kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frossört

Frossört (Scutellaria galericulata) är en växt vars blommor har blå kronblad. Den är en flerårig ört, med jordstam, och ganska vanlig på skuggiga platser vid stränder i hela Norden. Den blommar under högsommaren.

Den är så fåblommig att det inte blir någon blomställning av "blomkransar". Den åtskiljs från de närmaste släktingarna genom det tvåläppiga, hjälmformiga blomfodret som i fruktstadiet är så tätt tillslutet att det liknar ett fröhus. De fyra delfrukterna frigörs när den övre delen av blomfodret faller av. 

Det svenska namnet frossört på den här växten förekommer i litteratur redan 1685 och kan härledas från dess forna användning mot tredjedagsfrossa som är en typ av malaria. Andra namn är getnos och feberört. Dess artepitet, galericulata kan härledas från latinets galericulum, som betyder "huva".

Hybrider
Frossörten bildar ibland hybrider med småfrossört (S. minor). Dessa kallas mellanfrossört (S. ×hybrida).

Synonymer
Cassida galericulata (L.) Scop. 	
Cassida major Gilib. 	nom. invalid.]
Scutellaria epilobiifolia A.A.Ham. 	
Scutellaria galericulata var. glaberrima Benth. 	
Scutellaria galericulata var. pubescens Benth. 	nom. Illeg.
Scutellaria galericulata var. pubescens Mutel 	
Scutellaria galericulata var. vulgaris Benth. 	
Scutellaria pauciflora Pan

Referenser

Externa länkar
Den Virtuella Floran

Frossörtssläktet
Fr Växtindex
Hör oss, Svea

Hör oss, Svea är en sång av Gunnar Wennerberg komponerad för manskör 1853 och blev populär bland studenter i Uppsala. Moder Svea blev med sången ett begrepp man skulle offra allt för, vilket väl stämmer överens med nationalismen som växte fram under 1800-talet. I Hör oss, Svea citerar Wennerberg Luther-psalmen "Vår Gud är oss en väldig borg".

Publicerad i
100 Student-Qvartetter, 1867

Inspelningar
Orphei Drängar

Externa länkar 
 Text och musik till Hör oss, Svea
 Hör oss Svea framförd av Allmänna Sången den 6 juni 1930 på Stockholms Stadion.

Sånger 1853
Stamsånger
Sånger för manskör
Svenska patriotiska sånger
Sånger skrivna av Gunnar Wennerberg
Ghita Nørby

Ghita Nørby, född 11 januari 1935 i Köpenhamn, är en dansk skådespelare som även har varit mycket verksam i Sverige.

Nørby är utbildad vid Det Kongelige Teaters elevskola åren 1954–1956. Nørby spelade rollen som Ingeborg Skjern i den danska succéserien Matador 1978–1982.  

Hon belönades med en Guldbagge för bästa kvinnliga biroll i Fyra veckor i juni och har mottagit det danska Bodilpriset fem gånger, år 2012 en Æres-Bodil.

Ghita Nørby är dotter till operasångaren Einar Nørby (1896–1983) och pianisten Guldborg Laursen (1903–2002). Åren 1963–1969 var Nørby gift med Dario Campeotto med vilken hon fick en son.

Filmografi i urval 

 1956 – Ung lek

 1970 – Sangen om den röde rubin (baserad på Agnar Mykles roman Sången om den röda rubinen)

 1987 – Hipp hurra!
 1987 – Babettes gästabud

 1991 – Freud flyttar hemifrån...

 1994 – Riket (TV)
 1995 – Pensionat Oskar

 2000 – Mordkommissionen (TV)
 2001 – En kort, en lång

 2007 – O' Horten
2008 – Gud, lukt och henne
 2008 – Maria Larssons eviga ögonblick

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 
 

Födda 1935
Danska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Levande personer
Guldbaggen för bästa kvinnliga huvudroll
Guldbaggen för bästa kvinnliga biroll
Guldbaggenominerade
Sommarvärdar 2011
Skådespelare från Köpenhamn
Danska skådespelare under 2000-talet
Bengt Nåjde

Bengt Carlsson-Nåjde, känd som Bengt Nåjde, född 19 maj 1942 i Grängesberg, Dalarnas län, död 17 september 2023 i Grängesberg, var en svensk medel- och långdistanslöpare. Han tävlade för Ludvika FFI, Mälarhöjdens IK, Eskilstuna IK och sedan Mälarhöjdens IK igen. Han utsågs 1966 till Stor grabb nummer 236 i friidrott. 

Nåjde var fram till sin död bosatt utanför Ludvika.

Främsta meriter 

Bengt Nåjde var svensk rekordhållare på dels 5 000 meter (åren 1965–1972 samt en kortare tid år 1973) och dels 10 000 m 1970 till 1974.

Karriär  

1964 deltog Bengt Nåjde vid OS i Tokyo, men blev utslagen i försöken.

Den 30 juni 1965 slog Nåjde "Esso" Larssons svenska rekord på 5 000 meter från 1963 genom ett lopp på 13.37,8. Han förlorade det 1972 till Anders Gärderud. I samma lopp förbättrade han även Gunder Häggs svenska rekord på tre engelska mil från 1942 (13.32,4) med tiden 13.13,0. Vid SM detta år var Nåjde med i det segrande laget terränglöpning 12 km.

Vid EM i Budapest 1966 kom Nåjde sexa på 5 000 m, på 13.48,2.

1968 var han med i det segrande laget på stafett 4x1 500 meter vid SM.

1969 kom han åtta på 5 000 meter vid EM i Athen, på 13.55,8.

Den 30 augusti 1970 slog Nåjde Valter Nyströms gamla svenska rekord på 10 000 m med ett lopp på 29.03,8. Han vann SM på 5 000 meter.

1971 vann han SM-guld på 10 000 m och i terränglöpning 12 km.

1972 förbättrade Nåjde sitt svenska rekord på 10 000 meter, först den 27 maj 1972 till 29.01,6 och sedan, den 26 juni, till 28.44,6. Han behöll rekordet till 1974 då Göran Bengtsson förbättrade det. Vid SM stod han som segrare, både på 5 000 och 10 000 meter samt i stafett 4x1 500 meter.

Den 25 juli 1973 återtog Nåjde rekordet på 5 000 meter då han sprang på 13.34,6. Gärderud tog dock tillbaka det senare samma år (den 7 augusti). Åter var Nåjde med vid SM och tog i stafett 4x1 500 meter.

1974 deltog Nåjde vid SM och var med i det segrande laget i lagterräng.

Referenser

Swedish Athletic Page
Stora grabbars märke
Stora grabbar
Sveriges Olympiska Kommitté Läst 2012-03-17

Noter

Svenska medeldistanslöpare
Svenska långdistanslöpare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1964
Svenska mästare i terränglöpning
Svenska mästare i långdistanslöpning
Personer från Grangärde socken
Födda 1942
Avlidna 2023
Män
Maureen O'Hara

Maureen O'Hara, egentligen Maureen FitzSimons, född 17 augusti 1920 i Ranelagh nära Dublin, Irland, död 24 oktober 2015 i Boise, Idaho, var en irländsk-amerikansk skådespelare och sångerska. Charles Laughton uppmärksammade O'Hara och såg till att få henne som motspelare i Alfred Hitchcocks Värdshuset Jamaica 1939. Samma år flyttade hon till Hollywood, medverkade i Ringaren i Notre Dame, samt kontrakterades av RKO Pictures. Maureen O'Hara kom sedan att medverka i filmer som Jag minns min gröna dal (1941), Den svarta svanen (1942), Under blodröda segel (1945), Sinbad sjöfararen (1947), Det hände i New York (1947), Attack i röda bergen (1950), Rio Grande (1950), Hans vilda fru (1952), Hennes vilda man (1957), Hämnaren från Gila City (1961), Föräldrafällan (1961), Rancho River (1966) Big Jake (1971) och Mammas gosse (1991).

Biografi 
O'Hara medverkade i radio redan som barn. Hon gjorde filmdebut 1938 i London. Hon fick sitt stora genombrott som stjärna redan i en av sina första filmer, 19 år gammal, i rollen som zigenarflickan Esmeralda i Ringaren i Notre Dame 1939 mot Charles Laughton. Hon fortsatte sin karriär i ledande roller, bland annat i storfilmen Jag minns min gröna dal (1941) som bygger på Richard Llewellyns kända roman om en gruvarbetarfamilj i Wales. 

Vacker och rödhårig med stora uttrycksfulla ögon, spelade hon ofta passionerade hjältinnor med känslig attityd och samarbetade ofta med regissören John Ford och skådespelaren och vännen John Wayne.

O'Hara fick aldrig någon Oscar under sin aktiva skådespelarperiod och var heller aldrig nominerad, men år 2014 tilldelades hon slutligen en Heders-Oscar för sin samlade karriär. Innan henne var det bara Myrna Loy som tilldelats en sådan utan att tidigare ha varit Oscar-nominerad. Hon har sedan 1960 en stjärna för sina insatser inom film på Hollywood Walk of Fame vid adressen 7004 Hollywood Blvd.

Hon var gift tre gånger. Hennes tredje make (1968-1978) var brigadgeneralen och flyghjälten Charles Blair.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 
 
 Maureen O'Hara Magazine
 Classic Movies (1939–1969): Maureen O'Hara

Födda 1920
Avlidna 2015
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Irländska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Helt apropå

Helt apropå var en svensk humorgrupp bestående av Elizabeth Banke, Fritte Friberg, Cecilia Haglund, Kryddan Peterson, Stellan Sundahl och Lotta Thorell. Man gjorde en TV-serie med samma namn‚ som sändes i SVT mellan 1985 och 1992.

Serien visades en gång i veckan och spelades in samma vecka som de sändes. TV-serien bestod av korta sketcher i nyhetsformat, där gruppen gjorde satir över bland annat svensk och internationell politik, och andra aktuella händelser. I programmet återkom ett antal karaktärer, speciellt parodier av politiker, som exempelvis statsministern Ingvar Carlsson i form av en sko och Kryddan Peterson i rollen som Birgitta Dahl.

Gruppen gjorde även ett längre program på engelska om Nobelpriset som hette The Prize. Programmet sändes den 16 maj 1987 och gjordes för att delta i TV-festivalen i Montreux där den tilldelades Guldrosen för bästa program.

När serien lades ner gav SVT ut en Helt Apropå-skiva som hette "Slagdängor 1985-1992".

Vid Lunds humorfestival 2010 återförenades tre av medlemmarna – Peterson, Friberg och Thorell – för en jubileumsföreställning med anledning av gruppens 25-årsjubileum.

Den 10 januari 2011 sände SVT tillbakablicksprogrammet Helt Apropå 25 år som innehöll klipp från TV-serien samt intervjuer med skådespelarna.

Sedan 2014 finns utvalda avsnitt i sin helhet på SVT:s Öppet arkiv.

Imitatörer och imitationer (urval)
Stellan Sundahl – Margaret Thatcher, George Bush, Sten Andersson, Allan Larsson, Erik Penser, ÖB Bengt Gustafsson, Bo Toresson, Staffan Ling, Björn Borg och Ian Wachtmeister.
Kryddan Peterson – Birgitta Dahl, Yassir Arafat, Saddam Hussein, Per Ahlmark, Jerry Williams och Bert Karlsson.
Fritte Friberg – Michail Gorbatjov, Olof Johansson, Roine Carlsson, Kjell Olof Feldt, Lars Engqvist, Norman Schwarzkopf, Sam Nilsson, Carl Lidbom , Per Gessle och Stig Malm.
Lotta Thorell – Gertrud Sigurdsen och Laila Freivalds.

Referenser

Humorprogram på TV
Svenska TV-program
Guldrosen
Edie Falco

Edith "Edie" Falco, född 5 juli 1963 i Brooklyn i New York, är en amerikansk skådespelare. 

Hon är mest känd för sin roll som Carmela Soprano i TV-serien Sopranos. Dessutom hade hon en stor roll i de första säsongerna av fängelsedramat Oz där hon spelade vakten Diane Wittlesey. 2009–2015 spelade hon huvudrollen i TV-serien Nurse Jackie.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 

Amerikanska skådespelare
Födda 1963
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från New York
Alumner från State University of New York at Purchase
Rune Öfwerman

Axel Ivar Rune Öfwerman, född 24 december 1932 i Maria Magdalena församling i Stockholm, död 13 december 2013 i Stockholms domkyrkoförsamling, var en svensk kapellmästare, musikarrangör och musiker (piano). Han var verksam under pseudonymen Gregor Vein.

Biografi 
Öfwerman var son till avdelningschefen Iwar Öfwerman och Anna-Lisa Wikander. Han började spela jazz vid tolv års ålder och bildade bandet Boogie Bop Six 1948 tillsammans med Lasse Bagge och Georg Riedel. Han bildade Rune Öfwermans kvintett, en skolorkester, som 1950 kom på andraplats i Orkesterjournalens tävling. Han vann AT-jazzens triotävling tillsammans med Riedel och gitarristen Ove Rolén.

Rune Öfwerman spelade med Tony Masons orkester (från 1952), med Carl-Henrik Norin (1954–1956), med Hacke Björksten och med Almstedt-Lind-sextetten. Han har ackompanjerat Siw Malmkvist och Lill-Babs två somrar vardera. Ett långvarigt samarbete hade han med Sylvia Vrethammar vars ackompanjatör och manager han var 1969 till 1990.

Han och Dag Häggqvist grundade 1957 skivbolaget Gazell, vilket övergick till Sonet och senare övertogs av Polygram varvid Häggqvist och Öfwerman kom tillbaka med Gazell. Han lanserade Ulf Wakenius och producerade skivor med bland andra Zoot Sims.

Förutom arbetet som ackompanjatör gjorde han låtar som "Old Spice", "Stöten" och "Big Bass Boogie" och släppte fyra egna skivor.

Familj 
Öfwerman var 1957–1970 gift med Mai Stierna (född 1938), dotter till lantbrukaren Birger Stierna och Britt Mark, och 1980–1990 med sångerskan Sylvia Vrethammar (född 1945) samt senare sambo fram till sin bortgång med sångerskan Britt Damberg (1937–2019). Han är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm. 

Öfwerman är far till Clarence Öfwerman (född 1957), Staffan Öfwerman (född 1962), Poffi Öfwerman (född 1965) och Nick Öfwerman (född 1971).

Filmmusik 
1968 – Sarons ros och gubbarna i Knohult
1964 – Åsa-Nisse i popform
 
1961 – Stöten

Charlie Parker kom aldrig till Vingåker!
År 2015 publicerades Öfwermans bok Charlie Parker kom aldrig till Vingåker! om turnéliv från den svenska jazzens guldålder, där man möter svenska jazzikoner som Roffe Ericsson, Lars Gullin, Simon Brehm, Ove Lind, Sture Nordin och Ernie Englund – men också internationella stjärnor som Toots Thielemans, Chet Baker, Stan Getz och Zoot Sims, som Rune Öfwerman under sin tid producerade.

Referenser

Tryckta källor
Öfwerman, A I Rune i Vem är det 1993, sid 1239

Webbkällor

Rune Öfwerman på Discogs

Noter

Externa länkar 
Rune Öfwerman på Svensk mediedatabas
"Öfwerman, Rune – pianist, orkesterledare och skivproducent m.m." på Orkesterjournalen
Rune Öfwerman på Svensk musik, film och revyer 1900–1960

Svenska orkesterledare
Svenska jazzpianister
Svenska kapellmästare
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1932
Avlidna 2013
Män
Carl-Göran Öberg

Carl-Göran Öberg, född 24 december 1938, är en svensk ishockeyspelare som främst spelat som vänsterforward. Han kallades "Lill-Stöveln" och är yngre bror till Hans "Stöveln" Öberg. 

Öberg debuterade i Gävle GIK 1955-56, där han 1957 vann SM-guld. I Djurgårdens IF, dit han flyttat 1960, vann han SM-guld 1961, 1962 och 1963. 1968 flyttade han till Division 2-laget Tranås AIF. Efter två säsonger i den klubben avslutades karriären med tre säsonger i Södertälje SK.

Carl-Göran Öberg fick i slutet av 1960-talet erbjudande om proffsspel i Toronto Maple Leafs, något han dock tackade nej till. tillsammans var han över med Kjell Svensson (ishockeyspelare).

"Lill-Stöveln" Öberg gjorde totalt 171 A-landskamper och 77 mål för Tre Kronor. Han debuterade i VM-sammanhang 1958, då som 19-åring. Det blev under tiden i Tre Kronor spel i tre OS-turneringar, vid sidan av totalt sex olika VM-turneringar. Under flera säsonger i landslaget fungerade han som vänsterforward i "Biff-kedjan", tillsammans med Hans "Tjalle" Mild och Ulf Sterner.

Efter avslutad karriär som spelare fungerade han som tränare i bland annat Djurgårdens IF och Södertälje SK.

Öberg blev stor grabb i ishockey nummer 61.

Meriter
 OS-silver 1964
 OS-fyra 1968
 OS-femma 1960
 VM-silver 1963, 1967
 VM-brons 1958, 1965
 VM-fyra 1961 
 VM-femma 1959 
 EM-silver 1958, 1963, 1964, 1967
 EM-brons 1959, 1960, 1961, 1965, 1968

Källor

Svenska ishockeyspelare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1964 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1960 från Sverige
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1964
Spelare i Djurgården Hockey
Födda 1938
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Levande personer
Ishockeyspelare i Gävle GIK
Hans Öberg

Hans "Stöveln" Andreas Öberg, född 21 november 1926, död 9 mars 2009 i Heliga Trefaldighets församling, Gävle, var en svensk sportutövare i Gävle. Han var vänsterforward i ishockey, och spelade 162  A-landskamper som gav honom 2 världsmästerskap (1953 och 1957), flera Europamästerskap och ett OS-brons.

Med Gävle GIK blev han svensk mästare i ishockey säsongen 1956/1957. "Stövelns" tröja hänger numera i Gävle GIK:s hemmarink Nynäshallen i Gävle. Totalt spelade han 22  säsonger för klubben.

Han spelade även bandy,och där blev han  svensk mästare med Skutskärs IF säsongen 1959. Han spelade fotboll för Gefle IF och spelade även handboll som ung.

Öberg vann Guldpucken 1957, som säsongens främste spelare i Elitserien i ishockey och Sveriges herrlandslag i ishockey. Han har Stora Grabbars Märke inom ishockey nummer 34 och var vid sidan av Sven Tumba  en av de främsta spelarna i Tre Kronor under 1950-talet.

Hans "Stöveln" Öberg var äldre bror till Carl-Göran "Lillstöveln" Öberg, som även han var landslagsman i ishockey.

Förutom idrottskarriären var han sedan 1959 en framgångsrik handlare inom sportartiklar i Gävle. Firman, Stöveln Öbergs cykel- och sportaffär, har sin butik i Hemlingby köpcentrum i utkanten av Gävle. Butiken har sedermera tagits över av sönerna Mats-Olov och Hans-Göran.
 
Hans Öberg avled den 9 mars 2009 och är begravd på Skogskyrkogården i Gävle.

Källor 

Svenska bandyspelare
Svenska fotbollsspelare
Svenska ishockeyspelare
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1956 från Sverige
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1952
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1956
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Spelare i Gefle IF Fotboll
Svenska mästare i bandy
Svenska mästare i ishockey
Världsmästare i ishockey
Europamästare i ishockey
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Sport i Gävle
Idrottare från Gävle
Gravsatta på Skogskyrkogården i Gävle
Födda 1926
Avlidna 2009
Män
Svenska idrottare under 1900-talet
Ishockeyspelare i Gävle GIK
Grand Forks

Grand Forks är den tredje största staden i den amerikanska delstaten North Dakota. Staden är belägen vid floden Red River norr om Fargo. Den har en yta av 49,8 km² och en befolkning av cirka 49 000 invånare (2003). Staden är centralort i Grand Forks County, och är säte för University of North Dakota. Befolkningen i Grand Forks härstammar i mycket stor utsträckning från norska och tyska invandrare.

1997 drabbades staden av svåra översvämningar.

Stadens struktur 

Grand Forks har flera distinkta stadsdelar. De äldsta stadsdelarna, inklusive downtown, ligger omkring Red River. Området mellan Downtown och North Dakotas universitetscampus är också en del av staden som byggdes tididgt. Generellt sett ligger de nyare stadsdelarna av Grand Folks i de södra och västra delarna av staden. Sedan affärscentret Columbia Mall öppnade 1978 har en stor del av stadens affärsliv kommit att koncentreras till den 32:a Avenyn (32nd Avenue South corridor).

Externa länkar 

 

 
Orter grundade 1870
Orter i North Dakota
Yoko Matsugane

Yoko Matsugane (松金洋子) är en japansk så kallad "gravyridol" eller bikinimodell. Hon föddes i Ibaraki prefektur i Japan 26 maj 1982. Hon har blivit särskilt känd i Japan för sin stora bröststorlek. Sedan 2002 har hon producerat ett antal DVD:er och fotoböcker samt deltagit i flera japanska TV-shower.

DVD-filmer 
Dulcet (2002) 
Spiritual (2002) 
Enrapture (2002) 
Violation (2002) 
Idol one: Melon (2003) 
Idol one: Suika (2003) 
Lolita Paradox (2004) 
Idol one: Fruit box (2004) 
Sweet Y (2004) 
Sweet Pie (2004) 
Gravure Idol DVD (2004) 
Idol one: Tsuki no Kodo (2004) 
Idol one: Taiyo no Yakudo (2004) 
Yoko Matsugane Perfect Collection (2005)
Tentai DVD Box (2005)
Yoko Matsugane Perfect Collection Vol.2 (2005)
Yoko Matsugane Shutaisei Densetsu I (2006)
Yoko Matsugane Shutaisei Densetsu II (2006)

Externa länkar
Yoko to Watashi to Watashi- Yokos personliga blogg
Yoko MatsuganeUnited States

Japanska fotomodeller
Kvinnor
Födda 1982
Levande personer
WP:Projekt Japan
Personer från Ibaraki prefektur
Gösta Kjellertz

Karl Gösta Kjellertz, ursprungligen Nilsson, född 26 januari 1912 i Matteus församling i Stockholm, död 2 april 1984 i Limhamn, Malmö, var en svensk violinist, skådespelare och operettsångare (baryton).

Biografi
Kjellertz studerade violin och sång vid Musikkonservatoriet i Stockholm och i Italien, Schweiz, Österrike och Tyskland 1927–1932. Han scendebuterade som violinist 1929 på Klippans sommarteater och hade därefter engagemang 1930–1934 på Chinabiografen, Berns salonger och på Skansen.

Efter att ha skadat handen övergick han till skådespeleri och sång, först på Oscarsteatern 1934 och sedan vid Stockholmsoperan 1935–1942 där han debuterade som Silvio i Pajazzo 1935. Efter gästspel 1940 och 1941 blev han fast engagerad vid Stora Teatern, Göteborg fram till sin pensionering 1965. Han debuterade där som Edvin i Czardasfurstinnan. Under sin karriär spelade Kjellertz sammanlagt 429 roller.

Filmdebuten ägde rum 1931 i Gustaf Molanders En natt och han kom att medverka i drygt 10 filmproduktioner.

Åren 1966–1969 var han även lärare vid Statens Scenskola. Han har skrivit boken Sångteknik. Sången, dess anatomi, fysiologi och teknik, som utkom 1973.

Utanför scenen gjorde sig Kjellertz känd som fotograf, amatörmålare och idrottsman.

Kjellertz gjorde en tidig insjungning av ”Gamle Svarten” 1935. Texten var en svensk översättning gjord av Sven-Olof Sandberg av den amerikanska ”Old Faithful”. Cacka Israelsson hade en stor framgång med samma låt 1954.

Gösta Kjellertz är gravsatt i minneslunden på Limhamns kyrkogård.

Filmografi

 (prinsen, originaldubb)

Teater

Roller (ej komplett)

Diskografi
Det var bättre förr!: melodier från den gamla goda tiden. Vol. 3a. 1941–45. CD. Universal 060251730651. 2007. – Innehåll: 1. Löjtnantshjärtan (Sylvain, Dahlquist). Arne Hülphers orkester; 2. Ekovisan (Sylvain, Thorén). Arne Hülphers orkester.
Melodier som bedåra 1944. CD. Universal 060251720433. 2007. – Innehåll: Musik ur operetten Serenad (Lajtai, Tjerneld). Jerry Högstedts orkester: 5. Vi möts och vi skiljs; 6. Midnattssången.

Bibliografi

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska sångare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska operettsångare
Svenska barytonsångare
Svenska violinister
Sångare från Stockholm
Musiker från Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1912
Avlidna 1984
Män
Rut Holm

Rut Ingeborg Holm, född 1 november 1900 i Avesta, död 4 juli 1971 i Sankt Görans församling i Stockholm, var en svensk skådespelare och sångare inom revy och folklustspel.

Biografi 
Holms första teaterturné var med Halvar Falck 1924 och hon kom till Södra Teatern i Stockholm 1926. Hon blev genast populär som piga i Skärgårdsflirt mot Fridolf Rhudin som gavs över 500 gånger. Hon medverkade i många revyer från genombrottet i Katarinahissen, en Folkets hus-revy 1935. Hon spelade även revy på Södra Teatern, Odeonteatern och Casinorevyn. På somrarna turnerade hon med Folkets Hus-revyn eller spelade på Stockholms friluftsteatrar.

Hon filmdebuterade 1932 som jungfrun Malin i filmen Söderkåkar, en roll som hon dessförinnan spelat 1930 i Tantolunden på Södermalm i Stockholm. Fram till 1958 hade hon medverkat i 56 filmer. Hennes specialitet var att spela blyg flicka från landet som vet att säga ifrån när så behövs. 

Under en turné 1960 skadades hon i en bussolycka och kunde därefter inte uppträda på scen.

Hon var gift 1932–1935 med Nils Dahlström och 1941–1946 med Åke Grönberg.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Övriga källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 Mer Rut Holm på Grytnas.org
 
 Rut Holm på Svenska 78-varvare

Svenska revyartister
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Avesta
Gravsatta på Hovdestalunds kyrkogård
Födda 1900
Avlidna 1971
Kvinnor