kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Korint

Korint kan syfta på:

 Korint ‒ små, kärnlösa, torkade bär av vinrankan Vitis vinifera: apyrena, se Korinter
 Kurre Korint och drömfabriken ‒ en bok av Hasse Ekman, utgiven 1956
 Medea i Korint ‒ en opera i två akter med musik av Giovanni Simone Mayr
 Korint ‒ turkiskt namn på en antik och modern stad i Grekland, se Korinth

Se även
 Korintisk ordning ‒ en kolonnordning som skapades i Aten under 400-talet f.Kr
 Korintiska viken ‒ en djup och smal havsvik i Joniska havet
Sällskapsdans

Sällskapsdans är ett sätt att utöva pardans, som ett nöje och för att träffa andra människor. Sällskapsdans är det man bedriver om man "går ut och dansar". 

Etiketten för sällskapsdans varierar något mellan såväl olika länder som olika danser, men efter en eller några danser (i vissa traditioner alltid två) brukar man tacka för dansen och söka sig en ny danspartner. Alternativt kan relationen bli mer fast, med möjlighet till en längre parbildning. Sällskapsdans kan bedrivas i regi av ideella föreningar, men bedrivs oftast ute på lokal som en del av nöjeslivet.

I Sverige är de vanligaste sällskapsdanserna bugg och foxtrot, vilka ofta dansas på samma tillställningar. Utöver detta finns särskilda evenemang för dem som utövar danser som gammaldans, argentinsk och finsk tango, salsa och lindy hop. Bugg- och foxtrotkulturen är oftast mer nöjesbetonad medan övriga danser hålls vid liv i specialintresserade kretsar. Även dessa danser dansas ibland på dansrestauranger – kanske särskilt salsan  – men till stor del sköts arrangemangen om av ideella föreningar som även lär ut dansen ifråga.

I Finland dansas vanligen ett större urval danser under en dans. Vid sidan av foxtrot och bugg, vilka också är populära i Finland, dansas vals, humppa, tango, olika latinska danser (såsom salsa och cha-cha-cha) och swingdanser. Ofta spelas också några stycken av folkdanskaraktär, såsom schottis, polka och masurka. På dansrestauranger och i samband med andra evenemang (årsfester, bröllop etc.) är urvalet danser dock mindre.

Under de flesta danser på finska danspaviljonger förväntas kvinnorna vänta på att bli uppbjudna och männen bjuda upp (utom under en damernas timme då rollerna byts, och eventuellt en timme då envar får bjuda upp), och man dansar alltid två danser i följd med samma par (danslåtarna spelas parvis, så man inte överraskas av en dans man inte kan). Om männen är för få kan dock kvinnor dansa sinsemellan. Man bjuder sällan upp samma dam två gånger i rad, men kan dansa flera gånger under kvällen (och det är hövligt av en man att senare bjuda upp de damer som bjudit upp honom under damernas). På andra typer av danser kan dansetiketten vara annorlunda.

Referenser 

Dans
Pardans

Pardans är en sammanfattande benämning på de typer av dans som dansas av två dansare där den ene – oftast mannen – för, och den andra – oftast kvinnan – följer. Pardans kan dansas som sällskapsdans eller i tävlingssyfte. Vid vissa festligheter är pardans institutionaliserad, som till exempel vid bröllop (se även brudvals).

Pardanser kan delas in i sådana som dansas med förflyttning, och sådana som dansas på fläck. I de danser som dansas med förflyttning rör sig alla par i samma riktning på dansgolvet, dansriktningen. Normalt sker detta moturs på dansgolvet och kallas för valsbana. Hit hör de flesta europeiska pardanser. Pardanser som dansas på fläck är till exempel lindy hop och besläktade swingdanser, och de så kallade latindanserna både inom och utom tiodans-kretsar. På en del dansgolv, men långt ifrån alla, rör sig alla par i samma riktning på dansgolvet när orkestern spelar musik som passar till både foxtrot, onestep och bugg. 

Fattning är sättet som danspartnerna håller i varandra. Den kan vara symmetrisk, vilket är vanligt i vissa svenska folkdanser, eller asymmetrisk, vilket förekommer i exempelvis alla tiodansens danser. Andra ord för dansfattning är omfamning, ram, kram och abrazo (argentinsk tango).

Olika pardanser

Svensk dansbandskultur
Foxtrot
Onestep
Bugg
Twostep
Castle foxtrot

Swingdanser och övriga jazzrelaterade danser
Charleston
Lindy hop
Balboa
Boogie Woogie
Bugg
Dubbelbugg
Rock'n'roll (dans)

Tiodans
Standarddanser:
Wienervals
Modern vals
Slowfox
Tango (tiodans)
Quickstep

Latindanser:
Cha-cha-cha
Rumba
Samba
Jive
Pasodoble

Folkdans/Gammaldans
Gammelvals
Schottis
Snoa
Hambo
Polska
Polka
Mazurka

Salsafamiljen
Salsa
Merengue
Bachata

Danser relaterade till argentinsk tango
Argentinsk tango
Finsk tango
Tango (tiodans)
Milonga
Canyenge

Övriga danser
Lambada
Tryckare
Kizomba
Ländler
Zouk

Referenser 

Dans
Danser
Tvåtal
Hövding

För cykelhjälmen se Hövding (cykelhjälm).

En hövding är en innehavare av det högsta ämbetet i ett hövdingadöme, det vill säga ett samhälle som utvecklat yrkesfördelning, men inte är lika utvecklat och välorganiserat som en stat, exempelvis ett småkungarike. Gränsen mellan termerna hövding, furste och kung är ofta flytande. 

Ett hövdingadöme kan ses som ett mellanting mellan det löst organiserade stam- och klansamhället, och den hårt organiserade staten. I samband med förhistorisk och förromersk tid kallas Europas kungariken även för hövdingadömen, medan de statsbildningar som uppkom efter att Romarriket drog sig tillbaka (och som ofta hade krönta kristna kungar) kallas småkungariken. I den isländska medeltida litteraturen så kallas ibland inflytelserika personer så som kungar och jarlar för "hövding", vilket har gjort att man inom populärkulturen brukar referera till "vikingahövdingar". 

En titel som används för mindre komplexa samhällen, särskilt i Söderhavet och på Nya Guinea, är big man.

I Sverige benämndes fram till 1918 de svenska länen hövdingadömen. Benämningen landshövding lever fortfarande kvar.

Se även 
Kulturell evolution
Landshövding
Häradshövding
Småkung

Referenser

Noter 

Härskartitlar
Sociologi
Livius Andronicus

Livius Andronicus var en romersk skald av grekiskt ursprung.

Andronicus kom helt ung, sannolikt efter erövringen av Tarent år 272 f.Kr., till Rom som slav. Småningom frigavs han av sin ägare, som troligen hette Marcus Livius Salinator. Efter denne antog den frigivne slaven namnet Livius. Efter att först ha sysselsatt sig med undervisning ägnade han sig åt att skriva poesi och att spela teater. Andronicus översatte grekisk litteratur till latin och betraktas som den förste latinskspråkige poeten.

Källor

Noter

Latinskspråkiga författare
Romerska författare
Män
Födda 200-talet f.Kr.
Avlidna 200 f.Kr.
Livii
Basisk

Basisk kan syfta på:

 Bas (kemi) – en grupp kemiska föreningar som i en vattenlösning ger ett pH-värde över 7
 Basisk bergart – en magmatisk bergart med låg halt (45–52 %) av kiseldioxid, SiO2
Gnaeus Naevius

Gnaeus Naevius, född omkring 265 f.Kr. i Kampanien, död troligen omkring år 201 f.Kr. i Utica, var en romersk författare.

Naevius deltog i första puniska kriget (264–241 f.Kr.), men ägnade sig sedan åt diktkonsten. Han var en ivrig motståndare till högaristokratin och angrep i sina stycken hänsynslöst i synnerhet släkterna Metellus och Scipio. Han blev också därför anklagad och satt i fängelse, men frigavs snart genom folktribunernas mellankomst. Längre fram blev han landsförvisad till Utica och dog i landsflykten.

Naevius skrev några tragedier efter grekiskt mönster, till exempel Aegisthus, och nationellt romerska stycken (praetextae), till exempel Clastidium, men mycket flera komedier, de senare huvudsakligen efterbildningar av grekiska mönster (palliatae), vilka han dock bearbetade fritt och med romersk färgläggning. Hans framställningssätt var kraftigt och något grovkornigt, kryddat av humor med livlig dialog. Hans första stycke uppfördes 235 f.Kr.

Vidare författade Naevius en episk dikt i sju böcker på saturnisk vers över första puniska kriget (Bellum punicum). Av hans arbeten finns nu endast spridda fragment och titlar, till en del osäkra; de är samlade av Lucian Müller, Livii Andronici et Cn. Naevii fabularum reliquiae (1885) och (Bellum punicum) i densammes upplaga av Ennius (1884).

Källor

Noter

Romerska dramatiker
Latinskspråkiga författare
Födda 265 f.Kr.
Avlidna 201 f.Kr.
Män
Naevii
Moln (bok)

Moln är Karin Boyes första diktsamling som utgavs 1922. Den gavs ut på Albert Bonniers förlag när författaren var 22 år. Den innehåller bland annat den kända dikten En målares önskan, Det namnlösa och titeldikten Moln.

Diktsamlingen kom till efter att Boye genomgått en religiös kris och handlar om en ung människas funderingar om Gud, livets brister och den egna framtiden.

Källor

Externa länkar 

Diktsamlingen på Karin Boye Sällskapets webbplats
Moln i fulltext på Litteraturbanken

Skönlitteratur 1922
Dikter 1922
Diktsamlingar av Karin Boye
Granloholm

Granloholm är ett stadsdelområde inom Sundsvalls tätort med cirka 5 300 invånare. Granloholm ligger 3 km nordväst om centrala Sundsvall. Granloholm tillhör Sundsvalls kommun och ligger i huvudsak i Selångers distrikt. Området gränsar i söder till stadsdelsområdet Granlo, i väster till Selånger, i norr och öster till Haga (stadsdelsområde).

Namnet Granloholm är känt sedan slutet av 1600-talet. Det var då namnet på en större gård, troligen i närheten av Sticksjön. Jordbruksmarken där tillhörde Granlo by i Selångers socken, senare Selångers landskommun. 1965 införlivades Selångers landskommun med Sundsvall. Därefter började man under 1970-talet att bygga en helt ny stadsdel som fick namnet Granloholm efter 1600-talsgården. 

Gatorna har namn efter svenska städer, som till exempel Haparandavägen och Karlstadsvägen. Området har såväl bostadsrätter i form av lägenheter och radhus som villor. Det finns även hyresrätter. Området består av västra och östra Granloholm, som ligger väster respektive öster om Granloholmsrondellen och Granloholms centrum. I området finns två låg- och mellanstadieskolor, Sticksjö skola och Granloholms skola, fritidsgård och ett flertal förskolor. I Granloholms centrum finns en pizzeria,  butiker, bibliotek, kyrka och hårfrisör. I Granloholm finns också  volleybollplan, frisbeegolfbana, motionsspår, fotbollsplaner och cykel- och gångvägar. Runt Sticksjön finns strövområden.

Tre offentliga konstverk finns i stadsdelsområdet. Granloholm centrum, "När skönheten kom till byn", skulptur i brons och sten, Sven Lundqvist (1985). Nynäshamnsvägen, "Skvadern", skulptur i brons, Unni Brekke (1994). Landskronavägen, "Lekskulptur", akrylmålad betong, Karin Hansson (1989).

Närmaste flygplats är Sundsvall-Timrå Airport, som ligger norr om Granloholm. Det är cirka 23 minuters restid dit med bil. Järnvägsstation nås på cirka 9 minuter med bil. Till Mittuniversitetet tar det cirka 8 minuter med buss och till bussnavet eller Länssjukhuset tar det cirka 10 minuter med buss.

I kommunalvalet 2006 fick S 45,99%, M 16,79% och Vänsterpartiet 9% av rösterna. I kommunalvalet 2014 (Granloholm Mellersta, Ö, V) fick S 50,7% av rösterna, M 13,3%, Vänsterpartiet 7,8%, SD 6,7% och Folkpartiet (Liberalerna) 6,6%.

Referenser 

Stadsdelsområden i Sundsvall
Franz Kielhorn

Lorenz Franz Kielhorn, född den 31 maj 1840 i Osnabrück, död den 19 mars 1908 i Göttingen, var en tysk indolog. 

Kielhorn samarbetade i Oxford 1862-1865 med Friedrich Max Müller i utgivandet av dennes första stora Rigvedaupplaga, var professor i sanskrit 1866-1881 vid Deccan College i Poona och sedan 1882 i Göttingen. 

Resultaten av Kielhorns bearbetning av det rika epigrafiska material, som han dels själv samlat, dels fick sig tillsänt, är företrädesvis nedlagda i Indian antiquary och Epigraphia indica. 

Efter Bühlers död ledde han utgivandet av Grundriss der indoarischen Philologie. Tillsammans med Bühler grundade Kielhorn serien Bombay Sanskrit Series. 

Bland hans övriga arbeten märks 
"Chantanavas Phitsutra" (med översättning i "Abhandlungen für die Kunde des Morgenlandes", IV, 1866)
"Nagojibhattas Paribhasenduchekhara" (I, text, II, översättning i "Bombay sanskrit series" 1868, 1874) 
Sanskrit Grammar (ibid., 1870, 3:e upplagan 1888, översättning till tyskan av Wilhelm Solf, samma år) 
Katyayana and Patanjali (1876)
"The Vyakarana-mahabhasya of Patanjali" (3 band i "Bombay sanskrit series", 1880-1885; 2:a upplagan 1892-96)
Report on the Search of Sanskrit Manuscripts (1881).

Källor 

 

Tyska indologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Tyska fackboksförfattare
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Osnabrück
Födda 1840
Avlidna 1908
Män
Auguste Barth

Marie Ètienne Auguste Barth, född 22 maj 1834 i Strasbourg, död där 15 april 1916  i Paris, var en fransk indolog. 

Barth, som bodde som privatlärd i Paris, författade det ganska betydande arbetet Les religions de l'Inde (1879; på engelska 1882), L'Inde: bouddhisme, jainisme, hindouisme (1894) med mera samt under en lång följd av år i Revue critique meddelat granskningar av indologiska verk och från 1880 i Revue de l'histoire des religions av arbeten över Indiens religionsformer. Han invaldes 1893 i Institut de France. År 1914 utkom hans Oeuvres (innehållande en självbiografi) i två band.

Källor
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter 

Franska indologer
Franska religionshistoriker
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer från Strasbourg
Födda 1834
Avlidna 1916
Män
Svensk uppslagsbok
Maurice Bloomfield

Maurice Bloomfield, född den 23 februari 1855 i Biditz i Österrike, död den 12 juni 1928, var en nordamerikansk indolog och komparativ språkvetenskapsman

Bloomfield utvandrade 1867 till Förenta Staterna, studerade vid universitetet i Chicago och South Carolina, där han blev magister artium 1877, samt vid Yale University och Johns Hopkins University, där han 1879 blev filosofie doktor. 

Efter fortsatta studier i Berlin och Leipzig kallades han 1881 till professor i sanskrit och jämförande språkvetenskap vid Johns Hopkins universitet i Baltimore. Bloomfields viktigaste arbeten är: 
 en edition från originalmanuskript av "Kauchikasutra" (1890, i "Journal of the American oriental society", band 14)
 översättning av "Atharvaveda" ("Sacred books of the East", band 42)
 index till "Bergaigne, religion védique" (1897, i Bibi. de l'école des hautes études 117)
 "Atharvaveda and Gopathabrahmana" (1899 i Bühlers "Grundriss der indoarischen philologie")
 tillsammans med Richard Garbe i Tübingen Kashmir-recensionen av Atharvaveda 
 stor "Concordance of the hymns and sacred formulas of the entire vedic litterature". 

Bloomfield skrev vidare tidskriftsartiklar om det gamla Indiens litteratur, religion, mytologi och historia, bland annat omkring 50 bidrag till Vedas tolkning, om sanskritisk, grekisk, latinsk och jämförande grammatik samt om mytologi och religionsvetenskap i allmänhet. Bloomfield var en av ledarna för "American oriental society" och var en av samtidens mest ansedda auktoriteter på den indiska (företrädesvis vediska) litteraturens område.

Källor
 

Amerikanska indologer
Amerikanska professorer
Personer verksamma vid Johns Hopkins University
Födda 1855
Avlidna 1928
Män
Ugglan
Personer från Bielsko-Biała
Alumner från University of Chicago
Alumner från University of South Carolina
Alumner från Yale University
Alumner från Johns Hopkins University
Emmetropi

Emmetropi avser normalsynthet. Optiskt beskrivs det att ögats optiska system är inställt på oändligheten i ackommodationsvila. Ett öga som befinner sig i emmetropi behöver inte rättas med hjälp av glasögon eller liknande.

Ordet kommer från grekiskans ἔμμετρος, emmetros, "välproportionerad", "passande".

Tryckta källor
Refraktionsbestämning i 37 lektioner, Karl-Heinz Poser, sid 9-11, L.J. Lange, Uppsala. 
Refraktionsbestämning, Sölve Stenström, sid 13, 141 Stockholm,1965. 
Ögat, dess sjukdomar och vård Sven Larsson, sid 12-13 Läromedelsförlaget, 1969. 
Fysiologisk optik, för optiker Tore Kornerup och Sölve Stenström, sid 109, 117 Stockholm, 1955. 
Refraction, Bernard G. Gettes, sid 173, Little, Brown and Co, 1965. 
Optik, Magnus Buve, Robert Sandor, Stig Stefansson, kapitel 8 sid 2-3, Hermods, 1971.

Se även 
 Synfel

Oftalmologi
Ögat
Sylvain Lévi

Sylvain Lévi, född den 28 mars 1863 i Paris, död där den 31 oktober 1935, var en fransk indolog.

Lévi blev filosofie doktor 1890 (lärjunge till bland andra Bergaigne), innehade olika lärarplatser i sanskrit och indisk religionshistoria, tills han 1894 blev professor i sanskrit vid Collège de France. Lévi var ledamot av Société asiatique och hedersledamot av École française d’Extrême-Orient. År 1931 invaldes han i American Academy of Arts and Sciences. Sinologen Paul Pelliot och Asienforskaren Jurij Roerich tillhörde hans lärjungar.

Bibliografi (i urval) 

 Le Théâtre Indien (1890) 
Quid de Graecis veterum Indorum monumenta tradiderint (samma år)
La doctrine du sacrifice dans les Brâhmanas (1898)
Le Nepal. Étude historique d'un royaume hindu (l-3, 1905-1908, i "Annales du Musée Guimet: Bibliotheque d'études", del. 17-19), 
Mahayana-sutralamkara. Exposé de la doctrine du grand véhicule selon le systéme Yogachara (I, text, en med fransk översättning åtföljd edition, 1907)
 L'inde civilisatrice, aperçu historique (1938, postumt utgiven) 

Därtill kommer många uppsatser i Journal asiatique.

Referenser

Noter

Tryckta källor  
 

Franska indologer
Ledamöter av American Academy of Arts and Sciences
Filologer under 1800-talet
Filologer under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Forskare från Paris
Födda 1863
Avlidna 1935
Män
Ugglan
Ackommodation

Ackommodation, ögats närinställning, är förmågan att förändra brytkraften i ögats lins.

Fysiologi 
Det mänskliga ögats ackommodation sker genom en ändring av linsens brytkraft. Genom aktiv verkan av ciliarmuskelspänningen kan spänningen i linskapseln ändras. Linsen ändrar sin yttre form såväl som sin inre struktur; kombinationen av dessa förändringar ökar linsens brytkraft.

Det avstånd på vilket man ser skarpt varierar mellan närpunkten (vid full ackommodation) och fjärrpunkten (vid ackommodationsvila). I ett friskt öga utan synfel är fjärrpunkten på oändligt avstånd, det vill säga man kan se skarpt även på långt håll. Närpunkten för en ung människa ligger på mellan fem och sju centimeters avstånd. Ackommodationskraften för det mänskliga ögat är normalt från 0 till +3,5 dioptrier, medan ett litet barn kan klara av att ackommodera upp till +10 eller +15 dioptrier under kortare perioder. Förmågan att ackommodera fungerar smidigt fram till 40-45-årsåldern; därefter försämras den gradvis och upphör nästan helt att fungera i 60-65-årsåldern.

Svårigheter att ändra ackommodationen gör att man inte ser skarpt på vissa avstånd (upp till 150 cm). Sådana svårigheter benämns ålderssynthet (presbyopi), och yttrar sig i första hand i behovet av läsglasögon, men även återgången till ackommodationsvila gör att en ålderssynt tillfälligtvis kan ha svårt att se på långt håll.

Se även 
 Synfel

Källor

Externa länkar

Synuppfattning
Abel Bergaigne

Abel Henri Joseph Bergaigne, född den 31 augusti 1838 i Vimy (departementet Pas-de-Calais),  död den 6 augusti 1888, var en fransk språkvetenskapsman, indolog och universitetslärare.

Bergaigne inträdde, följande sin faders exempel, på tjänstemannabanan inom "Service de l'enregistrement", men på grund av sina litterära och vetenskapliga intressen övergav han henne snart för att i Paris ägna sig åt indologiska och språkvetenskapliga studier, särskilt under ledning av den såsom lärare utmärkte sanskritisten Eugène-Louis Hauvette-Besnault. Från 1867 verkade Bergaigne som lärare i sanskrit (»répétiteur») vid den nyinrättade "École pratique des hautes études en Sorbonne", en verksamhet, som avbröts av hans deltagande i fransk-tyska kriget, där han tjänade såsom löjtnant i nationalgardet. 1877 blev han lärare (maitre de conférence) vid universitetet i Sorbonne. Sedan 1885 innehade Bergaigne en särskilt för honom inrättad professur i sanskrit och jämförande indoeuropeisk språkvetenskap i Sorbonne och företrädde samma ämne såsom ledamot i Académie des inscriptions et belles-lettres. Bergaigne omkom några veckor innan han skulle ha fyllt femtio år genom en olyckshändelse på en rekreationsvandring i de franska Alperna. 

Bergaigne var en av de största sanskritlärda, som någonsin funnits. Viktigast är hans undersökningar rörande det äldsta indiska litteraturverket, Rigveda, och dess tolkning, och med anledning av dem förklarade en tysk auktoritet (Pischel) Bergaigne för den störste kännare av Rigveda, som någonsin funnits. I dessa åt den indiska exegesen och religionen ägnade undersökningar ställer Bergaigne sig alltmer i motsats till Rudolf von Roth, vilken genom den rigvediska delen i den så kallade Petersburgordboken är den egentlige grundläggaren av det vetenskapliga rigvedastudiet. Bergaigne betonade framförallt, att Rigveda långt ifrån att vara en samling av jämförelsevis enkla och primitiva minnesmärken av en ursprunglig, på omedelbar naturåskådning grundad, religion tvärtom måste betraktas under synpunkten av en i hög grad utbildad liturgisk och sakrifikal teknik med i hög grad konstlade och rent av paradoxa element, med andra ord att den innehåller offerhymner, som är uttryck för en starkt utbildad präst- och offerreligion.

Källor 
 

Franska indologer
Franska professorer
Personer verksamma vid Paris universitet
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Filologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Pas-de-Calais
Födda 1838
Avlidna 1888
Män
Ugglan
Riddare av Hederslegionen
Backa

Backa kan syfta på:

Backa, fiskeredskap, se långrev

Personer med gårdsnamnet Backa
 Backa Hans Eriksson(född 1952), svensk basist
 Backa Carin Ivarsdotter (född 1973), svensk skulptör

Geografi

Finland
Backa, Sjundeå – en by i Sjundeå kommun.
Backa, Ingå – en by i Ingå kommun, Nyland.
Backa, Ekenäs – en by i Ekenäs stad.
Backa, Ylihärmä – en by i Ylihärmä kommun.

Sverige
Backa, Kungsbacka kommun – en tätort i Kungsbacka kommun
Backa, Hedemora kommun – en småort i Hedemora kommun
Backa, Uddevalla kommun – en småort i Uddevalla kommun
Backa, Vimmerby kommun – en småort i Vimmerby kommun
Backa, Säters kommun – en småort i Säters kommun
Backa och Smeberg – del av en småort i Tanums kommun
Backa, Gävle kommun – en by i Valbo församling i Gävle kommun
Backa, Hedesunda – en by i Hedesunda i Gävle kommun
Backa, Rättviks kommun – en by på runt 200 hushåll i Rättviks kommun
Backa, Katrineholm – en stadsdel i Katrineholm
 Backa, Karlskoga – en stadsdel i Karlskoga
Backa hällristningsområde – i Lysekils kommun
Backa, Gällareds socken – en by i Falkenbergs kommun
Backa, Njutånger – södra Njutånger
Backa och Björknäs – en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Norrtälje kommun
Backa, Östervåla - en by i Östervåla socken
Backa, Avesta kommun - en by i Avesta kommun

Göteborg
Backa, Göteborg – en stadsdel och primärområde i Göteborg
Backa Röd – ett bostadsområde i Göteborg
Göteborgs Stad Backa – ett före detta stadsdelsnämndsområde i Göteborg
Backa socken – en socken i Västra Hisings härad
Backa landskommun – en kommun i dåvarande Göteborgs och Bohus län 1863-1947, därefter inkorporerad i Göteborgs kommun
Backa församling – en församling i Göteborgs stift

Se även
Bačka – en region i Serbien