kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sundsbruk

Sundsbruk är ett samhälle i Sundsvalls kommun, belägen ca 10 km norr om Sundsvall, som sedan 2015 ingår i tätorten Sundsvall, angränsar i norr till tätorten Timrå i Timrå kommun.

I Sköns landskommun inrättades 21 september 1894 municipalsamhället Gångviken som upplöstes 1948 när området uppgick i Sköns köping. Gångviken var även namnet på järnvägsstationen i Sundsbruk. Sund var egentligen ett sågverk, nere vid hamnen inom dagens tätort, som bland annat omfattar det tidigare mer kända bruket Skönvik och ett antal andra byar och bebyggelseområden som Finsta, Birsta och Västland.

Brukets och industrins historia 
Sunds bolag bildades 1856. En ångsåg byggdes 1857 eller 1858 och ett järnbruk anlades 1868 i byn Sund i Sköns socken av smedsonen Erik Jan Hammarberg från Lögdö. Ekonomiskt stöd gavs av textilhandlare Anders Petter Hedberg från Sundsvall, Lars Johan Hierta samt grosshandlare Bernhard U G Almquist från Stockholm. Järnbruket producerade först stångjärn och manufaktur och innefattade sedan 1880-talet smedja, gjuteri, plåtslageri och mekanisk verkstad. Olof Björklund tog över efter att Hammarberg avled 1881 och startade produktion av bogserbåtar och ångmaskiner. År 1920 registrerades dotterbolaget Sunds rederi. Bolaget köpte och uppförde fler bruk, sågverk och industrier. Sågen revs 1947, varefter verkstadsrörelsen byggdes ut. Alla verksamhetsgrenar utom den mekaniska verkstaden köptes av SCA 1937 och avvecklas 1949. 

På 1960- eller 1970-talen avknoppades verkstadsföretaget Sund Birsta AB, som utvecklar maskiner för stålindustrin och i dag har huvudkontor på Norra kajen, Sundsvall. Det återstående bolaget utvecklar främst pappersmaskiner och ändrade 1979 namn till Sunds Defibrator efter samgående med  Defibrator AB. År 1991 blev företaget helägt av det finländska företaget Rauma–Repola, vars verkstadsdel 1999 sammanslogs med Valmet och bildade Metso. Verksamheten i Sundsbruk fick namnet Metso Paper Sundsvall. 

Metsokoncernen delades 2013 och affärsområdena papper, massa och kraft (dit verksamheten i Sundsbruk hör) blev ett nytt bolag kallat Valmet.

Befolkningsutveckling

Samhället
Sundsbruk innefattar bostadsområdena Finsta, Gångviken och Skönvik. Inom området finns Gångvikens skola, med förskoleklass till årskurs 6.

Idrott
Sundsbruk har ett eget fotbollslag, Sund IF.

Se även
Sköns socken

Noter 

Orter i Sundsvalls kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Sundsbruk
Bruksorter i Sverige
Sundsvalls tätortsområde
Malkolm I av Skottland

Malkolm I av Skottland (engelska Malcolm, gaeliska Máel Coluim mac Domnaill), var kung av Skottland 943-954 och son till Kenneth MacAlpins bror Donald I.  

Malkolm utökade 945 sitt rike med Strathclyde, som han möjligen mottog i län av kung Edmund I av England, och stupade under striden om Northumberland med anglosaxare och danskar.

Källor 
 

Skottlands regenter
Huset Alpin
Kungligheter som stupat i strid
Födda 800-talet
Avlidna 954
Män
Malkolm II av Skottland

Malkolm II av Skottland (engelska: Malcolm, gaeliska: Máel Coluim mac Cináeda), född den 5 oktober 954, död 25 november 1034, var kung av Skottland 1005-1034, sonson till Malkolm I, son till Kenneth II.

Biografi
Malkolm störtade 1005 sin kusin Kenneth III och regerade till sin död 1034. Han var den förste av Albas kungar, som i krönikorna kallas kung av Skottland (Scotia). 

Malkolm vann 1018 Lothian, men besegrades 1031 av Knut den store, vars överherrskap han för kort tid erkände. Malkolm var den siste av Kenneth MacAlpins ätt på manssidan.

I norr, bildade Malcolm II en allians med vikingarna som inkluderade en av hans döttrars äktenskap med Norse Sigurd Jarl av Orkney. Situationen i Strathclyde var mer besvärande. Malcolms bundsförvant, kung Owen dog utan arvinge, och Malcolm försökte placera sin dotterson Duncan (senare Duncan I av Alba) på tronen i Strathclyde. Detta misshagade britterna och ledde till mordet på Malcolm på Glamis den 25 november 1034. Han begravdes på kyrkogården vid Saint Oran kapell på ön Iona.

Källor 
 

Skottlands regenter
Födda 900-talet
Avlidna 1034
Män
Personer i Skottland under 1000-talet
Malkolm III av Skottland

Malkolm III av Skottland (engelska: Malcolm, gaeliska: Máel Coluim mac Donnchada) eller "Malcolm Canmore" (Máel Coluim Cenn Mór, "med stora huvudet"), född 26 mars 1031, död 13 november 1093, var kung av Skottland 1058–1093. Han var Malkolm II:s dottersons son, och son till den av Macbeth störtade Duncan I.

Biografi
Malkolm segrade över Macbeth vid Lumphanan, och kröntes 1058 till Skottlands kung vid Scone, sedan Macbeths styvson Lulach blivit mördad efter bara några månader på tronen. 

Han var första gången gift med Ingibiorg Finnsdottir. I sitt andra äktenskap gift med Margareta, syster till engelske tronpretendenten Edgar the Aetheling, bistod han 1070 denne mot Vilhelm Erövraren, men utsattes fördenskull 1072 för en engelsk invasion och måste "bli Vilhelms man". Efter nya strider måste han 1091 även hylla Vilhelm II Rufus som länsherre, men det är omtvistat om det gällde hela riket. Malkolm stupade 13 november 1093 under ett infall i Northumberland nära Alnwick vid en plats, som sedan fick namnet Malcolm's cross. 

Malkolm III var en tapper, högsint och duglig regent. Fyra av hans söner blev kungar i Skottland (Duncan II, Edgar, Alexander I och David). En dotter, Matilda, gifte sig med Henrik I av England.

Källor 
 

Skottlands regenter
Födda 1031
Avlidna 1093
Män
Personer i Skottland under 1000-talet
Kungligheter som stupat i strid
Malkolm IV av Skottland

Malkolm IV av Skottland (engelska: Malcolm, gaeliska: Máel Coluim mac Eanric), född omkring 1141, död 9 december 1165, var kung av Skottland, sonsons son till Malkolm III.

Malkolm efterträdde 1153 sin farfar, David I. I krönikorna benämns han Malcolm Virgin, den oskuldsfulle. Det kan ha avsett att syfta på att han var ogift, eller att han skulle ha varit naiv i sitt styre.

Malkolm hade att bekämpa många uppror i olika delar av riket och nödgades 1157 till Henrik II av England återlämna Northumberland och Cumberland, som lämnats i län åt David under tronstriden mellan Henrik II:s moder Matilda och Stefan av Blois. Malkolm avled 24 år gammal och efterträddes av sin bror, Vilhelm Lejonet.

Källor 
 

Skottlands regenter
Födda 1141
Avlidna 1165
Män
Personer i Skottland under 1100-talet
Groupe des Écoles centrales

Groupe des Écoles centrales (tidigare Intergroupe des Écoles centrales) är en sammanslutning av ett antal tekniska högskolor, skapad 1990. Medlemmarna av sammanslutningen är fem franska tekniska högskolor och en franskspråkig teknisk högskola i Peking:
 École Centrale Paris, grundad 1829
 École Centrale de Lille, grundad 1854
 École Centrale de Lyon, grundad 1857
 École Centrale de Marseille, grundad 1890
 École Centrale de Nantes, grundad 1919 
 École Centrale de Pékin, grundad 2005.

De olika École Centrale är inriktade på allmän ingenjörsutbildning på master-nivån (300 ECTS-poäng). Tillsammans utexaminerar de 1 500 studenter per år. Lärarkåren omfattar 600 på heltid och 2000 på deltid, och därutöver 280 forskare.

Källor 

Utbildning i Frankrike
Utbildning i Kina
Teknisk utbildning
Macbeth av Skottland

Macbeth (gaeliska: Mac Bethad mac Findláich), död 15 augusti 1057, kung av Skottland 1040-1057.

Macbeth var son till Findláech, ärftlig styresman (mormaer) över Moray, och gjorde anspråk på tronen, eftersom hans hustru Gruoch tillhörde kungaätten. Sannolikt är han identisk med den Maelbaethe, vilken av anglosaxiska krönikan nämnes bland de skotska hövdingar, som 1032 hyllade Knut den store. 

Sedan Macbeth 1040 överfallit och dödat kung Duncan I (Donnchad mac Crínáin), blev han själv kung. Han stod i förbund med den norske jarlen Torfinn på Orkneyöarna och tycks ha representerat de i norr boende kelterna mot Duncan, som hade anglosaxiska förbindelser. 

Macbeth uppges 1050 ha företagit en pilgrimsfärd till Rom och omtalas i krönikorna som frikostig mot kyrkor och kloster. Duncans son Malcolm (Máel Coluim mac Donnchada) hade funnit en tillflykt hos sin frände, jarl Siward av Northumberland, och de vann 1054 en seger över Macbeth vid Dunsinane i Perthshire, varpå Malcolm hyllades som kung i Cumberland och söder om Forth. I norr behöll dock Macbeth sin makt, till dess han, på nytt anfallen av Malcolm och Siward, besegrades och stupade i en ny drabbning vid Lumphanan i Aberdeenshire, 15 augusti 1057. 

Macbeth är mest känd som en sinnesförvirrad och makthungrig kung i Shakespeares välbekanta tragedi med samma namn. Dess handling är tagen ur Holinsheds krönika, som i sin ordning följt några medeltidskrönikor, där Macbeths historia utsmyckats med en mängd sägenartade tillägg.

Källor

Skottlands regenter
Födda okänt år
Avlidna 1057
Män
Ugglan
Personer i Skottland under 1000-talet
Kungligheter som stupat i strid
Duncan I av Skottland

Duncan I av Skottland (gaeliska: Donnchad mac Crínaín), född omkring 1001, död 14 augusti 1040, kung av Skottland, dotterson till Malcolm II (Máel Coluim mac Cináeda), vilken han efterträdde 1034. 

Duncan var invecklad i strid med den northumbriska jarlen Eadulf och den norska jarlen Torfinn på Orkneyöarna. Under ett fälttåg mot den senare dräptes han av sin fältherre Mac Bethad mac Findlaích eller Macbeth, hövding över Moray, 1040. De sägner om denna händelse, som fanns upptecknade i Holinsheds krönika, ligger till grund för Shakespeares tragedi Macbeth.

Källor
 

Skottlands regenter
Födda 1001
Avlidna 1040
Män
Ugglan
Personer i Skottland under 1000-talet
Kungligheter som stupat i strid
Duncan II av Skottland

Duncan II av Skottland (gaeliska: Donnchad mac Maíl Choluim), född omkring 1060, död 12 november 1094, kung av Skottland 1093-1094, Duncan I:s sonson.

Duncan II hölls under sin uppväxt som gisslan i förvar hos Vilhelm Erövraren och erhöll därvid en anglonormandisk uppfostran. Efter sin fars, kung Malcolm III:s, död, 1093, bemäktigade han sig med engelsk hjälp Skottlands tron, sedan han besegrat sin troninkräktande farbror Donald Bane, men blev på dennes anstiftan mördad följande år. Höglandsskottarnas misstro mot hans engelska sedvänjor påskyndade hans fall.

Källor
 

Skottlands regenter
Födda 1060
Avlidna 1094
Män
Ugglan
Personer i Skottland under 1000-talet
Macbeth (olika betydelser)

Macbeth kan syfta på:

 Macbeth av Skottland (–1057), en kung i Skottland
 Robert Walker Macbeth (1848–1910), en skotsk målare
 Macbeth – en tragedi av William Shakespeare
 Macbeth (Verdi) – en opera av Giuseppe Verdi
 Macbeth (Bloch) – en opera av Ernest Bloch
 Macbeth (Symfonisk dikt) – en symfonisk dikt av Richard Strauss
 Macbeth (Richepin) – ett drama av Jean Richepin
 Macbeth (film, 1908) – en film från 1908 av J. Stuart Blackton
 Macbeth (film, 1948) – en film från 1948 av Orson Welles
 Macbeth (film, 1957) – en film från 1957 av Akira Kurosawa, även kallad Blodets tron, originaltitel Kumonosu jô
 Macbeth (film, 1971) – en film från 1971 av Roman Polanski
 Macbeth (film, 2004) – en film från 2004
 Macbeth (film, 2015) – en film från 2015
 Macbeth (musikalbum) – ett musikalbum av den slovenska gruppen Laibach
 Macbeth (band) – ett rockband från Italien som spelar black gothic metal
 Macbeth Shoe Company – ett skomärke
Piezoresistivitet

Piezoresistivitet (från piezo "trycka, pressa" och resistans), är en egenskap hos vissa material att när de deformeras kraftigt förändra sin resistivitet. 

Alla typer av ledare förändrar sin resistans då de utsätts för mekanisk påverkan. Exempelvis kommer en koppartråds resistans att öka då de sträcks av den enkla anledningen att tvärsnittsarean (ledarens diameter) minskar när tråden blir längre, eftersom volymen är konstant. För de flesta metalliska material ökar resistansen med en faktor av ungefär 2 vid måttlig töjning, det vill säga töjer man ut tråden 1 % ökar resistansen ungefär 2 %. Detta kan direkt härledas ur sambandet mellan volym, längd och tvärsnittsarea. Detta faktum utnyttjas bland annat i trådtöjningsgivare.

För piezoresistiva material är resistansändringen vid uttöjning/hoppressning betydligt större än 2 (100 eller mer är inte ovanligt. Även negativa faktorer förekommer.) och beror på helt andra faktorer än förändringar i längd och tvärsnittsarea. De flesta piezoresistiva material är halvledare. Halvledarmaterial har en egenskap som kallas energibandgap (se halvledare). Egentligen har alla material denna egenskap, men den är knappt märkbar för goda ledare som metaller. För piezoresistiva halvledarmaterial, till exempel kisel, varierar detta bandgap kraftigt med uttöjningen/hoppressningen av materialet vilket gör att resistansen i materialet ändras mycket. Även denna effekt utnyttjas i töjningsgivare, som blir mycket känsligare än vanliga trådtöjningsgivare av metall.

Se även
Piezoelektricitet

Fasta tillståndets fysik
Elektriska fenomen
Bayreuth

Bayreuth, tidigare Baireuth, är en kretsfri stad i norra delen av det tyska förbundslandet Bayern. Folkmängden uppgår till cirka  invånare. Den är hemvist för Bayreuthfestspelen.

Geografi
Staden är belägen strax väster om bergsområdet Fichtelgebirge vid floden Mains källflöde Roter Main. Den ligger vid motorvägen A9, ca 75 km nordost om Nürnberg.

Historia
Staden nämns för första gången i en historisk urkund som Baierrute 1194 och efter att tidigare betraktats som en by används begreppet stad första gången 1231. Staden utvecklades de närmaste århundradena tämligen långsamt och Bayreuth drabbades gång på gång av katastrofer och elände:
1430, hussiterna förstörde staden.
1605 förstörde en brand mer än halva staden.
1620 slog pesten till.
1621, en ny stadsbrand.
Trettioåriga kriget var ännu en period av elände.

Under 1700-talet upplevde staden en tid av uppgång och många nya byggnader uppfördes. 1748 invigdes Markgräfliches Opernhaus och 1853 togs den första järnvägslinjen till staden i drift, den följdes under de kommande 40 åren av fler linjer. Tonsättaren Richard Wagner besökte staden 1870 med en tanke att uppföra en av sina operor där. Wagner fann att det befintliga operahuset inte räckte till varför han beslutade att bygga ett eget operahus (och dessutom en egen villa, Wahnfried). Grundstenen las 1872 och fyra år senare stod hans festspelshus – Festspielhaus – färdigt att tas i bruk.

I april 1945 bombades Bayreuth av allierade bombplan och ett stort antal hus förstördes. 
14 april besatte styrkor ur den amerikanska armén staden. 
1951 uppfördes de första Richard-Wagner-festspelen efter kriget.
1971 beslutade den bayerska lantdagen att inrätta ett universitet i staden.
1975 startade föreläsnings- och forskningsverksamheten vid universitetet, Universität Bayreuth, som för närvarande har ca 9 000 studerande.

Bildgalleri

Kommunikationer
Vägar
Motorvägarna A9 och A70.
Riksvägar (Bundesstrasse) B2, B22 och B85.
Järnvägar
Nürnberg – Dresden
Bayreuth – Weiden in der Oberpfalz – Regensburg
Regionalflyg
Tre dagliga turer till Frankfurt.

Kända invånare
Ludwig Abeille

Vänorter
 Annecy, Frankrike
 Rudolstadt, Tyskland
 La Spezia, Italien

Utbildning
 Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg
 Hochschule für evangelische Kirchenmusik
Ett stort antal gymnasieskolor och yrkesutbildningsanstalter.

Källor

 
Bayreuth (stad)
1057

1057 (MLVII) var ett normalår som började en onsdag i den julianska kalendern.

Händelser

Augusti 
3 augusti – Sedan Viktor II har avlidit en vecka tidigare väljs Frederick av Lothringen till påve och tar namnet Stefan IX.
15 augusti – När Macbeth stupar i strid efterträds han som kung av Skottland av sin styvson Lulach. Denne stupar dock själv ett halvår senare i strid mot Malkolm III.

Födda 
Hugo I av Burgund, hertig av Burgund

Avlidna 
28 juli – Viktor II, född Gebhard av Dollnstein-Hirschberg, påve sedan 1055
15 augusti – Macbeth, kung av Skottland sedan 1040

Externa länkar
Simontorp

Simontorp är en ort i Osby kommun i Skåne län, belägen mellan Osby och Visseltofta.

Simontorp består numera av omkring sju-åtta hushåll och några fritidshus.

Historia 
Simontorp tillhörde tidigare den gamla Osby socken, som var en del av Östra Göinge härad. Ortnamnet är belagt åtminstone sedan början av 1500-talet. I slutet av 1800-talet bodde omkring 55-60 personer i byn.

I äldre tid var Simontorp känt i de omkringliggande socknarna för den tillverkning av liar som bedrevs där. Ingen smedja finns längre kvar i byn, men en del ruiner vittnar fortfarande om det gamla smideshantverket. Under 1800-talet fanns även ett sågverk värderat till 2 000 kronor samt en kvarn på orten.

Geografi 
Genom Simontorp rinner Simontorpsån, som är ett naturvårdsområde med många olika växter. Bygget av Tvärleden, den nya vägen mellan Halmstad och Karlshamn, pågår nu (2011) genom byn.

Kuriosa 
Det finns eller har funnits ytterligare minst tre byar med namnet Simontorp i det tidigare Kristianstads län.

Källor 

Orter i Osby kommun
1094

1094 (MXCIV) var ett normalår som började en söndag i den julianska kalendern.

Händelser

Maj 
Maj
Den skotske kungen Donald III blir avsatt av sin brorson Duncan II, som utropar sig till ny kung av Skottland. Denne dör dock efter ett halvår, varvid Donald III kan återta tronen.
Belägringen av Valencia avslutas.

November 
12 november – Efter endast ett halvår på tronen blir den skotske kungen Duncan II mördad på sin farbror Donald III:s order. Donald kan därmed återta tronen, som Duncan avsatte honom från i maj. Tre år senare avsätts Donald dock på nytt som kung av Skottland av sin brorson Edgar.

Okänt datum 
När Håkan Magnusson Toresfostre dör kan hans motståndare i kampen om den norska kungamakten Magnus Barfot utropa sig till kung över hela Norge.
Staden Zagreb i Kroatien omnämns för första gången, då den blir stiftsstad.

Födda 
S:t Malachy, ärkebiskop av Armagh på Irland.
Abd-ul-mumin, sultan av Marocko.

Avlidna 
12 november – Duncan II, kung av Skottland sedan maj detta år.
Abu Abdullah al-Bakri, andalusisk geograf och historiker.
Håkon Magnusson, kung av Norge sedan 1093.
Turkan Khatun, drottningregent av seldjukernas rike.

Externa länkar
Jan Boklöv

Jan Mauritz Boklöv, född 14 april 1966 i Koskullskulle (Malmbergets församling) i Lappland i Norrbottens län, är en svensk före detta backhoppare. Han dominerade svensk backhoppning under slutet av 1980-talet och början av 1990-talet, och blev då svensk mästare flera gånger. Jan Boklöv representerade Koskullskulle AIF.. Han vann världscupen i backhoppning 1988/1989 och bidrog därigenom till att göra v-stilen populär.

Karriär 

Boklöv är mest känd för att år 1985 ha introducerat den så kallade v-stilen i internationella tävlingar. V-stilen kännetecknas av att hopparen hoppar med skidorna formade som ett v, till skillnad från den klassiska stilen med parallella skidor. Eftersom v-stilen på grund av aerodynamiska fördelar leder till betydligt längre hopp, spelade det mindre roll att Boklöv fick avsevärt lägre stilpoäng än sina konkurrenter, som använde den klassiska stilen. V-stilen kritiserades kraftigt, bland annat av Torbjørn Yggeseth som ledare av backhoppskommittén i Internationella Skidförbundet (FIS), för att vara oestetisk. Många backhoppare, särskilt de yngre, började använda v-stilen i början av 1990-talet och v-stilen har därefter varit totalt dominerande inom backhoppningen. 

Vid tävlingar i Lake Placid i delstaten New York i USA blev Jan Boklöv den 10 december 1988 förste svensk att vinna en världscupdeltävling i backhoppning. Han vann sedan den totala Världscupen i backhoppning för herrar säsongen  1988/1989. Han vann sammanlagt fem delsegrar i världscupen säsongen 1988/1989. Totalt tävlade Boklöv sex säsonger i världscupen. Säsongen 1988/1989 var hans bästa även i tysk-österrikiska backhopparveckan där han blev nummer 5 sammanlagt. 

Boklöv tävlade i Olympiska vinterspelen 1988 i Calgary i Kanada. I normalbacken blev han nummer 28. I stora backen blev han nummer 18. Tillsammans med svenska laget blev han nummer 7 i lagtävlingen i stora backen.

Då andra backhoppare började använda och utveckla V-stilen på tidigt 1990-tal, fick Boklöv allt svårare att hävda sig i internationella tävlingar. Vid Olympiska vinterspelen 1992 i Albertville i Frankrike blev han nummer 47 i normalbacken. I stora backen blev Boklöv nummer 9. Hans sista världscuptävling var i skidflygningsbacken i Kulm den 31 januari 1993.

Familj 
Boklöv är gift och har med sin fru två barn. De har bott i ett villaområde i Luxemburg under tidigt 2000-tal, där Boklövs fru arbetade för Europaparlamentet. Familjen bor numera i Gröndal i Stockholm.

Meriter

Världscupdeltävlingssegrar

Svensk mästare
Normalbacke (K70): 1985, 1986, 1987, 1989
Stor backe (K90): 1986, 1988, 1989, 1990

Utmärkelser 
Jan Boklöv tilldelades Jerringpriset 1989.

Källor

Externa länkar 
 
 Sports Reference - Jan Boklöv
 Svenska Skidförbundet: Backe/nordisk kombination
 NRK: V for Verdenscup-vinner 

Födda 1966
Svenska backhoppare
Män
Levande personer
Personer från Gällivare socken
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Sverige
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1992
Svenska idrottare under 1900-talet
Mottagare av Jerringpriset
Vattenknop

Vattenknop är en så kallad sammanbindningsknop, alltså en knop för att knyta ihop två repändar.

Slagning och egenskaper
Vattenknopen slås genom att man gör en överhandsknop på den ena repänden och sedan tar den andra repänden och följer det första repet baklänges genom överhandsknopen.

Vattenknopen sitter bäst om båda repen är lika grova. För att förena en grov ända med en fin är inte vattenknopen så lämplig, då bör hellre skotsteket användas.

Vattenknopen är en stark och pålitlig knop som lämpar sig för platta band. På hala nylonlinor eller platta spännband anses den säkrare än till exempel råbandsknopen, men samtidigt är den betydligt svårare att lösa upp när man vill det.

Användning och alternativ
Vattenknopen är inte lika smidig som råbandsknopen men torde för övrigt vara en av de enklare och bästa knoparna för att förena två, tre eller flera trådar, som går åt samma håll. Man kan också med båda trådarna tillsammans göra en åtta eller en dubbel överhandsknop, vattenknut i åtta och dubbel vattenknut. Då får man knutar, som håller lika bra eller bättre än den förra, och samtidigt är lättare att lösa upp.

På grövre linor och tåg är vattenknopen mycket klumpig, men på trådar och finare garn är den praktisk och bekväm och används mycket inom fisket.

Om man lägger ändan av en tråd eller ett snöre i en bukt, så att den blir dubbel, och gör en överhandsknop med båda parterna på en gång, får man en ögla, som inte glider och som håller bra, ögla med vattenknut. Knuten är relativt stor men bekväm att göra och kan med fördel användas på finare gods: trådar och segelgarn.

Källor

Knopar
1101

1101 (MCI) var ett normalår som började en tisdag i den julianska kalendern.

Händelser

Maj 
 15 maj – Den nykrönte korsfararkungen Balduin I intar Jerusalem med hjälp av nyanlända genuensiska korsfarare.

Okänt datum 
 Vid trekungamötet i Kungahälla sluts fred mellan Sverige och Norge. För att bekräfta freden förlovas Inge den äldres dotter Margareta med den norske kungen Magnus Barfot och hon får därför tillnamnet Margareta Fredkulla.
 Den förre danske kungen Knut den helige helgonförklaras.
 Greve Raymond av Tripolis erövrar Ankara från seldjukerna.

Födda 
 Héloïse, Pierre Abaelards älskade.

Avlidna 
 22 juni – Roger I av Sicilien
 27 juli Konrad II av Italien
 27 juli  Hugh d'Avranches, earl av Chester
 September – Ida av Formbach-Ratelnberg, österrikisk markgrevinna och korsriddare
 6 oktober – Bruno av Köln, tysk ordensgrundare, helgon
 18 oktober – Hugo av Vermandois
 Su Dongpo, poet och statsman i Songdynastin
 Urraca av Zamora, regerande grevinna av Zamora

Externa länkar