Öroninflammation

Med öroninflammation menas ofta en så kallad akut mediaotit (latin: otitis media), en inflammation av mellanörat, utrymmet mellan trumhinnan och innerörat. Denna mediaotit är en av två sorters öroninflammationer som är vanlig orsak till öronvärk. Den andra är extern otit - inflammation i den yttre hörselgången utanför trumhinnan.

Etiologi 
Inflammationen i mellanörat är oftast en infektion av pneumokocker, i andrahandsfall Haemofilus influenzae (icke att förväxla med influensa-virus) vanligen sekundärt till virusinfektion i övre luftvägarna. Moraxella och Grupp-A streptokocker och övriga bakterier är mer ovanliga agens.

Diagnostik 
Kliniskt ser man öronvärk, feber (barn), eventuellt trumhinneperforation och nedsatt hörsel. 

Öronömhet kan möjligen kontrolleras som grovtest vid misstanke om mellanöreinflammation, men för diagnos krävs inspektion av trumhinnan med otoskop eller öronmikroskop. Enligt svenska behandlingsriktlinjer graderas den diagnostiska säkerheten i tre nivåer: Säker diagnos, osäker diagnos och sannolikt inte mellanöreinflammation. Tecken som anses tala för säker diagnos är om det kommer purulent (varblandad) sekretion ur örat eller om trumhinnan är chagrinerad, perforerad eller om kombinationen buktande, rodnad och orörlig trumhinna föreligger. Vid normalställd men orörlig trumhinna som är matt eller färgförändrad eller om trumhinnan av olika skäl inte kan bedömas anses diagnosen vara osäker. Rörlig trumhinna eller normalfärgad men indragen trumhinna anses tala för annan diagnos.

De vanligaste differentialdiagnoserna är sannolikt öronvärk sekundärt till viros och otosalpingit (icke varig vätska bakom trumhinnan) samt extern otit.

Förekommer varningstecken som bland annat inkluderar påverkat allmäntillstånd eller tecken på mastoidit (inflammationsfynd över mastoidutskottet eller utstående öra) remitteras patienten akut till ÖNH-klinik eller barnklinik.

Behandling

Smärtstillande 
Basen i behandlingen är i princip oavsett ålder behandling med vanliga smärtstillande läkemedel t. ex. paracetamol eller NSAID. Antingen som enskild behandling i väntan på spontanläkning eller i kombination med antibiotikabehandling. Högläge och näsdroppar kan lindra nästäppa om den blir påtaglig. Vid behandling av barn är det viktigt att ge tillräckligt med vätska, särskilt vid feber. Flera studier visar att sötad dryck, exempelvis något utspädd äppeljuice har god effekt vid rehydrering av lätt uttorkade barn.

Antibiotikabehandling 
Under vissa förutsättningar är spontanläkningsfrekvensen  under barndomen efter spädbarnsåret (ungefär 1-12 års ålder) så pass hög och nyttan med antibiotikabehandling så tveksam att den endast i undantagsfall rekommenderas med tanke på risk för biverkningar och ökad antibiotikaresistens. Den generella regeln är att endast behandla säker mediaotit, om riktlinjerna talar för det och undvika antibiotika vid osäker eller annan diagnos.

Förutsättningar för antibiotika beroende på ålder 

 Spädbarn under 1 års ålder och vuxna över 12 års ålder ska alltid behandlas med antibiotika
 Barn mellan 1 och 12 års ålder behandlas endast i undantagsfall, spontanläkningen är oftast god
 Barn upp till 2 års ålder behandlas alltid med antibiotika vid dubbelsidig otit

Förutsättningar för antibiotika oavsett ålder 

 Utebliven spontan förbättring efter 2-3 dygn
 Uttalad smärta trots adekvat behandling med smärtstillande
 Nedsatt immunförsvar (om verifierat)
 Vissa skador på ansiktsskelett, missbildningar, hörselnedsättning sedan tidigare, cochleaimplantat, känd mellanöresjukdom eller operation

Antibiotikabehandling i Sverige 
Det rådande resistensläget medger fortfarande behandling med PcV i första hand. Amoxicillin kan väljas främst vid recidiv eller terapisvikt. Vid typ-1 allergi mot penicillin används ofta erytromycin.

Bestående symtom 
Många fler sjukdomar än öroninflammationer kan orsaka öronsmärta inklusive kronisk otosalpingit, som också kallas för sekretorisk mediaotit (SOM). Här är en ovanlig differentialdiagnos som måste uteslutas cancer. Oförklarlig bestående öronsmärta eller hörselnedsattning efter flera veckor skall följas upp av otolaryngolog (ÖNH-doktor). Öroninflammation är väldigt vanligt under barndomen, i genomsnitt kan ett barn ha två eller tre inflammationer om året, nästan alltid i samband med en förkylning eller motsvarande. Återkommande öroninflammationer kan bero på avsaknad av normalflora. Den vanligaste förebyggande behandlingen vid återkommande mellanöreinflammation är insättande av ventilerande plaströr i själva trumhinnan. Plaströren som sättes i narkos i trumhinnan kallas också för transmyringeal dränage (TMD). Enligt SBU rapporten "Rörbehandling vid inflammation i mellanörat"  från 2008 får ca 10000 barn i Sverige varje år behandling med ventilationsrör. 

Ungefär 5 % av alla barn kan sägas tillhöra gruppen öronbarn, med återkommande infektioner. Barn som får sin första otit före 6 månaders ålder har förhöjd riska att bli öronbarn.

Ovanliga komplikationer 
Ovanliga komplikationer till öroninflammation är hörselnedsättning, labyrintit (inflammation av innerörat), mastoidit (infektion i kraniet bakom örat) och meningit (hjärnhinneinflammation).

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar
Information om mellanöreinflammation på 1177.se

Öronsjukdomar
Inflammation
Infektionssjukdomar

fr:Otite