kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ida av Formbach-Ratelnberg

Ida av Formbach-Ratelnberg eller Ida av Cham, född cirka 1060, död okänt år (möjligen i september 1101), var en markgrevinna av Österrike, gift med Leopold II av Österrike. Hon var en av de kvinnor som deltog i korstågen mot den muslimska världen.

Biografi
Hon föddes troligen runt 1060 i staden Cham i Oberpfalz i Bayern. Hon var dotter till greve Ratpoto IV av Cham (1034 - 1076), greve av Formbach-Ratelnberg, och Mathilde av Kastl (födsel och död okänd). Det finns inga uppgifter om hennes uppväxt eller eventuella syskon. Hon trolovades med Leopold II av Österrike (ca 1055 - 1096) vid fem års ålder 1065. Ida beskrivs som en stor skönhet. Hon blev änka år 1095.  

Ida av Formbach-Ratelnberg deltog i Korståget 1101. Hon for med sin armé till Wien där hon förenades med bland andra Thiemo av Salzburg och Wilhelm av Bayern för att, som det hette, ta korset och åka iväg till Mellanöstern för att befria det heliga landet. I I september 1101 överfölls korståget av turkiska seldjuker under sultan Kilij Arslan Ivid av Rum vid Heraclea (Erecli). Ekkehard av Aura påstod att Ida dog vid överfallet, men ryktet sade att hon i själva verket hade tillfångatagits och förts till ett harem. Legenden hävdade att hon blev mor till Zangi av Mosul, men detta är kronologiskt omöjligt. Den seldjukiske sultanen Kilij Arslan II av Rum hävdade dock vid ett möte med Henrik Lejonet år 1172 att de var blodssläktingar genom en västerländsk kvinna.

Barn
Hon var mor till följande barn:

 Gerberge el Helbirg av Österrike. Ca 1075 - 1142.
 Adelheid av Österrike. Född 1078. Död samma år.
 Jutte av Österrike. Född ca 1082. Död okänd.
 Leopold III. Markgreve av Österrike. Född ca 1084. Död 15 november 1136.
 Eufemie av Österrike. Född ca 1086. Död samma år.
 Sofie av Österrike. Född ca 1088. Död 2 maj 1154.
 Idaa av Österrike. Född ca 1076. Död 14 april 1115.
 Elisabeth av Österrike. Född ca 1080. Död 10 oktober 1107 el 1111.

Se även
 Florine av Burgund

Källor 

 

Österrikes kungligheter
Kvinnor
Födda 1060
Avlidna 1101
Korsfarare
Personer i Österrikes historia
Personer under korstågen
Schwedenplatz

Schwedenplatz är ett torg i centrala Wien vid Donaukanalen. Schwedenplatz är en av kollektivtrafikens viktigaste knutpunkter i Wien, bland annat med tunnelbanestation. Torget hette fram till 1919 Ferdinandplatz och hörde samman med bron över kanalen. Som tack för de svenska hjälpinsatserna efter första världskriget döptes bron och torget om.

Schwedenplatz förknippas även med en traditionsrik italiensk glassbar på platsen, Eissalon am Schwedenplatz. För andra än glassälskare finns här något kvarter bort också den s.k. Bermudadreieck (Bermudatriangeln) med populära nattöppna diskotek, pubar och restauranger med internationell publik.

Referenser

Se även
Per-Albin-Hansson-Siedlung

Torg i Wien
Relationer mellan Sverige och Österrike
Gilbert Grape

Gilbert Grape (originaltitel: What's Eating Gilbert Grape) är en amerikansk film från 1993, i regi av Lasse Hallström.

Handling 
Gilbert Grape (Johnny Depp) bor i den amerikanska småstadshålan Endora tillsammans med sin familj. Han tyngs av vetskapen att han aldrig lär komma från hemstaden, samtidigt som han känner ansvaret för sin utvecklingsstörde lillebror Arnie (Leonardo DiCaprio) och sin abnormt överviktiga mamma (Darlene Cates). Men en dag kommer strandsatta Becky (Juliette Lewis) till staden, och hon får Gilbert att tänka på ett och annat.

Om filmen 
Gilbert Grape är regisserad av Lasse Hallström, baserad på en roman av Peter Hedges.

Gilbert Grape har visats i SVT, bland annat 2004, 2006, 2015 och i juni 2020.

Rollista i urval 
 Johnny Depp – Gilbert Grape 
 Leonardo DiCaprio – Arnie Grape 
 Juliette Lewis – Becky 
 Mary Steenburgen – Betty Carver 
 Darlene Cates – Bonnie Grape 
 Laura Harrington – Amy Grape 
 Mary Kate Schellhardt – Ellen Grape
 John C. Reilly – Tucker Van Dyke

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1993
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Iowa på film
Filmer i regi av Lasse Hallström
USA på film
Filmmusik av Björn Isfält
Engelskspråkiga filmer
Filmer om dysfunktionella familjer
Psykiska funktionsnedsättningar på film
Filmer från Paramount Pictures
Kode

Kode (uttalas ko-de) är en tätort i Kungälvs kommun i Västra Götalands län.

Orten ligger i Solberga socken i södra Bohuslän, 12 km norr om Kungälv och 15 km söder om Stenungsund. Samhället har hållplats på Bohusbanan och passeras av E6.

Historia 
Selma Lagerlöfs roman Herr Arnes penningar, som bygger på en verklig händelse, utspelas i närheten av Kode. Man kan följa handlingen i spåren, då de platser som nämns i boken finns på riktigt. Man tror sig på det sättet ha funnit en del av Herr Arnes stulna penningar, då man grävde inför ett nybygge av en ladugård.

Kode var centralort i Kode landskommun mellan 1952 och 1970.

1995 blev Kode riksbekant för det brutala mordet på den 14-årige pojken John Hron vid Ingetorpssjön, strax utanför samhället.

Befolkningsutveckling

Näringsliv 
Största företag på orten är Bror Tonsjö AB, mekanisk verkstad, med cirka 110 anställda, och därutöver finns ett flertal mindre företag. Framför allt är dock Kode en bostadsförort med omfattande arbetspendling till Stenungsund, Kungälv och Göteborg.

Referenser 

Tätorter i Sverige
Orter i Kungälvs kommun
Winnipeg Jets (1972–1996)

Winnipeg Jets var en ishockeyklubb i Winnipeg i provinsen Manitoba i Kanada åren 1972–1996. Klubben startade i World Hockey Association men då WHA lades ner 1979 uppgick klubben i National Hockey League. På 1970-talet hade klubben framgångsrika svenska spelare som Anders Hedberg, Ulf Nilsson, Kent Nilsson och Lars-Erik Sjöberg (alla fyra invalda i WHA:s Hall of Fame). På 1980-talet var Thomas Steen och Bengt Lundholm framträdande svenskar i klubben.  Klubben vann Avco World Trophy 1976, 1978 och 1979. 1996 flyttade klubben till Phoenix i delstaten Arizona i USA och blev Phoenix Coyotes.  

Återuppstått medlemsorganisation i National Hockey League (NHL) sedan 2011, när Atlanta Thrashers blev Jets.

Lagkaptener 
  Ab McDonald, 1972–1974
  Dan Johnson, 1974–75
  Lars-Erik Sjöberg, 1975–1978
  Barry Long, 1978–79
  Lars-Erik Sjöberg, 1979–80
  Morris Lukowich, 1980–81
  Dave Christian, 1981–82
  Lucien DeBlois, 1982–1984
  Dale Hawerchuk, 1984–1989
  Dale Hawerchuk,  Thomas Steen,  Randy Carlyle, 1989–90
 Thomas Steen,  Randy Carlyle, 1990–91
  Troy Murray, 1991–1993
  Dean Kennedy, 1993
  Keith Tkachuk, 1993–1995
  Kris King, 1995–96

Tränare 
  Bobby Hull, 1972–1974
  Rudy Pilous, 1974–75
  Bobby Hull, 1975
  Rudy Pilous, 1975
  Bobby Kromm, 1975–1977
  Larry Hillman, 1977–1979
  Tom McVie, 1979–80
  Bill Sutherland, 1980
  Tom McVie, 1980
  Bill Sutherland, 1980–81
  Mike Smith, 1981
  Tom Watt, 1981–1983
  Barry Long, 1983–1986
  John Ferguson, 1986
  Dan Maloney, 1986–1989
  Rick Bowness, 1989
  Bob Murdoch, 1989–1991
  John Paddock, 1991–1995
  Terry Simpson, 1995–96

Spelare i Hockey Hall of Fame 
  Bobby Hull, 1972–1980, Invald 1983
  Serge Savard, 1981–1983, Invald 1986
  Dale Hawerchuk, 1981–1990, Invald 2001

Pensionerade tröjnummer 
  #9 Bobby Hull
  #25 Thomas Steen

Truppen för 1995–1996

Svenskar i Jets 

¹ = Grundserie

² = Slutspel

Referenser

Externa länkar
Winnipeg Jets Online.com - Tillägnad klubbens historia och minne
WHAhockey.com - Winnipeg Jets
1976 års Winnipeg Jets på Manitoba Hockey Hall of Fame
1978 års Winnipeg Jets på Manitoba Hockey Hall of Fame
1979 års Winnipeg Jets på Manitoba Hockey Hall of Fame

Winnipeg Jets (1972–1996)
Törresröd

Törresröd kan avse:

Törresröd, Kungälvs kommun – en by i Kungälvs kommun
Törresröd, Lilla Edets kommun – en by/gård i Lilla Edets kommun
Festival

En festival är ett stort musik- eller annat kulturevenemang. Ordet kommer från latinets "festi vale", som ordagrant betyder "slutet på faste-perioden".

Några typer av festivaler är musikfestivaler, familjefestivaler, filmfestivaler, hamnfestivaler, pridefestivaler, ståuppkomikfestivaler, medeltidsfestivaler och stadsfestivaler. Festival ska inte förväxlas med karneval, som är ett gatutåg som på ett visst tema drar genom stadens gator, exempelvis studentkarneval.

Se även
 Familjefest
 Karneval

Referenser

Externa länkar 
 Festivalphoto - bilder från musikfestivaler världen över
 Festivalinfo - information om musikfestivaler
 Karta över Sveriges festivaler
Ymer (tidskrift)

Tidskriften Ymer utges sedan 1881 av Svenska Sällskapet för Antropologi och Geografi (SSAG). Fram till 1965 utkom den med fyra nummer per år, från 1966 är den i stället en årsbok.

Bland de tidigaste skribenterna som i tidskriften publicerat resultat från sina resor märks forskare som Alfred Nathorst, Axel Hamberg, Otto Nordenskjöld och Sven Hedin.

Se även
Ymer, en jätte i nordisk mytologi

Externa länkar

Hemsida för Svenska Sällskapet för Antropologi och Geografi
Ymer, äldre årgångar digitaliserade av Projekt Runeberg
Ymer, uppslagsord i Nordisk familjebok

Årsböcker
Svenska tidskrifter
Biker

Biker är en person tillhörig motorcykelburen subkultur från åtminstone 1970-talet. En biker är företrädesvis en person som äger och kör en chopper eller en bobber, till skillnad från en person som kör en caféracer som istället kan kallas till exempel knutte eller rocker. 

Skinnknutte var en ung mc-åkare på 40- och 50-talet iförd midjekort jacka med 2 eller 4 blixtlås, kraftiga vadderingar på axlar och armbågar. Ofta även skinnbyxor i breechesmodell och med lika kraftiga vadderingar över knäna. Ett njurbälte i läder och en Vegamössa gjorde bilden fullständig.

Namnet Knutte förekommer i svensk media från 1952 och Spätta från 1951. Ordet knutte är en kortform av skinnknutte. Detta ord, som syftar på motorcyklisternas skinnkläder, skapades 1950 av kåsören Lennart Nyblom (Red Top).

Spätta är en feminin term för kvinnliga personer tillhörande denna subkultur. Ordet spätta avsåg från början motorcyklarnas avgasrör, som såg ut som en plattfisk. Tjejerna kunde också kallas bönor, (därav ordet bönpall).

Se även  
Skinnknuttarnas hjulafton
Raggare

Källor

Bikers

nl:Motorrijder
Panafrikanska parlamentet

Panafrikanska parlamentet är en institution inom Afrikanska unionen. Det är ett rådgivande organ som med tiden möjligen ska kunna få lagstiftande befogenheter. 

Parlamentet höll sin första session i mars 2004. Det har för närvarande 265 ledamöter från alla Afrikanska unionens 53 medlemsstater. Parlamentet har sitt säte i Johannesburg i Sydafrika. Talman sedan 2012 är Bethel Nnaemeka Amadi.

Externa länkar
Panafrikanska parlamentet

Afrikanska unionen
Afrikas parlament
Mellanstatliga politiska församlingar
Organisationer bildade 2004
Politikåret 2004
Dzjochar Dudajev

Dzjochar Dudajev, född 15 april 1944 i Jalchoroj i Tjetjensk-ingusjiska autonoma sovjetiska socialistrepubliken, död 21 april 1996 i Tjetjenska republiken Itjkerien, var en tjetjensk militär och politiker. Dudajev var general i Sovjetunionens flygvapen, innan han 1991 blev ledare för den tjetjenska självständighetsrörelsen.

Biografi
Dzjochar Dudajev deporterades tillsammans med sina föräldrar och tiotusentals tjetjener till Kazakstan. Detta var en del av Sovjetregimens hämnd på tjetjenerna på grund av bristande lojalitet och att många tjetjener samarbetat med tyskarna under stora fosterländska kriget (1941–1945). Han var det trettonde barnet till veterinären Musa och Rabiat Dudajev. Han tillbringade sina 13 första år i intern exil i Kazakstan. År 1957 återvände familjen till Tjetjenien.

Dudajev utbildade sig vid flygvapenhögskolan i Tambov, där han avlade examen 1966. Han tjänstgjorde i det sovjetiska flygvapnet i Irkutsk och Ukraina. År 1968 blev han medlem i kommunistpartiet. År 1974 utexaminerades han från flygvapenakademin och förde sedan befäl över flygförband i Sibirien och i afghansk-sovjetiska kriget.

Åren 1987–1990 var Dudajev chef för bombflygplansbasen Raadi flygbas i Tartu i Estniska SSR. Efter hans död placerades en minnestavla över honom vid porten till hans arbetsplats, nuvarande Barclay hotell, i Tartu.

I april 1991 lämnade Dudajev Estland och återvände till Tjetjenien för att inleda sin politiska karriär. Redan i juni samma år proklamerade han Tjetjeniens oberoende och började sätta upp en armé. Detta negligerades av den sovjetiska ledningen, som hade mer akuta problem att ta hand om.

Dudajev valdes till president i ett ifrågasatt val och utropade ett självständigt Tjetjenien. Som en följd av detta utbröt det första Tjetjenienkriget i december 1994. Dudajev dödades i ett ryskt missilangrepp i april 1996. Han efterträddes av vicepresidenten Zelimchan Jandarbijev.

Källor

Noter

Externa länkar 

Födda 1944
Avlidna 1996
Män
Sovjetiska generaler
Tjetjenska militärer
Tjetjenska politiker
Wikipedia:Projekt neutralitet
Personer som stupat i strid
Gunnar Lundkvist

Gunnar Lundkvist, folkbokförd Gunnar Karl Ingemar Lundqvist, född 28 april 1958 i Sankt Matteus församling i Stockholm, är en svensk författare och serieskapare, känd för serien Klas Katt.

Biografi
Han debuterade mycket ung som poet men har senare blivit mest känd för sina serier om Klas Katt och Olle Ångest. Både hans dikter och hans serier är präglade av djup melankoli. Serierna är tecknade i en naivistisk stil och har djur i huvudrollerna, vilket ger en kontrast mot det oftast tragiska och ångestladdade innehållet.

2004 tilldelades han priset Urhunden i kategorin "bästa originalsvenska seriealbum 2003" för seriealbumet Klas Katt går till sjöss. Juryns motivering löd: 

Gunnar Lundkvist var 1992–1996 gift med konstnären Anna Höglund (född 1958), som han även gett ut böcker med.

Bibliografi

Diktsamlingar
1974 – Träden gråter
1977 – Världen intresserar mig inte

Serier
1979 – Klas Katt i Hell City
1987 – Klas Katt på nya äventyr
1988 – Klas Katt på upptäcktsfärd
1988 – Klas Katt och livets mysterier
1990 – Klas Katt går vilse
1992 – Klas Katt och Olle Ångest
1997 – Klas Katt biter ihop
2002 – Klas Katt på drift
2003 – Klas Katt går till sjöss
2010 – Klas Katt i vilda västern
2014 – Klas Katt blir deprimerad
2020 – Klas Katt får ett uppdrag

Barnböcker (i samarbete med Anna Höglund) 

 1998 – Igelkotten och Mullvaden äter middag
 1998 – Igelkotten och Mullvaden går och handlar
 1999 – Igelkotten och Mullvaden spelar fotboll
 1999 – Igelkotten och Mullvaden gör en utflykt

Prosa 

 2016 – Min kompis Gunnar (urval av Nina Hemmingsson)
 2018 – Igår målade jag en stubbe

Övrigt 

 2007 – Hundtomten (fotocollage med text av Per-Eric Söder)
 2007 (2012 i Frankrike) – Vertige (teckningar i samarbete med Helge Reumann)

Priser och utmärkelser 
1990 – BMF-plaketten för Klas Katt går vilse
1994 – Adamsonstatyetten
2004 – Urhunden för Klas Katt går till sjöss

Källor

Externa länkar
Klas katt blir trött på aftonbladet.se

Svenskspråkiga författare
Svenska serieskapare
Svenska författare
Födda 1958
Män
Levande personer
Urhundenvinnare
Piacenza

Piacenza är en stad, kommun och huvudort i provinsen Piacenza i regionen Emilia-Romagna, Italien. Staden har antika anor och hette på latin Placentia. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Calendasco, Caorso, Caselle Landi, Corno Giovine, Gossolengo, Gragnano Trebbiense, Podenzano, Pontenure, Rottofreno, San Rocco al Porto och Santo Stefano Lodigiano.

Piacenza anlades 218 f. Kr. som en romersk koloni, Colonia Placentia, och blev en viktig knutpunkt i det romerska vägsystemet på Poslätten. Den ingick i langobarnernas och frankernas rike, och styrdes från 997 av sina biskopar. På 1100-talet blev Piacenza en självständig stat, och uppblomstrade på 1200-talet tack vare en rik handel. Piacenza tillhörde Lombardiska stadsförbundet, kom 1512 under huset Visconti, erövrades 1512 av påven Julius II och ingick 1545-1808 samt 1814-1860 i Hertigdömet Parma och Piacenza.

Bland stadens byggnader märks kyrkorna domkyrkan i lombardisk-romansk stil från 1100-talet med fresker av Ludovico Carracci, Sant Antonio som tidigare var domkyrka med förhall i tidig gotik, samt renässanskyrkan San Sisto, vari,  fram till 1753,  Sixtinska madonnan förvarades. Palazzo del Comune, stadens stadshus härstammar från slutet av 1200-talet. Här finns även flera renässanspalats.

Den geologiska tidsåldern Piacenza är uppkallad efter staden.

Källor

Externa länkar 
 Piacenzas officiella webbplats

   

Kommuner i provinsen Piacenza
Orter i Emilia-Romagna
Sixtinska madonnan

Sixtinska madonnan är en oljemålning av den italienske renässanskonstnären Rafael. Den är målad 1513–14, för högaltaret i klosterkyrkan San Sisto i Piacenza. Målningen hänger idag på Gemäldegalerie Alte Meister på slottet Zwinger i Dresden.

Bakgrund och innehåll
Uppdragsgivare var påven Julius II. Han tillhörde släkten della Rovere, vars skyddshelgon var påven Sixtus II (257-258). Denne helige påve ses på målningen medlande med sin gest mellan den himmelska scenen och betraktarens världsliga plan. Till höger om Jungfru Maria och Jesusbarnet knäböjer den heliga Barbara, vars reliker vördas i kyrkan San Sisto.

Jungfru Maria med Jesusbarnet samt de två helgonen befinner sig på en bädd av moln. Denna scen inramas av tunga draperier, och i målningens nederkant befinner sig två putti. Den påvliga tiaran kan tänkas fungera som en länk mellan målningen och betraktaren.

Scenen är av typen sacra conversazione, där betraktaren får del av en scen där madonnan (Jungfru Maria) och barnet (Jesus Kristus) samtalar med utvalda helgon i himmelriket.

Målningen anses ha inspirerats av Rafaels egen Madonna med barn.

Proveniens och betydelse
För att finansiera en renovering av klostret sålde 1754 munkarna i San Sisto med påven Benedictus XIV:s tillstånd målningen till konstsamlaren August III, kurfurste av Sachsen, som placerade den i Zwinger i Dresden. Strax efter andra världskrigets slut 1945 fördes målningen av ryska trupper till Moskva, men den återbördades 1955 till Dresden.

Reproduktioner 
Rafaels Sixtinska madonnan har reproducerats ett flertal gånger. Många känner till exempel igen de båda putti; den ene puttons haka i hand-ställning ska symbolisera melankoli. Sedan 1800-talet har reproduktioner med enbart de två putti fått stor spridning, även i populärkulturella och kommersiella sammanhang. Deras blick, som i originalverket riktas mot madonnan, framstår här som mer fjärran.

Kända kopior av verket finns bland annat i Rafaelsalen på Orangerieschloss i Potsdam. På tavlans ursprungliga plats vid högaltaret i San Sisto i Piacenza hänger sedan försäljningen av originalet till August III en kopia målad av Pier Antonio Avanzini 1730. Den kände ryske författaren Fjodor Dostojevskij var en stor beundrare av verket och en kopia hänger fortfarande idag i hans arbetsrum i Dostojevskijmuseet i Sankt Petersburg.

Referenser

Målningar på Gemäldegalerie Alte Meister
Målningar av Rafael
Målningar från 1500-talet
Konstverk i Tyskland i Europeana 280
Målningar med kristna motiv
Madonnan med barnet i konsten
Tiara

Tiara (grekiska: τιάρα, latin: tiara, från fornpersiskans tiyārā) eller tiar, är ett värdighetstecken i form av en hög, toppig huvudbonad. Den bars av fornorientaliska härskare och senare av påvarna. I utvidgad användning är tiara numera en vanlig benämning på ett praktfullt smycke påminnande om diadem.

Ursprungligen var tiaran var en persisk huvudbonad i form av en filtmössa eller huvudduk. Den särskilda "upprättstående tiaran", som även omgavs av ett diadem, var en symbol för storkungen och fick endast bäras av denne.

Från 800-talet och framåt användes en form av tiaran av påven. På 1300-talet fick den en bikupeliknande form försågs med tre kronringar, triregnum. Den påvliga tiaran har inte använts sedan Paulus VI:s kröning år 1963.

Se även 
 Triregnum, påvekrona

Källor 

Kronor
Påvar
Zwinger

Zwinger i Dresden är ett barockkomplex som uppfördes 1710–1728 av arkitekten Matthäus Daniel Pöppelmann åt August den starke. Det var meningen att Zwinger skulle utgöra en del av ett planerat palatskomplex, men August dog innan det kunde realiseras.

Den 13 och 14 februari 1945 förstördes stora delar av Dresden av allierat bombflyg. Zwinger skadades svårt, men återuppbyggandet började redan under hösten samma år. 

Allmänt åsyftar ordet "Zwinger" utrymmet mellan en borgs yttre och inre murring.

Bildgalleri

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Slott i Sachsen
Byggnader och anläggningar i Dresden
Barockarkitektur i Tyskland
Natasha Bedingfield

Natasha Anne Bedingfield, född 26 november 1981 i Haywards Heath i West Sussex, är en brittisk sångerska. Hon är syster till Daniel Bedingfield.

I tonåren startade Natasha, Daniel och lillasystern Nicole ett band tillsammans, The DNA Algorithm, som var en R&B-influerad grupp men de spelade också garage och pop.

Biografi
På universitet studerade Bedingfield psykologi för att kunna ha mer innehållsrika texter, men hoppade sedan av för att satsa på musiken mer än som ett intresse. Sony BMG lockades och USA blev nästa resmål för att kunna spela in debutalbumet Unwritten. Den första singeln, "Single", kom på tredje plats på englandslistan. Låten handlar om att man skall kunna fira att vara singel. Nästa singel blev "These Words" och den kom på första plats. Även hennes debutalbum landade högst upp på listan, och hon och Daniel är de första artistsyskonen som har haft ettor och de står med i Guinness Rekordbok. Natasha Bedingfield fick ett skivkontrakt i USA och satsar på ett genombrott där. Bedingfield har även producerat låtar åt andra artister som Brandy.

Natasha Bedingfield är sedan den 21 mars 2009 gift med affärsmannen Matthew Robinson. Deras son, Solomon Dylan Robinson, föddes 31 december 2017.

Diskografi

Studioalbum
 Unwritten (2004)
 N.B. / Pocketful of Sunshine (2007)
 Strip Me / Strip Me Away (2010)
 Roll with Me (2019)

EP
 Live in New York City (2007)
 Live from London (2007)

Singlar
 "Single" (3 maj 2004)
 "These Words" (16 augusti 2004)
 "Unwritten" (29 november 2004)
 "I Bruise Easily" (4 april 2005)
 "The One That Got Away" (maj 2006; endast USA)
 "I Wanna Have Your Babies" (2 april 2007)
 "Soulmate" (2 juli 2007)
 "Say It Again" (8 oktober 2007)
 "Pocketful of Sunshine" (11 februari 2008)
 "Love like This" (7 april 2008)
 "Angel" (11 augusti 2008)
 "Soulmate" (december 2008; återutgåva)
 "Touch" (18 maj 2010)
 "Strip Me" (21 september 2010)
 "Shake Up Christmas" (2011)
 "Hope" (2015)
 "Unicorn"  (2016)
 "Let Go" (2017)
 "Unwritten"  (2019)
 "Roller Skate" (2019)
 "Kick It" (2019)

Referenser

Externa länkar

 Officiell webbplats

Födda 1981
Kvinnor
Brittiska sångare
Brittiska pop- och rocksångare
Levande personer
Personer från London
Elisabet Ribbing

Elisabet Ribbing, född 1 januari 1596 på Fästered, Finnekumla socken, Kinds härad, död 24 april 1662 på Klagstorp, Norra Kyrketorps socken Skaraborgs län var en svensk adelsdam. Hon var dotter till rikskattemästare Seved Svensson Ribbing och Anna Gyllenstierna.

Kammarjungfru (kammarfröken) hos änkedrottning Kristina. Hemligt gift 5 mars 1620 med prins Karl Filip av Sverige (1601–1622) med vilken hon fick dottern Elisabet Carlsdotter (Gyllenhielm). Äktenskapet med hertig Karl Filip var hemligt på grund av att änkedrottningen förbjudit det. Hennes syster var bröllopsvittne. Vigselkontraktet hade följande ord: "Edher trogne Man så länge jagh lefwer, Carolus Philippus. – Edhers Furstlige Nådes underdånighe Tjenarinna så länge jagh lefwer, Elisabeth Ribbing." Hon höll äktenskapet hemligt, och pressades därför att gifta sig med släktingen Knut Lilliehöök, vilket hon tvingades vägra. 

Då hon blev änka, två år efter giftermålet, var hon gravid, och utsattes för trakasserier av sin familj innan systern Christina berättade att hon varit vittne till vigselakten. Hon gifte senare om sig med landshövdingen i Åbo, Knut Lilliehöök (1603–64). Dottern Elisabet fostrades hos sin farmor.

Källor 
 https://web.archive.org/web/20090403022543/http://www.algonet.se/~hogman/slfhh_ribbing.htm
 
 https://web.archive.org/web/20071030232338/http://historiska-personer.nu/min-s/pa17bb087.html
 
 Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925–36. Äldre svenska frälsesläkter. Utgivna av riddarhusdirektionen. (ÄSF). S
 Magdalena Ribbing: Ätten Ribbing, 700 år i Sveriges historia
 Lars Ericson: Johan III

Noter 

Kammarfröknar
Personer under stormaktstiden
Personer från Finnekumla socken
Födda 1596
Avlidna 1662
Kvinnor
Elisabet