kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
March Engineering

March var en brittisk formelbiltillverkare med ett racingstall som bland annat tävlade i formel 3, formel 2 och formel 1.

Historik

March grundades av Max Mosley, Alan Rees, Graham Coaker och Robin Herd .  Stallet startade i formel 3 och formel 2 men kom sedan in i formel 1 genom att göra chassin åt Tyrrell och Antique Automobiles. March som tävlade fram till 1982 meddelade 1987 att man skulle återvända till formel 1 och backades då upp av det japanska fastighetsbolaget Leyton House. Stallet slöt 1988 ett motoravtal med Judd och anställde Maurício Gugelmin och Ivan Capelli som förare. Allt gick utmärkt och Leyton House chef Akira Akagi bestämde sig i juni 1989 för att köpa stallet. I samband med köpet ändrades namnet till Leyton House Racing. Stallet såldes 1992 och fick då namnet March F1.

F1-säsonger

Andra stall

March har också levererat bilar till andra formel 1-stall.

Kända förare i andra stall  
 Mario Andretti, STP Corporation ()
 Francois Cevert, Tyrrell () 
 James Hunt, Hesketh (, )
 Jean-Pierre Jarier, Shell Arnold Racing () 
 Carlos Pace, Williams () 
 Ronnie Peterson 
 Antique Automobiles/Colin Crabbe Racing ()
 Theodore Racing () 
 Jackie Stewart, Tyrrell ()
Hans-Joachim Stuck, Theodore Racing ()
 Reine Wisell 
 Clarke-Mordaunt-Guthrie ()
 Team Pierre Robert ()

Formel 2
Marchs fabriksstall tävlade i formel 2 1971 till 1982. Ronnie Peterson vann fem lopp och EM-titeln i en March 712M 1971. Därefter vann Jean-Pierre Jarier 1972,  Patrick Depailler 1974,  Bruno Giacomelli 1978, Marc Surer 1979 och Corrado Fabi 1982, samtliga då i March-BMW.

Noter

Källor

Formel 1-stall
Brittiska racingstall
Formelbiltillverkare
Wachau

Wachau är en dalgång och ett känt vindistrikt i nordöstra Österrike. I dalgången flyter floden Donau fram, mellan städerna Melk och Krems an der Donau i Österrikes låglandsområde. Wachaudalen är 30 km lång och har varit befolkad sedan förhistorisk tid. En välkänd plats och turistmagnet är Dürnstein, där kung Rikard I Lejonhjärta hölls fången av hertig Leopold V av Österrike.

2000 blev Wachau uppsatt på Unescos världsarvslista.

Referenser

Externa länkar 
 Wachau
 UNESCO World Heritage Centre - Wachau Cultural Landscape

Världsarv i Österrike
Geografi i Niederösterreich
Världsarv inskrivna 2000
Reine Wisell

Reine Tore Leif Wisell, född 30 september 1941 i Motala, död 20 mars 2022 i Pattaya, Thailand, var en svensk racerförare. Han var aktiv inom Formel 1 åren 1970–1974.

Racingkarriär
Wisell körde formel 1 i början av 1970-talet. Han fick hoppa in i Lotus, som ersättare för Jochen Rindt, som förolyckats i . Han debuterade på Watkins Glen i  som andreförare bakom Emerson Fittipaldi. Wisell kom trea, vilket var han bästa enskilda resultat under karriären. Säsongen  fortsatte Wisell att köra för Lotus tillsammans med Fittipaldi. Han slutade då tolva i förarmästerskapet, vilket totalt sett var hans bästa placering. Sitt sista F1-lopp körde han i .

I september 2009 kontrakterades Reine för att köra "The Race Legends" som skulle ha körts på Anderstorp Raceway i augusti 2010. Arrangemanget fick dock ställas in.

F1-karriär

 
 
|}

Referenser

Noter

Källor

Theracelegends.com

Svenska racerförare
Svenska Formel 1-förare
BRM-förare
Team Lotus F1-förare
Idrottare från Motala
Svenska idrottare under 1900-talet
Födda 1941
Avlidna 2022
Män
Pigasus Award

Pigasus Award, efter engelskans pig ("gris") och Pegasus, är ett årligen utdelat pris av illusionisten och skeptikern James Randi. Priset delas ut i fyra eller fem klasser till personer som sprider och stödjer icke underbyggda påståenden om paranormala fenomen.

Pristagare

Kategori ett 
Till den vetenskapsman som gjort det "löjligaste" uttalandet eller annan handling relaterad till det övernaturliga, paranormala eller ockulta.

Kategori två 
Till den bidragsgivande organisation som givit sitt stöd åt den mest värdelösa studien av det övernaturliga, paranormala eller ockulta.

Kategori tre 
Till den inom massmedia som prestenterat det mest vansinniga påståendet inom det övernaturliga, paranormala eller ockulta som fakta.

Kategori fyra 
Till det medium med minst talang som lyckats lura flest personer.

Kategori fem 
För vägran att acceptera verkligheten. Priser i den här kategorin började delas ut 2005.

Se även 
 Årets förvillare
 Ig Nobelpriset
 Kristallkulan
 Vetenskaplig skepticism
 Pseudovetenskap
 New Age

Referenser 

Priser
Vetenskaplig skepticism
Ironiska och humoristiska priser
The Trashmen

The Trashmen var ett amerikansk surf- och garagerockgrupp bildad 1962 i Minneapolis, Minnesota. Gruppen bestod av Steve Wahrer (sång och trummor), Dal Winslow (sång), Tony Andreason (gitarr) samt Bob Reed (basgitarr).

Gruppens största hit blev "Surfin' Bird" som 1964 nådde #4 på billboardlistan, #1 på Tio i topp och #2 på Kvällstoppen. Låten var ett hopkok på två äldre R&B-låtar "Bird is the Word" och "Pa Pa Ooh Mow Mow" som när de kom i gruppens händer mixades ihop till en låt. "Surfin' Bird" är i stort sett det enda gruppen är känd för, trots att de gjorde en hel del annat material också. Men de hade faktiskt en hit till samma år som gick i samma stil, "Bird Dance Beat". The Trashmen spelade ofta instrumentala surflåtar men i många låtar som "King of the Surf" och "My Woodie" sjöngs det. Att trummisen är en av sångarna kan sägas var lite originellt. De flesta av The Trashmens låtar hade i grunden samma uppbyggnad med tre grundackord.

The Trashmen upplöstes 1967 då surfstilen hade försvunnit från marknaden. Gruppen återförenades under 1980-talet och spelade ihop fram till 1989 då Wahrer avled.

Gruppen återskapades 2009 med en ny trummis, efter att tv-serien Family Guy plötsligt hade gjort låten "Surfin' Bird" populär igen. Låten blev så pass populär att den slutade på tredje plats på UK Singels Chart 2010.

Diskografi (urval)
Album
The Trashmen släppte ett album under sin aktiva tid:
 Surfin' Bird (1964)
 The Great Lost Trashmen Album! (1990) (inspelad 1964 och 1966)	
 Live Bird '65-'67 (1990) (livealbum)
 Comic Book Collector (1994) (inspelad 1989)
Singlar/EP
 "Surfin' Bird" / "King of Surf" (1963)
 "Bird Dance Beat" / "A-Bone" (1964)
 "Bad News" / "On The Move" (1964)
 "Peppermint Man" / "New Generation" (1964)
 "Whoa Dad" / "Walking My Baby" (1964)
 "Dancing With Santa" / "Real Live Doll" (1964)
 "Hanging On Me" / "Same Lines" (1965)
 "Bird '65" / "Ubangi Stomp" (1965)
 "Keep Your Hands Off My Baby" / "Lost Angel" (1965)
 "Green, Green Backs Back Home" / "Address Enclosed" (1967)
 I'm A Trashman EP (2013)

Externa länkar
The Thrashmen på allmusic.com

Amerikanska rockgrupper
Surfgrupper
Musikgrupper bildade 1962
Musikgrupper upplösta 1967
Musik i Minneapolis
Garagerock

Garagerock är en musikgenre som växte sig stor i början på 1960-talet, främst i USA, men även i andra länder. Ynglingar som lyssnade på brittiska band som The Kinks, The Rolling Stones och The Beatles blev själva inspirerade att börja spela. Termen garagerock användes dock inte på 1960-talet utan tillkom senare. En viktig faktor i populariseringen av garagerock var samlingsalbumet Nuggets: Original Artyfacts from the First Psychedelic Era, 1965–1968 som gavs ut av Elektra Records 1972.

Då de var amatörer blev ljudbilden ofta rå, slarvig och ostädad, men det var just det som var det speciella. Många av dessa grupper höll också till i garage då de övade, därav namnet på genren. Låtarna var ofta enkelt uppbyggda kring tre ackord, och texterna var enkla och handlade ofta om någon flicka eller hur kul det var med partyn. De flesta garagerockband var stora på lokal nivå, och de som mot förmodan lyckades ta sig upp på nationell nivå fick ofta bara en stor hit. En låt som ofta är omnämnd som den första i genren är The Kingsmens inspelning av "Louie Louie" från 1963.

Garagerocken har inspirerat till bland annat punkrock, grunge och collegerock.

Garagerock-grupper

Kända låtar
"96 Tears" - ? and the Mysterians
"You're Gonna Miss Me" - 13th Floor Elevators
"The Passenger Iggy Pop 
"Liar, Liar" - The Castaways
"Psychotic Reaction" - Count Five
"Hate to Say I Told You So" - The Hives
"Louie Louie" - The Kingsmen
"Hey Joe" - The Leaves
"A Public Execution" - Mouse and the Traps
"Real Wild Child Iggy Pop 
"Talk Talk" - The Music Machine
"Pushin' too Hard" - The Seeds
"Gloria" - Shadows of Knight
"Lust For Life Iggy Pop 
"The Witch" - The Sonics
"Dirty Water" - The Standells
"I Want Candy" - The Strangeloves 
"Double Shout of My Baby's Love" - The Swingin' Medallions
"Tick Tick Boom" - The Hives

Se även
Rockmusik

Referenser

Externa länkar
Allmusic om garagerock
60sgaragebands - sida på engelska om garagerock och dess utövare

Musikgenrer
Vetera Castra

Vetera castra, romersk lägerstad på högra Rhenstranden mitt emot Lippes mynning nära Fürstenberg vid Birten, omkr. 1,5 km söder om Xanten. Grävningar, som inleddes 1905, har bragt i dagen åtskilliga minnesstenar och mindre föremål, härrörande från officerare och soldater vid olika legioner, som där varit förlagda under hela romerska kejsartiden. Platsen var först en öppen operationsbas, för offensiv mot germanerna, sedan fästning.

Källor

Ruinstäder
Nordrhein-Westfalens historia
Veteranigrottan

Veteranigrottan är en grotta vid Donaus vänstra strand, 22 km sydväst om Gamla Orșova, belägen där floden, endast 260 m bred, bryter sig genom det trånga passet vid Kasan. Grottan är 15 m hög och rymmer 400 personer; den behärskar fullständigt Donau. Sitt namn har den erhållit efter den habsburgske generalen Friedrich von Veterani (1650–1695) som 1691 lät en av sina underbefälhavare hålla den besatt och försvara den under 45 dagar mot osmanerna.

Källor

Grottor
Rumäniens geografi
Charolles

Charolles är en kommun i departementet Saône-et-Loire i regionen Bourgogne-Franche-Comté i östra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Charolles som tillhör arrondissementet Charolles. Charolles är arrondissemangshuvudstad i franska departementet Saône-et-Loire.  År  hade Charolles  invånare.

Traditionellt har här funnits tillverkning av fajans och efter industrialismens genombrott även kemikalier. Huvudstad i det forna landskapet Charolais.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Charolles

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Saône-et-Loire

Källor

Externa länkar 

Orter i Bourgogne-Franche-Comté
Kommuner i Saône-et-Loire
Ugglan
T. Rex (rockband)

T. Rex, ursprungligen Tyrannosaurus Rex, var ett brittiskt glamrock-band bildat år 1967. T. Rex blev en av de största grupperna inom glamrocken och var under första halvan av 1970-talet omåttligt populära i Storbritannien, i övriga Europa och i Japan. Frontmannen Bolan anses också var en av de främsta företrädarna, stilbildarna för det som senare skulle kallas glamrock.

Historik
Sångaren, gitarristen och låtskrivaren Marc Bolan var gruppens ledfigur. I spillrorna av gruppen John's Children startade Bolan tillsammans med Steve Peregrine Took den akustiska duon Tyrannosaurus Rex. De spelade in tre album tillsammans. Dessa album var mer psykedeliska (trots att de två första bara består av akustisk gitarr och bongotrummor) och är ganska långt ifrån de glammiga tonerna som skulle komma från gruppen senare. Took lämnade Bolan hösten 1969, han ersattes av Mickey Finn och de spelade tillsammans in albumet A Beard of Stars som släpptes 1970.

Efter ett framgångsrikt singelsläpp samma år med "Ride a White Swan", bestämde sig Bolan för att utöka gruppen till ett helt band, med namnet förkortat till T. Rex. Den nya uppsättningen av gruppen bestod av Marc Bolan (sång, gitarr), Steve Currie (bas), Mickey Finn (slagverk), och Bill Legend (trummor). De spelade in låten "Hot Love" som blev en stor hit i England. Snart släpptes också "Get It On" som blev lika framgångsrik som "Hot Love" i England, och den enda låten med gruppen som blev en större singelhit i USA med en tiondeplats på Billboardlistan. Albumet "Electric Warrior" släpptes senare samma år och blev det första albumet med den här sättningen av gruppen som släpptes. Albumet blev en stor framgång i England och sålde även ganska bra i USA. 

1972 producerade gruppen ytterligare två singelettor i hemlandet: "Telegram Sam" och "Metal Guru". Samma år släppte gruppen också sitt bästsäljande album, "The Slider". Senare under året kom ytterligare hits som "Children of the Revolution" och "Solid Gold Easy Action" och på hösten hade även T. Rex film "Born to Boogie" premiär i London.

1973 kom T. Rex två sista topp 5-hits, "20th Century Boy" och "The Groover” samt albumet "Tanx" som också sålde mycket bra. På sommaren det året fick gruppen en andregitarrist vid namn Jack Green. 

1974 började man släppa sitt material under namnet Marc Bolan and T. Rex. Under de följande åren kom gruppens popularitet att dala. Marc Bolan gav dock inte upp och 1976/1977 fick han genom den nya punkrörelsen nya fans och ett kraftigt uppsving som artist. Bland annat fick han då sin sista stora hit med låten "I Love to Boogie". Bolan skulle troligen fortsatt att spela in material under gruppnamnet T. Rex om han inte dött i en bilolycka den 16 september 1977. Bilen kördes av hans flickvän Gloria Jones.

Diskografi

Album som Tyrannosaurus Rex

Album som T. Rex 

 (som Marc Bolan & T. Rex)

Källor 
T. Rex på Allmusic
Listplaceringar i Storbritannien

Externa länkar 

 Brittisk fan-club 

Brittiska glamrockgrupper
Brittiska musikgrupper
Psykedeliska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1967
Villard de Honnecourt

Villard de Honnecourt, verksam under 1200-talet, fransk tecknare och arkitekt.

Biografi
Honnecourt var verksam mellan 1225 och 1250. Hans teckningar är den äldsta funna dokumentationen av medeltidens (främst gotisk) arkitektur. Honnecourts verk innehåller även detaljskisser av bland annat trätakskonstruktioner och instruktioner om hur man tämjer ett lejon. Hans skissböcker bevaras i dag i Bibliothèque nationale i Paris (MS Fr 19093).

Skisserna och teckningarna i härrör från resor i länderna mellan Nederländerna och Ungern. Man vet än idag ej vilken yrkesroll Honnecourt hade. Somliga antar att han var arkitekt, då han har förmodats hjälpa till vid katedralbyggen. Andra tror att han var utsänd av kyrkan för att dokumentera Europas kyrkoarkitektur. Några tror att han bara hade ett oerhört intresse för arkitektoniska bilder, i synnerhet de detaljerade. I vilket fall som helst, så bevisar fyndet av Honnecourts bilder att arkitektoniska idéer spred sig via möten mellan resande och utbyte av skisser och texter.

Externa länkar 
Dr. Carl F. Barnes Jr:s hemsida: The Portfolio of Villard de Honnecourt 
Digitala bilder av skissboken

Franska arkitekter
Män
Avlidna 1200-talet
Födda okänt år
Carlo Gambino

Carlo Gambino, född 24 augusti 1902 i Caccamo nära Palermo, Sicilien, död 15 oktober 1976 i Massapequa, Long Island, New York, var en italiensk-amerikansk maffialedare.

Gambino emigrerade till USA 1919. Han blev upptagen i Syndikatet där han snabbt steg i graderna. Han konspirerade tillsammans med Lucky Luciano om att mörda den dåvarande bossen (capo di tutti capi) Salvatore Maranzano. 

1957 tog Carlo Gambino över vad som skulle bli Gambinofamiljen, genom att låta mörda den dåvarande maffiabossen. Gambinofamiljen jobbade både med maffian i Italien och i New York och styrde stora delar av USA:s organiserade brottslighet. Utöver att Carlo Gambino var boss i Gambinofamiljen, som var den största och starkaste av "de fem familjerna" i New York, så hade han mycket att säga till om även när det gällde de övriga fyra maffiafamiljerna då han var ledare i "The Maffia Commission" som fungerade som ett mötesforum och en högsta instans för maffian.

Maktövertagandet
1957 mördades en av New Yorks fem maffiabossar, Albert Anastasia ("the Mad Hatter"), på uppdrag av Carlo Gambino och Gambino kunde ta över som boss för den maffiafamilj i New York som fortfarande bär hans namn.

Gambinos karriär
Carlo var en av New Yorks mäktigaste män under 60- och 70-talen. 

Carlo Gambino dog 1976 av en hjärtattack i sitt eget hem. Han överlät den högsta kontrollen över Gambinosyndikatet till sin kusin Paul "Big Paul" Castellano. 

På Carlo Gambinos nummerplåt på bilen stod det CG1 (Carlo Gambino 1).

Amerikanska brottslingar
Italienska brottslingar
Maffiabossar
Födda 1902
Avlidna 1976
Män
Charondas

Charondas, berömd forngrekisk lagstiftare. Tiden för hans levnad är omtvistad, men torde sannolikast böra förläggas till 500-talet f.Kr. Han gav lagar åt sin födelsestad Catania, men även åt andra grekiska kolonier i Syditalien och på Sicilien.

Källor
 

Antikens grekiska politiker
Ugglan
Marc-Antoine Charpentier

Marc-Antoine Charpentier, född 1634 i Paris, död 24 februari 1704 i Paris, var en fransk tonsättare. Han var elev till Giacomo Carissimi i Rom och blev slutligen kapellmästare vid Sainte-Chapelle i Paris.

Asteroiden 9445 Charpentier är uppkallad efter honom.

Biografi
Hans opera La descente d'Orphée aux enfers hade premiär 1686. Andra operor är Les Arts florissants från 1685, David et Jonathas från 1688 och Medea från 1693. Charpentier komponerade även motetter jämte symfonier 1709. Nationalbiblioteket i Paris förvarar av honom 28 folioband manuskript och flera kartonger, huvudsakligen kyrkomusik. Bäst är han i oratorierna; han har skrivit 18 sådana i Carissimis stil, och bland dessa har Le Reniement de saint Pierre framdragits och utförts i Paris, och därvid gjort mycken lycka.

Charpentier var nästintill helt bortglömd ända till 1953, då hans Te Deum återupptäcktes av den fransk-belgiske musikvetaren Carl de Nys. 1954 valde Europeiska radio- och TV-unionen första satsen (Marche en rondeau) ur Te Deum till signaturmelodi för de då nystartade eurovisionssändningarna.

Referenser

Noter

Externa länkar  

 

Födda 1634
Avlidna 1704
Franska kompositörer
Män
Ugglan
Musiker från Paris
Franska musiker under 1600-talet
Abano Terme

Abano Terme, tidigare Abano Bagni, är en stad och kommun i provinsen Padova i regionen Veneto i Italien, ca 10 km från Padua. Kommunen hade  invånare (2018). SWtaden är känd för sina varma, svavelhaltiga källor, de hetaste i Europa. Temperaturen uppgår till ca 85 °C. De var av romarna kända och besökta under namnen Aquae Aponi och Aquae Patavinae. I staden föddes Pietro d'Abano.

Källor 

Kommuner i provinsen Padova
Orter i Veneto
Pietro d'Abano

Pietro d'Abano, även kallad Petrus de Padua, född 1250 i Abano, död 1316, var en italiensk filosof, läkare och astrolog.

Biografi
d'Albano blev efter studier i Konstantinopel och Paris lärare vid universitetet i Padova. Han bedrev på den tidens sätt alkemi och stjärntydning och i sin filosofi anslöt han sig till Averroës och nyplatonismen.

d'Abano vann ryktbarhet som lärare i medicin i sin hemstad, men blev instämd som "trollkarl" för inkvisitionen och avled 1316 i fängelse. Hans mest berömda litterära verk, Conciliator differentiarum, quæ inter philosophos et medicos versantur (1472), omfattar hans samtids hela medicinska vetande.

Källor

Italienska läkare
Italienska filosofer
Läkare under 1200-talet
Filosofer under 1200-talet
Personer i Italien under 1200-talet
Personer från provinsen Padova
Födda 1250
Avlidna 1316
Män
Ugglan
Claus Sluter

Claus Sluter, född omkring 1350 i Haarlem, död 1405 eller 1406 i Dijon, var en nederländsk skulptör, verksam vid hertig Filip den djärves hov i Dijon.

Biografi 
Claus Sluter var Jean de Marvilles medhjälpare vid byggandet av portalen till kartusianerklostret i Champmol, som han fullbordade år 1400 med fyra gestalter. Hertigens grav, som påbörjades 1384, stod färdig först 1411, efter Sluters död. Hertigen, skulpterad i svartvit marmor, placerades på en tjock platta på en rektangulär bas omgiven av gestalter i sörjande ställningar.

Denna grav och brunnshuvudet, Mosesbrunnen (1395-1406), varav endast basen finns kvar intakt, med sina sex kraftfulla profetgestalter Moses, David, Jeremia, Sakarja, Daniel och Jesaja, föregriper Michelangelo och utövade ett inflytande långt in på 1500-talet. Mosesbrunnens skulpturala formspråk bryter med höggotikens betoning av idealism. Kalvariegruppen som basen bar upp är nu endast känd genom skulpturfragment. 

Claus Sluter var en betydelsefull föregångare vad gäller den uttrycksfulla draperingen, den realistiskt återgivna rörelsen och skildringen av olika karaktärstyper. Han kan betraktas som grundaren av den burgundiska skolan.

Källor

Noter

Nederländska skulptörer
Män
Födda 1350
Avlidna 1400-talet (decennium)
Abba (teologi)

Abba, ett arameiskt ord, motsvarande hebreiskans ab, är i Nya Testamentet upptaget och omskrivet med grekiska bokstäver samt vanligen återgivet med fader. 

Formen motsvarar egentligen substantiv med artikel: pappan. Men eftersom substantiv med suffix för första person inte används, blev abba i Jesu mun faktiskt lika med min pappa. Sedan fick abba betydelsen av egennamn för Gud, så att de grekiskt talande kristna översatte formen med fadern (se även Rom. 8: 15). I senare judendom blev abba en titel för skriftlärda: Abba Josse med flera. Det är härifrån som orden abbé, abbot, abbate och abt samt abba, abuna (vår fader) hos syrianer, kopter och etiopier stammar.

Jesus använder Abba som tilltal till Gud. I sin ångestfyllda stund i Getsemane örtagård ber han till Fadern: "Abba! Fader! För dig är allting möjligt. Ta denna bägare från mig. Men inte som jag vill, utan som du vill." (Mark. 14:36)

Källor 
 

Nya testamentet
Helige Andes orden

Helige Andes Orden, Helgeandsorden () var en romersk-katolsk religiös orden för munkar inriktad på sjukvård, instiftad av Guido av Montpellier (död 1209). Orden grundades då Montpeillier etablerade ett hospital med tillhörande lekmannarörelse, helgat åt den helige ande, i sin födelsestad i Provence 1170–1180. Orden erkändes officiellt 1204 av påve Innocentius III.

Historik 
Orden ägnade sig åt att uppföra sjukhus, så kallade Helgeandshus, i Europa under medeltiden.

Alltifrån början synas ordens prästbröder ha följt Augustinus regel jämte sina särskilda statuter och påve Eugenius IV inskärper ånyo denna regel. Ordenstecknet var ett tolvuddat dubbelkors.

Ordens förmögenhet drog till sig giriga personer, och en avknoppning, Riddarna av Heliga andens orden, försökte göra det till en militär orden. Sedan flera påvar kämpat för att behålla ordens ursprungliga hospitala ändamål, återupprättade påven Pius V riddarorden 1619 och gav dem makten över Heliga andens orden. Därefter kom orden att övertas av Ludvig XIV, tills ett påvligt edikt 1700 slutligen fastslog att det uteslutande skulle vara en kyrklig orden med uteslutande religiösa göromål som skulle ägna sig åt välgörenhet.

Verksamhet 
År 1198 ägde stiftelsen 11 hospital, varav 2 i Rom. Redan då nämndes två slag av ordensmedlemmar, lekbröder och präster. I de större klostren (Helgeandskloster) fanns senare även systrar. De av stiftaren fastställda föreskrifterna är lånade från johanniterna, och hela brödraskapet kan karakteriseras såsom borgerliga johanniter. Deras hospital var inte egentliga sjukhus, utan även avsedda för fattiga, vägfarande, barnaföderskor och hittebarn; särskilt är vården av de sistnämnda karakteristisk för orden.

Längre fram under medeltiden var hospitalen i övervägande grad vårdanstalter för gamla, svaga och icke arbetsföra. År 1204 upplät Innocentius III åt Guido och hans brödraskap hospitalet Santo Spirito in Sassia i Rom, som blev ordens moderkloster. Samtidigt ställdes den nya stiftelsen under påvens uppsikt, så att Innocentius kan anses som dess andre stiftare. Någon större utbredning nådde Helgeandsorden aldrig; under sin glanstid synes den ha omfattat omkring 150 kloster. På 1300-talet delades orden i provinser under provinsialpriorer.

På 1400-talet uppfördes Arcispedale di Santo Spirito i Sassia, som med tiden blev kommunsjukhus för Roms invånare, där det som mest arbetade 100 personer. Verksamheten i Rom övertogs med tiden av den medicinska professionen, men liknande verksamheter i Frankrike fanns ännu på 1900-talet.

Helgeandsorden i Norden 
I de nordiska länderna synes orden ha haft sju kloster, varav sex i Danmark (Köpenhamn, Ålborg, Fåborg, Malmö, Nakskov och Randers) och i Sverige ett, Söderköping, ursprungligen S:t Görans hospital, som 1498–1500 inträdde i Helgeandsorden, men som dock synes ha stått oberoende av provinsen Dacia.

Munkkloster i Sverige under medeltiden 
 Söderköpings hospital, Östergötland, runt 1500

Se även 
 Riddarordnar i Sverige

Referenser
 

Katolska klosterordnar
Ugglan
Sjukvårdshistoria
Sjukvård i Europa
Romersk-katolska ordnar och kongregationer