kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Guldpixeln 2004

Guldpixeln 2004 hölls i slutet av 2004. Detta var det tredje året som tidningen Super Plays pris Guldpixeln delades ut.

Vinnare och nominerade

Årets spel 
Half-Life 2
Halo 2
Metroid Prime 2: Echoes
Grand Theft Auto: San Andreas
Rallisport Challenge 2

Årets actionspel 
Half-Life 2
Halo 2
Grand Theft Auto: San Andreas
Ninja Gaiden
Killzone

Årets äventyrsspel 
Metroid Prime 2: Echoes
Animal Crossing
Myst IV: Revelation
The Legend of Zelda: The Minish Cap
Boktai: The Sun is in Your Hand

Årets rollspel 
Final Fantasy: Crystal Chronicles
Vampire the Masquerade: Bloodlines
Final Fantasy X-2
Tales of Symphonia
Paper Mario: The Thousand Year Door

Årets strategispel 
Rome: Total War
Pikmin 2
Pirates
Ground Control 2: Operation Exodus
The Battle for Middle-Earth

Årets plattformsspel 
Jak 3
Ratchet & Clank 3
Kirby & The Amazing Mirror
Mario vs Donkey Kong
Sly 2: Band of Thieves

Årets sportspel 
Tiger Woods PGA Tour 2005
FIFA Football 2005
Pro Evolution Soccer 4
Mario Golf: Advance Tour
Fight Night 2004

Årets racingspel 
Rallisport Challenge 2
Burnout 3: Takedown
OutRun 2
Flatout
Need for Speed: Underground 2

Årets beat 'em up-spel 
Hyper Street Fighter II
The King of Fighters 2000/2001
Dragon Ball Z: Bodukai III
Def Jam: Fight for New York
Onimusha Blade Warriors

Årets pusselspel 
Puyo Pop Fever
Flipnic
Sega Superstars
Wario Ware: Mega Party Games
Super Mario Ball

Årets musikspel 
Dancing Stage Unleashed
Singstar Party
Donkey Konga
Singstar
Karaoke Stage

Årets onlinespel 
Joint Operations: Typhoon Rising
Battlefield Vietnam
Final Fantasy XI
Star Wars Battlefront
EverQuest II

Föregående utdelning: 2003
Följande utdelning: 2005

2004 i Sverige
2004
Datorspelsåret 2004
Pomponius Mela

Pomponius Mela, född i Tingentera eller Baetia, södra Spanien, död omkring 50 e. Kr.,  var den främste romerske kartografen.

Biografi 
Namnet Pomponius antyder att han var av en känd romersk plebejsläkt, till vilken Ciceros vän Pomponius Atticus, samt tragediförfattaren Publius Pomponius Secundus hörde. Flera nämns i Publius Cornelius Tacitus Annales. Andra har antagit att han är densamme som L. Annaeus Mela av Corduba, som var son till Seneca d.ä..

Hans huvudverk De Situ Orbis är troligen från c:a 43-44 efter att Claudius intagit Britannien, och publicerades 1471. Verket har även utgivits under namnet De Chorographia, och verken är i det mesta identiska med smärre skillnader. I De Chorographia kallas Skandinavien (latin) "Scadinavia" , men i De Situ Orbis "insula Codanonia" (latin, ön Codanonia) . 

Jordanes påstås ha läst detta verk när han skrev Getica.

Se även 
 Kartografins historia

Källor

Externa länkar 
Originaltexter på engelska och latin
 POMPONIUS MELA HOME PAGE, De Situ Orbis 
 POMPONIUS MELA: DE CHOROGRAPHIA
Sidor om Pomponius Mela
 Pomponius Mela från University of Wales Swansea
 Reconstruction of the World map according to Pomponius Mela

Antikens geografer
Romerska kartografer
Män
Personer i Romerska riket under 000-talet
Planckenergi

Planckenergi, betecknat , är en energienhet och en av de härledda Planckenheterna, ett måttenhetssystem som bygger på naturliga enheter. Planckenergi definieras som:

där  är gravitationskonstanten,  Diracs konstant och  ljusets hastighet i vakuum.

Dess värde är ungefär .

Energienheter
Energi
Planckdensitet

Planckdensitet, betecknat , är en densitetsenhet och en av de härledda Planckenheterna, ett måttenhetssystem som bygger på naturliga enheter. Planckdensitet definieras som:

där  är gravitationskonstanten,  Diracs konstant och  ljusets hastighet i vakuum.

Dess värde är ungefär .

Densitetsenheter
Densitet
Nils Liljeqvist

Nils Johan Rudolfsson Liljeqvist, född 3 mars 1903 i Ärtemark, Älvsborgs län, död 13 juli 1973 i Dals Långed, Älvsborgs län, var en svensk manusförfattare.

Filmmanus  
1933 – Luftens vagabond

Källor

Externa länkar 

Svenska manusförfattare
Personer från Ärtemarks socken
Födda 1903
Avlidna 1973
Män
Kurkumin

Kurkumin är den viktigaste curcuminoiden i gurkmeja, de andra två är desmetoxicurcumin (DMC) och bisdesmetoxicurcumin (BDMC). Curcuminoiderna är polyfenoler och är källan till gurkmejans gula färg. Kurkumin kan existera i minst två tautomeriska former, keto och enol. 

Kurkumin är lättlösligt i alkohol och olja. Det utvinns ur gurkmeja och används till att färga papper, läder, trä och livsmedel.

Ämnet har i en studie på Linköpings universitet visat sig förlänga livet på bananflugor med Alzheimerssymptom.

Gurkmeja har även visat sig ha andra medicinska kvaliteter. Traditionellt har gurkmeja använts av lokalbefolkning i odlingsområdena (Indien och Sydostasien) för antiseptiska och anti-inflammatoriska ändamål, och även för att kurera leveråkommor.  American Cancer Society har officiellt förklarat att kurkumin, den aktiva substansen i gurkmeja, är en antioxidant och har även i preliminära studier visats kunna döda cancerceller i laboratorieprov. Kurkumin har även befunnits reducera tillväxten av flera olika former av cancerceller och tumörer i djurförsök.

Som livsmedelstillsats har kurkumin E-nummer E 100.

Källor

https://onlinelibrary.wiley.com/doi/full/10.1002/ijc.24967

Livsmedelsfärgämnen
Antioxidanter
Hormonstörande ämnen
Häxan Glinda

Häxan Glinda, även känd som Glinda den Goda är en litterär figur i L. Frank Baums bok Trollkarlen från Oz. I boken är hon kallas hon för Den Snälla från Söder. I musikalfilmen från 1939 är hon spelad av Billie Burke och hennes karaktär kombineras med Den snälla Häxan från Norr från boken. Glinda spelar en stor roll i musikalen Wicked, som utforskar hennes förhållande till Den onda Häxan från Väst, som i musikalen heter Elphaba. I original uppsättning spelades hon av den kända musikalartisten Kristin Chenoweth. 

I musikalfilmen The Wiz spelas hon av Lena Horne. 

Litterära figurer från USA
Figurer i barn- och ungdomslitteratur
Fiktiva häxor
Fiktiva figurer introducerade 1900
Trollkarlen från Oz
Emmy Albiin

Emmy Albiin, född Emmy Axelina (Svensson) Raymond 9 juni 1873 i Stockholm, död där 24 maj 1959 i Sofia församling, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Emmy Albiin började vid Operabaletten 1884, blev engagerad där till 1886, sedan engagerad hos August Lindberg 1895. Albiin har varit engagerad vid turnéer i Sverige, Norge och Danmark, hos Engelbrecht och Hjalmar Selander, vid Södra Teatern, vid Folkteatern 1901-02, vid Komediteatern 1917–38, vid Oscarsteatern i Stockholm sedan 1938.

Albiin hade en mängd olika filmroller perioden 1914-1955. Hon har även varit verksam under namnet Emmy Raymond-Albiin.

Hon var gift med skådespelaren Karl Albin Johannesson, senare Albiin.

Albiin begravdes 12 juni 1959 på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi (urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Fotnoter 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Födda 1873
Avlidna 1959
Kvinnor
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Margareta Fahlén

Gerd Margareta Fahlén, född 8 juni 1918 i Sollefteå, död 28 oktober 1978 i Köpenhamn, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Fahlén växte upp i Uppsala och arbetade efter studierna vid bankinspektionen i Stockholm parallellt med teaterlektioner hos Calle Flygare. Hon scendebuterade under denna tid på Scalateatern och 1941 uppmärksammades hon i Vecko-Journalens serie En vacker flicka denna vecka. Hon filmdebuterade 1943 i Ivar Johanssons Ungt blod och gjorde ytterligare några filmroller innan hon 1944 kom in vid Dramatens elevskola. Hon studerade där till 1947 och fick sitt genombrott under examensåret som Kristina i en uppsättning av August Strindbergs Påsk. Genombrottet ledde till att Gustaf Edgren gav henne rollen som Helga i Tösen från Stormyrtorpet (1947). En kort men intensiv filmkarriär under 1940- och de tidiga 1950-talen följde, där hon bland annat gjorde roller som den kvinnliga läkaren i Kvinna i vitt (1949) och den goda kvinnan i Starkare än lagen (1951).

Den 31 maj 1955 gifte hon sig med den danske skådespelaren Poul Reichhardt i svenska Gustafskyrkan i Köpenhamn och flyttade till Danmark. Efter giftermålet kom Fahlén endast att sporadiskt vara verksam som skådespelare. År 1956 återkom hon tillfälligt till Sverige för en turné med Riksteatern och gjorde 1957 ett gästspel i norska Trondheim. Hon skilde sig från Reichhardt 1962 och arbetade de sista 15 åren som läkarsekreterare vid Ortopedisk Hospital i Köpenhamn.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 Bilder från Upplandsmuseet
 Kerstin Sjögenbo: "Skådespelerskan Margareta Fahlén" på Boteå.se

Svenska skådespelare under 1900-talet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Svenskar i Danmark
Personer från Sollefteå
Födda 1918
Avlidna 1978
Kvinnor
1991: The Year Punk Broke

1991: The Year Punk Broke är en dokumentärfilm från 1992 regisserad av Dave Markey.

Handling
En dokumentär om livet på resande fot med Sonic Youth och Nirvana under deras turné i Europa under slutet av 1991. Innehåller även liveuppträdanden med Dinosaur Jr, Babes In Toyland, The Ramones och Gumball.

Om filmen
Filmen är inspelad i Tyskland och visades första gången den 20 november 1992 i New York.

Medverkande
Mark Arm
Babes In Toyland
Lori Barbero
Kat Bjelland
Nic Close
Kurt Cobain
Joe Cole
Dinosaur Jr.
Don Fleming
Kim Gordon
Dave Grohl
Mike Johnson
Dave Kendall
Michelle Leon
Courtney Love
Matt Lukin
Dave Markey
J. Mascis
Craig Montgomery
Thurston Moore
Bob Mould
Mudhoney
Murph
Nirvana
Krist Novoselic
Dan Peters
Dee Dee Ramone
Joey Ramone
Johnny Ramone
Marky Ramone
The Ramones
Lee Ranaldo
Susanne Sasic
Steve Shelley
Jay Spiegel
Peter Vanderbilde
Eric Vermillion
Sonic Youth

Källor

Amerikanska dokumentärfilmer
Amerikanska musikfilmer
Filmer 1992
Alternativ rock
Backstag

Backstag (tidigare även länsbardun) är en sjöterm. Staget är ett tåg som stöttar en mast akter över och i sidled.

Källor 
Nordisk familjeboks sportlexikon (1938-1946) Bakstag eller backstag

Noter

Se även 
 Bardun

Segling
Sjötermer
Lotus Elite

Lotus Elite, är en brittisk sportbil med glasfiberkaross, som tillverkades 1958-1963. Den var Lotus första bil med fast tak. Denna Grand Touring Coupe introducerades på Earls Court Motor Show 1956. Den var mycket dyr att tillverka, vilket nästintill ruinerade företaget. Officiellt tillverkades 990 Elite, men oberoende undersökningar tyder på att 1 030 exemplar byggdes.

Elite
Bakhjulsdrivna fordon
Kanslihushögern

Kanslihushögern eller Feldts pojkar är ett politiskt begrepp i Sverige från 1980-talet. Det syftade på personer som tillhörde den så kallade "högerfalangen" inom Sveriges socialdemokratiska arbetareparti och var särskilt framträdande inom finansdepartementet under den tid Kjell-Olof Feldt hade rollen som finansminister. De var ofta personer med en hög akademisk utbildning, ofta från Handelshögskolan, och bakgrund inom fackföreningsrörelsen. Framträdande personer inom "kanslihushögern" var bland andra Erik Åsbrink, Kjell-Olof Feldt och Klas Eklund.

Den bakomvarande orsaken till den ideologiska omorienteringen var valnederlaget 1976. Kanslihushögern förespråkade en välfärdspolitik med decentralisering och ökade marknadsinslag, kallad den tredje vägens politik. Dessutom förändrades socialdemokraternas inställning till näringslivet, från att vara legitimerad motpart till legitimerad samarbetspartners. Företrädarna tog utgångspunkt i New Public Management (NPM).

Se även 
 Rosornas krig (Sverige)

Källor

Vidare läsning
Lindgren Åsbrink, Marika (red) (2019). Kanslihushögern - frälsare eller dödgrävare?, Tankesmedjan Tiden, 

Sveriges politiska historia
Sverige under 1980-talet
Sveriges socialdemokratiska arbetareparti
Lotus Esprit

Lotus Esprit är en brittisk sportbil som tillverkades 1976-2004 och som ersatte modellen Lotus Europa. Karossformen, med skarpa veck och raka linjer skapade av Giugiaro, påminde om Elite. Växellådan var femväxlad och kom från Citroën SM. 

Under 1980 introducerades en 2,2-litersmotor och en turboladdad motor på 210hk och med förbättrat chassi och fjädring. Karossens linjer blev 1988 försiktigt omgjorda, och 1989 ökade tillverkaren motorns  effekten till 264 hästkrafter. Accelerationen, 0-100 km/h, minskades till 4,9 sekunder och toppfarten ökades till 260 km/h. År 1996 lanserades både Esprit GT3 och Esprit V8 med 350hk. Totalt tillverkades drygt 10 000 Lotus Esprit under åren 1976-2004.

Filmagenten James Bond åkte Esprit i filmerna Älskade spion, där bilen förvandlades till ubåt, och i Ur dödlig synvinkel.

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Esprit
Bilar fomgivna av Italdesign Giugiaro
Bakhjulsdrivna fordon
Lotus Europa

Lotus Europa, brittisk sportbil, tillverkad åren 1966-1975, en av världens första serietillverkade bilar med mittmotor. Chassit påminde om Lotus Elan, och bakom förarutrymmet sattes en 1470cc motor helt i aluminium från Renault på 82 hk. Hjulupphängningen är dubbla A-armar fram med coilovers och bak en liknande varinat till dåtidens formel bilar , tex bärande drivaxlar.
Den första, S1 (Typ46), såldes enbart på export, eftersom man inte ville konkurrera med den nyligen introducerade Elan. S1ans kaross var limmad runt chassit, så den var extra lätt men även mycket svårare att reparera om något skulle hända det lätta plåtchassit. Den hade även fasta sidorutor i början, då ventilationen sköttes via självtryck från luftintaget fram. Mellan S1an och S2an så kom en mellan variant som heter S1A (Typ46MK1) , den har tex öppningsbara fönster och lite andra små detaljer som S2an sedan fick.
Den mer sofistikerade S2 (Typ54 & Typ65), som nu såldes i England, anses vara betydligt bättre men tyngre då man kunde lyfta av karossen från ramen. 

S2 ersattes 1971 av Twin Cam (Typ74), då en 1558cc Fordmotor sattes i. Andra modifieringar var en tum längre hjulbas och förminskade fenor bak. Twin Cam ersattes av Special sent 1972, med Big Valve motorn på 126 hk och en femväxlad låda. Den byggdes till 1975 då den ersattes av den modernare Lotus Esprit. Det var vanligt att Europa såldes som byggsats.

Se även
Lotus Europa S

Externa länkar
Banks Engineering
Lotus Europa Central
Europa
Bakhjulsdrivna fordon
Lotus Elan

Lotus Elan är namnet på två brittiska sportbilar som tillverkades 1962-1973 respektive 1989-1995.

Historik

Version 1 (1962–73)
Elan var ett försök av Lotus att bygga en bil som var billigare att tillverka, och därmed mera lönsam, än tidigare modeller. Stommen i chassit var gjord i stål, medan karossen tillverkades i glasfiber. Från början var modellen öppen, men den kompletterades 1965 med en kupémodell. Motorn kom från Ford Cortina 1500, var ombyggd med dubbla överliggande kamaxlar av den duktige Harry Mundy. Med hög trimningsgrad, låg vikt, smidighet och skönhet var Elanen kompromisslös. Vikten hölls ner med en smart konstruktion och lätta material, och tillsammans med effektiva bromsar och för sin tid avancerade hjulupphängningar blev Lotus Elan svår att slå på tävlingsbanan även i relativt omodifierat skick. Den blev något dyr, även som byggsats. Modellen utvecklades kontinuerligt under alla år, men blev utfasad 1973. Totalt byggdes 12 224 exemplar. När Mazda utvecklade sin öppna sport bil MX-5 hämtade man mycket av inspirationen, och designen, från Lotus Elan.

Vid sidan om skapades modellen Elan +2, av många ansedd som en av de snyggaste klassiska Lotusmodellerna, som var en förlängd Elan kupé med två extra små baksäten 1967, byggd på samma mekanik som den mindre Elanen. Med hjälp av något längre hjulbas och bredare spårvidd fick Lotus Elan +2 mindre nervösa vägegenskaper och blev mer högfartsstabil än dess mindre syskon. Den ersattes 1974 av de modernare Elite och Eclat.

Version 2 (1989–95)

En ny Elan släpptes 1989. Bilen var en tvåsitsig öppen sportbil designad av Lotus. En del resurser till utvecklandet av bilen kom från General Motors.

Motor och kraftöverföring kom från japanska Isuzu. Motorn var en 1,6-liters fyrcylindrig motor från Isuzu Gemini, som efter omarbetningar av Lotus producerade 162 hästkrafter vilket gav bilen en toppfart på runt 220 km/h och en accelerationstid från 0-60 miles/h (96 km/h) på ca 6,5 sekunder.

Försäljningen blev dock inte så bra som hoppats och när GM sålde Lotus till Romano Artioli lades produktionen ned. Sammanlagt byggdes 3 855 bilar 1989-92. En ny serie om 800 bilar tillverkades dock 1994-95 med vissa modifieringar över den föregående bilen.

Efter att Elan slutade tillverkas 1995 köpte Kia licens att tillverka bilen och gjorde så 1996-99 under namnet Kia Elan för den koreanska marknaden. Den bilen hade dock en annan motor, en 1,8-liters dieselmotor.

Se även
Lotus Elan SE

Externa länkar

Elan
Bakhjulsdrivna fordon
Framhjulsdrivna fordon
Funky Kingston

Funky Kingston är ett musikalbum av den jamaicanska reggaegruppen Toots and the Maytals, utgivet 1973. Det producerades av Chris Blackwell. Albumet har utgivits i två väldigt olika utgåvor, dock med samma omslag och låten "Funky Kingston" på båda album. Den första utgåvan gavs ut på det av Island Records ägda bolaget Dragon Records i Storbritannien och Jamaica. 1975 släpptes den andra versionen av albumet i USA på Mango Records, där förutom titelspåret bara "Pomp and Pride" och "Louie, Louie" ingick från originalutgåvan. Man lade istället till ett flertal spår från albumet In the Dark, samt "Pressure Drop", en singel från 1969 som blev internationellt känd i och med att den fanns med i filmen The Harder They Come.

Det här albumet blev gruppens internationella debut och räknas idag som ett klassiskt reggaealbum.

Låtlista
Låtar utan upphovsman skrivna av Toots Hibbert.

1973 års version
"Sit Right Down" - 4:44
"Pomp and Pride" - 4:30
"Louie, Louie" (Richard Berry) - 5:46
"I Can't Believe" (Ike Turner) - 3:29
"Redemption Song" - 3:26
"Daddy's Home" (James Sheppard/Clarence Bassett/Charles Baskerville) - 5:05
"Funky Kingston" - 4:54
"It Was Written Down" - 3:04

1975 års version
"Time Tough" - 4:21
"In the Dark" - 2:46
"Funky Kingston" - 4:55
"Love Is Gonna Let Me Down" - 3:14
"Louie, Louie" (Richard Berry) - 3:30
"Pomps and Pride" - 4:30
"Got to Be There" - 3:04
"Country Road" (Bill Danoff/John Denver/Taffy Nivert) - 3:21
"Pressure Drop" - 3:43
"Sailing On" - 3:32

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #164 (1975 års utgåva)

Källor

Musikalbum 1973
Reggaealbum
Connie Francis

Connie Francis, född Concetta Rosa Maria Franconero den 12 december 1937 i Newark, New Jersey, är en amerikansk sångerska. Hon var under slutet av 1950-talet och början av 1960-talet mycket populär och hade många hitlåtar.

Francis kom tidigt i kontakt med musik. Som tioåring uppträdde hon i den amerikanska TV-showen Startime, där unga talanger fick chansen att visa upp sig. Hon uppträdde först med dragspel, men snart gick hon över till enbart sång. Det var också här hon skaffade sig sitt mer lättillgängliga och korta artistnamn.

Hon började spela in singlar 1955, men i stort allt hon släppte floppade, fram till 1957 då hon gav ut singeln "Who's Sorry Now". Efter den avslutade hon 1950-talet med flera framgångsrika popsinglar, däribland "Everybody's Somebody's Fool" (hennes mest framgångsrika skiva enligt hennes memoarbok Who's Sorry Now?), "Stupid Cupid" (skriven av Neil Sedaka och Howard Greenfield), "My Heart Has a Mind of Its Own", "My Happiness", och "Lipstick on Your Collar".

Även första hälften av 1960-talet var hon också framgångsrik. Stora låtar från den tiden är "Where the Boys Are", "My Heart has A Mind of It's Own", och "Don't Break the Heart That Loves You". 1969 köptes MGM Records, som Connie spelade in för, upp av Polydor Records. Hon förnyade inte sitt kontrakt, utan höll en låg profil fram till 1973 då hon började hon spela in igen.

Connie Francis hade också en enormt framgångsrik karriär i Tyskland. Hennes första tyska inspelning, "Die Liebe ist ein Seltsames Spiel"  ("Everybody's Somebody's Fool") toppade de tyska försäljningslistorna i oktober 1960. Hon kom att få ytterligare två listettor i Tyskland, "Paradiso",  (september 1962) och "Barcarole in der Nacht",  (juli 1963). Överhuvudtaget var hennes repertoar internationell och förutom på tyska gjorde hon även inspelningar på italienska, franska, spanska, jiddish, japanska, grekiska, portugisiska, nederländska samt även två låtar på svenska: "Mister Twister",   och "Pretty Little Baby". Hennes skivor har sålt i mer än 35 miljoner exemplar världen över.

1970-talet var annars en dramatisk period i sångerskans liv då hon bl.a. blev våldtagen och senare under en kort period p.g.a. sjukdom även förlorade rösten. Även 1980-talet präglades av motgångar. Hon har på senare år börjat uppträda igen.

Diskografi (i urval)
Album

 (samlingsalbum)

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats

Födda 1937
Amerikanska sångare
Kvinnor
Levande personer
Musiker från New Jersey
Personer från Newark, New Jersey
Las Vegas Raiders

Las Vegas Raiders är en professionell amerikansk fotbollsklubb i Las Vegas i Nevada i USA, som spelar i National Football League (NFL). Tidigare har klubben spelat i Los Angeles och Oakland under namnen Los Angeles Raiders och Oakland Raiders.

Historia 
Klubben grundades 1960 och var en av de grundande klubbarna vid starten av American Football League (AFL).

Klubben flyttade efter mer än 20 år i Oakland söderut till Los Angeles, där man spelade i 12 säsonger innan man återvände till Oakland. Våren 2017 fick klubben tillstånd att flytta till Las Vegas, medan arenan där byggdes klart fortsatte laget spela i Oakland. Arenan Allegiant stadium blev klar inför säsongen 2020 och klubben flyttade då till Las Vegas.

En stor och kontroversiell profil i Raiders historia sedan början av 1960-talet var Al Davis, som var tränare under tre säsonger (1963-1965), sportchef (sedan 1970) och även huvudägare av klubben. Al Davis var även under ett år, 1966, högste chef i AFL, men hoppade av då han var mot ihopslagningsplanerna med NFL.

Tidigare namn 

 Oakland Raiders (1960 - 1981)
 Los Angeles Raiders (1982-1994)
 Oakland Raiders (1994-2019)

Hemmaarena 
Vid starten under namnet Oakland Raiders spelade de sina matcher i San Francisco, först på Kezar Stadium (1960) och sedan Candlestick Park (1960-1961). Första stadion i Oakland gjordes på Frank Youell Field (1962-1965) medan en ny arena byggdes. Oakland Coliseum blev hemmaarena 1966-1981 när laget bytte stad och flyttade till Los Angeles Memorial Coliseum (1982-1994). Inför säsongen 1995 flyttade laget tillbaka till Oakland och Oakland Coliseum (1995-2019), med smeknamnet House of Thrills, och en kapacitet av 63 026 åskådare för amerikansk fotboll. Arenan används också av basebollklubben Oakland Athletics och några matcher med fotbollsklubben San Jose Earthquakes. I samband med flytten till Las Vegas flyttade klubben in i Allegiant Stadium år 2020, som ligger i Paradise i anslutning till Las Vegas.

Tävlingsdräkt 
 Hemma: Svart tröja med silver text, silver byxor med svarta revärer.
 Borta: Vit tröja med svart text, silver byxor med svarta revärer.
 Hjälm: Silverfärgad med en svart sköld med en Raider över två korsade svärd.

Mästerskap 
4 – (1967, 1976, 1980, 1983)

Super Bowl 
 Nummer II (1968) med förlust mot Green Bay Packers
 Nummer XI (1977) med vinst mot Minnesota Vikings
 Nummer XV (1981) med vinst mot Philadelphia Eagles
 Nummer XVIII (1984) (som Los Angeles Raiders) med vinst mot Washington Redskins
 Nummer XXXVII (2003) med förlust mot Tampa Bay Buccaneers

Säsonger

Slutspel

Huvudtränare

Källor

Externa länkar
Oakland Raiders

Klubbar för amerikansk fotboll i USA
Sport i Oakland
Sportklubbar bildade 1960
Sportklubbar i Kalifornien
Sport i Nevada
Sport i Las Vegas
Sport i Los Angeles