kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ärkespeglaren

Ärkespeglaren är en bok i fantasy genren skriven av Stephen R. Donaldson.
Kampen om Mordant – Fjärde boken, gavs ut 1996 av Bokförlaget Natur och Kultur (Legenda). 
Översättning av Olle Sahlin. Amerikanska originalets titel är Mordant’s Need (Book 2)  - A Man Rides Through – Book IV. New York 1987.

Handling

Kung Joyse har samlat Mordant’s alla spegelmästare i sitt slott Orison. Han har förstått att för att kunna kontrollera att alla dessa märkliga spegelkunskaper inte ska kunna missbrukas så har ’Samlingen bildats. Men Mordant är hotat av fientliga arméer och rebelliska spegelmästare. Men det finns förrädare i Samlingen, frågan är bara vilka dessa är. En av Mordant’s kunnigaste spegelmäster, Eremis, har visat sig vara en av dessa. Han och hans medlöpare anfaller Orison, kung Joyse’s säte, genom sina speglingar och deras mål är att, förutom att vålla förödelse, tillfångata Terisa vilket de efter mycket möda lyckas med. Terisa, flickan från New York, misstängs ha krafter som ingen annan beskådat vilket gör henne till både förrädare och ett hopp i den kommande striden.
I det tumult som uppstår då Terisa’s förmågor avslöjas så försvinner kung Joyse spårlöst och befälhavaren över Orison’s garnison dödas. Orison försöker att förhandla fram en allians med den belägrande armén Alend. Eremis vill härska över allt och kung Festen och hans Alendarmé ger sig inte utan strid. Nu ska det sista slaget avgöras. Kampen om Mordant går mot sin kulmen.

Skönlitteratur 1987
Stephen R. Donaldson
Patricia Heaton

Patricia Heaton, född 4 mars 1958 i Bay Village, Ohio, är en amerikansk skådespelare. 

Heaton är mest känd för sin roll som Debra Barone i TV-serien Alla älskar Raymond på CBS.

Filmografi (urval) 

1996-2005 - Alla älskar Raymond (TV-serie)
2007-2008 - Back to You (TV-serie)
2009-2018 - The Middle (TV-serie)

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats 
 

Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Personer från Cuyahoga County
Födda 1958
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Ohio State University
Paul Hester

Paul Newell Hester, född 8 januari 1959 i Melbourne, död 26 mars 2005, var en australisk musiker, trummis i gruppen Crowded House 1984–1994. Hester blev legendarisk för sin sjuka humor under konserterna. Han hade haft psykiska problem och en separation innan han 2005 begick självmord. Hans död var den primära anledningen till Crowded Houses återförening året efter. Han sörjdes av många Crowded House-fans över hela världen.

Källor 

Australiska trummisar
Födda 1959
Avlidna 2005
Män
Musiker från Melbourne
Sven Bjelf

Sven Olov Sigurd Bjelf, född 5 december 1932 i Arvika, död 12 juni 1999 i Järfälla församling, var en svensk kommunistisk politiker och tidningsman.

Bjelf arbetade som metallarbetare i Arvika och Stockholm 1948-1952 samt 1957-1960, var bokhandlsmedhjälpare 1952-1955 och ungdomsinstruktör 1955-1956. Han började 1960 som journalist vid Norrskensflamman, som då gavs ut som dagstidning i Luleå, blev tidningens redaktionssekreterare 1967, ansvarig utgivare 1969, var chefredaktör 1977-1979, och politisk redaktör 1980-1988.

Sven Bjelf gick redan från starten med i Arbetarpartiet Kommunisterna (APK), som tillkom 1977 genom en av riksdagsledamoten Rolf Hagel anförd utbrytning ur Vänsterpartiet Kommunisterna (VPK). Vid uppbrottet från VPK hade Norrskensflamman följt med till APK. Sedan Norrskensflamman, inom partiet vanligen kallad Flamman, i början av år 1989 - på initiativ av sin dåvarande chefredaktör Alf Lövenborg - hade brutit med APK blev Bjelf istället redaktör för partiets månadsmagasin Riktpunkt. 

När APK gick i konkurs 1995 tillhörde Sven Bjelf jämte hustrun Gretel den skara som kvarstod kring APK:s partiledare Rolf Hagel. Det bildades nu tre fraktioner, alla med namnet Sveriges kommunistiska parti (SKP). Sveriges kommunistiska parti (1995) var den första gruppen. Den andra gruppen Sveriges kommunistiska parti (John Takman) fanns runt John Takman och Evert Karlsson, denna förespråkade en väntetid innan man skulle bilda ett nytt kommunistparti. Den tredje gruppen samlades kring Sten Gunnarsson, Jonas Flodén ("Jonas af Roslagen") och Ingvar Lööv.

1984 gav Bjelf ut boken Anna, Erika, Ture och andra svenskar i Sovjetunionen på förlaget Progress i Moskva, i serien Intryck från Sovjet. Boken handlar om sovjetsvenskar, den bredare kategori där bland annat Kirunasvenskarna ingår. Den byggde dels på intervjuer genomförda i Sovjetunionen 1981-1982, och dels på intervjuer i Norrbotten med hemvända sovjetsvenskar.

Källor 

Svenska kommunister
Svenska journalister under 1900-talet
Män
Födda 1932
Avlidna 1999
Personer från Arvika
Emmy

Emmy eller Emmie  är ett engelskt smeknamn för Emilia. Namnet har funnits i Sverige sedan början av 1800-talet. 

Den 31 december 2014 fanns det totalt 8 211 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Emmy eller Emmie, varav 5 357 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 23 juli tillsammans med Emma. Emmy fanns även på detta datum 1986–2000, men utgick 2001. 2015 kom namnet återigen in i kalendern.

Personer med namnet Emmy eller Emmie

 Emmy, svensk artist
 Emmy (Emma Bedzjanjan), armenisk sångerska
 Emmy (Elsina Hidersha), albansk sångerska
 Emmy Abrahamson, svensk författare
 Emmy Achté, finsk sångerska
 Emmy Alasalmi, svensk ishockeyspelare
 Emmy Albiin, svensk skådespelerska
 Emmy Destinn, böhmisk operasångerska
 Emmy Drachmann, dansk författare
 Emmy Freundlich, österrikisk politiker
 Emmy Göring, tysk skådespelerska
 Emmy Köhler, svensk kompositör och författare
 Emmy Noether, tysk matematiker
 Emmy Rappe, svensk sjuksköterska (Sveriges första utbildade sjuksköterska)
 Emmy Rasper, svensk journalist och radioprogramledare
 Emmy Rossum, amerikansk skådespelerska och sångerska
 Emmy Worm-Müller, norsk skådespelerska

Källor

Kvinnonamn
Alan Ball (fotbollsspelare)

Alan Ball, Alan James Ball Jr., född 12 maj 1945 i Farnworth, Lancashire, död 25 april 2007 i Warsash, Hampshire, var en engelsk fotbollsspelare och tränare som firade sin storhetstid under 1960- och 70-talen.

Ball var en rödhårig och ettrig mittfältare med precisa passningar i Everton under senare hälften av 1960-talet. Han var även en viktig kugge i det engelska landslag som blev världsmästare 1966.

Karriären inleddes i Blackpool 1962 och Ball gjorde landslagsdebut som 19-åring i maj 1965. Efter VM-succén 1966 värvades han av Everton för 110 000 pund. Med Everton blev Alan Ball ligamästare 1970. I december 1971 köptes han av Arsenal FC för rekordsumman 220 000 pund. Efter fem år på Highbury flyttade Alan Ball till sydkusten och division-2-laget Southampton. Ball lyckades föra upp Southampton i division 1 och drog 1980 över Atlanten för att spela i Vancouver Whitecaps i den nordamerikanska proffsligan NASL. Det blev bara en kortare vistelse i Nordamerika innan han kom hem till England för att bli spelande tränare i Blackpool. Inte heller i Blackpool blev han särskilt långvarig. Alan Ball blev erbjuden att återuppta spelarkarriären i Southampton, där han kom att spela tillsammans med bland andra Kevin Keegan.

Spelarkarriären avslutades i Bristol Rovers säsongen 1983/84, efter att ha återkommit till England efter en säsong i Hongkong. Under 1980- och 90-talen var Alan Ball tränare i ett flertal klubbar, däribland Portsmouth, Stoke City och Manchester City.

Ball hedrades dagen efter sin bortgång i samband med semifinalen i Champions League mellan Chelsea FC och Liverpool FC.

Engelska fotbollstränare
Spelare i Blackpool FC
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Everton FC
Spelare i Southampton FC
Spelare i Bristol Rovers FC
Spelare i English Football League
Spelare i VM i fotboll 1966
Spelare i VM i fotboll 1970
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1968
Tränare i Stoke City FC
Tränare i Portsmouth FC
Tränare i Manchester City FC
Personer från Lancashire
Engelska landslagsspelare i fotboll
Födda 1945
Avlidna 2007
Män
Världsmästare i fotboll
Alan Ball

Alan Ball kan syfta på:

*Alan Ball (fotbollsspelare)
Alan Ball (manusförfattare)
Johan Bergman (scenograf)

Lars Johan Bergman, född 21 april 1964 i Huddinge, är en svensk scenograf och barnskådespelare. Han spelade huvudrollen i Bo Widerbergs film Fimpen 1974.

Filmografi

Roller
 – Fimpen

Scenografi
1997 - Chock: Det ringer (TV)
1997 - Chock: Dödsängeln  (TV)
1997 - Chock: Förbjuden frukt (TV)
1997 - Chock: I nöd och lust (TV)
1997 - Chock: Kött (TV)

Teater

Scenografi

Referenser

Källor 

Svenska scenografer
Svenska barnskådespelare
Män
Födda 1964
Levande personer
Personer från Huddinge socken
Tandemstafetten

Tandemstafetten är en, över åren sporadiskt återkommande, studentikos tävling på tandemcyklar mellan Göteborg och Lund där omkring 1000 studenter deltar. Den allra första Tandemstafetten kördes 7-8 maj 1971 och lockade åtta lag, varv fyra från Lund och fyra från Göteborg. Inspirationen till loppet fick Hallands Nation i Göteborg, efter att de flera gånger hade kommit sist i Solastafetten och enligt egen utsaga tröttnat på "proffseriet" där.  Ursprungstanken bakom Tandemstafetten var inte att det skulle vara en tävling, utan en trevlig motionsrunda i maklig takt utan tävlingshets. Därav existerar sedan 1970-talet priset för det lag som cyklar sträckorna närmast den hemliga idealtiden. Som ska motsvara hur lång tid det tar att cykla Göteborg till Lund i motionstakt.  Stafetten har organiserats av Idrottskollegiet i Lund och har normalt gått av stapeln i mitten av maj. Stafetten kördes tidigare vartannat år i omvänd riktning.  

Numera körs den av de flesta studentnationer i Lund och även av sektioner på LTH eller av kårer. Tävlingen går till så att man startar från Lund i en buss och kör till Göteborg. Ungefär klockan 20 samlas alla deltagare på Götaplatsen i Göteborg och visar upp sig för varandra och sjunger hejarramsor. Klockan 21.00 går starten och första sträckan brukar traditionellt cyklas av qurator eller motsvarande tillsammans med proqurator eller motsvarande. Resan går via IKEA Kållered, Falkenberg, Båstad, Hallandsåsen och Söderåsen till Lund. På parkeringen till IKEA i Kållered och i Falkenberg är det discodans. Priser delas ut till det lag som ligger närmast en hemlig idealtid, Stora och Lilla Bergshackan till lag som kämpar väl, Festpris samt Strulpris till lag som får mycket problem med cyklar, lag eller bussar. Väl i Lund avslutar Tandemgeneralen och förre Tandemgeneralen med att köra sista sträckan in till Lundagård där de tävlande sedan traditionsenligt har badat i fontänen framför Universitetshuset.

Vinnare genom åren:

Affischer 
Under åren har arrangemanget marknadsförts på olika sätt, bland annat med affischer. Här är ett exempel från mitten av 1980-talet med Bob Kerr's Whoopee Band som dragplåster:

Källor 

Cykeltävlingar i Sverige
Studentkultur i Lund
Farfarsparadoxen

Farfarsparadoxen är en vanlig fråga inom tidsreseberättelser som handlar om huruvida det vore möjligt att resa bakåt i tiden och döda sin egen farfar innan ens fadern har blivit till. Om man lyckas innebär det att man har förhindrat sin egen födelse, vilket i sin tur innebär att man aldrig gjorde tidsresan och därför heller aldrig har hindrat sin egen födelse.

Problemet är egentligen mer avancerat än bara en fråga om att existera.

Lösningar 
Det finns olika teoretiska lösningar på farfarsparadoxen. En av de mest populära är att man genom att ändra sitt förflutna skapar en alternativ verklighet eller ett parallellt universum.

Ett annat förslag på är att det finns en naturlag som hindrar en från att ändra historien, så att om man försöker skjuta sin farfar kommer man alltid att missa: ett utvecklingsförlopp styrt av ödet.

Ytterligare ett förslag är att tidsresenärer förbinder sig att inte påverka historien; se prime directive.

Farfarsparadoxen i kulturen 
 Terminator 2
 Tillbaka till framtiden
 The Butterfly Effect

Science fiction-koncept
Paradoxer
Tidsresor
Sven Lindahl

Sven Gustaf Lindahl, född 25 juni 1937 i Stockholm, är en svensk journalist, nyhetsankare, kompositör och textförfattare.  

Lindahl var verksam på Expressen 1957–1958, Stockholms-Tidningen 1958–1960, Dagens eko 1960–1962, Sveriges Radio-TV 1962–1979. Han är känd för sina schlager Mälarö kyrka och Hambostinta i kort-kort. Han ledde melodifestivalen 1963 och 1966 samt var svensk kommentator i Luxemburg 1966 då Lill Lindfors och Svante Thuresson kom tvåa. Hade eget radioprogram Nattskiva 67-68  och är sedan 1969 medlem i SKAP, Svenska kompositörer av populärmusik.

Sven Lindahl genomgick flygutbildning vid Stockholms Flygskola 1964–1965 och leveransflög en tvåmotorig Cessna 310 över Atlanten. Flygningen resulterade i att han skrev boken Vi två fantastiska män i vår flygande maskin som illustrerades av EWK. Han var verkställande direktör i Video Commercial Scandinavia AB 1979–1998 samt var sedan 2003 medarbetare i månadsmagasinet Nostalgia som utges av Förlags AB Albinsson & Sjöberg i Karlskrona.

Källor

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Melodifestivalens programledare
Födda 1937
Män
Sommarvärdar 1962
Sommarvärdar 1963
Sommarvärdar 1965
Sommarvärdar 1966
Avlidna 2021
Svenska flygare
Journalister från Stockholm
Ove Grahn

Jan-Olof "Ove" Grahn, född 9 maj 1943 i Norra Fågelås, död 11 juli 2007 i Alingsås, var en svensk fotbollsspelare.

Grahn värvades till IF Elfsborg 1961, samma år som laget vann Allsvenskan, och spelade där till och med 1965. Han inledde sin karriär som centerforward, men spelade under de senaste åren mest på mittfältet. Grahn var under elva år proffs i Grasshoppers 1965-71 och 1973-1976 samt i Lausanne-Sport 1971-73 i Schweiz. 

Ove Grahn var landslagsspelare med 45 A-landskamper (10 mål), 5 B-landskamper (7 mål), 5 U-landskamper (1 mål) och 3 J-landskamper (7 mål) under åren 1961-76. Han deltog i slutspelen för fotbolls-VM vid två tillfällen 1970 och 1974.

Han gjorde även ett framträdande efter karriären i en vänskapsmatch mellan Mariestads Bk och Norra Fågelås. Matchen slutade 1-1, med ett mål av "Macke" Safison (Mbk) och 1 från Ove Grahn från hörna.

Meriter
 VM i fotboll: 1970, 1974

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar
Profil
Expressen, fakta

Svenska fotbollsspelare
Personer från Norra Fågelås socken
Födda 1943
Avlidna 2007
Spelare i VM i fotboll 1974
Spelare i VM i fotboll 1970
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Fotbollsspelare i IF Elfsborg
Spelare i Grasshopper-Club Zürich
Spelare i FC Lausanne-Sport
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska idrottare under 1900-talet
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Kjell Löwenadler

Kjell Hermansson Löwenadler, född 18 december 1905 i Sofia församling, Jönköping, död 21 november 1993 i Leksand, var en svensk målare, tecknare och formgivare, (landskaps- och porträttmålare).  
 
Löwenadler studerade hos Wilhelmsons målarskola, han fortsatte studierna i Paris och Italien. Han är representerad vid Nationalmuseum, Stockholm, Institut Tessin i Paris, Kalmar konstmuseum och museet i Pau, Frankrike. Löwenadler är begravd på Leksands kyrkogård. Han var bror till skådespelaren Holger Löwenadler (1904–1977).

Referenser 

Kjell
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1905
Avlidna 1993
Konstnärer från Jönköping
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska formgivare
Béla Kun

Béla Kun, född (Béla Cohen) 20 februari 1886 i Szilágycseh (dagens Cehu Silvaniei), Transsylvanien, död 29 augusti 1938 i Sovjetunionen, var en ungersk kommunistisk politiker.

Biografi 
Kun kom från en judisk familj och studerade en tid från 1905 vid universitetet i Kolozsvár, blev sedan tidningsman i Nagy-Várad och anslöt sig till socialismen. Han nyorganiserade socialistpartiet i Koloszvár och var en kort tid tillförordnad föreståndare för stadens arbetarförsäkringskassa, men avskedades på grund av underslev. Vid första världskrigets utbrott 1914 inkallades han i tjänst som frivillig korpral och togs som krigsfånge av ryssarna. Efter den bolsjevikiska oktoberrevolutionen 1917 fick Kun i uppdrag att bedriva kommunistpropaganda bland de ungerska krigsfångarna i Ryssland.

I november 1918 bildade Kun det Ungerns kommunistiska parti och blev ledare för den kortvariga ungerska rådsrepubliken från den 21 mars till den 6 augusti 1919. Kun tvingades i exil och emigrerade senare till Sovjetunionen, där han antog sovjetiskt medborgarskap.

Väl i Sovjetunionen var han på Krim tillsammans med Rozalia Zemljatjka och Georgij Pjatakov ansvarig för mordet på civila och tiotusentals vita krigsfångar ur Pjotr Wrangels armé. Han fick en hög post inom Komintern och sändes 1921 till Tyskland för att påverka det tyska kommunistpartiet. I Sovjetunionen blev han på 1930-talet anklagad för trotskism, ställdes inför rätta och avrättades förmodligen. Hans öde var länge okänt. Kun fick politisk återupprättelse 1956 under avstaliniseringen. De sovjetiska partiet lät meddela sin ungerska motsvarighet att Kun avlidit i fängelse den 30 november 1939. År 1989 förkunnade sovjetiska myndigheter att Kun hade blivit avrättad, genom arkebusering, i Gulag, ett år tidigare.

Källor

Externa länkar

Födda 1886
Ungerska kommunister
Politiker som blivit avrättade
Avlidna 1938
Män
Offer för den stora utrensningen
Ungerska politiker under 1900-talet
Ungerns utrikesministrar
Personer från Transsylvanien
Personer som blivit avrättade genom arkebusering
Wavre

Wavre (vallonska Åve, nederländska Waver) är huvudstad och kommun i den belgiska provinsen Vallonska Brabant. Stadens invånare är i huvudsak franskspråkiga.

Historia 
Vid slaget vid Wavre som ägde rum den 18 och 19 juni 1815 besegrade Franska styrkor retirerande preussiska trupper. Trots att den franske befälhavaren hörde kanonerna från slaget vid Waterloo, som ägde rum bara några kilometer västerut, valde han att stanna på platsen och besegra den lilla preussiska kontingenten. Samtidigt avgjordes Napoleons öde i nederlaget vid Waterloo.

1977 slogs kommunerna Limal och Bierges samman med Wavre. 1995 delades provinsen Brabant i en fransk- och en nederländskspråkig del. Sedan dess är Wavre provinshuvudstad för Vallonska Brabant medan Leuven är huvudstad för Flamländska Brabant.

Kultur och sevärdheter

Historiespelet 
Sedan 1954 uppförs ungefär vart femte år spelet Jeu de Jean et Alice med sång, musik, dans och balett. Initiativen kom från kyrkoherden Jean Pensis (8/2/1907–27/3/1987), som ville ha en festlig invigning av det nya klockspelet till påsken 1954. Texten är skriven av hans vän, läkaren och diktaren Auguste Brasseur-Capart (26/2/1905–10/6/1978), musiken av Auguste Du Pont Del Sart (19/6/1912–6/4/1986). Framförandet slutar med sången om Wavre (Chant de Wavre). Refrängen spelas vid varje hel timme, av klockspelet i Saint-Jean-Baptiste-kyrkan:

«Nous aimons notre bonne ville, ses habitants, ses bois, ses champs,
La vallée, où coule tranquille, la Dyle.
De cœur, nous resterons toujours vrais Wavriens, car nous le sommes
Et la ville, où tout se transforme, peut changer, mais pas nos amours.»

”Vi älskar vår vackra stad, dess invånare, dess skogar, dess fält,
dalen där lugnt Dyleån flyter.
I hjärtat förblir vi alltid sanna wavrianare, ty vi är det
och staden då allt ändrar sig kan förändras, men inte vår kärlek.”
– Auguste Brasseur-Capart: Jeu de Jean et Alice. Wavre, 1987.

Innehållet i historiespelet är följande: Wavres invånare begär mer frihet av sina herrar, Seigneur Jean och hans hustru Dame Alice. De erhåller den önskade urkunden, glädjer sig och tackar Jean och Alice. Historien har en historisk bakgrund. Den 23 april 1222 fick Wavre en Charte de franchises som war undertecknad av hertigen av Lothringen, Brabant och Limburg. Med denna urkund gav Henrik I av Brabant, greve av Leuven, Wavre samma rättigheter som Leuven. Därmed kunde staden blir en juridisk och politisk enhet och bygga ett stadshus.

Fritid 
I stadens utkant ligger nöjesparken ”Walibi Belgium” som ingår i kedjan Walibi. Tidigare hette parken ”Six Flags Belgium” och den ingick då i kedjan Six Flags.

Externa länkar 
 Wavres webbplats

Referenser 

Kommuner i Vallonska Brabant
Barnsley

Barnsley är en stad i grevskapet South Yorkshire i norra England. Staden är huvudort i distriktet med samma namn och ligger vid floden Dearne, mellan städerna Leeds och Sheffield. Tätortsdelen (built-up area sub division) Barnsley hade 91 297 invånare vid folkräkningen år 2011.

Tidigare fanns här en omfattande kolbrytning, men den har numera upphört. Barnsley nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Berneslai. Den fick stadsrättigheter år 1249.

Staden har två vänorter, Schwäbisch Gmünd i Tyskland och Horlivka i Ukraina.

Se även 
 Barnsley FC (stadens fotbollslag)

Referenser

Externa länkar 

 
Orter i South Yorkshire
Unparished areas i South Yorkshire
Tidigare civil parishes i South Yorkshire
Domesday Book
Tyroxin

Tyroxin (C15H11I4NO4), T4 är ett hormon som bildas i sköldkörteln (tyroidea). T4 och det andra sköldkörtelhormonet T3 bildas genom att två joderade tyrosinmolekyler i samma tyreoglobulinmolekyl kopplas samman. Sköldkörteln har ett lager av T3 och T4 som vid normal förbrukning räcker i ungefär 2-3 månader. Sköldkörtelhormonerna transporteras i kroppen antingen bundet till olika plasmaproteiner, eller fritt i blodet. Cirka 0,2% av T4 transporteras fritt i blodet.

Regleringen av tyroxin styrs av tyreoideastimulerande hormon (TSH) från hypofysens framlob. TSH regleras i sin tur av hormonet TRH från hypotalamus. TSH och TRH regleras av koncentrationen av fritt T4 och T3, genom negativ återkopplingskontroll.

Verkan

De flesta T4-molekyler ombildas till T3 i målcellerna innan de binds till receptorer i cellkärnan, och de flesta av effekterna från sköldkörtelhormonerna kommer från T3.

T4 verkar också i egen kraft i vävnaderna. Det styr liksom T3 ämnesomsättningen om än det är mindre verksamt: T3 är fyra gånger mer aktivt. Halveringstiden för T4 är ungefär en vecka. Höga värden T4 hos möss har visat sig öka värdet av nervtillväxtfaktorn i hjärnan.

Blodvärden
Vid misstanke om problem med ämnesomsättningen kan man mäta T4 eller fritt T4 med blodprov. Olika laboratorier och testmetoder har olika referensvärden. Fritt T4 sätts också i relation till andra faktorer som ålder och huruvida personen är gravid. Referensvärdet för T4 är 60-140 nmol/L, och för fritt T4 för vuxna och barn ungefär 12-22 pmol/L, och för gravida 8.4-17 pmol/L.

Sjukdomar

Det finns också ett stadium som kallas subklinisk hypotyreos, då TSH är hög men T3 och T4 är inom normala gränsvärden.

I några fall av akut psykisk sjukdom höjs T4. I dessa fall stabiliseras värdena snabbt, och påverkan på TSH saknas.

Levaxin är ett läkemedel med en konstgjord form av tyroxin.

Referenser

Källor
 Olav, Sand; Sjaastad, V. Øystein; Haug, Egil; Bjålie, Jan G.; Bolinder-Palmér (översättning); Grönwall, Karin (översättning); Olsson, Kristina (översättning) (2006) Människokroppen: Fysiologi och anatomi. Andra upplagan. Liber 

Sköldkörtelhormoner
Joderade tyrosinderivat
Aromater