kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Redland

Charles Gustaf Mauritz Redland, ursprungligen Karl Gustaf Mauritz Nilsson, född den 7 juli 1911 i Södertälje stad, död 18 augusti 1994 i Saltsjöbaden, var en svensk kompositör, kapellmästare och multiinstrumentalistisk musiker (saxofon, klarinett, cello, trumpet, trombon, dragspel och marimba).

Biografi
Charles Redland var ett underbarn som debuterade som cafépianist vid tre års ålder. Innan han börjat skolan behärskade han trummor, banjo och flera stråkinstrument. Under skoltiden lärde han sig saxofon, kornett, trombon och cello och var trumslagare i fadern John Redlands dansorkester.

Debuten som yrkesmusiker kom 1929. Hans talang som multiinstrumentalist utvecklades hela livet och enligt honom själv så hade han spelat "allt utom altfiol och harpa". Hösten 1930 startade han en egen orkester på nattklubben Barbarina. När Arne Hülphers övertog Håkan von Eichwalds orkester på Fenixpalatset började Redland där som trombonist och saxofonist. Men tre månader senare startade han åter en egen orkester och han var sedan verksam som kapellmästare fram till mitten av 1970-talet.

Han gjorde sin första skivinspelning 1935 (undantaget en privatinspelning från 1933 som sedermera givits ut på cd), och under 1930- och 1940-talen gjorde han en rad inspelningar under eget namn för bland annat Kristall, Sonora och Columbia. Många av dessa är av stort jazzintresse och bland de medverkande musikerna finns kända namn som Stig Holm, Zilas Görling och George Vernon.

Redland var också verksam som kompositör och arrangör och komponerade musiken till flera filmer och TV-serier. Under 1970-talet lämnade han musikeryrket.

Filmografi

Roller i urval

Musik i urval

1974 – Rännstensungar 

1972 – Anderssonskans Kalle

 

 
  

1961 – När seklet var ungt 
1960 – Alla vi barn i Bullerbyn (TV-serie)
1959 – Mälarpirater

 

 
1958 – Bock i örtagård

1957 – Mästerdetektiven Blomkvist lever farligt

1956 – Sista paret ut
 
 

 

1949 – Hin och smålänningen
1948 – Marknadsafton

1944 – Stopp! Tänk på något annat

Diskografi
Live at Tanto. LP. Club 78. 1974.
Blue evening. 1937-49. LP. Odeon : 4E 054-35168. 1975 
Big band music is great for dancing. LP. Koster : KLPS 146. 1985

Referenser

 S. 187.
Nyquist, Bengt: [Omslagstext]. Blue evening. 1937-49. LP. Odeon : 4E 054-35168. 1975. 
Nyquist, Bengt: [Omslagstext]. Big band music is great for dancing. LP. Koster : KLPS 146. 1985.

Externa länkar
Charles Redland på Svensk mediedatabas
Charles Redland på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960''

Svenska filmmusikkompositörer
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska jazzsaxofonister
Svenska jazztrumpetare
Svenska jazztrombonister
Svenska dragspelare under 1900-talet
Svenska cellister under 1900-talet
Svenska jazzklarinettister
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska orkesterledare
Personer från Södertälje
Födda 1911
Avlidna 1994
Män
Ayacucho

Ayacucho är en stad i södra Peru och är den administrativa huvudorten för provinsen Huamanga. Folkmängden uppgick till 180 766 invånare 2015. Ayacucho är en del av distriktet Huamanga, som är en del av provinsen Huamanga belägen i regionen Ayacucho. Staden är känd för sitt stora antal kyrkor och för sitt religiösa firande av passionsveckan.

Ayacucho var skådeplatsen för det avgörande slaget 1824 mellan spanska kronan och de krafter i regionen som slogs för nationell självständighet. Staden, tidigare kallad Guamanga, fick genom ett dekret 1825 av frihetshjälten Simón Bolívar sitt nya namn för att ständigt minna av detta slag, vilket innebar självständighet från Spanien.

Referenser 
Gran enciclopedia del Perú. Lexus, 1998. .

Noter 

Orter i Peru
Orter grundade 1540
Birgitta Pettersson

Ingrid Birgitta Pettersson, född 7 januari 1939 i Uppsala, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Pettersson studerade vid Malmö stadsteaters elevskola 1956–1959 och har sedan studierna varit engagerad vid olika teatrar i Sverige bland annat Folkteatern i Göteborg och Riksteatern. Hon filmdebuterade 1954 i Arne Mattssons Salka Valka. Hon medverkade även i Ingmar Bergmans film Jungfrukällan där hon spelade den unga Karin. Birgitta Pettersson var sambo med teaterregissören Finn Poulsen.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Uppsala
Födda 1939
Levande personer
Kvinnor
Wilde (film)

Wilde är en brittisk-tysk-japansk dramafilm från 1997 i regi av Brian Gilbert. Filmen handlar om Oscar Wildes liv och titelrollen spelas av Stephen Fry.

Filmen hade svensk premiär på Göteborgs filmfestival den 29 januari 1998 samt i resten av landet den 27 februari 1998.

Rollista i urval

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1997
Brittiska biografifilmer
Tyska biografifilmer
Japanska biografifilmer
Oscar Wilde
Filmer baserade på biografier
Biografiska filmer om författare
Engelskspråkiga filmer
Norrby

Norrby kan avse:

 Norrby - ett efternamn, se Norrby (efternamn)

Geografi

Estland 
Norrby, Ormsö – en by på Ormsö

Finland 
 Norrby, Lappträsk – en by (finska Vasarankylä) i Lappträsk kommun, Östra Nyland, Södra Finlands län
 Norrby, Ekenäs – en by i Snappertuna i Ekenäs stad, Nyland, Södra Finlands län
 Norrby, Finby – en by i Finby, Salo, Åboland
 Vartsala Norrby – en by i Gustavs kommun 
 Norrby, Iniö – en by i Iniö, Pargas stad, Åboland
 Norrby, Luvia – en by i Luvia kommun, Satakunda
 Norrby, Kronoby – en by i Kronoby kommun, Österbotten, Västra Finlands län
 Norrby, Lappträsk – en by (finska Vasarankylä) i Lappträsk kommun, Östra Nyland, Södra Finlands län
 Norrby, Lemland – en by i Lemlands kommun, Åland
 Norrby, Nedervetil – en by i Nedervetil, Kronoby kommun, Österbotten
 Norrby, Pargas – en by och stadsdel i Pargas stad

Sverige 
 Norrby socken – en socken i Uppland, Västmanlands län
 Norrby landskommun –  en tidigare kommun i Västmanlands län
 Norrby församling – en församling i Västerås stift, Sala kommun
 Norrby kyrka – en kyrkobyggnad som tillhör Norrby församling i Västerås stift
 Norrby, Borås – en stadsdel i Borås
 Norrby IF – ett fotbollslag från Borås
 Norrby, Haninge kommun – en stadsdel i Haninge
 Norrby, Norrtälje kommun - en småort i Norrtälje kommun
 Norrby, Örebro – en stadsdel i Örebro
 Norrby stenar – ett gravfält i Hallsbergs socken

Se även 
 Kungs Norrby, Östergötland
 Norrbyn, Umeå kommun – en by i Umeå kommun
 Norrbyskär
 Norrbyås socken
 Norrbymedaljen
 Nordby
MN

MN, Mn eller mn kan avse: 

 MN – landskod enligt [SO 3166 för Mongoliet
 .mn – nationell toppdomän för Mongoliet
 MN – förkortning för delstaten Minnesota
 Mn – kemiskt tecken för Mangan
 MN – meganewton, se Newton (enhet) 
 mN  – millinewton, se Newton (enhet)
Vanja

Vanja eller Wanja är i grunden ett ryskt diminutiv av namnet Ivan, som i sin tur kommer från hebreiskans Johannes. Ett exempel är Onkel Vanja i Tjechovs pjäs. I Ryssland är Vanja uteslutande ett mansnamn. Bland i Sverige födda förekommer det i princip bara som kvinnonamn. Utomlands används stavningarna Vania eller Vanya.

Vanjas popularitet har ökat de senaste åren och namnet är nu ett av de 200 vanligaste tilltalsnamnen bland de minsta flickorna. Men Vanja är ännu inget modenamn.
Den 31 december 2009 fanns det totalt 5 794 personer i Sverige med namnet Vanja/Wanja, varav 3 473 med det som förstanamn/tilltalsnamn. Av dem hade 55 män namnet, varav 44 som tilltalsnamn.
År 2003 fick 53 flickor namnet, varav 29 fick det som tilltalsnamn.

Namnsdag: 24 maj, (1986-1992 22 januari, 1993-2000 8 april)

Personer med namnet Vanja eller Wanja
Wanja Basel, skådespelerska
Vanja Blomberg, gymnast, OS-guld 1952
Vanja Brunzell, svensk klädskapare
Wanja Djanaieff (född 1941), textilformgivare 
Vânia Fernandes, portugisisk sångerska
Vanya Kewley, brittisk journalist
Vanja Larsson, politiker (V)
Wanja Lundby-Wedin, f.d. LO-ordförande
Vanja Rodefeldt, skådespelerska
Vanja Stambolova, bulgarisk friidrottare

Se även
Onkel Vanja, (pjäs av Tjechov)

Referenser

Kvinnonamn
Könsneutrala namn
Ryska förnamn
Martin Niemöller

Martin Niemöller, född 14 januari 1892 i Lippstadt, död 6 mars 1984 i Wiesbaden, var en tysk teolog och antinazist, känd för dikten "Först kom de ...".

Biografi 
Under första världskriget var Niemöller befälhavare på en av kejserliga marinens ubåtar. Efter krigets slut lämnade han marinen och studerade teologi.

Han blev kyrkoherde i Berlin-Dahlem 1931. År 1933 grundade han tillsammans med teologen Dietrich Bonhoeffer Bekännelsekyrkan, som var en evangelisk protestorganisation mot Nazitysklands ledning. Detta medförde så småningom att han 1937 greps och fördes till koncentrationslägret Sachsenhausen; 1941 fördes han över till lägret Dachau där han var internerad fram till befrielsen i april 1945.

Efter andra världskriget deltog Niemöller i rekonstruktionen av den evangeliska kyrkan (EKD) och var med om att förbereda grundandet av Kyrkornas världsråd. Där och i det tyska regionala ekumeniska arbetet hade han centrala funktioner. Åren 1947-64 var han kyrkopresident i evangeliska kyrkan i Hessen och Nassau i Hessen. 

Niemöller framförde även kritik mot Tyska Förbundsrepubliken (Västtyskland) för återupprustningen av landets vapenarsenal och likaså mot stormakterna USA och Sovjet för deras militära kapprustning. Martin Niemöller utvecklades under 1950-talet till radikal pacifist och 1957 blev han ordförande för Tyska Fredsförbundet (Deutsche Friedensgesellschaft). Han utsågs till hedersordförande för Världsfredsrådet 1967. I slutet av 1970-talet deltog han i den tredje Russelltribunalen som behandlade människorättsfrågor i det samtida Tyskland.

Skrifter på svenska 
 Från ubåt till predikstol (Vom U-boot zur Kanzel) (bemyndigad översättning från tyskan av Harald Hallén, Lindblad, 1936)
 Predikningar 25 oktober 1936-27 juni 1937 (Bonnier, 1940)
 Se, där är eder Gud! : kristet budskap i nödtider (översättning från tyskan av Einar Rimmerfors, Missionsförbundet, 1948)
 Brev från fångenskapen (översättning: Alf Ahlberg, Harrier, 1976)

Referenser

Externa länkar 

Tyska teologer
Födda 1892
Avlidna 1984
Män
Personer från Lippstadt
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Förintelseöverlevare
FIM-92 Stinger

FIM-92 Stinger är en bärbar luftvärnsrobot med infraröd målsökare. Vapnet används främst för att skjuta ner flygplan och andra farkoster i luften och kan användas mot mål upp till fyra kilometers höjd. Vapnet kommer från Raytheon Company i USA, men har använts över hela världen, bland annat mot amerikansk trupp i Afghanistan, eftersom CIA försåg de afghanska gerillakrigarna med Stinger-robotar under kriget mellan Sovjetunionen och Afghanistan på 1980-talet.

Externa länkar

Amerikanska luftvärnsrobotar
Raytheon Company
Amerikansk krigsmateriel under kalla kriget
General Dynamics
RTX
Pierre de Ronsard

Pierre de Ronsard, född 11 september 1524, död 27 december 1585, var en fransk poet under renässansen. Han tillhörde en diktarskola som kallade sig Plejaden. Något enskilt verk av honom finns inte på svenska (2014).

Asteroiden 10139 Ronsard är uppkallad efter honom.

Verksamhet 
Ronsard bidrog dels till utvecklingen av ett normativiserat franskt skriftspråk, men särskilt till utvidgandet av den franska vokabulären. Under Ronsards livstid blev han en mycket välkänd diktare, men glömdes fort bort efter sin död. Intresset för Ronsards diktning återupptogs under romantiken. 

Ronsard inspirerades av en grekisk diktare som Pindaros, vars odödlighetsmotiv ständigt återkommer i hans dikter. Han lät sig också inspireras av Horatius oden. Men mest inspirerades han nog av italienaren Petrarca. Dennes "lauramotiv" återfinner man också i Ronsards sonetter. De riktar sig däremot inte enbart till en kvinna utan till tre: den italienska Cassandra, bondflickan Marie och hovdamen Hélène. Dikterna till Marie klassas som herdedikter.

För övrigt skrev han chansons, elegier, epigram och epistlar.

Den svenske barockdiktaren Skogekär Bergbo hänvisar inte bara till Petrarca utan även till Ronsard i det korta förordet till sin sonettsamling Wenerid (1680). Ronsard övertog nämligen inte bara den italienska sonetten som den var utan gav den också en fransk prägel genom att foga det äldre franska versmåttet alexandrin till den givna sonettformen. Denna blandform gjorde så svensken Skogekär Bergbo bruk av senare, liksom många andra, till exempel den tyskspråkige Andreas Gryphius.

Ronsard finns representerad i Breitholtz: Litteraturens klassiker 7, om renässansens litteratur.

Verk 
 Les Odes (1550–54)
 Les Amours de Cassandre (1552)
 Les Livret des folâtries (1553)
 Les Bocages (1554)
 Mélanges (1554)
 Les Amours de Marie (1555-56)
 Les Hymnes (1555-56)
 Églogues (1560–67)
 La Franciade (1572)
 La Mort de Marie (1578)
 Sonnets pour Hélène (1578)

Fotnoter

Externa länkar 

 Böcker av och om Pierre de Ronsard på svenska bibliotek. Libris
 56 dikter av Pierre de Ronsard på originalspråk. poetica.fr 

Födda 1524
Avlidna 1585
Franska författare
Franskspråkiga författare
Renässansens författare
Män
Alumner från Paris universitet
Lippstadt

Lippstadt är en stad i den tyska delstaten Nordrhein-Westfalen och har cirka  invånare . Staden ligger vid floden Lippe, cirka 70 kilometer öster om Dortmund, och är centralt belägen mellan storstadsområdena runt Paderborn i öster, Bielefeld i norr och Ruhrområdet i väster.

Näringsliv 
 Hella

Kända personer 
 Martin Niemöller, tysk teolog och nazistmotståndare
 Karl-Heinz Rummenigge, professionell fotbollsspelare
 Michael Rummenigge, professionell fotbollsspelare
 Anton Praetorius, reformert teolog, författare och förkämpe mot häxjakt och tortyr.

Källor 

Kommuner och städer i Kreis Soest
Gunnesbo station

Gunnesbo station är en pendeltågsstation i Gunnesbo, Lund. Stationen invigdes 1 juni 1986 för att betjäna pendlande i de nybyggda stadsdelarna Nöbbelöv och Gunnesbo längs Västkustbanan. Lokaltåg (Pågatåg) betjänar stationen. 

Stationen byggdes ut 2003–2005 för det dubbelspår som numera finns genom Lund längs Västkustbanan.

Referenser

Källor 
Gunnar Sandin: "Kring Lund C", Gamla Lunds årsbok 1999, BURK-nummer 4223410

Noter

Byggnader och anläggningar i Lund
Transport i Lund
Stationer vid Västkustbanan
Järnvägsstationer i Skåne län
Järnvägsstationer invigda 1986
1986 i Sverige
Antoine de Saint-Exupéry

Antoine Marie Jean-Baptiste Roger de Saint-Exupéry, född 29 juni 1900 i Lyon, Frankrike, död 31 juli 1944, var en fransk författare och yrkesflygare, mest känd för verket Le Petit Prince, Lille prinsen. Han omkom vid en spaningsflygning utanför Korsika 1944.

Flygare
Saint-Exupéry som tillhörde en grevlig ätt gick i jesuitskolor på flera ställen, bland annat i Schweiz och Paris. Han försökte studera till sjöbefäl men underkändes, studerade arkitektur och fullgjorde sin värnplikt som flygare, vilket blev livsavgörande för honom. Han blev 1926 framgångsrik civilflygare i Afrika och skapade även flyglinjer i Sydamerika.

Författare
Hans tidiga författarskap består av flygäventyr. Men efter knappt ett decennium kom det att bli filosofiskt, exempelvis Terre des hommes (Kamrater på en irrande planet) 1939, för vilken Saint-Exupéry fick Franska akademiens stora pris.

Stupad för Frankrike
Han deltog i andra världskriget till och med Frankrikes kapitulation 1940. Han belönades med det franska krigskorset med palmer för tapperhet.  Efter en tid som författare i New York och Québec gick han med i de fria franska styrkorna. Det var under en flygning för dem han försvann spårlöst över Medelhavet.

Bibliografi (urval) 
 Courrier Sud (1929)
 Postflyg syd (översättning Gunnar Ekelöf, Bonnier, 1960)
 Vol de nuit (1931)
 Nattflygning (översättning Tania Silfverskiöld-Glachant, Bonnier, 1933)
 Terre des hommes (1939)
 Kamrater på en irrande planet (översättning Anders Cyrus, Kooperativa förbundets bokförlag, 1939). Utg. 1956 med titel Flykten under stjärnorna
 Kamrater på en irrande planet (översättning Leif Janzon, Lind & Co, 2005)
 Pilote de guerre (1942)
 Spaning mot Arras (översättning Göran Salander, Bonnier, 1942)
 Le petit prince (1943)
 Lille prinsen (översättning Gunvor Bang, Rabén & Sjögren, 1952); Den lille prinsen (översättning Nova Gullberg Zetterstrand och Henrik Petersen, Modernista, 2015)
 Lettre à un otage (1944)
 Brev till en gisslan (översättning Margareta Suber, Piccolo, 1964)
 Citadelle (1948)
 Citadell (översättning Kristina Ekelund, Atlantis, 2007)

Priser 
 1931 – Prix Femina
 Asteroiden 2578 Saint-Exupéry

Referenser 
Svensk uppslagsbok 1955

Se även 
2578 Saint-Exupéry

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Franska författare
Franskspråkiga författare
Franska flygare
Riddare av Hederslegionen
Personer som omkommit i flygincidenter
Män
Födda 1900
Avlidna 1944
Personer från Lyon
Henry James

Henry James, född 15 april 1843 i New York i New York, död 28 februari 1916 i Chelsea i London, var en amerikanskfödd brittisk modernisk författare, mestadels verksam i Europa.

Biografi
James studerade under en kort period juridik vid Harvard. Från 1876 till sin död bodde han i England och fick 1915 brittiskt medborgarskap. Hans bror William James var en berömd psykolog och filosof.

Psykologi spelade en stor roll i hans romaner. James revolutionerade romankonsten genom att fokusera på hur något berättas snarare än vad som berättas. Framför allt kan hans berättarmetod förknippas med point of view–tekniken, vilket innebär att den traditionella allvetande berättarens perspektiv ersätts, och historien istället berättas av olika romangestalter.

1898 invaldes Henry James som ledamot på livstid av National Institute of Arts and Letters som några år senare bytte namn till American Academy of Arts and letters.

Bibliografi i urval

Romaner 

 Roderick Hudson (anonym översättning, Looström, 1877)

 Amerikanen (översättning Erik G. Folcker, Fahlcrantz, 1884)
 Amerikan i Paris (Folckers översättning moderniserad av Per Kellberg, Natur och kultur, 1944)
 Amerikanen (översättning Nils Holmberg, Cavefors, 1960)
 (ej översatt till svenska)

 Washington Square (översättning Jane Lundblad, Norstedt, 1980)

 Ett kvinnoporträtt (översättning Lisbeth och Louis Renner, Ljus, 1947). Senare uppl. med titel Porträtt av en dam
 Porträtt av en dam (översättning John-Henri Holmberg, Replik, 1996)
 (ej översatt till svenska)
 (ej översatt till svenska)

 (ej översatt till svenska)
 (ej översatt till svenska)

Noveller och kortromaner 

 Framtidens madonna. Ingår i: Fru de Mauves ; Framtidens madonna ; Fyra sammanträffanden: tre berättelser (anonym översättning, Wahlström & Widstrand, 1893)

 En filosofisk qvinna: Eugène Prickerings första kärlek (anonym översättning, M. Sahlström, 1876)

 Fru de Mauves ; Framtidens madonna ; Fyra sammanträffanden: tre berättelser (anonym översättning, Wahlström & Widstrand, 1893))

 Fyra sammanträffande. Ingår i Fru de Mauves ; Framtidens madonna ; Fyra sammanträffanden: tre berättelser (anonym översättning, Wahlström & Widstrand, 1893)

 Daisy Miller och andra berättelser (översättning Jane Lundblad, Norstedt, 1977)
 Daisy Miller (översättning Annika Gegenheimer, Fabel, 1995)

 "Jeffrey Asperns brev". Ingår i Två berättelser (översättning Herbert Karlsson, Forum, 1951). Ny uppl 1991 med titel Asperns brev ; Skruvens vridning: två kortromaner

 "Skruvens vridning". Ingår i Två berättelser (översättning Herbert Karlsson, Forum, 1951). Ny uppl 1991 med titel Asperns brev ; Skruvens vridning: två kortromaner
 När skruven dras åt (översättning Ola Klingberg, Modernista, 2010)

 Fyra berättelser (anonym översättning, Bokförlagsbyrån, 1880) [Okänt innehåll]

Övrigt 
 (ej översatt till svenska)

Referenser

Externa länkar 

 

Amerikanska författare under 1800-talet
Engelskspråkiga författare
Födda 1843
Avlidna 1916
Män
Amerikanska författare under 1900-talet
Brittiska författare under 1800-talet
Brittiska författare under 1900-talet
Personer från New York
Honoré d'Urfé

Honoré d'Urfé, född 11 februari 1568 i Marseille, Frankrike, död 1 juni 1625 i Villefranche-sur-Mer, var en fransk författare.

Biografi 
Honoré d'Urfé tillhörde under religionskrigen det katolska partiet, som kämpade mot protestantismen och Henrik av Navarras tronföljd. Han blev utnämnd till generallöjtnant av hertigen av Nemours och förvaltade denna utmärkelse genom mod och tapperhet. Slutligen, 1595, föll han i fiendens händer, men blev efter några månaders fångenskap frigiven, varefter han utträdde ur den katolska ligan och sökte sin tillflykt vid det savojiska hovet, vars hertig var en släkting till hans mor.

Under fängelsetiden läste han Pierre de Ronsard, Petrarca och framför allt Jorge de Montemayors Diana enamorada och Torquato Tassos Aminta.

Han bosatte sig senare i trakten av Nice, där han skrev det verk som han blev känd för, herderomanen L'Astrée. De första delarna av romanen gavs ut 1617-1619 och de sista 1627.

L'Astrée liknade de spanska och italienska herdedikterna och dess främsta förebild var Montemayors Diana enamorada. Urfé valde dock en kvasihistorisk ram för de händelser han berättade, merovingernas tid, och försökte att ge mer realitet åt de kärleksskildringar som förekom i den tidens romandikter. Romanen blev mycket populär även utanför Frankrike.

Urfé skrev även en samling moralfilosofiska uppsatser, exempelvis Épistres morales (1598), samt några poetiska stycken, däribland La Sireine (1611) och La Sylvanìre ou la morte rire, fable bocagère (1625).

Honoré's bror Anne, comte d'Urfé, gifte sig 1571 med Diane de Châteaumorand, men äktenskapet annullerades 1598 av påve Clemens VIII. Anne d'Urfé förordnades ett prästerskap 1603 och avled 1621 då han var domprost i Montbrison.

Diane hade en stor förmögenhet och för att undvika att den beslagtogs från d'Urféfamiljen så gifte sig Honoré med henne 1600. Äktenskapet var olyckligt och han levde åtskild från sin fru på gården i Savojen där han arbetade som kammarherre.

Honoré d'Urfé avled av de skador han ådrog sig då han föll av sin häst i Villafranca under en kampanj mot genoveserna.

Källor
 

 Delvis översatt version från engelska Wikipedia

Franska författare
Franskspråkiga författare
Personer från Marseille
Födda 1568
Avlidna 1625
Män
Biometri

Biometri, av de grekiska orden bi'os (liv) och me'tron (mått), är en sammanfattande term som används för alla de matematiska och statistiska metoder som används inom biologin. Ett exempel är ringmärkning av fåglar.

Biometri vid övervakning och identifiering

Termen biometri används för de tekniker som finns tillgängliga för att mäta delar av kroppen elektroniskt, och på så sätt identifiera personer.

Biometritekniker 
Biometritekniker är samlingsnamnet för en rad automatiserade tekniker som identifierar personer. Somliga har varit i kommersiell drift sedan många år, medan vissa andra är under utveckling. Det finns även lösningar, så kallade multibiometri, som kombinerar två eller flera biometritekniker.

 Fysiologiska egenskaper: ansikte, regnbågshinna och näthinna (retina), rösten, hand och fingeravtryck, signatur, vilopuls och blodkärl, samt DNA.
 Tillhörande mänskliga egenskaper: exempelvis tatueringar och klädfärg. 
 Beteendeegenskaper som: betendet med datormus, tangentbord och smartmobil (tiden mellan nedslagen på ett tangentbord eller en pekskärm, om inmatningen sker med touch-baserad utrustning kan man få veta både var och hur hårt tryckningen sker, även hur en smartmobil hålls kan registreras), samt gångrytm och även köpbeteende.

Fördelar med biometritekniker 
Biometrins fördelar kan i princip sammanfattas i tre olika områden: säkerhet, användarvänlighet och kostnadsbesparing (till exempel administrationskostnader för glömda lösenord). Bland tekniker för personidentifiering är biometritekniker – samt multifaktorslösningar som använder sig av biometritekniker – är de enda som verkligen länkar en person till funktionen/tjänsten i fråga.

Nackdelar med biometritekniker 
Nackdelar kring biometritekniken kan handla om osäkra system, samt oro gällande dels lagringen av personuppgifter och dels kostnaden för anordningar som tillåter biometrisk identifikation.

Se även 
Beteendebiometrik
Biostatistik

Referenser

Notförteckning

Källförteckning

Externa länkar 
Feber, Biometrik
IDG, Allt om biometrik
Omni, Biometrik

 
Datavetenskap
Bildbehandling