kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
XLR-kontakt

XLR-kontakt, även kallad Cannonkontakt, är ett kontaktdon som mestadels används inom ljudsystem, som till mikrofoner, högtalare med mera.

Förbindelserna kan vara balanserade, det vill säga med två signalledare (plus och minus) och en jordledare vilket isolerar signalen bättre från störningar än vanliga obalanserade anslutningar (till exempel Phono/RCA-pluggar i hemstereo). Vanligast är den 3-poliga kontakten men det förekommer även 4-, 5-, 6-, och 7-poliga kontakter.

Historia 
Den uppfanns av James H. Cannon, grundare av Cannon Electric i Los Angeles, Kalifornien, numera del av ITT Corporation. Ursprungligen såldes de under namnet Cannon X, men 1950 tillkom en låsmekanism (L som i "latch") varför namnet ändrades till Cannon XL och 1955 utvecklades kontakten ytterligare genom en isolering av honkontakten med ett syntetiskt gummi (R som i "rubber") varför kontakten slutligen fick namnet XLR.

XLR3 - 3-polig XLR-kontakt 

Anslutningen av de olika stiften har historiskt sett varit en källa till konflikt. Ampex valde tidigt stift 3 som bärare av positiv signal och många andra USA-baserade tillverkare följde efter. IEC standardiserade emellertid i IEC268 Part 12 stiftkonfigurationen så, att stift 2 bär positiv, och stift 3 bär negativ signal. Under perioden 1980–2000 var det fortfarande vanligt med ”Pin 3 hot” som Ampexkonventionen kallas, och polvändande anpassningsenheter var nödvändiga tillbehör i alla ljudsystem. Det råder dock ingen oenighet om att skärmen skall anslutas till stift 1. Detta eftersom stift 1 i en version från Switchcraft (som senare kopierats av alla andra tillverkare) ansluter före de andra och således minskar matningsrelaterade störningar.

Andra kontaktdon
DIN-kontakt
Teleplugg
RCA-kontakt

Noter

Externa länkar 

Elektronik
Ljudteknik
Kontaktdon
Elektrisk energi

Elektrisk energi är energi som representeras av coulombkrafter mellan elektriska laddningar. Mängden elektrisk energi i ett system definieras som det mekaniska arbete som tillförts för att flytta laddningarna från oändligt avstånd till det aktuella avståndet.

Till vardags märks elektrisk energi oftast som den energi som levereras av elkraftverk via kraftledningar och som förbrukas i hushållsapparater, som direktverkande elvärme, i belysningsanläggningar, i elmotorer inom industrin et cetera.

SI-enheten för elektrisk energi är joule (J), som är en wattsekund. Det är dock opraktiskt litet och vanligtvis används wattimme (Wh) och kilowattimme (kWh).
Elektrisk energi är svårt att lagra men enkel att förflytta.

Definition 
Den elektriska energi E som utvecklas mellan tidpunkterna  och  (i sekunder) är produkten av den elektriska spänningen  och strömstyrkan  enligt integralen

Om spänning och ström är konstanta kan energimängden skrivas

där U och I är spänningens respektive strömmens effektivvärde.

Se även 
 Elektricitet
 Effekt

Externa länkar 

Elektrostatik
Energi

en:Electric potential energy
es:Energía potencial electrostática
fa:انرژی پتانسیل الکتریکی
it:Energia potenziale elettrica
he:אנרגיה פוטנציאלית חשמלית
pt:Energia potencial elétrica
scn:Enirgia putinziali elettrica
tr:Elektriksel potansiyel enerji
Plaza de Armas

Plaza de Armas är spanska och betyder "Vapentorget". Det används som namn på det viktigaste och mest centrala torget i många spanska och sydamerikanska städer. Ibland används det mer "civila" namnet "Plaza Mayor" ("Stora torget").

Städernas viktigaste byggnader brukar vara placerade vid torget, till exempel kyrkan, la Municipalidad (kommunförvaltningen) - i Spanien kallad "Ayuntamiento", och banken eller posten.

En alternativ benämning på torget i Spanien är ibland Plaza de Constitución (Författnings/Konstitutionsplatsen).

Torg
Mikrovågor

Mikrovågor representerar en kategori av elektromagnetisk strålning som ligger inom de högre radiofrekvensbanden, med kortare våglängder än typiska radiovågor men längre våglängder än ljus och infraröd strålning. Det finns ingen exakt definition, men vanligtvis hänvisar det till frekvenser från 300–500 MHz uppåt, med en övre gräns som har varierat över tid. Dessa frekvenser har traditionellt delats in i flera mikrovågsband  ofta benämnda med bokstäver (såsom A, G, J och andra, se tabell nedan), ursprungligen baserat på tidig radarteknik.

Dessa bandbeteckningar utvecklades ursprungligen under andra världskriget för att kategorisera teknik som då ansågs hemlig. Bredden på dessa band var ofta baserad på användbara frekvensband för standardiserade vågledardimensioner. Dessa bokstavsbeteckningar har dock utvecklats över tid och kan nu ha flera olika betydelser för olika frekvensområden. Vissa tillämpningar kan sträcka sig över bandgränserna, med samma vågledardimension.

För att undvika förvirring rekommenderas det i vissa fall att referera till frekvenser direkt istället för att använda bandbeteckningar, eftersom våglängden kan variera beroende på utbredningsmediets art och dess temperatur-, fuktighets- och tryckberoende egenskaper.

Beteckningarna används fortfarande i vissa områden, som radar, trots risken för missförstånd. Andra områden, som radiolänkteknik, har börjat övergå till direkt referens till frekvenser. Internationella Teleunionen (ITU) har försökt att fasas ut användningen av dessa beteckningar.

En minnesregel för att komma ihåg ordningsföljden på de olika bokstavsbanden (från högsta till lägsta frekvens) är: "King Xerxes Can Seduce the Lovely Princess".

Användning 
En mikrovågsugn använder mikrovågor för att värma mat.

Exempel på mikrovågsbanden och frekvenser

Tekniska tillämpningar 
 Bluetooth (ersättning för kablar vid korthållkommunikation)
 Flygtrafikledning
 Identifiering av fordon och gods
 Jordresurssatelliter
 Kollisionsvarnare
Kosmisk bakgrundsstrålning
 Maser
 Meteorologi
 Mikrovågsugn
 Microwave Landing System (MLS) - förarlös landning av flygplan
 Mobiltelefoni
 Mätteknik inkl telemetri
 Plastsvetsning
 Positionsbestämning (GLONASS, GPS), PAR
 Radarnavigering
 Radioastronomi, SETI
 Radiolänkar för mångkanalsförbindelser för telefon, televisionsdistribution, data
 Rörelsedetektor
 Trådlösa telefoner (DECT)

Källor 

Elektromagnetisk strålning
Brendan Behan

Brendan Behan, född 9 februari 1923 i Dublin, död 20 mars 1964 i Dublin, var en irländsk författare som skrev på både engelska och iriska. Han var fängslad 1939-1947 för IRA-verksamhet. Behan vann världsberömmelse med pjäserna Den dödsdömde och Gisslan. Berättelsen Borstalpojken är självbiografisk, och Behan har även gett ut den självbiografiska Confessions of an Irish Rebel.

Dikterna On the eighteenth day of November och The laughing boy från pjäsen Gisslan återfinns på Ann Sofi Nilssons album När kommer dagen i tonsättning av Mikis Theodorakis och med svensk översättning av Ingemar Rhedin.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Borstalpojken (Borstal boy) (översättning Thomas Warburton, Forum, 1959)
 Den dödsdömde (The quare fellow) (översättning Mario Grut, Cavefors, 1959)
 Gisslan (The hostage) (översättning Mario Grut, Cavefors, 1959)

Källor 

Engelskspråkiga författare
Iriskspråkiga författare
Irländska författare under 1900-talet
Irländska dramatiker
Födda 1923
Avlidna 1964
Män
Engelskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1900-talet
Personer från Dublin
Vitala

Vitala var enligt göticisten Petter Rudebeck det forntida namnet på staden Vetlanda, som enligt honom var Sveriges äldsta stad och ett av goternas huvudsäten.

Enligt denna teorierna regerade Kung Erik över Njudung, ett område som sträckte sig över stora delar av Götaland och koloniserade härifrån de danska öarna som kallades Wetala Hed av Rudebeck. Bevis uppfanns av både honom själv och andra göticister och man skickade lantmätare till Vetlanda för att göra en förteckning av eventuella fornminnen. Man hittade rester av ett "kloster" vilket troligen var en kornbod, resta stenar och gravhögar (som visserligen finns i området, men är från en betydligt äldre tid). Rudebeck drog slutsatsen att om man bara grävde några decimeter ner i jorden skulle man hitta målade källare och överväxta gator.

Petter Rudebeck hade läst Jordanes Getica och menade att den där omtalade goterhövdingen Berich egentligen hete Erik och att floden Vistulas mynning dit han utvandrat var egentligen Njudung. De öar, Vitland utanför Vistulas mynning som omtalas i Getica var i själva verket Vetlanda. Han kallade också Småland för Ridgötaland, som han tyckte passade bättre, då namnet Småland förminskade landskapets betydelse. Dessutom kopplade det an till Rydaholm som enligt hans teorier varit de gamla göternas mötes- och mönstringsplats.

Många tog till sig hans teorier, bland andra Linné som 1741 skrev: "Vetlanda månge rudera efter murar, källare, gator t ex säges vara efter Wetalas stora stad av många tiders tider så förändrad till en liten by." Uppgifterna förekommer även i Eric Tunelds Geographie öfver Konungariket Sverige och Samuel Rogbergs Historisk beskrifning om Småland.

Teorierna dementerades senare av arkeologer som visserligen ansåg att Vetlanda hade en lång historia bakom sig, som bland annat största by i det lilla "riket" Östra Njudung, men att den stora stad som Rudebeck talat om borde lämnat fler spår än endast några gravhögar.

Men myten lever kvar än idag i namn på olika platser och företag i Vetlanda såsom Withalaskolan, Vitalagatan, Vitalavallen, Vitala El AB, Vitala Bil AB och det allmännyttiga bostadsbolaget Witalabostäder. Namnet bärs även - eftersom elever från Withalaskolan samlat in pengar till denna - av en skola på Andamanerna, Vitala Public School, Withalaskolans vänskola.

Källor

Se även
Eriksvisan

Vetlandas historia
Folkminnen
Göticism
Ann-Christin Santesson

Ann-Christin "Anki" Santesson, född 1 juli 1948 i Stockholm, är en svensk produktionsledare, scripta och  skådespelare. Hon är mor till Johan Widerberg.

Filmografi

Produktionsledare

Källor

Noter 

Födda 1948
Svenska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Kristen Thorup

Kristen Thorup (1942 –), dansk författare. Thorup fick sitt genombrott som prosaförfattare med storstadsromanen "Baby", vars miljö var det proletära Vesterbro i Köpenhamn. Delvis självbiografisk är den starkt uppmärksammade romanserien "Lilla Jonna", "Den långa sommaren", och "Himmel och helvete".

Danskspråkiga författare
Män
Födda 1942
Levande personer
Björn Lönnqvist

Björn Olof Lönnqvist, även känd som Johnny Lonn, född 17 december 1944 i Stockholm, död 7 april 2013 i Stockholm, var en svensk humoristisk illusionist och rekvisitör.

Förutom sina egna shower och föredrag framträdde Lönnqvist i revyn Lusthuset på Intiman i Stockholm 1984 och i Hagges revy på Lisebergsteatern i Göteborg 1985. Han gjorde även flera framträdanden i TV. Lönnqvist gav också ett seminarium som handlar om att utveckla den visuella perceptionen. Med sin trolleriakt med den tysta misslyckade eleganta magikern reste han runt världen. Lönnqvist uppträdde en månad i Las Vegas på 1970-talet med Doug Henning och Bill Cosby.

Han var också domare vid världsmästerskapen i trolleri FISM i Haag i Nederländerna 2003 och Blackpool i England 2012.

Filmografi 
1974 - Parade
1984 - Mannen från Mallorca

Referenser 

Svenska artister
Svenska illusionister
Män
Födda 1944
Avlidna 2013
Personer från Stockholm
Tundrahäst

Tundrahästen var enligt numera föråldrad forskning en primitiv förfader till den moderna hästen. Lämningar efter tundrahästen har hittats i nordöstra Sibirien där den levde på de kalla, snöiga tundrorna. Lämningarna från de gamla tundrahästarna har hittats tillsammans med ben från mammutar, vilket kan visa på att dessa djur levde tillsammans.

Postulerad morfologi
Tundrahästen var en kraftig och kompakt mindre häst med tjock, lång päls med mycket underull för att klara av även de hårdaste klimaten. Man tror att Tundrahästarna uteslutande var vita eller ljust grå, som fungerade som ett kamouflage i snön.

Hypoteser om samband med tamhästen
Tundrahästen ansågs vara den häst som haft minst inflytande på dagens modernare hästar och den enda levande motsvarigheten är Yakutponnyn, därför har intresset från forskarna varit svalt. Yakutponnyerna upptäcktes först 1964 som vilda, vita hästar som sprang omkring i området. Tundrahästen kan dock ha vandrat över till Europa under istiden och även förts till Europa med kelterna när dessa vandrade till Storbritannien. Likheten mellan tundrahästens ättling Yakutponnyn och den brittiska Shetlandsponnyn är slående och visar att Shetlandsponnyn har fått inflytande av tundrahästen, men forskarna vet inte om det är direkt eller genom Yakutponnyer. Islandshästen från Island härstammar från samma keltiska hästar och har liknande egenskaper som tundrahästen.

Kritik
Den forskning om hästens mitokondriella DNA som genomförts visar, att den vitt spridda uppfattningen att fenotypiska indelningar baserade på postulerade olikartade vilda populationer, t.ex. tundrahästar eller skogshästar är felaktig.

Se även 
 Hästens förfäder
 Yukonhäst
 Yakutponny
 Skogshäst
 Tarpan
 Przewalski

Referenser

Noter

Källor

 Laura Mollie Kaagan, The Horse in Late Pleistocene and Holocene Britain (University College London 2000) Diss  2015-06-07.

Utdöda hästtyper

en:Tundra Horse
Manohar Joshi

Manohar Joshi (मनोहर गजानन जोशी), född 2 december 1937 i Nandvi, Raigad; indisk politiker (SS), talman i Lok Sabha 2002 - 2004. Jur.kand. (LL.B.) och fil.lic. (M.A.).

Joshi var den förste chefsministern (chief minister) i delstaten Maharashtra (Indien) från ett annat parti än Kongresspartiet. Efter en lång och krokig partikarriär var han en av ledarna för hindunationalistiska Shiv Sena, som under hans ledning bildade koalitionsstyre med Bharata Janata Party 1995-1999. Vid sidan av politiken är Joshi affärsman och ägare till "Kohinoor", en koncern verksam inom flera branscher, bl.a. byggverksamhet. Han har vid åtminstone ett par tillfällen anklagats för korruption och liknande brottslighet, dock utan att någonsin fällas i domstol.

Politisk karriär
 1972-1989 - Ledamot i Maharashtras lagstiftande församling
 1976-1977 - Borgmästare i Bombay (nu officiellt Mumbai)
 1990-1991 - Oppositionsledare i Maharashtras lagstiftande församling
 1995-1999 - chefsminister (Chief Minister) i Maharashtra
 1999-2004 - Ledamot i Lok Sabha
 2002-2004 - Talman i Lok Sabha

Se även
Murli Manohar Joshi, politiker BJP

Politiker i Maharashtra
Män
Födda 1937
Levande personer
Gus Dahlström

Gustav Adolf "Gus" Dahlström, född 6 november 1906 i Järvsö, Gävleborgs län (Hälsingland), död 25 december 1989 i Haninge, Stockholms län, var en svensk skådespelare, komiker, kompositör och textförfattare.

Biografi 
Gus Dahlström växte upp på Båtbacken i Nor utanför Järvsö, där hans far var anställd som bokhållare vid Båtbackens ångsåg. Själv hade han drömmar om att bli ingenjör, men ekonomin tillät inga studier och i stället började han arbeta på fabrik. Redan i unga år började han sin artistkarriär. Han var en skicklig dragspelare och bildade en egen orkester Järvsö-Gustavs trio. Efter en period som anställd vid ASEA i Västerås kom han till Stockholm där han började framträda som dragspelare i olika sammanhang. År 1929 debuterade han på Nalen tillsammans med batteristen Holger Höglund. Tillsammans bildade de komikerduon "Bror min och jag" och kom att samarbeta i flera decennier. De framträdde i amatörrevyer på Bellevue och engagerades 1943 till Casinorevyn.

Dahlström filmdebuterade 1942 i Olycksfågeln nr 13, och han medverkade sedan i en lång rad filmer. Han blev särskilt förknippad med rollen som den timide 91:an Karlsson i fyra filmer 1946–1953. På äldre dar fick han även tillfällen att spela seriösa karaktärsroller – bland annat Vem älskar Yngve Frej 1973 och Mannen på taket 1976. 

Gus Dahlström var en säregen komiker och hans mimik, sävlighet och något fördröjda replikföring blev hans signum. Han arbetade på de flesta privatteatrar i Stockholm och fanns med när Casinogänget gjorde comeback på Intiman 1973. Hans sketch Hålet i gatan blev mycket känd. En annan uppmärksammad rollgestaltning är som Anton Tideman i farsen Spanska flugan på Vasan 1981-1983.
Vid sidan av skådespeleriet var Dahlström uppfinnare; han uppfann bland annat hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning.

Han tilldelades Sällskapet Stallbrödernas pris Revyräven 1985 på Gröna Lund.

Gus Dahlström begravdes den 22 januari 1990 i Kungsholms kyrka och är gravsatt på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Filmografi

TV-produktioner
1974 - Albert & Herbert 

1980 - Mörker och blåbärsris
1981 - Stipendiet 
1981 - Victor eller När barnen tar makten
1983 - Spanarna
1983 - Spanska flugan

Filmmanus
1953 - Bror min och jag 
1953 - Åsa-Nisse på semester

Teater

Roller (ej komplett)

Källor 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska komiker
Svenska revyartister
Svenska dragspelare under 1900-talet
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Personer från Järvsö socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1906
Avlidna 1989
Män
Kurt Eisner

Kurt Eisner (enligt somliga egentligen Kurt Kamonowsky), född 14 maj 1867 i Berlin, Preussen, död 21 februari 1919 i München (mördad), var en tysk-judisk socialistisk politiker och revolutionsledare.

Biografi 
Kurt Eisner var son till den judiske fabrikören Emanuel Kamonowsky eller Eisner och Hedwig (född Levenstein). Han studerade litteratur och filosofi och publicerade ett arbete om Friedrich Nietzsche. Därefter var han journalist varvid han antog namnet Eisner, och blev då medlem av Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD). Han anklagade Wilhelm II av Preussen och Tyskland för att ha startat första världskriget. Tillsammans med några andra, lämnade han 1917 partiet för att bilda Tysklands oberoende socialdemokratiska parti. Efter en demonstration i München i januari 1918 fängslades Eisner, och frigavs i oktober. Natten mellan den 7 och den 8 november 1918 utropade han Fristaten Bayern, en socialistisk republik, och kung Ludwig III av Bayern (av huset Wittelsbach) flydde utomlands. Eisner blev själv Bayerns ministerpresident.

Eisner försökte till en början förverkliga en rent kommunistisk politik, men stötte på starkt motstånd. Under utarbetandet av författningen för Bayern motverkade Eisner den av Hugo Preuss förordnade unitaristiska linjen och försökte till och med sluta separatfred för Bayern med ententen, en tanke som i Frankrike blev föremål för livligt intresse. Situationen i München blev dock snart ohållbar för Eisner, som beslöt sig för att självmant träda tillbaka. Han var på väg att lämna in sin avskedsansökan, då han sköts ned på trappan till parlamentshuset.

Han mördades av greve Anton von Arco auf Valley, en reservofficer, den 21 februari 1919. Gärningsmannen förmodas ha tillhört en av de militära frikårerna som året 1919 låg bakom flera politiska mord i Tyskland. 

Minnesboken Welt werde froh, utgiven på tioårsdagen av mordet på Kurt Eisner, med bland annat material ur hans kvarlåtenskap, brändes under bokbålen i Nazityskland 1933. I katalogen till vandringsutställningen Entartete Kunst (1937–1941) återkom han som "juden och bolsjeviken" som hade uppmanat till socialism. Under en satirisk teckning av George Grosz från efterkrigstidens Berlin kunde ett citat av Eisner läsas. "Konstnären måste som konstnär vara anarkist."

Referenser

Noter

Källor 
 Obituary for Kurt Eisner Transcribed: by Ted Crawford
 Humanitas International timeline
 Kurt Eisner
 Kurt Eisner
 Kurt Eisner

Vidare läsning

Externa länkar 

Födda 1867
Avlidna 1919
Män
Politiker från Berlin
Tyska politiker
Mördade tyska politiker
Bayerns ministerpresidenter
Tyska journalister
Tyska socialdemokrater
Tyska författare
Lydia Lithell

Lydia Augusta Lithell, född 10 september 1909, död 6 december 1957 i Kumla, var en svensk organist, sångförfattare och kompositör.

Lithell var verksam inom Kumla baptistförsamling som organist och församlingsmusiker. Hon avlade kantorsexamen 1954 och skrev cirka 300 andliga sånger och tonsatte själv ett flertal av dem. Bland annat skrev hon den svenska texten till den välkända Jag har hört om en stad (ovan molnen). I Den svenska psalmboken 1986 är hon representerad med en bearbetning från 1955 av psalm 222, Just som jag är, ej med ett strå. Hon var gift med korvfabrikören Daniel Lithell som grundade snabbmatskedjan Sibylla.

Psalmer
Just som jag är, ej med ett strå bearbetning av Betty Ehrenborgs översättning från 1853. 
Det enda som bär när allting annat vacklar
Jag har hört om en stad

Källor
Lithell, Lydia Augusta på svenskagravar.se

Noter

Se även
Lithells AB

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska psalmförfattare
Svenska organister under 1900-talet
Födda 1909
Avlidna 1957
Kvinnor
Personligheter inom svensk baptism
Personer från Kumla
Jim Steinman

Jim Steinman, egentligen James Richard Steinman, född 1 november 1947 i Hewlett, Nassau County, Long Island, New York, död 19 april 2021 i Danbury, Connecticut, var en amerikansk musiker, kompositör och musikproducent.

Steinman är förmodligen mest känd som låtskrivare åt Meat Loaf, med bland annat albumen Bat Out of Hell, Dead Ringer och Bat Out of Hell II: Back Into Hell. Även hans samarbete med Bonnie Tyler rönte stor framgång med megahiten Total Eclipse of the Heart som höjdpunkt. Till andra artister som spelat in hans låtar hör Barbra Streisand, Celine Dion, Air Supply och Sisters of Mercy. Han har också skrivit musik till filmer, bland annat all musik till A Small Circle of Friends från 1980. Under 1984 bidrog han med två låtar till filmen Streets of Fire.

Hans hittills enda soloskiva är Bad for Good från 1981. Albumet var från början tänkt åt Meat Loaf men denne hade problem med rösten så Steinman sjöng själv, med viss hjälp av Rory Dodd som fick sjunga tre av låtarna. 1989 bildade han gruppen Pandora's Box, som förutom honom själv bestod av sångerskorna Ellen Foley, Elaine Caswell, Gina Taylor och Deliria Wilde. Gruppen släppte ett album, Original Sin.

Under sin tidiga karriär arbetade Jim mycket med musikaler, med titlar som The Dream Engine och More Than You Deserve. Framgångarna var små men flera av låtarna har återvunnits i senare projekt. I slutet av 1990-talet återvände han till musikalerna när han skrev texterna till Andrew Lloyd Webbers musikal Whistle Down the Wind. Hans största musikalframgång är dock Tanz der Vampire, baserad på filmen Vampyrernas natt av Roman Polanski, som öppnade i Wien 1997 och för vilken Steinman skrev musiken. Den har översatts till flera språk, bland annat sattes en omarbetad version på engelska upp i USA 2002 men gjorde fiasko. Steinman var också inblandad i en musikalversion av Batman, men projektet lades på is. 

Sista projektet var Bat Out of Hell the Musical som öppnade som förhandsversion i Manchester i februari 2017, varefter musikalen hade formell premiär i Londons West End. Musikalen innehåller flertalet av Steinmans ikoniska hits och utspelar sig i fantasistaden Obsidian i en dystopisk framtid. Oktober 2017 öppnade musikalen på nytt i Toronto, Kanada varefter den förväntades återkomma till London.

Steinmans genre kan beskrivas som rock med influenser från opera och musikalmusik. Steinman angav ofta Richard Wagner som en viktig musikalisk förebild. Han kallade själv sin musik wagnerian rock.

Diskografi

Referenser

Externa länkar 
 Dream Pollution, officiella webbplatsen, skapad av Rockman Philharmonic, The Jim Steinman Society For The Arts
 Neverland Hotel, mycket omfattande sajt, innehållande biografi, diskografi, nyheter, texter och fotogalleri.
 Words by Jim Steinman, Jim Steinmans egen blogg med kommentarer kring hans musik.

Födda 1947
Amerikanska rockmusiker
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska musikproducenter
Amerikanska filmmusikkompositörer
Män
Amerikanska bloggare
Avlidna 2021
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Musiker från delstaten New York
Personer från Nassau County, New York