utan ställde till med auktion. På denna inropade den skånske friherren von Blixen-Finecke en liggsoffa med lösa dynor i ryggen, som fick namn efter sin förra ägare. Från att sålunda ursprungligen ha varit ett familjeskämt spred sig ordet dyschatell. I Sverige blev möbeln populär i slutet av 1930-talet.

Noter

Liggmöbler