kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hundställningen

För andra betydelser med namnet Doggystyle, se Doggystyle (olika betydelser).

Hundställningen (latin coitus more ferarum, "sex på djurets sätt"), doggy style, är en samlagsställning där en person ställer sig på alla fyra och en annan person bakifrån tränger in med penis eller en strap-on-dildo i den mottagande partens slida eller anus.
Ställningen har fått sitt namn av att det är på detta sätt hundar parar sig. 

Vid vaginal penetrering möjliggör ställningen en mycket djup penetration. Den stimulerar också G-punkten. Tillsammans med ridställningen och missionärsställningen räknas hundställningen till de tre klassiska ställningarna och de vanligast förekommande samlagsställningarna. Hundställningen är även vanlig vid analsex, då man istället penetrerar anus.

Se även 
 Lista över samlagsställningar
 Samlag
 Sexualitet

Externa länkar 

Samlagsställningar
Læsø

Læsø är en dansk ö i Kattegatt. Den är 101 km² stor och bildar med intilliggande öar en egen kommun, Læsø kommun, på 113,82 km² med 1 814 invånare (maj 2017). Kommunen är den  befolkningsmässigt minsta i Danmark. Huvudort är Byrum som ligger mitt på ön.

Historik 
Etymologiskt anses Læsø komma från jätten Hlé eller Lä, som enligt Snorre Sturlason hade sin boning på ön. I nordisk mytologi är Hlé samma gestalt som Ägir.

Læsø var bland de områden som ingick i de första kraven på danska landavträdelser till Sverige i de inledande förhandlingarna inför Roskildefreden 1658. Detta anspråk gavs dock tidigt upp och Læsø förblev danskt.

Bosättning och ekonomi 
Ett stort antal glest liggande sommarhus är uppförda på ön. De två hamnarna Østerby och Vesterø är fiskehamnar där hemfiskarnas fångster landas. Havskräfta är en specialitet.

De bofasta försörjer sig förutom på fiske och jordbruk, tidigare inklusive minkuppfödning, på turism. Østerby har en stor utbyggd hamn för fritidsbåtar och tar emot många helgseglare från Göteborg. Det är 25 nautiska mil från Donsö till den välskyddade Østerby Havn.

Saltsjuderiet var länge en viktig industri. På 1600-talet hotade den omfattande verksamheten hela Læsø, eftersom man eldade upp all skog vid saltsjudningen. Man tvingades därför förbjuda den. En omfattande sandflykt ödelade åkrarna för en hel by, Hals, där det enda som återstår är en ruin av kyrkan.

Det finns en 18-håls golfbana och ett flertal hotell.

Kommunikationer 
Ön har fast daglig färjeförbindelse från Vesterø till Frederikshavn på Jylland, och det finns även en flygplats. Tidigare fanns det sommartid daglig flygförbindelse med Göteborg.

Läsö kommun för diskussioner med Göteborgs Stad om ny förbindelse direkt från Göteborg med Stena Line.

Källor

Externa länkar
www.laesoe.dk

Danska öar i Kattegatt
Læsø kommun
Öar i Danmark större än 100 kvadratkilometer
Landes

Landes (occitanska: Lanas, baskiska: Landak) är ett departement i regionen Nouvelle-Aquitaine i sydvästra Frankrike med en yta på 9 243 km² och 367 492 invånare (2007). Huvudort är Mont-de-Marsan. Namnet betyder  Hedarna på franska. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Landes regionen Aquitaine.

Geografi
Strandregionen upptas av flygsandsdyner, som dämmer upp strandsjöar (étangs). På grund av ett ogenomträngligt lager har mellan stranddynerna bildats kärrmarker, som numera tillstor del dränerats. Tallplanteringar har gjorts för att binda sanden. 

Ostronfiske och fåravel tillhör näringarna, olja, naturgas och kalisalt är naturtillgångar.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Landes

Källor 

Frankrikes departement
Loir-et-Cher

Loir-et-Cher är ett franskt departement i regionen Centre-Val de Loire. Huvudort är Blois. Departementet har fått sitt hamn efter floderna Loir och Cher.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Loir-et-Cher

Källor 

Frankrikes departement
Loire (olika betydelser)

Loire kan syfta på:
 Loire (flod) – en flod i Frankrike
 Loiredalen – en dal vid floden
 Loire (departement) – ett departement i Frankrike i regionen Auvergne-Rhône-Alpes
 Loireviner – ett vindistrikt i Frankrike
 Loirearmén – en fransk armé under Fransk-tyska kriget 1870–1871

Se även 
 Loir – en flod i Frankrike
Loir

Loir är en flod i Frankrike, i området mellan Chartres och Orléans. Det är en biflod till Sarthe, vars huvudfåra Loir möter norr om Angers, varpå floden rinner upp i Sarthe.

Loir har en längd av 310 kilometer och är segelbar 120 kilometer av sträckan.

Se även 
 Loir-et-Cher

Källor 
 

Vattendrag i Frankrike
Loires avrinningsområde
Litteraturåret 1892



Nya böcker

A – G
Bohème och idyll av Axel Wallengren
Brygge-den-döda av Georges Rodenbach
Bygmester Solness, drama av Henrik Ibsen
Från Lundagård och Helgonabacken, lundensisk litterär studentkalender (årgång 1, första numret)
Études de numismatique av Adrien Blanchet

H – N
Hans Alienus av Verner von Heidenstam
Hunnørnen av Jonas Lie
I grus och spillror av Émile Zola
I Stockholm – Också en resebeskrifning av Lovisa Petterkvist (pseudonym för Alfhild Agrell)
Kärlekens trångmål av Ola Hansson
Kärlekssagan på Björkeberga av Albert Ulrik Bååth 
Le miseloque av Jean Richepin
Materialismen i skönlitteraturen av Ola Hansson
Mysterier av Knut Hamsun

O – U
Par le glaive av Jean Richepin
Ung Ofegs visor av Ola Hansson
Sonja Kovalevsky av Anne Charlotte Leffler

V – Ö
 Vildrosor av Daniel Fallström

Födda
3 januari – J.R.R. Tolkien, brittisk författare.
29 januari – Reinhard Sorge, tysk dramatiker.
4 april – Edith Södergran, finlandssvensk författare och poet.
23 april − Richard Huelsenbeck, tysk dadaist.
30 april – Ivan Oljelund,  svensk författare.
26 juni – Pearl Buck, amerikansk författare, nobelpristagare 1938.
3 juli – Greatrex Newman, brittisk författare och manusförfattare.
18 juli – Gabriel Jönsson, svensk poet.
11 augusti – Hugh MacDiarmid, skotsk poet.
9 oktober – Ivo Andrić, jugoslavisk författare, nobelpristagare 1961.

Avlidna
5 februari – Emilie Flygare-Carlén, 84, svensk författare.
26 mars – Walt Whitman, 72, amerikansk diktare.
10 september – Anders Anderson, 70, svensk läkare och skald, ledamot av Svenska Akademien 1875–92. 
6 oktober – Alfred Tennyson, 83, engelsk skald.
21 oktober – Anne Charlotte Leffler, 43, svensk författare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Loire

Loire är en  lång fransk flod. Den är den längsta floden som enbart flyter inom Frankrikes gränser. Loire rinner upp i Centralmassivet, har kanalförbindelse med Saône och Seine, och mynnar ut i Biscayabukten. Ungefär 800 km av den är segelbar. Flera berömda slott ligger längs med floden, liksom de druvfält som ger upphov till de berömda Loirevinerna. Centrala Loiredalen sattes upp på Unescos världsarvslista den 2 december 2000.

Namnets ursprung 
Namnet Loire kommer från det latinska ordet Liger, som i sin tur är en transkription av flodens galliska namn. Det galliska namnet kommer av det galliska ordet liga, som betyder "slam" eller "sediment", vilket har bildat det franska ordet lie. Liga kommer från den urindoeuropeiska roten *legh-, som betyder "att ligga" eller "att lägga sig".

Geografi och klimat 

Floden rinner från nordöstra delen av höglanden Cévennes, och flyter norrut genom Roanne och Nevers till Orléans och sedan västerut genom Tours till Atlanten vid Nantes. Floden orsakade stora översvämningar år 1856, 1866 och 1910.

Till skillnad från många andra floder i Västeuropa finns det väldigt få dammar eller slussar längs med floden, ett exempel är Villerestdammen som byggdes 1985 några kilometer söder om Roanne, för att förhindra översvämningar. Tack vare detta är floden populär för båtresor längs med den franska landsbygden.

Loiredalens klimat har varmare vintrar och uppnår färre extrema temperaturer än övriga norra Frankrike.

Bifloder 
 Allier
 Cher
 Indre
 Loiret
 Maine
 Mayenne
 Sarthe
 Loir
 Vienne
 Erdre

Departement och städer 

Flera departement i Frankrike är döpta efter Loire. Floden flyter igenom följande departement och städer:

 Ardèche
 Haute-Loire: Le Puy-en-Velay
 Loire: Feurs, Roanne
 Saône-et-Loire: Digoin
 Allier
 Nièvre: Nevers
 Cher: Sancerre
 Loiret: Gien, Orléans
 Loir-et-Cher: Blois
 Indre-et-Loire: Amboise, Tours
 Maine-et-Loire: Saumur
 Loire-Atlantique: Ancenis, Nantes, Saint-Nazaire

Se även 
 Departementet Loire
 Loireviner

Referenser

Externa länkar

Vattendrag i Frankrike
Loires avrinningsområde
Tofs

En tofs är ett sammanhållet knippe av något som spretar eller hänger ner, till exempel garn, fjädrar, eller hår (som i frisyren råttsvans).

Se även 
 Tofsvipa
 Tofsmes
 Tofslärka

Externa länkar 
 

Textila produkter
Kåranda

Kåranda (från franskans Esprit de corps) är den känsla av gemensamma plikter och gemensamt ansvar, som sammanhåller medlemmarna av en truppavdelning, en officerskår, en poliskår och så vidare. Kårandans negativa aspekter innebär bland annat diskriminering eller dåligt bemötande mot omgivningen.

Källor 
 

Ord och fraser på franska
Polis
Grupprocesser
Identitet
De l'esprit des lois

De l'esprit des lois, Om lagarnas anda, är ett statsrättsfilosofiskt arbete av Charles-Louis de Secondat Montesquieu. Verket, som främst beskriver maktdelningsprincipen, publicerades första gången 1748 (alternativt 1749).) I verket beskrivs även Montesquieus klimatlära.

Referenser 

Statsvetenskap
Franskspråkig litteratur
Litteratur 1748
Esprit gaulois

Esprit gaulois, franska för "gallisk (gammalfransk) anda", den för åtskilliga franska författare, i synnerhet under medeltiden och 1500-talet, utmärkande tonen av grovkornig uppsluppenhet, vilken har ansetts utgöra en folklynnets arvedel från de gamle gallerna, sådana som dessa beskrivs av Julius Caesar i De Bello Gallico.

Källor

Litterära termer
Estado

Estado och estadal är gamla spanska längdmått, motsvarande en och två famn.

1 estado = 2 varas = 1,67 meter;
1 estadal = 4 varas = 3,34 meter.

Dessutom finns estadio, motsvarigheten till ett romerskt stadium på 125 passos, en längd på 174,15 meter.

Källor 

Längdenheter
Erotematik

Erotematik (av grekiska erotema, ’fråga’) är konsten att framställa lämpliga frågor och framlocka åsyftade svar. Erotematiken utvecklades främst under 1800-talet av dåtidens sokratier.

Se även
Sokratisk metod

Retorik
Erimbert

Erimbert var den missionerande munken Ansgars följeslagare på hans sista resa till Sverige (omkring 853). Erimbert förestod en tid den kristna församlingen i Birka.

Bör inte förväxlas med Ansgars levnadstecknare Rimbert, som också följde med honom på missionsresa norrut.

Källor

Missionärer i Sverige
Personer i Sverige under 800-talet

Birkabor
Präster under 800-talet
Erik translatus

Erik translatus eller Ericus translatus (lat., "Erik flyttad"), kallades tidigare den dag (24 januari), då Erik den heliges kvarlevor 1273 flyttades från Gamla Uppsala till Östra Aros (det nuvarande Uppsala). 

På runstaven utmärktes denna dag med en dödskalle mellan två korslagda ben. Under den katolska tiden firades dagen årligen med stor prakt och ståt, varvid den helige Eriks reliker bars till den gamla vilostaden och åter till sin plats igen.

Se även
Eriks skrin

Källor
 

Kristna högtider
Ugglan
Erik den helige
Erik Röde

Erik Röde, (fornvästnordiska Eiríkr rauði Þorvaldsson), född omkring 940 i Norge, död efter år 1000, var Grönlands upptäckare och far till Leif Eriksson. Tre andra barn till Erik finns också omnämnda: Torvald, Torsten och Frejdis.

Erik Röde föddes i Norge. Hans far, Torvald Åsvaldsson, dömdes fredlös och utvandrade till Västfjordarna på Island tillsammans med sin son. Där gifte sig Erik med Tjodhild (vilken stundom omnämnes som "Torhild" i Hauksbók). Sedan fadern dött och även Erik dömts fredlös 982 på grund av dråp, gjorde han en tre år lång resa västerut, under vilken han namngav Grönland. Efter att ha varit tillbaka till Island framåter var han sedan 985 bosatt på gården Brattahlíð i Österbygden på Grönland.

De huvudsakliga källorna till Erik Rödes liv är Erik Rödes saga och Grönlänningasagan, men han omnämns även i bland annat Landnamsboken.

Källor

Noter 

Isländska upptäcktsresande
Norska upptäcktsresande
Personer i islänningasagorna
Män
Födda 900-talet
Avlidna okänt år
Amerikaforskare
Africa

Africa var en romersk provins i Nordafrika och betecknade ursprungligen på 200-talet f.Kr. endast trakten omkring Karthago i Nordafrika och utsträcktes först under kejsartiden till att omfatta allt vad romarna kände av Afrika. Området omfattade ungefär nuvarande Tunisien och var en provins i det romerska riket. Provinsen instiftades efter Karthagos fall år 146 f.Kr. Kungadömet Numidien (som omfattade östra Algeriet och Tripolis) omvandlades efter slaget vid Thapsus år 46 f.Kr. till provinsen Africa nova, och de båda provinserna utgjorde tillsammans provinsen Africa proconsularis från år 25 f.Kr. där Karthago ingick som huvudstad. När provinsen Numidia, med Lambaese som huvudstad, instiftades år 198 f.Kr. delades området på nytt.

Africa blev med tiden en ledande jordbruksproducent till följd av intensiv konstbevattning. Man producerade framförallt olja och spannmål. Denna intensiva produktion ledde så småningom till en stor jordförlust vilket minskade produktiviteten. Man exporterade även den gula afrikanska marmorn.

Africa bestod förutom av storgods även av rika städer som växte fram med tiden, exempelvis Hippo, Leptis Magna, Mactaris, Sabratha, Thamugadi, Theveste och Thugga. Härifrån härstammade även ett antal antika författare som Apulejus och Fronto. Provinsen blev även en viktig plats för senantikens mosaikkonst. I Africa accepterades tidigt kristendomen och därför kom provinsen att spela en ledande roll för spridandet av denna. Flera centrala kyrkofäder föddes i provinsen, däribland Tertullianus, Cyprianus, Lactantius och Augustinus. Men även andra rörelser fick fotfäste. Den donatistiska rörelsen hade, trots omfattande förföljelser, Africa som centrum från 300-talet.

Under åren 429-439 invaderade vandalerna området och det kom med tiden att bli deras centrum, fram till dess att den östromerske kejsaren Belisarius återerövrade området år 533. Detta förhållande kom att bestå fram till år 670 då området togs över av erövrande arabstyrkor.

Kända personer från Africa 
 Apulejus
 Fronto
 Tertullianus
 Cyprianus
 Lactantius
 Augustinus
 Minucius Felix
 Kejsaren Septimius Severus

Referenser 
 Uppslagsordet Africa från Nationalencyklopedins internettjänst. Hämtat 2008-03-03.

Romerska provinser
Erik Magnusson av Sverige

Erik Magnusson, ibland felaktigt kallad Erik "XII", var kung av Sverige och herre över Skåne 1356–1359, född 1339, död 1359, son till kung Magnus Eriksson och drottning Blanka av Namur. 

Han valdes 1344 till tronföljare i Sverige, endast fem år gammal, sedan hans yngre bror Håkan Magnusson 1343 valts till kung av Norge, Vid mitten av 1350-talet trädde Erik i förbindelse med de mot fadern oppositionella svenska stormannakretsarna och framträdde vid deras uppror 1356 som den synlige ledaren för upproret. Den verklige ledaren torde egentligen ha varit Nils Turesson (Bielke). Missnöjet hade ökats genom den gunst Magnus Eriksson visade hertig Bengt Algotsson, som utnämnts till hertig av Finland. Missnöjet över kungens politik fick sitt utbrott i det uppror som inleddes av Erik tillsammans med flera av rikets stormän 1356. Genom denna tvingades hertig Bengt att fly ur landet och Magnus Eriksson måste (1357) till sin son avstå en stor del av riket.

Erik antog samma år kungatitel, och tvingade sin far vid förlikningen i Jönköping 1357 att avstå Skåne, södra Halland, Blekinge, samt en del av Småland, Östergötland och Finland till Erik. Genom en ny överenskommelse samma år erhöll han även Svealand och Norrland. Den vanmäktige fadern sökte nu stöd hos Valdemar Atterdag mot sin son, och 1359 inföll denne i Skåne. Erik ryckte då in i Skåne, men Valdemar hade då redan utrymt landet.

Kort därpå avled Erik hastigt, antagligen i någon pestsjukdom. Magnus Erikssons motståndare lät utsprida ryktet att Erik och hans hustru Beatrix av Bayern blivit förgiftade av Eriks mor, Blanka av Namur, vilket med all sannolikhet var osanning.

Se även
 Sveriges historiska unioner
 Södra Halland

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

Bjälboätten
Erik 7
Personer i Sverige under 1300-talet
Födda 1339
Avlidna 1359
Män
Lista över formel 1-grand prix

Detta är en lista över formel 1-grand prix.

 
Alfabetiska listor
Listor med anknytning till sport
Sveriges Grand Prix

Sveriges Grand Prix var en deltävling i formel 1-VM som kördes sex säsonger på Scandinavian Raceway i Anderstorp i Småland under 1973–1978. Ett sjunde lopp var planerat att äga rum 1979 men ställdes in efter att sponsorerna dragit sig ur.

Vinnare Sveriges Grand Prix

Referenser

Noter

Övriga källor 
 

Formel 1-grand prix
Sveriges Grand Prix
Loire (departement)

Loire är ett franskt departement som fått sitt namn efter floden Loire och ligger i regionen Auvergne-Rhône-Alpes. Huvudort är Saint-Étienne. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Loire regionen Rhône-Alpes.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Loire

Källor 

Frankrikes departement
Loire (departement)
Haute-Loire

Haute-Loire är ett franskt departement i regionen Auvergne-Rhône-Alpes. Huvudort är Le Puy-en-Velay. Departementet har fått sitt namn efter floden Loire.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Haute-Loire

Källor

Externa länkar 

 
Frankrikes departement
Loire-Atlantique

Loire-Atlantique (intill 1957: Loire-Inférieure) är ett franskt departement, namngivet efter floden Loire och Atlanten, beläget i regionen Pays de la Loire. Huvudort är Nantes. 
Departementet tillhör historiskt och kulturellt Bretagne, men ligger inte i den administrativa regionen Bretagne.

Se även 
Lista över kommuner i departementet Loire-Atlantique

Referenser

Externa länkar 

Frankrikes departement
Loiret

Loiret är ett franskt departement, beläget i regionen Centre-Val de Loire. Huvudort är Orléans. Departementet har fått sitt namn efter floden Loiret.

Se även 
Lista över kommuner i departementet Loiret

Källor

Externa länkar 

 

Frankrikes departement
Centre-Val de Loire
Lot (departement)

Lot är ett franskt departement i regionen Occitanien i sydvästra Frankrike som har tagit sitt namn från floden Lot. Huvudort och största stad är Cahors. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Lot regionen Midi-Pyrénées.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Lot

Källor

Externa länkar 

Frankrikes departement
Lot (departement)
Lot-et-Garonne

Lot-et-Garonne är ett franskt departement i regionen Nouvelle-Aquitaine.  Huvudort är Agen. Departementet har fått sitt namn efter floderna Lot och Garonne. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Lot-et-Garonne regionen Aquitaine.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Lot-et-Garonne

Källor

Externa länkar 

Frankrikes departement
Lozère

Lozère är ett franskt departement – landets minst folkrika - och ligger i regionen Occitanien. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Lozère regionen Languedoc-Roussillon. Huvudort är Mende. Departementet har fått sitt namn efter berget Mont Lozère.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Lozère

Källor 

Frankrikes departement
Maine-et-Loire

Maine-et-Loire är ett franskt departement i regionen Pays-de-la-Loire. 

Departementet tillkom efter den franska revolutionen den 4 mars 1790 i enhetligthet med lagen från den 22 december 1789 och motsvarar provinsen Anjou. Ursprungligen hette departementet Mayenne-et-Loire och döptes till Maine-et-Loire först den 12 december 1791. Departementet Maine-et-Loire till hör regionen Pays-de-la-Loire och angränsar till departementen Ille-et-Vilaine, Mayenne, Sarthe, Indre-et-Loire, Vienne, Deux-Sèvres, Vendée och Loire-Atlantique.

Departementet har fått sitt namn av de två floderna Maine och Loire. Här finns också floder som Mayenne, Loir och Authion. Maine-et-Loire har ett varierat landskap med skogbeklädda kullar i norr och söder åtskilda av Loiredalen. Departementets högst punkt är Colline des Gardes 210 m.

Städerna Angers och Saumur ligger i departementet.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Maine-et-Loire

Referenser

Frankrikes departement
Manche

Manche är ett franskt departement i regionen Normandie. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Manche regionen Basse-Normandie. Huvudort är Saint-Lô. Departementet har fått sitt namn efter Engelska kanalen (La Manche).

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Manche
 Cotentin

Referenser 

 

Frankrikes departement
Marne (departement)

Marne är ett franskt departement i regionen Grand Est. I den tidigare regionindelningen som gällde fram till 2015 tillhörde Marne regionen Champagne-Ardenne. Huvudort är Châlons-en-Champagne. Departementet har fått sitt namn efter floden Marne.

Här finns bland annat katedralen i Reims.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Marne

Källor 

Frankrikes departement
Bertil Johansson

Bertil Johansson kan syfta på

 Bertil Sernros, född Johansson (1921–1993), svensk fotbollsspelare i Gais
 Bertil Johansson (1926–2016), svensk militär
 Bertil Johansson (1930–2018), svensk politiker, centerpartistisk riksdagsman
 Bertil "Bebben" Johansson (1935–2021), svensk fotbollsspelare, starkt förknippad med IFK Göteborg
 Bertil Johansson, förbundssekreterare (1940–1943) och ordförande (1943–1946) i Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU)
 Bertil Johansson (född 1947), politiker i Laholms kommun och ledare för Laholmspartiet
Så talade Zarathustra

Så talade Zarathustra eller Sålunda talade Zarathustra (tyska: Also sprach Zarathustra), med undertiteln En bok för alla och ingen (Ein Buch für Alle und Keinen), är en skrift av den tyske filosofen Friedrich Nietzsche uppbyggd av fyra delar skrivna mellan 1883 och 1885. Mycket av verket hanterar idéer som "den eviga återkomsten av det samma", parabeln om "Guds död" och "profetian" om övermänniskan, som först introducerades i Die fröhliche Wissenschaft.

Boken är en tät och esoterisk essä om filosofi och moral. En central ironi i texten är att Nietzsche förespråkar moralens upplösning genom den iranske filosofen Zarathustras sentida gestalt. Zarathustra brukar betraktas som det etiska tänkandets upphovsman. Dessutom härmar han stilen i Bibeln för att presentera idéer som är fundamentalt motsatta kristna och judiska moraliska värderingar och traditioner. Mirjam Tapper har i sin bok Den blonda besten hos Nietzsche: Lou Salomé (2008) visat hur Nietzsches förälskelse i författarinnan Lou Salomé under tiden för skrivandet av Also sprach Zarathustra har resulterat i att han krypterat in sina upplevelser med Salomé i delar av texten i sin bok.

Den tyske kompositören Richard Strauss skrev en tondikt, Also sprach Zarathustra, efter Nietzsches verk.

Svenska översättningar
Så talade Zarathustra finns i flera svenska översättningar:
 Den första publicerade översättningen av boken till svenska språket var ett urval av Albert Eriksson som utkom 1897. Han färdigställde senare en komplett översättning som utkom på Svithiods förlag i två delar år 1900.
 År 1913 gjorde Wilhelm Peterson-Berger en bearbetning av Erikssons text som publicerades som en fjärde upplaga, nu samlad i en enda volym.
 År 1950 bearbetades boken återigen i form av en minnesupplaga, denna gång av Tage Thiel och försågs med ett förord av John Landquist.
 Thiels tolkning reviderades återigen år 1970 av Bo Cavefors Bokförlag, och Landquists förord ersattes då med en essä av den tidigare bearbetaren Tage Thiel. Essän som har titeln Vem var Zarathustra? anknyter till Sigmund Freud och psykoanalysen. Denna revision innehåller även Nietzsches diktsamling Sju sällsamheter.
 År 2007 utkom en nyöversättning på H:ström, utförd av Niclas Lundkvist (Nikanor Teratologen). Denna upplaga har en efterskrift av Anna-Lena Carlsson samt ett efterord av översättaren.

Många av översättningarna har utkommit i flera upplagor.

Källor

Tyskspråkig litteratur
Verk om medvetandefilosofi
Verk av Friedrich Nietzsche