kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Motorvägar i Luxemburg

Luxemburg är ett av Europas minsta länder. Trots detta finns det ett antal motorvägar i landet. De förbinder landet med grannländerna men de används till största del för lokal trafik inom landet.

Dessutom pågår utbyggnad av A7/N7 norrut från huvudstaden till motorväg. Redan nu (2006-06) är delar av sträckan mellan Luxemburg och Ettelbruck färdigbyggda (se bilden). Denna sträcka är verkligen i behov av utbyggnad då den idag till stora delar går som stadsgata genom huvudstaden samt genom andra orter längs vägen.

Motorvägssträckor i Luxemburg

 A1 - E44 - Luxemburg - Wasserbillig - (Tyskland)
 A3 - E25 - Luxemburg - Dudelange - (Frankrike) 
 A4 -       Luxemburg - Esch-sur-Alzette
 A6 - E25 - (Belgien) - Luxemburg
 A7 - E421 - Lintgen - Ettelbruck
 A13 - delvis E29 - Pétange - Bettembourg - (Tyskland)
Brian Sedgemore

Brian Charles John Sedgemore, född 17 mars 1937 i Exmouth, Devon, död 29 april 2015 i London, var en brittisk politiker. Han var parlamentsledamot för Labour Party från 1974 till 1979 och från 1983 till 2005. Han invaldes första gången för valkretsen Luton West och representerade från 1983 Hackney South and Shoreditch. Han kandiderade inte i valet 2005.  

Den 25 april 2005 tillkännagav Sedgemore att han lämnade Labour och gick över till Liberaldemokraterna. Han uppmanade också alla brittiska mitten- och vänster-väljare att rösta på Liberal Democrats för att ge Tony Blair "a bloody nose". Sedgemore hade röstat mot Blairs regering i flera viktiga frågor under sin sista mandatperiod och var bland annat starkt emot Irakkriget.

Källor

Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska politiker under 1900-talet
Brittiska politiker under 2000-talet
Personer från Devon
Födda 1937
Avlidna 2015
Män
Alumner från Corpus Christi College, Oxford
Huvudverk

I en orgel finns ofta flera uppsättningar med pipor, kopplade till var sin manual i spelbordet. Det viktigaste och vanligen också största verket kallas huvudverk.

Se även 
 Ryggpositiv
 Öververk
 Bröstverk
 Sidpositiv
 Fjärrverk
 Pedalverk
 Svällverk

Orgel
Bröstverk

I en orgel finns ofta flera uppsättningar med pipor, kopplade till var sin manual i spelbordet. Det verk som är placerat närmast ovanför spelbordet kallas bröstverk. Detta kan vara försett med svällare för att möjliggöra ökning och minskning av ljudstyrkan.

Om en orgel har ett romantiskt svällverk (ett sådant tar mycket mera plats än vad som normalt står till buds för ett bröstverk) är detta däremot som regel placerat bakom huvudverket.

Se även
Huvudverk
Ryggpositiv
Öververk
Sidpositiv
Fjärrverk
Svällverk

Orgel
Ryggpositiv

I en orgel finns ofta flera uppsättningar med pipor, kopplade till var sin manual i spelbordet. Det verk som är uppställt i eller på läktarbarriären kallas ryggpositiv, eftersom det då också ofta är placerat bakom ryggen på organisten.

Se även
Positiv   
Huvudverk
Öververk
Bröstverk
Sidpositiv
Fjärrverk
Pedalverk
Svällverk

Orgel

it:Organo positivo
Svällare

En svällare är en anordning i en orgel för att variera ljudstyrkan.

Bröstverk och svällverk i en orgel är ofta inklädda i ett skåp, där en sida (oftast framsidan) är försedd med smala luckor, som samfällt manövreras från en trampa, så att de vrids till öppet eller stängt läge. På så sätt kan organisten åstadkomma kontinuerlig förändring i ljudstyrkan (crescendo och diminuendo). Detta behövs framför allt vid framförande av musik från den romantiska musikepoken.

Se även
Crescendosvällare
Registersvällare

Orgel
Koppel

Koppel kan syfta på

 Koppel (remtyg) – ett band eller en rem som används för att leda djur, särskilt hundar
 Koppel – en jaktmetod med drivande hundar, se drivande hund
 Koppel (uniform) – en uniformsdetalj i form av ett bälte och en rem snett över bröstet
 Koppel (tåg) – en anordning som kopplar ihop järnvägsvagnar till ett tåg
 Koppel (orgel) – en anordning i framför allt en orgel eller cembalo
 6361 Koppel – en asteroid i huvudbältet

Se även
 Barnsele – en säkerhetsanordning för barn
Registerandrag

I en orgel finns vanligen många serier av pipor, där alla toner är representerade i varje serie. En sådan serie kallas för en stämma, i dagligt tal också register. (I egentlig mening omfattar registren dock också tremulant, koppel och andra biregister eller spelhjälper.) För att koppla in ett register (det vill säga registrera) används någon form av reglage. Omkopplarna vid icke mekaniska trakturer (pneumatiska och elektriska) kan vara utformade som vippkontakter (manubrier), spakar eller stänger att dra ut och skjuta in. Den sistnämnda sorten kallas andrag eller registerandrag och är den normala vid mekanisk traktur. Från registren går sedan en registratur till det som ska regeras. (Vid mekanisk traktur och elektrisk registratur förekommer det ibland också att registren är utformade som manubrier.) 

Orgel
Blåsinstrument
Terry Davis

Terence Anthony Gordon "Terry" Davis, född 5 januari 1938 i Stourbridge, West Midlands, är en brittisk politiker. Han var parlamentsledamot för Labour Party till 2004 och representerade då valkretsen Birmingham, Hodge Hill. 

Davis valdes in i underhuset första gången i ett fyllnadsval 1971 för valkretsen Bromsgrove. Han förlorade mandatet i den förändrade valkretsen Bromsgrove and Redditch i valet i februari 1974. I valet 1979 blev han åter invald, nu för Birmingham Stetchford, och från 1983 representerade han den valkrets som efter gränsjusteringar blev Hodge Hill. 

I juni 2004 valdes han till generalsekreterare i Europarådet och lämnade då parlamentet. Ett fyllnadsval för Hodge Hill hölls 15 juli 2004 och vanns av Liam Byrne.

David, Terry
Brittiska parlamentsledamöter
Män
Levande personer
Europarådets generalsekreterare
Personer från West Midlands (storstadsområde)
Harvey Keitel

Harvey Keitel, född 13 maj 1939 i Brooklyn i New York, är en amerikansk skådespelare. Keitel har medverkat i filmer av bland annat Martin Scorsese, Wes Anderson och Quentin Tarantino. Hans genombrott kom i Scorseses Dödspolarna från 1973.

Keitel har liksom Robert De Niro medverkat i flera av Martin Scorseses filmer och har liksom han också gjort en rad nyanserade och uppskattade rolltolkningar av klassiska italiensk-amerikanska karaktärer i amerikansk maffiamiljö. Själv är han dock av polskt-judiskt och rumänskt-judiskt ursprung.

Filmografi i urval 

 (17 avsnitt)

Externa länkar 

 
 

Födda 1939
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Personer från Brooklyn
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från New York
SHARP

För elektroniktillverkaren, se Sharp.

SHARP, Skinheads Against Racial Prejudice, började i New York 1987. Där var inställningen hos folk att alla skinheads var nazister. Den här inställningen var rejält uppblåst av media. En liten grupp skins och likasinnade punkare tog tag i det och formade en grupp som skulle fungera som ett medialt forum för att få ut ett annat meddelande: att alla skins inte är likadana, att man har olika ideal och olika åsikter om saker och ting, både personliga och politiska.

Medlemmar av SHARP började göra radio- och TV-intervjuer och spred meddelandet (som oftast blev ignorerat) av tolerans och stolthet till det folk som blivit hjärntvättade av media. För det mesta blev medlemmarna mottagna med artighet även om deras meddelande oftast blev ignorerat. Det större undantaget var på Geraldo Riveras pratshowprogram 1988. Det var under inspelningen av detta program som en av John Metzgers (son till tidigare Ku Klux Klan-ledaren Tom Metzger, numer överhuvud för White Aryan Resistance) söner kastade en stol som bröt Geraldo Riveras näsa. Efter det blev media fritt för alla. Pratshowvärden Morton Downey Jr. gick till och med så långt som att hävda att några skinheads hade anfallit honom inne på toaletterna på San Franciscos flygplats, de hade försökt klippa av honom håret samt ritat en svastika i hans ansikte. Det framkom senare att allt var en bluff för att få upp tittarsiffrorna för Downey Jr:s misslyckade TV-program.

Under den här tiden fick vit makt-anhängare mycket uppmärksamhet och kunde tala ut om sina åsikter och hålla egna intervjuer. Även om några av deras organisationsnamn används världen över så har de mer och mer glömts bort och tillhör numera det förflutna. Ett antal SHARP-grundare lämnade och splittrade organisationen på grund av de olika åsikter de hade med SHARP:arna som var emot våld. De kände att det bästa sättet att reagera mot hat var med knytnävarna.

Under 1989 var Roddy Moreno, sångare för Oi!-bandet The Oppressed, i New York för en konsert och fick några flygblad om SHARP. Han blev imponerad av ideologin som SHARP hade och när han återvände till England startade han den första europeiska SHARP-gruppen. Rörelsen spred sig snabbt till Tyskland, som har en lång historia av fascistiska skinheads, och sedan till resten av världen.

Efter vintern 1989 efter att ha hjälpt till att starta flera autonoma grupper runt omkring i världen, splittrades den ursprungliga SHARP-gruppen. Det fanns många anledningar till det här. Det var en hel del bråk inom gruppen, men det viktigaste skälet var att vit makt-aktiviteterna hade avtagit drastiskt i New York. Många vit makt-anhängare hade lämnat staden och letade efter ett mer gästfritt politiskt klimat i södern eller västerut. Andra växte helt enkelt upp och började hålla sina personliga åsikter för sig själva.

Källor

Subkulturer
Stephen Dorrell

Stephen Dorrell, född 25 mars 1952 i Worcester, är en engelsk politiker inom konservativa partiet och parlamentsledamot för valkretsen Charnwood.

Han valdes till parlamentsledamot för valkretsen Loughborough 1979 och blev whip 1987.  1990 utsågs han till biträdande minister i sjukvårdsdepartementet (Department for Health) och därefter till biträdande minister i finansdepartementet (med titeln Financial Secretary to the Treasury) från 1992 till 1994.  Han var sedan kulturminister (Secretary of State for National Heritage) till 1995, då han blev hälsominister (Secretary of State for Health), vilket han förblev till den konservativa regeringens valnederlag 1997.  Dorrell planerade att kandidera till posten som partiledare 1997 efter John Majors avgång, men avstod då han insåg att hans stöd i parlamentsgruppen var för svagt. Istället stödde han Kenneth Clarke.

Han ingick ett tag i partiledaren William Hagues skuggkabinett som skuggminister för utbildning och arbete, men lämnade skuggkabinettet 1998.

Källor

Noter

Brittiska parlamentsledamöter
Storbritanniens hälsoministrar
Alumner från Brasenose College, Oxford
Födda 1952
Män
Levande personer
Personer från Worcester
Dee Dee Ramone

Dee Dee Ramone, egentligen Douglas Glenn Colvin, född 18 september 1951 i Fort Lee, Prince George County, Virginia, död 5 juni 2002 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk musiker, basist i Ramones.

Dee Dee Ramone var en av medlemmarna av originaluppsättningen av Ramones och skrev tillsammans med vokalisten i Ramones, Joey Ramone (Jeffrey Hyman) större delen av Ramones låtar.  

Låten "53rd & 3rd" tros handla om hur Dee Dee prostituerade sig för att få ihop pengar till sitt heroinmissbruk.  

I en av hans sista intervjuer hävdade han att han haft samlag med över 5 000 personer. Dock inte enbart kopplat till prostitution. 

Dee Dee hoppade 1989 av bandet, då han ansåg att han riskerade att falla tillbaka i sitt drogmissbruk om han fortsatte i bandet. Han fortsatte att spela gitarr ett tag i GG Allins gamla band The Scumfucs. Dee Dee fortsatte sedan sin karriär som en av de första vita rapparna under namnet Dee Dee King.  

Han skrev tre böcker under sin livstid; Lobotomy: Surviving The Ramones och Legend of a Rock Star, samt romanen Chelsea Horror Hotel, som utkom i svensk översättning av Andreas Öberg 2010. 

Efter att under större delen av 1990-talet varit drogfri hittades Dee Dee 2002 död efter en överdos heroin.

Diskografi, solo

Externa länkar 

Amerikanska rockbasister
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska rocksångare
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska rappare
Amerikanska författare
Födda 1951
Avlidna 2002
Män
Musiker från Virginia
Musiker från New York
Personer från Queens
Surt regn

Surt regn är ett regn som har ett pH-värde under det normala, (omkring 5,6), och beror främst på utsläpp av svaveldioxid och kväveoxider, eller NOx, till atmosfären. Dessa reagerar med vatten i molnen och bildar syror. Syrorna kan transporteras långa sträckor med molnen tills de faller som nederbörd.

Orsakerna till surt regn är såväl naturliga, till exempel vulkaner och skogsbränder, som orsakade av mänskliga aktiviteter, till exempel kraftproduktion, industrier och transporter.

Surt regn bidrar kraftigt till försurning av sjöar och skogar. Detta medför bland annat att fiskar dör, och att trädens blad torkar ut eller blir gulfärgade före hösten (kloros). I marken skadas växternas rothår, vilket försvårar upptagningen av växtnäring. Surt regn bidrar till urlakningen av olika näringsämnen som genom perkolation hamnar i grundvattnet dit växternas rötter inte når. Surt regn verkar även korroderande på flera material. Byggnader och statyer tar skada när syrorna reagerar med kalciumet i material som kalksten och marmor.

Historia
De frätande egenskaperna av förorenad och sur stadsluft noterades under 1600-talet av John Evelyn, som märkte det dåliga skicket av Arundel marbles.
Sedan industriella revolutionen har utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider ökat.  År 1852 var Robert Angus Smith den första personen som visade ett samband mellan surt regn och föroreningar i atmosfären Manchester, England.

Reaktioner 
Svaveldioxid som reagerar med vatten bildar svavelsyrlighet, H2SO3.
SO2 + H2O → H2SO3

Svaveldioxid oxideras och bildar svaveltrioxid, SO3. Svaveltrioxid reagerar med vatten till svavelsyra, H2SO4.
2SO2 + O2 → 2SO3
SO3 + H2O → H2SO4

Kvävedioxid bildar salpetersyrlighet och salpetersyra när den reagerar med vatten.
2NO2 + H2O → HNO2 + HNO3

Rent vatten har ett pH-värde kring 7. Så när vattenånga från hav och sjö kondenserar till moln bildas rent vatten med pH-värde kring 7. Dock reagerar vattnet naturligt med koldioxid i luften och bildar kolsyra. Det gör att naturligt regnvatten, som inte förorenats av svaveldioxid eller kväveoxider, har ett pH-värde på 5,6.

Koldioxid reagerar med vatten och bildar kolsyra.
CO2 + H2O → H2CO3

Se även 
 Försurning
 Miljöförstöring
 Rökgasrening
 Svante Odén

Referenser

Miljöförstöring
Nederbörd
Stilleben (film)

Stilleben är en svensk dramafilm från 1985 med manus och regi av Marie-Louise Ekman.

Handling 
Filmen inleds med att en ung man gömmer sig i ett buskage. Hans kläder och frisyr indikerar att det är 1700-tal. Den unge mannen river ut en sida ur en bok och lindar ett snöre runt den. Han närmar sig en flicka och överräcker boksidan till henne. Därefter kommer flickans barnskötare och förhindrar ytterligare kontakt dem emellan.

Om filmen 
Stilleben var Ekmans (då De Geer Bergenstråhle) tredje långfilmsregi efter Barnförbjudet 1979 och Moderna människor 1983. Filmen producerades av Hinden/Länna-Ateljéerna och filmades av Christer Strandell i Lännaateljéerna 1984. Den premiärvisades den 20 december 1985 på biograf Grand i Stockholm. Vid Göteborgspremiären 1986 visades Ekmans kortfilm Sagan om den lilla flickan och den stora kärleken som förfilm.

Mottagande 
Filmen mottogs övervägande positivt där recensenterna framhöll regissörens unika begåvning i svensk film. Några anmälare kritiserade vissa tekniska brister, som exempelvis ljudet, där miljöljud ansågs överskölja dialogen. Filmen uppfattades också som svårförståelig.

Referenser

Externa länkar

Svenska filmer 1985
Svenskspråkiga filmer
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Marie-Louise Ekman
Svenska 1980-talsfilmer
Den hemliga vännen

Den hemliga vännen är en svensk långfilm från 1990 i regi av Marie-Louise De Geer Bergenstråhle, med Carl Billquist, Gösta Ekman, Ernst-Hugo Järegård och Margaretha Krook i rollerna. Filmen är inspelad i Länna-Ateljéerna

Handling
En kvinna skriker och förnedrar sin make, innan hon binder honom och försvinner ut. Han gör sig loss och ringer sin vän Jerker och iklär sig hustruns negligé för att lättare förklara hur hon behandlar honom.

Skådespelare
Ernst-Hugo Järegård
Margareta Krook
Gösta Ekman
Carl Billquist

Källor

Externa länkar

Filmer 1990
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Marie-Louise Ekman
Svenska 1990-talsfilmer
HB Hinden

HB Hinden är ett filmbolag grundat 1978 av Kalle Boman och Rolf Sohlman. 1979 anslöt sig Anna Sohlman till bolaget. När Hinden skaffade egna filmateljéer 1983 bildades Hinden/Länna-ateljéerna AB. Bolaget har producerat reklam och beställningsfilm men den huvudsakliga verksamheten är inriktad på konstnärlig produktion.

Förutom sin filmproduktion står Hinden bakom bland annat utställningar, bokprojekt och konserter. Under åren 1993–1995 hade bolaget en filmskola för barn mellan 3 och 12 år.

Regissörer i urval 
Marie-Louise Ekman 
 Karl Dunér
 Roy Andersson
 Lene Berg
 Charlotte Gyllenhammar
 Felix Gmelin
 Ernst-Hugo Järegård
 Johannes Järegård

Filmer i urval 
 "Moderna Människor" 1983
 "Stilleben" 1985 
 "Fadern, Sonen och den helige Ande" 1987
 "Den hemlige vännen" 1999
 "Puder" 2001
 "Asta Nilssons sällskap" 2005.
 "Doft av lycka" 1993
 "En kvinnas huvud" 1995
 "Gitarrmongot" 2004

Svenska filmbolag
Företag bildade 1978
Ricke

Ricke (Franska:Zantafio) är en återkommande figur i den fransk-belgiska serien Spirou. Han är de båda hjältarnas, Spirou och Nickes, ärkefiende. Ricke liknar dessutom Nicke fysiskt då de båda är släkt. Ricke är dock svartmuskig medan Nicke är blond. Ricke är en mycket samvetslös figur med stora planer. I albumet Spirou och arvingarna slogs han med Nicke om ett arv deras farbror lämnat efter sig. I senare album blir han allt mer ondskefull och börjar lägga upp planer på att erövra världen. Till Rickes mer framgångsrika projekt måste man räkna hans period som diktator över den sydamerikanska republiken Palombia.

Ricke har ändrat utseende radikalt mellan olika album. I vissa (till exempel Spirou och arvingarna, Diktatorn och champinjonen) är han lång och stilig, med kortklippt lockigt hår. I andra (Guldmaskinen, Skuggan av Z) är han kort, med runt ansikte, rakt hår och lugg.

Ricke i "Spirous äventyr"
 "Spirou och arvingarna"
 "Diktatorn och champinjonen"
 "Det falska ansiktet"
 "Skuggan av Z"
 "Guldmaskinen"
 "Tora Torapa, mysteriernas ö"
 "Spirou i Moskva"
 "Mannen som inte ville dö"

Belgiska seriefigurer
Spirou
Orientalisk musik

Orientalisk musik (eller musik från Mellanöstern) är folkmusik med kopplingar till de geografiska områden som kallas för Orienten, Mellanöstern och Centralasien, vilket omfattar mängder av olika musikaliska läror. Poetiska sånger, sofistikerade melodiska improvisationer och kompositioner som använder sig av långa, komplexa och rytmiska mönster är essentiella delar av mellanöstern och dess musik. Inom ramen för den orientaliska musiken har man under många generationer fört vidare den rika variationen av dialekter, melodiska och rytmiska mönster samt instrument.

Att skriva orientalisk musik och att framföra musiken är helt skilda saker som inte kan jämföras med västerländsk musik. Det är viktigt att urskilja de olika regionerna eftersom orientalisk musik kan komma ifrån Europa, Asien eller Afrika; alltså beror det på vilken region som diskuteras. Det som främst kännetecknar orientalisk musik är de så kallade kvartstonerna.

Folkmusik
Gais Bandy

Gais Bandy (egentligen GAIS) är en bandyklubb i Göteborg som bildades på Gais-gården 27 april 2005. 2004 inledde Gais och SK Höjden det samarbete som 2005 kom att bli Gais Bandy. Laget spelade i Elitserien 2012–2014.

Historik 

Göteborgs Atlet & Idrottssällskap bildades i mars 1894 och ägnade de första åren främst åt kraftsporter och friidrott. 1915 bildades Göteborgs BK av flera gaisare. 1917 tog Gais upp bandyn som stödklubb till Göteborgs BK. 1918 vann man Klass B, och 1920 Göteborgsregionens DM. 

Bandyklubben SK Höjden bildades 1948 i Göteborg. 1978 och 1979 vann Höjden Division III, och 1989 vann laget Division 1 . 1998 kvalspelade man till Allsvenskan, då Sveriges högsta division, men föll mot bland annat Vetlanda BK.

Gais bandy bildas 

I augusti 2004 meddelades att Gais ville ge sig in i bandytoppen.

Gais Bandy bildades inför säsongen 2005–2006 genom att Gais och bandyklubben SK Höjden i april 2005 övergick i Gais Bandy, med ambition att få ett elitlag i bandy i Göteborg. Gais Bandy spelade premiärsäsongen 2005/2006 i Sveriges andradivision i bandy för herrar, och spelade sina hemmamatcher på Ruddalens IP. Året därpå lades Göteborgs BK slutligen ner.

2008 invigdes bandybanan Arena Heden, som blev hemmaarena för Gais Bandy. Säsongen 2008/2009 stod Gais Bandy som seriesegrare i Allsvenskan Södra, men föll sedan i kvalet till Elitserien. Laget slutade på fjärde plats i den södra kvalgruppen och missade att gå upp. Nästa säsong, 2009/2010, kom Gais tvåa i Allsvenskan Södra, men föll återigen i kvalet till Elitserien. 

2010/2011 vann Gais Allsvenskan och blev således kvalificerade till Elitserien 2011/2012. Trots att Gais var nykomlingar i Elitserien denna säsong lyckades man väl och var bara 4 poäng ifrån en slutspelsplats.  I klubben spelade bland annat landslagsspelaren Magnus Muhrén, och den tidigare förbundskaptenen Kenth Hultqvist blev sportchef.

Utträde ur Elitserien 
Den 6 maj 2014 meddelades att klubben drog sig ur Elitserien inför säsongen 2014/2015 på grund av problemet med att få till spelbar is på Arena Heden, samt avsaknaden av planer på att bygga bandyhall i Göteborg. Gais Bandy driver nu istället skridskoskola, allmänhetens åkning samt ett knattelag i bandy för pojkar och flickor.

Tabellplaceringar genom tiderna

Bilder

Källor

Externa länkar

 Gais Bandys officiella webbplats

 
Bandy
Bandyklubbar i Sverige
Bandyklubbar i Göteborg
Sportklubbar bildade 2005
University of Arizona

University of Arizona är ett av den amerikanska delstaten Arizonas tre statliga universitet. Det är beläget i Tucson, Arizona.

Universitet grundades 1885 och byggdes ursprungligen på mark som donerats av en saloonägare och två hasardspelare.  De första lektionerna ägde rum 1891 och skolan hade då 32 elever.  År 2005 var antalet studenter drygt 37 000.

Externa länkar 
 University of Arizona

Universitet och högskolor i Arizona
Tucson
Utbildningsinstitutioner bildade 1885
Flórián Albert

Flórián Albert, född 15 september 1941 i Hercegszántó, död 31 oktober 2011 i Budapest, var en ungersk professionell fotbollsspelare (anfallare) som blev utnämnd till Europas bästa fotbollsspelare och fick ta emot Ballon d'Or 1967.

Flórián Albert var en av de stora profilerna i den europeiska fotbollen under 1960-talet. Under hela sin karriär spelade Albert i Budapestklubben Ferencváros, med vilken han blev ungersk mästare fyra gånger. Med ungerska landslaget spelade Albert 75 matcher och gjorde 32 mål. Han var med i VM 1962 och 1966 samt EM 1964 och 1972. Tillsammans med fem andra spelare blev han bäste målskytt i VM 1962.

Referenser

Externa länkar 

Ungerska fotbollsspelare
Ungerska landslagsspelare i fotboll
Personer från Hercegszántó
Spelare i Ferencváros TC
Ungerska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Ungern
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1960
Spelare i VM i fotboll 1962
Spelare i VM i fotboll 1966
Spelare i Europacupen i fotboll för landslag 1964
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1972
Födda 1941
Avlidna 2011
Män
Vibrafon

En vibrafon är ett slagverksinstrument av malletstyp. Den består av stålplattor som anslås med mjuka klubbor. Under plattorna finns resonansrör som förstärker ljudet och i dessa finns små metallplattor som med hjälp av en motor roterar. På det sättet får ljudet en vibrerande karaktär, därav namnet. Vibrafoner har också en pedal varmed man kan styra hur länge tonen ska klinga.

Vibrafonen utvecklades från klockspelet till ett jazzinstrument i 1930-talets Chicago. Det är den vanligaste formen av malletinstrument som förekommer i jazz. Vibrafonen är också nära besläktad med metallofonen. Jazzmusikern Gary Burton spelar vibrafon.

Se även
 Malletinstrument

Referenser

Slagverk