kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Malte Mårtensson

Malte Harald Mårtensson, född 24 september 1916 i Helsingborg, död 22 april 1973, var en fotbollsspelare i Helsingborgs IF. Mårtensson, som kallades Svarta Blixten, spelade 612 matcher för HIF mellan 1934 och 1953. Därmed är han den som har spelat näst flest matcher för klubben, efter Kalle Svensson.

Biografi
Mårtensson började spela fotboll i helsingborgsklubben Hais, som var en sammanslagning mellan Egna Hems IF och Wilson Parks BK. HAIS har sitt klubbhus endast ett stenkast från Olympia. År 1934, vid 18 års ålder, gick han över till HIF. Det dröjde dock ett år till dess att han debuterade i klubbens A-lag genom matchen om jubileumspokalen mot Malmö FF den 24 mars 1935. Han debuterade i landslaget 1937 och gjorde 16 landskamper. Mårtensson var bland annat med i det lag som mötte Tyskland i Berlin under andra världskriget (1942), och han gjorde i den matchen det avgörande 3–2-målet. Matchen var mycket kontroversiell, eftersom det nazistiska Tyskland annars bara spelade mot sina allierade i kriget.

När HIF som första lag i Sverige år 1941 spelar hem "dubbeln" – både allsvensk vinst och cupvinst – gör Malte Mårtensson i Svenska cupens semifinal alla sex målen i 6–2 vinsten mot Degerfors IF. Några veckor senare vinner HIF finalen med 3–1 mot IK Sleipner och blir svenska cupmästare för första gången, mycket tack vare Mårtensson. I sin 500:e match för Helsingborgs IF gjorde han 1–0-målet i matchen mot Saigons landslag under klubbens turné i Ostasien.  

Efter att ha avslutat sin karriär som spelare 1953 fortsatte Mårtensson som tränare och styrelseledamot i Helsingborgs IF. År 1966 förlorade han synen i en trafikolycka, varpå han avslutade sin tränarkarriär. Han fortsatte dock som ledamot i HIF:s styrelse fram till 1970. Som stöd för Mårtensson hölls en välgörenhetsmatch på Olympia mellan 1948 års olympiska fotbollslandslag och TV-laget där överskottet gick till Mårtensson. Inför Helsingborgs IF:s 100-årsjubileum 2007 togs Mårtensson ut som högerytter i "Tidernas bästa HIF-elva" av Helsingborgs Dagblad.

Meriter
 Svensk cupvinnare 1941 med HIF
 SM-guld 1941 med Helsingborgs IF

Källor

Nilsson, Tomas (8 juli 2007). "'Svarta blixten' skrev historia". Helsingborgs Dagblad. Läst 26 oktober 2009.

Födda 1916
Svenska fotbollstränare
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollstränare i Helsingborgs IF
Män
Avlidna 1973
Idrottare från Helsingborg
Nattvakten (1994)

Nattvakten (originaltitel: Nattevagten) är en dansk film från 1994.

År 1997 gjordes en amerikansk nyinspelning av filmen, se Nattvakten (film, 1997).

Rollista
Nikolaj Coster-Waldau - Martin
Sofie Gråbøl - Kalinka
Kim Bodnia - Jens
Lotte Andersen - Lotte
Ulf Pilgaard - Inspector Wörmer
Rikke Louise Andersson - Joyce
Stig Hoffmeyer - Rolf
Gyrd Løfqvist - Den gamle nattvakten

Externa länkar
 
Nattevagten (1994)

Filmer 1994
Danska skräckfilmer
Danska thrillerfilmer
Danskspråkiga filmer
Total Request Live

Total Request Live (ofta förkortat TRL) är ett amerikanskt TV-program på kanalen MTV, där tittarna har röstat fram olika musikvideor på en lista. I programmet visas vilken plats låtarna har hamnat på och så brukar det vara en kändis som gäst i varje avsnitt. Ibland är kändisarna även gästprogramledare. Den 15 september beslutade man att lägga ner programmet efter 10 år och 2 247 avsnitt, det allra sista programmet visades den 16 november 2008.

För närvarande en lokal version av programmet sänds bara i Italien, på MTV.

Amerikanska TV-program
Dubbelspel (1988)

Dubbelspel () är en amerikansk långfilm från 1988 i regi av Bob Swaim, med Rob Lowe, Meg Tilly, Kim Cattrall och Doug Savant i rollerna.

Rollista
 Rob Lowe – Tim Whalen
 Meg Tilly – Olivia Lawrence
 Kim Cattrall – Brooke Morrison
 Doug Savant – Mike McGill
 John Glover – Tony Gateworth
 Dana Delany – Anne Briscoe
 Erik Holland – Chief of Police
 Brian Davies – Granger Morrison
 Barton Heyman – Tommy McGill

Källor

Externa länkar

Filmer 1988
Amerikanska mysteriefilmer
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Filmmusik av John Barry
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Valmont (film)

Valmont är en fransk-amerikansk dramafilm från 1989 i regi av Miloš Forman. Manuset, skrivet av Jean-Claude Carrière och Miloš Forman, bygger på romanen Farliga förbindelser från 1782 av den franske författaren Choderlos de Laclos. I huvudrollerna ses Colin Firth, Annette Bening och Meg Tilly.

Handling 
Filmen utspelar sig i 1700-talets Frankrike, före den franska revolutionen. Markisinnan Merteuil (Annette Bening) begär att Valmont (Colin Firth) ska förföra den unga och oskuldsfulla Cecile (Fairuza Balk), som en hämnd mot Ceciles blivande make, som avslutat sitt förhållande med Merteuil. Valmont tycker att detta är väl enkelt för en så skicklig förförare som han. Han slår vad med markisinnan att han också ska förföra Madame de Tourvel (Meg Tilly), en erkänt dygdig gift kvinna, som är vän med Ceciles mor.

Rollista i urval 

 Colin Firth - Vicomte Valmont
 Annette Bening - Markisinnan Merteuil
 Meg Tilly - Madame de Tourvel
 Fairuza Balk - Cécile de Volanges
 Siân Phillips - Madame de Volanges
 Jeffrey Jones - Gercourt
 Henry Thomas - Danceny
 Fabia Drake - Madame de Rosemonde
 T.P. McKenna - Baron
 Isla Blair - Baronessan
 Ian McNeice - Azolan
 Aleta Mitchell - Victoire
 Ronald Lacey - José
 Vincent Schiavelli - Jean
 Sandrine Dumas - Martine

Om filmen 
Ett år före Miloš Formans film utkom Farligt begär, som bygger på samma roman.

Externa länkar 

 
 
 
 Valmont

Filmer 1989
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Amerikanska romantikfilmer
Franska dramafilmer
Franska romantikfilmer
Franska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Miloš Forman
Engelskspråkiga filmer
Filmmanus av Jean-Claude Carrière
1780-talet på film
Germansk järnålder

Germansk järnålder kallas den period som varade mellan år 400 och 800 e.Kr. i norra Europa. Den tar vid efter den romerska järnåldern i samband med Romarrikets (Västroms) nedgång och fall, samt framväxten av de germanska kungadömena i västra Europa. Den inleder sedan den yngre järnåldern. I Skandinavien börjar vikingatiden efter den germanska järnåldern. Perioden omnämns också som folkvandringstiden. Runtom i Europa omkring 500 e.Kr. inträffade den egentliga germanska folkvandringstiden. 

Den kan indelas i en yngre och en äldre period. Äldre germansk järnålder kan hänföras till tiden omkring 400 - 550/750 e.Kr. För nordiska järnåldersförhållanden innebär i Danmark äldre germansk järnålder tidsspannet mellan ca 400 och 600 e. Kr., emedan yngre germansk järnålder innebär tidsspannet mellan ca 600 och 800 e. Kr. I Sverige används vanligen begreppen folkvandringstid och vendeltid för ungefärligen motsvarande perioder. I Norge motsvaras perioden ungefärligen av den i tre faser indelade merovingertiden.

Äldre germansk järnålder i södra Skandinavien var rent kulturellt sett en fortsättning på den yngre romerska järnåldern. Fynden från perioden är mycket sparsam, med fynden av guld med praktfibulor, brakteater, hals-, och armringar eller betalningsguld som var nedlagda såsom offer eller värdedepåer. Några fynd har gjorts av silverdepåer. Detta visar också att silvret varit en ädelmetall som använts som betalningsmedel. 

Gravfynden är sällsynta från denna period. De gravfynd man gjort är både fynd från likbränning och jordgravsfynd. Gravföremålen är få.

Handeln och kontakterna med utlandet går via två vägar söder ut: den ena går via Nordsjön mellan England och Nederländerna och nordvästra Tyskland och med hela Skandinavien, den andra en mera lokalt präglad väg mellan Nordtyskland och Danmark. De importföremål som var vanligast var uteslutande vapen, guld och bronskedjor och glas.

Periodens motivförråd har rötter i den yngre romerska järnåldern. Det gäller framför allt guldsmyckenas ädelstenstil. Det är en rik stämpeldekoration kombinerad med djurhuvuden. Dessa kan ses på bland annat silverfibulor. Andra ledmotiv är den så kallade Nydamstilen, som kan ses på de stora reliefspännena.

Litteratur
 Brøndsted, Johannes. 1960 (2:a uppl). Danmarks Oldtid.III.Jernalderen. København.
 Solberg, Bergljot. 2005. ‘Merovingertid‘. I: Hedeager, L & Østmo, E (red.), Norsk arkeologisk leksikon. Oslo.

Järnåldern
Folkvandringstiden
Paul Belmondo

Paul Belmondo, född 23 april 1963 i Boulogne-Billancourt nära Paris, är en fransk racerförare. Han är son till skådespelaren Jean-Paul Belmondo.

Racingkarriär 
Belmondo vann Pilote Elf 1982 och gick sedan vidare till formel 3 och formel 3000 1987-1991. Han blev andreförare i formel 1-stallet March F1 . 

Belmondo debuterade i formel 1 i Sydafrikas Grand Prix 1992 och kom som bäst nia i Ungerns Grand Prix 1992.  körde han för det illa rustade stallet Pacific Grand Prix och lyckades då endast kvala in till två av de sexton loppen, två lopp som han var tvungen att bryta. Därefter gick han över till GT-racing och tävlade bland annat i en Chrysler Viper.

F1-karriär 

|}

Källor 
 

Födda 1963
Franska racerförare
Franska Formel 1-förare
Män
Levande personer
Body Snatchers

Body Snatchers - invasionen fortsätter, amerikansk film från 1993.

Handling 
En agent ska göra undersökningar på en militärbas och har tagit med sin familj. Folk på basen börjar uppträda mystiskt och allt fler börjar misstänka att kollegors och familjemedlemmars kroppar tagits över av främmande varelser.

Om filmen 
Filmen är den tredje av fyra filmatiseringar av romanen från 1955 av Jack Finney, de övriga är Världsrymden anfaller (1956), Världsrymden anfaller (1978) och The Invasion 2007.

Rollista 
 Terry Kinney - Steve Malone
 Meg Tilly - Carol Malone
 Gabrielle Anwar - Marti Malone
 Reilly Murphy - Andy Malone
 Billy Wirth - Tim Young
 Christine Elise - Jenn Platt
 R. Lee Ermey - General Platt
 Kathleen Doyle - Mrs. Platt
 Forest Whitaker - Major Collins
 G. Elvis Phillips - Pete

Externa länkar 
 
 Body Snatchers

Filmer 1993
Amerikanska mysteriefilmer
Amerikanska science fiction-skräckfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Arkeologisk tidsindelning

De arkeologiska periodernas tidsindelning varierar kraftigt från region till region. Nedan presenteras en lista uppdelad efter kontinenter och regioner. Eftersom dateringar också ofta varierar lokalt, och ibland är omstridda, så presenteras endast en generell bild här nedan.

På många platser används Thomsens treperiodsystem, som indelar förhistorien i:
Stenåldern
Bronsåldern
Järnåldern  

På många platser används inte längre begreppet stenålder, då det har ersatts av mer specifika geologiska perioder. Så är dock inte fallet i Sverige som istället valt att dela in i delperioder. På vissa platser behöver också treperiodsystemet kompletteras med kopparstenålder mellan sten- och bronsåldern. För kulturer med liten inhemsk metallhantering, används andra indelningar. Exempel på detta är den nordamerikanska indelningen: 

Paleoindiansk tid
Arkaisk tid 
Förklassisk tid 
Klassisk tid
Postklassisk tid

Historisk tid åsyftar den del av människans historia då skriftspråket har använts.  Historiska källor ger ofta en inblick i politiska skeenden och tillåter därför indelningar efter härskare/dynastier eller liknande. Sådana indelningar gäller per definition endast inom det område som omfattas av härskaren eller dynastin. Exempel på sådana indelningar är Mingperioden, frihetstiden, efterreformatorisk tid o.dyl. I Sverige brukar man dela in den historiska tiden i:
Medeltid
Efterreformatorisk tid
Nyare tid

Arkeologiska perioder - efter kontinent och region

Se även
 Världens historia

Arkeologi
Yann Tiersen

Yann Pierre Tiersen, född 23 juni 1970 i Brest i Frankrike, är en fransk kompositör och musiker. Tiersen har bland annat skrivit musiken till filmerna Amelie från Montmartre (2001) och Good Bye, Lenin! (2003). Han har släppt ett flertal skivor, bland annat Rue des Cascades (1996), Le Phare (1997) och Tout est Calme (1999). Yann Tiersen använder sig i sina kompositioner bland annat av dragspel, violiner, viola och piano.

Hans musik är känd för att framföras på en mängd olika instrument i relativt minimalistiska kompositioner, ofta med en touch av antingen europeisk klassisk musik eller fransk folkmusik, framförallt innehåller den piano, dragspel eller fiol tillsammans med instrument som melodica, xylofon, Ondes Martenot, leksakspiano, cembalo och skrivmaskin. Hans mer lekfulla verk har jämförts med Penguin Cafe Orchestra och Pascal Comelade, medan hans mer seriösa verk mer påminner om Frédéric Chopin, Erik Satie, Philip Glass och Michael Nyman. Tiersens musik brukar förutom minimalism förknippas med musikstilen avantgarde.

Med Tiersens senaste album, Dust Lane (2010) och Skyline (2011), debuterade han på skivbolaget ANTI- och visade upp en ny inriktning med mindre kompositioner och med inslag av postpunk.

Diskografi

Studioalbum
1995 - La Valse des Monstres
1996 - Rue des Cascades 
1998 - Le Phare 
2001 - L'Absente
2005 - Les Retrouvailles
2010 - Dust Lane 
2011 - Skyline

Soundtrack
2001 - Amélie 
2003 - Good Bye, Lenin! 
2008 - Tabarly

Livealbum
1999 - Black Session: Yann Tiersen 
2002 - C’était ici 
2006 - On Tour

Singlar och EP
1999 - Tout est Calme (med The Married Monk)
2010 - PALESTINE (vinyl-EP)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Franska musiker
Franska filmmusikkompositörer
Franska kompositörer
Födda 1970
Män
Levande personer
Bretonska musiker
Julius Dorpmüller

Julius Heinrich Dorpmüller, född 24 juli 1869 i Elberfeld, död 5 juli 1945 i Malente, var en tysk ämbetsman och medlem i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP). Han var generaldirektör för Deutsche Reichsbahn från 1926 till 1945 och kommunikationsminister i riksregeringen från februari 1937 till 1945.

1936   Kommendör med stora korset av svenska Kungl. Nordstjärneorden

Referenser

Noter

Personer i Weimarrepubliken
Politiker i Nazityskland
Tyska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Tysklands näringsliv under 1900-talet
Personer från Elberfeld
Män
Födda 1869
Avlidna 1945
Mottagare av Krigsförtjänstkorsets riddarkors
Thomas Schelling

Thomas Crombie Schelling, född 14 april 1921 i Oakland, Kalifornien, död 13 december 2016 i Bethesda, Maryland, var en amerikansk nationalekonom och professor i utrikespolitik, nationell säkerhet, kärnvapenstrategi och vapenkontroll vid University of Maryland, College Park School of Public Policy. Han belönades med Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne 2005 tillsammans med Robert Aumann) för att "ha fördjupat vår förståelse av konflikt och samarbete genom spelteoretisk analys".

I boken Micromotives and Macrobehavior (1978) utvecklar han en matematisk modell för hur fördomar (motvilja att bo granne med folk ur andra grupper) hos invånarna i en stad leder till bostadssegregation, en uppdelning med olika folkgrupper i varsitt bostadsområde, och att det krävs ganska lindriga nivåer av sådana fördomar för att uppnå en kritisk punkt (tipping point).

Källor

Amerikanska nationalekonomer
Amerikanska statsvetare
Spelteoretiker
Amerikanska professorer i nationalekonomi
Mottagare av Sveriges Riksbanks ekonomipris till Alfred Nobels minne
Födda 1921
Män
Avlidna 2016
Personer från Oakland
Alumner från Harvard University
Alumner från University of California, Berkeley
Landsvägsriddare

Landsvägsriddare är en svensk dramakomedifilm från 1921 regisserad av Lau Lauritzen. Den räknas som den första Fyrtornet och Släpvagn-filmen, även om Harald Madsen inte spelar rollfiguren Släpvagnen.

Handling
Inger och Else uppvaktas av Billy och Willy. En kväll försöker uppvaktarna ta sig in i flickornas hem samtidigt som ett par inbrottstjuvar och Billy och Willy får skulden för brottet. Missförståndet reds upp, alla får varandra och tjuvarna ses springa från platsen.

Om filmen
Filmen premiärvisades 24 januari 1921 på World Cinema i Köpenhamn, Danmark. Den svenska premiären ägde rum på biograf Palladium i Stockholm 21 mars 1921. Filmen spelades in vid Palladiumfilms ateljéer i Hellerup, Danmark.

Rollista i urval
Carl Schenstrøm - Fyrtornet
Aage Bendixen - Släpvagnen
Axel Hultman - Blomgren, grosshandlare
Olga Svendsen - Fröken Svensson, hans hushållerska
Margot Linnet - Inger, hans ena dotter
Pip Overbeck - Else, hans andra dotter
Osvald Helmuth - Billy
Harry Komdrup - Willy

Filmer 1921
Svenska dramafilmer
Svenska komedifilmer
Svenska 1920-talsfilmer
Cold Case Sverige

Cold Case Sverige var ett TV-program som visades på TV4. Programmet handlade om olösta mord i Sverige. Morden skulle försöka lösas med hjälp av ny kriminalteknik och där folk skulle ringa till ett speciellt nummer och ge tips till polisen. Programledare var Thabo Motsieloa.

Referenser

TV-program i TV4
Norra Barken

Norra Barken är en sjö i Smedjebackens kommun i Dalarna som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Kolbäcksån. Vid provfiske har bland annat abborre, braxen, gers och gös fångats i sjön.

Delavrinningsområde 
Norra Barken ingår i delavrinningsområde (666276-148655) som SMHI kallar för Utloppet av Norra Barken. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 94 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Kolbäcksån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (63 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 3 procent av avrinningsområdet.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Braxen
 Gärs
 Gös
 Lake
 Mört
 Nors
 Sarv
 Siklöja

Se även 
 Södra Barken
 Lista över insjöar i Smedjebackens kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Norrströms avrinningsområde
Insjöar i Dalarna
Insjöar i Smedjebackens kommun
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Mærsk Mc-Kinney Møller

Arnold Mærsk Mc-Kinney Møller, född 13 juli 1913 i Hellerup, död 16 april 2012 i Köpenhamn, var en dansk skeppsredare i A.P. Møller-Mærsk A/S (Maersk) och mecenat.

Mærsk Mc-Kinney Møller var son till skeppsredaren Arnold Peter Møller och dennes maka Chastine Mc-Kinney. Med hustrun Emma (1913-2005) fick han tre döttrar: Leise Mærsk Mc-Kinney Møller (född 1941), Kirsten Mærsk McKinney Olufsen (född 1944) och Ane Mærsk Mc-Kinney Uggla.

Mærsk Mc-Kinney Møller blev delägare i faderns rederier 1940. Under andra världskriget skickades han till USA för att sköta verksamheten utanför blockaden mot Tyskland. Mc-Kinney Møller övertog ledningen i A.P. Møller Gruppen vid sin fars död 1965. Företaget fortsätter att växa. Som redare fattade Mc-Kinney Møller några strategiskt riktiga beslut. Tankerflottan såldes i rätt tid och satsningen på containerfartyg var också vältimad. Under hans tid utvidgades verksamheten också till nya områden som oljeutvinning, handel, industri och luftfart. Han trädde delvis tillbaka från den dagliga skötseln av företaget 1993, och överförde ansvaret till skeppsredaren Jess Søderberg, men fortsatte som styrelseordförande till 2003. Vid en ålder av nittio år gick Mærsk Mc-Kinney Møller i pension. Han kvarstod dock som en av huvudägarna till firman A.P. Møller och som styrelseordförande i A.P. Møller og Hustru Chastine Mc-Kinney Mærsk Møllers Fond til almene Formaal.

År 2004 fick den danska staten Operaen på Holmen i gåva av fonden. Møller fick storkorset av Danska Dannebrogsorden  1983 och blev riddare av Elefantorden 2000 och kunde såsom sådan tituleras excellens. Vid sin död var han den enda levande dansk som innehade Elefantorden utan att ha tillhört det danska konungahuset. Han tilldelades även Norska Sankt Olavsorden samt isländska, japanska, brittiska och thailändska ordnar.

Mærsk Mc-Kinney Møller avled den 16 april 2012 vid en ålder av 98 år.

Se även
Familjen Møller

Källor

Noter

Mottagare av Elefantorden
Mottagare av Dannebrogorden
Danska redare
A.P. Möller-Maersk
Personer inom Danmarks näringsliv under 1900-talet
Danska miljardärer
Personer från Hellerup
Födda 1913
Avlidna 2012
Män
M.C. Escher

Maurits Cornelis Escher, född 17 juni 1898 i Leeuwarden, död 27 mars 1972 i Hilversum, var en holländsk konstnär och grafiker, som ägnade sig åt att utforska matematikens och filosofins mysterier med hjälp av konst. Det sades ofta om honom att han hade en "matematisk hjärna", men under skoltiden var han inte särskilt duktig i matematik.

Eschers konst illustrerar sådana koncept som sällsamma slingor, nivåskillnader och perspektiv. Omöjliga figurer och paradoxer tillhör också de främsta inspirationskällorna.

Asteroiden 4444 Escher är uppkallad efter honom.

Biografi 
Escher föddes 1898 i Leeuwarden. Han var den yngste sonen till vattenbyggnadsingenjören George Arnold Escher. En halvbror till honom var geologen Berend George Escher. År 1903 flyttade familjen till Arnhem där han gick i skola. Han hade dock svårigheter i skolan och fick gå om två klasser, men ljuspunkten var teckningsundervisningen. Eschers far uppmärksammade sonens konstnärliga talang och tyckte att han skulle utbilda sig till arkitekt. Från 1919 till 1922 studerade han således vid Skolan för arkitektur och dekorativ konst i Haarlem, där han lärde sig olika grafiska tekniker av bland annat Samuel Jessurun de Mesquita, en person vars starka personlighet influerade Eschers utveckling till grafisk konstnär. 1922 for Escher till Italien och bosatte sig 1924 i Rom. Under sin drygt 10-åriga vistelse där gjorde han många studieresor bland annat till Abruzzerna, Amalfikusten, Kalabrien, Sicilien, Korsika och Spanien. 1934 lämnade han Italien och tillbringade två år i Schweiz och fem år i Bryssel innan han 1941 bosatte sig i Baarn i Nederländerna. Escher avled 1972 vid en ålder av 73 år.

Verk i urval 
 Åtta huvuden, träsnitt, 1922
 Kvinna med blomma (Jetta), träsnitt, 1925
 Senglea. träsnitt, 1935
 St. Peter Rom, trästick, 1935
 Metamorfos I, träsnitt, 1937
 Luft och vatten I, träsnitt, 1938
 Kretslopp, litografi, 1938
 Dag och natt, träsnitt, 1939
 Metamorfos II, träsnitt, 1939-1940
 Änglar och djävlar, blyerts tusch krita och gouache, 1941
 Reptiler, litografi, 1943
 Möte, litografi, 1944
 Balkong, litografi, 1945
 Tre klot I, trästick, 1945
 Doriska pelare, trästick, 1945
 Öga, mezzotinto, 1946
 Den andra världen I, mezzotinto, 1946
 Trollspegel, litografi, 1946
 Den andra världen II, trästick, 1947
 Uppe och nere, litografi, 1947
 Kristall, mezzotinto, 1947
 Tecknande, litografi, 1948
 Daggdroppe, mezzotinto, 1948
 Stjärnor, trästick, 1948
 Trapphus, litografi, 1951
 Drake, trästick, 1952
 Relativitet, litografi, 1953
 Spiraler, trästick, 1953
 Tre världar, litografi, 1955
 Bildgalleri, litografi, 1956
 Belvedere, litografi, 1958
 Cirkelgräns I, träsnitt, 1958
 Fiskar och fjäll, träsnitt, 1959
 Trappa upp och trappa ned, litografi, 1960
 Cirkelgräns IV, träsnitt, 1960
 Vattenfall, litografi, 1961
 Möbiusband I, trästick, 1961
 Möbiusband II, trästick, 1963
 Möbiusband III, trästick, 1963
 Kvadratgräns, träsnitt, 1964
 Knutar, träsnitt, 1965
 Ormar, träsnitt, 1969

Se även 
Escher in Het Paleis
 Penrosemönster
 Oscar Reutersvärd

Källor

Noter

Externa länkar 

 Museum Escher
 Site MC Esher

Nederländska konstnärer
Födda 1898
Avlidna 1972
Män
Personer från Leeuwarden