Piratpartiet (Sverige)

Piratpartiet (PP) är ett svenskt politiskt parti som bildades under ledning av Rickard Falkvinge i januari 2006 för att skydda privatlivet och begränsa immaterialrätter som hindrar kunskaps- och informationsutbyte på internet.  

Partiet fick betydande uppmärksamhet och stöd efter en polisrazzia mot fildelningssajten The Pirate Bay i maj 2006, vilken skedde efter påtryckningar från USA och den debatt om Internet som uppstod. De ansvariga för sajten dömdes senare till fängelsestraff och stora skadestånd 2009, fallet blev känt som The Pirate-Bay målet. 

I Europaparlamentsvalet samma år erhöll Piratpartiet 7,13 procent av rösterna, vilket gav 2 mandat. Partiet valde att ingå i Gröna gruppen och ledde gruppens politik relaterad till internetfrågor. I EP-valet 2014 förlorade man sina mandat efter att ha erhållit endast 2,23 procent av rösterna.  

Därefter har representationen i Europaparlamentet ej bestått av svenska piratpartister, utan istället piratpartister från Tyskland (1 mandat 2014–2019 och 2019–2024) och Tjeckien (3 mandat 2019–2024). I EU-valet 2019 fick det svenska piratpartiet 0,64 procent av rösterna. 

I svenska riksdagsval har Piratpartiet som bäst fått 0,65 procent av rösterna (2010). I riksdagsvalet 2022 fick partiet 0,14 procent av rösterna. Piratpartiet har även deltagit i vissa kommun- och landstingsval (numera regioner) utan att hittills lyckas få några mandat.

Politik 
Partiet grundades i ett engagemang för rätten till ett privatliv och personlig integritet, och rätten att dela med sig av kultur och kunskap. Det har inneburit motstånd mot massövervakning av icke misstänkta, som webbleverantörernas påtvingade lagring av kundernas trafikdata (enligt det av EU-domstolen ogiltigförklarade Datalagringsdirektivet), statliga trojanvirus som i Hemliga Dataavläsningen,  tilltänkta men stoppade handelsavtal som ACTA och TTIP, som skulle ge storföretag rätt att stämma stater, IPRED-lagen som låter upphovsrättsföretag kräva tillträde till IP-adresser, FRA-lagen, som medger avlyssning av all telefontrafik och internettrafik som passerar landgränsen, Chat Control med mera. Partiet har på senare år utmärkt sig genom att bland annat bedriva frihetsfrågor som basinkomst, en human drogpolitik, HBTQ-frågor med mera. Man verkar fortsatt för att rädda ett öppet internet och göra digitaliseringen till ett fortsatt verktyg för personlig kreativitet och samverkan, liksom demokratisk kontroll av myndigheter.

Historik

2006–2007 
Rickard Falkvinge skapade den första januari 2006 webbsidan www.piratpartiet.se, som snabbt blev välbesökt. 

Den 15 januari 2006 antog partiet ett preliminärt principprogram som bland annat omfattade frågor om varumärkesskydd och upphovsrätt. Den 12 februari 2006 antog partiet sedan en tredje version av principprogrammet. Den 15 februari registrerades partiet formellt av Valmyndigheten. 

Partiets medlemsantal steg kraftigt i samband med polisrazzian mot PRQ, som senare skulle leda till åtalet mot The Pirate Bay den 31 maj 2006. I riksdagsvalet 17 september 2006 fick Piratpartiet 34 918 röster (0,63 procent), vilket gjorde dem till det tredje största partiet utanför Sveriges riksdag.

2008 
Våren och sommaren 2008 debatterades FRA-lagen mycket i svensk media. Den samlade kritiken från bland andra piratpartistiska webbjournaler kom att kallas ”bloggbävning”.
I slutet av 2008, efter att regeringen lagt en omdebatterad proposition om Ipred-lagen, ökade Piratpartiets medlemsantal och de hade fler medlemmar än Miljöpartiet de gröna.

2009 

I februari 2009 pågick rättegången mot The Pirate Bay och IPRED godkändes i riksdagen. Flera medlemmar i Piratpartiet skrev och publicerade webbjournalinlägg samtidigt som Pirate Bay-rättegångens huvudförhandling pågick. I samband med den fällande domen 17 april ökade partiets medlemsantal. Den 18 april anordnade Piratpartiet demonstrationer i Stockholm, Karlstad och Lund mot domslutet i Pirate Bay-målet. 

I april uppmärksammade flera medier att partiet kunde få mandat i Europaparlamentet i det nära förestående allmänna valet. I skolvalet 2009, vars resultat presenterades den 5 juni, fick Piratpartiet flest röster av alla partier med ungefär 19,1 procent av alla röster.

I Europaparlamentsvalet 2009 fick partiet 7,1 procent av rösterna. Partiet fick därmed ett mandat i Europaparlamentet, vilket besattes av Christian Engström.Piratpartiet gick med i den gröna gruppen i Europaparlamentet.  Engström röstade för telekompaketet efter att ha varit med och drivit igenom tillägg 138.

2010 
Den 18 maj började partiet leverera Internet till The Pirate Bay.

Den 18 mars 2010 gick en ersättare i Skåne läns landstingssfullmäktige (regionfullmäktige), som blivit invald för Folkpartiet liberalerna, över till Piratpartiet.

I april antogs en modifierad variant av principprogrammet.

I riksdagsvalet 2010 fick Piratpartiet 0,65 procent av rösterna, en ökning med 0,02 procentenheter (drygt tio procent fler röster) i jämförelse med valet 2006. Trots den försumbara ökningen innebar Sverigedemokraternas riksdagsinträde och Feministiskt initiativs minskning att Piratpartiet blev det största partiet utanför riksdagen.

Valdagen den 19 september menade bland andra Anna Troberg från Piratpartiet att flera partier och vallokaler använt uppenbart valfusk mot mindre partier såsom Piratpartiet och Feministiskt initiativ. Det avsåg bl.a. att Centern och Socialdemokraterna använt egna valsedelslådor i en vallokal, (se bild) och att Piratpartiet och Feministiskt initiativ förvägrats lägga ut valsedlar på flera ställen, dels att riksdagspartier hade bedrivit valpropaganda vid Stockholms Centrals vallokal på valdagen.

I ett blogginlägg dagen efter valet menade före detta partiledaren Rick Falkvinge att andra partier kunnat "påverka timingen" och noterade att flera beslut i för Piratpartiet viktiga frågor förlagts efter valet, (Datalagringsdirektivet, polismetodutredningen, The-Pirate-Bay-rättegången och Acta-signeringen) vilket öppnat dörren för ”ett integritetsfientligt parti” istället. I samma blogginlägg meddelade Falkvinge att Piratpartiet skulle ställa upp både i Europaparlamentsvalet den 8 juni 2014 och riksdagsvalet den 14 september 2014.

2011 

På partiets femårsdag, den 1 januari 2011, avgick grundaren Rick Falkvinge från posten som partiledare, och Anna Troberg, tidigare vice partiordförande, blev tillförordnad partiledare. Falkvinge förklarade sin avgång i form av en serie blogginlägg, men den främsta anledning var att han sade sig inte ha mer att lära och hade stagnerat, och att Anna Troberg skulle vara perfekt för jobbet. Han ville i stället fokusera på ”politisk evangelism”, att resa runt i Europa och tala på konferenser inför andra piratpartier.

Piratpartisten Isak Gerson från Uppsala startade under våren 2011 den religiösa rörelsen Kopimistsamfundet, som bygger på tanken kunskapsutbyte och fildelning är en etisk rättighet. Rörelsen ansökte om att få klassificeras som ett trossamfund, vilket krävde tre olika framställningar till kammarrätten, men i december 2011 erkände svenska staten Det Missionerande Kopimistsamfundet som ett religiöst samfund, som det första landet i världen.

Amelia Andersdotter tillträdde som Piratpartiets andra Europaparlamentariker den 1 december 2011, efter att ett tillägg till Lissabonfördraget om att utöka Europaparlamentets mandat ratificerats.

Webbsidan live.piratpartiet.se samlade inlägg från ett stort antal relaterade bloggar.

2012 
Den 27 mars gavs första numret av partiets nya nyhetsbrev Tapiren ut. Det utgavs i 14 nummer fram till maj 2013..

Under partiets vårmöte i april och maj antogs version 4.0 av principprogrammet. Medan tidigare principprogram innehållit partiets sakpolitik, innehöll denna version enbart bakomliggande principer och åsikter. Partiet fattade under vårmötet beslut om att som komplement ta fram särskild sakpolitik för bland annat skola, forskning, och sjukvård.

I april startade partiet en "breddningsblogg" dit vem som helst kunde skicka förslag på partiets framtida politik. Den 25 juni postades den 2000:e kommentaren, efter att 84 inlägg skrivits.

Breddningsarbetets nästa steg var höstmötet i oktober 2012, då partiet tog ställning i nya motioner och propositioner om framtida sakpolitik. Målet var att ha ett samlat partiprogram till EU- och riksdagsvalen 2014. 

Den 1 oktober genomfördes en polisrazzia mot webbhotellbolaget PRQ, mot vilka Pirate Bay-razzian genomfördes 2006. Som resultat sänktes ett flertal fildelningssidor, enligt vissa källor dussintals och enligt andra ett femtiotal. Denna gång var målet fildelningssidan Tankafetast.com. Dagarna efter razzian fick Piratpartiet ett uppsving i medlemsantal, från 7 600 till över det dubbla på mindre än två veckor.

I december lanserade partiet tillsammans med Ung Pirat en kampanj om Dataskyddsförordningen på www.dataskydd.net.

2013 
Den 19 februari 2013 skickades ett brev till Piratpartiet och dess styrelse, i vilket Rättighetsalliansen (före detta Antipiratbyrån) krävde att partiet skulle upphöra att ge internetaccess till The Pirate Bay. Om detta inte gjorts innan den 26 februari skulle Rättighetsalliansen driva en rättslig process mot partiet och dess företrädare. Dagarna efter hotbrevet blev känt fick partiet hundratals nya medlemmar och aktivister. Den 26 februari meddelade Piratpartiet att man inte längre kommer att ge internetåtkomst till The Pirate Bay, istället skulle Piratpartiets systerpartier i Norge och Katalonien att ge denna internetåtkomst.

På det höstmöte som avslutades i november antogs bland annat en valplan inför det kommande EU-valet, en del ny sakpolitik, och ny styrelse. Till styrelsen  valdes bland andra sittande partisekreterare Jan Lindgren, som på sin blogg sade att han skulle avgå från den positionen om han blev vald, eftersom stadgarna inte tillåter styrelseledamöter på ledningsplats. Samtidigt valdes inte partiets grundare Rick Falkvinge, som avgick som partiledare 2011, till styrelsepost på första gången sedan partiets grundande 2006.

I november presenterade Piratpartiet sin kandidatlista inför Europaparlamentsvalet 2014. Listan leddes av sittande parlamentariker Christian Engström och Amelia Andersdotter, följda av partiledare Anna Troberg och ungdomsförbundet Ung Pirats ordförande Gustav Nipe.

Den 25 november berättade partiledningen om en del interna förändringar i förberedelsen för valåret 2014. Partiledare Anna Troberg skulle nu främst fokusera på utåtriktat arbete, medan resterande ledning för ökat ansvar för organisation. Flera ändringar ägde rum gällande ansvarsområden i och utanför ledning, och vice partiledare Henrik Brändén utsågs till ny partisekreterare när Jan Lindgren gick över till styrelsearbete vid årsskiftet till 2014. Samtidigt utannonserade partiet flera heltidstjänster inom partiet under valåret.

I december 2013 sammanställdes principprogrammet och ett antal sakprogram i ett partiprogram.

2014 
I EU-valet sjönk Piratpartiet till 2,23 procent och tappade bägge sina mandat, samtidigt som det tyska Piratpartiet kom in för första gången med parlamentariker Julia Reda (sedermera Felix Reda). Inför riksdagsvalet senare samma år drev partiet de traditionella "piratfrågorna", men även idén om garanterad basinkomst. Dåvarande partiledare Anna Troberg framhöll automatiseringen som skäl för reformen, men också att arbete är mer än lönearbete och att basinkomst främjar såväl företagande som trygghet. Riksdagskandidaterna Gustav Nipe, Nathalie Ylitalo och Christian Engström var andra som lät publicera artiklar inför valet i frågan, med liknande argument. 

Partiet backade något jämfört med föregående riksdagsval, om än måttligt, till 0,43 procent. Strax efter valet meddelade partiledaren Anna Troberg liksom även vice partiledare Marit Deldén och partisekreterare Henrik Brändén att de ställde sina platser till förfogande 2015. Den 3 december 2014 meddelade partiet att de kandiderade till det riksdagsvalet 2015, som dåvarande statsminister Stefan Löfvén hotat utlysa, men som inte blev av. Kort därpå valde partistyrelsen att utse Anton Nordenfur till partiorganisatör med ansvar för den tidigare partiledningens interna uppgifter.

2015 
I mars 2015 ställde Piratpartiet upp på Mediedagarna i Göteborg efter en gräsrotsinsamling, och sponsrade närvaron för journalisten Glenn Greenwald, EU-parlamentarikern Julia Reda och The Pirate Bay-grundaren Peter Sunde. Piratpartiets närvaro ledde till viss diskussion i media och kritik från bland andra ordföranden för branschorganisationen Film- och TV-producenter, som tyckte att det var "märkligt" av Mediedagarna att ta med Piratpartiet som sponsor. I samband med Mediedagarna anordnades konferensen Internet Freedom Weekend, som inkluderade talare i Piratpartiets monter på Mediedagarna samt en separat heldagskonferens med gäster som Julia Reda, Peter Sunde och Alexander Bard.

2018 
I riksdagsvalet 2018 minskade Piratpartiet till 7326 röster (0,11 procent).

2019 
I Europaparlamentsvalet 2019 minskade också Piratpartiet, då man fick 0,64 procentenheter av rösterna.  På valnatten redigerade SVT bort partiets resultatstapel från Valmyndighetens redovisning "av pedagogiska skäl", något som sedan godkändes av Granskningsnämnden för Radio och TV.

I oktober 2019 utseddes Katarina Stensson, teknisk fysiker och lärare, till ny partiledare med mandat från och med 2020.

2020 
Piratdelegationen i Bryssel började publicera nyhetsbrev.

2021 

Ett nytt principprogram antogs i januari.

2022 
Inför valet 2022 ställde partiet upp till riksdagen med ett antaget valmanifest. Dessutom ställde man upp med förtryckta listor i ett antal kommuner och regioner, som Stockholm, Lund och Örebro. I riksdagsvalet erhöll partiet 9135 röster (0,14 procent) och fick därmed inga mandat.

2023 
Piratpartiet anordnande en större demonstration i Stockholm mot EU-förslaget Chat Control.

Namn, symbol och färg 
Namnet Piratpartiet kommer från hackarkulturens benämning på personer som kopierar upphovsrättsskyddat material. Dessa benämndes pirater, en benämning som gick igen i företeelser som piratradio och piratkopierande och senare Piratbyrån och The Pirate Bay. 

Piratpartiets officiella symbol är ett svart segel på en vit bakgrund, format som ett P. Partiets ursprungliga färg var svart, men har sedan ändrats till violett (”piratlila”), för att symbolisera att partiet varken kan räknas som ”blått” eller ”rött” politiskt.

Principprogram och åsikter 

Partiet förespråkar en avsevärd reducering av den ekonomiska ensamrätt som idag är satt till 70 år efter upphovsmannens död och som gäller samtliga verk som skyddas av upphovsrätten. Samtidigt vill de släppa all icke-kommersiell delning fri, vilket betyder att filmer, fonogram och program kan kopieras fritt så länge verksamheten inte drivs kommersiellt.

Partiet har även den personliga integriteten som kärnvärdering, och ställer sig kritiskt mot lagar som FRA-lagen, IPRED1, ACTA, telekompaketet och Chat Control.

Partiet förespråkar stärkt integritetsskydd för individen, är emot det av EU-domstolen ogiltigförklarade datalagringsdirektivet, som trots detta är infört i svensk lag förutom ett mindre undantag. Man vill upphöja brevhemligheten till generell kommunikationshemlighet, och tillämpa det befintliga grundlagsskyddet för privatlivet. Partiet vill också se en kraftig modifiering av immaterialrätten (upphovsrätt och patent) med bifogade effekter (som kassettersättning), men vill inte ändra på varumärken eller mönsterskydd. Partiet ser sig självt som försvarare av medborgarrätt i ett samhälle där lagar för övervakning och kontroll sprider sig. 

Inför riksdagsvalet 2010 tog partiet ingen ställning i andra frågor, och kunde därför betraktas som ett enfrågeparti. Efter 2010 började partiet att öppna upp för en breddad politik. Ett nytt principprogram började formas under 2011, och vid vårmötet 2012 antogs en del ny politik inom bland annat skola, forskning och sjukvård, som utgick ifrån partiets principprogram.  Sedan dess har flera principprogram antagits, det senaste 2021.

Arbetssätt och organisation 
Piratpartiets högsta beslutande organ är två medlemsmöten per år, vårmötet och höstmötet, där medlemmar tar ställning om motioner, väljer förtroendevalda, med mera. Partiet använder i mycket hög grad Internet för sitt interna arbete. Även vårmötet och höstmötet sker oftast på Internet, genom partiets forum.

Partiets högsta beslutande organ mellan medlemsmöten är partistyrelsen, som möter minst sex gånger om året och leder strategiskt långtgående arbete.  

Sedan 2012 kan lokala föreningar skapas på kommun- eller landstingsnivå, och de distribueras då ekonomi från det centrala partiet. Partiets medlemmar uppmuntras att själva ta initiativ, komma överens med andra medlemmar om och genomföra aktiviteter, så länge omkostnaderna är ”måttfulla”. Detta kallar man för ”trepiratersregeln”.

Styrelse 
Partistyrelsen är partiets högsta beslutande organ näst efter medlemsmötet. Enligt partiets stadgar är styrelsen "ett långsiktigt, beslutande och strategiskt organ för partiet och har ett kollektivt ansvar för partiets verksamhet och att medlemsmötets beslut genomförs." Styrelsen beslutar bland annat om budget.

Sex styrelseledamöter väljs av medlemmarna varje höstmöte, och sitter under en tvåårsperiod. Styrelsen består alltså av femton medlemmar i taget. Inom sig väljer styrelsen en intern sammankallande samt en sekreterare.

Den som suttit med i flest styrelser är partiets grundare Rick Falkvinge, som satt i alla styrelser sedan partiets grundande och till och med 2013. Andra som tidigare suttit i styrelsen är bland annat tidigare partiledare Anna Troberg och europaparlamentariker Christian Engström.

Arbetsutskottet 
Arbetsutskottet är främst ansvarigt för partiets dagliga arbete. Det består av tre poster som väljs av medlemmarna - partiledare, vice partiledare och partisekreterare - samt två övriga ledamöter som väljs av partistyrelsen.

2020 års arbetsutskott består av Katarina Stensson som partiledare, Henrik Passmark som vice partiledare, Mattias Rubenson som partisekreterare, samt Mikael Enmalm och Maj Stenmark som övriga ledamöter, 2022 består AU av Stensson, Passmark, partisekr. Johan Karlsson, Camilla Josephson och Alexandra Lebedeva.

Före en stadgeändring 2011 fanns ingen partisekreterare, vilket är varför denna inte listas förrän 2011. Under en period mellan början av 2015 och våren 2016 stod partiet utan ledning, efter Anna Trobergs avhopp då partistyrelsen inte ville stressa fram en ersättare.

Lokala föreningar 
Sedan hösten 2011 kan lokala föreningar skapas på kommun- eller landstingsnivå, och kan få visst bidrag från partiet centralt..

I april 2014 fanns godkända kommunföreningar i Helsingborg, Karlstad, Linköping, Malmö, Norrköping, Stockholm, Uppsala och Västerås, och landstingsföreningar i Norrbotten, Stockholms län, Värmland, Västmanland, Östergötland, Jämtland, Skåne, Södermanland, Uppsala län, Västerbotten, Kalmar och Västergötland.

Ungdomsförbund, närstående organisationer 
År 2006 bildades ett politiskt ungdomsförbund till partiet, Ung Pirat. Piratpartiet har ett oberoende kvinnonätverk med namnet Nätstrumporna. Kårpartiet Piratstudenterna, med ledamöter i fullmäktige för Uppsala studentkår, ingår i Ung Pirat. Den 14 mars 2014 bildades Piratpartiets HBTQ-förbund, Regnbågspiraterna.

Medlemsantal 

Partiets medlemsantal har varierat kraftigt under dess existens. Piratpartiet har haft som mest 50 000 medlemmar, vilket partiet hade i juni 2009. och var då landets tredje största parti. I dec 2022 har man 2170 medlemmar. Piratpartiets ungdomsförbund Ung Pirat blev i april 2009 Sveriges största politiska ungdomsförbund, men i oktober 2012 hade medlemskåren krympt till ungefär 4324 vilket gjorde dem till det fjärde största ungdomsförbundet efter MUF, KDU och SSU. Piratpartiets ungdomsantal har inte offentliggjorts sedan MUCF presenterade nya siffror 2019.

Historia 
Den 31 maj 2006, bara ett halvår efter att partiet grundats, ledde den stora razzian mot bland annat fildelningsjätten The Pirate Bay till en betydande medlemsökning. Redan efter lite drygt ett dygn hade medlemsantalet ökat med 50 procent och efter två dygn hade partiet fått över 2 000 nya medlemmar. Många av dessa valde dock året därefter att inte förnya sitt medlemskap, varpå antalet medlemmar sjönk.

År 2008 kom flera lagförslag som enligt Piratpartiet innebar kraftiga inskränkningar i den personliga integriteten, vilket fick till följd att Piratpartiets medlemsantal ökade ytterligare, särskilt i samband med den utlysta ”Gå med i Piratpartiet-dagen”. 

Våren 2009, i och med kampanjen inför Europaparlamentsvalet, Ipred-lagen och den första domen mot The Pirate Bay, ökade medlemsantalet till 45 000. Ett år senare lät återigen många bli att förnya sina medlemskap, och partiets medlemsantal minskade till ungefär 15 000, vilket det var fram till april 2011. 

I oktober 2012 genomfördes en polisrazzia mot webbhotellbolaget PRQ, och som resultat sänktes ett flertal fildelningssidor Dagarna efter razzian fick Piratpartiet ett uppsving i medlemsantal, från 7 600 till över det dubbla på mindre än två veckor. Den 16 december 2014 hade partiet 8 456 medlemmar.

Kritik mot medlemsantalet 

Det har framkommit kritik att Piratpartiets medlemsantal inte går att jämföra med andra partiers då detta sker via Internet, att det är kostnadsfritt, samt att det går att registrera falska medlemmar. Piratpartiet får dock genom frivilliga donationer in i genomsnitt 60 kronor per år och medlem. Personer som bemött detta har svarat att samtliga riksdagspartier samt flera andra också har medlemsregistrering via sina webbplatser, ungefär lika enkelt som Piratpartiet. Riksdagspartiernas blivande medlemmar får dock hem en blankett för påskrift innan medlemskapet ingås. Att falskregistreringar förekommer förnekas inte, men partiets administratörer rensar bort sådana så snart det upptäcks.

Politikerbloggen argumenterade att Piratpartiets medlemsantal byggde på ett stort antal falska registreringar och visade i en artikel hur de registrerade en icke-existerande person, ”Kalle Kula”. Bara några dagar senare berättade dock Christian Engström i en intervju i Sydsvenskan att alla nya medlemmar kontrollerades manuellt och att ”Kalle Kula” var bortplockad redan innan Politikerbloggen publicerade sin artikel.

Att medlemskapet i Piratpartiet är kostnadsfritt är en ideologisk fråga. Från början var det inte gratis, då partiet hade behov av pengar för att kunna sköta sin dagliga verksamhet, men denna medlemsavgift avskaffades senare till förmån för ett program av anonyma donationer, eller frivillig medlemsavgift (kallat ”Guldpirat”). Piratpartiet anser att medlemskap och engagemang i ett politiskt parti inte borde kosta något.

Ett annat argument som använts är att även andra partier och organisationer gjort sig kända för fusk med medlemslistor och antal.

Det angivna medlemsantalet är direkt kopplat till Piratpartiets medlemsdatabas, och visar det aktuella antalet medlemmar med högst fem minuters fördröjning. Medlemskap i Piratpartiet gäller i 365 dagar från aktivering eller förnyelse, och är alltså inte kopplat till kalenderår. Det gör att medlemsantalet kan förväntas ändra sig både uppåt och nedåt över tiden. Eftersom andra partier och förbund bara publicerar medlemsantal en gång om året, vid respektive topp den 31 december innan deras medlemskap går ut, så haltar jämförelsen något till deras fördel.

Relationer till andra organisationer

The Pirate Bay 
Piratpartiet har inga formella band till Piratbyrån eller The Pirate Bay, men har flera gånger uttryckt sitt stöd för deras verksamhet. Den 14 augusti 2006 lanserade Labs2 den kommersiella anonymitetstjänsten Relakks med officiellt uttryckt stöd från Piratpartiet.
Sedan 18 maj 2010 levererar Piratpartiet bandbredd till The Pirate Bay. I februari 2013 anmälde Antipiratbyrån, under sitt nya namn Rättighetsalliansen, Piratpartiet och hotade att ta dem till rättegång om de inte upphörde med att leverera bandbredd till TPB.

Wikileaks 
Piratpartiet har erbjudit sig att ge Wikileaks serverplats om amerikanska staten börjar utöva påtryckning att Wikileaks ska stängas ner. Wikileaks har nu ställt sin databas under Piratpartiets skydd.

PirateISP 
Några medlemmar i Piratpartiet har bildat en internetleverantör, PirateISP, som tillhandahåller Internetanslutning till sina kunder i enlighet med Piratpartiets principer. Det är tänkt att en del av vinsten skall gå till att finansiera partiverksamheten. PirateISP har upphört med sin verksamhet.

Andra länders piratpartier 
Det finns piratpartier i ett fyrtiotal länder. Piratpartiet i Sverige var det första att grundas, och har inspirerat partibildningar i andra länder. Officiellt registrerade piratpartier finns i Belgien, Bulgarien, Kanada, Kroatien, Danmark, Finland, Frankrike, Grekland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Norge, Schweiz, Spanien, Storbritannien, Tjeckien, Tunisien, Tyskland, Österrike, Island och vissa delstater i USA (mars 2012). En del partier har vunnit kommunfullmäktigeplatser, det tyska partiet har fått plats i Berlins delstatsparlament och i EU-parlamentet. Det isländska sitter i det nationella parlamentet och har varit största parti i opinionen.  Tjeckiska piratpartiet är 2021 näst största parti, har tre EU-parlamentariker och borgmästarposten i Prag. 2022 sitter partiet med i en regeringskoalition med tre ministrar.

Samordningsorganisationer 
Pirate Parties International är den främsta samordningsorganisationen som samlar piratpartier i olika länder. Bland medlemmarna finns både officiellt registrerade partier och partier som inte är det, såsom det i Ryssland. Det svenska Piratpartiet blev 2013 observatörsmedlem, men lämnade senare organisationen.

European Pirate Party grundades 2014 för att samla olika piratpartier i EU och hjälpa dem komma in i EU-parlamentet.

Valresultat

Riksdagsval och EU-val 

I Piratpartiets första val, riksdagsvalet 2006, fick partiet 34 918 röster (0,63 procent). Partiet fick avsevärt bättre resultat i skolvalet: 4,44 procent av rösterna, trots att det inte fanns några förtryckta röstsedlar med partiets namn.

I Europaparlamentsvalet 2009 fick Piratpartiet 7,13 procent av de totalt 225 915 avlagda giltiga rösterna, ett resultat som gav dem ett mandat till Europaparlamentet; det tillföll Christian Engström. Ett tillägg till Lissabonfördraget om att utöka Europaparlamentets mandat, som ratificerades av unionens medlemsstater 2011, medförde att Piratpartiet fick ytterligare ett mandat i parlamentet. Amelia Andersdotter tillträdde som ledamot den 1 december 2011.

I riksdagsvalet i Sverige 2010 fick Piratpartiet 38 491 röster (0,65 procent av alla avlagda giltiga röster), en ökning med 0,02 procentenheter jämfört med riksdagsvalet 2006. I Skolvalet 2010 fick man 4,54 procent, en ökning på 0,10 procentenheter.

I riksdagsvalet i Sverige 2014 fick Piratpartiet 26 515 röster (0,43 procent av alla avlagda giltiga röster), en minskning med 0,22 procentenheter jämfört med riksdagsvalet 2010. I Skolvalet 2014 till riksdagen minskade partiet till 1,99%.

I riksdagsvalet i Sverige 2018 fick Piratpartiet 7 326 röster (0,11 procent av alla avlagda giltiga röster), en minskning med 0,32 procentenheter jämfört med riksdagsvalet 2014.

I riksdagsvalet i Sverige 2022 fick Piratpartiet 9 135 röster (0,14 procent av alla avlagda giltiga röster), en ökning med 0,03 procentenheter jämfört med riksdagsvalet 2018. Med detta resultat blev Piratpartiet det fjärde största partiet utanför Sveriges riksdag.

Kommunalval

Kritik från andra upphovsrättskritiker 
Richard Stallman har tidigare uttryckt oro över att Piratpartiets mål att sänka upphovsrättens skyddstid till fem år kan skada fri programvara, detta då vissa av de licenser som fri mjukvara och öppen källkod använder (främst GPL) är baserade på upphovsrättens utformning. 2012 uttryckte han dock att han ändrat sig, och att han nu håller med om Piratpartiets politik. Han uttrycker dock oro för att blanda ihop de tre olika koncepten upphovsrätt, patent och varumärkesskydd: "Jag föreslår dock att det är bäst att inte blanda samman dessa tre problem. Varför skulle någon vilja blanda samman dessa tre orelaterade lagar? Jag misstänker att det reflekterar det missförstådda konceptet 'immaterialrätt'." Piratpartiets grundare Rick Falkvinge kommenterade Stallmans nyfunna position i en bloggpost, där han påpekade att han höll med om Stallmans kommentar om immaterialrättskonceptet.

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Officiell webbplats 
 

Politiska partier utanför riksdag och Europaparlament
Integritet
Politiska partier bildade 2006
Piratpartier
Svenska piratrörelsen
Portal: Internet i Sverige
Wikipedia:Projekt neutralitet