kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anders Parmström

Anders Björn Erik ”Ankan” Parmström, född 16 februari 1942 i Solna, är en svensk före detta ishockeyspelare och tränare. Sedan 1984 har han ofta arbetat som expertkommentator, i ishockeysammanhang, i TV.

Biografi
Parmström växte upp i Solna. Han har i en podcast-intervju sagt att han fick smeknamnet ”Ankan” vid tre eller fyra års ålder. Han vet inte varför, men det var många som under uppväxten på 1940-talet hette just Anders. I samma intervju dementerade han att det skulle ha att göra med att han vaggar när han går.

Åren 1960–1970 var han aktiv som ishockeyspelare och spelade alla sina elva säsonger för AIK i division 1, där han ingick i den klassiska ”kycklingkedjan”. Han har en gedigen bakgrund som ishockeytränare, bland annat har han tränat AIK i Elitserien under åtta säsonger och varit förbundskapten för Sveriges landslag mellan åren 1981 och 1984.

Efter tränarkarriären har Parmström gjort sig ett namn inom tv, där han blivit ”Ankan” med hela svenska folket. TV-karriären inleddes i Sveriges Television 1984, då han bytte arbete med Leif Boork som var den tidigare bisittaren till Arne Hegerfors, då Boork blev utsedd till förbundskapten. Hegerfors och Parmström blev på SVT radarparet ”Arne och Ankan” när de kommenterade matcher och var studiovärdar för Hockeykväll. År 2004 fortsatte de samarbetet i C More (dåvarande Canal+) med ett liknande studioprogram. Han kommenterade tillsammans med Hegerfors många VM, Canada Cup och OS, bland annat OS-finalen i Lillehammer 1994.

Han har även tillsammans med Hegerfors gjort den svenska röstversionen i dator- och tv-spelet NHL 06 från EA Sports och dess uppföljare, och de kommenterade några svenska e-sportmästerskap i ishockey på plats för Webhallen. Parmström avslutade karriären som kommentator 2016.

Källor

Externa länkar

 Parmström Consulting AB

Födda 1942
Svenska ishockeyspelare
Spelare i AIK Ishockey
Svenska ishockeytränare
Svenska sportkommentatorer
Män
Levande personer
Personer från Solna
Förbundskaptener för Sveriges herrlandslag i ishockey
Staffan Lindeborg

Staffan Sven Thomas Lindeborg, född 27 januari 1951 i Ljungarums församling i Jönköpings län, är en svensk sportkommentator.

Biografi
Staffan Lindeborg växte upp i Hovslätt, Jönköping.

Han började redan som 17-åring på Sveriges Radio i Jönköping (rekryterad av Stig Lidbecker) och var sedan sportchef och näringslivsreporter när lokalradion blev verklighet på 1970-talet. Han fortsatte därefter sin sportjournalistiska bana 1980, då han lockades av Lars-Gunnar Björklund till Göteborg och Tipsextra. Under 1980- och 1990-talen var han programledare och kommentator på Tipsextra tillsammans med bland andra Ingvar Oldsberg, Fredrik Belfrage och Leif Larsson.  Tillsammans med Leif Larsson delar han på titeln "mesta Tipsextra-kommentator" med 59 sändningar var ute i fält. Under en stor del av 1980-talet hördes han också i Radiosportens sändningar, men från 1987 har han tillhört TV-sportens stora redaktion. Han har varit huvudkommentator på TV-sporten för fotboll, ishockey, bordtennis och simning men valde själv att avsluta dessa uppdrag. Hans senaste/sista kommentatorsuppdrag var VM i simning i december 2018.

Lindeborg kommenterade fotbolls-VM 1990 t o m 2014 och fotbolls-EM från 1992 t o m 2016.  När NHL-spelarna tilläts delta på OS första gången 1998 blev Lindeborg även hockeykommentator och var det så länge som SVT Sport hade vinter-OS, dvs t o m Vancouver 2010. Under OS 1992 och 1994 var Lindeborg programledare i OS-studion i Stockholm och då också ansvarig för ishockeysändningarna. 

Lindeborg efterträdde Bengt Grive som TV-sportens bordtenniskommentator 1987 och tillsammans kommenterade de exempelvis Sveriges historiska VM-guld i Dortmund 1989 – Sverige vann mot Kina 5–0.

När Jönköping firade sitt 700-årsjubileum 1984 sändes en stor Gala direkt i Sveriges Television. Lindeborg var då programledare tillsammans med sin f d klasskamrat Agnetha Fältskog. 

I december 2018 blev Lindeborg utsedd till Årets Smålänning. 

Han gifte sig 1974 med Elisabeth Johansson (född 1953),  tillsammans har de två döttrar och en son. Paret skilde sig senare.

Referenser

Journalister från Jönköping
Svenska sportkommentatorer
Födda 1951
Levande personer
Män
Pityriasis versicolor

Pityriasis versicolor eller tinea versicolor (latin: pityriasis ’fjäll’, versicolor ’byta färg’ och tinea ’svampinfektion’) är en hudsjukdom. Den beror på en jästliknande svamp Malassezia furfur (tidigare kallad Pityrosporum ovale) som trivs i hudens yttre lager. Den uppkommer ofta på hals, mage, rygg, armhålor och i armveck. Svampen uppkommer som mörka eller ljusa (beroende på hudton) fläckar på huden och kan flyta ihop med andra fläckar. Sjukdomen smittar ytterst sällan.

Sjukdomen kan behandlas med till exempel Selukos. När behandlingen är klar blir de före detta smittade områdena ofta vita, vilket beror på att pigment inte har kunnat bildas där svampen levt, men solar man får huden normal färg igen. 

Har man en gång haft sjukdomen kan den återkomma men tendensen minskar med upprepad behandling.

Externa länkar

Referenser

Hudsjukdomar
Panic Room

Panic Room ("Säkerhetsrum") är en amerikansk film från 2002. Den har manus av David Koepp, är regisserad av David Fincher och har Jodie Foster och Kristen Stewart i två av de större rollerna.

Handling 
Filmen handlar om Meg Altman (Jodie Foster) och hennes dotter Sarah (Kristen Stewart) som råkar ut för inbrottstjuvar. Med nöd och näppe lyckas de fly till det så kallade panic room som finns i deras hus. Rummet är ett slags skyddsrum som har egen telefonlinje, luftkonditionering och övervakningsmonitorer, och därifrån följer Meg och Sarah inbrottstjuvarnas varje steg.

Trots att det ska vara ett säkert rum börjar tjuvarna utanför bli otåliga och använder alla medel för att tvinga ut Meg och Sarah. Inte nog med tjuvarnas våldsamma knep, utan Sarah börjar kännas sig allt sämre på grund av sin diabetes och insulinsprutorna finns utanför skyddsrummet.

Om filmen 
Egentligen skulle Nicole Kidman spela rollen som Meg Altman, men hon skadade sig under inspelningen av Moulin Rouge! så hon blev tvungen att hoppa av Panic Room. Hon är dock med i filmen på ett hörn som kvinnan i telefonen som svarar hos Meg Altmans exmake.

Rollista

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska filmer 2002
Säkerhet och övervakning på film
Filmer i regi av David Fincher
Engelskspråkiga filmer
Filmmusik av Howard Shore
Filmer från Columbia Pictures
Malena Rydell

Malena Rydell, Klara Martina Malena Rydell, född 14 januari 1976, är en svensk kulturskribent, musikrecensent och redaktör.

Biografi
Rydell var från år 2012 en av två chefredaktörer för tidskriften Arena. Hon skriver även i Sydsvenskan och Dagens Nyheter. Hon har tidigare varit kulturredaktör på tidskriften Stockholm City och redaktör för den feministiska tidskriften Bang.

Efter en tid på Dagens Nyheter anställdes hon 2017 som redaktör vid SvD Kultur. Där organiserade hon hösten samma år #metoo-uppropen #tystnadtagning och #medvilkenrätt tillsammans med Erika Hallhagen.

Övrigt
Rydell blev känd i radio 2005 genom låten "Go to hell miss Rydell" där Pelle Carlberg sjöng av sig frustrationen efter att hans band Edson blivit nedskrivet i en recension av Malena Rydell och det telefonssamtal som följde mellan de två efter recensionens publicering.

Källor

Svenska chefredaktörer
Födda 1976
Kvinnor
Levande personer
Anka (olika betydelser)

Anka eller Ankan ha flera betydelser:

 Anka – den domesticerade formen av gräsänder
 Ankan (satirpris) – Expressens satirpris
 Tidningsanka – en oriktig uppgift i en tidning

Personer 
 Anna Anka (1971–), svensk-amerikansk fotomodell, skådespelerska, tv-personlighet och författarinna
 Paul Anka (1941–), kanadensisk-amerikansk sångare
 Anders "Ankan" Johansson (1974–), komiker
 "Ankan" Parmström (1942–), svensk ishockeytränare, se Anders Parmström
 Ankan Widenstam (1929–1972), musiker i Vårat gäng

Seriefigurer
 Arne Anka – en satirisk tecknad serie av Charlie Christensen
 Kalle Anka – en filmfigur skapad av Walt Disneys animatörer
 Daffy Anka – en amerikansk animerad svartand i Looney Tunes och Merrie Melodies
Joey Dee

Joey Dee, född Joseph DiNicola 11 juni 1940 i New Jersey, USA, är en amerikansk sångare. Han ledde gruppen Joey Dee & the Starliters på klubben Peppermint Loung i New York och hade en billboardetta 1961 med "Peppermint Twist". Han följde upp framgången med liveversioner av "Shout" och "Ya Ya", som även de blev hits. Joey Dee uppträder fortfarande i mindre skala.

Noter 

Amerikanska sångare
Födda 1940
Levande personer
Män
Fredrika Bremer-förbundet

Fredrika Bremer Förbundet (FBF) är en av Sveriges äldsta kvinnoorganisationer. Det är en idéburen organisation som är partipolitiskt och religiöst obunden och välkomnar alla, oavsett könsidentitet, som medlemmar. FBF arbetar sedan länge med en rad olika frågor, men de tre fokusfrågorna är: ”Fler kvinnor där makten finns”, ”fler män där barnen finns” samt jämställda löner.

Verksamhet
Fredrika Bremer-förbundet består av ett tjugotal lokala kretsar och kretsförbund som finns över hela Sverige. Kretsarna erbjuder en rad olika programkvällar och aktiviteter. Förbundet samarbetar med andra organisationer, både nationellt och internationellt, för att lägga tyngd bakom sina åsikter. Verksamheten är dels opinionsbildande, där man även är en tung remissinstans för jämställdhetsfrågor, dels att dela ut pengar i form av bidrag och stipendier från ett stort antal fonder och stiftelser. Fredrika Bremer-förbundet har en representant i regeringens jämställdhetsråd. Förbundets tidskrift Hertha, världens äldsta kvinnotidning, utkommer två gånger per år.

Historia
Förbundet bildades 1884 av Sophie Adlersparre och uppkallades efter författaren och kvinnorättskämpen Fredrika Bremer. Vid sitt grundande hade förbundet som syfte att upplysa kvinnor om deras rättigheter och verka för att de utnyttjade dessa rättigheter, som att till exempel ingå i styrelser för anstalter, samt att informera kvinnor som var berättigade att rösta i kommunalvalen. Förbundets byrå fungerade också som rådgivningsbyrå för kvinnor inom ekonomiska, juridiska och medicinska frågor. Förbundet hade från sitt grundande en framgångsrik funktion som arbetsförmedling för kvinnor. År 1890 hade det fyra heltidsanställda kvinnor på sin byrå i Stockholm för att utföra dessa tjänster.

År 1915 testamenterade armeniern Norayr de Byzance, som varit bosatt i Stockholm och gift med hovfotografen Selma Jacobsson, sin förmögenhet till förbundet.

Fredrika Bremer-förbundet är medlem i International Alliance of Women, den historiskt dominerande internationella kvinnoorganisationen som arbetade för rösträtten, och där även förbundets norska systerförbund Norsk Kvinnesaksforening (även grundat 1884) är medlem.

Ordförande 
Följande personer har varit ordförande för Fredrika Bremer-förbundet:

1884–1903: Hans Hildebrand
1903–1920: Agda Montelius
1920–1937: Lizinka Dyrssen
1937–1949: Hanna Rydh
1949–1958: Elsa Ewerlöf
1958–1959: Elin Lauritzen
1959–1961: Inger Leijonhufvud
1961–1967: Anna-Greta Hybbinette
1967–1970: Astrid Schönberg
1970–1976: Karin Ahrland
1976–1982: Birgitta Wistrand
1982–1985: Monica Påhlsson
1985–1989: Gerd Forssell
1989–1990: Ann Egefalk
1990–1991: Eivor Lilja

1991–1997: Inge Garstedt
1997–2000: Anna-Karin Sjöstrand
2000–2004: Irene Rundberg
2004–2008: Ann Falkinger
2008–2013: Birgitta Wistrand 
2013–2018: Louise Lindfors
2018–2019: Ulrika Kärnborg/tf Christina Knight
2020–idag: Camilla Wagner

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Herta, februari 1922)

Kvinnoorganisationer i Sverige
Feminism i Sverige
Organisationer bildade 1884
Svensk kvinnohistoria
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Kvinnlig rösträtt i Sverige
Slånlav

Slånlav (Evernia prunastri) är en 5–10 centimeter stor lav som gärna växer på buskar och trädstammar, bland annat på slån och ek. Slånlaven liknar gällav, båda är busklavar och har en gråaktig färg. Slånlav kan dock särskiljas från gällav genom att dess bål har ljus undersida (gällav har mörkare undersida). I Sverige är slånlaven en vanlig lav i landets södra delar, men i norr är den mer sällsynt, även om den förekommer upp till Lappland och Norrbotten. Slånlav har länge använts inom parfymindustrin (skördas främst i södra Europa). Den har även ansetts användbar som färgväxt, men har inte använts som detta i någon större omfattning.

Referenser 
Moberg, Roland & Holmåsen, Ingemar. Lavar - en fälthandbok, Interpublishing AB, 1982.

Noter

Externa länkar

Naturhistoriska riksmuseet 

Lavar
Princeps

Princeps (plural principes), latin för "den främste/förste", var i det romerska riket en civil och militär hederstitel. Ursprungligen användes formen principes (civitatis), "de främsta (i staten)" av den styrande nobiliteten i senrepubliken. Princeps senatus kallades den senator som av censorerna placerades främst på senatorslistan, och som alltid tillfrågades först om sin mening. Från och med Augustus blev princeps en del av den kejserliga titulaturen. Den historiografiska benämningen på den tidiga kejsartiden, principatet, är döpt efter princepstiteln. 

Även om princepstiteln hade blivit kejserlig till sin karaktär verkar även andra senatorer ha kunnat vara princeps senatus när kejsaren var frånvarande. Historia Augusta påstår till exempel att Valerianus var "främst i senaten" år 238 under Maximinus Thrax och Gordianus I, och även under Decius regeringstid, samt att Tacitus var den med rätt att tala först i senaten när han utropades till kejsare.

En annan titel var princeps juventutis, "ungdomens förste", eller den främste i det romerska riddarståndet. Under kejsartiden gavs den som hederstitel till Augustus dottersöner Gaius och Lucius Caesar, och senare till andra tilltänkta efterträdare i kejsarfamiljen. Den sista kända princeps juventatis var Valentinianus II

Källor 

Romerska titlar
Moonmadness

Moonmadness, den symfoniska rockgruppen Camels fjärde album utgivet 1976. Detta var det sista albumet för Camel med Doug Ferguson som basist. Många anser att detta är ett av de bästa albumen inom den progressiva rocken.

Låtlista
Aristillus - 1:56
Song within a Song - 7:13
Chord Change - 7:43
Spirit of the Water - 2:06
Another Night - 6:55
Air Born - 5:02
Lunar Sea - 09:07

Musikalbum 1976
Blåslav

Blåslav (Hypogymnia physodes) är en bladlav som ingår i släktet Hypogymnia, och familjen Parmeliaceae.

Blåslav är en av Sveriges och Europas absolut vanligaste lavar. Den kan nog till och med räknas som den vanligaste laven på hela det norra halvklotet.

Blåslaven trivs bäst på stammar och grenar av diverse träd och buskar, men förekommer också på stenar och klippor. Underlag skapade av människa är också lämpliga såsom gärdesgårdar, gamla lador, staket, hustak med mera, ja till och med bilar som parkerats för länge i naturen duger bra.

Bålen är bladlik, ljusgrå på ovansidan och mörkbrun till nästan svart på undersidan. Inne i bålen bildas ett luftrum och laven ser därför lite uppblåst ut. Många bålflikar är öppna och på insidan av dessa öppningar bildas små vegetativa spridningsenheter

Blåslav är snarlik Kavernularia (Cavernularia hultenii) men den arten är klart mindre till storleken. Den har dessutom håligheter på bålens undersida (vilken är mörkt brun och med håligheterna liknar det knäckebröd), vilket blåslav aldrig har.

Källor

Externa länkar 

Lavar
Mora (språkvetenskap)

Mora, (av latinets mora, 'fördröjning') tidsenhet som inom fonologin motsvarar det kortaste uttalbara ljudets längd i ett språk. I vissa språk, exempelvis japanska utgör en mora språkets minsta betydelseskiljande enhet.

Mora förväxlas ofta med stavelser. En vanlig missuppfattning är att det japanska versmåttet haiku utgår från stavelser medan det i själva verket utgår från mora.

En eller flera mora utgör tillsammans en stavelse. En stavelse som består av en mora kallas monomoraisk, om den har två mora kallas den bimoraisk och om den har tre mora kallas den trimoraisk. Trimoraiska stavelser kallas ibland även pluti när man talar om sanskrit.

Japanska 
Mora (モーラ) används inom japanskan som en ljud-tidsenhet. I många japanska dialekter ska varje mora ta ungefär lika lång tid att säga.

I de japanska skriftspråken katakana och hiragana, samt det föråldrade manyōgana, utgör alla tecken i regel en mora var. I de fall där ett par (eller digraf, till exempel きょ "kyo") av ett fullstort och ett halvstort kanatecken hittas räknas de två tillsammans som en mora.

Exempel

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Fonologi
Versmått
Patrick Ekwall

Patrick Ekwall, född 16 juli 1965 i Landskrona, är en svensk sportjournalist. Han var mellan 1994 och 2016 verksam på TV4:s sportredaktion; sedan 2017 är han verksam på Kanal 5.

Ekwall var knuten till TV4 under 23 år när hans avtal inte förlängdes 31 december 2016. År 2017 blev Ekwall ambassadör för Leo Vegas Sport och anlitades av Discovery Sports Network (Kanal 5, Kanal 9, Eurosport). Han producerade "Ekwall Show" i 20 program, en pratshow om sport där han själv är programledare. Programmet har sänts på Eurosport 1.

Biografi

Tidiga år 
Ekwall bodde en kort tid i Landskrona innan föräldrarna skilde sig och han flyttade till Malmö med sin mor. Där växte han upp i stadsdelen Lindängen (Vårsången). Fadern var inte närvarande efter skilsmässan, och hans mor försörjde ensam tre barn. Ekwall inledde sin sportjournalistkarriär redan som 16-åring, då han började jobba för tidningen Kvällsposten. Först var han redigerare, men sedermera även skribent på sportsidorna. Han var kvar på Kvällsposten i tio år och blev därefter frilansare. Under en period skrev han för tidningen Arbetet.

TV-karriär 
År 1993 blev Ekwall anställd av TV4:s lokala fönster "TV-Skåne", där han var sportchef och programledare för Sveriges första dagliga lokala nyhetsprogram med enbart sport, Skåne-Sporten. Ett år senare värvades Ekwall till TV4:s nystartade dagliga sportsändningar, där han ingick i en grupp med bland andra Peter Jihde, Robert Perlskog, Artur Ringart, Jens Tolgraven och Peter Eng. Han bevakade inledningsvis friidrott, men övergick sedan till att vara kanalens krönikör. Som krönikör ger Ekwall sin syn på aktuella sporthändelser, såväl i TV4:s dagliga sportsändningar som i sin blogg på fotbollskanalen.se, som startades 2005.

Ekwall har framförallt bevakat fotboll för TV4 (alla stora mästerskap), men även handbollsmästerskap samt en hel del friidrott. Han har producerat ett antal sportdokumentärer samt varit programledare för bland annat Fotbollskanalen Europa, Exklusivt Ekwall och Ekwall vs Lundh. Han har även varit krönikör för Sporten.

Patrick Ekwall är sedan 1996 ansvarig för TV-laget i fotboll. År 2007 deltog Ekwall i danstävlingsprogrammet Let's Dance, där han tävlade med Carin da Silva. Han har sedan 2011 det egna klädmärket Difficult By P. 2012 släppte Ekwall bloggsamlingen "Svår, svårare Ekwall" i bokform och sedan 2013 gör han podcasten "Pådden" tillsammans med Expressens Mats Olsson. År 2017 startade han den dagliga podcasten "Tilläggstid", en podcast om fotboll, tillsammans med Viasats Claes Andersson samt utgav den självbiografiska boken Vill du så kan du: 35 år i sportjournalistikens tjänst.

Privatliv 
Ekwall var från 2017 gift med Hannah Ekwall (1982–2021) som han har en dotter med. Ekwall blev änkling i februari 2021 då hans hustru dog i bröstcancer.

Bibliografi

Ekwall, Patrick (2017). Vill du så kan du. Stockholm: Lava Förlag

Källor

Noter

Externa länkar 

Födda 1965
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska sportkommentatorer
Män
Levande personer
Brommabor
Deltagare i Let's Dance
Personer från Landskrona
Svenska journalister under 2000-talet
Spelare i BK Olympic
Journalister från Malmö
Andy Devine

Andy Devine, född 7 oktober 1905 i Flagstaff, Arizona, död 18 februari 1977 i Orange, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare kanske mest känd för sin speciella röst och för olika roller som komisk birollsfigur i western-filmer.

Devine spelade amerikansk fotboll i college, vilket ledde till hans första roll i stumfilmen The Collegians (1926). Under hela sin karriär medverkade han i hundratals filmer.

Hans lite konstiga röst, orsakad av en olycka i ungdomen, blev ett av Devines starkaste kort, folk mindes den rösten.

Devine dog i leukemi 1977.

Filmografi i urval 

 

 (röst)

Externa länkar 
Andy Devine på Internet Movie Database

Födda 1905
Avlidna 1977
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Sveaparken

Sveaparken är en park i centrala Örebro. Parken sträcker sig mellan Behrn Arena och Sveaskolan. I ytterkanten av parken ligger Bygärdesbäcken. 

Sveaparken tillkom i samband med 1884 års stadsplan av Söder. Den hette först Östra Allén, men år 1901 uppdelades Östra Allén i Sveaparken och Sveavägen. I Stadsfullmäktiges protokoll från den 28 november 1900 finns ingen anteckning om namnets tillblivelse. Enligt Sällskapet Gamla Örebro kan det komma från Esaias Tegnérs dikt Moder åt oss alla. Det var vid sekelskiftet vanligt att döpa platser efter Svea . 

På 1844 års stadskarta fanns angivet att Svea kanal skulle dras fram ungefär där Sveaparken ligger idag. Det är möjligt att parken fått sitt namn efter kanalen, och att parken från början var ett reservat för kanalens framdragande.

I början av 1900-talet och enligt stadskartan från 1901 kallades Sveaparken för "ny allmän folkpark", men någon "folkpark" i nutida mening har den inte varit. Den fanns dock förr en musikestrad i parken.

Intill Sveaparkens södra ända har ett stort bostadshus byggts. Huset tillhör bostadsrättsföreningen Svea park. Byggets laglighet ifrågasattes år 2007, för att en del av Bygärdesbäcken hade tagits i anspråk. 

Under upploppen i Sverige 2022, var Sveaparken skådeplats för våldsamma konfrontationer, där flera polisbilar sattes i brand.

Referenser

Webbkällor
Om Sveaparken på Örebro kommuns hemsida

Grönområden i Örebro
Jonny Rödlund

Jonny Erik Gunnar Rödlund, född 22 december 1971 i Västerås, svensk fotbollstränare och före detta fotbollsspelare. Redan som 17-åring spelade han 16 matcher och gjorde tre mål när IFK Norrköping tog sitt SM-tecken 1989. Han gjorde två mål för Sverige i OS- turneringen 1992 i Barcelona. Rödlund gjorde också 2 träningslandskamper i A-landslaget. Först 14 februari 1990 mot Förenade Arabemiraten och sedan 2 februari 1992 mot Australien.

Han spelade i sex olika länder under sin aktiva karriär, där första resan blev till det belgiska laget Anderlecht och vid 16 års ålder spelade Rödlund i engelska Manchester United där han regerade som ungdomsproffs och mittfältare.

Meriter 
 Svensk mästare 1989
 Svensk cupvinnare 1991
 U21-EM, silver 1992
 Olympiska sommarspelen 1992
 2 A-landskamper
 21 OS-landskamper
 20 U21-landskamper
 30 J-landskamper
 16 P-landskamper

Referenser

Externa länkar

Jonny Rödlund på national-football-teams.com
Landslagsstatistik på svenskfotboll.se

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1992
Fotbollsspelare i IFK Norrköping
Spelare i BK Häcken
Spelare i Västerås SK Fotboll
Fotbollsspelare i Degerfors IF
Spelare i SC Braga
Spelare i FC Energie Cottbus
Spelare i Enköpings SK Fotboll
Spelare i Skiljebo SK
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Tränare i Syrianska IF Kerburan
Män
Födda 1971
Levande personer
Idrottare från Västerås
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Svenska idrottsledare under 2000-talet