kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alumn

En alumn (av latinets alumnus, elev; plural mask. alumni, plural fem. alumnae, försvenskad plural alumner) är en tidigare student från en gymnasieskola, universitet eller högskola. 

I vissa länder finns ett utbrett system av alumnföreningar vid landets akademiska lärosäten. Vid många amerikanska universitet blir alla studenter automatiskt upptagna i alumnföreningar när de tar examen, och föreningarna har ett nära samarbete med respektive universitet. Framgångsrika alumner hjälper ibland sina gamla universitet med pengar och kontakter. Under 1990-talet har det blivit allt vanligare att inrätta alumnföreningar vid svenska universitet och högskolor, inte minst för att öka kontakterna till näringsliv.

Ordet alumn

I latinet 
I latinsk grammatik böjs substantiv beroende på kasus, genus (maskulinum, femininum och neutrum) och numerus (singular och plural). Det latinska ordet "alumnus" har således fyra former i nominativ: "alumnus" (maskulinum, singular), "alumna" (femininum, singular), "alumni" (maskulinum, plural), och "alumnae" (femininum, plural).,  Den försvenskade formen är dock likadan för såväl män som kvinnor, vilket är "alumn" (singular) och "alumni" (plural).

I svenskan 
Ordet alumn, som enligt svenska ordböcker har använts sedan 1835 i betydelsen elev, har på 1990-talet inlånats på nytt från amerikansk engelska i sin nuvarande betydelse. Det motsvarar de gamla svenska läroverkens så kallade föredetting-föreningar (av orden "före detta") såsom Växjöstudenternas förbund, Örebro-Karolinarna eller Gamla Lundsbergare. I samband med att svenska Språkrådet i Stockholm utfärdade sin rekommendation att i svenskan använda formerna alumn (singular) och alumner (plural), förekom viss kritik i media mot att de försvenskade formerna lät märkliga.

Svensk alumnverksamhet på universitets- och högskolenivå

Fristående alumngrupper 
 Kamratföreningen vid handelshögskolan i Stockholm
Chalmersska Ingenjörsföreningen

Se även 
Lista över alumner från Lunds universitet
Chalmersska Ingenjörsföreningen

Svensk alumnverksamhet på gymnasienivå 
 Föreningen Gamla Beskowiter
 Gamla Fjellstedtare
 Föreningen Gamla Lundsbergare
 Gevalieses-Alumni
 Växsjöstudenternas förbund
 Tekniska Föreningen i Örebro
 Samfundet Örebro-Karolinarna
 Gamla Hvitfeldtare http://gamlahvitfeldtare.se/
 Föreningen Solbackapojkarna http://solbackapojkarna.se

Referenser

Externa länkar 
 

Academica
Latinska ord och uttryck
Alumner
Hassle-Bösarps kyrka

Hassle-Bösarps kyrka är en kyrkobyggnad i byn Hassle-Bösarp omkring två kilometer söder om Skurup. Den tillhör Skurups församling i Lunds stift.

Kyrkan är belägen på en höjd omgiven av ett kuperat odlingslandskap.

Kyrkobyggnaden
Hassle-Bösarp fick sin första kyrka på 1500-talet, men den vet man inte mycket om. Den kyrkan revs på 1860-talet för att ge plats åt en större kyrka.

Den nya kyrkan i nyromansk stil byggdes efter Peter Boisens ritningar och har långhus, en absidformad sakristia, samt ett västtorn med spira. Byggmästare var H. Möller. De ursprungliga ritningarna gjordes av Helgo Zettervall.

Kyrkan invigdes 1866. Den är byggd av tuktad gråsten och kalkstenskvadrar som delvis kommer från den rivna kyrkan. Det finns även inslag av tegel. Kyrkan har kvastade och vitmålade putsfasader, med en rundbågefris längs takfoten. Utvändigt ser kyrkan likadan ut nu som när den var färdigbyggd.

1936 skedde en invändig ommålning under ledning av arkitekten Eiler Græbe. 1983 moderniserades utrymmena under läktaren. Då inrättades bland annat en toalett.

Kyrkan renoverades utvändigt 2003, men har synliga sprickor i fasaden. Dessa förvärrades vid jordbävningen 2008. Då uppstod nya sprickor, både utvändigt och invändigt. Detta dokumenterades av Sweco i början av 2009. Invändigt renoverades kyrkan senast 2005–2006.

Vid en arkeologisk undersökning 1962 hittades i en mosse norr om den nuvarande kyrkan en trolig offerplats från sen järnålder, cirka 300-400 e.Kr., med skelett från människor, en häst och andra fynd.

Inventarier
 Altaruppsatsen av snidad ek dateras till 1653 och kommer från den gamla kyrkan.
 Predikstolen är målad i grått och har förgyllda detaljer.
 Den sexkantiga dopfunten från 1871 är gjord av cement.
 Dopfatet är av mässing.
 En ljusstake av malm är från 1650.
 Ljuskronorna har en gång tillhört prinsessan Sofia Albertina och hängde på 1700-talet på Drottningholms slott.
 På södra väggen i koret hänger en kollektbricka från 1815.
 Mattan framför altaret är vävd av Hellevi Nilsson-Kjellhard 1955.
 På golvet i vapenhuset finns gravstenar från den gamla kyrkan.
 Kyrkklockan är gjuten i Malmö 1745 och blev omgjuten 1946.
 Ett triumfkrucifix från slutet av 1200-talet förvaras numera i Lunds universitets historiska museum.

Orgel
Den nuvarande orgeln byggdes 1867 av Johan Nikolaus Söderling, Göteborg och är mekanisk.

Källor
 Hassle Bösarps kyrka. Antikvarisk kontroll, 2005
 Skurups församling
 Sweco
 
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare

Vidare läsning

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Skurups kommun
Kyrkobyggnader invigda 1866
Byggnader ritade av Helgo Zettervall
1866 i Sverige
Järpen

Järpen är en tätort i Undersåkers distrikt (Undersåkers socken) i västra Jämtland samt centralort i Åre kommun. Orten är belägen vid Järpströmmens mynning i Liten 25 kilometer öster om Åre och 73 kilometer väster om Östersund, med drygt 1 500 invånare.

Historia
Järpen hyser ruinerna av en skans vid namn Hjerpe Skans. Denna var en försvarsanläggning under karolinernas tid och tidigare.

Järpen var och är belägen i Undersåkers socken och ingick efter kommunreformen 1862 i Undersåkers landskommun. I denna inrättades för orten 3 november 1905 Järpens municipalsamhälle som sedan upplöstes 31 december 1958.

Befolkningsutveckling

Samhället
Järpen har affärer, restauranger, bensinstationer, biograf, bank, systembolag, apotek, sporthall och offentlig service. 

År 1981 uppförde Undersåkers församling ett kapell i samhället, Järpens kapell.

Näringsliv
Förutom offentlig förvaltning finns även Lundhags-fabriken, som tillverkar kängor och andra friluftskläder. 
Norrmontage, tillverkare av transformatorstationer.

Utbildning
I Järpen finns Åre gymnasieskolas skid-, fordons- samt hotell- och restaurangutbildningar.

I Järpen finns det även en förskoleklass-års kurs 6 skola

Sport
Föreningen Järpens IF har fotbollslag och ishockeylag. Här finns längdskidåkningsklubben Järpens SK. 
Skidåkarna Thomas Wassberg,  Anna Carin Zidek, Jan Ottosson och Torgny Mogren har gått på gymnasiet, som då hette Racklöfska gymnasiet.
Ishockeyspelarna och bröderna Henrik Lundqvist och Joel Lundqvist har Järpens IF som moderklubb.

Kända personer bördiga från Järpen
Lars Molin, författare och regissör

Noter 

Orter i Åre kommun
Tätorter i Sverige
Centralorter i Jämtlands län
S Club 7

S Club 7 är en brittisk popgrupp som bildades 1999. Sju personer valdes ut av cirka 10 000 sökande. När Paul Cattermole lämnade gruppen 2002, bytte gruppen namn till S Club.

Gruppen splittrades 2003, men återförenades 2014. Gruppens upphovsman var den engelske tv-producenten och artistmanagern Simon Fuller som även skapat TV-formaten So You Think You Can Dance och Idols samt bandet Spice Girls.

Medlemmar 
 Tina Barrett, född 16 september 1976 i London.
 Paul Cattermole, född 7 mars 1977 i St Albans, Hertfordshire, död 6 april 2023 i Dorset.
 Jon Lee, född 26 april 1982 i Devon. Är nu med i musikaler.
 Bradley McIntosh, född 8 augusti 1981 i London.
 Jo O'Meara, född 29 april 1979 i Romford.
 Hannah Spearritt, född 1 april 1981 i Great Yarmouth. Hon medverkar i filmerna Agent Cody Banks 2 och Seed of Chucky, bägge från 2004.
 Rachel Stevens, född 9 april 1978 i London. Hon gav 2004 ut albumet Funky Dory.

Diskografi 
Studioalbum
 1999 – S Club
 2000 – 7
 2001 – Sunshine
 2002 – Seeing Double

Samlingsalbum
 1999 – Christmas Special 99
 2002 – Don't Stop Movin'
 2003 – Best - The Greatest Hits of S Club 7

Singlar
1999 – "Bring It All Back" (UK #1)
1999 – "S Club Party" (UK #2)
1999 – "Two in a Million" / "You're My Number One" (UK #2)
2000 – "Reach" (UK #2)
2000 – "Natural" (UK #3)
2000 – "Never Had a Dream Come True" (UK #1)
2001 – "Don't Stop Movin' " (UK #1)
2001 – "Have You Ever" (UK #1)
2002 – "You" (UK #2)
2002 – "Alive" (UK #5)
2003 – "Say Goodbye" / "Love Ain't Gonna Wait for You" (UK #2)

Filmografi 
 1999 - S Club 7 in Miami (TV-Serie)
 2000 - S Club 7 in L.A (TV-Serie)
 2001 - S Club 7 in Hollywood (TV-Serie)
 2002 - Viva S Club (TV-Serie)
 2003 - S Club - The Movie (S Club - Seeing Double)

Referenser

Noter

Se även 
 S Club 8

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Diskografi på Discogs

Brittiska popgrupper
Brittiska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1999
Musikgrupper upplösta 2003
Musikgrupper från London
Album utgivna på A&M Records
Rachel Stevens

Rachel Lauren Stevens, född Rachel Lauren Steinetski 9 april 1978 i London, England, är en brittisk sångare. Hon var från 1999 till 2003 medlem av gruppen S Club 7; därefter har hon satsat på en solokarriär.

Biografi
1998 följde Stevens med sin bror som skulle gå på audition för en ny popgrupp. Medan hon väntade, fångade hon domarnas uppmärksamhet och utvaldes tillsammans med 6 andra ungdomar till medlem av S Club 7. Efter gruppens splittring 2003 lanserades Stevens som soloartist och fick en stor hit med låten Sweet Dreams My LA Ex. 2008 blev Stevens tvåa i den brittiska versionen av Let's Dance.

Diskografi

Studioalbum
 Funky Dory (29 september 2003)
 Come and Get It (17 oktober 2005)

Singlar
 "Sweet Dreams My LA Ex" (15 september 2003) (UK #2)
 "Funky Dory" (8 december 2003) (UK #26)
 "Some Girls" (12 juli 2004) (UK #2)
 "More More More" (4 oktober 2004) (UK #3)
 "Negotiate With Love" (28 mars 2005) (UK #10)
 "So Good" (4 juli 2005) (UK #10)
 "I Said Never Again (But Here We Are)" (3 oktober 2005) (UK #12)

Referenser

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Generation Rachel
 

Födda 1978
Kvinnor
Brittiska sångare
Levande personer
Personer från Southgate
India Museum i London

"India Museum i London" bildar en del av Victoria and Albert Museum och dessförinnan en del av South Kensington Museum, och torde vara ett av de på indiska föremål rikaste, som finns i världen. Det bildades 1880 genom utbrytning ur East India House, som då inskränktes till den egentliga förvaltningen, India Office. 

Det består av salar och gallerier innehållande indiska skulpturer, avstöpningar av
arkitektoniska delar från indiska tempel och offentliga byggnader, modeller av städer, hus, fabriker, tillverkningsmetoder med mera. För övrigt finns alla möjliga etnografiska föremål: tyg, smycken, vapen, redskap, musikinstrument, alster av olika slags konstfärdighet, och så vidare En avdelning innehåller prov på alla moderna produkter från Indien. 1882 utställdes i Stockholm ett urval av föremål från India Museum.

Källor
 

Museer i London
Ugglan
Museer invigda 1801
Hannah Spearritt

Hannah Spearritt, född 1 april 1981 i Great Yarmouth, är en brittisk skådespelerska och tidigare sångerska. Efter att ha varit medlem i musikgruppen S Club 7 övergick hon då gruppen splittrades till att arbeta som skådespelerska.

Filmografi (ett urval) 
 2007 - Primeval 
 Marple: At Bertram's Hotel (2007) 
 Agent Cody Banks 2: Destination London (2004) 
 Seed of Chucky (2004)

Externa länkar 
 

Brittiska skådespelare
Födda 1981
Kvinnor
Levande personer
Personer från Great Yarmouth
Falsk som vatten

Falsk som vatten är en 102 minuter lång svensk thrillerfilm från 1985.

Handling
Förläggaren John lever i ett passionslöst äktenskap. Genom sitt arbete träffar han poeten Clara. John förälskar sig i Clara och ordnar en lägenhet åt henne i ett rivningshus han äger. Men snart börjar det hända konstiga saker i Claras lägenhet.

Om filmen
Malin Ek belönades med en guldbagge för sin roll som kvinnlig poet, och Hans Alfredson belönades med en guldbagge för bästa regi.

Hans Alfredson har skrivit manus och regisserat, och manuset är löst baserat på Hans Alfredsons novell '"Kommissariens sista fall" ur kriminalnovellsamlingen Lagens långa näsa.

Titeln "Falsk som vatten" är ett citat från Shakespeares Othello.

Rollista (i urval)

 Malin Ek - Clara
 Sverre Anker Ousdal - John
 Marie Göranzon - Anna
 Stellan Skarsgård - Stig
 Örjan Ramberg - Carl
 Lotta Ramel - Fia
 Philip Zandén - Jens
 Catharina Alinder - Tina
 Martin Lindström - Lill-John
 Magnus Uggla - Schüll
 Folke Lindh - Den gamle mannen
 Ing-Marie Carlsson - Göteborgskan
 Gunilla Olsson - Den nya hyresgästen
 Jan Wirén - Doktor
 Carl-Olof Alm - Kommissarien
 Hans Alfredson - Claras pappa
 Tage Danielsson - Partygäst

Källor

Filmer 1985
Svenska thrillerfilmer
AB Svenska Ord
Filmer i regi av Hans Alfredson
Filmer vars regissör belönades med Guldbaggen för bästa regi
Filmer vars kvinnliga huvudrollsinnehavare belönades med Guldbaggen för bästa kvinnliga huvudroll
Svenskspråkiga filmer
Sverige på film
Svenska 1980-talsfilmer
Klockstapel

En Klockstapel är en typ av torn och en särskild konstruktion, i form av en galge eller bock, för upphängning av kyrkklockor. Klockstapeln finns främst i Skandinavien, i norra Tyskland (i till exempel Sydslesvig) och i Nederländerna. Den är en utveckling av den sydeuropeiska kampanilen.

Beskrivning
Då kyrkklockor blev vanliga hängdes de antingen i ett torn på själva kyrkan såsom var vanligt i Frankrike och England eller i en huv över dess galvelröste, eller så som i Italien i ett fristående torn, kampanil.

I Sverige hängdes klockorna först oftast i små klocktorn eller huvar på kyrktaken, men i takt med att tyngre klockor blev vanliga blev också klockstaplarna vanliga. De äldsta klockstaplarna hade en konstruktion som torde ha framvuxit hur nordisk träbyggnadstradition och är besläktad med stavverkskonstruktionen.

Två huvudsakliga grundtyper finns:

 Klockbocktypen har ett antal, vanligen tre grova hjärtstolpar i rad, förstävade genom sneda bjälkar.
 Klocktornstypen har ett system av resta stolpar, ofta något lutande samman, på en 4- eller 8-kantig plan.

De äldsta klockstaplarna var öppna och stolparna spånklädda men de flesta klockstaplar har i senare tid klätts in med bräder. Huvens form har varierat från enkla eller korsade sadeltak till svängda eller rent barocka former. Spiran bibehölls i reducerad form som ett avslutande krön på huven. Den barocka tornformen blomstrade särskilt i Norrland under 1700-talet.

På 1700-talet blev det åter brukligt att hänga klockorna i kyrkans torn, och i många fall byggdes nya kyrktorn där sådana tidigare saknats. Klockstaplarnas ursprungliga plats var på kyrkogården men lades senare gärna på en höjd i dess grannskap.

Under senare delen av 1900-talet blev det åter vanligt med fristående klockstaplar vid kyrkbyggen. Traditionellt sett har dessa klocktorn vanligen varit uppförda i trä, men i de moderna varianterna förekommer ett bredare urval av material.

Bilder

Noter

Se även
 Beffroi
 Klocktorn

Externa länkar

Byggnadstyper
Kyrklig exteriör
Klocktorn
Första sikhkriget

Första sikhkriget utkämpades mellan den sikhiska riket och det Brittiska Ostindiska Kompaniet mellan 1845 och 1846. Det resulterade i delvis underkastelsen av sikhiska riket.

Historia

Under brittiske generalguvernören Henry Hardinge (1844-1848) invecklades britterna i Indien i strider i Punjab, sedan grundläggaren av sikhernas därvarande rike, den med Storbritannien förbundne Ranjit Singh, avlidit 1839. Hans välrustade här (khalsa) blev under den ökande anarkin i Punjab innehavare av den egentliga statsmakten, och khalsan ryckte 1845, uppmuntrade av de brittiska motgångna i Afghanistan, in på brittiskt område. 

Detta första sikhkrig avslutades efter blodiga strider genom den hårdvunna brittiska segern i slaget vid Sobraon och huvudstaden Lahores intagande. Sikharméns makt inskränktes, vid den nye rajans sida ställdes en brittisk resident, Henry Lawrence, och brittiska trupper förlades tills vidare i garnison i flera av Punjabs städer.

Se även
Andra sikhkriget

Källor 

Sikhism
Indiska krig
Ugglan
Indien under 1800-talet
Omelett

Omelett (franska: omelette) är en maträtt gjord på ägg, med eller utan andra ingredienser. Äggen vispas ihop till en smet som gräddas, vanligen bara på ena sidan, i en stekpanna eller ugn. Maträtten finns i olika varianter, med eller utan fyllning.

Beskrivning

Varianter
Ofta tillsätts lite vatten, mjölk eller grädde till smeten innan gräddning. För konsistens och smak kan också kryddor, mjöl och ost tillsättas. Innan smeten har hällts i pannan eller innan omeletten har stelnat helt kan man även tillsätta andra saker, ofta småskurna, som till exempel skinka, korv, svamp, grönsaker eller räkor. Alternativt kan detta, eller till exempel en stuvning, tillsättas efter gräddningen. Omeletten kan serveras öppen eller hopvikt, då ofta med eventuell fyllning inuti vikningen.

En omelett på smet som även innehåller kokt, tärnad potatis, rökt eller rimmat fläsk och lök benämns bondomelett. Den serveras "öppen", det vill säga ovikt. En provensalsk omelett innehåller en motsvarande blandning av fint skurna tomater, hackad gul lök och persilja, smaksatt med vitlök.

En enkel omelett på ägg, eventuellt med vatten, mjölk eller grädde samt kryddor kallas i Sverige ibland för "fransk omelett". Denna serveras ofta dubbelvikt över en stuvning eller liknande maträtt.

Ibland serveras omelett som dessert. Då fylls den med sylt, frukt eller liknande.

Relaterade rätter
Omelett är en av många olika rätter som tillagas med en äggsmet. Om smeten kompletteras med exempelvis mer mjöl, rörs/vispas under gräddning eller används som fyllning kan den ingå i andra maträtter:

smeten används som fyllning i annan mat (som pastagratäng eller paj) = äggstanning
smeten rörs under gräddningen om till en grovkornig röra = äggröra
större mängd mjöl och mjölk tillsätts till omelettsmeten = pannkaka eller plättar (med än mer mjöl samt socker får man en sockerkakssmet)

Historik

Namn och utveckling
Omelett har fått sitt namn efter franskans omelette. Namnet bildades ur gammalfranska amellette (av alumel[l]e, 'platta'), påverkan från latinets ovum, 'ägg'.

Omelett är en maträtt med ursprung i Mellanöstern och antas ha kommit till Europa via Nordafrika. Den har också utvecklats i traditionella varianter i andra länder, såsom den berömda spanska tortillan (bondomelett) och italienska frittatan, men till exempel även på olika håll i Asien. Den har fått speciellt genomslag genom det franska köket, där namnet omelette är känt sedan 1500-talet.

Rekord
19 mars 1994 tillagades en 128,5 m² stor omelett i Yokohama i Japan. Omeletten, som innehöll 160 000 ägg noterades i Guinness rekordbok som värdens största. 2002 tillverkades en kanadensisk omelett på 2 950 kg som därefter övertog världsrekordet. 

Gällande världsrekord sattes 11 augusti 2012 i portugisiska Santarém. Denna omelett nådde en vikt på 6 466 kg, fyllde en stekpanna med diameterna 10,3 meter och innehöll 145 000 ägg.

Referenser

Externa länkar 
 Recept på bondomelett

Äggrätter
Franska maträtter
Hyllmeter

Hyllmeter är en måttenhet för omfånget av samlingarna i bibliotek och arkiv, nämligen den sammanlagda längden i meter av alla bokhyllor. En hyllmeter är helt enkelt en meter hyllplan med böcker, om bokhyllan har flera hyllplan räknas dessa ihop. Det vill säga en fem meter lång bokhylla med 4 hyllplan motsvarar 20 hyllmeter.

Ett annat mått för samlingarnas omfång är antalet volymer (böcker, bokband), som i medeltal uppgår till 33 volymer per hyllmeter för folkbibliotek och 40 volymer per hyllmeter för forskningsbibliotek. Det sammanlagda antalet boksidor kan uppskattas till 20 000 sidor per hyllmeter.

En typisk bokhylla som Ikea Billy med 80 cm bredd (invändigt 76,3 cm) och sex hyllplan rymmer 4,58 hyllmeter. År 1920 uppgick Uppsala universitetsbiblioteks bokbestånd, som då var landets största, till 17 984 hyllmeter. År 2013 uppgick Kungliga bibliotekets samlingar till 140 000 hyllmeter, varav 70 000 hyllmeter eller 2,7 miljoner volymer var böcker. Det svenska Riksarkivet omfattar 130 000 hyllmeter (1995). Världens största bibliotek är Library of Congress i Washington DC, som omfattar 850 000 hyllmeter och 128 miljoner volymer, varav 29 miljoner böcker (2004).

Externa länkar
 Hur lång är en hyllmeter? Bevarandeenheten, Kungliga biblioteket
 Hur många böcker går det på en hyllmeter? Bevarandeenheten, Kungliga biblioteket

Arkivväsen
Biblioteksväsen
Informationsenheter
Längdenheter
Andra sikhkriget

Andra sikhkriget utspelades 1848-1849 mellan sikhiska riket och Brittiska Ostindiska Kompaniet. Det resulterade i underkastelsen av sikhiska riket och annekteringen av Punjab och vad som sedermera blev ostindiska kompaniets nordvästra gränsprovinsen.

Historia

Sikhernas armé (khalsa) sökte snart efter första sikhkriget hämnas sitt nederlag, två brittiska officerare lönnmördades i garnisonsstaden Multan (1848), och detta blev signalen till en allmän folkresning mot britterna i hela Punjab. Det andra sikhkriget gav först britterna den blodiga pyrrhussegern vid slaget vid Chillianwala (13 januari 1849), men avslutades efter lord Goughs seger vid Gujrat (21 februari samma år) med Punjabs förvandling till en brittisk provins. 

Bröderna Henry och John Lawrence lyckades på förvånansvärt kort tid som styresmän över det nyförvärvade området där återställa lugn och ordning samt genom rättvis och upplyst förvaltning vinna befolkningens förtroende i så hög grad, att Punjabs lojalitet förblev orubblig under det hårda prov, för vilket den snart skulle utsättas under det stora sepoyupproret. Punjabs pacificering genomfördes under generalguvernören lord Dalhousie (1848-1856).

Se även
Sir Charles James Napier

Källor 
 

Indiska krig
Sikhism
Ugglan
Indien under 1800-talet
Östersjömaran

Östersjömaran var en distanskappsegling som seglades 1994–2007. Tävlingen grundades av Christer Roman, Bengt Jörnstedt och Lars Agvald och arrangerades av Oxelösunds Segelsällskap. Syftet var att främja sjömanskap genom att segla långa sträckor till havs med endast två personer ombord där banans längd krävde samarbete och uthållighet av besättningen. 

Östersjömaran var en tvåmans non-stopsegling, den enda i Skandinavien. Sträckan som seglades med start och mål i Oxelösund var omkring 600 sjömil, (jämför med Gotland Runts 315 sjömil). Under de första åren hade banan olika sträckningar, exempelvis in i Finska viken fram till ryska gränsen eller ned till Bornholm.

Seglingen genomfördes enligt LYS och IMS handikapp. 2005 års arrangemang hade klasser för LYS och ”Scratch”, snabbast seglad båt banan runt utan handikapp, och LYST vilket är för seglare så ovanligt som personligt mätetal. Flerskrovsbåtar seglade i en egen startgrupp separerad från kölbåtar. 

2007 blev det sista året för Östersjömaran. Till 2008 ersattes tävlingen av Watski 2 Star Baltic med radikalt ändrade regler.

Referenser

Externa länkar 
 Östersjömaran 2007
 Östersjömaran nedlagd Läst 19 maj 2008

Kappseglingar
Hugh Gough, 1:e viscount Gough

Hugh Gough, 1:e viscount Gough, född 3 november 1779 i Limerick, död 2 mars 1869 i Booterstown, var en brittisk fältherre. 

Gough inträdde 1794 i armén, vari han 1809 deltog i fälttåget på Iberiska halvön, där han särskilt utmärkte sig i slagen vid Talavera (1809) och Barossa (1810). Gough erhöll 1815 knight-värdighet, befordrades 1830 till generalmajor och fick 1841 överbefälet i kriget mot Kina. Där utmärkte han sig så, att han efter freden utnämndes till baronet och generallöjtnant (1842) samt till befälhavare över trupperna i Ostindien (1843). 

Gough besegrade samma år maratherna vid Maharajpore och sikherna vid Mudki (1845) och slaget vid Sobraon (1846), vilka bedrifter medförde hans kreering till pär (baron Gough, 1846). Under 1849 års fälttåg mot sikherna förde han befälet i den blodiga striden vid Chillianwallah (13 januari), upprev fullständigt sikhernas här vid Gujrat (21 februari) och införlivade kort därefter Punjab i det brittiska imperiet. Samma år upphöjdes han till ”viscount Gough av Goojerat och Limerick”. År 1862 utnämndes Gough till fältmarskalk.

Källor

Brittiska fältmarskalkar
Irländsk adel
Brittiska militärer under 1800-talet
Personer från Limerick (grevskap)
Födda 1779
Avlidna 1869
Män
Ugglan
WP:Projekt Kina
Baronetvärdiga personer