kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Antoine Nduwayo

Antoine Nduwayo, född 1942, var Burundis premiärminister mellan 22 februari 1995-31 juli 1996. Han tillhör den etniska gruppen tutsi och är medlem i UPRONA. Han utsågs till premiärminister av dåvarande Hutupresidenten för att stoppa de tutsigrupper som stred mot regeringen. Han avgick kort efter 1996 års militärkupp.

Rättegången mot mordet på den första demokratiskt valda Hutu-presidenten, Melchior Ndadaye, öppnade i oktober 2019 och avgav sin dom den 19 oktober 2020, mer än ett år efter dess öppnande och två dagar före årsdagen för mordet på Melchior. 21 oktober 1993.

Den tidigare presidenten i Burundi, Pierre Buyoya, och femton andra tilltalade dömdes till livstids fängelse för "en attack mot statschefen, en attack mot statens myndighet och ett försök att få massakern och förödelsen ”och till en böter på 102 miljarder Burundiska franc. Tre andra tilltalade dömdes till 20 års fängelse. Burundisk rättvisa har frikänt endast en av de anklagade, Antoine Nduwayo, tidigare premiärminister (februari 1995-juli 1996) och medlem av Unionen för nationell framsteg (Uprona).

Externa länkar
African Database

Burundis regeringschefer
Födda 1942
Män
Levande personer
Kolingens galoscher

Kolingens galoscher är en svensk stumfilm från 1912 regisserad av Eric Malmberg.

Handling
Kolingen har köpt ett par galoscher på auktion. När han tar på sig dem visar det sig att de är magiska och tar bäraren dit han önskar. Han tar med sig sin vän Dompan på en äventyrsfull resa runt världen.

Om filmen
Filmen premiärvisades den 18 mars 1912 på biograf Röda Kvarn i Sveasalen Stockholm. Som förlaga har man Hans Christian Andersens saga  Lyckans galoscher (Lykkens kalosker) och Albert Engströms figur Kolingen. Filmen var Sveriges och förmodligen också ett av världens första heltimmaslustspel.

Rollista (i urval)

Victor Arfvidson – Kolingen 
Eric Malmberg – Dompan 
Eugen Nilsson – Bobban 
Erika Törnberg – fröken Karlsson 
Wiktor "Kulörten" Andersson – Vesterviksludde 
Lilly Jacobsson – miljonärsdottern 
Tollie Zellman   
Agda Helin   
Lisa Holm   
Mary Gräber – bröllopsgäster 
Herman Lantz – croupier och cafégäst 
Carl Johannesson

Källor 

Albert Engström-filmatiseringar
H.C. Andersen-filmatiseringar
Svenska filmer 1912
Svenska dramafilmer
Svenska stumfilmer
Svartvita filmer
Svenska filmer baserade på böcker
Filmer från Svenska Biografteatern
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1912
Filmer i regi av Eric Malmberg
Sydshetlandsöarna

Sydshetlandsöarna () är en ögrupp strax norr om Antarktiska halvön och ett område inom Brittiska Antarktis. Storbritannien, Argentina och Chile gör anspråk på ögruppen, men enligt Antarktisfördraget tillhör öarna ingen stat.

Geografi
Ögruppen består av elva stora och många små öar med en sammanlagd area av . Den skiljs från kontinenten Antarktis av det 150 kilometer breda Bransfieldsundet. På ögruppen finns aktiva och vilande vulkaner och cirka 80 procent av ytan är täckt med glaciär. Högsta höjden finns på Mount Foster som ligger på cirka  m.ö.h.. De är obebodda och förvaltas för närvarande direkt från Storbritannien av FCO (Foreign and Commonwealth Office).

Historia
Möjligen blev Sydshetlandsöarna upptäckta av Dirk Gerritz som seglade i området 1599. Säkert är däremot att William Smith såg dem 1819 när han seglade vilse söder om Kap Horn. Ett år senare seglade Edward Bransfield ut med William Smith som guide för att kartlägga ögruppen. Den 16 oktober 1820 var Bransfield den förste som gick i land. Han kallade ön King George Island och utforskade även de omliggande havsvägarna. Den följande tiden präglades av val- och säljägare som dödade tusentals djur. Storbritannien gör anspråk på området sedan 1819 och införlivade öarna ensidigt 1908 i området Falklandsöarna.

I dag finns på Sydshetlandsöarna många forskningsstationer. Klimatet är för området jämförelsevis varmt och ögruppen ligger i närheten av Sydamerika. Under antarktiska sommaren kommer olika turistskepp till Sydshetlandsöarna, men en del områden är på grund av skyddsåtgärder inte tillgängliga.

Öarna
De största (eller mest kända) öarna, listade från norr till söder:

 Elefantön
 Clarence Island
 King George Island (Största ön. Argentinskt namn: Isla 25 de Mayo)
 Nelson Island
 Robert Island 
 Greenwich Island 
 Half Moon Island 
 Livingston Island (näst största ön)
 Snow Island
 Smith Island
 Deception Island 
 Low Island

Källor

Externa länkar
 Om Sydshetlandöarna

Karta: L.L. Ivanov. Antarctica: Livingston Island and Greenwich, Robert, Snow and Smith Islands. Scale 1:120000 topographic map.  Troyan: Manfred Wörner Foundation, 2009.  

 
Storbritanniens avhängiga territorier
Storbritanniens anspråk i Antarktis
Chiles anspråk i Antarktis
Argentinas anspråk i Antarktis
Jon Karlung

Jon Karlung, född 24 januari 1964 i Stockholm, är VD på internetoperatören Bahnhof. Han är en av huvudägarna i företaget och har i olika ledande roller varit aktiv i koncernen sedan år 1995. I sin roll på Bahnhof har han ofta medverkat i samhällsdebatten kring övervakning och integritet.

Historia 
Jon Karlung är son till filmskaparen och konstnären Åke Karlung (1930-1990) och arbetade vid sidan av studier på universitet (litteraturvetenskap, filosofi, film, socialantropologi) med film inom ramen för Filmverkstaden. Han gjorde ett par uppmärksammade kortfilmer (Pseudo Media och Aggressiv Mutation).

Karlung var under början av 1990-talets chefredaktör för herrtidningen Aktuell Rapport. Karlung lämnade tidningen 1995. I egenskap av ansvarig utgivare blev han stämd av Robert Gustafsson för att ha publicerat en bild på komikern där denne läser tidningen Aktuell Rapport och försett bilden med texten "bättre än Björnes magasin". Bilden var autentisk men Karlung blev fälld för brott mot lagen om namn och bild i reklam av Högsta domstolen. HD var oenig i sin bedömning men majoriteten förordade fällning.

1995 blev Karlung delägare och VD i internetoperatören Bahnhof. 1997 rönte företaget, via dess egen reklambyrå Komintern, stor uppmärksamhet med sajten Tass.net. Sidan byggdes för att efterlikna den ryska nyhetsbyrån Itar Tass och innehöll en fejkad nyhet om att Kambodjas förre ledare Pol Pot fått asyl i Sverige. Nyheten fick stor spridning i Sverige och internationellt, men den tilltänkta debatten om desinformation och både de möjligheter och risker som fanns med internet uteblev. ”Jag vet inte om vi var först i världen, men jag tror inte att någon planterat en sådan storskalig falsk nyhet innan. Idag pågår det ju hela tiden.” Har Karlung själv sagt om tilltaget.

2001 blev ledningen för Bahnhof oense om hur företaget skulle ledas, vilket gjorde att Karlung sparkades som VD. 2004 köpte Karlung tillsammans med Andreas Norman och deras gemensamma företag K.N. telecom upp Bahnhof och Karlung återvände som VD. 2010 lämnade Karlung VD-posten för Bahnhof igen, för att sedan återvända till den igen 2012.

Som VD för Bahnhof har Jon Karlung ofta medverkat i samhällsdebatten om digitalisering, övervakning och integritet. Han rönte stor massmedial uppmärksamhet när han i smyg spelade in Säpo, som var på besök hos olika internetoperatörer för att diskutera utökad övervakning av vanliga internetanvändare.

Fotnoter

Externa länkar 
Bahnhof: Antipiratbyrån lade själva piratkopior på servrarna IDG.se 2005-03-22 11:30

Födda 1964
Svenska IT-entreprenörer
Män
Svenska direktörer
Svenska chefredaktörer
Levande personer
Internet i Sverige
Portal: Internet i Sverige
Pascal-Firmin Ndimira

Pascal-Firmin Ndimira, född 1956, är en burundisk politiker, premiärminister i Burundi 31 juli 1996–12 juni 1998.

Ndimira tillhör hutufolket och är medlem av partiet UPRONA. Han utsågs till premiärminister efter att Pierre Buyoya kommit till makten efter en statskupp mot den sittande presidenten Sylvestre Ntibantunganya den 25 juli 1996. Han satt kvar som premiärminister till 1998, då posten avskaffades.

Källor 

Burundis regeringschefer
Födda 1956
Män
Levande personer
Langå kommun

Langå kommun var fram till 31 december 2006 en kommun i Århus amt i Danmark. Kommunen hade 8 276 invånare (2003) och en yta på 132,55 km². Langå var kommunens huvudort. Numera ingår kommunen i Randers kommun förutom de tre sydligaste socknarna Granslev, Houlbjerg och Laurbjerg som ingår i Favrskovs kommun.

Tidigare kommuner i Danmark
Randers kommun
Favrskovs kommun
Lo-fi

Lo-fi kan syfta på:

 Lo-fi (ljudterm) – ett ljud inom ljudtekniken som innehåller artefakter
 Lo-fi (musikgenre) – en musikgenre som använder lo-fi-inspelningar
 Lo-fi modell – ett ovärderligt verktyg för design som är oberoende av specifika datorsystem
Mariagers kommun

Mariagers kommun var en kommun i Århus amt i Danmark. Sedan 2007 ingår huvuddelen av kommunen i Mariagerfjords kommun, men en mindre del fördes till Randers kommun. Kommunens huvudort var Mariager.

Borgmästare

Källor

Tidigare kommuner i Danmark
Mariagerfjords kommun
Randers kommun
Midtdjurs kommun

Midtdjurs kommun var en kommun i Århus amt i Danmark. Sedan 2007 ingår den i Syddjurs kommun.

Tidigare kommuner i Danmark
Syddjurs kommun
Erika Törnberg

Fredrika Elisabeth (Erika) Törnberg, född 2 februari 1855 i Stockholm, död 10 juni 1912 i Stockholm av cancer, var en svensk skådespelare.

Törnberg var elev för Anders Selinder 1865–1866 och vid Kungliga teatern i Stockholm 1866–1871.

Hon begravdes 12 juni 1912 på Norra begravningsplatsen.

Filmografi

Teater

Roller (urval)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska stumfilmsskådespelare
Kvinnor
Födda 1855
Avlidna 1912
Skådespelare från Stockholm
Lisa Holm

Anna Elisabet (Lisa) Holm, född 3 oktober 1888 i Stockholm, död där 8 oktober 1976, var en svensk skådespelare, dansare och sångerska verksam vid bland annat Oscarsteatern. Hon var från 1915 gift med skådespelaren Vilhelm Bryde. De är begravda på Solna kyrkogård. Arkitekten Lars Bryde var deras son.

Filmografi

Bilder

Referenser

Externa länkar

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska stumfilmsskådespelare
Svenska dansare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Dansare från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1888
Avlidna 1976
Kvinnor
Lista över Madagaskars premiärministrar

Detta är en lista över Madagaskars regeringschefer.

Madagaskar
Premiärministrar
Carl P. York

Carl P. York, född som Carl Percy Björk 28 april 1887 i Lövestad i Malmöhus län, död 19 februari 1960 i Stockholm, var en svensk filmproducent. Han var bror till filmproducenten Lars Björck.

York studerade vid ett elementarläroverk i Boston, Massachusetts, USA, 1904–1908 och fortsatte vid en handelsskola i Boston 1908–1912. Han började arbeta med film på heltid 1915. Han var VD i Skandinavien och Finland för Paramount och ordförande i Sveriges Filmuthyrareförening och Filmägarnas Kontrollförening samt styrelseledamot i Sven-Amerikanska Sällskapet. Han blev senare chef för Motion Picture Export Association of America (MPEA), styrelseledamot i Stiftelsen Filmhistoriska Samlingarna samt medlem av Svenska Filmsamfundet och Svenska Filmklubben. 

Fram till åtminstone 1929 var han majoritetsägare i Filmindustri AB Triumvir som startats av hans bror Lars Björck. Detta bolag hade starka kopplingar till Svenska Paramount. Som VD för detta bolag var han ansvarig för de svenska inspelningarna av filmer i Frankrike, de så kallade Joinvillefilmerna, där svenska språkversioner av filmer producerade av moderbolaget Paramount spelades in i en studio utanför Paris under ett par hektiska år. York uppträdde ofta utåt i pressen som talesman för den svenska verksamheten.

Filmografi, roller

Produktionsledare
1935 - Ungdom av idag

Referenser

Källor 
 Lövestads kyrkoarkiv. Födelse- och dopböcker C1:6 sid 47
 Svenskt Biograf- och filmfolk i ord och bild. Huvudredaktör Sven Nygren. Biografiskt Galleri A.-B.. Stockholm 1940
 Handlingar för Filmindustri AB Triumvir Bolagsbyrån. Patent- och registreringsverket. Riksarkivet
 Qvist, Per Olov (1995): Folkhemmets bilder : modernisering, motstånd och mentalitet i den svenska 30-talsfilmen. Lund. Arkiv  (sid 32-36)

Svenska filmproducenter
Män
Födda 1887
Avlidna 1960
Personer från Lövestads socken
Georgi Părvanov

Georgi Sedeftjov Părvanov (), född 28 juni 1957 i Sirisjnik, var Bulgariens president mellan den 22 januari 2002 och den 22 januari 2012 efter att han i valet i november 2001 besegrat den sittande presidenten Petăr Stojanov. Han återvaldes till president i valet 2006, vilket gör honom till den förste presidenten i Bulgarien att i demokratiska val bli omvald för ytterligare en mandatperiod. Han avgick den 22 januari 2012 efter att ha tjänstgjort den tillåtna tiden på 10 år.

Părvanov gick med i Bulgariens kommunistparti 1981 där han engagerade sig i nationella frågor och forskade kring socialdemokratins äldre historia i Bulgarien. 1990 bildades Bulgariska socialistpartiet som tillhör Socialistinternationalen. Innan han blev president var han ledamot i parlamentet 1994–2001. Han har examen i historia från universitetet i Sofia. Părvanov ser sig själv som socialist, men har lämnat socialistpartiet efter att ha blivit vald till president, då det inte är tillåtet för en sittande president i Bulgarien att samtidigt vara medlem i ett politiskt parti.

I presidentvalet 2006 fick Părvanov i första omgången sammanlagt 64 % av rösterna, men eftersom det var ett lågt valdeltagande gick valet till en andra omgång där Părvanov hade runt 75 % av väljarstödet på sin sida.

Bulgariens presidenter
Bulgariska politiker under 1900-talet
Bulgariska politiker under 2000-talet
Mottagare av Serafimerorden
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Födda 1957
Levande personer
Män
Rainiharo

Rainiharo, död 10 februari 1852, var regeringschef på Madagaskar åren 1833–1852. Han var gift två gånger. Första gången med Rabodomiarana, som han fick fyra barn med. Två av sönerna som föddes inom äktenskapet, Rainivoninahitriniony och Rainilaiarivony, blev också premiärministrar. Han var i sitt andra äktenskap gift med Ranavalona I.

Källor
Rootsweb.com

Madagaskars regeringschefer
Avlidna 1852
Män
Födda okänt år
Skolpatrull

En skolpatrull är en verksamhet i trafikmiljö där frivilliga elever hjälper andra elever på vägen till och från skolorna. De finns i flera länder, och försöker bidra aktivt till för att öka trafiksäkerheten på barnens skolväg. I Sverige benämndes verksamheten skolpolis fram till 1974. Skolpatrulleleverna står på sina patrullställen varje vardagsmorgon som också är skoldag oavsett vilket väder som råder, utom om det är för kallt. De som vill delta anmäler sitt intresse, och de utvalda får sedan en extra utbildning i trafikkunskap som en lärare och polisen har hand om. De svenska skolpatrullerna brukar rekryteras i grundskolans årskurs 5 och "tjänstgöra" i årskurs 6. Skolornas rektorer har det yttersta ansvaret.

Skolpatrullernas vara eller icke vara i Sverige debatteras. Flera trafiksäkerhetsorgan vill att dagens 12-åriga skolpoliser ersätts av vuxna. Nationalföreningen för trafiksäkerhetens främjande (NTF), som tidigare varit positiva till verksamheten, har ändrat åsikt. De anser att det borde vara vuxna eller gymnasieelever, eftersom det finns en viss risk.

Arbete
Skolpatrullerna har inga befogenheter att stoppa trafik. De ingriper inte i vad som sker i trafiken. Deras uppgift är att uppmärksamma fordonsförare att det finns barn i trafiken, och säkert hjälpa barnen över vägen.

När till exempel en bil finns nära ett övergångsställe, varnar skolpatrullerna de gående genom att sträcka ut sina armar, vilket betyder att ingen får passera. Är gatan fri går skolpatrullerna åt sidan för att släppa fram sina skolkamrater. Skyldigheten för fordon att lämna företräde för gående vid ett övergångsställe gäller dock oavsett om det är skolpatrull där eller inte.

Historia

Idén med skolpolis kommer ursprungligen från Detroit i USA då en lärarinna år 1919 organiserade trafikpatruller bland sina elever i syfte att minska trafikolyckorna bland barn på väg till och från skolan. Under 1940-talet kom verksamheten till europeiska länder. En dansk polisman fick höra talas om skolpolisverksamhet 1948 och startade sådan i Köpenhamn i Danmark. I Oslo i Norge infördes skolpoliser 1952. I Sverige har skolpatrullerna funnits sedan början av 1950-talet, där det infördes vid Skanskvarnsskolan i Stockholm 1950, och upphörde i samma stad 2013. 1953 utfärdade Skolöverstyrelsen anvisningar om den svenska skolpolisverksamheten.

Referenser

Externa länkar
Skolpatruller i Sverige

Patrull
Trafiksäkerhet
Rainivoninahitriniony

Rainivoninahitriniony född 1821, död 1869 i Ambohimandroso, Madagaskar, var regeringschef (premiärminister) på Madagaskar 1852-1864. Han var son till Madagaskars förste regeringschef Rainiharo (som även var drottning Ranavalona Is andre make) och efterträdde denne på posten. Han hade tidigare varit en framstående general och innehaft olika ministerposter innan han blev premiärminister. Han var inblandad i mordet på kung Radama II och gifte sig med dennes änka, Rabodo, som kom att bli drottning Rasoherina. Under hennes regeringstid kom premiärministern att vara väl så mäktig som regenten. Rainivoninahitrinionys popularitet minskade dock och han tappade även drottningens förtroende och tvingades så småningom lämna över makten till sin bror Rainilaiarivony.

Externa länkar
Rootsweb.com

Madagaskars regeringschefer
Födda 1821
Avlidna 1869
Män
HMS Landsort (M71)

HMS Landsort (M71) är ett minröjningsfartyg i svenska flottan och är byggd av Kockums AB. Den är det första fartyget i Landsort-klassen om sju fartyg som är uppkallade efter kända svenska fyrar. Fartygen heter HMS Landsort, , , , ,  och . Huvuduppgiften är att med sonar och underfarkost lokalisera, identifiera och oskadliggöra minor. Utöver detta har fartyget kapacitet för ubåtsjakt, minsvepning och minutläggning.

HMS Landsort är det första fartyget i Landsort-klassen som nu har avrustats. Hon kommer att följas av HMS Arholma, medan de resterande fem fartygen är under ombyggnad och modernisering. Dessa utgör nu Koster-klassen.

HMS Landsort avrustades i februari 2009 i Karlskrona.

Landsort-klass (minröjningsfartyg)
Svenska minröjningsfartyg
Fartyg sjösatta 1982
Rainilaiarivony

Rainilaiarivony född 30 januari 1828 i Ilafy, Madagaskar, död 17 juli 1896 i Algeriet, var regeringschef på Madagaskar 14 juli 1864-14 oktober 1895. Han var son till Madagaskars förste regeringschef Rainiharo, och bror till dess andre regeringschef Rainivoninahitriniony.

Rainilaiarivony var gift med tre av Madagaskars drottningar, Rasoherina, Ranavalona II och Ranavalona III. När han gifte sig med Ranavalona II konverterade de offentligen till kristendomen och döptes. 

Efter att huvudstaden Antananarivo 1895 föll efter ett  franskt anfall avsattes Rainilaiarivony som premiärminister och ersattes av Rainitsimbazafy. Han gick i exil i Algeriet 6 februari 1896 och dog där 17 juli samma år, på Mustaphasjukhuset i Alger. Han gravsattes 4 oktober 1900 i Isoraka i Madagaskar.

Källor

Externa länkar 
 P.M Rainilaiarivony
 Rootsweb.com

Madagaskars regeringschefer
Födda 1828
Avlidna 1896
Män
Kommendörer av Hederslegionen
Folkskoleöverstyrelsen

Folkskoleöverstyrelsen styrde över folkskolorna i Sverige åren 1914-1920. 1920 slogs Folkskoleöverstyrelsen samman med Läroverksöverstyrelsen till Skolöverstyrelsen.

Överdirektör och chef

Bengt Jakobsson Bergqvist 1913 - 1918 (Tillförordnad fram till 1914)

Referenser

Fotnoter 

Sveriges utbildningshistoria
Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Svenska statliga myndigheter bildade 1914
Svenska statliga myndigheter upplösta 1920
Läroverksöverstyrelsen

Läroverksöverstyrelsen styrde över läroverken i Sverige åren 1904–1920. År 1920 slogs den samman med Folkskoleöverstyrelsen till Skolöverstyrelsen. Fram till 1914 hette ämbetsverket Överstyrelsen för rikets allmänna läroverk.

Överdirektörer och chefer
1904–1909: Ernst Carlson
1909–1914: Bengt Jacobsson Bergqvist
1913–1914: August Falk (tillförordnad chef)
1914–1918: August Falk 

Sveriges utbildningshistoria
Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Svenska statliga myndigheter bildade 1904
Svenska statliga myndigheter upplösta 1920
Skolöverstyrelsen

Skolöverstyrelsen (SÖ) var ett svenskt centralt ämbetsverk för skolfrågor, bildat 1920 genom sammanslagning av Folkskoleöverstyrelsen och Läroverksöverstyrelsen. Skolöverstyrelsen ansvarade ursprungligen för framförallt folkskolor och läroverk. Sedermera styrde Skolöverstyrelsen över enhetsskolan/grundskolan och gymnasieskolan. Under ämbetsverket sorterade länsskolnämnderna, vilka inrättades 1958. Skolöverstyrelsen ersattes 1991 av Statens skolverk. 

Efter att Överstyrelsen för rikets allmänna läroverk inrättats mellan 1904 och 1905, höjdes krav på en enhetligt ledning av det allmänna skolväsendet. Vid 1913 års riksdag lade regeringen med ecklesiastikminister Fridtjuv Berg som föredragande fram en proposition om utvidgande av Läroverksöverstyrelsen till en allmän överstyrelse för det allmänna skolväsendet. Förslaget vann dock inte riksdagens gillande utan det beslöts istället att en Folkskoleöverstyrelse skulle inrättas vilket skedde omkring 1913.

När ungdomsskolereformen lades fram inför den urtima riksdagen 1918, där yrkesundervisningen ägnades stor uppmärksamhet, föreslog Kunglig Majestät inrättandet av en överstyrelse för yrkesundervisningen. I stället beslöts det att en skolöverstyrelse skulle inrättas som var ansvarigt både för läroverken och folkskolorna. Vid påföljande riksdag lades en proposition om en sådan gemensam överstyrelse för läroverken och folkskolorna, vilken utan några större meningsskillnader bifölls av riksdagen. Instruktion fastställdes hösten 1919 och Skolöverstyrelsen började sin verksamhet 1920. Namnet Skolöverstyrelsen hade då dock redan använts av Folkskoleöverstyrelsen sedan denna 1918 utökats med en yrkesskoleavdelning.

Ordinarie generaldirektörer  
1918/1920–1928: Bengt J:son Bergqvist
1929–1946: Otto Holmdahl
1947–1964: Nils Gustav Rosén
1964–1969: Hans Löwbeer
1969–1978: Jonas Orring
1978–1981: Birgitta Ulvhammar
1981–1986: Lennart Orehag
1986–1991: Erland Ringborg

Tillförordnade generaldirektörer 
1920–1922: August Wilhelm Falk
1947: Karl Kärre

Källor 
Svenska högre ämbetsmän från 1634 av Sten Lewenhaupt 1962  P . A . Norstedts & Söners Förlag .
Svensk Uppslagsbok, band 25 : Skogsvård - Stenborg Svensk Uppslagsbok A - B Malmö, artikel Skolöverstyrelsen av statssekreterare Wilhelm Björck.

Noter 

Sveriges utbildningshistoria
Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Svenska statliga myndigheter bildade 1920
Svenska statliga myndigheter upplösta 1991
Två svenska emigranters äfventyr i Amerika

Två svenska emigranters äfventyr i Amerika är en svensk kort stumfilm från 1912 regisserad av Eric Malmberg.

Handling
Sven emigrerar till Amerika. Hemma väntar systern och föräldrarna på brev från honom, men det kommer aldrig något. En dag läser hon en annons där en svensk-amerikan söker en kvinna för eventuellt äktenskap. Hon svarar på annonsen med förhoppningen att få reda på broderns öde. Det blir bröllop och de nygifta reser till Amerika där mannen avlider och hon är ensam utan språkkunskaper i det nya landet.

Under tiden har föräldrarna fått brev från brodern som berättar att han blivit präst.

I Amerika kommer en tolk till systerns hjälp, men han är oärlig och lurar henne att skriva på ett papper där hon överlåter sin makes förmögenhet till honom. Så småningom blir hon misstänksam och det uppstår bråk, hon lyckas fly med skurken i hälarna och rusar in en kyrka där det visar sig att brodern håller en gudstjänst. Skurken kan gripas och gudstjänsten avslutas med syskonen sida vid sida. De båda inser att det nya landet mist sin dragningskraft och beslutar sig för att återvända hem till Sverige.

Om filmen
Filmen premiärvisades 29 april 1912 på biograf Röda Kvarn i Sveasalen Stockholm. Filmen spelades delvis in ombord på S/S Lusitania vid färd över Atlanten, samt vissa delar vid Niagarafallen och New York i USA.

Rollista (i urval)
Victor Arfvidson – Sven, bondson 
Lilly Jacobsson – Betty, Svens syster 
Eugen Nilsson – Fadern 
Erika Törnberg – Modern 
Eric Malmberg – James Paterson, tolk/skurk
Eric Malmberg – Bettys man 
Carl P. York   
Julius Jaenzon  
som dansare medverkade:
Carl Johannesson 
Lisa Holm

Källor 

Svenska filmer 1912
Svenska dramafilmer
Svenska kortfilmer
Kortfilmer 1912
Filmer i regi av Eric Malmberg