kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pablo

Pablo är ett namn som är spanskans motsvarighet till Paul.

Kända personer som heter eller har hetat Pablo
Pablo Escobar, colombiansk narkotikakung
Pablo Francisco, amerikansk ståuppkomiker
Pablo Garrido 
Pablo Morales, amerikansk simmare
Pablo Neruda, chilensk poet
Pablo Picasso, spansk konstnär
Pablo de Rokha, chilensk poet
Pablo Monsalvo, argentinsk fotbollsspelare
 Pablo (fotbollsspelare) (1991–), en brasiliansk fotbollsspelare

Fiktiva personer som heter Pablo
Pablo - rollfigur i de tecknade serierna om Tintin
Pablo, "Pingvinen som alltid frös" - en av rollfigurerna i Disneyfilmen Tre Caballeros.

Mansnamn
Spanska förnamn
Turinge kyrka

Turinge kyrka är en kyrkobyggnad som ingår i Turinge-Taxinge församling i Södertälje kontrakt i Strängnäs stift. Kyrkan ligger i Nykvarns kommun, mellan Södertälje och Strängnäs.

Historia
Kyrkan äldsta delar uppfördes på 1100-talet. Ett torn i väster och en sakristia tillkom på 1200-talet. Kyrkorummet förlängdes på 1300-talet och på 1400-talet tillkom vapenhuset. 1 juli 1802 slog blixten ned och förstörde kyrktornet. Ett nytt uppfördes och 1805 var nuvarande tornhuv färdigställd. Den kopparklädda tornhuven och tornet är inbördes något vridna mot varandra. Kyrkbacken är en av Södermanlands bäst bevarade med hus och bodar från 1700- och 1800-talen. Turinge kyrka är mest känd för det gravkor i barockstil som Erik Dahlbergh ritade och lät uppföra åt sig på 1680-talet. Gravkoret räknas till ett av barockens mest framträdande monument i Sverige.

Inventarier
 Dopfunten av granit är från slutet av 1200-talet.
 Nuvarande predikstol är från 1891.
 I vapenhuset finns den så kallade Turingestenen, en runsten från 1000-talet.

Orgel
1794 bygger Olof Schwan, Stockholm en orgel med 8 stämmor.
1929 bygger Olof Hammarberg, Göteborg en orgel med 19 stämmor, två manualer och pedal.
Den nuvarande orgeln är byggd 1968 av Åkerman & Lund, Knivsta och är en mekanisk orgel. Fasaden är från 1794 års orgel.

Bilder

Se även
Turinge församling

Källor

Externa länkar

 Turinge-Taxinge församling
 Strängnäs stift informerar

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Byggnader och anläggningar i Nykvarns kommun
Kyrkobyggnader avbildade i Suecian
St. Louis to Liverpool

St. Louis to Liverpool är ett musikalbum av Chuck Berry, släppt november 1964 på Chess Records.

Det här albumet var det första som släpptes efter Berrys två år långa fängelsevistelse och med detta gjorde Berry comeback in i musiklandskapet. I och med att The Beatles och The Rolling Stones fått hits med några av hans tidigare låtar ("Rock and Roll Music", "Come On", "Carol" med flera) blev många som inte hört talas om honom (särskilt i Europa) intresserade av hans musik.

"No Particular Place to Go" blev tia på singellistan i USA och trea i Storbritannien, Berrys högst placerade singelhit där efter "My Ding-a-Ling" från 1972. Även "Promised Land" och "You Never Can Tell" blev populära. "You Never Can Tell" kom att bli Berrys sista stora hitlåt på åtta år.

Jämför man musiken på det här albumet kan man lägga märke till att hans texter blivit smartare och mer utvecklade här än de var på 1950-talet. Många menar också att även albumspåren som "Our Little Rendezvous" och "Go Bobby Soxer" tillhör hans bästa kompositioner. Även om det mesta på albumet är ren rock and roll finns också lite blues med här i låtarna "The Things I Used to Do" och "Night Beat".

Många legendariska musiker medverkar på albumet. Blueslegenden Willie Dixon spelar bas på de flesta spåren, den kände pianisten Johnnie Johnson medverkar, och likaså trummisen Odie Payne.

Att man inkluderat Liverpool i titeln på albumet kommer av Berrys ökade popularitet i Storbritannien då albumet släpptes.

Låtlista 
Låtar utan angiven upphovsman är skrivna av Chuck Berry.

"Little Marie" - 2:37
"Our Little Rendezvous" - 2:03
"No Particular Place to Go" - 2:44
"You Two" - 2:11
"Promised Land" - 2:24
"You Never Can Tell" - 2:43
"Go Bobby Soxer" - 2:59
"The Things I Used to Do" (Guitar Slim) – 2:42
"Liverpool Drive" - 2:56
"Night Beat" - 2:46
"Merry Christmas, Baby" (Lou Baxter/Johnny Moore) – 3:14
"Brenda Lee" - 2:15

Musikalbum 1964
Album av Chuck Berry
Oliveira da Figueira

Oliveira da Figueira är en fiktiv figur som förekommer i Tintins äventyr, han är en köpman från Portugal verksam i Wadesdah.

Första mötet
Första gången han dyker upp är i Faraos cigarrer. Tintin möter honom på en båt och det visar sig att Oliveira da Figueira är en skicklig försäljare. Det första han gör är att visa Tintin sina produkter och förklarar att det inte kostar något att titta lite. Det visar sig att Oliveira da Figueira har en otrolig övertalningsförmåga och Tintin som tror att han kan stå emot försäljare har ändå till slut köpt en hel hög av onödiga produkter. Man får sedan veta att Oliveira da Figueira slår sig ned i öknen och kan sälja sina produkter till beduinerna. Det visar sig dock att visa beduiner inte riktigt har förstått sig på hur en del varor ska användas så risken finns att de till och med äter tvål.

Härkomst
Oliveira da Figueira är från Portugal vilket han gärna påtalar, men bor numera i Khemeds huvudstad Wadesdah. Han dyker sedan upp i Det svarta guldet, där han driver en butik som han säljer sina produkter i. Han har också alltid en flaska vin till hands som är från Portugal vilket kan tolkas som ett drag av hemlängtan. Han dyker även upp i Koks i lasten där han lever farligt då det är oroligt i Khemed och Tintin och Kapten Haddock är eftersökta.

Lojalitet
Givetvis ställer han upp för sina vänner Tintin och Kapten Haddock trots att det kan innebära fara för honom.

Seriefigurer i Tintin
Seriefigurer introducerade 1934

en:List of The Adventures of Tintin characters#Oliveira de Figueira
fr:Liste des personnages des Aventures de Tintin#F
Olof Widgren

Johan Olof Widgren, ursprungligen Pettersson, född  9 juni 1907 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, död där 6 mars 1999 i Oscars församling, var en svensk skådespelare.

Biografi 

Widgren bedrev humanistiska studier vid Stockholms Högskola 1925–1928. Han började med att spela studentteater innan han studerade vid Dramatens elevskola 1928–1931. Efter studierna engagerades han av Gösta Ekman 1931–1935, därefter engagerades han vid Dramaten fram till 1969. Han har även varit verksam vid stadsteatrarna i Norrköping och Malmö samt Riksteatern och TV-teatern.

Han filmdebuterade 1930 i Julius Jaenzons Ulla, min Ulla, och medverkade i drygt 50 film- och TV-produktioner.

Mellan 1947 och 1955 reciterade han Nyårsklockan vid tolvslaget på Skansen. Han tilldelades 1967 års O'Neill-stipendium.

Widgren var gift från 1933 med Nancy Kristina Louise (Johansson) Peiram, född 1906 i Helsingborg, död 1942 i Stockholm, från 1943 med Hulda Elisabeth Mireille Hammar, född 1909, död 1959 i Stockholm, samt från 1963 och till sin död med Anna (Anni) Kihlgren (född 1929, död 2019 i Stockholm), dotter till bergsingenjör Knut Kihlgren.

Widgren är far till bibliotekarien Lillemor Widgren Matlack (född 1934), skådespelaren Kerstin Widgren (född 1936), ämbetsmannen Jonas Widgren (1944–2004), professor Mats Widgren (född 1948) och morfar till skådespelaren och regissören Helena Bergström.

Olof Widgren är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

TV-produktioner 

1957 - Svarta handsken
1959 - Romeo och Julia i Östberlin
1960 - Antigone
1961 - Utan fast bostad 
1961 - Kardinalernas middag 
1961 - Han som fick leva om sitt liv

1962 - Kvartetten som sprängdes 
1962 - Trasiga änglar 

1962 - Dödsdansen 
1962 - Paria 
1962 - Sex roller söka en författare 
1962 - Välkomstmiddag
1963 - Ett drömspel
1966 - Patrasket 
1966 - Tartuffe 
1966 - Pyromanerna 

1967 - Fadren 
1968 - Pygmalion

1981 - Svartskallen

1983 - Polskan och puckelryggen
1984 - Martin Frosts imperium

Teater

Roller (ej komplett)

Regi

Radioteater

Roller

Vidare läsning

Referenser

Noter

Källor 
 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar 
 
 Olof Widgren på Malmö stadsteater

 Östgötateaterns arkiv
 

 

Födda 1907
Avlidna 1999
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Mottagare av Illis Quorum
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Khemed

Khemed är ett fiktivt arabland som är omnämnt i flera äventyr med Tintin, bland andra Det svarta guldet och Koks i lasten. Landets huvudstad är Wadesdah. I landet pågår ett ständigt inbördeskrig mellan emir Muhammed Ben Kalish Ezab och schejk Bab El Ehr.

Fiktiva platser i Tintins äventyr
Fiktiva länder i Asien
Qutb al-Din Bahadur Shah

Qutb al-Din Bahadur Shah, död 1536 (stupad mot portugiser), var sultan av Gujarat 1526–1535 och åter, efter tillfällig ockupation av stormogulen Humajun, 1535–1536. Det var Bahadur Shah som till portugiserna förlorade det område där staden Bombay anlades.

Referenser 

Indiska regenter
Personer i Indien under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1536
Män
Sultanatet Gujarat

Sultanatet Gujarat var en muslimsk statsbildning i det ungefärliga område där idag den indiska delstaten Gujarat finns. Den förste sultanen utropades 1396. Sultanen Nasir al-Din Ahmad Shah I grundade huvudstaden Ahmedabad 1412. Sultanatet ockuperades av stormogulen Humajun 1535-1536. Humajuns son, Akbar den store, erövrade sultanatet 1573. Den siste sultanen, Shams al-Din Muzaffar III, återtog tillfälligt sitt rike under 1583, varefter sultanatet definitivt kom att lyda under mogulriket.

Historiska indiska stater
Gujarat
Ahmad Shah

Ahmad Shah kan syfta på

Nasir al-Din Ahmad Shah I, en sultan av Gujarat mellan 1411 och 1442
Ahmed Shah Durrani (1724–1773), grundare av den kungliga Durranidynastin i Afghanistan
Ahmad Shah Massoud (1953–2001), en afghansk politiker och krigsherre
Ahmad Shah Mirza (1897–1930), en persisk shah
Nasir al-Din Ahmad Shah I

Nasir al-Din Ahmad Shah I var sultan av Gujarat mellan 1411 och 1442. Han tillhörde dynastin Muzaffarid. År 1412 grundade han rikets huvudstad Ahmedabad.

Referenser 

Indiska regenter
Män
Avlidna 1442
Födda okänt år
Personer i Indien under 1400-talet
City 106,5

City 106,5 var en radiostation i Uppsala som ägdes och drevs av Upsala Nya Tidning. Stationen hette ursprungligen Radio 1, som startade den 9 oktober 1993, men bytte namn 1997. City 106,5 inriktade sig på att spela blandad musik, i likhet med Mix Megapol. City 106,5 hade ett maximal möjlig räckvidd om 223 000 personer. Av dessa lyssnade 15,4% på kanalen. Enda kommersiella konkurrenten i Uppsala-etern var Rix FM.
Kanalen sände även morgonprogrammet Äntligen morgon med Adam & Gry varje vardag. Kanalen sände nyheter från TV4.

År 2008 kom UNT överens med MTG Radio om att City 106,5 skulle göras om till en station för Lugna Favoriter. Stationen upphörde med sina sändningar den 8 juni samma år.

Frekvens
106,5 MHz (Uppsala)

Programledare
Håkan Wikström 
Bosse Pettersson 
Madeleine Kihlman 
Jens Petterson
Johanna Öberg 
Petter Eriksson
Micke Aaltonen

Externa länkar
 City 106,5

Referenser

Media i Uppsala
Erik A. Petschler

Erik A. Petschler, Erik Arthur Petschler, född 2 september 1881 i Göteborg, död 10 december 1945 i Stockholm, var en svensk regissör, skådespelare, produktionsledare och skulptör. 

Petschler var son till direktören Hugo Richard Petschler och Augusta Tryselius. Han var gift med författaren Ragnhild E. Ch. Broberg. Efter avslutad skolgång vid läroverket i Göteborg och Stockholm arbetade han som kontorist i Stockholm 1895–1897 innan han övergick till teatern.

Petschler scendebuterade 1897 hos Wilhelm Rydberg och blev 1898 engagerad av Albert Ranft fram till 1918. Däremellan tillhörde han olika teatrar och sällskap, bland annat Dramatiska teatern 1907–1908 och Folkteatern i Göteborg 1908–1911. Han filmdebuterade 1913 i Mauritz Stiller På livets ödesvägar och kom att medverka i drygt 30 filmer varav 13 var ljudfilmer. Som konstnär medverkade han bland annat i Skådespelarnas egen utställning på Fahlcrantz konstgalleri i Stockholm 1937.

Han startade en egen filmskola 1919. 1921 startade han Petschler-Film, där verkade som författare, regissör och skådespelare. Bolaget gjorde folklustspel som Värmlänningarna och filmfarser som "Luffar-Petter" och Hin och smålänningen. Petschler-Film upphörde 1932. Därefter var Petschler främst verksam som skådespelare i farser.

Filmografi

Regi

Filmmanus

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 410, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Externa länkar 

 
 Erik A. Petschlers arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Svenska regissörer under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Skådespelare från Göteborg
Födda 1881
Avlidna 1945
Män
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska filmregissörer
Sambhal

Sambhal är en stad i distriktet Moradabad i den indiska delstaten Uttar Pradesh. Folkmängden uppgick till 220 813 invånare vid folkräkningen 2011. Omkring hälften är av kasten yadav och muslimska grupper; andra kaster som är representerade i staden är olika jater, kharagvanshis, daliter, thakurs, gujarer med flera.

Källor

Orter i Uttar Pradesh
International FM

International FM var en privat lokalradiostation i Norrköping.

Bakgrund
International FM sände över Norrköping. Stationen spelade ofta musik på andra språk än engelska och svenska, samtidigt som de ville ha en lokal förankring i Norrköping och Östergötland. Stationen var en av de första att få sändningstillstånd efter att nya regler införts som ersatte licensauktionerna med en urvalsprocess. Kanalens långsamma start kritiserades av konkurrenter, som ansåg att kanalen var en ursäkt för licensinnehavaren Radio & Co att utesluta dem från sin dominerande ställning på den lokala marknaden.

Norrköpingskoncessionen 100,9 blev intressant efter att Norrköpings Radio & Co beslutat att lägga ner sina tidigare radiostationer i Östergötland och Sörmland, Radio Match och Gold FM, på grund av de fyra licensernas höga koncessionsavgifter. Exempelvis betalade man 1 288 500 kronor per år för 106,5 i Norrköping (inklusive tre slavsändare). Däremot sände International FM på en koncession vilken endast hade en avgift på 42 000. Dessa licenser har dock ofta strikta krav på lokalt producerat material. Under sin existens fälldes stationen flera gånger av granskningsnämnden för att man inte hade tillräckligt lokalt förankrade sändningar. I mars år 2006 meddelades att stationen skulle få ny inriktning, och dessutom även börja sända över Linköping. Den nya stationen fick namnet East FM, vilket Radio Match (106,5) i Norrköping hette mellan åren 1991-1997. Den 18 april samma år klockan 15:00 ersattes International FM med East FM.

International FM sände på frekvensen 100,9 MHz. Kanalen hade ett universum (maximal möjlig räckvidd) på 142 000 personer. Det kan dock tilläggas att koncessionen idag har ett större universum, då man i samband med övergången till East FM fick en slavsändare i Linköping. Stationens officiella webbplats återfanns på www.internationalfm.tk.

Externa länkar
Norrköpings Radio & Co

Svenska privata lokalradiostationer
Mumba Devi-templet

Mumba Devi-templet är ett gammalt hinduiskt tempel, i Bombay, Indien. Templet är tillägnat Mumbā, den lokala inkarnationen av modersgudinnan Devi. Marathis Mumbā kommer från sanskrits Mahā-Ambā ("stor moder"), och Mumbāī (marathi för Bombay) kombinerar namnet med aī, marathi för "moder". 

Medan hinduiska sekter tillägnad gudinnan Mumbadevi finns beskrivna så långt bak som under 1400-talet, sägs det att templet byggdes 1675 av en hinduisk kvinna, också med namnet Mumba. 

Mumba var skyddsgudinna för agri (saltsamlarna) och kolis (fiskarna), de ursprungliga invånarna på Bombays sju öar. Mumba finns avbildad som en svart stenstatyett inne i templet.

Referenser 

Tempel i Indien
Hinduiska tempel

es:Templo de Mumba Devi
Bombay Samachar

Bombay Samachar, även Mumbai Samachar, är Indiens äldsta fortfarande utkommande dagstidning. Tidningen är skriven på gujarati och har getts ut i Bombay sedan 1822. Mumbai Samachar är en av Bombays mest betrodda tidningar.

Externa länkar 
Bombay Samachar

Kultur i Indien
Gateway of India

Gateway of India (eng. "Porten till Indien") är ett byggnadsmonument i den indiska staden Bombay. Monumentet är byggt i gul sandsten och format som en triumfbåge, 26 meter hög, i lokal stil.

Monumentet uppfördes mellan 1915 och 1924 till minne av det besök det brittiska kungaparet, George V och drottning Mary, gjorde i Bombay 1911. 

Byggnader och anläggningar i Bombay
Byggnader i sandsten
Minnesmärken i Indien
Triumfbågar
Julius Jaenzon

Joel Julius Jaenzon, född 8 juli 1885 i Göteborg, död 17 februari 1961 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk filmfotograf och filmregissör.

Biografi
Jaenzon utbildade sig till porträttfotograf och kom i kontakt med film 1905. Han filmade den första norska spelfilmen Fiskerlivets farer och arbetade en period i USA. Han anställdes 1910 som laboratoriechef och fotograf på Svenska Bio.

Han kom att bli den förste betydande filmfotografen i svensk film med över 100 filmer där han svarade för foto. Han samarbetade mest med regissörerna Victor Sjöström och Mauritz Stiller. Han var bror till filmfotografen Henrik Jaenzon. En del av hans produktion är utgiven under pseudonymen J. Julius.

Jaenzon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi roller

Regi 
 (regi tillsammans med Edvin Adolphson)

Filmfoto i urval

Källor 
 Jaenzon, Joel Julius på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
 

Svenska filmfotografer
Svenska filmregissörer
Svenska fotografer under 1900-talet
Fotografer från Göteborg
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1885
Avlidna 1961
Män
Sardar Hukam Singh

Sardar Hukam Singh, född 30 augusti 1895 i nuvarande Sahiwal i Pakistan, då Montgomery i Brittiska Indien, död 27 maj 1983, var en indisk politiker och talman i Lok Sabha mellan 1962 och 1967. Juridisk examen i Lahore och advokat i hemstaden. Juris hedersdoktor i Patiala 1967.

Singh blev på 1920-talet aktiv i den sikhiska politiska organisationen Shiromani Akali Dal och var även dess president, vilket ledde till att han fängslades av britterna. Vid självständigheten 1947 flydde han från det nybildade Pakistan till Indien, där han omgående utsågs till domare. Redan 1948 blev han dock ledamot i den provisoriska lagstiftande församlingen för partiet Akali Dal, vilket gjorde att han lämnade domartjänsten. Han valdes sedan in i Lok Sabha vid de första valen 1951, och blev vice talman 1956. Singh valdes till talman 1962, avstod från att kandidera till omval i valen till Lok Sabha 1967, och utnämndes till guvernör i delstaten Rajasthan samma år. Han pensionerade sig från sin guvernörstjänst 1972.

Politiker i Punjab (Indien)
Män
Födda 1895
Avlidna 1983
Ganesh V. Mavalankar

Ganesh Vasudev Mavalankar (Dadasaheb Mavalankar), född 27 november 1888 i Baroda (familjen härstammade från Ratnagiri), död 27 februari 1956 i Ahmedabad, i hjärtattack, var en indisk politiker och Lok Sabhas förste talman. B.A.-examen från Gujarat College, Ahmedabad, 1908. Juridisk examen 1912. Advokat från 1913, tidigt verksam i Kongresspartiet, varför Mavalankar tillbragte 6 år i fängelse under britterna.

Eftersom Mavalankar varit talman i den lagstiftande församlingen i Bombay före den indiska självständigheten 1947 föll det sig naturligt att han blev talman först för den provisoriska lagstiftande församlingen i det självständiga Indien, som i Lok Sabha.

Indiska politiker under 1900-talet
Män
Födda 1888
Avlidna 1956
M. Ananthasayanam Ayyangar

Madabhushi Ananthasayanam Ayyangar, född 4 februari 1891 vid Tiruchanur nära Tirupati i nuv. Andhra Pradesh, död där 19 mars 1978, var en indisk politiker (INC) och talman för Lok Sabha från 1956 till 1962.

B.A.-examen från Pachaiyappa's College i Madras sedan juridisk examen i samma stad 1913. Matematiklärare 1912, sedan advokat och aktiv politiker från 1934. På grund av sina politiska aktiviteter satt Ayyangar fängslad under brittisk tid i omkring 3 år.

Ayyangar var vice talman i såväl den provisoriska lagstiftande församlingen i det självständiga Indien, som i Lok Sabha. När talmannen Ganesh V. Mavalankar 1956 avled i en hjärtattack efterträddes han av Ayyangar. Efter valen till Lok Sabha 1962 avböjde Ayyangar omval som talman och avsade sig sin plats i Lok Sabha, för att istället bli guvernör i delstaten Bihar. Efter sin tid som guvernör i Bihar pensionerade sig Ayyangar.

Andhrapolitiker
Män
Födda 1891
Avlidna 1978
Gull Natorp

Alma Gunilla (Gull) Maria Natorp, född Ericsson den 10 januari 1880 i Jakobs församling i Stockholm, död 30 april 1962 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi  
Gull Natorp scendebuterade 1905 hos Albert Ranft. Efter teaterstudier 1904–1905 och diverse engagemang bland annat hos Uno Brander och Mauritz Stiller vid nystartade Lilla teatern i Stockholm 1910–1913, var hon med avbrott för säsongen 1931–1932 hos Gösta Ekman och en turné hösten 1933 med Dramatiska teatern, anställd vid Blancheteatern 1917-1936. Från 1936 arbetade hon vid olika teatrar, främst i Stockholm bland annat Stadsteatern och Oscarsteatern, men även i Göteborg och arbetade även för Radioteatern. 

Natorp filmdebuterade 1913 i Mauritz Stillers Mannekängen och kom att medverka i drygt 80 filmer. Gull Natorp kunde ses i många biroller på svensk film under 1930- och 1940-talen, med sitt levande kroppsspråk och sin utmärkande röst. Hon utmärker sig för rollen som Grevinnan Löwencreutz i Kungen kommer från 1936, och som den hunsade hemmafrun Lovise Granlund född Riddarsporre i Fram för lilla Märta från 1945. Hon medverkade även i Familjen Björck från 1940, i rollen som den intrigerande Tant Inga, och som tjänstepigan Malla i Ingmar Bergmans film Sommarnattens leende (1955). 

Natorp var från 1913 gift med skådespelaren Arthur Natorp. De är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Referenser

Fotnoter

Källor 
 Gull Natorp i Dramatens Rollbok
 Gull Natorp i Malmö stadsteaters pjäsarkiv

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1880
Avlidna 1962
Kvinnor