kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
RP IF

RP IF, Risbrinkspojkarna, är en idrottsförening från Linköping i Sverige. Mest känd för sina framgångar i handboll för herrar. RP IF bildades 1957 och hade 2007 cirka 1 200 medlemmar och ungefär 45 handbollslag,

Historik
RP, eller Risbrinkspojkarna, grundades år 1957. Föreningen startades för att få ungdomar att göra något meningsfullt. Första året hade RP 34 medlemmar och handbolls-, bandy-, fotbolls- och bordtennissektioner. År 1958 fanns bara handboll och bandy kvar, och 18 tjejer blivit medlemmar i klubben.
 
Under 1960-talet fanns det bara två ungdomslag, men det gick bättre för herrlaget som år 1967 gick upp i näst högsta serien i handboll. På 1970-talet byggdes RP:s ungdomsverksamhet upp. Svante Malm var anställd som ungdomsinstruktör. Hösten 1976 startade RP med 15 lag i Östgötaserien. Dessutom fanns det RP-lag i både herr- och damallsvenskan. 1977 utsågs RP till Sveriges mest framgångsrika förening på ungdomssidan.

1980-talet blev ett decennium med idrottsliga framgångar och ekonomiska bekymmer. RP startade farmarlaget eRPing för att få en bredare elitsatsning. På 1990-talet fick många tidigare RP-spelare landslagsuppdrag. Magnus Andersson, Pierre Thorsson och Jonas Samuelsson är exempel på dessa. RP fick också ett brev från Magnus Andersson, där han tackade för sin grundutbildning i sin moderklubb. År 1999 kom bland andra Mats Karlsson och Per Claudius tillbaka till klubben och hjälpte laget att gå upp till division 1 igen. Damerna började 1990-talet med att komma åtta i elitserien. Dessutom vann RP:s damjuniorer föreningens andra JSM-guld. RP hade då cirka 15 ungdomslag. RP-gården övertogs av RP efter långa förhandlingar med Linköpings kommun.

På damsidan i RP nådde en kull med spelare födda 1963, bland andra Lena Rydqvist och Tone Süssly, landslaget. Föreningen var i Sverigetoppen. Årskullen födda 1966 med Annika Persson och Helene Widström var duktiga och sedan 69-orna med Gunilla Olsson, Karin Höglin och Anna Rydmark. Generationen född i början av 80-talet med Matilda Boson och Sara Eriksson födda 1981, och Fanny Lagerström född 1983.

På 2000-talet är RP:s viktigaste område talangutveckling och breddsatsning. Herrarnas representationslag gick in i Linköpings HK, som är ett samarbete mellan flera Linköpingsklubbar. Damlaget tappade eftersom de förlorade Fanny Lagerström och Matilda Boson.  Efter Fanny kom Anna Roxå, RP:s Jsm lag födda 92/93 med  spelade steg 5 2011. Inför säsongen 2012/2013 värvades brittiska OS-stjärnan Steven Larsson för att hjälpa till med satsningen mot Allsvenskan.

Säsongen 2012/2013 blev RP Linköpings herr A lag seriesegrare i Div.1 Norra. Säsongen 2013/2014 spelades i Allsvenskan. Det blev sorti direkt efter säsongavslutningens kvalspel. 2016 -17 spelar man dock i allsvenskan igen.

Referenser

Noter

Externa länkar
RP IF:s webbplats

 
Upplösta bandyklubbar i Sverige
Upplösta bordtennisklubbar i Sverige
Upplösta fotbollsklubbar i Sverige
Handbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Linköping
Sportklubbar bildade 1957
Landskapsförbund

Ett landskapsförbund (finska: maakuntaliitto eller maakunnan liitto) är en regional myndighet och intresseorganisation för kommunerna i ett landskap i Finland. Landskapsförbunden fungerar som lagstadgade samkommuner som kommunerna i landskapet ska vara medlemmar i. Landskapsförbunden bevakar sina landskaps och medlemskommuners intressen, arbetar med regional utveckling, handlägger kulturfrågor för sin befolkning och upprätthåller landskapsplaner. Därutöver sköter förbunden mångahanda internationella ärenden och kontakter. Landskapsförbundets högsta beslutande organ är landskapsfullmäktige, vars ledamöter är fullmäktigeledamöter i medlemskommunerna.

Det finns 18 landskapsförbund i Finland. Därtill finns det självstyrande landskapet Åland.

Finlands landskapsförbund
Birkalands förbund
Egentliga Finlands förbund
Samkommunen för landskapet Kajanaland
Kymmenedalens förbund
Lapplands förbund
Mellersta Finlands förbund
Mellersta Österbottens förbund
Norra Karelens landskapsförbund
Norra Savolax förbund
Norra Österbottens förbund
Nylands förbund
Päijät-Häme förbund
Satakunta förbund
Sydkarelens förbund
Södra Savolax landskapsförbund
Södra Österbottens förbund
Tavastlands förbund
Österbottens förbund

Externa länkar
Landskapsförbunden i Finland

Finlands samhälle
Finlands administration
Samkommuner
Sorbet

Sorbet, från italienskans sorbetto, är en dessert gjord på fryst puré av frukt eller bär och sockerlag. Ibland ingår även äggvita, däremot inte mjölk eller grädde. Sorbet ska enligt den klassiska kokkonsten smaksättas med vin eller likör, vilket ibland förekommer.

En fin sorbet har en smidig och halvfast konsistens, likt snösörja. Alkoholen medför att temperaturen för fryspunkten sänks och gör sorbeten krämigare. Till skillnad från glass vill man att det ska vispas in så lite luft som möjligt i sorbeten, vilket gör att den blir kompakt och smakrik. Man fryser sorbet under omrörning, precis som glass, annars får man på grund av det höga vatteninnehållet, ett kompakt isblock. Eftersom sorbet smälter snabbt bör den lämna frysen först kort inpå servering. Den serveras ofta i (höga) portionsglas.

Sorbet kan förtäras som tillbehör till en dessert som cheesecake eller en torr kaka. Enligt fransk tradition serveras sorbet mellan förrätten och huvudrätten för att "rensa smaklökarna".

Sorbet var ursprungligen en österländsk snö- eller iskyld läskedryck av fruktsaft, socker och smakämnen.

Termen lär komma från italienskans sorbetto, vilket hämtats via kurdiskan,  turkiskan eller persiskan (se även sherbet) har arabisk ursprung (sharāb).

Se även 
Granite
Sherbet

Källor 

Glass
Berenike I

Berenike I, född cirka 340, död mellan 279 och 268 f.Kr, var en drottning i det Ptolemaiska riket i Egypten som maka och medregent till Ptolemaios I. Hon var den första drottningen i den ptolemaiska dynastin, och blev efter sin död gudaförklarad.

Biografi
Berenike ryktades förr vara dotter till Lagos och därmed halvsyster till Ptolemaios, men det har bekräftats vara en missuppfattning. Hon var i själva verket dotter till en i stort sett okänd makedonsk adelsman som hette Magas. Hennes mor Antigone var brorsdotter till Antipatros. Berenike gifte sig 325 med Filip, en okänd makedonsk adelsman, med vilken hon fick en son, Magas av Kyrene, som senare skulle komma att bli kung av Kyrene. Hon fick också två döttrar: Antigone och Theoxena. 

År 318 f.Kr avled hennes förste make, och Berenike tog med sig sina barn till Egypten, där hon blev hovdam hos sin kusin Eurydike, som var gift med Egyptens dåvarande härskare Ptolemaios I, Alexanders general och grundläggare av ptolemaiska dynastin. Ptolemaios var vid denna tid fortfarande bara ståthållare i Egypten, om än i verkligheten ensam härskare.  

År 317 f.Kr. försköt Ptolemaios Eurydike och gifte sig med henne. Hon hade tre barn i första äktenskapet, två döttrar som båda användes av Ptolemaios i hans äktenskapspolitik med utländska härskare, och en son, Magas, som Ptolemaios utnämnde till sin arvtagare, trots att han hade en son i första äktenskapet, ända tills den blivande Ptolemaios II föddes 308 f.Kr. Magas fick då bli vicekung över Kyrene, en lydstat till Egypten. 
 
Då Ptolemaios år 305 f.Kr. utropade sig till kung och farao och förklarade Egypten för ett självständigt rike blev Berenike i enlighet med egyptisk lag och tradition förklarad för drottning och medregent. Hon regerade ensam då han var frånvarande på krigståg, bland annat 312-306 f.Kr., 301 f.Kr och 287 f.Kr. Även efter att hennes make avled och efterträddes av deras son 285 f.Kr behöll hon sin ställning som drottning och medregent. Som den första drottningen på mycket lång tid - Egypten hade länge varit ockuperat av främmande makter - blev hon föremål för stor religiös dyrkan från egyptiernas sida och blev efter sin död gudaförklarad.

Barn
Barn med Filip: 
 Magas av Kyrene
 Antigone av Epirus
 Theoxena av Syrakusa
Barn med Ptolemaios I: 
 Ptolemaios II Filadelfos
 Arsinoe II
 Filotera av Egypten

Se även
 Berenice Troglodytica

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 
 

Ptolemaier
Kvinnliga regenter under 200-talet f.Kr.
Kvinnor
Födda 300-talet f.Kr.
Avlidna 200-talet f.Kr.
Personer i Egypten under 300-talet f.Kr.
Personer i Egypten under 100-talet f.Kr.
Regioncentrum

Ett regioncentrum (finska aluekeskus) är en stad som fungerar som administrativt centrum för en politisk indelning av kommuner i Finland. De olika regioncentra samordnas av inrikesministeriet.

Finlands geografi
Finlands samhälle
Grissini

Grissini är en italiensk torr brödpinne som oftast serveras som tilltugg, till exempel till soppa. Ofta görs den på samma sorts deg som till pizza. Man rullar ut degen i stänglar på en plåt med bakplåtspapper, penslar med vatten och strör på havssalt. Sedan gräddar man i 5 till 10 minuter på cirka 200°. Man kan också strö på, eller ha i olika kryddor och örter i degen som till exempel oregano, sesamfrön, kummin.

Referenser

Externa länkar 

Italienska bröd
Tjorven och Mysak

Tjorven och Mysak är en svensk film från 1966 i regi av Olle Hellbom. Filmen är den tredje av fyra filmer baserade på karaktärerna från TV-serien Vi på Saltkråkan.

Handling 
Tjorven och de andra barnen på Saltkråkan har fått en lekdag i present. Farbror Melker får finna sig att hamna i sjön flera gånger. Barnen har hittat ett gammalt skepp som får namnet Albertina. De delar upp sig i två sjörövargäng och kämpar om önskestenen Mysak.

Om filmen

Inspelning 
Filmen är inspelad i Artfilms ateljé samt Mälaröarna, Eckerö på Åland och Norröra i Stockholms skärgård.

Mysak är en liten miniatyrskulptur i emalj gjord av Karl Axel Pehrson.

Visningar 
Filmen hade premiär den 10 december 1966 och är barntillåten.

Tillsammans med de andra Saltkråkan-filmerna klipptes denna om till TV-avsnitt i TV-serien Så går det till på Saltkråkan med start hösten 1977.

Mottagande 
Filmen fick blandade recensioner av filmkritiker.

1967 deltog filmen i Barnfilmfestivalen i Moskva där den belönades med Sovjetiska pedagogiska akademins specialpris.

Rollista 
 Torsten Lilliecrona - Melker Melkersson
 Louise Edlind - Malin Malm
 Torsten Wahlund - Peter Malm
 Stephen Lindholm - Pelle Melkersson
 Kajsa Dandenell - Skrållan Malm
 Bengt Eklund - Nisse Grankvist
 Eva Stiberg - Märta Grankvist
 Maria Johansson - Maria "Tjorven" Grankvist
 Siegfried Fischer - gubben Söderman
 Kristina Jämtmark - Stina
 Manne Grünberger - fiskaren Vesterman

Musik i filmen 
 Albertina av Evert Taube

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska filmer 1966
Filmer i regi av Olle Hellbom
Svenska Astrid Lindgren-filmatiseringar
Stockholms skärgård på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på böcker
Svenska filmer baserade på TV-serier
Svenska 1960-talsfilmer
Svenska uppföljarfilmer
Ziegfeldflickan

Ziegfeldflickan (engelska: Ziegfeld Girl) är en amerikansk musikalfilm från 1941 i regi av Robert Z. Leonard. I huvudrollerna ses James Stewart, Judy Garland, Hedy Lamarr, Lana Turner, Tony Martin, Jackie Cooper, Eve Arden och Philip Dorn. Filmen innehåller musikaliska nummer av Busby Berkeley.

Filmen utspelar sig på 1920-talet och berättar tre parallella berättelser om tre "Ziegfeldflickor" i den berömda Broadwayshowen Ziegfeld Follies. Filmen var avsedd att ha premiär 1938 och vara uppföljare till den framgångsrika filmen Den store Ziegfeld (1936); den återanvände en del av dess filmmaterial.

Handling 
Vi får följa tre flickors öden på och utanför scenen till den berömda Ziegfeld-showen i New York. Susan (Judy Garland) tvingas lämna sin åldrande far, en gammal räv i showbusiness, för att en chans för sig själv. Sheila (Lana Turner) blir ihop med miljonärer, men glömmer bort sin enda riktiga kärlek, Gilbert Young (James Stewart), och Sandra (Hedy Lamarr) måste försörja både sig och sin make som är klassisk violinist.

Rollista i urval 

James Stewart – Gilbert Young
Judy Garland – Susan Gallagher
Hedy Lamarr – Sandra Kolter
Lana Turner – Sheila Regan
Tony Martin – Frank Merton
Jackie Cooper – Jerry Regan
Ian Hunter – Geoffrey Collis
Charles Winninger – 'Pop' Gallagher
Eve Arden – Patsy Dixon
Edward Everett Horton – Noble Sage
Philip Dorn – Franz Kolter
Paul Kelly – John Slayton
Dan Dailey – Jimmy Walters
Fay Holden – Mrs Regan
Al Shean – Al

Musiknummer i filmen 
 "Overture", sjungs av kör
 "Laugh? I Thought I'd Split My Sides", sjungs av Judy Garland och Charles Winninger
 "You Stepped Out of a Dream", sjungs av Tony Martin och kör
 "I'm Always Chasing Rainbows", sjungs av Judy Garland
 "Caribbean Love Song", sjungs av Tony Martin och kör
 "Minnie from Trinidad", sjungs av kör och Judy Garland 
 "Mr. Gallagher and Mr. Shean", framförs av Charles Winninger och Al Shean
 "Ziegfeld Girls/You Gotta Pull Strings", sjungs av Judy Garland och kör
 "You Stepped Out of a Dream" (reprise), sjungs av Tony Martin
 "You Never Looked So Beautiful", sjungs av Judy Garland och kör

Externa länkar 

 
 
 
 

Amerikanska filmer 1941
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska musikalfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Filmer i regi av Robert Z. Leonard
Hexadecimala talsystemet

Hexadecimala talsystemet (sedecimala) är ett talsystem med basen 16. Talsystemet är ett positionssystem med de sexton siffrorna 
 
där 

Vid omvandling från ett hexadecimalt tal till ett decimalt tal, utnyttjas att den första positionen från höger är 160, den andra 161, den tredje 162 och så vidare. Att konvertera det hexadecimala talet 2D4 till ett decimalt tal görs enligt

Det hexadecimala talsystemet används vid datorprogrammering, eftersom det gör det enkelt att gruppera in heltal i enskilda byte och är dessutom enkelt att konvertera till binära tal (datorers inbyggda talsystem) då en hexadecimal siffra alltid motsvaras av 4 bitar (en nibble) och två hexadecimala siffror motsvarar en oktett. Detta är särskilt användbart vid hårdvarunära programmering, då enskilda bitar behöver manipuleras.

Det hexadecimala talsystemet används ofta för att ange färger i datorsammanhang, till exempel för att ange RGB-färger i HTML-kod. De tre grundfärgerna röd, grön och blå, motsvaras här av tre kanaler som vardera styrs av 8 bitar. Varje kanal kan alltså anta 10016 (det vill säga 25610) olika värden, vilket totalt ger 224 olika färger. När färgerna anges hexadecimalt, blir exempelvis lila FF00FF16. De röda och blåa kanalerna är satta till sina maximala värden (FF16) och den gröna kanalen är satt till sitt lägsta värde (0).

Omvandling från det binära talsystemet 
För att konvertera binära tal till hexadecimala är det lämpligt att dela in det binära talet i grupper om 4 med början till höger. Varje grupp översätts sedan till motsvarande hexadecimala siffra.  Exempel: 10010102 delas upp i grupperna 01002 (utfyllnad med nolla), 10102 och översätts till 4A.

Omvandling till det binära talsystemet 
Vid konvertering av hexadecimala tal till binära utnyttjas att varje siffra motsvarar 4 bitar. Talet B316 ska då representeras av åtta bitar, där de fyra mest signifikanta bitarna motsvarar B16 = 10112 och de fyra minst signifikanta bitarna motsvarar 00112 (utfyllnad med nollor för att erhålla 4 bitar). 

Resultatet blir alltså B316 = 1011 00112.

Etymologi 
Ordet hexadecimal är sammansatt av det grekiska ordet ἕξ (hex) ’sex’ och det latinska decimalis ’decimal’, av decem ’tio’. Det är sålunda ett hybridord som dock har fastnat och alltjämt används allmänt.

Analogt med namngivningen av andra talsystem borde namnet vara sedecimal, av latin sedecim ’sexton’. Det namnet används i viss litteratur, däribland Matematikmaskinnämndens instruktionsbok till Sveriges andra dator BESK från 1958. Den hellatinska sammansättningen sexadecimal, av latin sex ’sex’, har också föreslagits men inte fått fäste. Språkblandning är inte helt sällsynt inom den vetenskapliga världen, och visst motstånd finns mot prefixet sex(a)- som lätt associeras till sexualitet.

Omvandlare

Se även
 John W. Nystrom

Referenser

Talbaser
Arsinoe I

Arsinoe I, född förmodligen 305 f.Kr., död efter 248 f.Kr., var drottning och medregent i ptolemeiska riket från 284 eller 281– till ca 274 f.Kr. Hon var den första makan till Ptolemaios II Filadelfos av Egypten.

Biografi
Arsinoe I var dotter till en av diadokerna: kung Lysimachos av Thrakien och Makedonien, och drottning Nikaia. Äktenskapet med Ptolemaios II av Egypten arrangerades som en del av en politisk allians mellan hennes far och make mot den seleukidiske kungen Seleukos I. Tidpunkten för bröllopet är okänd, men den ägde rum någon gång mellan 289 och 281 f.Kr. Hennes makes syster, Arsinoe II, gifte sig vid samma tid med hennes far och blev hennes styvmor, och fick snart därefter hennes far att mörda hennes bror.  

Arsinoe I blev genom äktenskapet med Ptolemaios II i enlighet med egyptisk sed rent formellt drottning och medregent av Egypten. I verkligheten tillät hennes make henne inte att utöva någon politisk makt, och den religiösa ceremoniella sidan av drottningrollen sköttes av hennes svärmor Berenike I, som fram till sin död 279 behöll sin ställning som drottning och medregent. 

År 277 f.Kr. återvände hennes makes syster och hennes egen före detta svärmor Arsinoe II till Egypten och inledde ett incestuöst förhållande med hennes make. Hennes svägerska anklagade henne för ett förbereda ett kuppförsök. Enligt en version ska hon också verkligen ha gjort ett misslyckat försök att uppvigla befolkningen i Alexandria sedan hon fått veta att syskonen planerade att gifta sig med varandra och avsätta henne. Oavsett om anklagelsen var sann eller inte, skilde sig maken från henne, avsatte henne, och dömde henne för konspirationen eller det påstådda konspirationsförsöket till förvisning till ön Koptos i Nilen i närheten av Luxor. Detta skedde vid samma tidpunkt som även makens halvsyster Theoxena av Egypten förvisades till Thebais i närheten, något som kanske hade samband med saken. Efter hennes förvisning gifte sig exmaken med sin syster och gjorde henne till sin medregent, och förklarade också sina barn från första äktenskapet som födda i sitt andra. 

Arsinoe I levde inte i fängelse utan i ett bekvämt lyxliv i husarrest i Koptos och saknade heller inte status som före detta drottning och mor till tronarvingen. Hon omnämns vid livet sista gången år 248 f.Kr. Två år senare avled maken och efterträddes av hennes son. Hennes dödsår är okänt.

Barn
 Ptolemaios III
 Berenike Syra

Referenser

 
 

Födda 305 f.Kr.
Ptolemaier
Kvinnor
Avlidna 247 f.Kr.
Skattebyrå

En skattebyrå är en skatteteknisk enhet av som är underställd Skatteverket i Finland. En skattebyrå omfattar en eller flera kommuner vars belägenhet och uppgifter bestäms av skatteverket. Skattebyråns huvudsakliga uppgift är verkställande av beskattningen.

Finlands samhälle
Francesco Cilea

Francesco Cilèa, född 23 juli 1866 i Palmi, död 20 november 1950, var en italiensk tonsättare i veristisk/realistisk stil.

Biografi
Ciléa var 1890-1892 lärare i piano vid musikkonservatoriet i Neapel, där han tidigare själv hade studerat. Under tiden 1896-1904 var han professor i harmonilära vid Regia Instututo Musicale i Florens. Han utsågs 1913 till direktör för musikkonservatoriet i Palermo och blev därefter 1916 direktör för Concervatorio San Pietro a Majella i Neapel, en befattning som han innehade fram till 1935.

Verk
 Gina (1889)
 La Tilda (1892)
 L'Arlesiana (1897)
 Adriana Lecouvreur (1902 och omarbetad 1937)
 Gloria (1907 och omarbetad 1932)

 Två orkestersviter: Poema sinfonico corale (1913) och Lodi sinfoniche (1934)
 En pianotrio (1886)
 En sonat D-dur för violoncell och piano (1888)
 Pianostycken och sånger

Referenser

Italienska operatonsättare
Italienska klassiska kompositörer
Födda 1866
Avlidna 1950
Män
Tjorven och Skrållan

Tjorven och Skrållan är en svensk film från 1965 i regi av Olle Hellbom. Filmen är den andra av fyra filmer baserade på karaktärerna från TV-serien Vi på Saltkråkan.

Handling 
Peter och Malin har gift sig och får ett barn, Skrållan. Skrållans favoritsysselsättning är att rymma, vilket gör att de andra får fullt upp.

Rollista 
 Torsten Lilliecrona – Melker Melkersson
 Louise Edlind – Malin Malm
 Torsten Wahlund – Peter Malm
 Björn Söderbäck – Johan Melkersson
 Urban Strand – Niklas Melkersson
 Stephen Lindholm – Pelle Melkersson
 Kajsa Dandenell – Skrållan Malm
 Bengt Eklund – Nisse Grankvist
 Bitte Ulvskog – Freddy Grankvist
 Lillemor Österlund – Teddy Grankvist
 Maria Johansson – Maria "Tjorven" Grankvist
 Siegfried Fischer – gubben Söderman
 Kristina Jämtmark – Stina
 Manne Grünberger – fiskaren Vesterman

Om filmen

Visningar 
Filmen är inspelad på Norröra. Den hade premiär den 27 november 1965 och är barntillåten.

Tillsammans med de andra Saltkråkan-filmerna klipptes denna om till TV-avsnitt i TV-serien Så går det till på Saltkråkan med start hösten 1977.

Mottagande 
Filmen fick blandade recensioner från filmkritiker.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska filmer 1965
Filmer i regi av Olle Hellbom
Svenska Astrid Lindgren-filmatiseringar
Stockholms skärgård på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på böcker
Svenska filmer baserade på TV-serier
Svenska 1960-talsfilmer
Svenska uppföljarfilmer
Sjukvårdsdistrikt

Sjukvårdsdistrikt (finska Sairaanhoitopiiri) är en regional indelning i fasta Finland som används i samband med specialsjukvårdstjänster. Sjukvårdsdistriktena är organiserade i form av en samkommuner.

Det finns totalt 20 sjukvårdsdistrikt i Finland. Deras gränser följer landskapsgränserna med några undantag, i varje distrikt finns ett centralsjukhus. För mera krävande sjukvård är distrikten indelade i fem specialansvarsområden kopplade något av landets fem universitetssjukhus.

Ålands hälso- och sjukvård (ÅHS) regleras enligt Självstyrelselagen av Landskapet Åland och har avtal med Åbo universitetscentralsjukhus.

Källor

Noter

Sjukvård i Finland
Finlands administrativa indelning
Judeoromanska språk

Judeo-romanska språk är de språk som har sitt ursprung i romanska språk och som talas i diverse judiska samhällen men som är så förändrade att de kan betraktas som egna språk.

Språk

Judeo-italienska
Judeo-italienska varianter (ibland även kallat italkiska, som myntades av Solomon Birnbaum år 1942) talas flytande av mindre än 200 personer. Dessa personer representerar de sista av de många olika dialekter som talades i Italien, Korfu och längs med den östra sidan av Adriatiska havet och Joniska havet.

Judeo-aragonska
Judeo-aragonska talades i centrala Spanien runt mitten av 700-talet till 1500-talet, då det antingen kombinerades ihop med olika judeo-spanska dialekter eller helt enkelt upphörde att användas på grund av den mer inflytelserika judeo-spanska dialekten som uppstod i södra Spanien, de områden som idag är Valencia, Murcia och Andalusien.

Ladino
Känt under många namn, och finns i många regionala dialekter. Ladinospråket är en modern släkting till det spanska språket som talas av sefarder.

Judeo-portugisiska
Judeo-portugisiska talades av judarna i Portugal, men överlevde i religiösa samfund (diaspora) fram till början av 1800-talet.  Språket påverkas också Papiamento och samaraccansk .

Tsarfatitiska
Tsarfatitiska (Zarphatic), eller judeo-franska är ett utdött språk som talades i dagens norra Frankrike, Nederländerna, Belgien, Luxemburg och västra Tyskland.

Historia och utveckling
Den exakta uppkomsten av judeoromanska språk är osäker. De två starkaste teorierna är att de antingen härstammar från judeo-latin, och att dess utveckling löpte parallellt med latins dotterspråk, eller att de är egna uppkomster av varje individuellt språksamhälle.

En annan teori blandar de båda och anser att vissa judeoromanska språk (vissa tsarfatitiska, shaudit, italkian och catalanic) härstammar från judeo-latin, men att andra (vissa tsarfatitiska, catalaniska, ladino och judeo-portugisiska) är produkter av egenutveckling.

Se även
Ladino

Romanska språk
Judaica