kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Beck – Vita nätter

Beck – Vita nätter är en svensk TV-film från 1998. Detta är den tredje filmen i den första omgången med Peter Haber och Mikael Persbrandt i huvudrollerna.

Handling 
En omfattande knarkhärva med förgreningar i Polen avslöjas av polisen. Vid en misslyckad razzia i Huddinge skjuts en av transportörerna ihjäl av Lennart Gavling och Bengt Hakdahl som lyckas fly från platsen. Den mördade mannen visar sig vara Martin Becks son Micke Sjögren, som han fick i unga år, och aldrig haft kontakt med. Mordet för Beck in i en personlig kris, där han tvingas möta det som för många ungdomar är bister verklighet av idag.

Rollista 
Peter Haber – Martin Beck, kriminalpolis 
Mikael Persbrandt – Gunvald Larsson, kriminalpolis 
Per Morberg – Joakim Wersén, kriminalkommissarie 
Stina Rautelin – Lena Klingström, kriminalpolis 
Fredrik Ultvedt – Jens Loftegård, kriminalpolis 
Michael Nyqvist – John Banck, kriminalpolis, spanare 
Anna Ulrica Ericsson – Yvonne Jäder, kriminalpolis, spanare 
Jan von Melen – Hasse Larsson 
Ingvar Hirdwall – Becks granne 
Rebecka Hemse – Inger, Becks dotter 
Peter Hüttner – Oljelund, rättsläkare 
Bo Höglund – Mats, servitör 
Emil Forselius – Micke Sjögren, Becks son 
Dubrilla Ekerlund – Nina, Mickes flickvän
Katarina Ewerlöf – Jeanette Bolin
Lennart R. Svensson – socialassistenten
Torsten Wahlund – Bengt "Ugglan" Hakdahl
Lennart Hjulström – Lennart Gavling
Douglas Johansson – inköpschefen
Robert Pukitis – polacken
Albert Hjälm – rejvare vid pissoar

Externa länkar 
 
 

Svenska TV-filmer
TV-filmer 1998
Beck-filmer
Polen på film
Södermanland på film
Filmer i regi av Kjell Sundvall
Svenskspråkiga filmer
Audie Murphy

Audie Murphy, född 20 juni 1925 i Kingston, Hunt County, Texas, död 28 maj 1971 vid Brush Mountain i Catawba County, Virginia, var en amerikansk soldat i USA:s armé som blev krigshjälte och skådespelare. 

Han medverkade i 44 filmer under åren 1948–1969.

Biografi
Murphy föddes i en fattig familj som var arrendebönder i Texas. Han blev berömd som USA:s mest dekorerade soldat under andra världskriget - han erhöll 24 utmärkelser, bland annat Medal of Honor, samt sex medaljer från Frankrike och Belgien (inklusive Hederslegionen och tre Croix de Guerre). Han tjänstgjorde i 3rd Infantry Division.

Murphy gav ut sin självbiografi 1949 under titeln To Hell and Back.

I slutet av 1940-talet inledde Murphy sin filmkarriär, mest som pojkaktiga hjältar i lågbudget-westerns. Bland hans filmer kan nämnas Ung soldat (1951), Destry Kid rensar stan (1954), Åter från helvetet (1955); filmen bygger på Murphys självbiografi och handlar om hans upplevelser under andra världskriget) och Den stillsamme amerikanen (1955).

Hans filmkarriär gick dock mindre bra och 1968 var han helt bankrutt. Han omkom i en flygolycka med ett litet privatplan 1971.

Det var i allt väsentligt Murphys liv som låg till grund för David Morrells bok "Tvekampen" (First Blood, 1972), som senare kom att bidra till filmerna om (anti-) hjälten John Rambo. Morell fastnade bland annat för det skrämmande med en "krigshjälte" som tog lagen i egna händer och började föra privat krig mot sin omgivning – på det viset släppte kriget aldrig taget om vare sig Murphy (faktiskt) eller Rambo (fiktivt), som bägge skadades och fortsatte sina krig på hemmaplan. Murphy tjänstgjorde dock med ett förordnande som ett slags frivillig polis, och kom därför inte att straffas för sina våldsdåd.

Filmografi i urval

Övrigt 
Det svenska bandet Sabaton släppte under år 2014 en singel med namnet "To Hell and Back" som innehåller låten med samma namn, låten handlar om Audie Murphy och namnet till låten togs ifrån hans självbiografi.

Källor

Externa länkar

Personer i USA under andra världskriget
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Mottagare av Medal of Honor
Personer som omkommit i flygincidenter
Personer från Hunt County
Födda 1925
Avlidna 1971
Män
Riddare av Hederslegionen
Om Khalsoum

Umm Khalsoum, Om Khalsoum, Umm Kulthum, Oum Kalthoum, arabiska: أم كلثوم, född 1899 eller 4 maj 1904 i Tamay-az-Zahayra, Egypten, död den 3 februari 1975, var en egyptisk sångerska som inom arabvärlden räknas som den främsta sångerskan hittills.

Kalsoum var väldigt populär i sitt hemland och i övriga arabvärlden. Hon fick uppmärksamhet tidigt under sin karriär, och familjen flyttade 1922 till Kairo för att hon skulle få större möjligheter. Från slutet av 1920-talet var hon Egyptens populäraste sångare, och från 1937 fram till kort tid före sin död höll hon varje månad en konsert som sändes i direktradio och som nådde ut till flera miljoner lyssnare. Genom sin repertoar som gick från klassisk och religiös arabisk musik till mer populära och folkliga sånger, och genom sin enastående improvisationsförmåga, blev hon legendarisk i den arabiska världen och hennes otaliga skivinspelningar spelas ofta i både offentliga och privata sammanhang.

Biografi

Uppväxt och tidig karriär 

Oum Khalsoum föddes i Tamay-az-Zahayra i regionen Ad Daqahliyah. Hennes exakta födelsedatum är okänt, men tros ha varit den 4 maj. Hennes far, en imam, lärde henne att recitera Koranen. Vid 12 års ålder lät han henne klä ut sig till pojke så att hon kunde delta i en liten sånggrupp som han ledde. Vid 16 års ålder uppmärksammades hon av Abu El-Ala Mohamed, en känd egyptisk sångare, och lutspelaren Zakaria Ahmed, som bad henne att följa med dem till Kairo. Dock accepterade hon inte detta förrän vid 23 års ålder.

När hon kom till Kairo fick hon träffa den berömde poeten Ahmed Rami, som skrev 137 sånger till henne. Rami hade studerat vid Sorbonne och älskade den franska litteraturen vilken han introducerade för Khalsoum. Hon fick också lära känna lutspelaren och kompositören Mohamed El Kasabji. Med honom fick hon framträda offentligt. 1932 fick hon resa på turné runt i Mellanöstern, till Damaskus, Bagdad, Beirut och Tripoli. Under 1930-talet arbetade hon tillsammans med textförfattaren Rami och musikern El Kasabji som kombinerade västerländska musikinstrument som kontrabas och cello med klassiska instrument från Mellanöstern.

Karriär och sjukdomar 

Khalsoum fick på 1930-talet problem med sin hälsa och 1946 drabbades hon av en allvarlig inflammation i luftrören. Oron över hälsan gjorde henne deprimerad. 1949 lades hon in på sjukhus i USA. Där drabbades hon av ögoninflammation som gjorde att hon fick bära mörka glasögon resten av livet. 1954 gifte hon sig med läkaren och hudspecialisten Hasan al-Hifnawi. 1955 återupptog hon sin sångkarriär och samarbetade bland annat med kompositören Abdel al-Wahab. Åt henne skrev han tio sånger, den mest kända Inta umri. Efter Egyptens nederlag i Sexdagarskriget samlade hon in pengar genom att ge konserter.

Ohälsa och död 

1971 försämrades hennes hälsa och flera konserter fick ställas in. Hennes sista konsert var i december 1972. Den 13 mars 1973 var hon i skivstudion för sista gången och sjöng in Hakam aalayna al-hawa. Den 3 februari 1975 dog Khalsoum till följd av njursvikt. Miljoner människor i Kairo följde begravningen.

Referenser

Externa länkar 
Diskografi

Khalsoum, Om
Avlidna 1975
Kvinnor
Wikipedia:Basartiklar
Hacienda

Hacienda är ett spanskt ord för (en större) lantgård, lantegendom, gods eller kreatursbesättning. Det är ett förekommande ord i Latinamerikas spansktalande länder, och fenomenet fanns även i Filippinerna. Motsvarande ord på portugisiska är fazenda.

Historik

Bakgrund
Haciendasystemet växte fram som en följd av Spaniens och Portugals erövring av det som efter dem kom att benämnas Latinamerika. Parallellt med européernas erövring av kontinenten decimerades den inhemska indianbefolkningen, vilket ledde till att stora markområden blev herrelösa och sedan förlänades eller ockuperades av makteliten hos de iberiska erövrarna. Denna maktelit kom sedan att härska i regionen fram till modern tid. Hernán Cortés förlänades 1529 land i det som idag är Mexiko, som en av de allra första hacendados (godsägarna).

Funktioner och betydelse
Arbetskraften på dessa lantegendomar bestod av – i stort sett rättslösa – indianer, mestiser, svarta och mulatter. Makt- och arbetsfördelningen som utvecklades liknade i stora delar Europas medeltida feodala system.

Även småjordbruken runtomkring var beroende av haciendornas resurser – vatten, betesmark, skogar, kvarnar med mera. Som del av den lokala makteliten hade godsägaren även ansvaret för en del myndighetsutövande och en roll som patriark.

Haciendasystemet gynnades av att marken var billig, liksom arbetskraften. Följden blev ett statiskt system med knappt något teknisk utveckling. Lantarbetarna var fast i sin fattigdom och sociala marginalisering, och godsägarnas politiska makt och inbördes fejder ledde till en kaotisk politisk utveckling med återkommande diktaturer.

Haciendasystemet utvecklades även i Filippinerna, ett asiatiskt land som också var del av det spanska kolonialimperiet. Där hade både etniska spanjorer, och personer med blandad härkomst exklusiva rättigheter över stora landområden, och inhemska filippinare utnyttjades som billig arbetskraft. Systemet fortsattes även efter landets självständighet 1946, trots vissa jordreformer under senare år.

Nedgång
Under 1800-talet minskade haciendasystemets betydelse, parallellt med att många tidigare spanska kolonier blev självständiga stater. I Dominikanska republiken delades storgodsen upp i mindre lantegendomar eller jordbruk. I Mexiko försvann haciendasystemet 1917, efter Mexikos revolution 1911, och systemet försvann senare på liknande sätt även från Bolivia (jordbruksreformer 1969) och Peru (vänsterrevolutionen 1952).

Haciendasystemet på Puerto Rico användes bland annat inom öns odlingar av sockerrör och kaffe. Systemet minskade väsentligt i betydelse efter 1950-talet, via industrialiseringen av ön.

Olika ord
I historielitteraturen är begreppet hacienda ofta synonymt med Europas latifundier. Namnet på dessa lantegendomar varierar i olika latinamerikanska länder och inkluderar:

estancia – boskapsranch i Argentina och Uruguay
latifundio – i Chile
fazenda – i Brasilien

Se även 
 Estancia

Referenser
 

Sydamerikas samhälle
Jordbruksanläggningar
Pousada

Pousadas de Portugal är en kedja med hotell i Portugal. De drevs ursprungligen av staten, men drivs numera av Pestana. Hotellen startades i början av 1940-talet av ministern António Ferro, som även var poet och dramatiker. Hans tanke var att skapa hotell som var rustika och genuint portugisiska. Det första byggdes 1942 i Elvas, i Alentejo, det första av de hotell som Ferro kallade "små hotell som inte ser ut som hotell". Den pousadan är fortfarande i bruk. Det finns numera 44 pousador i historiska byggnader.   

2005 öppnades den första utanför Portugal, i Brasilien, och det är den största pousadan i kedjan. I Brasilien så betyder dock pousada ett enklare hotell, ungefär som ett vandrarhem, vilket kan leda till begreppsförvirring.

Indelning
Pousadas Históricas 
Pousadas Históricas Design 
Pousadas Charme
Pousadas Natureza

Externa länkar
 Officiell webbplats

Byggnader och anläggningar i Brasilien
Hermannsdenkmal

Hermannsdenkmal (Hermannsmonumentet) är en staty i Nordrhein-Westfalen, Tyskland. Den är belägen på det 368 meter höga berget Teutberg i de södra delarna av Teutoburgerskogen, nära Detmold i Kreis Lippe. Monumentet upprättades till minne av cheruskerkrigaren Arminius (Hermann är en senare gissning på hans germanska namn) och slaget i Teutoburgerskogen där germanska stammar enade under Arminius besegrade tre romerska legioner under Varus. Statyn har följande inskription:

Historia
Byggandet av det 53,46 meter höga monumentet började år 1841 i dåvarande Furstendömet Lippe och varade till 1875, då det fullbordades med bidrag från Preussen. Statyn formgavs av skulptören Ernst von Bandel.

Externa länkar

Minnesmärken i Tyskland
Skulpturer i Nordrhein-Westfalen
Kolossalskulpturer
Byggnader och anläggningar i Nordrhein-Westfalen
Beck – Monstret

Beck – Monstret är en svensk TV-film från 1998. Detta är den sjätte filmen i den första omgången med Peter Haber och Mikael Persbrandt i huvudrollerna.

Handling 
En polisstation i Stockholm blir bombhotad och vid en undersökning av stationen hittas en resväska där bomben kan vara gömd. Man bestämmer sig för att skjuta sönder bomben. När man sedan undersöker portföljen, visar det sig att det låg ett spädbarn i portföljen. Chockad av grymheten försöker polisen tysta händelsen, men snart ser förövaren till att media per e-post får reda på vad som har hänt.

Rollista 
Peter Haber – Martin Beck
Mikael Persbrandt – Gunvald Larsson
Stina Rautelin – Lena Klingström
Per Morberg – Joakim Wersén
Ingvar Hirdwall – grannen
Rebecka Hemse – Inger
Fredrik Ultvedt – Jens Loftegård
Ola Sanderfelt – Bombexpert
Peter Hüttner – Oljelund
Björn Gedda – Sture Andersson
Magnus Roosmann – Gert Ahlgren
Mia Benson – åklagare Lindgren
Hans Jonsson – Ove Lundin
Anna Lindholm – Anita
Gunilla Abrahamsson – Anitas mamma
Sten Ljunggren – Anitas pappa
Lars Hansson – Föreståndare på Blå Hjorten
Steve Kratz – polis
Barbro Oborg – Marianne Andersson
Johan Hedenberg – limouisinmannen
Malvina Almquist – Anitas barn
Peter Luckhaus – alkoholist
Viktor Friberg – Konduktör Nils Bertling

Externa länkar 
 
 

TV-filmer 1998
Beck-filmer
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Harald Hamrell
Psykopati på film
Mickel Pedersen Göing

Mickel Pedersen Göing, född 1518, död omkring 1587, var friskyttekapten. 

Det är osäkert var han är född. Enligt vissa källor var han född i Hemlinge, Glimåkra socken och enligt andra var han från Småland. Han tjänade Gustav Vasa i sin ungdom, men efter ett bråk med sin svenska hustrus släktingar lämnade han Sverige 1557. Det äldsta dokumentet som nämner Mickel Pedersen är från 1559 är ett brev från Fredrik II, där han ger Mickel lov att bosätta sig var som helst inom det danska rikets gränser.

Mickel Pedersen var chef över de göingska så kallade hakeskyttarna under det nordiska sjuårskriget. Han blev snabbt en av Daniel Rantzaus mest förtrogne män. På kunglig order fick han ge sig upp till riksgränsen i Småland för att värva svenska knektar till den danska sidan.

Han var även inblandad i flera strider. Hösten 1563 härjade och brände han och hans män sju kyrksocknar och 400 gårdar, på väg från Älvsborg till Jönköping. 1564 hindrade han och friskyttarna att ta sig över Helge å, enligt sägnen genom att bränna alla broar ända ner till Torsebro. Han övertog bevakningen av Skånes norra gräns 1565.

I slaget vid Axtorna hed i Halland slogs Pedersen med sitt garde i främsta ledet. Danskarna vann och svenskarna förlorade 6000 man i döda, sårade och tillfångatagna. Han och hans 1000 bösseskyttar var också med Rantzaus 8000 män när de 1566 invaderade Västergötland. De brände ner Falköping, Bogesund, Skara, Lidköping och Läckö slott. Flera hundra vagnar med krigsbyte hade de med sig när de skulle återvända till Skåne men blev överfallna vid Alingsås av Charles de Mornay och hans män. När Mickel Pedersen och hans män nådde Skåne var där endast 70 man kvar. Pesten hade tagit merparten.

1567 blev det nya fälttåg in i Sverige med Daniel Rantzau, där de brände ner delar av Vadstena, Alvastra kloster, Linköping och Norrköping. Rantzau insåg han behövde förstärkning och skickade Mickel med 29 pålitliga män som kurirer till den danske kungen.  De red i 11 dagar genom fiendeland, där svenskarna gjorde allt för att stoppa dem. Mickel adlades de 31 maj 1571 för denna och andra insatser för Danmark. Han var ”Hövidsmand för hakeskyttarna” så länge han levde. Han hjälpte till att värva folk i skogsbygderna i Skåne 1573 - 1578.

1563 fick han Vigsö kungsgård, 1565 Hemlinge gård i Göinge härad, 1568 fick han Björnstorp i Torna härad. Han ägde dessutom en av de största gårdarna i Malmö. 1587 dog han, antagligen på Björnstorp.

Vidare läsning

Snapphanar
Svenska militärer under 1500-talet
Män
Födda 1518
Avlidna 1587
Pentti Haanpää

Pentti Haanpää, född 14 oktober 1905 i Pulkkila, död 30 september 1955, var en finländsk författare. Han arbetade som skogsarbetare och lantbrukare innan han blev författare, och skrev betydande romaner om folkliv och krig, bland andra De vandrande stövlarna 1945. 

Hans stil var till en början naturlistisk, men han rörde sig senare mot impressionismen. Han var pacifist och stod socialismen nära. Romanen Kenttä ja kasarmi ("Fält och kasern"), som han publicerade efter avslutad värnplikt 1928, var en svidande kritik av armésystemet som kränker beväringarna, och orsakade vid utgivningen en skandal. Haanpää stämplades som kommunist och skändare av armén, och hans väg till de stora förlagen blev spärrad under många år.

Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1948.

Verk översatta till svenska 
 Hemfolk och strykare (översättare Ragnar Ekelund, Geber, 1927) (noveller)
 De vandrande stövlarna (översättare Ole Torvalds, Medén, 1945). 2. rev. uppl., Forum, 1976, med titeln Nio mans stövlar (Yhdeksän miehen saappaat, 1945)
 Kronomjölet: en berättelse om frosten (översättare Bertel Kihlman, Bonnier, 1965) (Jauhot, 1949)
 Tretti historier (urval och översättning Thomas Warburton, 1971)

Källor

Externa länkar 

Skönlitterära bilder och motbilder av manlighet i den finska värnpliktsarmén kring år 1930 (PDF), Anders Ahlbäck, 2004
 

Finskspråkiga romanförfattare
Finländska författare under 1900-talet
Finländska romanförfattare
Män
Födda 1905
Avlidna 1955
Personer från Siikalatva
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
The Coral

The Coral är ett brittiskt indierockband bildat 1996 i Hoylake, Wirral, Storbritannien.

Bandet bestod ursprungligen av gitarristen och sångaren James Skelly, hans yngre bror Ian Skelly på trummor samt gitarristerna Bill Ryder-Jones och Lee Southall, basisten Paul Duffy och organisten Nick Power. 2000 fick bandet kontrakt med det nystartade skivbolaget Deltasonic och gav 2001 och 2002 ut EP-skivorna Shadows Fall, The Oldest Path och Skeleton Key. I juli 2002 släpptes debutalbumet The Coral, innehållande bland annat hiten "Dreaming of You". Albumet nådde femteplatsen på den brittiska albumlistan och nominerades till Mercury Music Prize. 

2003 släpptes Magic and Medicine som blev etta på albumlistan och följdes av turnéer i Europa, Amerika och Japan. Minialbumet Nightfreak and the Sons of Becker gavs ut 2004 och året därpå The Invisible Invasion. Under 2007 turnerade gruppen med Arctic Monkeys och gav ut albumet Roots & Echoes. Ryder-Jones lämnade bandet 2008. Bandets sjätte album Butterfly House gavs ut 2010, producerat av John Leckie som tidigare bland annat arbetat med The Stone Roses och Radiohead.

Inspelningar av ett nytt album inleddes 2012 men avbröts till förmån för andra projekt av medlemmarna. Ian Skelly gav redan samma år ut soloalbumet Cut from a Star och James Skellys Love Undercover kom året därpå. Bandet gav 2014 ut albumet The Curse of Love, vilket spelats in 2006 mellan The Invisible Invasion och Roots & Echoes. Ett nyinspelat album gavs ut 2016 med titeln Distance Inbetween. På albumet medverkade den nya gitarristen Paul Molloy som ersatte Southall.

Bandmedlemmar
 James Skelly - gitarr, sång, slagverk (1996– )
 Ian Skelly - trummor (1996– )
 Nick Power - keyboard, sång (1998– )
 Paul Duffy - bas, saxofon, sång (1996– )
 Paul Molloy - gitarr (2015– )

Tidigare medlemmar
 Bill Ryder-Jones - gitarr, trumpet (1996–2008)
 Lee Southall - gitarr, sång (1996–2015)

Turnémedlemmar
 David McDonnell - gitarr (2005)

Diskografi (urval)
Album

 (samlingsalbum)

Singlar (topp 100 på UK Singles Chart)
2002 - Goodbye (#21)
2002 - Dreaming of You (#13)
2003 - Don't Think You're the First (#10)
2003 - Pass It On (#5)
2003 - Secret Kiss (#25)
2003 - Bill McCai (#23)
2005 - In the Morning (#6)
2005 - Something Inside of Me (#41)
2007 - Who's Gonna Find Me (#25)
2007 - Jacqueline (#44)
2008 - Put the Sun Back (#64)

Externa länkar

 Officiell webbplats
 The Coral på allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Engelska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 1996
Alois Hába

Alois Hába, född 21 juni 1893 i Wisowitz, Mähren, död 18 november 1973 i Prag, tjeckisk tonsättare och musikpedagog.

Biografi
Hába bedrev akustiska studier i Berlin och var den främste föregångaren inom den så kallade mikrotonsmusiken.  Han har inom denna komponerat stråkkvartetter, pianomusik och en opera, Matka (Modern), som uruppfördes i München 1931. 

Förutom kompositionerna i kvartstonssystemet har han även experimenterat med sjättedels- och tolftedelstoner. För hans klavermusik har särskilda musikinstrument konstruerats.

Källor
 Bra Böckers lexikon, 1975

Tjeckiska kompositörer
Födda 1893
Avlidna 1973
Män
The Invisible Invasion

The Invisible Invasion är det brittiska rockbandet The Corals fjärde album. Albumet släpptes den 23 maj 2005. Det producerades av Geoff Barrow och Adrian Utley och har beskrivits som något mer avskalat än deras tidigare skivor. "In the Morning" och "Something Inside of Me" släpptes som singlar.

Albumet blev som bästa trea på den brittiska albumlistan.

Låtlista
"She Sings the Mourning" (Nick Power/James Skelly) - 3:08
"Cripples Crown" (Nick Power/James Skelly) - 3:38
"So Long Ago" (Nick Power/Bill Ryder-Jones/James Skelly) - 2:42
"The Operator" (James Skelly) - 2:20
"A Warning to the Curious" (Nick Power/Bill Ryder-Jones/James Skelly) - 3:56
"In the Morning" (James Skelly) - 2:33
"Something Inside of Me" (James Skelly) - 2:26
"Come Home" (Nick Power/Bill Ryder-Jones/James Skelly) - 4:14
"Far from the Crowd" (James Skelly) - 3:39
"Leaving Today" (James Skelly/Lee Southall) - 3:08
"Arabian Sand" (The Coral) - 4:02
"Late Afternoon" (James Skelly) - 6:28

Musikalbum 2005
Album av The Coral
Habanera

Habanera (efter spanska danza habanera, 'dans från Havanna') är en långsam kubansk solodans och musikstil. Den är namngiven efter det kubanska namnet på huvudstaden Havanna och har i sin tur lagt grund till tangon.

Historik 
Dansen har sitt ursprung på Kuba där den uppkom ur fransk-haitisk kontradans under 1800-talets första hälft.

Den exporterades sedan till Europa där den blev mycket populär, och där den första stora 'hiten' var "La Paloma" av Sebastián Yradier. Habaneran har därefter kommit att förknippas med Spanien och inte minst med Katalonien (katalanska: havanera).

Dansen går i 2/4-takt och har nära släktdrag med tangon, vilken utvecklades runt 1880 ur habaneran och den nordamerikanska cakewalk-rytmen.

Mycket känd är habaneran ur operan Carmen av Bizet. Intressant nog är den en bearbetning av en komposition av nämnde Yradier.

Referenser

Kultur i Kuba
Latinamerikanska danser
Musik i Latinamerika
Nightfreak and the Sons of Becker

{{Album infobox
|Namn = Nightfreak and the Sons of Becker 
|Typ = Studioalbum
|Artist = The Coral
|Utgivning = 10 februari 2004
|Inspelad = 2003 - 2004
|Genre = Rock
|Längd = 28:06
|Skivbolag = Deltasonic
|Producent = Ian Broudie
|Förra album = Magic and Medicine  (2003)
|Detta album =Nightfreak and the Sons of Becker  (2004)
|Nästa album = The Invisible Invasion  (2005)
}}Nightfreak and the Sons of Becker' är det brittiska rockbandet The Corals tredje album. Albumet släpptes den 10 februari 2004, mindre än ett halvår efter föregångaren Magic and Medicine''.

Låtlista
"Precious Eyes" (James Skelly) - 2:58
"Venom Cable" (The Coral) - 2:33
"I Forgot My Name" (The Coral) - 2:45
"Song of the Corn" (Nick Power) - 3:10
"Sorrow or the Song" (Nick Power/James Skelly) - 3:15
"Auntie's Operation" (Nick Power/James Skelly/Lee Southall) - 2:23
"Why Does the Sun Come Up?" (The Coral) - 0:38
"Grey Harpoon" (Nick Power/James Skelly) - 2:20
"Keep Me Company" (James Skelly) - 3:28
"Migraine" (James Skelly) - 2:45
"Lover's Paradise" (Nick Power/James Skelly) - 1:44

Musikalbum 2004
Album av The Coral
Dynekilens GK

Dynekilens GK är en golfklubb i Dyne i Bohuslän.

Dyne golfbana öppnades våren 2002. Dyne ligger mellan Strömstad och gränsen till Norge. På grund av detta har Dyne många norska medlemmar och greenfeegäster. Dyne är också känd för sin stora golftävling, Slaget Vid Dynekilen, som är en golflandskamp mellan Sverige och Norge.

Banans karaktär är en mycket smal skogsbana.

Sportklubbar bildade 1997