kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marianne Mohaupt

Marianne Anneliese Hannelore Mohaupt, född 17 mars 1934 i Berlin i Tyskland, död 31 juli 1985 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Mohaupt växte upp i Berlin, där hon studerade balett och tog examen i dans- och teaterhistoria. 1951 debuterade hon i Vita hästen på Neue Scala i Berlin med Max Hansen. 1954 kom hon till Malmö Stadsteater, där hon bland annat var med i Ingmar Bergmans uppsättning av Glada änkan. Efter folkparksturnéer med Blåjackor och Nymånen började hon undervisa i rytmik och dans. Hon medverkade i Medea på Göteborgs stadsteater 1962 och efter en del cabaréprogram i Göteborg kom hon till Stockholm och Knäppupp 1963. Hon har varit engagerad vid bland annat Folkteatern, Riksteatern och Fria Proteatern. 

Mohaupt var ogift.

Filmografi

1972 - Barnen i höjden

Teater

Roller

Koreografi

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 
 Marianne Mohaupt på Malmö stadsteater

Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1934
Avlidna 1985
Skådespelare från Berlin
Valentinianus III

Valentinianus III, Flavius Placidus Valentinianus, född 2 juli 419 i Ravenna, död 16 mars 455 i Rom, var västromersk kejsare från 425 till 455. Valentinianus regeringstid karaktäriserades av att Västrom förlorade stora delar av sitt territorium. Vid hans död hade i stort sett hela Nordafrika, hela västra delen av Spanien och huvuddelen av Gallien förlorats.

Han var son till Constantius III (medkejsare till Honorius) och Galla Placidia. Han var därmed barnbarnsbarn till Valentinianus I och den siste kejsaren av Valentinianska dynastin. Han gifte sig med Licinia Eudoxia år 437.

Efter kejsare Honorius död 423 var Joannes västromersk kejsare tills han 425 störtades från makten genom hjälp från Östrom. Den unge Valentinianus blev då västromersk kejsare, men det var modern som utövade hans styre. Under denna tid konkurrerade två fältherrar, Bonifatius och Aëtius, om att utöva den faktiska makten. Aëtius intriger fick Bonifatius att göra uppror mot Rom, genom att vägra lämna sitt befäl i Afrika och eventuellt ha sökt stöd från vandalerna som invaderat Afrika. Bonifatius kallades senare hem av hovet men dog 432 efter att ha skadas i ett slag mot Aëtius. Därefter utövade Aëtius makten vid hovet sedan han tvingat till sig sin ställning genom stöd från barbarer. Aëtius försvarade det västromerska riket med skicklighet och kraft försvara riket, inte minst genom att på ett förnuftigt sätt behandlade de olika barbarfolken och upprätthöll förbindelser med dem. 450 dog Placidia och Valentinianus III, som nu hade eunucken Heraclius som rådgivare, försökte då göra sig oberoende av Aëtius. Dock gjorde Aëtius en ny insats för riket då han 451 besegrade Attila i slaget vid Katalauniska fälten. Valentinianus III dödade dock själv Aëtius år 454. 455 blev Valentinianus mördad av vänner till Aëtius, något som förmodligen arrangerades av senatorn Petronius Maximus, som han svårt förolämpat.

Referenser

Externa länkar

Romerska kejsare
Födda 419
Avlidna 455
Män
Personer i Romerska riket under 400-talet
Lillevi Bergman

Lillevi Margareta Bergman, född 31 augusti 1944 i Brännkyrka församling, Stockholm, död 21 december 1985 i Tyresö församling, var en svensk skådespelare.

Bergman hade en kort filmkarriär under 1960-talets första hälft. Hon debuterade 1962 i Gunnar Hellströms Chans där hon spelade huvudrollen som den 16-åriga Mari Andersson. Hennes rollprestation möttes av beröm och hon spåddes en framtid inom filmbranschen. Hon gjorde sin andra och sista filmroll i 1964 års Blåjackor.

Bergman är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1944
Avlidna 1985
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Elsie Höök

Elsie Marianne Höök, född 20 september 1927 i Södertälje, död 24 november 2017, var en svensk skådespelare.

Filmografi 

 (TV-serie)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 

 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare
Skådespelare från Södertälje
Födda 1927
Avlidna 2017
Kvinnor
Monica Lind

Monica Roselle Jöback, känd under flicknamnet Monica Lind, född 17 april 1941 i Arvika, död 6 juni 2012,
var en svensk skådespelare och sångare. Monica Lind finns representerad i Stora schlagerboken. Hon var från 1966 gift med Arne Jöback (1927–1993) och var mor till musikern Mikael Jöback och sångaren Peter Jöback.

Filmografi

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar
 

Svenska schlagersångare
Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1941
Avlidna 2012
Personer från Arvika
Something's Got to Give

Something's Got to Give är en ofullbordad film från 1962 i regi av George Cukor. Filmen var Marilyn Monroes sista engagemang i Hollywood. Efter Marilyn Monroes död, gjordes en helt ny filminspelning med ny personal. Produktionen med Marilyn Monroe låg länge ovisad. Den sattes slutligen samman till en 37-minutersfilm, vilken 2001 visades som del av en tvåtimmars TV-dokumentär; dokumentären visades första gången 75 år efter Monroes födelse.

Den 1 juni 1962, på sin 36:e födelsedag, kom hon för sista gången till inspelningsplatsen. En vecka senare, den 8 juni, fick hon sparken från filmprojektet. Monroe ersattes därefter av Lee Remick, men då Dean Martin vägrade en annan motspelare lades projektet snart ned.

Rollista 
Marilyn Monroe - Ellen Wagstaff Arden
Dean Martin - Nicholas Arden
Cyd Charisse - Bianca Russell Arden
Tom Tryon - Stephen Burkett
Wally Cox - skoförsäljare
Phil Silvers - försäkringsförsäljare
Steve Allen - psykiatriker
Robert Christopher Morley - Tommy Arden
Alexandria Heilweil - Lia Arden

Externa länkar 
 

Filmer 1962
Engelskspråkiga filmer
Marilyn Monroe
Filmer i regi av George Cukor
Ofullbordade verk
AGCO Corporation

AGCO Corporation, (), en amerikansk multinationell tillverkare av jordbruksmaskiner. AGCO Corporation skapades 1990 då den tyska nyttofordonstillverkaren Klöckner–Humboldt–Deutz lämnade den amerikanska marknaden.

Företaget tillverkar lantbruksmaskiner under bland annat varumärkena Massey-Ferguson, Valtra, Fendt och Challenger.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

 

 
Amerikanska fordonstillverkare
Företag i Georgia
Företag listade på NYSE
Företag bildade 1990
Multinationella företag med huvudkontor i USA
Gwinnett County
Rototilt Group

Rototilt Group AB är ett svenskt verkstadsindustriföretag som tillverkar tiltrotatorer, grävsystem och olika typer av grävredskap. Företagets huvudkontor är beläget i orten Vindeln i Västerbotten.

Historia 
Rototilt Group är ursprungligen en avknoppning från det svenska verkstadsindustriföretaget Indexator (nuvarande Indexator Rotator Systems), som ursprungligen var ett familjeföretag som köptes upp av Allan Jonsson 1973. Jonsson grundade tio år tidigare lyftkranstillverkaren Cranab. Under Jonssons tid inleddes företagets fokusering på rotatorer, och genom uppköpet av det konkursdrabbade företaget Noreco i Umeå 1992, fick man tillgång till produkten och varumärket Rototilt, som utvecklats av Norecos grundare, bröderna Norgren, på 1980-talet. En rototilt är en tiltrotator som gör det möjligt att gräva, rotera och tilta (luta) en grävmaskins redskap i en och samma rörelse.

Verksamhet

Marknader 
Nära en tredjedel av företagets tillverkning går på export, med Norden som huvudsakliga marknad. Företaget har även dotterbolag i Tyskland, Frankrike, Storbritannien, Kanada, Finland och Norge.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
 

Svenska tillverkare av anläggningsmaskiner
Svenska tillverkare av fordonsdelar
Svenska varumärken
Företag bildade 1963
Vindelns kommun
Andrzej Golota

Nation:  

Andrzej Jan Gołota (I USA ofta nämnd under namnet Andrew Golota), född 5 januari 1968, är en polsk boxare som medverkat i fyra matcher om världsmästarbältet i tungvikt utan att ha segrat.

Gołota har varit involverad i fler kontroversiella matcher. Bland annat har han förlorat två matcher mot världsmästaren Riddick Bowe 1996 på diskvalifikation genom låga slag (fick då smeknamnet "The Foul Pole") efter att ha lett stort på poäng. I andra matcher har han blivit slagen KO i rond ett efter att, som staben kring honom hävdat, han fått en panikattack. Så var fallet i mötet med Lennox Lewis om världsmästarbältet 1997.

År 2000 deltog Gołota i den första professionella boxningsmatchen i Kina någonsin då han slog Marcus Rhodes KO i rond tre. Senare samma år mötte han Mike Tyson. Golota fick 2,2 miljoner dollar och Tyson fick tio miljoner dollar. Golota blev nedslagen i rond ett och bröt käken. Han vägrade komma ut för rond tre och lämnade arenan och en upprörd publik kastade öl och popcorn på honom när han gick mot omklädningsrummet. Som anledning till sitt beteende förklarade han senare att domaren ignorerat Tysons smutsiga boxning. Tyson förklarades som segrare på TKO men resultatet ändrades senare till No Contest (NC) då Tyson testade positivt för marijuana.

Efter att ha förlorat på poäng i två matcher gällande en VM-titel 2004, mot Chris Byrd och John Ruiz, båda väldigt omdiskuterade, fick Gołota en ny chans att bli världsmästare. I maj 2005 mötte han WBO-mästaren Lamon Brewster men blev TKO-besegrad i rond ett.

Gołota vann under sin amatörkarriär brons i OS 1988 i Supertungvikt bakom Riddick Bowe och Lennox Lewis.

Källor

Externa länkar 
Andrzej Gołotas officiella webbplats 
 

Födda 1968
Polska boxare
Män
Levande personer
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Polen
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1988
Polska olympiska bronsmedaljörer
Australiens riksvapen

Australiens riksvapen har emun och kängurun som sköldhållare. Skölden är delad i sex fält med motiv hämtade från vart och ett av de sex delstaternas vapen.  Georgskorset med ett lejon och fyra stjärnor står för Nya Sydwales, kronan och två stjärnor ur Södra korset för Victoria, malteserkorset med en krona för Queensland, en törnskata för Sydaustralien, en svart svan för Västaustralien och ett lejon för Tasmanien. Överst finns en samväldesstjärna. Statsvapnet har varit i bruk sedan 1912.

Se även
 Storbritanniens statsvapen
 Nya Zeelands statsvapen

Källor 

Australiens nationalsymboler
Riksvapen i Oceanien
Heraldiska vapen med fåglar
Heraldiska vapen med lejon
Heraldiska vapen med kronor
Heraldiska vapen med kors
Heraldiska vapen med stjärnor
Heraldiska vapen med svanar
Frank Rennicke

Frank Rennicke, tysk trubadur, född 1964 i Braunschweig i Niedersachsen. Hans låtar grundas på nationalsocialistiska teman ackompanjerat med gitarr, som han mestadels framför personligen. Rennicke har ett femtontal album bakom sig och har även fungerat som inspirationskälla för vissa svenska vitmakt-musiker.

Han var tidigare medlem i den tyska nationalsocialistiska organisationen Wiking-Jugend, till dess att den förbjöds 10 oktober 1994.

I Sverige har flera av hans sånger översatts till svenska och getts ut av Nordvind records.

Frank Rennike dömdes i oktober 2002 för åtta fall av Volksverhetzung (ungefär Hets mot folkgrupp) samt för brott mot lagen Gesetz über die Verbreitung jugendgefährdender Schriften till fängelse i 17 månader.

Referenser

Nynazism i Tyskland
Tyska musiker
Födda 1964
Män
Levande personer
Gertrud Larsson

Gertrud Larsson, född 10 november 1972 i Kristianstad, är en svensk dramatiker, regissör och satiriker.

Gertrud Larsson växte upp i Kristianstad och utbildade sig till dramatiker 2001–04 vid Dramatiska institutet i Stockholm. Hon var konstnärlig ledare för Teater Scenario 2007–08.

Hon utgör tillsammans med Åsa Asptjärn satirgruppen Åsa & Gertrud, som bland annat varit ett regelbundet inslag i radioprogrammet Freja i Sveriges Radio P1. Larsson och Asptjärn var under 1990-talet medlemmar i satirgruppen Trollpackorna. Tillsammans gör Larsson och Asptjärn sedan sommaren 2016 satirserien Utkantssverige för Sveriges Radio.

Priser
2009 Kristianstadsbladets kulturpris, med motiveringen: "Gertrud Larsson ser, med nyfiken, kritisk och kunnig blick, på samhället, människorna och skeendet. Hon undersöker, ifrågasätter och problematiserar.
2014 Det svenska Ibsensällskapets Ibsenpris
2014  Henning Mankell-stipendiet för att hon "genom sitt arbete visat socialt och politiskt engagemang samt intresse för Sveriges förhållande till omvärlden".

2015 Medeapriset, med motiveringen: "Gertrud Larsson är vår tids uttolkare av vardagliga händelser. Hon besitter en alldeles särskild förmåga att handfast fånga skeenden orkestrerade av ett fåtal människor med makt, som påverkar väldigt många. --- Tragiska händelser återges med största komik på ett helt eget språk som bjuder in till lyssnande och skapar igenkänning".

Pjäser i urval 
2003  Babiandamen (uppförd på Orionteatern, Stockholm)
 2005 Älgaslag (uppförd på Regionteatern Blekinge Kronoberg)
2005  Mary Wollstonecraft - frihet, jämlikhet och revolution tillsammans med Gunilla Boëthius, Mia Törnqvist, Sofia Fredén och Margareta Garpe (uppförd på Uppsala Stadsteater)
 2005 Sparrisgulasch - soppteater om statsvetenskap tillsammans med Carsten Palmaer  (uppförd på Uppsala Stadsteater)
2004 Carmencita Rockefeller  (uppförd på Teater 23, Malmö)
2003 Stackars X eller Bob Marley dog av cancer i foten (uppförd på Teater 23, Malmö)
 SMHI (uppförd på Boulevardteatern, Stockholm)
 1998 Backfisch (uppförd på Teater Nike, Malmö)
 2007 Gasen i botten, Dalateatern i Falun
2009 Asylshopping/Flykten till Halland (uppförd på Teater Halland)
2011 Blåvingar2012 Den flygande handläggaren, Uppsala stadsteater 
2013 Världens lyckligaste kycklingar, Teateretablissemanget 
2014 Hela folkets järnväg, Uppsala stadsteater
2014 Glasjesus, Regionteatern Blekinge Kronoberg i samarbete med Byteatern i Kalmar
 2016 Främling för Riksteatern 2016 (inställd dagen före planerad premiär)
 2017 Surströmning (medförfattare Åsa Asptjärn), samarbete mellan sex danska teatrar. 
 2017 Tidningshuset som Gud glömde, Göteborgs stadsteater 

Diskografi
Trollpackorna: Trollpackorna, 1995
Åsa & Gertrud: Sketcher att älska till'', 1998

Källor

Noter

Externa länkar
Gertrud Larssons webbplats
Intervju i DN, 6 oktober 2005

Svenskspråkiga författare
Svenska komiker
Födda 1972
Kvinnor
Levande personer
Personer från Kristianstad
Petronius Maximus

Petronius Maximus, född cirka 397, död 31 maj 455 i Rom, var västromersk kejsare från den 17 mars till den 31 maj 455. Han spelade en central roll i morden på fältherren Aëtius och kejsaren Valentinianus III.

Petronius Maximus var en rik romersk senator och patricier, och som sådan känd för sin gästfrihet och yppiga levnadssätt. Han ska på något sätt ha blivit personligen förolämpad av kejsare Valentinianus III. En vanligen förekommande uppgift är att kejsaren kränkt Maximus hustru. Därefter dödades Valentinianus III av vänner till Aëtius, som 454 dödats av Valentinianus III. Maximus, som kan ha anstiftat mordet, blev därefter kejsare. Han tvingade Valentinianus III:s änka Licinia Eudoxia att gifta sig med honom och att dennes dotter Eudocia gifte sig med hans son, i syfte att stärka sin familjs ställning. Eudocia hade varit utlovad till Hunerik, son till vandalernas kung Geiserik, som blev uppretad av detta tilltag. Eudoxia, som misstänkte att Maximus låg bakom mordet på hennes tidigare make, vädjade sedan till kung Geiserik om hjälp. När denne landstigit vid Ostia, försökte Maximus att rädda sig genom att fly, men anfölls och dödades av en folkmassa två och en halv månad efter sin utnämning till kejsare.

Källor 
 Roman Emperors

Noter

Externa länkar 

Födda 396
Avlidna 455
Romerska kejsare
Män
Personer i Romerska riket under 400-talet
Romerska kejsare som blivit avrättade
Romerska praetorer
Anicii
Flavii
Petronii
Jubelfest

En jubelfest (av jubileum) är ett högtidlighållande av en minnesdag för en stat, kyrka, universitet eller någon annan institution till åminnelse av en viktig händelse, vanligen vid ett jämnt hundratal år efter händelsen.

Bekanta sådana i Sverige är till exempel Jubelfesten 1693 till åminnelse av Uppsala möte 1593, och Jubelfesten i Uppsala 1877 till 400-årsminnet av Uppsala universitets grundande.

Se även
Jubelår

Källor

Jubelfest i Svenska Akademiens ordbok (1934)

Academica
Ugglan
Elektronisk krigföring

Elektronisk krigföring, eller telekrigföring, av engelskans electronic warfare (EW), är militära åtgärder för att upptäcka, utnyttja, påverka, försvåra eller förhindra motståndarens användning av telemedel som utnyttjar elektromagnetisk vågutbredning samt egna åtgärder för att minska verkan av motståndarens telekrigföring. Telekrigföring är en sorts informationsoperation.

Indelningar 
En klassisk indelning skiljer mellan elektronisk attack (EA), elektronisk protektion (EP) och elektronisk stödverksamhet (ES). 

Elektronisk attack (EA) är aktiva insatser som till exempel skenmål, störsändning och annat utnyttjande av elektromagnetisk energi i syfte att nedsätta eller förstöra en motparts systemfunktioner eller stridsförmåga.

Elektronisk protektion (EP)innefattar störningsskydd, signaldisciplin, frekvenshoppande radioutrustning, taktikanpassning etcetera. Alltså, med elektronisk protektion menas de åtgärder som minskar effekten av motståndarens telekrigföring samt åtgärder för att undvika elektromagnetiska konflikter.

Elektronisk stödverksamhet (ES) innefattar varningssystem och passiv signalspaning av olika slag. Den har till syfte att upptäcka, identifiera och bestämma läget på elektromagnetiska strålningskällor som radio- och radarsändare. Taktisk signalspaning används för direkt användning på slagfältet såsom artilleriledning, störsändning, omgruppering av hotade enheter etc. Strategisk signalspaning benämns med engelsk terminologi SIGINT.

En likartad och vanligt förekommande indelning är ESM (Electronic Support Measures), ECM (Electronic Counter Measures) och ECCM (Electronic Counter Counter Measures).

En svensk förbandstyp med EA- och ES-kapacitet är arméns Televapen.

Elektronisk krigföring i historien 
Under Falklandskriget, blev den brittiska jagaren HMS Sheffield bekämpad av en argentinsk sjömålsrobot. Fakta gör gällande att fartygets satellitkommunikationssystem under några kritiska ögonblick blockerade radarvarnaren. Detta medförde att sjömålsroboten aldrig upptäcktes. Samtidigt insatte ett annat fartyg, något närmare hotet, motmedel mot sjömålsroboten och lyckades att avhaka densamma. Roboten fortsatte att söka efter sitt mål och låste då på HMS Sheffield, vilket tillsammans med ovanstående ovillkorligen beseglade hennes öde. Detta är ett tydligt bevis på en telekonflikt som kan uppstå ombord på en militär plattform där många behov skall tillgodoses samtidigt och samtidigt vilka konsekvenserna blir.

Se även 
 FM TK SE
 Hybridkrigföring
 Signalspaning
 Telekrigbibliotek
 Televapen

Externa länkar

Organisationer 
 FM TK SE, Försvarsmaktens telekrigstödenhet
 Officersföreningen Televapen
 Försvarets radioanstalt
 Association of Old Crows, världsomspännande organisation för telekrigspersonal
 Den svenska sektionen av AOC.

Artiklar 
 Signalspanarna får viktiga roller på det elektroniska slagfältet, FOA-tidningen nr 1 1999 (pdf)

Källor 
FOI informerar om 5:2005 Telekrig, 

Underrättelseverksamhet
Constantius III

Constantius III (Constantius), död 2 september 421. Romersk general, politiker och kejsare. 

Constantius steg under kejsare Theodosius I till höga poster inom den romerska militären, och var under kejsare Honorius en av den västromerska riksdelens ledande män. Han ingrep med kraft i de ständiga oroligheterna på 410-talet i Gallien och besegrade bland annat Konstantin III. 417 blev han gift med Honorius syster Galla Placidia. Constantius upphöjdes 421 av kejsare Honorius till medkejsare men dog redan samma år.

Han var far till Valentinianus III.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Romerska kejsare
Avlidna 421
Män
Födda okänt år
Personer i Romerska riket under 400-talet
Bokar

Bokar kan avse

Boksläktet – ett växtsläkte
Bokar (bastion) – en bastion i Dubrovnik i Kroatien
Krysopras

Krysopras eller chrysopras (av latinets chrysoprasus, från grekiskans chrysoprasos, av χρυσός (krysos), 'guld' och πράσινον (prasinon), med betydelsen 'lök', är en halvgenomskinlig ädelsten, som innehåller små mängder nickel. Beroende på mängden nickel kan färgen på krysopras variera från ljusgul till ljusgrön eller mörkgrön. Nuförtiden är den äppelgrönt färgade varianten den vanligaste. Den hör till gruppen kalcedoner. Krysopras anses ha varit Alexander den stores favoritädelsten.

Krysopras är kryptokristallin, vilket innebär att den är sammansatt av så fina kristaller att de inte går att urskilja som tydliga partiklar i normal förstoring. På så vis skiljer den sig från bergkristall, ametist, citrin och andra varieteter av kristallint kvarts som huvudsakligen är genomskinligt formade som lätt igenkännbara sexsidiga kristaller. Andra inom den kryptokristallina kvartsfamiljen är agat, karneol och onyx. Krysopras har en hårdhet av 6–7 på Mohs hårdhetsskala.

Till skillnad från många andra ej transparenta mineral i kvartsgruppen, är det färgen snarare än mönstret som gör krysopras åtråvärd. Krysoprasstenar av hög kvalitet konkurrerar ofta med fin jade, vilken den ibland förväxlas med. Den slipas en cabochon (slätslipad utan fasetter, välvd på övre sidan, den undre sidan plan eller svagt konvex, omkretsen rund eller oval) och kan då vara lika eftertraktad som ametist. Detta gör krysoprasen till den värdefullaste av kalcedonerna. Krysopras anses ha varit Alexander den stores favoritädelsten.

Medan smaragd får sin sköna färg från krom, kommer krysoprasens färg sig av små föroreningar av nickeloxid. Färgen kan blekna i solljus eller vid stark värme; man kan förhindra detta genom att förvara stenen fuktigt. Nickeloxiden har rapporterats visa sig som plättar av det talkliknande mineralet willemseite. Krysopras är resultatet av vittrad nickelhaltig serpentinit eller andra ultrabasiska ofiolita bergarter. I de australiensiska fyndigheterna finns krysopras som ådror och noduler med brun goethit och andra järnoxider i den magnesiumkarbonatrika saproliten under ett täcke av järn och kiseldioxid.

Fyndorter finns bland annat i Australien, Brasilien, Indien, Kazakstan, Madagaskar, Polen, Ryssland, Sydafrika, Tanzania, Tyskland Zimbabwe, och USA (i Arizona, Kalifornien och Oregon). Den högsta kvalitén på krysopras finns i Queensland i Australien och den kallas därför 'australisk jade'. 

Ordet "krysopras" är belagt i svenska språket sedan 1747.

Religiösa urkunder
Krysopras är den tionde av tolv dyrbara stenar som grundvalarna i "Det Nya Jerusalems" stadsmur består av, så som det återges i Uppenbarelseboken 21:20 i Bibeln.

Referenser

Externa länkar 

Ädelstenar
Gossip

För musikgruppen, se Gossip (band),  för den amerikanska filmen med samma originalnamn, se Skvaller (film)

Gossip är en svensk dramafilm från 2000 av Colin Nutley med Helena Bergström, Pernilla August och Brasse Brännström m.fl.

Handling
I Gossip får vi följa tio kvinnliga skådespelare från morgon till kväll, under arbete och fritid, genom filminspelningar, repetitioner och teaterföreställningar. Kvinnorna är goda vänner, men också konkurrenter, eftersom nio av dem har provfilmat för en amerikansk nyinspelning av Garboklassikern "Drottning Kristina".

Den här dagen är speciell av flera anledningar - en av dem fyller 40 år, och det är just denna dag som det skall offentliggöras vem som har fått rollen.

Om filmen
Manuset är skrivet av Colin Nutley som även har gjort regi och producentrollen. Filmen hade svensk DVD-release den 4 juli 2001. Gossip blev Margaretha Krooks sista filmroll, en roll som rosades av kritikerna.

Rollista (i urval)
Harriet Andersson - Camilla Steen
Helena Bergström - Stella Lindberg
Suzanne Reuter - Alexandra Furustig
Lena Endre - Rebecca Olsson-Frigårdh
Stina Ekblad - Eivor Pellas
Brasse Brännström - Rolf Andersson
Peter Haber - Gregor Becklén
Ewa Fröling - Georgina Seth
Mikael Persbrandt - Åke Frigårdh
Margaretha Krook - Ingrid Seth
Marika Lagercrantz - Karin Kalters
Pernilla August - Molly Fischer
Rolf Lassgård - Magnus Wiktorsson
Roger Pontare - Som sig själv
Johan Rabaeus - Claes-Mikael Reuter
Marie Richardson - Cecilia Falck
Gunilla Röör - Git Jeppson
Per Svensson - Taxichaufför
Johan Widerberg - Alexander
Rikard Wolff - Karl-Johan Steen

Externa länkar
 

Filmer 2000
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Colin Nutley
Filmer från Svensk Filmindustri